Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
maan vahingonkorvausta, vuumiin sammasta, joka yrityksessä palrelevaa työntekirjaa oli kohdannut työssä sattuneen tapatur man johdosta, eivätkä Juho Storki ja hänen myötäpuoleensa muutenkaan olleet lain mukaan velvolliset sanotusta tapatumasta vastaamaan. on Kihlakunnan oikeus kyljärnyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Jaakko Kytöharju vetoamalla oli saattanut juteen, on Toukokuun 14. päivänä 1915. antamallaan tuomiolla jättänyt asian 3/16 lakunnanoikeuden päätöksen varaan ja velvoittanut Jaakko Kytäharjun suorittamaan Juho Koskelle ja hänen myötä puolilleen maksut kuusitoista markkaa kahdeksankymmentä penniä, heidän kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota, Hovioikeuden tuomioon on Jaakko Kytokarju anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkiut tämän jutun ja katsoo, ettei Jaakko Rytöharju, Jose esittänyt syystä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudatP. O. Iilius. takoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Waler Andersson. Johannes Pesonen. Waler Andersin. Johannes Pesonen. A. J. Ollellama Samuli Koski. 1007
Heinäkuun 24 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullussa, tapaturmavakuutussumman maksamista koskevassa jutussa, jossa Tampereen kaupungissa asuvat Puutarhuri Johannes Aleksander Salmén, omasta puolestaan ja ulkomailla oleskelevan Työmiehen Väinö Hjalmar Salménin uskottuna miehenä, tjuri Juho Kustaa Josela hänen vaimonsa Ida Josefina Jokela ja Työmiehenleski Suoma Henrika Salmen sekä Sotkamon pitäjässä asuva Käsityönopettajatar Boda Katrina Salmen ovat hakijoina ja Tapatumavakuutus Osakeyhtiö Kullervo, Helsingin kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Heinäkuun 24 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä suanut tietää: Helsingin kaupungin RaastuLäsnä: K. A. J.S.  R.K. SS 9 1008 No 1458. Sivu 267. R.D. 1915
vanoikeudessa ovat Johannes Aleksander Salmen ja hänen myötäpuolen sa, Suoma Henrika Salmon alaikäisten lastensa Kalle Sylvi ja Suoma tini Elisabet Salménin holhoojana, lausuneet että Johannes Aleksander, Väinö Hjalmar ja Boda Katrina Salminin Ida Josefina Jokelan ja Suoma Henrika Salminin muisvainajan Kaarlo Sakarias Salménin veli Tampereen kaupungista kotoisin oleva Kehruumestari Seo Viktor Salmen joka oli ollut vakuutuskirjalla Kesäkuun 3 päivältä 1911 viidestätuhannesta markasta tapahinnan varalta. vakuutettuna Tapatumavakuutus. Osakeyhtiö Kullervossa, oli Toukokuun 21 päivän vastaisena yona 1912 tapaturmaisesti hukkinut detsan koskeen Huittisten pitäjässä, minkä vuoksi ja kun mainittu yhtiö oli kieltäytynyt Sio Viktor Salmen-vainajan oikeudenomistajille maksamasta vakuutussummaa, Johannes Aleksander Salmén ja hänen myötäpuolensa ovat saatineet yhtiön velvoittamista heille heti suorittamaan viisituhatta markkaa kuuden prosentin korkoineen Heinäkuun 19 päivästä 1912, jolloin oli kaukuusi kulunut vakuutussumman vaatimisesta yhtiöltä. Kantaseen on Tapatumavakuutus Osakeyhtiö Kullervon puolesta vastattu että Seo Viktor Salmen oli hukkuessansa ollut