Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
vollinen sen toiminimelle luovuttamaan, Hovioikeus oli tuominnut kysymyksessä olevan talonkuudenneksen toiminimelle Egerton Hubband 1/4 bollo sekä och voittanut Kauppias Mustosen ja osakeyhtiön Aktiebolaget K. S. Hallbergin, joiden riidan aikana tekemät kaupat tilasta, Maakaaren 4. luvun 4. SS:n mukaan, olivat mitättömät, luovuttamaan talon osan toiminimen vapaaseen hallintaan, ollen toiminimi kuitenkin velvollinen suorittamaan Kauppias Mustoselle yhden markan jokaisesta tilalla olevasta sahatukiksi kelpaavasta puusta, joka kahdenkymmenenkolmen jalan korkeudella läpimitäten täytti yhdeksän ja puoli tuumaa; ja koska osakeyhtiö Aktiebolaget K. S. Hallberg talvella 1901. 1902. oli talonkuudenneksen metsästä Pietarin kaupungissa olevalle toiminimelle E. H. Brandt i. Colls myynyt 1,3,470. pitäjä - ja 2092. kuusipuuta sekä niistä saanut, pitäjäpuista 4. markkaa ja kuusipuista 3. markkaa kappaleelta, on toiminimen Egerton Hubband & Coipuolesta osakeyhtiölle Aktiebolaget K. F. Hallbergille ja Kauppias Mustoselle toimitetun haasteen nojalla vaadittu, että osakeyhtiö Aktiebolaget K. S. Hallberg ja Kauppias Mustonen velvoitettaisiin yhteisesti tahi se heistä, jolla varoja olisi, toiminimelle korvaukseksi noitten puitten arvosta suorittamaan yhteensä 60,156. markkaa, siitä kuitenkin vähennettyä Kauppias Mustoselle Keisarillisen Senaalin kerrotun tuomion mukaan talonosan hinnaksi tilalla kasvaneista edellämainitun mitan täyttäneistä 6,443 tukkipuusta tulevat 6,648 markkaa, eli siis toiminimelle maksamaan 53, JBmark kaa 6. prosentin vuotuisine korkoineen luettuna 14. päivästä Huhtikuuta 1902 jona päivänä osakeyhtiö Aktiebolaget K. S. Hallberg oli toiminimeltä E. K. Brandts, Celle kantanut kysymyksessä olevien puiden hinnan. Asiasta kuulustettuina ovat osakeyhtiö Aktiebolaget K. S. Hallberg ja Kaaprias Mustonen lausuneet: Osakeyhtiö Aktiebolaget K. S. Hall berg että yhtiön edustaja tietämättä Kuusrias Mustosen ja toiminimen Egerton Hus588
bard 1/4 Con välisestä kaupasta oli vilpittömin mielin ostanut ja yhtiö sitten hallinnut puheenalaista talonosaa; mihin nähden ja kun osakeyhtiö niin ollen ei ollut velvollinen suorittamaan vaadittua korvausta, osakeyhtiö on vastustanut kannetta; sekä Kauppias Mustonen, että, koska siihen aikaan, jolloin edellä kerrottu tilankauppa hänen ja osakeyhtiön Aitiebolaget K. S. Hallbergin välillä oli tehty, sellainen lahjoitusmaatilan vastaisesta omistusoikeudesta sovittu luovutus, kuin kysymyksessä oleva Kauppias Mustosen ja loiminimen Egerton Huhbord & Een välinen, oli yleisesti katsottu mitättömäksi, Kauppias Mustonen oli luullut olleensa täysin oikeutettu tuostaluovutuksesta huolimatta osakeyhtiölle Aktiebolaget K. S. Hallbergille myymään perinnöksi ostamansa talonkuuden neksen; ja kun osakeyhtiön Aktiebela get K. S. Hallbergin johtajalla kauppatilaisuudessa oli ollut tieto Mustosen ja toiminimen Egerton "ctbards Co vali sista sopimuksista sekä Wiipurin kaupungin Raastuvanoikeus 8. päivänä Elokuuta 1905. julistamallaan päätöksellä oli velvoittanut Mustosen osakeyhtiölle Aktiebolaget R. T. Rätbergille takaisin suosittamaan puheena olevan talonosan hinnan 71,000. markkaa korkoineen, on Kauppias Mustonen katsonut, että osakeyhtio Aktiebolaget R. S. Hallberg, eikä Kauppias Mustoner, oli velvoitettava toiminimelle Egerton Hubband 1/6 dels maksamaan vaadittu