Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
oli julistettu lakanneen olemasta voimassa, vaikka Erik Westergård mainitussa häätämisjutussa oli ilmoittanut, että hän oli hakenut Kuvernööristä maanmitta rille määräyksen erottamaan Wester gårdin torpan maat itsenäiseksi tilaksi, niin on Kauppias Norrgård, väillä en esillä olevan kantun jo tulleen ratkaistuksi tuolla Hovioikeuden tuomiolla, anonut kannetta hyljättäväksi. Kauppias Förgårdin kuoltua oi keudenkäynnin kestäessä Kesäkuun 7 päivänä 1908 sekä hänen kuolinpesänsä hoilajiksi määrättyjen hänen leskensä etini Tulaina Föregårdin ja Parkinjohtaja Iilosofianmaisteri Oskar Liliuksen oltua sen jälkeen vastaajina jutussa, on Kihlakunnanoikeus Lokakuun 13 päivänä 1908 julistanut päätöksen asiasta; ja koska Jaakko Westergård eli Huhtikuun 21 päivänä 1849 laaditulla välikirjalla saanut perintöosansa vastikkeeksi ainni seksi Westergårdin torpare eli kaikki nemaat, jotka Karamaanmittari Fredrik Olkar Tingren eli vuonna 1908 mitannut pi panneet kartalle sen suuruisima kuin hänen laatimansa, Maria Sofia Jaakon tyttären ja hänen myötäpuolensa Kihlakunnanoikeuteen antama nautintesditysselli, on Kihlakunnanoikeus katsonut Maria Sofia Jaakontyttären ja hänen nyöläpuolensa, Jaakko Westergård - vaina jan oikeudenomistajina, Kesäkuun 12 päivänä 1895 maatilojen osittamisesta annetun Keisarillisen asetuksen 41 SS:n mukaan, oikeutetuiksi lohkomisella taipalstatilaksi erottamisella saamaan sanotut maat erittiin otetuiksi Maikisen talonosuudesta, minkä vuoksi ja kun Maria Sofia Jaakontytär ja hänen asiakumppaninsa säädetyssä ajassa olivat siitä tehneet anomuksen Kuvernöörin luona, eivätkä he olleet mainitusta oikuudestaan luopuneet, vaikka he olivat tullvetkin häädetyiksi Westergårdin torpan hallinnasta, Kihlakunnanoikeus on velvoittanut Kauppias Förrgårdvainajan kuolinpesän Maria Sofia Jaakontyttärelle ja hänen asiakumppanvillensa luovuttamaan Vestergårdin torpan maat. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi ti50
ni Tulaina Norrgård, näyttäen viran omaisella todistuksella yksin omistavansa mies-vainajansa kuolinpesän, veton malla oli saattanut jutun, on 10 päivänä Helmikuuta 1911 antanut asiasta tuomion; ja koska lainvoiman saaneessa tuomiossa oli selitetty puheenalaisen kontrahdin lakamteen olemasta voimassa jo ennen esillä olevan jutun vireille panemiska eikä Maria Sofia Jaakontyttäreltä ja hänen asiidkumppanaillaan näin ollen saman vailikirjan perusteella enää ollut mitään oikeutta mainittuihin torpanmaihin, rontähden on Hovioikeus, kumaten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, kyljännyt Maria Sofia Jaakontyttären ja hänen myötäpuoltensa kanteen Hovioikeuden tuomioon ovat Maria Sofia Jaakontytär ja hänen asiakomge hänikissa anoneet muutosta perustölmalla, johon Mäkiössin talonosan nykyisen omistajan toiminimen Räfsä Augsågs Aktiebolagin puolesta on vastattu. Keisarillinen Senuatti on tutkinut tämän julun ja harkitsee oikeakkumoten Hovioikeuden tuomion, jättää asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan, kuitenkin niinet ta Westergårdin torpan maat on luovulettava Maria Sofia Jaakontyttärel ja hänen asiakumppan silleen niin hian kuin niitten erottaminen Mäkiessin talonosasta on laillisessa järjestyksessä loppuun saatettu. Tätä kaiki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: lius Kaukoski. Alpeo Luksiala R Annberg A. J. L. Lillmanie Ilmo Strömsten. 151
Helmikuun 13 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tullessa, välikirjan mitättömäksi julista mista ja korvausta koskevassa jutussa, jossa ovat Talollinen Joonas Hiiva, Lappein pitäjän Lavolan kylästä, hakijana sekä samassa kylässä asuvat Talollinen Juho Jaakko Pulli ja hänen Tvaimonsa Maria Pulli, saapuville tulleina, mutta Talollinen Jeremias Paikko, Lavolan kylästa. ja Tehtailija J. A. Leino, Wiipurin kaupungista, poisjääne na, vastaajina: Annettu Oikeus osastossa 13 päivänä Helmikuula 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen tetyttänyt jutun kirjat ja niistä, esti enää on kysymyksessä, saanut tietää: Juho Jaakko ja Maria Pullille heidän alaikäisen tyttärensä HilMaria Pellin holhoojalle Jeremias holle ynnä Tehtailija Leinolle toiSämä: F.S. - A. S. - R. A. R. U. S. No 194. Pag. 128 R. D. 1911.