väkijuomain nauttimisesta päihtyneenä, minkä tähden ja kun yhtiön yleisten vakuutusehtojen 1 SSn mukaan yhtiön myöntämä vakuutus ei ulottunut tapatumiin, joiden tapahtuessa vakuutettu ei ollut aivan sekänä tahi muuten täysin saannollisessa mielentilassa, yhtiön puolesta on anottu kannetta hyljättäväksi. Vastineen johdosta ovat Johannes Aleksander Salmen ja hänen myötapuolensa piittäneet Seo Viktor Salmenin olleen tapaturman sattuessa vähimmassakaan määrässä paiktynenä 1009
Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin myös ovat pyytäneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on Tammikuun 14 päivänä 1915 julistamassaan päätöksessa katsonut selvitetyksi että Co Viktor Salmen oli edellämainitun Toukokuun 25 päivän kuluessa nauttinut väkijuomia siinä määrin että pan oli siitä tullut liikutetuksi seka ollut saman päiväniltana ja vida vähän ennen mikkumistoon kin väkijuomien liikuttamana, minga vuoksi ja koska Tapatuma vakuutus-Osakeyhtiö Kullirvon vakuutuskirjalla Kesäkuun 5 päivältä 1911 Seo Viktor Salmenille myöntäma tapaturmavakuutus yhtiön ykisten vakuutus ehtojen 1 SSn mukaan ni käsittänyt tapatumia, joiden sattuessa vakuutettu ei ollut täysin selvä tai muuten täysin saannollisessa miehentilassa ja yhtiö näin ollen oli vapaa vakuutussumman suorittamisesta, Raastuvanoikeus on lyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Johannes Aleksander Salmén ja hänen myötapuolensa olivat vetoamalla saattaneet jutun on Marraskuun 1 päivänä 1915 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan sekä velvattanut Johannes Aleksander Salminin ja hänen myötäpuolensa kervaamaan Tapatumavakuutus-Osakyhtiö Kullervolla Hovioikeudessa olleet kulut viidelläkymmenellä markalla Hovioikeuden tuomioen ovat Johannes Aleksander Salmén ja hänen myötäpuolensa anoneet muutosta perustelmalla, johon Tapaturmavakuutus-Osakeyhtiö Kullenen puolesta on vastattu. Keisarillinen Senaatti, katsoo että oli aihilta muuttaa Hovioikeuden tuomiota. Johannes Alexander Salmén ja hänen myötäpuolensa velvoitetaan maksamaan Tapatumovakuutus Osakyntik Kullavalle sillä jutun vuok101o
si Senaatissa olliiden kalujen korvaukseksi kahdeksankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersson. Johannes Pesonen. Walter Andersson. Johannes Pesonen. A. W. Oikeudelle Samuli KorkiA. W. Oikeudelle Samuli KorkiHeinäkuun 25. päivänä 1916. "Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, alempana kerrotussa asiassa, jossa ovat Juvan seurakunnan Kappalaisen Gustaf Adolf Weckman-vainajan oikeudenomistajat, hänen sisarensa Tilanomistajantytar Ida Paulina Weckman, Kausjärven pitäjästä, sekä velivaina jansa Kappalaisen Herman Bryrolf Weckmanin lapset, Helsingin kaupungissa asuvat Lääketietunkandidaatti Karl Axel Bryniolf teckman, Neiti Aino Elina Wecknan ja Ylioppilas Alma Mars Helfrid Wickman, hakijoina, sekä sanottu seurakunta ja sen Kappalainen Rigo Alfred Kalaja, poisjääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa Heinäkuun 25. päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Läsnä: W. t. J. P. A. R. S. Ro. /M. Sr No 462. Såg. 137. R. D 1915.