korvaus, josta kuitenkin oli lyhennettävä Kauppias Mustoselle "Keisarillisen Senaatin edelläkerrotun tuomion mukaan talonosan hinnaksi 14,200. tukkipuusta tulevat 14,900. markkaa Tämän jälkeen on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikustannuksistaan, 7. päivänä Helmikuuta 1903. julistamassaan päätöksessä katsonut selville käyneen, että Kauppias Mustonen oli yhdessa Kauppaneuves Anders Johan Mustosen muitten perillisten kanssa edellä mairituilla luovutuskirjoilla luevuttanut toiminimelle Egerton Rubband i Colle muun muassa sen omistusoikeuden kysymyk589
sessä olevaan kuudennekseen lahjoitus. maataloa No 5. Korpiselän pitäjän kirkonkylässä, minkä mainitut perilliset tilan lampuoteina vastedes tulisivat saa maan, sekä sittemmin, ostettuansa talonosan perinnöksi, 12. päivänä Marraskuuta 1899 ja 30. päivänä Tammikuuta 1910. yhdessä vaimonsa Marg Mustosen kanssa myynyt saman tilan osakeyhtiölle Aktie bolaget K. S. Hallbergille; että Keisarillinen Wiipurin Hovioikeus ja Keisarillinen Senaatti sen jälken olivat kerrotuilla tuonioillaan määränneet puheena olevan talankuudenneksen toiminimen Egerlön Kulbard 1/4 Co omistettavaksi ja velvoitta neet Kauppias Mustosen ja osakeyhtiön Aktiebolaget K S. Hallbergin luovuttanaan tilan toiminimelle; sekä että osa keyhtiö Aktiebolaget K. S. Hallberg halli tessaan talonosaa oli talvella 1901- 1902 sen tiluksilta toiminimelle E. H. Brandt i Collemyynyt 13.470. petäjä - ja 2,092. kuusipuule saaden niistä 14. päivänä Huhtikuuta 1906. tehdyn tilin mukaan 4. markkaa pitäjä ja 3. markkaa kuusipuulta eli yhteensä 60.156. markkaa; mihin nähden ja kun Kuuspias Mustonen ja osakeyhtiö Aktiebola get K. S. Hallberg yllämainituilla kauroittaan olivat toiminimelle Egerton Rubvärd 4.Coll, oikeuttaneet sen vahingon, jos ta toiminimi oli jutussa vaatinut korvausta, eikä Kauppias Mustonen Mut voinut toteensaattaa että hän oli ollut toinimimeltä Egerton Rubland i, Pelto saara talonosan kauppahintaa enemmän kuin loiminimen myöntämäl 6,443. markkaa Kihlakunnanoikeus on velvoittanut osakyhtiön Aktiebolaget K. F. Hallbergin ja Kauppias Mustosen yhteisesti tai sen heistä jolla varoja olisi, toiminimelle Egerton Hubband i Colle kuittia vastaan heti maksamaan vaaditut 60,156. markkaa, niistä kuitenkin lyhennettyä mainitut 6,443 markkaa, eli siis toiminimelle suorit tamaan viisikymmentäkolmetuhatta seitsemänsataa kolmeloista markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen edeltä sanotusta tilinte kopäivästä eli 14. päivästä Huhtikuuta 1902. lukien kunnes täysi maksu tapahtuisi, minkä ohessa osa keyhtiö Aktiebolaget K. S. Hallberg ja Kaupnias Mustonen ovat velvoitetut yhteisesti 590
tai se heistä, jolla varoja olisi, korvaa maan toiminimen Egerton Hulbandt Cor oikeudenkäymiskulut tuhannella kahdellasadalla markalla. Hovioikeus, jonka tulkittavaksi osaksi yhtiö Aktiebolaget K. S. Hallberg ja Kaufpias Mustonen olivat vetoamalla saat taneet jutun, on tuomiossa 8. päivänä Lokakuuta 1908., koska kysymyksenalainen tila oli ostettu osakeyhtiölle Aktiebolaget K. S. Hallbergille yhtiön edus tajain tietäessä edellämainituista Kuuspias Mustosen ja toiminimen Egerton Kubband i bör kesken 9. päivänä Heinä kuuta 1881. ja 30. päivänä Tammikuuta 1882. tapahtuneista välipuheista, jättä nyt asian Kihlakunnanoikeuden päätösen varaan sekä velvoittanut osakeyktion Aktiebolaget K. S. Hallbergin ja Kauppias Mustosen