Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
hvilka Kalkis byamän afsagt sig slik rätt under arrendetiden, ty och då icke visats, att vid berörda aftals ingående så förfa rits, som den för fångst af fisk i Hollola härads vällenderag, med undantag af Vesijärvi sjö, den 1. November 1878. faststälda stad gan föreskrefve, förkartades käremålet, såvidt anginge Kalkis jagt - och fiskektubbs rätt att bekrifva fiske i vallnet emellan försnäcken. Kalkis ström och Iitala holme, samt förklarades änsagda kontrakt ogiltigt, såvidt Kalkis bya män förbehållit sig rätt att fiska i gemensamt vatten Hofrätten, under hvars pröfning Johan Adolf Rusinen, Michel Marttila, Adam Mikkola, Fredrik Marttila och Johan Gustaf Alapietilä, på erlagdt vad, gemensamt, å ena sidan, samt Direktionen för Kalkis jagt och fiskekluft jemte Sigfrid Koskinen, Otto Häkkälä, Thomas Wierula, Otto Rintala, Erik Korpela, Alexander Kuistila Johan Gustaf Häkkälä, Johan Gustaf Riihelä och Johan Mattila, likaledes gemensamt, efter erlagda vad af bemälde direktion för sig samt af Kalkis byamän gemensamt, å andra sidan, dragit målet, har medels den 20. December 1899. deri gifven dom funnit Kalkis byamän icke hafva visat sig äga utestutande rätt att fiska i förberörda vällenderag och Särkjärvi bysboer förty icke kunna förmenas att idka fiske i den del af vattnet, som dem enligt lag tillhörde; i anseende hvartill och då fiskevatten skifte emellan Kalkis och Särkjärvi byar, de der icke utgjorde en som fällighet, utan vore med rå och rör från hvarandra skilda, icke kunnat ega rum, och det icke öns påstålts, att fisket i förenämnda vällendrag skulle kunna bedrifvas on dast gemensamt samt ofvanåberopade 28 SS i gällande fiskvistadga och de derå sig grundande bestämningar i förberörda stad ga för fiskes bedrifvande i vållendragen inom Hollola härad sålunda icke vore å förevarande fall tillämpliga,  Hofrätten, i anledning af parternes likeller, med ändring af det moträdjade utslaget, förklarat omordade kontrakt ogiltigt, såvidt det samma kunde anses innefatta rätt för Kälkis jagt - och fiskehus att fiska å Särkjärvi byssboer tillhörigt vattenområde, samt ålagt Kalkis byamän all till Särkjärvi bysboers fria försegande upplåta allt det 849
vattenområde, som enligt laga rågång tillkomme nyssbemälde byamän; och egde Kalkis och Särkjärvi byamän, derest de icke kunde rämjas om rätta läget af rägna för deras fiskevatten, all der om särskildt tvista. Uti denna Hofrättens dom hafva Sirektionen för Kalkis jagt - och fiskektubb jemte Sigfrid Koskinen och dennes nästnämnde medparter äfvensom Karl Koskinen, Thomas Huovila, R. Laurila, David och Gustaf Paavola, Robert Eskola och A. Peltonen Kurttila gemensamt i underdånig het anhållit om ändring genom ingifvendeduktion, hvilken Johan Adolf Kurinen och dennes medparter i föreskrifven ordning bemött; hvarefter och sedan saken haft den omgång handlingarna utvisa mundligt förhör i målet härstädes anställs. Kejserliga Senaten har tagit målet i förrvägande; och jemte det Kejserliga Senaten icke kan till pröfning upptaga hvad Karl Koskinen, Thomas Huovila, K. Laurila, David och Gustaf Paavola, Robert Eskola och et. Peltonen Kurttila härstädes anfört till vinnande af an dring i Hofrättens ofvanberörda dom, enär desse icke genom nedsättande af revisions skilling beredt sig tillfälle att under nådig granskning draga sagda dom, finner Kejserliga Senaten Kalkis jagt och fiskektubb samt Sigfrid Koskinen, Otto Hakkala, Thomas Wierula, Otto Rintala Erik Korpela, Alexander Kuistila, Johan Gustaf Häkkilä, Johan Gustaf Riihela och Johan Mattila icke hafva anfört skäl till rättelse i samma dem, vid hvilken fördenskull kommer att bero; och ålägges Kalkis jagt - och fiskeklubl jemte dess bemälde medsökande derhos att med åttatio mark ersätta Johan Adolf Rusinen och dennes medparter för deras umgälder vid värandetalans bevakande härstädes. Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse lander I Hans Kejserliga Majestäts HögnetämnDess Senat för Finland: A. af Nyborg. Em. Forsman. Andersin. Fem. Perenius Fem. Perenius A. Numlin. Karl Handerskjöb. 850
