Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
nedannämnde borgenärer bevakat Hanannat följande fordringar: 1) Handlanden Haglund, på grund af ett emellan honom och bolaget den 1. Juni 1909. upprättadt hyreskontrakt, ogulden hyra tvåtusen mark med anspråk på förmånsrätt till den egendom, som vid konkursens början förvarades i den för hyrda lokalen uti gården No 4 vid Wasäesplänaden i sagda stad; samt 2) Handlanden Uno Finnilä: a) enligt kassakreditiotrakt af den 22. Maj 1909. tiotusen tvåhundra sjuttiosju mark nio penni jämte sex procents ränta å tio tusen mark från den 22. påföljande November, äfvensom b) på grund af den 27. Augusti sistnämnda år upprättadt kassakreditukontrakt fyratusen niohundra nittioen mark femton penni jämte upplupen ränta etthundra nitton mark åttio penni och förskrifven ränta från den 8. Februari 1910, bägge dessa fordringar med förmänsrätt, först nämnda fordran ur en den 14. Oktober 1909. af bolaget till innehafvaren uthändigad och såsom pant därför lämnad skuldsedel å tiotusen mark samt det under punkt b) bevakade beloppet ur innehållet af en utaf helaget jämväl den 14. Oktober 1909. till innehafvaren utfärdad samt såsom pant för detta lån lämnad förskrifning å femtusen mark, till säkerhet för hvilka tvenne skuldsedlars innehåll Magistruten i Nikolaistad den 25. Oktober 1909 meddelat från samma dag gällande inteckning i bolaget tillhöriga, uti ofvanberörda gård befintliga fobriksmaskiner, verktyg, rudimaterier, lager och förlager. Sedan upprop i konkursen försiggått har Rådstufvurätten medelst den 9. Maj 1910 gifven dom beträffante ofvanomförmälda fordringsanspråk utlåtit sig och tillerkänt Handlanlen Finniläs nyssnämnda fordringar lika rätt inbördes i förhållande till beloppens storlek samt utdömt lesamma med förmänsrätt till värdet af de för dessa fordringar pantsätta, skuldsedlarna af den 14. Oktober 1909, till säkerhet för hvilkas infriande 110
inteckning beviljats uti bolagets i gården No 4. vid Wasdesplanaden i Nikolaistad inrynda Fabriksmäskiner, verktyg, rudimaterier, lager och förlager, äfvensom förordnat att Handlanden Haglunds fordran för ogulden hyra borde utgå med förmånsrätt till värdet af den bolaget tillhöriga egendom, som vid konkursens början förvarades i den förhyrda lokalen, efter det Handlanden Finniläs ofvanberörda fordringar guldits. Hofrätten, under hvars pröfning Handlanden Haglund i väderig dragit saken, har genom dom den 22. Juli 1910 låtit vid Rådslufvurättens dom bero, dock sålunda att Handlanden Finnilä tillkomme betalning för hans ofvannämnda fordringar framför Handlanden Haglund endast ur den egendom, hvari inteckning fastställts till säkerhet för omförmälda skuldsedlars innhehåll. Uti Hofrättens dom har Handlanden Haglund anhållit om ändring. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och emedan Handlanden Finnilä i förberörda konkurs icke bevakat innehållet af de skuldsedlar, till säkerhet för hvilka ofvanomförmälda inteckningar fastställts, samt domstolarne vid sådant förhållande saknat anledning ett uttala sig om det företräde till betalning ur den intecknade egendomen Handlanden Finnilä på grund af sagda skuldsedlar tillkomme före Handlanden Haglund, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist ogilla och undanrödja domstolarnes därom med delade yttranden. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: J. G. Ingman A. V. Malin J. W.kunen A. V. Malin Aleksi Käpp. Alfred Liiksiala Aleksi Käpp. Alfred Liiksiala Väinö Hirvinen 11