viidelläkymmenellä markalla, kumpaisenkin, korvaamaan toiminimellä Egerton Hubbard Uolla Hovioikeudessa jutun vuoksi olleet kustannukset. Hovioikeuden tuomiooon ovat osakeyhtiö Aktiebolaget K. S. Hallberg ja Kauppias Mustonen anoneet muutosta tänne toimittamillaan perustelmilla, minkäjälkeen mainitut asianosaiset ovat säädetyssä järjestyksessä vastannut toisten sa muutoksen hakemuksiin Keisadainen Senaatti on tutkinut tämän julun ja katsoo ettei osakeyhtiö Aktiebolaget K. S. Hallberg eikä Kaup pias Mustonen ole esiintuonut syytä muuten muuttaa Hovioikeuden edellä mainittua tuomiota kuin että, koska jutussa on käynyt selville, että toiminimi E. A. Brandt & 6 vuosina 1901. ja No 2 on kysymyksessä olevalta tilalta rakkauttanut ainakin kaksitoistetuhatta tukkipuuta, jotka kahdenkymme nenkolmen jälän korkeudelta lupimita movat ollut keskimäärin yhdeksän ja puoli tuumaa paksuja, ja tilalla siihen aikaan, jolloin se on luovutettu toimine melle Egerton Hubband & ick, vielä en och lut sen kokoisia puita kaksituhatta aksisataa kappaletta ja Kauppias Musmen niinhyvin 30. päivänä Tammikuuta 1882. Kauppaneuvos Anders Johan Mustosen perillisten ja toiminimen Eger691
ton Hubband & Con välillä tapahtuneen sopimuksen kuin myös sanotun toiminimen osakeyhtiölä Aktiebolaget K. S. Hallbergia ja Kauppias Mustosta vastaan ajamassa, Keisarillisen Senaatin edellämainitulla tuomiolla 17. päivänä Marraskuuta 1904. ratkaistussa jutussa tekemän myönnytyksen mukaan on tilan hinnaksi toiminimeltä Egerton Rubband & Otto saara mår kan kaikista tilan metsästä löytyvistä puista, jotka kahdenkymmenenkolmen jälän korkeudelta läpimitäten täyttävät keskimäärin yhdeksän ja puoli tuumaa, osakeyhtiön Aktiebolagn K. S. Hallbergin ja Kauppias Mustosen toiminimelle Egerlön Hubband i Celle maksettavasta korvauksesta kuudesta kymmenestätuhannesta sadasta viidestäkymmenestäkuudesta markasta on viihenneltävä toiminimen Kauppias Musloselle suoritettavana tilankintana neljätoistatuhatta kaksisataa markkaa, joten osakeyhtiön Aktiebolaget K. S. Hallbergin ja Kauppias Mustosen on, yhteisesti laki sen heistä, jolla on varaja, toiminimelle Egerton Hubbard & Eelle suoritettava neljäkymmentäviisituhat ta yhdeksänsataa viisikymmentäkuusi markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen lukien 14. päivästä Huhtikuuta 1902; joten muutettuna Hovioikeuden tuomio muuten eli mikäti osakeyhtiö Aktiebolaget K S. Hallberg ja Kauppias Mustonen ovat velvoitetut korvaamaan toiminimen Egerton Rubband & Co- oikeudenkäyntikulut, jääpysyväksi; eller Kauppias Mustosella valta eri riidalla, jos katsoo siihen syytä olevan, osakeyhtiöltä Aktiebolaget K. S. Hallbergilta hakea niinhyvin edellä mainetun tilan hinnan määrää neljäätoistatuhatta kahtasataa markkaa kuin myös mitä Kauppias Mustonen tämän tuomiojohdosta ehkä muuten joutuu toimininelle Egerton Huttard 1/4 dels maksamaan. Tätä kaikki asianomaiset noudattakod"Keisarillinen Suomen Senaatti: J. N. Bännlund Lautin Saarvien Walter Andersin. Ako Malin Alksi Käpy. A. O. Arho. 592
