Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
le; mutta on Kihlakunnanoikeus 5. päivänä Syyskuuta 1906. julistamallaan viilipäätöksellä, koska Juho Vihtori Pulkkisen vastakantaella oli samat perinteet kuin Kauppias Svanljungin pääkanteella eikä laissa että määrätty vastahaasteen olevan annettavan Oikeuden ensimmäiselle istuntopäivälle asiassa, nijoutuen O:Kn 10 luvun 1 SS:n 3. kohtaan, hyljännyt Svanljungin väittäen ja velvoittanut hänet vastakanteeseen vastaamaan Kittenkuin. Kauppias Svanljung oli antanut vastuun ja pyytänyt korvausta oikeudenkäyntikustannuksistaan sekä Juho Vihtori Pulkkinen ja Matti Wansenaho olivat anoneet, että todistajana asiassa kuulustettu, ennenmainittu Josef Nordlund julistettaisiin peräytystä distajaksi, koska Nordlundilla, jonka oli väitetty antamen Wesisenaholle osan Svanljungin kanteessa mainituista rahoista ja joka svanljungille ole siirtänyt saatavansa Wesianaholta, mikä saataan myös oli riidanalainen, voisi että tedistuksestaan hyötyä tahi vahinkoa, enKihlakunnanoikeus 11 päivänä Helmikuu ta 1907 julistamallaan päätöksellä ratkaissut asian ja, koskien ensin Josef Andlundin todistusta, kalsenut asiassa käynan selville, että Nordlund Wasianahon konkussipesän saamamiehenä eli Kauppias Svanljungille siirtänyt saatavan sa, joka, konkursissa Svanljungin valromana ja riitaiseksi käyneenä, nyt oli Kihlakunnanoikeuden tutkittavana, sekä siis ja kun Nordlundilla niin muodoin saattei todistuksestaan olla hyötyä tahi vahinkoa, nojautuen O:Kn 17 luvun 7 SS:ään, julistanut ettei hänen todistukset leen voita täyttä todistusvaimaa antaa Mitä sitten tuli pääasiään on Kihlakannanoikeus pannut tutkintonsa perusteeksi asiallisten välillä 11 päivänä Julukuuta 1905 toimitetun välin selvityksen, huomionottaen myöskin ne lisäykset, jotka Hasisenahon konkursuperän puolesta oli siihen tehty; minkä ohessa Kihlakunnanoikeus, koskee Kauppias Svanljeng ollut näyttänyt että hän, Trära ruaktiebolaget Yapila ja Kronoby Såg "Hysterilölag jättäessään heidän yhtei601
sestä puumeritostaan johtuneet riitaisuudel kompromissioikeuden päätettäviksi olivat pidättäneet itselleen oikeuden moittia kompromissioikeuden päätöstä oli Ulosottolain 3. luvun 16 SSn nojalla pitänyt mainitut riitaisuudet, mikäli kompromismikuus niistä oli lausunlon ja antanut, lopullisesti ratkaistuina. Töhän nähden on Kihlakunnanoikeus kan teista antanut seuraavat lausunnot: koska Wesisenahon konkurssipesän puolesta oli myönnetty Kauppias Frantjugilla olevan riidatonta saatavaa satakuusitoistatuhatta viisisataa kahdeksankymmentäviisi markkaa neljäkymmentäkolme penniä on sanottu summa vahvistettu hänelle makuttavaksi; 1.) koska myönnetty oli, että Matti Wesisenaho oli vastaanottanut tässä kohdassa mainitun ompelukoneen, warei oltu näytetty, että hän väittämällinen tavalla oli sen maksanut, on koneen hinta sata kaksikymmentä markkaa vasvistettu maksettavaksi. 2) koska selville oli käynyt, että Walsenaho oston kautta oli tullut tässä kohdassa mainittujen tukkien omistajaksi, malla Svanljung ei ollut voinut näyt tää ostaneensa niitä Wasisenaholla tahi esiintuoneet muita syntä, jotka eli sivat oikeuttaneet hänet ne ottamaan on Svanljungin vaatimas sanottujen puitten uittokustannusten korvaamiseska hyljätty; 3./ koska selville oli käyryt, ettei Wesisenaho ollut Svanljungille myynyt tässä kohdassa mainittuja puita, joista 93,54 kuulia syltä oli paperipuita, 124. sekuulia syttä valmiita propsoja ja pidellä olevat 24,71. kuuliosyltä propsoja, jotka hanljung oli sahauttanut tuhannesta seitsemästäsadasta kolmestakymmenestä kuppalasta "Kosenaholle kuuluvia tukkija, on Svanljungin vaatimus näitten puitten vittokustannusten korvaamisesla hyljätty. 