Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Maaliskuun 11 päivänä 1907. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleessa korvausta koskevassa jutussa, jossa Kauppaneuvoksenleski Place Serlachius, Varakon uli Axel Ernst Serlachius ja Insiröörinleski Fhyra Jurvelius, Keuruun pitäjän Keuruun kylästä, ovat hakijoina ja Maanviljelijä Johan Arthur Eklund, Storpion pitäjästä, vastaajana: Annettu Oikeusorastossa 11 päivänä Maaliskuuta 1907. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Haastateltuaan Kauppaneuvoksenleski Serlachiusen, Varakonsuli Serladuusen, Insinöörinleski Jurveliusen ja tämän nyttemmin edesmenneen miehen Insinööri Wladimir Jurveliusen sekä niinikään Keuruun kylästä kotoisin olevat Tehtailija Gösta Serlachius sen ja hänen vaimonsa Sigrid Serlachiusen Stenruun ja Multian pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen on Maanviljelijä Eklund lausunut, että Läsnä: J N - H S - G W - W Ti A. P. 16: 351 Pag. 108. R. D. 1906
Kauppaneuvos Gustaf Adolf Serlachius läessään keväällä vuonna 1901 oli pestannut Maanviljelijä Eklundin 1 päivästä Toukokuuta samana vuonna ole maan pehtorina Mäntän tehtaalle kuuluvilla tiloilla sovittua vuosipalkkaa vastaan, johon kuului tuhat kahdeksan sataa markkaa rahaa, viisi litraa maitoa päivässä, perunoita tarpeen mukaan ynnä vapaa asunto lämpöineen, vaan että Varakonsuli Serlachius, joka, Kauppaneuvos Serlachiusen 13 päivänä seurannutta Kesäkuuta kuoltua, oli valit tu isännöitsijänä hoitamaan perikun nan Toiminimi G. A. Serlachiusen asioi ta, oli 15 päivänä Marraskuuta 1901 syystä siihen ilmoittamatta ja ilman edellakauppaa irtisanomista käskenyt Eklundin poistumaan kysymyksessä olevasta palveluksestaan neljäntoista päivän kuluttua, ja kun Maanviljelijä Eklundensiis oli täytynyt erota palveluksestansa 1 päivänä Joulukuuta 1901 saamat ta palkkaa muuta kuin samaan päivään, on Maanviljelijä Eklund vaati nut Kauppaneuvoksenleski Serlachiusen ja hänen edellämainittujen asiakumppaniensa velvoittamista Eklundille suoittamaan määrätyn palkan koko jäljellä olevalta palvelusvuodelta eli 1 päivään Marraskuuta 1902, tehden se Eklund in Oikeuteen jättämän laskun mukaan kaksituhatta neljäsataa seitsemäntoista markkaa viisikymmentä penniä siitä kuitenkin lyhennettyä hinta kuudesta kymmenestä litrastä maitoa yhdeksän markkaa ja kahdenkymmenen päivän vuokra huoneista lämpöineen kaksikymmentäkuusi markkaa seitsemänkymmentäpenniä, eli siis kaksituhatta kolmesataa kahdeksankymmentäyksi markkaa kahdeksankymmentä penniä korkoineen. Kanteesta kuulustettuina ovat Tehtailija Serlachius ja hänen vaimonsa Sigrid Serlachius myöntäneet Maanviljelijä Eklund in vaatimuksen mikäli se koski aikaa 1 päivästä Toukokuuta 1901 samaan päivaan vuonna 1902 oikeutetuksi, jota vastoin Kauppanenneksenleski Serlachius, Varakonsuli Serlachius sekä Insinööri Jurvelius ja hänen vaimonsa Thyrä Jurvelius, väittäen että Maan 162