9 Joulukuun 21 päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesja Turun Hovioikeudesta tullees ja, perimysoikeutta koskevassa jutussa, jossa ovat Loimaan pitäjän Hattulan kylässä asuva Talollinen Juho William Klonelä omasta ja vaimonsa Eliija Wilhelmiina Kaarlentytär Klenelan puolesta, hakijana sekä Keltoseppä Fabian Tuomi ja hänen vaimonsa Anna Liisa Tamlander - Tuomi, sanotun pitäjän kirkosken kylästä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa, 21 päivana joulukuuta 1907 tillsarittinen Senaatti on itsellensä esittetyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niis ta, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa Juho William ja Eliina Wilhelmiina Klemelälle 6 päivänä Huhtikuu ta 1904 toimitetun haasteen nojalla ovat Fabian Tuomi ja Anna Liisa Samlander Loimaan ja Alastaron pitäjäin käräjakunnan KihlakunnanoiPäsänä: säk: B. K. M. S.S. H. A.K. W. f. H. A. 393 No 2164 Såg. 288. R. D. 908.
keudessa lausuneet, että Anna Liisa Tamlander ennen nykyistä avioliittoaan oli ollut Talollisen Arvid Wilhelm Kaarlenpoika Aaltisen kihlattuna morsiainena; että Arvid Wilhelm Aallonen oli sinä ai kana pitänyt sukupuollyhteyttä Anna Liisa Tamlanderin kanssa, josta oli 22 päivä nä Joulukuuta 1888. syntynyt tytär Eeva Trens Tamlander; että sånottu kihlaus kuitenkin oli piirettu ja Anna Liisa Lamlander mennyt naimisiin Fabian Suomelle sekä Arvid Wilhelm Aallo nen rakentanut avioliiton Eliina Wilhelmiina Klemelän kanssa; ja että Arvid Wilhelm Aallonen sittemmin oli kuollut 26 päivänä Lokakuuta 1902., jättäen jälkeensä Eliina Wilhelmiina Klemelän ja aviosta tämän kans ja syntyneen pojan Erkki Wilhelmin, joka hänkin oli kuollut 1 päivänä Tammikuuta 1903, minkä jälkeen Elii na Wilhelmiina Klemelä oli vihitty avioliittoon Juho William Klemelän kanssa. Ja koska Eeva Irene Samlan der, ollen siitetty vanhempainsa ollessa toistensa kanssa kihtoissa, lain mukaan oli oikeutettu perimään Arvid Wilhelm Aaltosta samoin kuin laillisen avioliiton lapsi ovat Fabian Tuomi ja Anna Liisa Tamlander vaatinost, että ova Trene Tamlandsrille myönnettäisiin perimysoikeus Arvid Wilhelm Aaltosen jälkeen. Kanteesta kuulustettuina ovat Juho William ja Aliina Wilhelmiina Kleme sä kieltäneet Arvid Wilhelm Aaltonen talsaan olleen kihtoissa Anna Liisa Tamlanderin kanssa sekä väittäneet elta jos niin olisi ollutkin ja Eeva Iso ne Tamlander katsottaisiin siitetyksi kihlavaikana, hän kuitenkin oli men neltänyt kaiken perinupoikeutensa Arvid Wilhelm Aallosen jälkeen, koskovat Fabian Tuomi ja Anna Liisa samlander olleet nostaneet kannellan a yön ja vuoden kuluessa Arvid Wilhelm Aallisen kuolinpäivästä eli siis ennen 26 päivää Lokakuuta 1905. jonpa ohessa Juho William ja Eliina Wilhelmiina Klemelä ovat anoneet konväns a oikeuden käypatikuluistaan. Tämän johdosta ovat Fabian Suomi ja 594
Anna Liisa Tamlander muistuttaneet, ett ri Anna Liisa Tamlander, joka oli Eeva rene Tamlanderin oikea edunvalvoja, ollut tietänyt Arvid Wilhelm Aaltosen kuolemasta yötä ja vuotta ennen kuin haaste tähän juttuun oli otettu; min kä jälkeen Kihlakunnanoikeus on päätöksessä 13 päivänä Huhtikuuta 1905. katsonut selville käyneen, että Arvid Wilhelm Aaltonen ja Anna Liisa Tamlander olivat olleet kihtoissa toistensa kanssa ja kihlausaikanaan siittäneet Eva Irene Tamlanderin, jolla siis ASS 5 luvun 1 SS: mukaan oli oleva aviolapsen oikeudet; mutta koska Fabian Suomi ja Anna Liisa Tamlander, jotka Arvid Wilhelm Aaltosen kuollessa olivat asuneet samalla paikkakunnalla kuin hän, sanotun lapsen oikeudenvalvojina eivät yön ja vuoden kuluessa Arvid Wilhelm Aaltosen kuolemasta olleet ilmoit taneet lasta tämän perilliseksi ja vaatineet sille perimysoikeutta, niin Kihlakunnanoikeus, nojautuen P. K:n 15 luvun säädöksiin on kyljännyt kanteen; mutta