4.) koska Wessisenahon konkurssipesän puolesta oli näytetty, että hankintävä likirjassa 7 päivältä Marraskuuta 1900 löytyvä määräys paperipuiden mittaukjosta oli asianomaisten kesken tulleet ei ten muutetuksi, että Iskopihlajan sata 602
massa tapahtuva mittaus oli pantava perusteeksi Sianljungin vastaanottamiin puiden määrää laskettaessa, sekä Ivan ljung Tullioahlimestarien Femlösenin ja Krajanderin todistusten mukaan oli sanotussa satamassa saanut vastaan ottaa 10645,32 kuutiometriä Wesisenuhon hankkimia paperipuita ja kompromisnoikeus oli velvottanut yhtiön Trävard ektiebolaget Y.xpilan korvaamaan Svan ljungille 884,16 kuoliometriä samallairia puita, joiden myöskin oli todistettu olleen Wesianahon hänelle toimittamia, mutta siitä mitä Wesisenaho niin maidoin oli Kansungille toimittanut ole vat poisluettavat ne 139. 6., oikeastuun 139.es kuutiometriä paperipuita, jotka kompuomioikeus oli velvottanut Svan ljungin korvaamaan yhteölle Kronoby "Såg å. Hyleribolagille, de Hassisenahon, jonka korvausvaatimus 41 kohdassa muitnituista paperipuista toteen näyttämälle mänä hyljättiin, siis katsottava toimistaneen Svanljungille 11390, 35 kuuliomel riä, tekevä 1423, 79 kuuliosyllä, paseviputa eli 576, vi kuutiosyltä vähemmän kuin mihin hän hankintavälikirjan mukaan oli sitoutunut; minkä tähden ja kun Wesisenahon saman välikirjan mukaan tuli Svanljungille maksaa kymmenen mark kaa kustakin puuttuvasta kuulionylestä vanljungin tässä kohdon tekemästä korvausvaatimuksesta ainoastaan viisituhatka seitsemänsataa kuusikymmentä markkaa kaksikymmentäyksi penniä, oikeas taan viisituhatta seitsemänsataa kuusikymmentäkaksi markkaa kymmenen penniä, on vahvistettu maksettavaksi ja maiosa siilä hyljätty; 5.) koska ennennäinittu Asiakija Lononen, jonka kautta Svanljung kanteen sa mukaan oli antanut Wesisenaholle rahoja tämän 17 päivänä Toukokuuta 1901 Svanljungille hyväksymää kahta vekseliä vastaan yhteensä kymmenentuhatta markkaa, oli todistaneet antaneensa Wesi senukolle ainoastaan yhdeksäntuhatta kakdeksansataa viisikymmentä markkaa, eikä sanotuille rekseloille, joita ei oltu vekselilaissa säädetyllä tavalla Kesisenaholta ulerhaettu, tämän kieltoa vastaan voituantaa täyttä todistusvoimaa, on vaati603
mus tässä kohdassa hyljätty; 6, 7, SS: 9. ja 10./ korkoi Svanljung ollut voinut toteen näyttää antaneensa Wesisanaholli näissä kohdissa mainittuja rahoja, ovat hänen vaatimuksensa niihin nähden hyljätyt; /11./ koskii Svanljung ollut voinut näyttää Wesisenahon puolesta maksaneensa tässä kohdassa mainittuja kustannuksia, on hänen vaatimuksensa niiden korvaa misesta hyljätty, 13.) koska selville oli käynyt, että kerättulva oli vienyt tässä kohdassa kosketellut, "Kaikkosken sahalle kuljetetut tukkipuut koskia alas, ja samassa kohdassa mainitut kustannukset nähtävästi tarkottivat niitä työpalkkoja, jotka Svanljungin asiamies oli maksanut tukkien velämisestä takaisin sahalle ja jotka olivatkin Ivanljungin vastattavat, on vaatimus viiden korvaamisesta hyljätty 14.) koska Svanljung oli suorittanut lassä