Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Rakennusmestari af Hällströmille; mihin nähden näinä ovat anoneet hanteen hylkäämistä. Emil Haatajan tähän vastattua on Raastuvanoikeus, jossa asian osaiset molemmin puolin myös ovat anoneet oikeudenkäyntikulujensa korvausta, 12. päivänä Heinäkuuta 1905. julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt kanteen, mutta asian laatuun nähden kuitannut kulut asianosaisten kesken. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Emil Haataja oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiolla 15. päivänä Toukokuuta 1908. ratkaissut asian; ja koska Tehtailija Sundenberg ja Rakennusmestari af Hällström olivat yllämainitulla 19. päivänä Toukokuuta 1903. tehdyllä siirrolla, jonka Yleisten rakennusten ylihallitus oli hyväksynyt, ottaneet kysymyksessä olevat Rakennusmestari Heikkisen tehtävinä olleet rakennastyöt suorittaakseen ja he siis olivat vastuunalaiset heidän tietensä ja suostumuksellaan sen jälkeen rakennusurakan täyttämiseksi tehtyjen töiden korvaamisesta, niin ja kun Tehtailija Lunderberg ja Rakennusmentari af Hällström eivät olleet kieltäneet, että Emil Haataja oli toimittanut riidanalaiset maalaustyöt, eivätkä Haatajan korvausvaatimusta vastaan sen määrään. nähden tehneet mitään muistutusta, on Hovioikeus, kumoten Raastuvanoikeuden päätöksen, velvoittanut Tehtailija Dunderbergin ja Rakennusmestari af Hällströmin yhteisesti tahi heistä sen, jolla oli varoja, heti maksamaan Emil Haatajalle vaaditut tuhat kaksisataa kolmekymmentäyhdeksän markkaa seitsemänkymmentäkahdeksan penniä sekä sen ohessa neljälläkymmenellä markalla korvaamaan Haatajalle hänellä Raastuvanoikeudessa jutun vuoksi olleet kustannukset. Hovioikeuden tuomioon ovat Tehtailija Dunderberg ja Raken20
nusmestari af Hällström anoneet muutosta tänne toimittamattaan perustelmalla, jonka Emil Haataja on ottanut siihen vastataksensa, vastausta kuitenkaan antamatta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Tehtailija Dunderberg ja Rakennusmestari af Hällström ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Tehtailija Dunderberg ja Rakennusmestari af Hällström suorittamaan Emil Haatajalle maksut hänen kappaleestaan tätä Keisarillisen Senaatin tuomiota kaksikymmentäkahdeksan markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J. N. Bönlund Lautui kaarinen Walter Andersin. Akokain Aleksi Käpy. Mannes Peltonen Uno Strömstén. Den 4. Februari 1910. Kejserliga Senatens för Finland. dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet mål emellan BondeänkanAnna Kristina Fagerström, från Hiitis socken, sökande, samt Skeppariän kan Lovisa Erika Fagerström, från Förtsnäs by i Westanfjärd kapell, till städeskommen, äfvensom Rusthållaren Gustaf Adolf Gustafsson och dennes hustru Emma Lovisa Gustafsson, från samma by, uteblifne, svarande, angående bättre rätt till särskilda holmar: Gifven uti Justitiedepartementet den 4. Februari 1910. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Sedan Anna Kristina Fagerströms under rättegången aflidne man, Bonden Abraham Leander Fagerström utverkat förordnande för Vicelandtmätaren K. A. Rehnberg att, utom annat, verkställa rågång omkring Fagerströms egande Bergöenstaka skattehemman, beläget uti ofvanGde - J. N. B. K. M. - S.S. - Ä.K. J. T. No 369 Pag. 268. R.D 1908.