viljelijä Eklund, joka kyllä oli pehtorik si pestattu ilmoittamiansa palkkaetuja vastaan, jotka kumminkin olivat kuukausipalkkana maksettavat, oli toimessaan ollut erittäin huolimaton, joka kelvoton sitä hoitamaan ja että Eklundia aina kin kaksi kertaa, joskaan ei todistajain läsnäollen oli tuosta huolimattomuudesta huomautettu, ovat katsoneet että, olipa voimassa oleva palkkaussaäntö tahi elinkeinoastus tähän asiaan soveltuva Maanviljelijä Eklund kelvottomana tointaan hoitamaan kummankin asetuksen nojalla oli voitu toimestaan heti eroittaa sekä siis anoneet kannetta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus, jossa asialliset molemmin puolin olivat vaatineet korvausta oikeudenkäyntikustannuksistansa, m 8 päivänä Maaliskuuta 1904 julistamassaan päätöksessä katsonut selvi tetyksi tulleen, että Maanviljelijä Eklund 1 päivänä Toukokuuta 1901 sovit tua palkkaa vastaan oli otettu vuosi palvelukseen Kauppaneuvos Serlachiusen no Mäntän tehtaalla ja Kauppanen vos Serlachiuselta saanut pestirahankin sekä että Eklund sitten oli ollut tuossa palveluksessa 15 päivään seuraavaa Marraskuuta, jolloin Varakonsuli Serlachius, joka Kauppaneuvos Serlachiusen kuoltua oli valittu kuolinpesän asiain hoitajaksi, oli käskenyt Eklandin poistumaan palveluksestaan neljäntoista vuorokauden kuluessa, Kauppaneuvoksenleski Serlaetiusen ja hänen asiakumppaniensa voimättä toteen saattaa että Eklund oli ollut toimeensa kelvoton tahi että he olivat säännösten mukaisesti 3. SS:ssä 30 päivänä Tammikuuta 1865 annetussa palktaussäännössä, jonka alaisena Eklund kosketellussa toimessaan oli katsottava olleen, häntä mistään laiminlyönnistä työssään varoittaneet; johon nähden, ja kun Kauppanenvoksenleski Serlachius ja hänen asiakumppaninsa eivät muuten kaan olleet esiintuoneet sellaisia perusteita, jotka antaisivat lain tukea heidän kerrottuun meneltelyynsä Eklundia vastaan, Kihlakunnanoikeus, nojaten edellämainitun palkkaussaännon 25 SS:lään allaisena kuin sanottu lainkohta kuuluu asetuksessa 28 päivällä Joulukuuta 163
1888, on katsonut että Maanviljelijä Eklund ille oli tuleva täysi palkka palkkansvuodelta 1 päivästä Marraskuuta 1901 samaan päivään vuonna 1902 ja siis velvoittanut Kauppaneuvoksenleski Serlachiusen Varakonsuli Serlachiusen, Insiniööri Jurvelius n ja hänen vaimonsa Tupa Jurviliusen sekä Tehtailija Serlachiusen ja hänen vaimonsa Sigrid Serlachiusen, Stäufpaneuvas Serlachius - vainajan perillisi nä ja oikeudenomistajina, joko yhteisesti tai sen heistä, jolla varoja oli kuittia vastaan Maanviljelijä Eklundille heti maksamaan vaaditut kaksituhatta kolmesataa kahdeksankymmentäyksi markkaa kahdeksankymmentä pennia kuuden prosentin vuotuisen koron kanssa viimeksisanotusta päivästä, jolloin palkka viimeistään olisi ollut uoritettava sekä kahdellasadalla viidelläkymmenellä markalla palkitse naan Eklundille hänen käräjäkulun kinsa asiassa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppaneuvaksenleski Serlachius, Varakonsu li Serlachius sekä Insinööri Jurvelius, 164 viimemainittu omasta puolestaan ja vaimonsa Thyra Jurveliusen edusmiehena, olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 17 päivänä Maaliskuuta 1906 antamallaan tuomiolla vahvistanut Kihlakunnanoikeuden edelläkerrotun päätöksen; ja velvoitettiin sen ohessa Kauppaneuvoksen leski Serlachius ja hänen vastamainitut asiakumppaninsa Maanviljelijä Eklundille korvaamaan hänen Hovioikeudessa asiasta johtuneet kustannuksensa, viidelläkymmenellä markalla. Hovioikeuden tuomioon ovat Kauppaneuvoksenleski Serlachius, Varakonsuli Serlachius ja Insinöorinleski Thyra Jurvelius, viimemainittu tällä välin kuolleen miehensä Insinäöri Jurveliusen uinoana oikeudenomistajana, hakeneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Maanviljelijä Eklundon säädetyssä järjestyksessä vastannutKeisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julun; ja koska asiassa on käynyt selville että Maanviljelijä Eklund oli otettu Mäntän tehtaan tilojen pehjoriksi yhdeksi vuodeksi, lukien 1 päiväs