kohdassa mainitut rahat metsänemistajille niiden puiden maksuksi, jotka Wesisenaho ole heillä ostanut, eikä Ivanljung ollut voinut näyttää Hassen ahon hänelle myynän näitä puita tahi kehottaneen häntä maksamaan niiden hintaa Wesisenahon puolesta eikä edes Wesisenahon jättänen puheenalaisia maksuja metsänomistajille suorittamalla in vaatimas niiden korvaamisesta hyljätty ja Svanljung osolella hakemään niitä metsänomistajilla takaisin, jos hän katsoi itsellään olevan syytä siihen; 15.) vaatimies tässä kohdassa on tilan näyttämättömänä hyljätty, /16/ koskei Svanljung delut varit kultää vastapuollensa väiteltä Varatuomari Conradelle annetusta määräyksestä saapemaan Kihlakunnanoikeuteen, jonka määrägksen johdosta Conradin siis itsensä oli tullut kärsiä puoli lässä kohdassa mainituista kustannuksista on Kihlakunnanoikeus vahvistanut puolen laskun saldosta oli seitä seitsemänkymmentäviisi markkaa maksettaviksi, mutta hyljännyt vaatimuksen toisesta puolesta; 17) koska lasku tässä kohdassa maini tuista kustannuksista oli oikea ja kohtuullinen sekä lailliset edellytykset konkurssiin vaatimiseen olivat ollut ole 604
nassa Svanljungin hakiessa Hassenahoa konkurssiin, on korvansvaatimus sano toista kastannuksista, neljäsataa nelijä kymmentä markkaa kahdeksankymmentäneljä penniä, hyväksytty ja mainittu summa vahvistettu maksettavaksi, 18/. vaatimas tässä kohdassa on näyltämättömänä hyljätty; ja 19.) koska tässä kohdassa mainittu radan markan erä sisältyi 17 kohdas mainittuihin kustannuksiin, on vaati nus siitä tässä hyljätty. Koska siis korkoja lukuunottamalla Kauppias Svanljungin saatavat tekivät yhteensä 123,081. markkaa 48. penniä, oi keastaan 123,083 markkaa 37 penniä, ja Wesisenahon konkurssipesän vastasaata vat nousivat. Kihlakunnanoikeuden laskelman mukaan yhteensä 137,086 mark kaan 5 penniin eli 14,04. markkaa 6 penniä suurempaan määrään kuin Svanljungin saatavat ei Kihlakunnassa keus Svanljungin Wesisenahon konkurs rissa valvomista määristä ollut vahviitanut mitään maksettavaksi, vaan hyljännyt Svanljungin kanteen, sekä asian riitaiseen laataan nähden myös kin hänen vaatimuksensa oikeudenkäyn likustannusten korvaamisesta, velvoilla en kuitenkin Juho Vihtori Pulkkisen vaslakanteen johdosta. Kauppias Svanljungin maksamaan Wasisenahon konkurssi päsälte edellämainitut 14,004. markkaa 60 penniä; ja on Kihlakunnanoikeus myös kin antanut lausuntonsa vaaditusta korosta Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppias Svanljung oli vetoamalla säättänyt jutan, samalla anoen muutosta myös kin Kihlakunnanoikeuden edelläkerrot tuun välipäätöksen 5. päivältä Syyskuuta 1906, on tuomiaessa 31. päivältä Maaliskuuta 1909. antanut lausuntensa asiasta, ja sen ohessa että asian laatuun nähden Kauppias Tvanljungen. Hovioikeudelra tekemä pyyntö saada itse valallaan vahvistaa osan kanteestaan on hyljätty, en Hovioikeus katsonut Juho Vihtori Pulkkisen vastahaudeen annetuksi myöhään ja sen vuoksi, kumoten vanetun välipäätöksen ja Kihlakunnanoikeuden lopullisen päätöksen mekäli Svanljung 603