Maaliskuun 4 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Kaasan Hovioikeudesta tulhessa vesijättömaiden luovuttamista koskevas sa jutussa, jossa ovat Talolliset Samuli Samulinpoika, Samuli Eliak senpoika ja Elias Eliaksenpoika Köyksä, viimeksimainittu vaimonsa Maria Sofia Mikontytär Köykän edusmiehenä, Heikki Korpi, Matti Mäen nenä ja Salomon Niemisto, Talolli son Iisakki Iisakinpoika Köykkävainajan oikeudenomistajina, Matti Juhonpoika Haavala ja Juho Iisakin poika Kossila, Talollisen Jaakko Suomaanpoika Köykkä vainajan alaikäisten lasten holhoojana, Antti Jesentin Jaakonpoika, Matti Salentin ja suho Mikonpojat sekä Heikki, Jaakko ja Salomon Salomoninpojat Tuleva Tuomas Salentin Tuomaanpoika Mikko Aahraminpoika, Iisakki ja Juho Kaaponpojat Iisakki Iisalinpoika ja Antti Jalentin Antinpoika Perälä viimemainittu omasta puolestaan P. V. A. K. M. F. s. R. B. /T. Pros 112 No 356 Pag 49 R. D. 1919
ja hänen ynnä häen vaimo - vainajansa Loviisa Antintytär Perälän alaikäisten lasten holkorjana, Samuel ja Niklas Matinpojat, Salomon Antinpoika ja Nikolai Tuomaanpoika Lintulajnnä Jaakko Iisakinpoika Pihlajasaari eli ainotula, edesmenneen Talollisen Tuomas Tuomaanpoika Lintulan oikeudenomista jana, kuin myös Jaakko Jaakonpoika Lintula ynnä Herman Tanelinpoika Matti Matinpoika, vanhempi, Matti Matinpoika, nuorempi, Aapeli Matin poika ja Juho Iisakinpoika Perälä, kaikki Jalasjärven pitäjän Luopajärven kylästä, hakijoina sekä Maanviljelijä Alexander Karasjerna, kummin pitäjästä, Filosofianmaisteri August hasastjerna, Seinäjoen pitäjästä, Aaronomi Erik Hasastjerna ja Postitainistenhoitajanleski Matilda Lagergren, Peräseinäjoen pitäjästä, viimeksimainittu omasta puolestaan ja alaikäisen poikansa Henrik Laggenin lakimääräisenä holhoojana, saapuville tulleina, mutta ulkomailla oleskeleva Maanviljelijä Albin Hasastjerna, Agronoomi Carl Wasastjerna, Helsingin kaupun gista, Metsänhoitaja Gustaf Engelbrekt Rudolf Vasastjerna, Pielisjärven pitäjästä, Helsingin pitäjässä kotoisin ole va Maanviljelijä Axel Kahren sekä tämän ja hänen vaimo vainajansa Sigrid Wasastjernan alaikäisten lasten holhooja Insinööri Ivar August Kakren, Tammelan pitäjästä, tulematta jääneinä, vastaajina. Annettu Oikeus osastossa 4 päivänä Maaliskuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa Haastatettuansa Maanviljelysneuvos Gustaf August Sarastjernan, Maanviljelijät Alexan der ja Albin Wasastjernan, Agroniemet Erik ja Carl Vasastjernen, Silofianmaisten  Wasastjerna, Postoimistonhoitaja Axel Lägerörin, omasta puolestaan ja vaimonsa Matilda Segerarenin edusmiehenä, Metsänksi taja Vasattjernen sekä Maanviljelijä Kahrenin, hänen ja hämen vaimenajansa Sigrid Vahrenin alaikäisten lasten holhoojana, 1897 vuoden syyskäräjiin Jalasjärven ja Peräseinäjien 113