tä Toukokuuta 1901, ja Eklundin siis, kun ei ole näytetty laillista syytä hänen eroittamiseensa sanotusta toimestaan ennen sovitun palkkausajan loppua, olisi pitänyt saada nauttia hyväkseen sovitut palkkaetunsa 1 päivään Toukokuuta 1902, vaan ne ovat tulleet hänelle hyväksi ainoastaan 1 päivään Joulukuuta 1901, joten hänelle siis vielä on tuleva rahassa seit semänsataa viisikymmentä markkaa, maidosta satakaksitoista markkaa viisikymmentä penniä, perunoista kolme kymmentäviisi markkaa sekä asunnasta lämpöineen kaksisataa markkaa eli yhteensa tuhat yhdeksänkymmentäseitsemän markkaa viisikymmentä penniä, harkit see Keisarillinen Senaatti oikeaksi, muuttaen Hovioikeuden ylempänä mainitun tuomion, velvoittaa Kauppaneuvoksenleski Serlag huisen ja hänen asiakumppaninsa kuittia vastaan Maanviljelijä Eklundille suorittamaan, kun sanotusta loppusummas ta vähennetään maksetuiksi myönnetyt kolmekymmentäviisi markkaa seitsemän kymmentä penniä, kaikkiaan tuhat kuusikymmentäyksi markkaa kahdeksankymmentä penniä kuuden prosentin koron kanssa 1 päivästä Toukokuuta 1902, kunnes täysi maksu tapaktuu, sekä sen ohessä korvaamaan Maanviljelijä Eklundille hänellä asian vuoksi olleet kulungit Kihlakunnanoikeudessa kahdelläsadalla viidelläkymmenellä markalla. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Juhris Nummelin. - A. Weus. Merimull- Juhris Nummelin. - A. Weus. Merimull- Winkman. Wäräksperder. Winkman. Wäräksperder. Alfred Lindström 165
Maaliskuun 12. päivänä 1907. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleessa, tilintekoon velvoittamista koskevassa jutussa, jossa Talollinen Sameli Björni, Teuvan pitäjän Riipin kylästä, on hakijana ja Talollinen Sameli Kangas, saman pitäjän Äystön kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 12. päivänä Maaliskuuta 1907. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Teuvan pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Sameli KangasSameli Björnille toimituttamansa haasteen nojalla, lausunut, että Sameli Björni, joka yhdessä Sameli Kankaan ynnä Talollisten Sameli Tuomisen ja Sameli Riipin kanssa omisti Fystön kylässä sijaitsevan höyrysakan, oli 26. päivänä Lokakuuta 1900. yhden vuoden ajaksi, luettuna samasta päivästä, yhtiömiehiltään vuokralle ottanut tuon sahan sekä sittemmin Sameli Kankaan Läsnä: J. N. - H. S. E. P. W. St. /B. F. M. 166 No 364. lag. 10/7
sanottuna päivänä ostettua Sameli Tuomiselta hänen osuutensa mainitusta laitoksesta, suostunut yhtiössä Saneli Kankaan kanssa karjoittamaan puheenalaista sahausliikettä siten, että asianosaiset molemmat saisivat puolet liikkeen tuloista, mutta tulisi heidän kummankin myöskin puoleksi vastata siitä johtuvista menoista, josta välipuheesta merkintä oli tehty Saneli Björnin kappaleesen sakaa vuokrätessa laadittua kontrahtia; ja kun Sameli Björni yksin oli pitänyt isännyyttä sanotussa sahousliikkeessä, kautaen kaikki sen tulot, tekemättä Saneli Kankaalle siitä mitään tiliä, on Sameli Kangas vaatinut Sameli Björnin velvoittamista sakon uhalla määrättävän ajan kuluessa tekemään Storkaalle täydellisen, asianmukaisilla todisteilla varustetun tilin mainitusta sakausliikkeestä. Asiasta kuulustettuna on Sameli Björni vastustanut kannetta, viittäen että Sameli Kangas tosin useita kertoja, sen jälkeen kuin kerrottu vuokrakontrahti oli laadittu, oli tehnyt Sameli Tynrille sellaisen ehdotuksen kuin ylempänä on mainittu, vaan ettei Sameli Björni ollut siihen suostunut, sekä että, joskin asianosaiset keskenään olisivat suostuneet tuottaiseen yhdystoimintaan, sopimus siitä olisi ollakseen sitova ollut kirjallisesti laadittava. Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikulungeistaan, on 17. päivänä Maaliskuuta 1904. julistamassaan päätöksessä lausunut; ja koska Sameli Björnin hallussa olleessa kappaleessa edellämainittua vuokrakontrahtia löytyi Sameli Kankaan allekirjoittama sitoumus, että hänen tuli vuokrasopimusta "puolella vastata ja nauttia, sekä todistajain kertomuksista oli käynyt selville, että Sameli Björni oli pitänyt tuota sitoumusta noudatettava na ja Sameli Kankaan puoleksi osallisena puheenaolevassa takausliikkeessä, on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Sameli Björnin kahden kuukauden kuluessa Kihlakunnanoikeuden päätök167
sen saatua lainvoiman kahdensadan markan sakon uhalla tekemään Sameli Kankaalle asianmukaisiin todisteisiin perustuvan täydellisen tilin puheenalaisesta sahansliikkeestä johtuvista tuloista ja menoista; minkä ohessa Sameli Björnin tuli viidelläkymmenelläviidellä markalla palkita Sameli Kankaan kulungit oikeudenkäynnistä Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Sameli Björni oli vetoamalla saattanut jutun, on 19. päivänä Maaliskuuta 1906. antamassaan tuomiossa jättänyt Kihlakunnanoikeuden päätöksen voimaan kuitenkin siten, että Kihlakunnanoikeuden määräämä aika, jonka kuluessa Sameli Björni oli velvollinen tekemään yllämainitun tilin, oli luettava Hovioikeuden tuomion antopäivästä. Tämän ohessa velvoitettiin Samili Björni neljälläkymmenelläviidellä markalla korvaamaan Sameli Kankaalle hänen kulunkinsa asiasta Sivioikeudessa. Hovioikeuden tuomioon on Samali Björni anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Sameli Kangas on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Sameli Björni ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi kuitenkin siten, että Sameli Björnin on hänelle määrätyllä uhalla ennen 1. päivää Elokuuta 1907. Sameli Kankaalle on nettava puheena oleva tili; ja velvoitetaan Sameli Björni sen ohessa sarittamaan Sameli Kankaalle, hänellä asiasta täällä olleiden kulunkien korvaukseksi, seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. Johan Nummelen A. Hen. Kallellmall: Johan Nummelen A. Hen. Kallellmall: Edvard Pardain. Eemikijander. Edvard Pardain. Eemikijander. 168
Maaliskuun 14 päivänä 1907. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomisjutussa, jossa ovat Tampereen kaupungissa asuva Talonomistaja Juho E. Turtonen, hakijana, sekä Maanviljelijä Kustaa Herman Thunström ja hänen vaimonsa Amanda Gunilla Thunström, Harjavallan pitäjän Toittilan kylästä, poisjääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 14 päivänä Maaliskuuta 1907 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä saanut tietää seuraavaa: Kustaa Herman ja Amanda Gunilla Thunströmille toimituttamansa haasteen nojassa on Juho E. Turtonen Kokemäen ja Harjavallan pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut että sittenkun hän ja hänen vaimonsa Sandra Turtonen 28 päivänä Syyskuuta 1900 tehdyllä läsnä: J. N. - H. S. - E. P. - W. B. Haf H. No 369. Påg. 35. R. D. 1906.