1h rämnda Hiitis socken, samt Vicelandtmätaren Kehnberg påbegynt förrättningen hode under fortgången af densamma den 7. November 1900. till förrättningsprotokollet antecknats, att Majholmen, Flisholmen och Lilla Löparen benämnda holmar icke funnos affattade å andra vid förrättningen företedda härtor, än å en af Landtmätaren Sim. Kellander år 1766. upprät tad karta öfver Tortnäs by tillhörande Mort - eller Magsholmarna, å hvilken har ta äfven antycks de till Magsholmarna närmast belägna stranderna af Mäyholnen, Fliskolmen och Lilla Löparen, med anteckning att de tre sistnämnda vore krono allmänningar att Abraham Lean der Fagerström med anledning häraf vid förrättningen anfört, att uti ett på 1780. talet rörande Bergö hemman utfärdadt, sedermera dock förkommet immis sionskef funnits uppräknade en mängd hemmanet tillydande holmar, med tillägg ett alla omkringliggande holmar och skär försåvidt desamma icke vore upptagna å angränsande byalags kartor, skulle tillhöra Bergö hemman, samt att då Majholmen, Fliskolmen och Lilla Löparen icke tillagts något annat hemman, vistsagda holmar sålunda underlydde Bergö hemman; äfvensom att Lovisa Erika Fagerström, som på grund af en den 26. Juli 1886. med dåvarande egarene till Östergård och halfva Westergård skatterusthåll i Pörtsnäs by, Rusthållaren Albert Gransell och dennes hustru Sofia Gransell upprättad afhandling innehade hälften af norra och hela södra Mägsholmen jämte Majholmen. Fliskolmen och Lilla Söparen, i anledning af Abraham Leander Fagerströms förberörda uppgifter framhållit, att nästnämnda tre holmar sedan urminnestider tillhört rusthållen i Pörtrnäs by samt att hon med stöd af nyssberörda afhandling vore ega re till dessa holmar; och hade förrätt ningsmännen härå uti afgifvet utlåtande i saken på närmare anförda grunder ansett, att Majholmen, Fliskolmen och Lilla Löparen borde tillhöra Beras hemman, hvilket den 20. September 1840. blifvit skatteköpt; och enär Bergö hemman af ålder varit enstaka samt den påbeganta rågångsförrättningen vid sådant för 22 22
hållande borde uppsattas såsom samfällighets omkretsråers bestämning äfvensom eganderätten till Majholmen, Fliskolmen och Lilla Löparen stridiggjorts och icke kunde behörigen utronas, hade förrättningsmännen ansett sig icke kunna fort sätta med förrättningen, innan frågan om eganderätten till sagda holmar blifvit i laga ordning afgjord, utan anvisat parterna att vid vederbörlig domstol tvista om bättre rätt till desamma. I anledning häraf har Abraham Leander Fagerström på Lovisa Erika Fager, ström och makarne Gustafsson, de sistnämnda såsom egare till rusthållen i Pörtsnäs by, ågången stämning vid Häradsrätten i Kimito sockens samt Dragsfjärd och Westanfjärd kapellers tingslag yrkat, att Häradsrätten måtte förklara Majholmen, Fliskolmen och Lilla Löparen tillyda Bergå hemman, samt till stöd för detta yrkande inlämnat styrkt afskrift af ett utaf veder börande landshöfding den 27. Februari 1789. meddeladt immisionskref, utredande att, sedan Inspektoren Johan Gustaf Granbom på offentlig auktion den 14. April 1784. åtagit sig att å kronoallmänningsholmarna Bergör, Stockholmen, Torkolmen, Grytholmen, Långhelmen, Bergholmen, Hansk holmen, Skullerholmen, Lilla Bergö, Prästskär, Teppu - Tallholmen, Måsgrunden och Gåsgrundet med flere däromkring belägna små klippor och skär i Kemi to socken inrätta och uppbygga ett hemman om ett åttondedels mantal samt Johan Gustaf Granbom blifvit den 11. dagafslagde stai uti samma hemman vederbörligen immitterad, så hade Granbom genom afhandling den 15 April 1786 öfverlåtit hemmanet till Bondesonen Anders Svensson, som åter den 14 April 1787. skriftligen afstått detsamma åt Bondesonen Sven Ericsson, hvilken därå genom ins sionsbrefvet af berörda 27. Februari 1789. blifvit i Bergö hemman inrymd. hvarjämte Abraham Leander Fagerström framhållit, att Hergo hemman enligt hvad immereens refvet vidhandingarne, bildats af vissa namngifna kronoallmänningsholmar och såsom orden i immissionsbelart lydde "flere däromkring belägna små klippor och kar, med hvilket uttryckesätt patagligen