Sittenkun Kappalainen Kalaja oli Toukokuun 1. päivänä 1913. Gustaf Adolf teckmanin jälkeen ostanut Juvan seurakunnan kappalaisen virkaan ja ottanut haltuunsa seurakunnan Huttula nimisen kappalaisenvirkatalon, on asianomäinen Kihlakunnankatselmisoikeus seuranneen Elokuun 22. ja 23. päivänä pitänyt virkatalolla lähtö- ja tulokatselmuksen, jossa ovat olleet saapuvilla. Gustaf Adolf Weckmanin edellä mainitut oikeudenomistajat lähtijöinä sekä Kappalainen Kalaja tulijana; ja on Kihlakunnankatselmisoikeus pöytäkirjaan merkinnyt, muun muassa, että virkatalolla oli viimeksi toimitettu lähtö- ja tulokatselmus Heinäkuun 8. päivänä 1903. sekä taloudellinen katselmus Heinäkuun 14. ja 15. päivänä 1909. Toimittamassaan katselmuksessa on Kihlakunnankatselmisoikeus virkatalon torpilla havainnut erinäisiä vaillinaisuuksia ja rappioita ja katsonut että tässä suhteessa, minun muassa, seuraavat työt olivat tehtävät, nimittäin: Matiskaisen eli Pekurisen torpalla oli porstuan sittu korjattava sekä suunan silta ja lauteet uusittava, läävän seinän kivimuusi rapattava, rekulato ja kuja katettava sekä vaateaitta tehtävä; Aleks. Piikin eli Jukaraisen torpalle oli tuparakennuksessa tuvan uunin kymtehtävä uudestaan sekä kirja, rekulata ja vaateaitta katettava; Kaarle Hämäläisen torpalla oli tuparakennus ja riihi kengitettävä se kä viimemainittuun tehtävä, samen tistä uusi lattia, kamarin uuni korjattava, läävän kivijalka rapattava ynnä kujan ja saman katot sekä rehuladon katon toinen puoli katettava; Kalle Piikin eli Mustosen torpalla oli asuinrakennus kengitettävä sekä ruokatuvan laipio ja ruudut samoin kuin kamarin uuni korjattava, riihen viini ja katto uudestaan tehtävä, rihuladen katto ja kirjan katon toinen puoli katettava sekä tälli tehtävä uudestaan; Pekka Piikin eli Auvisen torpalla oli kelvottomaksi joutunut asuinrakennus ja läävä rakennettava uudestaan, riihi korotettava kahdella kirsikerralla ja sen 1012
vuni korjattava sekä vaatehuone ja kalustovaja uudestaan katettava; sekä Murron eli Kalle Rossin torpalla oli kuja ja lato tehtävä uudestaan, rii hi ja vaateaitta rakennettava sekä särvinaitta katettava; arvioiden Kihlakunnankatselmusoikeus edellämäinitut torpilla tehtäviksi määrätyt työt tulevan maksamaan 1453. markkaa. Gustaf Adolf Weckmanin oikeuden omistajat ovat väittäneet, etteivät torppien rakennukset olleet virkatalon laillisia rakennuksia eikä Kihlakunnan katselmusoikeuden tehtäviin kuulunut torppien rakennuksissa tavattujen rappuksien tutkiminen. Kuulusteltuaan asiassa myös Kappalaista Katajaa sekä seurakunnan pappilain rakennustautakunnan edustajia Sirkatalonvuokraajaa Edvyn Nordströmiä ja Maanviljelijää Georg Pannosta, seurakunnan edelläväkirjan Maanviljelijää Antti Konstia, kruunun asiamiestä virkaatoimittavaa Kruununnimismiestä Eino Finnbergin ja Savonlinnan hiippakunnan Tuomiokapitulin määränmää kirkon ja papiston asiamiestä Kappalaista Heikki Rautajärviä, on Kihlakunnankatselmisoikeus edelläsanottuna Elokuun 23. päivänä 1913. julistamallaan päätöksellä, hyläten Gustaf Adolf Weckmanin oikeuden omistajain tekemän väitteen siitä, ettei torppien rappioiden tutkiminen kuulunut Kihlakunnankatselmisoikeuden tehtäviin, katsonut Gustaf Adolf Wehmanin oikeudenomistajat vastaumalaisiksi puheenalaisista rappioista sekä sentähden, toimittamansa tarkastuksen perusteella, velvoittanut Ida Paulina Weckmanin ja muut Gustaf Adolf Weckmanin oikeudenomistajat kuitin saadessaan Kapnalaiselle. Kalajalle heti suorittamaan puheenalaisten puuttaillisuuksien korvaamiseksi tuhat neljäsataa viisikymmentäkolme markkaa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Ida Paulina Heckman ja hänen myötäpuolensa vetoamalla olivat saattaneet jotuu, on Huhtikuun 29. päivänä 1915. antamallaan tuomiolla jättänyt asian 1013
Kihlakunnankatselmisoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut heidät suorittamaan Kappalaiselle Kalajalle lunastuksen ja muut maksut hänen kappaleestaan Kovioikeuden tuomiota kaksikymmentäkaksi markkaa kolmekymmentä penniä. Kovioikeuden tuomioon ovat velaPaulina Weckman ja hänen myötäpuolensa anoneet muutosta. Keisarillinen Senaatti katsoo ettei ole aihettä muuttaa Hovioikeuden tuomiota. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersson. Johannes Pesomen. Walter Andersson. Johannes Pesomen. Walter Andersson. Johannes Pesomen. A. J. Lillasummala Samuli Korki. 1/ Matti Emn. Heinäkuun 26. päivänä 1916. "Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, takaisinvoittoa konkurssipesään koskevassa jutussa, jossa entisen Jalkinekauppiaan Albin Janhusen ja hänen vaimonsa Anna Janhusen konkurssiin luovutetun pesän toimitsijamies, Varatuomari, Vapaaherra Almari Palmén, Helsingin kaupungista, on hakijana sekä samassa kaupungissa asuvat Suutarintyöntekijä August Janhunen ja Kauppias Johannes Paakso yhteisesti vastaajina: Annettu Oikeusosastossa Keinäkuun 26. päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Helsingen kaupungin Raasläsnäs W. et - J. R. A. B. — S. M. SS: 50. No 1475. Pag. 198. R. D. 1915.
tuvanoikeudessa on Vapaaherra Palmén lausunut, että Albin ja Anna Janhunen, jotka Syyskuun 20. päivänä 1913. olivat Raastuvan oikeudelle jättäneet konkurssi hahemuksen, olivat vähää sitä ennen omistaneet erään, taloon No 37. Fredrikinkadun varrella Helsingissä sijoitetun jalkineliikkeen varastoineen ja halustoineen, mutta että August Janhunen ja Johannes Sääksi olivat konkurssin alkaessa pitäneet hallussaan tuota liikettä, väittäen ostaneen sa sen Heinäkuun 25. päivänä 1913. Albin ja Anna Janhuselta 12000. markan hinnalla. Koska tuo kauppa kuitenkin oli välekauppa ja Albin ja Anna Janhinen olivat petollisesti velkojain ja vahingoksi luovuttaneet mainitun omaisuutensa August Janheiselle ja Johannes Jaaksolle, on Vapaaherra Palmén konkurssipesan puolesta vaatinut, että jalkineliikkeen tavaravarasto ja halusto julistettaisiin Albin ja Anna Janhusen konkurssipesään kuuluvaksi sekä että August Janhunen ja Johannes Laakso velvoitettaisiin luovuttamaan konkurssipesälle mainitut tavarat tahi, jos osa niistä oli myyty, niiden arvo; minkä ohessa Vapaaherra Palmén on anonut borvausta oikeudenkäyntikuluistaan. August Janhusen ja Johannes laakoon vastustettua kannetta on Raastuvanoikeus Toukokuun 22. päivänä 1914. julistamassaan päätöksessä lausiinut selvitystä puuttuvan siitä että puheinaoleva kauppa olisi laiton tahi tehty tarkotuksessa laittomasti loukata Albin ja Anna Janhusen velkojain oikeutta, minkä vuoksi Raastuvanoikeus on hyljännyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Vapaaherra Palmén oli vetoa malla saattanut jutun, on Heinäkuun 2. päivänä 1915. antamallaan tuomiolla jättänyt sen Raastuvan015
oikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon on lupaaherra Palmén anonut muutosta, minkä johdosta August Janhunen ja Johannes Laakso ovat antaneet selityksen; ja on täällä sen jälkeen toimitettu suullinen kuulustelu. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo siinä käyneen ilme, että Frinäkuun 25 päivänä 1913. päevätyllä kauppakirjalla tehty omaisuuden luovutus on ollut varjokauppa eikä todellinen, sekä harkitsee siis oikeaksi, humoten Hovioikeuden tuomion ja Raastuvan oikeuden päätöksen, velvoittaa August Janhusen ja Johannes laakoon heti luovuttamaan tuon kauppakirjan nojalla haltuunsa ottamansa omaisuuden Albin ja Anna Janhusen konkurssipesälle tahi yhteisvastuullisesti maksamaan samalle konkurssipisalle niiden tavarain hinnan jotka eivät ehkä enää ole takaisin saatavissa. Asian laatuun nähden saa konkurssipesä kuitenkin härsiä oikeuden käyntikulunsa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersson. Johannes Pesonen. Walki Andersson. Johannes Pesonen. Walki Andersson. Johannes Pesonen. Samuli Koski. 1016
Den 1. Augusti 1916. Kejserliga Senalens för Finland dom uti ett, på nedsätt revisions skilling, från Kejserlige Åbo Hof rätt inkommit mål emellan Finlands Hypoteksförening sökande samt i Helsingfors stad hemmahörande Helsingfors Elektriska Belysnings Aktiebolag, svarande angående ersättning: Gifven uti Jurliedepartementet den 1. Augusti 1916 Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem såvidt nu är i fråga, inhämtat följande Efter Helsingfors Eliktriska Relysnings Aktiebolag ågången stämning har å Finlands Hypoteksförenings vägnar vid Rådstufvurätten i Helsingjors anförts att, sedan nämnda belag genom den 11 Mars 1912 upprättadt skriftligt kontrakt förbundit sig att under en belysningsättning, räknadt från den 1. därpåföljande Juni till samma dag är 1913 till Hypoteksföreningen tillhöriga gården No 10 vid Sedra Enplandsgatan fd: 11. Bl. K. H. N. No 1509 Såg. 252. R.S. 1915.
i sagde stad leverera erforderlig dok Erik ström emot i kontraktet närmare bestämda pris, belaget den 15. Maj 1912 med Helsingfors stad ingått sådant aftal, att bolaget den 1 därpåföljande Juli skulle upphöra med all strömberans samt stådens dektrivitetsverk i stället till sitt nät ansluta bolagets samtliga åbonnen ter och förse dem med dottrisk ström, till följd hvaraf Hypoteksföreningen blifvit nödsakad att ansluta sin berörda gård till stadens ledningsnat och sålunda fått utbetala i kostnader för en från tomtyränsen till källaren i förenämnda gård utförd underjordisk serviskabel med därtill hörande låda och säkerhetsapparater 180 mark samt för inställation af nödiga dektriska ledningar ett belopp af 409 mark 90 penni. Då. mellertid omförmälda, emellan Hypoleksföreningen och bolagd ingångna kertrakt tillförsäkrade Hypoteksföreningen rätt att med afseende å ifrågavarande gård under sagda belysningssäsöng komma i åtnjutande af dektrisk ström, utan att därför behöfva vidkännasan dra kostnader än de i kontraktet för densamma upplagna prisen, men hela gets med staden träffade öfverenskommelse åsamkat Hypoteksföreningen under samma belysningssåsom utgifter, hvilka icke blifvit i kontraktet förutsatta, kar å Hypoteksföreningens vägnar yrkats bolagets förpliktande att godtgöra Hypoteksföreningen dessa kostnader samt i sådant afseende till Hypoteks föreningen utgifva förenämnda belopp sammanlagdt 679 mark 90 penni jäm te ränta därå äfvensom ersätta Hypoteksföreningen dess umgälder å rätte gangen. 3 malet har å Helsingfors Elikti ska Betyssnings Aktiebolags vägnar om mälte, utom annat att belaget jämlikt det emellan. Helsingfors stad och bola get ingångna aftalet vore berättigadt all till bolagets abenenter beverera diktrisk ström under tiden för öfverkapplingen af bolagels strömafnämare till stadens elaktractelsverks ledningsnät, hvilken öfverkoppling skulle verkställas under tiden från den 1 Juli till den 1. 1018