pitäjien käräjäkunnassa ovat Samuli Samu linpoika ja Samuli Eliaksenpoika ynnä Elias Höykkä, Matti Haapala ja Juho Kossila, Antti Valentin, Matti Johentin, Juho Heikki, Jaakko ja Salomon Sukeva, Tuomas Salentin, MikkoAntti Jalentin, Juho, Iisakki Iisakinpoika ja Iisakki Kaakonpoika Perälä, Jaakko saakonpoika ja Niklas Lintula sekä yllämainitut Iisakki Iisakinpoika Köykkä ja Tuomas Tuomaanpoika Lintula kuin myöskin TaJokkaat Jaakko Matinpoika ja Salomon Salomoninpoika Lintula Kihlakunnanoikeudessa vaatinut, että, koska heillä, Luonajärven kylässä olevien Köykän, Tulevan, Perälän ja Lintulan talojen omistajina oli yksinomainen oikeus Ojajaksen järven laskemisesta syntyneisiin vesijättömaihin Jalasjärven pitäjässä, Maanviljelysneuvos Wasastjerna ja hänen asiakumppavinsa, jotka ilman laillista oikeutta viljelivät osaa näistä asijattomaista, velvoitettaisiin vastapuolilleen heti huonuttamaan samaiset eesijättömaat Tämän kanteen johdosta ovat Maan viljelysneuves Wasastjerna ja hänen asiakumhaninsa lausuneet, että sittenkuin Waasan läänin Kuvernööri, jolta Talollinen Samuli Köykkä ynnä muut edellämainittujen talojen omistajat olivat hakeneet lupaa säjärven kuivattamiseen, 3 päivänä Lokakuuta 1850. antamallaan päätöksellä oli osottanut hakijat asianomaisessa tuomioistuimessa riitetemään oikeudesta sanottuun järven Maanviljelysnen vos kasastjernan kanssa, joka silloisessa Seinäjoen lappelissa sijaitsevan Stemmysan eli Seinäjoen tehtaan omistajana piti itseään oikeutet tuna tehdasta varten käyttämään hyväkseen sanotun järven että ja sen vuoksi oli vastustanut hakemusta sekä Keisarillinen Senaetti, jossa hakijat olivat valittaneet äsken sanotusta paatoksesta, päätöksellä 27 päivältä Helmikuuta 1851. jättänyt saman päätöksen viimaan, oli silloisen Ilmajoen pitäjän käräjkunnan Kihlakunnanoikeus, jossa Samuli Köykkä ja ne muut henkildt, jotka olivat ollut osalliset sanottuun hakemukseen, haastatettuaan Maanviljelysneuvos Sarastjernan, olivat vaatineet varastjernaa vesitettavaksi Esille luovuttamaan oikeutensa vielämainittuun järven, 2. päivänä Marraskuuta 1834. julistamallaan päätöksellä koska näytetty oli, että Seinäjien tehdessaita asianomaiseen maanomistajain myönnytyksellä ja tuori114
kollegion antamain ensituksien nojalla oli rerustettu huomioin ottaen myöskin Vajärven esivaroja sekä niinikään oli selvitetty, että tehdas, jos sjäjässä edelleen kuivatettaisiin, tulisi käynnissään melkoisesti ekkäistyksi, kyljännyt sanotun vaatimuksen, ja että tämä päätös sittemmin oli vahvistettu Waasan lakikunnan saamannimoikeuden tuomiolla 30 päivältä Marraskuuta 1855 sekä edelleen Kaasan Hovioikeuden 28 päivänä Huhtikuuta 1856 antanalla tuomiolla, joka oli saanut lain voiman sen ohessa ovat Maanviljelysneuvos Vasastjernan asiakumppanit, kielteen heidän vastapuolillaan olevan oikeutta puheenalaisiin vesijättömaihin ja ilmoittaen, etteivät sanotut maat enää olleet Maanviljelys neuvos Vasastjernan vaan hänen asiakumppaniensa hallussa, oikeutensa tueksi nöihin sesijättömäihin myöskin viitanneet, paitsi muihin Oikeudelle esittämiinsä asiakirjoihin, erääsen välikirjaan 11. päivältä Huhtikuuta 1857., jolla