sen kautta oli velvoitettu maksamaan korvausta, jättänyt Pulkkisen vastakunteen sillensä; mutta koska oikeudenkäynnen kuluosakin tehdyt kuittausvääli mukset olivat huomioen otettavat, että nut vastakanteen tutkittavaksi sikäli kuin se tarkolli kuittausvaatimasta teenljungin saatavaa vastaan Mitä sitten koski. Kihlakunnanoikeuden lausuntoa siitä, ellei Josef Nordlund in todistukselle voitu antaa täyttä todertusvoimaa, hyväksyttiin se, koska Nordlundilla, joka kertomuksensa mukaan itse oli suorittanut Matti Kruunaholle osan riidanalaisista rahamaksuista, sen johdosta voi todistuksetaan olla hyötyä tahi vahinkoa. Mitä tuli asiaan muuten, niin koska Kauppias Svanljungin riidaten saatava oli 116,585. markkaa 43 penniä ja Matti Wesisenahon konkurssiperän riidaton vastasaatava /10457/ markkaa 17 penniä, koska myönnetty oli, että Wesisenaho oli Svanljungiltä saanut sadankahdenkymmenen markan arvoisen ompelukomen mutta sitä vastoin ei ollut näytetty, että Svanljungia ole sen hinnasta hyvitetty koska Svanljung ei ollut varat toteen näyttää Kruisenaholla ostaneensa 2. kohdassa mainittuja yhdeksäätuhatta viittäsataa kuuttakymmentäyhdeksää teckkia tahi niitä tuhatta seitsemäärataa kolmeakymmentä tukkia, joista hänen eli näytetty sahauttaneen 24,7. kuuliosyttä 3. kohdassa mainittuun puutavara määrään sulkautuvia propsoja, sekä niillekus tannukset tuon puutavara määrän muusta osasta olivat luettavat Svanljungille hyväksi hänen siitä maksettavaa hintaa määrättäessä, koska siihen nähden mitä asiassa oli selville käynyt, Isonjien vaihtulla tapahtuneen mittauksen perusteella tehdyt ilmoitukset vastaanotetuista puunääristä eivät ollut luotettavia ja Wesimiehen konkursipesän puolesta oli esiintuetu todisteita siitä että Svanljung ja Wesisenaho olivat sopineet hyväksymään Yks piklajan satamassa tapahtuneen mitta uksen noudatettavaksi; koska kaikki ylempänä mainitun kompromissioikeuden luomion mukaan 600
Svanljungin hyväksi luetut puutavarat oli todistettu Wesisenahon hankkimiksi; koska Svanljungin hyväksi oli tullut Wesisenahon paperipuita, Ykspihlajan satamassa toimitetun mittauksen mukaan 16,0152 kuutiometriä, kompiomissioikeuden tuomion mukaan 884, l. kuutiomeliä, joista Ivan ljungille oli tuomittu kovausta, ja 80. kiintiömetriä, jotka Svanljung oli vedättänyt Kokkolan tervahorille, eli yhteensä 11'09, 98. kuutiometriä ja tästä määrästi olivat pait luettavat ne 139. os. kuutioniemiä paperi puita, jotka mainitun tuomion mukaan Svanljungin tuli korvala, sekä Svanljungettasiis oli jäänyt saamatta 4529.63. kuutiometriä eli 50, pl. huutiosyttä Kesisenahon hänelle toimitettavasta kahdentuhannen kuuliosylen paperipuumäärästä, eikä otta näytetty, että Svanljung oli luopunut oikeudestaan saada korvausta tuosta jäännöksestä; koska Waiisenaho oli myöntänyt hyväksyneensä Svanljungille vekselin myöskin 5. kohdassa mainituista sadasta viidestäkymmenestä markasta, mutta konkun sipesän puolesta ei oltu voitu näyttää että Ivanljung eli jättänyt ne Wesisenaholle maksamatta; koska Svanljung oli näyttänyt lähettä mensä Kesisenaholle ja tämän vastaanettaneen pöstiveksden 6. kohdassa mainduista kolmestatuhannesta viidestäsadasta markasta; koskei Svanljung ollut voinut näyttäin Wesisenaholle antaneensa 7.9 ja 10 kohdun mainittuja kuulla markkaa seitsemääkymmentä penniä sekä seitsemääsalaa ja sataa neljääkymmentä markkaa, eikä Hesesenahon puolesta maksaneensa 1113. ja 15 kohdissa mainittuja kustannuksia, kolmeatuhatta kahdeksaasataa kuullakymmentäneljää markkaa kolmeakymmentäkahta penniä, yhdeksääsataa seitsemänkymmentäkonta markkaa kahdeksankymmentä penniä ja kuuttasataa kuuttatoista markkaa kautta kymmentäviittä penniä, sekä myöskään Hejisenahon pyytäneen Svanljungia suorittamaan 14 kohdassa mainittuja metsähintaja yhteensä tuhatta sataakuuttakymmentäkakdeksaa markkaa neljääkymmentä, oikeus taan neljääkymmentäneljän penniä, tahi des myyneen Ivanljungille metsissä olevia 607