afsetts alla i trakten befintliga mindel holmar, hvilka förblifvit kronans tillhörighet, sedan närgränsande byalags ego vilder redan varit bestämda; att, då Maj holmen, Fliskolmen och Lilla Löparen å förenämnda, år 1766. upprättade karta betecknats såsom kronoallmänningar, des ja tre holmar uppenbarligen äfven vore att räknas till de Bergö hemman underlag la omkringliggande skarin, detta så myöhet hettre som sagda kolmar tillföljd af deras läge svärligen kunde tillhöra någen annan lägenhet än Bergö hemman eller och Tortsnäs by, hvilket sistnämnda antagande Virelandtmätaren Rehnberg uti sitt ofvanbeskrifna utlåtande dock förkla gat icke hafva något skäl för sig; att uti en den 10. Juni 1785. tillkommen har tabeskrifning öfver Westergård rusthålls in - och utegor väl funnes upptaget åker äng och skogsmark å Magsholmen hvar emot däri intet nämndes om Majholmen, Fliskolmen och Lilla Löparen; att sistsagda holme enligt å orten gängse hörsägen af ofvanbemälde Sven Ericsson upplåtits åt innehafvaren af Westergård rusthåll till mulbete och sedan dess förblifvit under rusthållet, likasom ock Majholnen och Fliskolmen under en lång tid häfdats under Westergård rusthåll, ehuru äfven dessa holmar, enligt hvad å orten troddes, rätteligen tillhörde Bergö hemman; att af ordalagen i förberörda, den 26. Juli 1886. belefvade afhandling syntes att makarne Grannell icke egt visshet där om, att de haft eganderätt till Majholmen, Eliskolmen och Lilla Loparen, samt att Lovisa Erika Fagerström icke på något sätt styrkt, att dessa kolmar i själfva verket tillhörde Ostergård eller Westergård rusthåll. Sedan Lovisa Erika Fagerström samt makarne Gustafsson, i saken hörde, mot sagt käromålet, den förstnämnda därvid framhållande, bland annat, att den om ständigheten, att ifrågavarande holmar icke omnämndes i kartabeskrifningen af den 10. Juni 1783. öfver Westergård rusthålls in - och utegor, berodde därpå, att holmana i själfva verket tillhörde Östergård rusthåll, äfvensom Kronofogden Oskar Silén, som emellertid förordnats att bevaka 24
kronans af målet tilläfventyrs beroende rätt, förmält, att kronan icke ville göra några anspråk på omtvistade holmar, enär dessa icke vore i jordebockerna antecknade såsom kronan förbehållna, har Häradsrätten medels den 1. Oktober 1904. af kunnadt utslag i saken sig utlåtit, att Abraham Leander Fagerström såsom stöd för sina eganderätts anspråk till Majholmen, Flirholmen och Lilla Löparen, hvilka holmar häfdades under rusthållen i Fortsnäs by, väl framhållit, att Bergo hemman i tiden bildats af särskilda uti immissionbrefvet af den 27. Februari 1789. uppräknade kronoallmanningsholmar och andra omkring dem belägna, icke namn gifna klippor och skär samt att Majhelmin Fliskolmen och Lilla Löparen, hvilka gränsade till Bergö hemman, å en år 1766 upprättad karta öfver Portrnäs by tillhöriga Mågsholmarna betecknats såsom kronooll männingar och sålunda, då desamma icke upptagits på några andra kartor. samt Bergo hemman saknade egokarta, måste tillyda Bergö hemman; men alldenstund uti sagda immissionebref bland där uppräknade holmar icke upptagits Majholmen, Fliskolmen och Lilla Löparen, de där obestridt vore större än att de kunde härföras till sådana små kliphor och skär, hvilka uti immissionsbrefvet omtalades såsom belägna kring opamuppräknade, Bergö hemman tillydande holmar, samt Majholmen, Fliskolmen och Lilla Löparen, till hvilka kronan afsagt sig all rätt, i all händelse funnos angifna på 1766. års karta öfver Mågsholmarna, under hvilka de äfven härintills häfdats, fördenskull och då Abraham Leander Fagerström ej heller på annat sätt gittat visa, att Majholmen, Fliskolmen och Lilla Löparen skulle tillhöra Bergö hemman, har Häradsrätten såsom ortyrkt förkastat Abraham Leander Fagerströms i målet utförda talan. Hofrätten, under hvars pröfning Abraham Leander Fagerström i vadeväg dragit målet, har genom den 14. September 1908. däri gifven dom låtit vid Häradsrättens utslag bero. Uti Hofrättens dom har Anna Kristina Fagerström, sedan Abraham Lean25