julun laatuun nähden oli Juho William ja Eliina Wilhelmiina Klemelän ilsensä kärsittävä oikeudenkäymiskulunsa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Refrån Tuomi ja Anna Liisa Tamlander että Juho William Klemelä omasta puo lestaan ja Eliina Wilhelmiina Klemielan edusmiehenä, olivat vetoamalla saattaneet jutun on tuomiossa 17 päivältä Lokakuuta 1908 samoin kuin Kihlakunnanoikeuskin havainnut selvite tyksi, että Arvid Wilhelm Aallonen ela essään, mentyää n kihloihin Anna LiisaSamlanderin kanssa, oli kihlausaikana siittänyt tälle puheenalaisen tyttölap. sen, Eeva Irene Tamlanderin, jolla niin muodoin N. R:n 3 luvun 1 SS: mukaan oli oleva aviolapsen oikeudet; minkä vuoksi ja kun eivät Juha William ja Eliinä Wilhelmiina Klemelä, vastoin Anna Liisa Tamlanderin kieltoa, olleet näyt täneet että Anna Liisa Samlander, tyonlapsen lähimpänä oikeudenvalvojana oli aikaisemmin kuin yön ja vuoden ajan ennen oikeudenkäynnin alkua tiennyt Arvid Wilhelm Aallosen kuolemasta, Hovioikeus on katsonut, ettei595
våt Anna Liisa Tamlander ja Fabian Tuomi olleet menettäneet aikaa kysymyksessä olevan perintökanteen nostämiseen, sekä sen vuoksi kunnon nut Kihlakunnanoikeuden päätöksen ja julistanut Eeva Irene Samlanderin oikeutetuksi perintöön Arvid Wilhelm Aaltosen jälkeen. Hovioikeuden tuomioon on Juho William Klemelä, omasta ja vaimonsa Eliina Wilhelmiina Klemelän puolesta, anonut muutosta tänne antamallaan perustelmalla, johon Fabian Tuomi ja Anna Liisa Tamlander ovat säädetyssä järjestyksessä vastaneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tänän jutun ja katsoo, että Eeva Irene lamlanderilla tuomioistuinten mainitsemillä perusteilla on aviolapsen oikeudet Arvid Wilhelm Aaltosen jälkeen; min kä vuoksi ja kun Eeva Irene Tamlander siis on ollut yhdessäperijä Arvid Wilhelm Aaltosen pojan Erkki Wilhelm Aaltosen kanssa eikä P. H: 15 luvussa oleva määräjis perimysoikeuden vanhemtumisesta niinnalle doin koske kysymyksessä olevaa tapausta Keisarillinen Senaatti katsoo ettei Juho William Klemelä ole esiintuonut syytä muuttaa sitä loppupäätöstä, johon Hovioikeus tuomiossaan on johtunut; ja velvoitetaan Juho William Klemelä suooittamaan Fabian Tuomelle ja Anna Liisa Tamlanderille, heillä täällä juttuun nennetiden kustannusten korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoolKeisarillinen Suomen Senaatti P. A. Samuins Akdellalin. J. N. Randunen Ahdellalin. J. N. Randunen Ahdellalin. Janten Saarmen Walter Andersin. Aleksi Käpy. Häfstellen 396
10 Joulukuun 21 päivänä 1907. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa päätöä koskevassa jutussa, josja Talolliset Manu ja Elias Juhananpojat Liiri, Luumåen pitäjän Multialan kylästä ovat hakijoina sekä samassa kylässä asuvat Torpparit Matti ja Taavetti Antinpojat Myyrä saapuville tulleina, mutta heidän sisarensa Maija Leena Antin tytär Myyrä ja tämän mies Renki Taavetti Eliaksenpoika Pöty poisjääneinä vastaajina Annettu Oikeusosastoina 21 päivä nä Joulukuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itselken esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Luumäen pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa ovat Manu ja Elias Liiri lausuneet, että Matti, Taavetti ja Maija Leena Myyrä sekä Taavetti Pöly vuokralta hallituivat erästä jakoon No 3. edellämainitussa Muttialan kyLäsnä f. A. B. - S.V. — W. b. — 7. P. 997 No 2074. Pag. 256. R. D. 1908.