Den 26. Oktober 1901. I Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senats för Finland dom uti ett, på nedsatt uvisionsskilling, från Åbo Hofrätt inkommit mål emellan Landthandlaren Oscar Alexander Söderberg, från Minkiö by i Jokkis kapell, sökande, samt Jokkis gods aktiebolag, svarande, angående fordran: Sifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitie Departement, i Helsingfors, den 26. Oktober 1901. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig fordragas och af dem inhemtat följande: Efter stämning å Handlanden Söderberg har Jokkis gods aktiebolag vid Häradsrätten i Jokkis, Berttula och Humppila kapellers tingslag anfört, utom annat, hvarom nu ej är fråga, att Handlanden Söderberg, som en längre tid förestått bolagets handelsrörelse, den 10. Mars 1896. af bolaget skilts från sin befattning samt att vid genomgående af de i ränteen för"Ofde J. S. 1. - J. E. H.  J. N. - S. A. J: H. af K. SS: 1245. Pag 9 p. D. 1900 17
da böckerna erfarits att kontanta behållningen i kassan den 1. December 1894. utgörande 2,894. mark jemte de medel, hvilka från sistberörda dag till den 10. Mars 1890. uti rörelsen influtit, med 13,576. mark 62. penni öfverstigit sammanlagda beloppet af såväl utgifterna under samma tid som hvad bolaget utaf omordade medel såsom bodlösen allaredan fått emottaga; och har bolaget förty yrkat Handlanden Söderbergs åläggande att till bolaget utgifva sagda 13,576. mark 62. penni med sex procents årlig ränta derå från den 10. Mars 1896. Sedan Handlanden Söderberg emot bolagets kraf framstält särskilda anmärkningar och Häradsrätten i anledning häraf förordnat till liqvid parterne emellan, hvilken förrättats den 8. Januari 1898. och hvarvid Handlanden Söderberg, bland annat, påfösta /3,080. mark 96. penni säsom af hvardera parten godkända, deraf ingående såldot den 1. December 1894. 2,864. mark, samt 12,062. mark 45. penni för uppburen, men icke redövisad bodlösen efter afdrag af särskilda smärre poster å sammanlagdt 32. mark, äfvensom godtskrifvits såsom ostridiga 74,279. mark 13. penni samt för aflöningar åt biträden och dräng och för de förres kost sammanlagdt 1,165. mark 51. penni, har bolaget nedsätt sitt fordringsanspråk till omförmälda belopp 12,062. mark 45. penni, hvarifrån bolaget dock ytterligare till afdrag medgifvit trenne poster å tillsammans 1,085. mark36. penni. I saken hörd har Handlanden Söderberg genmält förnämligast: att, då betalning erlagts för utborgade varor, medlen qvitterats i reskontran eller, då dessa varor varit bokförda endast i kladdden, i denna, men inlagts bland bodlösen, utan att någon anteck852
7 ning härom gjorts i kassaboken, genom hvilket förfarande och då dessutom särskilda smärre utbetalningar såsom 1,075. mark 90. penne till förtoner, de der icke blifvit någonstädes upptecknade, verkstälts med bodlösen, hvilken dock alltid i kassaboken införts till fullt belopp utan något afdrag för dessa utläggningar, bolaget i sjelfva verket tillgodokommit betjdligt högre belopp än det, som enligt kassåboken godtskrifvits Handlanden Foderberg; att Handlanden Söderberg i September 1895. af Handelsfirman G. A. Lindblom emottagit. 4,000. mark för uppköp af hafri hvilket belopp bokfarts Söderberg till last, hvaremot Söderberg icke brediterats för af honom å detla belopp till firman bevererad hafre för 3,908. mark J. penni; att Handlanden Söderberg till Landthandlaren Paul Järnström i förskött å uppköp af hafve lemnat 7,405. mark 90. penni, deraf 487. mark 50. penni i varoi och återstoden 6,918. mark 40. penni i penningar, hvilken sistnämnda summa icke upptagits bland Toderbergs utgifter, men att Järnström, efter det Handlanden Födesberg lemnat sin befattning hos bolaget, till detsamma bevisat trafte, uppgående i värde jemte de med uppköpet förenade öfriga utgifter till 7,ogo. mark 81. penni, samt till bolaget i penningar erlagt öfverskottet 315. mark 9. penni; äfvensom att Handlanden Söderbergs syster Maria Söderbergs i kassaboken Handlanden Söderberg till last antecknade inbetalningar den 3. Decem ber 1894. 