der Fagerström emellertid aflidit, anhållit om ändring medels hit ingifven deduktion, den Lovisa Erika Fagerström i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och enär icke styrkts, att ifrå gavarande, nu tvist underkastade holmar tillyda Bergö hemman, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist låta bero vid det slut, hvari Hofrätten uti dess ofvanberörda dom i saken stannat; och ålägges Anna Kristina Fagerström att till Lovisa Erika Fagerströmm, i ersättning för hennes härstädes i målet hafda kostnader, utgifva åttatio mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland: J. N. Bamlund Santeri Saarinen Johannes Peltonen Ako MalinAlksi Käpll: Reian Silouman 10 Pag. 271. R. D. 1908. No 370. Den 4 Februari 1910. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsätt revisionsskilling, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Rusthållaren Gustaf Adolf Gustafsson, såväl för egen del som i egenskap af målsman för sin hustru Emma Lovisa Gustafsson, från Törtsnas by i Westanfjård kapell, sökande samt. Skeppareänskan kovisa Erika Fagerström, från samma by, svarande, angående eganderätt till särskilda holmar: Gifven uti Justitiedepartementet den 4 Februari 1910. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Medels en den 26 Juli 1886 skriftligen upprättad, såsom köpekontrakt betecknad afhandling hade dåvarande egarene af hela Ostergård och halfva Westergård skat terusthåll i ofvannämnda Pörtsnäs by Ruothållaren Albert Gransell och hans hustru Lydia Gransell förklarat sig försälja Ofde J. N. B. K. M. S.S. A.K. J. P.
åt Lovisa Erika Fagerström följande under sagda lägenheter lydande holmar, nämligen hälften af norra och hela södra Mågs holmen samt Majholmen och Fliskolmen jämte Löparen med hus, egor och fiskevatten samt skogsafverkningsrätt under femtio års tid, emot en köpeskilling af 4,500 mark äfvensom särskilda under elfva punkter upptagna vilkor, af hvilka 2den 3dje, 4de och 10de punkten innehålla, 2dra punkten: att alla å de försålda holmarna befintliga hus såväl då som vid afflyttningen från torpet tillhörde köparen eller hennes rättsinnehafvare, hvilka jämväl vore berättigade att afverka och sig till nytta invända den å holmärna växande skogen; 3dje punkten: att Lovisa Erika Fagerström eller hennes rättsinnehafvare, därest de så önskade, egde rätt att i behörig ordning söka och vinna tillstånd att utan lägenhetsinnehafvarens vidare hörande utbryta de försålda holmarna till själfbestående lägenhet, i hvilket fall den blifvande skatten till stommen komme att bestämmas enligt lag; 4de punkten: att den årliga räntan borde utgå med tio kvinnodagsverken; samt 10de punkten: att emedan holmen Löparen antagligen vore af krononatur och ofvanberörda lägenheter till densamma egde allenast fiske- och betesrätt, köparen erhölle endast sagda rättighet, hvaremot denne, ifall framdeles utredt blefve, att nästnämnda holme tillhörde rusthållen, egde enahanda ego- och besittningsrätt till Löparen som till öfriga i afhandlingen uppräknade holmar; och hade inteckning den 29 September 1886. fastställts uti omförmälda lägenheter Lovisa Erika Fagerström till säkerhet för framtida beståndet af omordade kontrakt, hvilken inteckning sedermera den 3 September 1895 förnyatsEfter det makarne Gustafsson den 22 Januari 1892. tillhandlat sig Östergård och halfva Westergård rusthåll äfvensom andra hälften af sistnämnda rusthåll den 11 Oktober 1897 samt Lovisa Erika Fagerström utverkat förordnande för landtmätare att genom egostyckning utbryta merberörda holmar från stomlägenheterna, hade Gustaf Adolf Gustafsson under fortgången af den landtmäteriförrättning, som i anledning häraf år 1898 egt rum, motsagt ego27