lässä kuuluvaa torppaa, johon sanotun talon entinen omistaja Matti, Taavetti ja Maija Leena Myyrän isävainaja Antti Myyrä, myydessään talon kauppa kirjalla 8 päivältä Toukokuuta 1850. Talollisille Gabriel Suomalaiselle ja Adam Pekarille oli varannut itselleen ja lapsilleen elinkautisen ja veron maksusta varaan hallintaoikeuden. Kuitenkin kun tämä välipuhe oli tehty ennen Matti, Taavetti ja Maija Leena Myyrän syntymää eikä se siis voinut perustaa näille mitään oikeutta ja sanottu välipuhe joka tapauksessa oli laiton, koska se tarkoitti sellaista nautinto-oikeutta, joka oli Maakaaren 4 luvun 9 SS: ja 17 päivänä Helmikuuta 1851. annetun Keivarillisen kirjeen mukaan kiellettysekä Matti Myyrä ja hänen asiakumppaninsa sitä paitsi olivat haaskannet ja luvattomasti myyneet metsää lorpan alueelta ja vieraille henkilöille vuokranneet sen laitumia, ovat Manu ja Elias Liiri, jotka omistivat 3/4 osaa mainitusta talosta No 3. Multialan kylässä, vaatinet, että Matti Myyrä ja hänen asiakumppa rinsa velvoitettaisiin Manu ja Elias Liirin hallittavaksi luovuttamaan se osa puheenalaisen torpan alueesta, joka sanotulla talolla toimitetussa halkomisessa oli jaettu kuuluvaksi Manu ja Elias Liirin omistamaan talonosaan; minkä ohessa Manu ja Elias Liiri ovat anoneet korvausta oikeudenkäyn tikuluistaan Matti Myyrän ja hänen asiakumppaniensa vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus päätöksellä 1 päivänä Toukokuuta 1906 siinä mainitsemillaan perusteilla hyljännyt Manu ja Elias Liirin asiassa ajaman kan teen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Manu ja Elias Liiri olivat vetoamalla saat taneet jutun, on tuomiossa 15 päivänä Elokuuta 1908 asiasta lausunut että, koska Antti Myyrän edellämainitussa, 8 päivänä Toukokuuta 1850 päällys sä kaupassa itselleen ja lapsilleen varama hallintaoikeus määrättyyn alueeseen 598
puheena olevasta talosta oli pidettävä eläkkeen veroisena ja sellaisesta edusta tehty välinuhe, silloin voimassa olleen läinsäädännön mukaan, oli myydyn kiinteimistön myöhempiäkin omistajia sitova sen vuoksi ja koskeivät Matti Myyrä ja hänen asiakumppa ninsä ollut Manu ja Elias Liirin siintuomista syistä menettäneet kallintaoikeuttaan sanottuun alueeseen, on Hovioikeus vahvistanut sen loppupää töksen, johon Kihlakunnanoikeus oli asiasta johtunut, minkä ohessa Manu ja Elias Liiri velvoitettiin suorit tamaan Matti Myyrälle ja hänen asiakumppaneilleen maksut heidän kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota, viisitoista markkaa kahdeksankymmentä penniä. Hovioikeuden tuomioon ovat Manu ja Elias Liiri anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Matti ja Taavetti Myyrä ovat säädetyssä järjestyksessä vastan neet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Manu ja Elias Luai ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää nysyväksi; ja velvoitetaan Manu ja Elias Liiri suorilta maan Matti ja Taavetti Myyrälle, heillä täällä jutun vuoksi olleiden kulun kien korvaukseksi, kuusikymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakool. Keisarillinen Suomen Senaatti. J. N. Rönnund Kentin Saaninen Akki Käpy. Walden Andersin Akksi Käyy. j Mannes Peltonen Walten Andersin E. Thesleff 699