Talollinen Juho Tuomaanpoika Hopeavuori ynnä useat muut henkilöt, Ojajärven räntain omistaiina, olivat Maanviljelysneuvas Wasastjernalle, samana päivänä lunastettuaan häneltä hänen oikeutensa Ojajärven, antaneet neljänneksen sanotusta järvestä sitä vastaan että Wasastjernan tuli osansa mukaan järvessä ottaa osaa järven laskemiseen meneviin kustannuksiin Sittenkun Samuli Samulinpoika Köykkä ja hänen silloiset asiakumppaninsa olivät muistuttaneet ettei Maanviljelysneuvosgasastjerna edellämainitulla välikirjalla 11. päivältä Huhtikuuta 1857 ollut saanut muuta kuin mahdollisesti mieskohtaisen oikeuden neljäsosaan puheenalaista järssä eikä ainakoon tullut oikeutetuksi luovuttamaan sitä muille on Kihlakunnanoikeus 4 päivänä Maaliskuuta 1901. julistamassaan päätöksessä, minkä Keisarillinen Henoikeus 31. päivänä Heinäkuuta 1902. antamallaan tuomiolla on vahvistanut, katsonut Maanviljelysneusos kalastjernan elinäjäkseen saaneen mieskohtoisen nautintoikeuden kysymyksessä oleviin nesijättömäihin sekä siis ja kun Maanviljelysneuvos Wasastjerna silloin vielä oli elossa, kyljännyt edelläkerrotun hanteen liian aikaisin nautettuna Keisarillinen Senaatti, jonka tarkastet115
tavaksi juttu oli saatettu, on sittemmin 20 päivänä Tammikuuta 1904 antamalsaan päätöksellä havainnut selvitystä ruuttuvan niin hyvin siitä että riidanalaiset Ojajärven esijättömaat kuuluivat Köykön, Pukuan, Perälän ja Lintulan taloille pellaisella oikeudella ettei muilla tilanomistajilla Jalasjärven pitäjän ja Luovan kylänen ja kolunnassa, jossa sanotut maat samoin kuin oskenmainitut talot oli ilmoitettu olevan ollut niihin osaa kuin myös siitä että Herman ja Aapeli Perälä sekä Matti Matinpoika Perälä vanhempi ja Matti Matinpoika Pirälä nuorempi, jotka asiakirjain mukaan omistivat osia Perälän talosta olisat tilojensa puolesta uotetut osallisuudesta kysymyksessädesiin vesijättömäikin, joita sen mukaan mitä asiakirjoista käsi ilmiei oltu laillisesti jaettu; minkä vuoksi ja kun niin ollen muidenkin sanotun jakokunnan tilanomistajain kuin Samuli Köykän ja hänen silloisten asiakumppaniensa oikeus oli riippuva käsilläolevasta jutusta eikä Oikeuksien siis olisi pitänyt, niinkuin kuitenkin oli tapahtunut, ryhtyä asiaa tutkimaan heitä siinä kuulustelematta, Keisarillinen Senaatti kumoten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, mikäli ne edellä ovat sen rottuina, on palauttanut jutun viimeksi sanottuun Oikeuteen Joulukuun 20 päivänä 1907 mainitussa käräjäkunnassa toimitetuissa välikäräjissä, joihin Samuli Samulinpoika Köykkä ja hänen Kihlakunnanoikeudessa olleet yllätystellut asiakumppaninsa oli vat haastattaneet Herman ja Aapeli Peräsän, Matti Matinpoika Perälä vanhemman ja Matti Matinpoika Perälä nuo remman, kaikki muut talonomistajat Jalasjärven pitäjässä, kaikki talonomista jat Luvan kylässä Kesikan pitäjää, Insineeri Kakrevin, hänen edellämainitussa holhoojatoimessaan, sekä tällä välin kuolseen Soltitoimistenhoitajan regengrenin Lesken Matilda Segergrénin, ovat Samuli Samulinpoika Köykkä ja hänen vastamainitut asiakumppaninsa, paitsi Iisakki Sisakinpoika Köykkö ynnä Tuomas Suomaanpoika ja Salomon Salomoninpoika Lintula, kuin myöskin ylempänä jo mainitut Heikki Korpi, Matti Mäennenä ja Salomon 116