200. mark, den 26. Augusti 1895. 300. mark och den 22. November. ber samma år 200. mark verkstälts i hafve, utan att Söderberg dock godtskrifvits för de af Handlanden Söderberg å dessa hafrebevaranser åt Maria Söderberg lemnade förskott. I anledning häraf och då bolaget, i händelse ofvanuppgifna belopp 1,073. mark 853
90. penni, 5,908. mark J. pennii, 6,918. mark 40. penni, 200. mark, 300. mark och 200. mark, förutom särskilda af Söderberg verkstälda utbetalningar å sammanlagdt 3,345. mark 77. penni, räknades Handlanden Söderberg till goda utöfver hvad bolaget medgifvit, icke egde något tillgodohafvande hos Söderberg, har Söderberg motsagt käromålet. Härtill har belaget anmärkt, bland annat, att Handlanden Söderberg af firman E. A. Lindblom i förskott å hafedermansen allt sedan år 1892. emottagit så mycket att bolaget, sedan töderberg skilts från sin tjenst hos detsamma, nödgats till firman återbära 4,761. mark 49. penni och att denna summa om Söderberg åt Landthandlaren Järnström lemnat förskott å uppkör af hafve i penninger vidare än de 628. mark 43. penni kassaboken utvisade, hvilket böta get emellertid bestridt, borde gå i qvittning mot berörda förskott, äfvensom Handlanden Söderberg i följd häraf yrkat att, enär Söderberg af de utaf förman 3. A. Lindblom bekom na medlen år 1892. lemnat i förskott å hafriberanser åt aflidne landthushållarene Adolf Procopi 5,000. mark och Henrik Joakim Kristian Theodor Hagen 2,138. mark 6. penni, hvilka belopp icke observerats i dessas konten med bolaget, samt vid Procopis och Ragens frånfällen en brist i berransen förefunnits, hos den förstnämnde för öfver 3000. mark och hos Hagen för öfver 2,000. mark eller således till sammans för åtminstone 5,000. mark, nästsagda summa, hvarå bolaget uppburit deridender ur landthushållaren Proopis efterlemnade i administration varande bo och i konkursen efter Landthushållaren Hagen, skulle, i fall bristen i börränsen till förman E. A. Lindblom, hvilken brist uppstätt före den 1. Fecember 1894., toges i betraktande, jemväl räknas Handlanden Söderberg till godo. Medelst utslag den 18. November 854
1898. har Häradsrätten, hvarest parterne ömsesides gjort anspråk på godtgårelse för sina umgälder i målet och vittnesförhör deri egt rum, i saken utlåtit sig och af den parterne emellan förrättade ömsesidiga liqviden funnit: att Handlanden Söder berg för den tid, som nu vore i fråga eller från den 1. December 1874. till den 10. Mars 1876., då Söderberg skifts från föreständareskapet för bolagets handelsrörelse, hade att till bolaget ansvara för sjuttiotretusen åttatio mark nittiosex penni, som Söderberg vid liqviden godkänt såsom ostridiga, och för uppburen, men oridovisad bodlösen tolftusen sextiotvå mark fyratiofem penni eller således sammanlagdt åttatiofemtusen etthundra fyratiotre mark fyratioen penni; att med tillägg af ett utaf Handlanden Söderberg dessutom obehörigen såsom lön innehållet belopp niohundra femtioåtta mark trettiotre penni och efter afdrag af de utaf bolaget i sådant afseende medgifna trettiotvå mark, Handlanden Söderbergs debet följaktligen utgjorde åttatiosextusen sextionio mark sjuttio fyra penni; samt att Handlanden Föderberg deremot hade å kreditoiden sig till godo vid liqviden godkända poster å sammanlagdt sjuttiofyratusen tvåhundra nittionio mark tretton penni äfvensom biträdens aflaring, drängens lön och biträdens kostmed tillsammans ettusen etthundra sextiofem mark femtioen penni, hvarföre och då Handlanden Söder bergs kredit med tillägg af ofvanomordade trenne poster å samman lagdt ettusen åttatiofem mark tuttiosex penni och posterna å tillsammans tretusen trehundra fyratiofem mark sjuttiosju penni sålunda utgjorde inalles sjuttioniotusen åttahundra nittiofem mark sjuttiosju penni, samt de af Handlanden Söderberg åberopade förskott till Landthushållarene Procopi och Hagen gifvits före den 1. December 1874. då enligt Söderbergs medgifvande in855