Oktober 1912, samt att Finlands Hypoteks förening allaredan den 3 Juni samma är låtit öfverkoppla sin ifrågavarande gård till stadens diktridetsverks nät hvarigenom Hypoteksföreningen säle des själf brutit det med belaget afslutade kontraktet; och har å belagets vägnar käromålet förty motsagts. Rådstufvurätten har medels den 15. Januari 1913 afkunnadt utslag på upptagna skäl förkastat käromäld. Hofrätten, under hvars pröfning Finlands Hypoteksförening i vadevad den git målet, har genom den 12 Oktober 1915 däri gifven dem funnit Helsingfors Elektriska. Betysnings Aktiebolag vid serligen genom ofvannämnda, den 11. Mars 1912 upprättade kontrakt hafva förbundit sig att under ifrågavarande belysningssägning till Hypoteksföreningens ofvanberörda gård leverera dektrisk ström på uti kontraktet närmare om förmälda villkor samt att bolaget det oaktadt den 15 därpåföljande Maj med Helsingfors stad träffat sådant aftal, att bolaget den 1 Juli samma år skulle upphöra med bevarans af dotträsk ström till sina åbennenter, hvilka stadens dektractetwerk därefter skulle förse med sådan ström; men emedan Hypoteksföreningen allaredan den 3 Juni 1912, eller innan bolaget upphört att leverera elaktrisk ström till nämnda gård låtit afkoppla gården från bolagets ledningsnat och ansluta densamma till stadens dektractetwerks ledningsnät samt därigenom själf omöjliggjort vidare leverans af diktrisk ström från bolaget till sagda gård, ty och då Hypoteksföreningen själf låtit utföra det arlete, för hvilket ersättning söktes i förevarande mål samt förty mäste anseshafva funnit, att samma arbete och de där med förenade kostnaderna för Hypoteks föreningen varit oundvikliga, har Hofrätten lätit bero vid det slut, hvari Råd stufvurätten i saken stannat Uti Hofrättens dom har å den lands Hypoteksförenings vägnar anhållits om ändring medels deduktion hvilkap å Helsingfors Elektriska. Relysnings Aktaldags vägnar lemätts. 1019
Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner Finlands Hypoteksförening icke hafva anfört skäl till ändring uti Hofrättens dom, hvarvid förty kommer att förblifva; och å lägges Hypoteksföreningen att med ett hundra mark ersätta. Helsingfors Elikt riska Betygnings Aktiebolag dess för målet härstädes hafda kostnader. det alle som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Waler Andersin. B Annberg. Waler Andersin. B Annberg. K. R. Helanen K. Auer. K. R. Helanen K. Auer. Asian ochannen Elokuun 3 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa lakausvelkaa koskevassa nostaja tussa, jossa Suutari Juho Ristseppä ja Katavartija Ivar Eskelinen, Wiipurin pitäjän Mannikkalan kylästä, Mökkiläinen Matti Merjonen Repolan kylästä, ynnä Työmies Pekka Vilho Jäntti, puustilan kylästä sanottua pitäjää ovat hakijoina se kä Torppari Vilhelm Hämäläinen Wiipurin pitäjän tyykylän kylästa, vastaajana: Annettu Oikeus osastossa. Elokuun 3 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itsellen sä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää "Riipurin pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa on Vilhelm Hanna läinen lausunut, että hän ynnä Juho Risbeppä ja tämän yllämainitut asiakumppanit sekä viisi muuta henkiloa olivat Maaliskuun 22 päivänä 1908 kirjallisesti sitoutuneet yksi kaikkien ja Läsnä: H. A. B. K. H. B.: K. A 1020 Pag. 245 R. D. 1915 No 1521.