11 Joulukuun 21 päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa, Otto Saianen Kauppa - ja Teollisuuso jakeyhtiö" niminen osakeyytiö, Lappeenrannan kaupungista, on hakijana ja Palovartija Paavo Bekm, samasta kaupungis ta tulematta jääneenä vastaa jana: Annettu Oikeusoastossa 21. päivänä Joulukuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niis tä saanut tietää seuraavaa Lappeenrannan kaupungin Raastuvanoikeudessa on Paavo Rehon lauvinut, että hänen vaimonsa Lyydi Behm oli ennen avioliittoaan ollut Otto Sairanen Kauppa ja Teollisuuso sakeyhtiön palveluksessa omnelijaltare na useamma vuosia 22 päivään Toukokuuta 1905 asti, jolloin Lyydi Rehonoli hänen ja "Otto Sairanen Kauppaja Tsellisuusoakeyhtiön kesken tapahtuneen tilin mukaan ollut yhtiölLäsnä: f. A. B. - A. K. - W. et. - J. P. 600 No 2076. Pag, 248. R. D. 1908.
tä saapa maksamatonta palkkaa 289. markkaa 50 penniä, josta yhtiö oli sittemmin suorittanut yhteensä 150 markkaa; ja on Paavo Bekm sen vuoksi vaatinut, Otto Sairanen Kauppa- ja Tollisuusosakeyhtiön" velvoittamista maksamaan Paavo Bekmille, Lyydi Behmin edusmiehenä, jäännös palkan 139 markkaa 50 penniä viiden prosen tin vuotuisine korkoineen. Sittenkuin " Otto Sairanen Kauppaja Teollisuusosakeyhtiö oli antanut tamän johdosta vastineensa, on Paavo Bekin muuttanut kanteensa siten että Lyydi Bekm oli ollut yhtiön palveluksessa yhteensä 181 viikkoa 5 päivää sekä että Lyydi Rehm osakeyhtiön kanssa tekemänsä sopimuksen mukaan oli palveluksestaan saa na palkkaa 171. viikosta 5 päivästä 9. markkaa viikolta ja 10 viikosta 10 markkaa viikolla eli siis kaikkiaan 1646 markkaa 50 penniä; mutta koska Lyydi Rehon oli tuosta palkastaan eri nut osakeyhtiöllä ainoastaan 1,261 markkaa ennen asianosaisten kesken 22 päiränä Toukokuuta 1905 tehtyä lopputilia sekä sen jälkeen 95 markkaa rahaa ja 5 markan arvoisen miehen päällystäkin, on Paavo Bekon vaatinut, että yhtiö veljoitettaisiin maksamaan Bekmille, vaimonsa edusmiehenä, Lyydi Rehmin palkan jäännös 235 markkaa 50 penniä korkoineen. Otto Sairanen Kauppa - ja Tolliuusosakeyhtiön puolesta on väitetty, että Lyydi Bekon oli ollut yhtiön palveluksessa ainoastaan 139 viikkoa ja eltä hän tuosta ajasta oli saapa 129 viikosta 9 markkaa ja 10 viikosta 10 mark kää viikolta eli yhteensä 1,261 markkaa; ja kun Lyydi Bekon oman myön nytyksensä mukaan oli mainitun määrän yli saanut 150 markkaa, on yhtiön puolesta, vastakaasteen nojalla, vuodittu, että Paavo ja Lyydi Rehon velvoitettaisiin yhtiölle takaisin suorittamaan äskensanottu rahamäärä. Paavo Rehonin vastusteltua osakeyhtiön kerrottua vaatimusta on Raas tuvanoikeus, jossa asianomaiset molemmin puolin ovat pyytäneet korvausta 601