gående såldot utgjort tvåtusen åttahundra nittiofyra mark, hvilken summa såsom ostridig tagits i beräkning vid ofvanberörda liqvid, Häradsrätten, med förkastande af bolagets derutöfver sträckta fordringsanspråk, ålagt Handlanden Söderberg att genast emot qvitto till bolaget utbetala skilnaden mellan Föderbergs omförmälda debet och kudit med sextusen etthundra sjuttiotre mark nittiosju penni jemte sex procents årlig ränta derå från förenämnde 10. Mars 1896. tills fullbetalning skedde, hvarhos Handlanden Söderberg, som genom sin ytterst vordentliga bokföring varit orsaken till att bolaget nödgats väcka ifrågavarande rättegång, känte skyldig att med ettusen tvåhundra mark ersätta bolaget rättegångskostnaderna i målet. Hofrätten, under hvars pröfning Handlanden Söderberg i vädeväg dragit målet, har medelst den 27. November 1899. gifven dom funnit Handlanden Todesterg icke hafva anfört skäl till vidare ändring i Häradsrättens utslag än att, jemte det på anförda skäl Handlanden Söderberg frikallades från att till bolaget ansvara för ofvannämnda i lön innehållna niohundra femtioåtta mark trettiotre renni, den bolaget för kostnaderna i målet tillagda ersättningen, enär bolaget särskilda gånger andrat sin talan och först vid sammanträdet den 10. Mars 1898. slutligen faststält sitt fordrings anspråk, af Hofrätten nedsattes till sexhundra mark, och utgjorde således det belopp, som det åläge Handlanden Söderberg att till bolaget utbetala, femtusen tvåhundra femton mark sextiofyra penni jemte derå från den 10. Mars 1876. litesfull betalning skedde löpande sex procents årlig ränta samt sexhundra mark i rättegångskostnadsersättning Uti denna Hofrättens dom här Handlanden Söderberg i underdånighet sökt ändring medelst ingifven deduktion den sokkis gods aktiebolag i 856
föreskrifven ordning bemött, hvarefter på anhållan af sökandens i Kejserliga Senaten anlitade ombud mantligt förhör i målet egt rum, hvarvid tillgått på sätt det dervid förda protokoll närmare utvisar. Kejserliga Senaten har tagit detta mål i öfvervägande och finner Handlanden Söderberg icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken alltså kommer att förblifva; och ålägges Handlanden Söderberg att till Jokkis gods aktiebolag gälda afgifterna för dess exemplar af denna Kejserliga Senatens dom med fyratio mark tjuguåtta penni. Det alle, som vederbör, till underdång efterrättelse länder. I Hans Kejserliga Majestäts Higa Namn, Dess Senat för Finland: 1. Wehemman J. Wleisel 1. Pekoman J. Wleisel. Juhan Ummelin. Lars Hornen. Häf Hellen Den 28. Oktober 1901. I Hans Kejserliga Majestäts HögnetämnDess Senats för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Wiborgs Hofrätt inkommet mål emellan aflidne Borgmästaren Mårten Theodor Stenius arfvingar, Bankedirektoren Karl Fridolf Stenius och Trädgårdsmästa ren Mårten Gabriel Stenius, begifrån Helsingfors stad, förre Bankkommissa rien Jakob Richard Stonius, från Jääs kis socken, Tärärinnan Bondikta Stenius, från Kuopio stad, samt framlidne Biskopen Johan Viktor Johanssons under rättegången aflidna hustru Anna Johnssons, född Stenius, rättsinnehafvare, sönerne: Senatorn Johan Märlen Eliel Johnsson, från Helsingfors stad, Medicindirentialen Julius Viktor Johnsson, från Kuopio stad, Vice häradshöfdingen Karl Rafael Joins son, från Impilaks socken, Sophia riidirektorn August Michael Johris son, från Heinola stad, och Medmi nehandidaten Theodor Adolf Jöhns son, från Jockas socken, dottern ElinMaria Johansson från Helsingfors stad 2de J. B. - J. E. L. J. N. 2. H. K. S. 857. 1255. Pag. 240. R. S. 1900. Finsk öfversätt ning af denna Kejserliga Sena tens dom medfölja originala expeditionen