kaikki yhden edestä Wiipurin kaupungissa asuvalle Kauppias J. Hallenbergille 5,000 markan lokaukseen Talin Osuuskauppa r. b. nimisen osuuskunnan puolesta niiden kauppatavarain hinnan maksamisesta, joita Kauppias Hallenberg tulisi sanotulle osuuskunnalle velaksi antamaan, ja että osuuskunnan jouduttua konkursitilaan Vilhelm Hämäläinen ja eräs toinen lakaajista kaupsapalvelija Albin Halikainen olivat kerrotun lakaussitoumuksen johdosta Huhtikuun 25 päivänä 1010 suorittanut Kauppias Hattenbergille edellinen 2252 markkaa 36 penniä ja Albin Malikai ren 1550 markkaa eli yhteensä 3602 markbaa 36 penniä, minkä vuoksi Vilhelm Heimalainen, joka paikalleletulopäivänä oviiskunnan konkurssissa Lokakuun 25 päivänä 1909 valvolluaan konkurssi pesän varoista maksettavaksi viimeksi mainitun määrän oli sittemmin tuon saamisen lyhennykseksi joka- osuutena konkurssipisalta kontunut 360 markkaa 23 penniä, on vaatinut että Juho Ristseppä ja hänen myöläpuolensa och voitettaisiin Vilhelm Hämäläiselle varittamaan 8252 markkaa 30 penniä korkoineen siitä kuitenkin vähennettyä mainitut 360 markkaa 23 penniä kuin myöskin se määrä, mikä kerrotun takausitoumuksen nojalla oli jäävä Hämäläisen vastattavaksi. Juho Ristseppä ja hänen myötä ruolensa ovat selittäneet että Vilhelm Hamäläinen pyytäessään heitä puheena olevaan takaukseen oli sitoutunut yksin suorittamaan sen määrän, mikä takaussitoumuksen nojalla mahdollisesti tulisi Kauppias Hallenbergille maksettavaksi; ja ovat Juho Ristseppä ja hänen myötäpuolensa sen vuoksi vastustaneet kannetta. Sittenkuin myöskin Albin Matikais la oli asiassa kuultu, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, Marraskuun 16 päivänä 1911 julistamassaan päätöksessä katoonut, etteivat Juho Ristseppä ja hiinen myötäpuolensa olleet näyttäneet Vilhelm Hämäläisen sitoutuneen yksin 1021
vastaamaan Kauppias Hallenbergille takaussitoumuksen nojalla suoritettavas ta määrästä, ja sen vuoksi mainitse millaan perusteilla velvoittanut paitsi muita Juho Ristsepän Ivar Eskelisen Matti Merjosen ja Pekka Vilho Jäntin yhteisesti tahi kellä varaja oli Vilhelm Hämäläiselle suorittamaan 1507 markkaa 92 penniä kuuden prosentin vuotuisine korkoineen Tammikuun 24 päivästä 1910 sekä, niinikään yhteisvastuullisesti, 50 markalla korvaamaan Vilhelm Hämäläisen oikeudenkäyntika lut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Ristseppä ja hänen myölupua lensa vetoamalla olivat saattaneet jutun, on Syyskuun 2 päivänä 1915 on tamassaan tuomiossa katsonut ettei Eihelm Hämäläinen ollut näyttänyt Kauppias Hallenbergin puheenaolevan takauksen perusteettu kantaneen enempää kuin 3000 markkaa, josta määrästä Vilhelm Hämäläinen oli Huhtikuun 25 päivänä 1010 suorittanut 2250 markkaa; ja kun Vilhelm Hämäläi nen oli myöntänyt Kauppias Hallen bergille suoritetun määrän lyhennykseksi osuuskunnan konkurssipisustä joka osuutena saaneensa 360 markkaa 23 penniä, joten takausmiehet siis kysymyksenalaisen sitoumuksensa johdasta olivat tullut suorittaneiksi ainoas taan 3239 markkaa 77 penniä on Hovioikeus, katsoen ettei ollut syytä muul la tavoin muuttaa Kihlakunnanoi keuden päätöstä, velvoittanut Juho Ristsepän ja hänen myötäpuolensa yhteisvastuullisesti maksamaan Vilhelm Hamäläiselle joka yli oman osuutensa oli suorittanut tuhat viisisataa kuusi kymmentäviisi markkaa kahdeksan kymmentä penniä viimeksi mainitiin rahamäärän kuuden prosentin vuotuisine korkoineen Huhtikuun 25 päivästä 100 minka ohessa Kihlakunnan oikeuden Vilhelm lämäläiselle määräämä oikeudenkäyntikulujen korvaus, viisikymmentä markkaa, niinikään jai Juho Ristsepan ja hänen myöläpuollen sa maksettavaksi Hovioikeuden tuomioen ovat Juho 1022