puita, koska konkursipesän puolesta oli näytetty, että Wesisenaho oli antanut Svanljung ille vekseliitä 8. kohdassa mainituista yhdeksästätuhannesta kuudestasadasta kahden sastakymmenestä viidestä markasta kymmenestä pennistä ja kaikki maksuvat, jotka Svanljung oli vekselillä todistanut, olivat riidattomina hyväksylyt maksettu viksi; koska Asianajaja Svanljung oli Kappias Svanljungille siirtänyt 16. kohdaset mainitun saatavansa, kolmesataa viisikymmentä markkaa, ennen Hesisenahon kolkurssijutun valvontapäivää ja kohtuullenut oli, että puoli sanotusta summasta luettiin Varatuomari Conradin itsensä kärrettäväksi, kun hän kiettämällä oli ollut elvollinen saapumaan puheenalaiseen oikeudenkäyntitilaisuuteen vastaamaan omassa asiassaan; koska 17 kohdassa mainituista neljästäsadasta neljästäkymmenestä markasta kahdeksastakymmenestäneljästä pennistä Svanljungin vaatimat korvaukset matkakustannuksistaan eivät, laatuensa nähden ollut konkursipesän varoista maksettavia ja hänen korvaisvaatimastan sa maksetuista käräjäkustannuksista ai ottu näytetty, mutta Svanljung sitä vastoin oli näyttänyt maksamansa Kruununnimismies Tainiolle, jonka Kihlakunnanoikeus oli määrännyt hoitamaan Wesisenahon konkurssipesää, siitä toimasta sata markkaa, koska Svanljungin 18. kohdassa mai nettu neljänkolmatta markan suutava jo oli yllämainitulla konkurssituomit la määrätty maksettavaksi; koska 19 kohdassa mainittu sadan markan erä sisältyi 17 kohdassa mainittuihin kustannuksiin; koskee Svanljung ollut voinut näyt tiä ostaneensa 20 21 ja 39 kohdissa mainittuja, Wesisenaholla ottaniansa yhdeksäätuhatta viittasataa kuuttakymmentäyhdeksää, tuhatta seitsemäärataa kolmea kymmentä ja sataa kahtakymmentäyhtä kappaletta tukkeja, joista, kuten selville oli käynyt, viimemainitut olivat uitetta essa upenneet, ja tuleista vaadittu kahdon markan keskimääräinen hinta kap608
palvella oli näytetty kohtuulliseksi, mutta Svanljung ei ollut niistä hyvittänyt Wesisenahaa enimmällä kuin kuudella tuhannella kahdellasadalla yhdeksällä toista markalla kahdeksallakymmenellä viidellä pennillä ja neljälläsadalla kuudellakymmenellä yhdeksällä markalla neljälläkymmenellä yhdeksällä pennillä; koska Svanljung ei myöskään ollut voinut näyttää ostaneensa 22 kohdassa mainittuja, Wesianaholla ollamiana 1849 kautiosyltä propsoja ja Isonjoen vaihten le viitettujen, täysinittäisten propsien henta ennenmainitun kompeimissioikeuden tuomion mukaan oli neljäkymmentänel jä markkaa kuutiosuoleltä eikä konkursrigäsän puolesta oltu näytetty ensinmainituilla propsoilla olleen suurempaa arvoa eika sen laskun oikeaperäisyyttä kielletty, jonka Svanljung asiallisten kesken toimitetussa välinselvityksessä oli näitten puopsien villokustannuksesta esiintuonut ja jonka mukaan samaiset kustannukset olivat noussut kuuleentoista markkaan huutioskyleltä, joton puopsien arvoa niillä varastopaikoilla, mistä Sanljung oli ne ottanut, ei voita laska kahlakymmentäkahdeksaa markkaa korkummaksi kuutiosyldtä, joton se siis nousi yhteensä kolmeentuhanteen neljäänsataan kahdeksvankymmeneen kuuteen markkaan, malla Tvanljung jo oli näistä puopeista hyvittänyt Kosesenahon kahdellatuhannel ka kolmella sadalla kuudellakymmenellä viidellä markalla viideltäkymmenellä pennillä; koska Svanljung, siihen nähden mitä lempänä oli sanottu, oli Kesisenaholle tulevasta maksusta aihattomasti poisvetä nyt 24. 