Niemisto ynnä Samuli Matinpoika, Salonmon Antinpoika ja Nikolai Tuomaanpoika Lintula sekä Jaakko Pihlajasaari eli Iintula, ilmoittaen että Maanviljelysneuvos Warastjerna oli kuollut vuonna 1905, kaikin puolin toistaneet edelläkerrotun kanteen Maanviljelijä Muander kasastjernaa ja hänen elossa oleva asiakumppaneitaan vastaan kohdistamalla kanteensa myöskin Leskirouva Segergrénia ja Insiniöri Kahrenia vastaan Tuokon kanteessen ovat myöskin Herman ja Aapeli Perälä, Matti Matinpoika Peräsä vanhempi ja Matti Matinpoika Jorätä nuorempi sekä Juho Iisakinpoika Perätä, joka omistaa sadaskahdeksasovan manttaalia Perälän taloa, sittemmin kaikin puolin yhtyneet. astatessaan asiaan ovat Maanviljelijä Alexander Hasastjerna ja hänen asia kumppaninsa, yhä kieltäen että Samuli Samulinpoika Köyhän ja hänen asiakump paniensa taloihin kuuluisi mitään osaa Maanviljelijä Alexander Kasastjernan ja hänen asiakumppaniensa viljelemistä kysymyksessäolevista asijättömäista sekä huomauttaan että, joskin Samuli Samulinpoika Käykällä ja hänen asiakumppaneillaan olisi jonkin moinen oikeus Ojajärven vesijättömaikin, aivan selvittämättä oli että se osuus oli Maanviljelijä Alexander Kerastjenan ja hänen asiakumppaniensa hallussa sekä kuinkasuuri se osuus ehkä oli, katsoneeet omistusoikeutensa puheenalaisiin heidän hallussaan deviin vesijättömäihin käyvän selville niin hyvin ylläsanotusta Huhtikuun 11. päivänä 1857 tehdystä välikirjasta kuin myöskin ennenmainituista heidän Oikeuteen jättämistään asiakirjoista sekä siis pyytäneet että sanne kyljättäisiin Sittenkuin Kihlakunnanoikeuden pöytäkirjaan oli merkitty että muita asiano maisia kuin yllämainitut ollut saapunut sanottuikin välikäräjiin on Kihlakunnanoikeus mainittuna Joulukuun 21. päivänä 1907 julistamallaan päätöksellä siinä mainitsemillaan perusteilla velvoittanut Maanviljelijä Alexander Sarastjernan ja hänen asiakumppaninsa heti jättämään kysymyksessä olevat vesijättömaat Samuli Samulinpoika Kyhan ja hänen asiakumppaniensa vapaaseen hallintaan ja nautinteen, jotka sitten saisi 117
vat pitää sanotut maat kunnes vastedes makdollisesti toimitettavassa jaossa ykä huomatlaisiin että muillakin Jalasjärven pitäjän ja Kurikan pitäjän Luovan kylän yhteiseen jakoluntaan kuuluvilla taloilla oli Ojajärven nesijättömaihin osaa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Maanviljelijä Alexander kasastjena ja hänen asiakumppaninsa uteamalla olivat saattaneet ja tiin, on tuomiossa 30 päivältä Joulukuuta 1908 katsonut asiassa käyneen selville, että sittenkuin Maanviljelysneuvos Sarastjerna Ostermyran tehtaan omistajana kauppakirjalla Huhtikuun 11. päivältä 1857 oli myynyt tehtaalle vankeista ajoista kuuluvan oikeuden Ojajärven muiden muassa Köysän, Sukevan, Perälän ja Lintulan talojen silloisille omistajille ja ostajat sanottuna päivänä tehdyllä välikirjalla olivat Maan viljelysneuvos Såsästjernalle luovuttaneet neljännen osan sanotusta järvestä viljeltäväksi rajattomana aikana yhtä hyvällä oikeudella kuin millä luovuttajatkin hallitsiset asiaan, olivat