kauppakirjalla olivat aviopuolisoille 1hunström myyneet omistamansa Tolvi nimisen tilan ylläsanotussa Torttilan kylässä irtaimistoineen 115,000 markan hinnasta, josta 60,800 markkaa oli määrätty heti rahassa suoritettavaksi, oli Kustaa Herman Thunström viimemainitun rahamäärän asemesta Juho E. Turtoselle siirtänyt Suomen Maanviljelys. ja Teollisuus Tankki Osakeyhtiön Kustaa Herman Thunströmille 9 päivänä Maaliskuuta 1900 antaman talletustodistuksen 60,000 markalle korkoineen 1 päivästä Heinäkuuta 1900; mutta koska pankki, kun Juho E. Turtonen sittemmin oli esittänyt pankille sanotun talletustodistuksen, ei ollut voinutkaan suorittaa sen sisällystä ja talletustodistuksen siirto Juho E. Turtoselle oli tapahtunut ainoastaan rahojen käräämisen tarkoituksessa sekä Kustaa Herman Thunström joka tapauksessa säännöksen mukaan 3 päivänä Joulukuuta 1895 uuden ulosottolain viimaanpanemisesta ja mitä sen johdosta oli vaarinotettava annetun asetuksen 14 SS:ssä oli vastuumalainen talletustodistuksen hyvyydestä, on Juho E. Turtonen, omasta puolestaan ja vaimonsa edusmiehenä, vaatinut, että aviopuolisot Thunström, sitä vastaan että he takaisin saisivat talletustodistuksen, velvoitettaisiin Juho E. Turtoselle heti maksamaan ylempänä mainitut 60,800 markkaa korkoineen, siitä kuitenkin vähennettyä ne 20,251 markkaa 72 penniä, jotka Juho E. Turtonen, panken jouduttua konkurssitilaan, oli saanut eri erissä talletustodistusta vastaan nostaa; jonka ohessa Juho E. Turtonen on anonut korvausta oikeuden. käyntikuluistaan asiassa. Kustaa Herman ja Amanda Gunilla Thunströmin vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus 8 päivänä Toukokuuta 1903 julistamassaan päätöksessä katsonut selville käyneen, että Juho E. Turtonen 28 päivänä Syyskuuta 1900 myytyään yllämainitun tilan aviopuolisoille Thunström, oli kauppakirjassa mai170
nitusta kuudenkymmenentuhannen kahdeksansadan markan suuruisesta, rahassa heti maksettavasta kauppahinnan erästä suostunut rahasta aviopuolisoilta Thunström vastaanottamaan Suomen Maanviljelys - ja Teollisuus Pankki Osakeyhtiön Kustaa Herman Thunströmille asettaman ja tämän Turtoselle siirtä män kuudenkymmenentuhannen markan suuruisen talletustodistuksen, johon nähden ja kun Juho E. Turtonen vastoin Thunströmen aviopuolisojen kieltoa ei ollut voinut toteensaattaa, että Tulonen olisi ottanut vastaan sanotun talletustodistuksen ainoastaan rahojen keräämistä varten, eikä puheenalainen talletustodistus myöskään ollut sellainen osotuskirja, josta edelläkosketellun asetuksen 14 SS:ssä mainitaan, Kihlakunnanoikeus on hyljännyt kanteen oikeettomana. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho E. Turtonen vetoamalla oli saattanut jutun, on 10 päivänä Helmikuuta 1906 antamallaan tuomiolla vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen ja samalla velvoittanut Juho ETurtosen suorittamaan aviopuolisoille Thunström maksut heidän kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota, viisitoista markkaa kahdeksankymmentä penmiä. Hovioikeuden tuomioon on Juho E. Turtonen anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Juho E. Turtonen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi Tätä kaikki asianomaiset noudatta. koot. Keisarillinen Suomen Senaatti. Johan Hummelin. A. Henr. Suurmäle. Johan Hummelin. A. Henr. Suurmäle. Edvard Paldain Edankände (Haf Hellen 171