26 ja 27 kohdissa mainitut tuhat seitsemänsataa kahdeksankymmentäviisi markkaa yhdeksän penniä, kolmetuhatta kahdeksansataa kuusikymmentäneljä markkaa kolmekymmentäkaksi penniä ja yhdeksänsataa seitsemänkymmentäkaksi markkaa kahdeksankymmentä penniä; koska Wesianaho oli myöntänyt myyneensä 27 kohdassa mainitut tukit yhden markan hinnasta kappalutta eikä konkurssipesän puolesta ottu toteen näytetty tä hänen väittämäänsä ehtoa tuor hinnan suhteen oli tehty; 600
koska Ykspihlajan satamassa tapahtuneen millauksen mukaan Svanljungin hyväksi oli tullut Wesisenahon puutava roita 10645, 32. kuulionutriä eli 1530, Us kuutia syltä paperipuita ja 793, 12 huutiombin eli 952, 95. kuutiosyltä propsoja sekä siis 120, 735 kuutiosyltä paporipuita ja 105,39. kun tiosyltä propsoja enemmän kuin ne 1209. kuntiosyltä paperipuita ja 547. 36. kuulusyltä propseja, joista Svanljung oli Herr senahoa hyvittänyt; koska sanotuista hyvittämällä jääneistä propseista oli vaadittu korvausta ainoastaan 29 kohdassa mainituista 99 kuutiosylestä, josta korvauksesta oli myönnelty poisluottaviksi yhdeksänsataa kuusi markkaa yhdeksänkymmentäneljä penniä, koska Wesisenaho, lukuunottamalla 21 ja 22 kohdissa mainittuja 24. n ja 124 SS kualia syllä propseja, joista ja ylempänä eli lausuttu, kieltämällä oli Svanljungistoimittanut kaikki muut puheenalaisel piopsil ja siis myöskin ylläsanetut 99 14. kuutienyltä eikä Svanljungia voita katsoa velvolliseksi hänelle toimitetuksi propsoista maksamaan korkeampaa hintaa kuin hankintavälikirjassa määrätyt holmekymmentäviisi markkaa kuulion,leltä koska konkurssipesän puolesta oli näytetty, että Hasisenaho niiden tukkion lisäksi, jotka ylempänä olivat julistetut tulleen Svanljungin hyväksi, oli hänelle toimittanut ainakin viisikymmentä tukkia ja ettei näistä vaadittu, Il kohdassa mainittu seitsemänkymmenen markan hinta ollut liian korkea; koska komponesioikeus tuomiollaan 17. päivältä Toukokuuta 1903. oli määrän nyt Svanljungille koriausta 1846. kuulumeliistä paperipuita ja SS 68, 13. kuuliomel ristä propsoja, mutta sen sijaan velvollunut händ maksamaan korvausta 139. 60. kuutimelristä paporipuita, tuhat kuusissa taa neljäkymmentäkaksi markkaa seitsemänkymmentäneljä penniä vittokustan nuksista ja viisisataa viisikymmentä markkaa oikeuden jäsenille tulevaa palkkiota sekä selville oli käynyt, että ne 24/63 kuutiometriä paperipuita ja sanottu määrä juopseja, jotka siten olivat betut Svanljungin hyväksi, olivat Wasimahan hankkimia ja ne siis olivat 610
Eranljungin korvattavat, kuitenkin aino astaan hankinlavalikirjoissa määrätty jen, ennonmainittujen neljänkymmenen kahden ja kolmenkymmenenviiden markan hintojen mukaan kuulios ylellä sekä poisluettua äskonsanotut vittokustannuk sel ja oikeuden jäsenlen palkkiol, koska selville oli käynyl, että Svanljungin hyväksi oli lullut 41 kohdassa mainitut kahdeksankymmentä kuutiomat riä eli kymmenen kuuliaayllä paperi puita, joista hänen siis hankintavälikjan mukaan tuli maksaa neljäkymmen täkaksi markkaa kuulios yleltä; ja koska asialliset olivat suostuneet med samaan korkoa toistensa saamisarille ylipäänsä niistä päivästä luettaviksi