he, asianmukaista lupaa siihen hankkimatta, yksissä toimin kuivattaneet järven sekä siitä lähtien sitä viljelleet, 118 mikin nähden ja Lun Samuli Samulinpöika Käykkä ja hänen asiakumppaninsa eivät olleet voineet näyttää että järven Kuisaamisen kautta muodostunut maatuma omistusoikeudella oli heille kuuluva tahi että heillä siihen ylimalkaan oli parempaa oikeutta kuin Maanviljelijä Alexander Sarastjernalla ja hänen asiakumppaneillaan Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, on kyljännyt Samuli Samulinpoika Köykän ja hänen asiakumppaniensa asiassa ajaman hanteen Hovioikeuden tuomioon ovat Samuli Samulinpoika Käykkä ja hänen asiakumppaninsa paitsi Jaakko Matinpoika Lintulaa aneneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Maanviljelijä Alexander Varastjerna, Filosofianmaisten Sarastjena, Agroniemi Erik Jalastjerna ja Keskirouva Lagergren, ovat vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tamän jutun ja katsoo selvitetyksi, että Maanviljelysneuos Wasastjerna välikirjalla 11 päivälta Huhtikuuta 1837 on myynyt sen oikeuden, joka hänellä on ollut Vajärven sasasjärven pitäjän puolella deinän osaan, sil
joisille Köykän, Tulevan, Perälän ja Lintulan talojen omistajille sekä samana päivänä hdyllä välikirjalla saanut heiltä hallinta oikeuden neljännekseen tätä osuutta sitä vastaan että hän yhdessä heidän kanssaan veljänneksellä ottaisu osaajajärven kuisaamiseen ja aitaamiseen; mutta kun pisin aika, joksi maata tahi siihen kuuluvaa oikeutta silloin voimassaolleen lainsäädännön mukaan saattoi toiselle luovuttaa, on kulunut siitä kuin nuo välipuheet 11 päivänä Huhtikuuta 1857 on tehty, senvuoksi ja kun Maanviljelysneuvos Wasastjerna jo on kuollut eikä Maan viljelijä Alexander Wasastjernalla ja hänen asiakumppaneillaan näin ollen enää ole mitään oikeutta Jalasjärven puolella viljeleminsä Sjöjärven vesijättö maikin, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi kumoten Hovioikeuden tuomion, jättää asion sen loppupäätöksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus päätöksessään on johtunut. Tätä kaikFrans Palmror ki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti Wahlernas. Ak. Malin. Wahlernas. Ak. Malin. Aleksi Käpy Alfred Liuksiala. Mannes Peltonen 119
Maaliskuun 4 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, testamentin moitetta koskevassa pitressä, jossa ovat Talolliset Pietari Aataminpoika Sirkiä, Virolahden pitäjän Miehikkälän kylästä, ja Juhana Antinpoika Taterman, Uudenkirkon pitäjän Pitikkalan kylästä, vaimonsa Maria Aatamintytär Faberman'in edusmiehenä ja heikkomielisen Talollisen Juhana Aataminpoika Sirhiän holhoojana, heikkomielisen Talollisen Maoses Aataminpoika Sirkiän holhooja Maanviljelijä Aleksander Liljeström, viimeksi mainitun pitäjän Leistilän kylästä, Talolliset Ville Juhanan poika Parkkari, vieläsanotun pitäjän Anterolan kylästä, vaimonsa Katri Eerikintytär Parkkarin edus miehenä, ja Paavo Eerikinpoika Summa, edellä mainitusta Vitikka lan kylästä, nyttemmin kuolleen Talollisen Mikko Eerikinpoika Summan leski Ulla Summa ja alaikäisten läsnä: J. N. B. - S. S. W. A. - B.S. G. Fen12No 357. Pog 23. R. D. 1909.