äfvensom Pastorn Ludvig Enqvist, från staden Sonden i konungarikel England, i egenskap af förmyndare för sina i ett tidigare äktenskap med numera aflidna Anna Lovisa Elisabeth Johnsson födda omyndiga barn Rauha Rakas och Anton Armas Enqvist, och hans hustru Elise Viktoria Enqvist, född Johnsson, samt Pastorn Karl Stenbäck, från Ulfsby socken, och hans hustru Sigrid Salo me Stenbäck, född Johnsson, gemensamt sökande, samt Vicelandskamreraren Guslaf Oskar Cajander, från Wiborgsstad, Kanslisten vid Protstyrelsen, Vicehäradshöfdingen Arthur Johannes Löfgren, från Helsingfors stad, samt sysslomännen i förre Kokhandlaren Markus Lankinens konkusta, Handlanden Matti Roika, och Kontoristen Vilho Sorvali, från Wiborgs stad, uteblifne svarande, angående ersättning: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitie Departe ment, i Helsingfors, den 28 Oktober 1901. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet Sig söndragas och af dem inhemtal följande Sedan i Kaxholms stad besatta Handlandedottern Andelja Wasiljer na Andrejeff medels skriftligt testamen lo den 29. September 1871. förordnat till ru med hennes qvarlåtenskap efter hennes död skulle förfaras samt tillika uppdragit åt Mageskalen i Kauholms stad all efter hennes frånfälle omhänder taga sagda qvarlåtenskap och lillse att hennes föreskrifter angående den samma skulle bringas till verkställig het, så hade Magistraten, efter det Audolja Andrejeff den 27. Januari 1872. af lidit, vid sammanträde den 5 nästföljan de Februari beslutet emottaga omförmäl da uppdrag mot skälig ersättning eller minst tio procent af Andolja Andrejeffs qvarlåtenskap, om rättegång derom möj ligen komme att uppslå, intill dess med len åt testamentstagarena utdelats, men för den händelse att tvist om testament let ej uppkomme, någon mindre skälig, årlig godtgörelse. Med förmälan att detta uppdrag 858
fortfarit till den 25 Juli 1896. samt att Borgmästaren Stenius under större delen af denna tid ända till hans år 1893 inträffade frånfälle varit ord förande i Magistraten, hafva Vicelandskamreraren Cajander och hans medparter, efter Bankdireklören Stenius, Trädgårdsmästaren Stenius, förre Bank kommissarien Stenius, Enkeliskopinnan Johansson i lifstiden och Lärarinnan Stenius ågången stämning, vid Rådstufvurätten i Keichelms stad anfört, att Borgmästaren Stenius såsom anode för verkställandet af Andolja Andrejeffs förenämnda testamente, enligt en af hans arfvingar den 8. Maj 1893 till Magistraten afgifven redovisning, den 13. Maj och 31. December år 1875. i antydt syfte uppburit af Andotju Andrejeffs qvarlåtenskap inalles tjugutusen niohundrasextiofyra rubel femtio fyra kopek, men underlåtit att årligen fördela detta belopp emellan Magiska tens ledamöter, samt att Vicelandskan reraren Cajander, Vicehäradshöfdingen Löfgren och Bokhandlaren Lankinen, i egenskap af ledamöter, samt Cajan der dessutom såsom ordförande i Magistraten deltagit i verkställandet af ifrågavarande testamente, Vicelandskamo raren Cajander, såsom ledamot från den 1. Oktober 1887. till utgången af samma år, från den 16. Januari 1888. till årets slut och från den 16. Januari 1889. till utgången af Mars månad påföjande år eller sammanlagdt två år och fem månader, samt i egenskap af borgmästare från den 13. Februari 1893 till den 2 nästföljan de Maj och från den 9 Juni 1893 till den 23 derpåföljande Oktober eller inalles sju nander, Vicehäradshöfdingen Löfgren, såsom ledamot från den 3. Februari 1891. till samma års utgång och från den 11 Januari 1892. till slutet af sistnämnda är eller sammanlagdt ett år tio och en half månader samt Bokhandlaren lankinen likaledes såsom ledamot från den 14 Oktober 1889. till den 14. Janua ri 1890 och från den 27. Februari 1893 till den 14 nästföljande Augusti eller inalles alla och en half månader; och som Magistraten, enligt dess förberörda beslut, 859 Pesolan 3/16. m salmen kylässä prt No 9. Korpeprt No 9. Korpeprt No 9. i