jolka kunkin erän suhteen ylempänä oli mainittu, mutta korkein laissa myönetty korko semmoisille saataville kuin puheenalaiset olivat, teki kuusi sadat la vuodessa eikä korkoa saatu lukea kat rolle ja korko Hasisenahon konkurssa sästä maksettaville saamisille oli luettava ainoastaan 14. päivään. Kesäkuuta 1902, jolloin julkinen haaste konkurssa asiassa ole annettu, olevat konkumpi sän varat riittäneet koron maksamisen kaikilla pesästä maksettavilla saatailla, sentähdon katsoi Hovioikeus oikeaksi, jättäen Kauppias Svanljungin vaatimuksen 18. kohdassa mainituista kahdestakymmenestäneljästä markasta tutkintoon ottanalla sekä hyljäten asiallisten muut vantimukset, oikeina vahvistaa Svanljungin seuraavat saatavat: riidattomat satakuusi toistatuhatta viisisataa kahdeksankymmentäviisi markkaa neljäkymmentäkolme penniä, 1 kohdassa mainitut sata kaksi kymmentä markkaa korkoineen 1 päivästä Maaliskuuta 1901, 4 kohdassa mainitusta vaatimuksesta viisituhatta kuusesa taa kuusikymmentäkaksi markkaa kuosi penniä korkoineen 16 päivästä Heinäkuuta 1901, jolloin hankintavälikirjassa määätty hankinta-aika oli umpeen kulunut, kohdassa mainitut sata viisikymmentä markkaa korkoineen 17. päivästä Toukokuu ta 1901. 6. kohdassa mainitut kolmetuhat ta viisisataa markkaa korkoineen 11 päivästä. Heinäkuuta 1901, 16. kohdassa maisa mitusta vaatimuksesta vala seitsemänkym311
mentäviisi markkaa korkoineen 21. päivästii Lokakuuta 1902 ja 17. kohdassa mainitun ta vaatimuksesta sata markkaa korkoineen viimesanotun kuun 27. päivästä, muta samalla oikeuttaa konkurssipesän vanljungin äskenmainittuja saatavia vastaan kuittaamaan seuraavat määrät: riidattomat valakahalla neljäsälää viisikymmentäseitsemän markkaa seitsemäntoista penniä, 20 ja 21. kohdissa mainitut kaksitoistatuhatta yhdeksänsataa kahdeksantoista markkaa viisitoista penniä ja kaksituhatta yhdeksänsataa yhdekän kymmentä markkaa viisikymmentäyksi penniä korkoineen 8. päivästä Toukokuuta 1901, 22 kohdassa mainitusta vaatomuksen ta tuhat yksisata kaksikymmentä mantkaa viisikymmentä penniä korkoineen samasta päivästä, 1/24 kohdassa mainitut tuhat seitsemänsataa kahdeksankymment täviisi markkaa yhdeksän penniä korkoineen 15. päivästä Tammikuuta 1902. 26 kohdassa mainitut kolmetuhatta kahdeksansataa kuusikymmentäneljä markkaa kolmekymmentäkaksi penniä korkoineen 31. päivästä Joulukuuta 1901., 2) kohdassa mainitusta vaatimeksesta yhdekjänsataa seitsemänkymmentäkaksi markkaa kahdeksankymmentä penniä korkoi neen 15. päivästä Tammikuuta 1902., 28. kohdassa mainitusta vaatimuksesta viisita halla seitsemänkymmentä markkaa kahdeksankymmentäseitsemän penniä, 29 kohdassa mainitusta vaatimuksesta kaksitetkalla viisisataa kuusikymmentäkaksi markkaa yhdeksänkymmentäkuusi penniä ja 30. kohdassa mainitut seitsemänkymmentä markkaa, kolme viimeksi mainittua erää korkoinen 16 päivästä Maria kuuta 1902, 37. kohdassa mainitusta vaatimuksesta viisituhatta viisisataa kuusi toista markkaa seitsemänkymmentäviisi penniä korkoineen 17. päivästä Toukokuuta 1903, 39. kohdassa mainitut kaksisataa neljäkymmentäkaksi markkaa korkoineen 5. päivästä Toukokuuta 1901, ja 41 kohdassa mainitut neljäsataa kaksikymmentä markhaa korkoineen 16. päivästä Heinäkuuta 02. Keska Kauppias Svanljungin vahostettuja saatavia, toisella ja toisen hon konkursupesän niitä vastaan kuitattavaksi hyväksyttyjä vastamata vid, 612