styckningen; därå förrättningslandtmäta ren, enär eganderätten till omordade holmar vore stridig, afbrutit förrättningen samt anvisat sakegarene att om sagda rätt vid domstol tvista. I anledning häraf har Lovisa Erika Jogerström, på stämning å makarne Gustafsson, vid Häradsrätten i Kimito sockens samt Dragsfjärd och Westanfjård kapellers tingslag yrkat att, emedan omförmälda emellan Lovisa Erika Fagerström och makarne Gransell upprättade afhandling vore fullt tydlig därutinnan, att eganderätten till oftanämnda holmar öfvergått å Lovisa Erika Fagerström, Häradsrätten måtte förklara Lovisa Erika Fagerström vara egare till desamma samt berättigad att genom parcellering få dessa holmar från stomlägenheterna utbrutna: I saken hörde, hafva makarne Gustafsson genmält hufvudsakligast, att början af ifrågavarande afhandling samt dess 2dra punkt utvisade, att omtvistade holmar icke blifvit försålda, utan endast utarrenderats för en tid af femtio år, hvilket framginge jämväl däraf, att Lovisa Erika Fagerström sökt och vunnit inteckning till säkerhet för kontraktets framtida bestånd; hvarför och då utredning icke föreställts därom, att samtliga ifrågakomna holmar underlydde Östergård och Westergård rusthåll, makarne Gustafsson anhållit om käromålets förkastande. Sedan Kronofogden Oskar Silén, som emellertid förordnats att bevaka kronans af målet tilläfventyrs beroende rätt, förmält, att kronan icke ville göra anspråk på meranämnda holmar, enär dessa icke förekomme i förteckningarna öfver kronans egendom, har Häradsrätten, hvarest tvist pågått emellan egaren till Bergö enstaka skattehemman i Hiitis socken, Bonden Abraham Leander Fagerström, å ena, samt makarne Gustafsson och Lovisa Erika Fagerström, å andra sidan, angående bättre rätt till Majholmen, Fliskolmen och Löparen, i sagda rättegång benämnd Lilla Löparen, och hvilken tvist genom den 1 Oktober 1904 afkunnadt, men motvädjadt utslag afgjorts sålunda, att Häradsrätten på upptagna skäl förkastat Abraham Leonder Fagerströms framställda yrkande där28
om, att Häradsrätten måtte förklara den sa holmar tillyda Bergö hemman, medels uti nu förevarande mål sistnämnda dag afkunnadt utslag på däri närmare anförda grunder tillerkänt ifrågavarande holmar Lovisa Erika Fagerström samt berättigat henne att låta desamma från rusthållen i Pörtsnäs by till själfbestående lägenhet afsöndra, hvadan hinder i detta afseende ej mötte den påbegynta landtmäteriförrättningens fortgång och afslutande. Hofrätten under hvars pröfning mig karne Gustafsson i vadeväg dragit målet, har medels den 14 September 1908 därigifven dom funnit utredt vara, att makarne Grändell, såsom för tiden egare till Östergård och halfva Westergård rusthåll, genom ofvanomordade afhandling af den 26 Juli 1886 till Lovisa Erika Fagerström försålt hälften af norra och hela södra Mågsholmen äfvensom Majholmen, Fliskolmen och Löparen; i anseende hvartill och då Mågsholmarna ostridigt tillhörde lägenheterna i Pörtsnäs by samt Majholmen, Fliskolmen och Löparon till hvilka kronan afsagt sig alla anspråk och hvilka Häradsrätten genom omförmälda, i målet emellan Abraham grander Fagerström samt makarne Gustafsson och Lovisa Erika Fagerström afkunnade utslag, vid hvilket Hofrätten medels dom förberörde 14 September 1908 låtit bero; förklarat icke tillyda Bergö hemman, från urminnes tider häfdats under Östergård rusthåll och den hälft af Westergård rusthållan, som egts af makarne Grannell, äfvensom makarne Gustafsson icke ens påstått att södra Magsholmen och den hälft af norra Mågsholmen, hvilken på grund af förberörda afhandling blifvit till Lovisa Erika Fagerström försåld, skulle tillyda den hälft af Westergård rusthåll, som makarne Uustafsson genare genom köpebref för den 11 Oktober 1897 tillhandlat sig, har Hofrätten låtit bero vid del slut, hvari Häradsrätten genom dess omförmälda, i målet afkunnade utslag i saken stannat Uti korfrättens dom här tillbidt Kdolf Gustafsson anhållit om ändring medels hit ingifven deduktion, den Lovi259