Den 15. Mars 1907. Kejserliga Senalens för Finland dom uti ett på nedsätt revisionsskilt ling från Wasa Hofrätt inkommel sjörältsmål emellan Södra Finlands Pykeri Aktiebolag, i Kelka nad, sökande, samt Gamla Karleby Export Bolag Björk Co, i Gamla Karleby stad, svarande, angående utbe kommande af bargarden: Gifven i Justiliedepartementet den 15. Mars 1907. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dom, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande. Vid Rådstufverätten i Nikoloistad har för Södra Finlands Pykeri Ali tiebolag, efter stämning å Gamla Karleby Enport Bolag Björk Å anförts, att sedan berörda Exportbolag tillhöriga angfartyget Tämän under förd från Nikolaistad till Jakobstad och Gamla Karleby med passägvare om bord den 7 Augusti 1905 stött på grund " Wasa skärgård och befalkafvaren å Tämän Johaptenen Karl Hamelin öfOch - J. S. - G. H. - E. P. W. K. O. K. SS: 247. Pag. 2. R. D. 1907.
verlämnat åt Södra Finlands Tykeri Aktieldag tillhöriga lärgningsån garen Herr bärgningen af Tämän med godtgörelse, hvilken skulle beräknas en ligt finsk lag, hade Herr med till hjälp af Pykeriaktiebolagets i Räfsö hamn slationerade lärgningsängare Tre ja, hvilken Heros befälhafvare Sjökaplinen Brynolf Kari tillkallat från sistsagda ort, den 10. Augusti 1905. utan medverkan af Tämans besål och besättning lostagit Tämän från grundet och bog serat densamma till Nikolaistads hamn hvarest Tiiman sedermera den 15 i berörda Augusti månad blifvit å elip upptagen och vid anställd besökning den 25 i samma månad i sitt skada de skick värderad till 10,000 mark. Och som Pyheriaktiebolaget för Tärmans tillvaralagande tillskyndats följande kostnader, nämligen för passägerarenes å Tämän öfverförande från skandnings stället till Trekeläntad 78 mark, för ängböterna Häos och Ingas arbete vid lärgningen tillhopa 1500 mark, letspänningar 170 mark och telegramkostnad 30 mark, för två tresvar, hvilka under lärgningsarldes spilligit 240 mark, för lätningsmaterial 476 mark 25 penni, för procent, som utgifvits åt de vid ifrågavarande bärgningstillfälle syssesällä arlatarene 180. mark och i aflöningar åt nästlemälda arbetare 335 mark eller sammanlagett 5809. mark 25 penni, har Pykeniaktiebolaget, som dess utom bekarlat förenämnda passägera res resa från Akkostaistad till deras hemorter och i sådant afseende åsamkats en utgift af 804 mark 90 penni, yrkat luportbelagets förpligtande att er sätta Sykeriaktiebolaget samtliga dessa kostnader samt att därjämte utbetala i bärganden en tredjedel af behållna vår det af Tämän efter bärgningen med 1390 mark 92 penni eller sålunda till Ly keriaktiebolaget utgifva tillhopa 80. mark 7. penni jämte ränta, hvarhos lykere aktiebolaget anhållit om godtgörelse så väl för omförmälda å Tärnän värk ställda paveptesikning och kostnaderne för ett af Sjokaptenen Karl vid Råd stufvurätten i Nikolaistad den 2. Septem173
ber 1905 anstäldt vittnesförhör som för umgälderna i målet. Uti afgifvet genmäle har å Export bolagets vägnar påstälts att Tärnäns egen berättning jämväl tagit det i förenämnda bärgningsarbete, hvarför och då något värkligt behof af Trijas biträde därvid ej förefunnits samt Pykeriaktiebolagets anspråk äfven i öfrigt vore dels öfverdrifna dels ostyrkta, Export bolaget ansett Pykeriaktiebelaget uti ifrågakomna afseende vara till fullo er satt med ett belopp, motsvarande högsel en tiondedel af det räddades värde Efter försiggånget vittnesförhör har Rådstufvurätten, som för målets behand, ling