af ofvannämnda, utaf Borgmästaren Stenius uppburna belopp, fördeladt fter den tid, verkställandet af testamen let tagit i anspråk, tillborde ett årligt arvode af ettusen rubel, som åter borde fördelas mellan Magistratens ordförande och två ledamöter sålunda att ord föranden erhölle femhundra rubel och ledamoterna hvardera tvåhundrafemtio rubel årligen, hafva Vicelandskamreraren Cajander och hans medparter yrkat, att Kankdirektören Stenius och hans medparler, hvilka i egenskap af närmaste arfvingar till Borgmästaren Stenius, omhänderlagit hans efterlemnade egendom, måtte åläggas att, gemensamt eller den af dem, som tillgång egde, till Vicelandskamreraren Cajander och hans medsvar ter utgifva så stor andel af det aflidne Borgmästaren Stenius tillgodekomna beloppet, som fölle å en hvar af de förres ofvanangifna tjenstgöring, eller, till Cajander sjuhundrasextiosex rubel sju gufyra kopek, till Löfgrén fyrahundra rubel nittiofem kopek och till Länke nens konkursbo etthundra femtioen rubel fyratiosju kopek jemte ränta. I saken hörde hafva Bankdirek laren Stenius och hans medparter yrkat att, emedan Vicelandskamreraren lajanders och hans medparters talan afsäge att klandra det ersättningste lopp, som Magistraten redan år 1875 tillgodoräknat sig af testamentsmedlen men Vicelandskamreraren Cajander och hans medparter, hvilkas rätt i deras e genskap af enskilda personer icke berördes af detta Magistratens förfarande, ej vore berättigade att utföra nu ifrågavarande talan Rådstuparätten mälte omedelfart äfvisa densamma Medels utslag den 12 Juni 1899 har Rådstufvurätten förkastat denna invänd ning, emedan Vicelandskamreraren Cajanders och hans medparters talan icke afsett all klandra ifrågavarande ersättnings belopp, utan blott inneburit anspråk på dem tillkommande godt görelse för testamentets bringande till verkställighet för den tid lajander, Söfgren och Lankinen tjenstgjort, dels såsom ovelförande, dels säsom ledamö860
ter i Magistraten, men hvilken godtgörelse Borgmästaren Stenius i lifstiden uppburit; derå Bankdirektören Stenius och hans medparter ytterligare invändt, att Sicelandskamreraren Cajanders och hans medparters talan vore sentida väckt, enär densamma icke anhängiggjorts inom tio år från den dag, då Magistraten uppburit ifrågavarande anode. Efter det jemväl denna invändning af Rådstufvurätten medels den 12 Juni 1899 afkunnadt utslag underkänts, på den grund all Viclandskamreraren Cajander och hans medparter anhängiggjort förevarande talan inom tio år från det slutlig redovisning angå ende utförandet af merberörda uppdrag föriggålt, hafva Bankdirektören Stenius och hans medparter genmält, all Magiska ten den 5. Februari 1872, då densamma beslutit emottaga det af Andolja Andre joff åt Magistraten gifna uppdraget, tillika öfverlemnat utförandet af de rättegångar, som blefve en följd af testa mentet, åt Borgmästaren Stenius, hvilken borde hänskjuta till afgörande af Magistraten i den helket endast sadana omständigheter, som erfordrade slik åtgärd, och att Borgmästaren Stenius till följd deraf jemväl ombesörjt de vigtigaste och arbetschygasto göromälen samt under år 1875 bragt testamentet till största delen i verkställighet, hvarefter Magistraten, för hvad densamma till denna tidpunkt i saken tillgjort, beräknat sig till godo i arvode de af den samma under nästnämnda år uppbuna, nu ifrågavarande penningbelopp, och emedan Magistraten dervid förfarit i enlighet med sitt förenämnda, angående omordade arvode fattade beslut, samt Kicelandskamreraren Cajander och hans medparter borde njuta ersättning för sitt deltagande uti testamentets bringande till verkställighet utaf de medel, som Magistraten haft under sin förvaltning under de tidskeden Vicelandskamereraren Cajander och hans medparter varit med lemnar i densamma, hafva Bankdirek loren Stenius och hans medparter metsagt käromålet Sedan parterne ömsesides anhållit om ersättning för sina kostnader i målet och 861