sa Erika Fagerström i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Gustaf Adolf Gustaf son icke hafva anfört skäl till ändring uti Hokrättens nu ifrågavarande dom, hvarvid första kommer att bero; och ålägges Gustaf Adolf Gustafsson att till Lovisa Erika Fagerström, i ersättning för hennes härstädes i målet hafda kostnader, utgifva sjuttiofem mark Det alle, som vederbör, till efterrättelse lånder Kejserliga Senaten för Finland: J. N. Bainlund Santeri Saarinen Mannes Seltonen. A,k.O. Malin Alksi KäpyAsian tikauman Helmikuun 5 päivänä 1910. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Makkarantekijä Frans David Nurminen, Salon kauppalasta, on hakijana sekä Makkarantekijä Aksel Rafael Aaltonen, samasta kauppalasta, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 5 päivänä Helmikuuta 1910. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: "Halikon, Uskelan ja Perttelin pitäjäin sekä Salon kauppalan käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Aksel Rafael Aaltonen lausunut olleensa Frans David Nurmisella työssä 1 päivästä Marraskuuta 1902 30 päivään Toukokuuta 1903 muun muassa sillä ehdolla että Aksel Rafael Aaltosen tuli Nurmiselta saada osa Nurmisen makkaratehtaassa sanottuna aikana valmistetun niin sanotun metLäsnä: J. N. B. - S.S. - W. A. - J. P. 30 No 373 Siv. 205. N. 2. 1908. Siv. 205. N. 2. 1908.
vurst - makkaran myymisellä saatavas la voitosta mikä osa oli sovittu huh likst ja puolikki kuoreptiksi maksuvan myyntikinnasta; ja kun Frans David Turminen ej ollut Akselle Rubel Anttiselle suorittanut tuota voittoosuutta, joka, kun Nurmisen tehtaassa puheenäolevana aikana oli valmistettu aina kyk 50 1/3 kylvä sanotuntuista maksuraa ja sen myyntikintä oli ollut 2. markkaa kilolta, oli 150 markkaa, on Aksel Rafael Aaltonen vaatinut, että Frans David Naiminen velvoitettai run Aaltoselle maksamaan vastamainittu rahamgga Asiasta kuulusteltuna on Frans David Nurminen kieltänyt sitoutupeensä Aksel Kafael Aaltoselle suoritlandian mitään ojaa makkaran mymisellä saatavasta voitosta; minkä jälboen Kihlakunnanoikeus jossa asianosaiset molemmen puolin ovat asia neet korvausta oikeudenkauyntetuksen Jaan on 31 päivänä Maaliskuuta 1905 julistamassaan päätöksessä katsonut näytetyksi että asianosaisten kesken oli Aksel Rafael Aaltosen palkkaeduista sovittu siten, että Nusmenen maksaisi Aaltoselle voittoosuudeksi kaksi ja puoli prosenttia valmistetun metvurstmakkäran myyntikinnasta; menkätähden ja kun Nurmisen makkaratehtaassa oli Aksel Rafael Aaltosen siellä työskinnellessä kiistämättä valmistettu vähintään kolmetuhatta kiloa sanotunlaista makkaraa, jonka kieltämätön ja kohtuulliseksi katsottu myyntikintä oli ollut kuusituhatta markkaa, Kihlakunnanoikeus on velvollapull träns dervid Nusmisen hetikuilin saadessaan suorittamman Absel Rafael Aaltoselle vaaditut sataviisikymmentä markkaa sekä sitä paitsi seitsemälläkymmenellaviidellä markalla korvaamaan Aaltosen oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Frans David Nurminen ole vetoamalla saattanut jutun, on tuomiolla 20 päivältä Kesäkuuta 1908 vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen sekä sen ohessa velvoittanut Frans David Nuppisen nelållakymmenellaviidella markalla kosvaamaan Aksel Kafael Aaltoselle hä11