haft sig till biträde sakkunnigt män, hvilka jämväl afgifvit yttrande i saken, medels utslag den 22. Januari 1906. funnit utredt vara, att sedan angfartyget Tämän under dess ofvan nämnda resa den 7. Augusti 1905 grundstött i Wasa skärgård samt bärgningen af förtyget medelst kontrakt af samma dag öfverlämnats åt Pyksiaktilbolaget, så hade nästnämnda belag löstagit färligget från grundet och inhämtal detsamma till Nikolaistads hamn och som tillika styrkt blifvit, att ätmin dene en del af Pärnäns befäl och man skap deltagit i bärgningsarld, vid hvilket Tärnäns angmäskin jämväl blifvit använd, men det däremot icke verals att bärgningen skulle försiggått under särskildt svära eller för bärgarene färliga förhållanden, eller att bärgarene där vid skulle användt synnerlig möda eller behöft å arbetet nedlägga större kolme der än hvad vid bärgning af härde radt förtyg i allmänhet var fallet, har Rådstufvurätten, i död af 164 SS. i Sjölägen af den 9 Juni 1873, fastställt ifrågakomnabärganden till en åttondedel af det hade erade förtygets värde i dess skadade skick, tielusen mark, eller således till ettu sen tvåhundra femtio mark, hvarhos bolaget för passägarenes å Tärnän öfverförande från strändningsstället till Nikolaistad tillerkänts en godtgörelse af sjuttioåtta mark; och jemte det tipertto laget förty ålagts att till Pyksiaktietolaget emot hville utgifva i fordrade barn 174
gärdön tillhopa ettusen trehundra tjugu åtta mark med fem procents ränta från rättegångens början den 13 November 1905 till skeende full betalning, vardt, enär kostna derna i och för bärgningen måste anses inbegripna uti denna bärgarelön, Lykenaktiebolagets anspråk på särskild ersätt ning för dessa kostnader såsom obse gadt förkastadt. Vidkommande sedan Pyheriaktiebolagets yrkande på godtgörd se för utgifterne för passägarenes å Tärnän befordrande från Nikolaislad till deras hemorter, så alldenstund lykeriaktie bolaget icke gillat visa, att detsamma skulle af vederparten anmodats att där med laga någon befattning, samt Exverltelaget, jämlikt stadgandet uti 105 SS i åberopade sjölag, icke åtgat att från Nikolaistad hembefordra sagda passage dre, har äfven detta yrkande förkastats Keräffande åter umgälderna i målet har Rådstufvurätten skyldigkänt Enpellola get att i sådant afseende ersätta Pykeri aktiebolaget kostnaderne ej mindre för den å Tämän värkställda besittning med sjuttiotvå mark femtio penni, än för rättegången med tvåhundra mark, hvaremot och jämte det Tykenaktiebolagets anspråk på ersättning för vittnesförkörd den 2 September 1905 såsom saknande sig, lämnats utan afseende, Tyksiaktiebolaget ålagt att till de af Rädstupurätten i målet antilade sakkunnige männen Vicekenneln Leonard Ceder och Sjökaplinen Konrad Engelbrecht Somelin utgifva dom därför tillkommande arvoden hvardera fyra tio mark. lopullen, under hvars pröfning Ty keriaktiebolaget i räderag dragit målet, har medelst dem den 20 November 1906 yll rat sig; och uträffande först Sykeriaktil bolagets i köparen framställda anhållan om rådrum att medelst särskilda perso ners hörande såsom vittnen vid Råd stufvurällen närmare styrka sin ifråga varande talan, så alldenstund Lykeri aktiebolaget icke angifvit de omständigheter, rörande hvilka anlydelä vittnesförhör äskats, och ej heller bilagt sin till Hofrätten inlämnade andringsansökning något intyg af de såsom vittnen åberopade påponerne, ansåg lofrätten skäl icke förekom175