lasten Maijastiina Emil Theodor Mikko, Kalle ja Anna Summan holhooja Talollinen Juhana Lempiäinen, kumpikin niinikään Vitikkalan kylästä, Talolliset Juhana Matinpoika Paju, Syrisevän kylästä, omasta puolestaan ja vaimonsa Katri Mikontytär Pajien edusmiehenä, ja Paavo Majuri, Inon kylästä, vaimonsa Katri Matintytär Majurin edusmiehenä sekä oikeudenkäynnin kestäessä kuolleen Talollisenlesken Helena Aatamintytär Juustin oikeudenomistajat, hänen poikansa Salolliset Kristian, Juhana ja Herman Villenpojat Juusti, Himattulan kylästä, kaikki Uudenkirkon pitäjää, ovat hakijoina sekä kuolleen Maakauppiaanvaimon Maria Sofia Juhanantytär Sirkiän perilliset ja oikeudenomistajat, hänen velsensä tyttäret, Poliisikonstaapelin tyttäret Tilda Maria ja Hilma Johanna Inkinen, Kurkijoen pitäjän Kurkijoen kylästä, ja tietämättömissä olevien veljiensa Iisakki, Mikko, Antti Kalle ja Jaakko Juhananpoikain Inkisen määrätty oikeudenvalvoja Tullivartija Otto Rautio, edellämainitusta Inon kylästä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 4 päivänä Maaliskuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tistää seuraavaa: Sittenkun Maakauppias Tahvo Aata minpoika Sirkiä ja hänen vaimonsa edellämainittu Maria Sofia Sirkiä, jotka 11. päivänä Tammikuuta 1900 tehdyllä kirjallisella keskinäisellä testamentilla olivat määränneet, että se heistä, joka jäi eloon toisen jälkeen, oli yksin saapa täyden omistusoikeuden kaikkeen kuolleen jälkeen jääneeseen niin kiinteään kuin irtaimisen omaisuuteen, olivat kuollest, Tahvo Sirkiä 3 päivänä Huhtikuuta 1904 jättäen jälkeensä lähimpinä perillisinä edellä mainitut veljenja Pietari, Juhana ja Moses Sirkiän, sisarensa Maria Taberman'in ja Heilena Juustin ja sisarensa lapset Katri 121
Parkkarin, Paavo ja Mikko Summan, Juha na Pajun ja Katri Majurin, sekä Maria Sofia Sirkiä, valvottuaan sitä ennen sanotun testamentin, 14 päivänä Lokakuuta samana vuonna jättämältä jälkeensä rintaperillisiä, ovat Pietari Sirkiä, Juhana Taberman ja Aleksander Liljeström, Helena Juusti, Ville Parkkari, Paavo ja Mikko Summa, Juhana Paji ja Paavo Majuri Tilda Maria ja Hilma Johanna Inkiselle sekä Iisakki, Mikko, Antti, Kalle ja Jaakko Inkisen silloiselle tätä asiaa varten määrätylle oikeudenvalvojalle inon kylässä asuvalle Lautamiehelle Martti Westeriselle Uudenkirkon pitäjan käräjäkunnassa vuonna 1905 pidettyihin talvikäräjiin toimitetun haasteen nojalla Kihlakunnanoikeudessa vaatineet että, koska Maria Sofia Sirkiä oli houkutellut ja pakottanut Tahvo Sirkiän tekemään puheena olevan testamentin eikä testamentti siis ilmaissut hänen viimeistä tahtoaan ja Tahvo Sirkia sitä paitsi oli puheeksi tulleella testamentilla antanut Maria Sofia Sirkiälle sellaista kiinteää omaisuutta, minkä hän oli saanut perintönä ensimäisessä avioliitossaan vuonna 1898 kuolleen Katri Miettisen kanssa syntyneen poikansa, vuonna 1899 kuolleen Paavo Sirkiän jälkeen, nimittäin kolmanneksen 1/8.sta perintötaloa No 8 Uudenkirkon pitäjän Wammelsuun kylässä, kolmanneksen 1/9: stä perintötaloa No 3 saman pitäjän Metsäkylän kylässä roitetusta, maakirjaan Litt. S.S. merkitystä palstatilasta sekä kolmanneksen 1/18. sta perintötaloa No 1 mainitussa Wämmelsuun kylässä eroitetusta Rautsuo nimisestä palstatilasta, joista kiinteistöjen osista Tahvo Sirkiä ei ollut ollet oikeutettu testamentilla määräämään, moitteenalainen testamentti julistettaisiin mitättö mäksi ja Tilda Maria Inkinen ja hänen asiakumppaninsa velvoitettaisiin luovuttamaan Tahvo Sirkiän jälkeen jäänyt omaisuus Pietari Sirkiän ja hänen asiakumppaniensa vapaaseen hallintaan, Mikko Summan oikeudenkäynnin vireillä ollessa 9 päivänä Maaliskuuta 1905 kuoltua sekä hänen leskensä Ulla Summan ynnä alaikäisten lastensa holhoojan Juhana Lempiäisen ja tyttä122