mituttamansa haasteen nojalla on joutimetriä sekä sitä suuremmat puut; ras Stina Turpeen pitäjäin käräjissä har Leino lainan välikirjan nöjalsunut, että kun Juho Jaakko Pellä on omistaessa tilan jo ottanut 50 kap. omasta puolestaan ja Hilda Maria ynttilä sanotun mitän täyttämä puuPellen silleisena holhoojana, ynnä Möö, on, Joonas Hiiva vaatinut, että Juta 1907 tehdyllä kauppakirjalla pyysä. Simon kanssa lehmä valikirja juliskuudenneksen perintötalosta No 1 markallmaksi ja Juho Jaakko Pulli sekä nitussa Savolan kylässä, olivat he, tämän asiakkappahdiensa vihoitettaihuolimatta siitä, että heitä kauppalttu on Joonas Hänelle kormeksi salaisuudessa nimenomaan eli kelvittä olkta toinen ettamista puista markset, laiminlyöneet Joonas Hiivalle an¬ Saalikirjalla elivät oikeuttaneet Tehtenhyvä tässä vastastaneet, täksi ensiksi Heinon hahelm vuoden aikana vite mainittua väittäen että he myydesä neukirjan likopäivästä hakkuuttamaan jotunen Joonas Hiivalle olivat Hävälja huusisuut, jotka 6 nelien holhoja tän sille olevine rasiluksineen, jota ja huusisuut, jotka 6 nelien holhoja tän sille olevine rasiluksineen, jota ja huusisuut, jotka 6 nelien holhoja tän sille olevine rasiluksineen, jota ren päältä läpimituttuina täyttäväksä myöntää eikä k. ron päivältä läpimituttuina täyttäät tämännyinnyöntää eikä kiistää kaukunnan Kihlakunnanoikeudessa lampa eli Kuusikkomäen palstalta Heiria Pulli elivät 17 päivänä Syyskon usa Jaakko ja Maria Pullin Nikkailyn nut Joonas Hiivalle omistamansa tillaisiin Joonus Hiinaan nähden mitu ilmoittamaan kaikki tilan ruiteettamaan 2 markkaa puuttu eli 60 marktaa mitään ilmoitusta siitä, että bei Karteista kuultuina ovat Juho jord 2 päivänä Elokuuta 1906 tehdyllä mai ja Maria Pulli sekä Tekteeliga kirjan tekopäivästä kirkkauttamaan jotun ja joonas Hiivalle olivat Hävälkaikki sanottuun tehmän kuuluvilla niinnemaan ilmoittaneet Pekterili Kovahallio ja Kuusikkomäki-niminkän hänen kuussa tekemästään väKovahallio ja Kuusikkemäki-nimistun hänen kanssa lehmästään välia metsäpalstoilla kasvuvat mänty toimasta ja että Hiiva eli ostanut lia metsäpalstoilla kasvuvat mänty toimasta ja että Hiiva eli ostanut dettu pienä paksummalla paikalahana jakoin Jeremias Saikko on ilmoittanut dettu pienä paksummalla paikalahana jakoin Jeremias Saikko on ilmoittanut 153
netta, koskei hän Joonas Hiivan ostaessa tilan vielä ollut alaikäisen Hilda Maria Pullin holhooja eikä asian todellinen laita siis ollut hänelle tunnettu. Kihlakunnanoikeus, jossa Joonas Hiiva ja Tehtailija Leino olivat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on 26 päivänä Lokakuuta 1908 julistamassaan päätöksessä esittämitlään perusteilla julistanut puheeksi tulleen Juho Jaakko ja Maria Pullin sekä Tehtailija Leinon välillä tehdyn metsänhakkuivalikirjan Joonas Hiisaan nähden mitättömäksi, mutta hyljännyt Hiivan edellämainitun korvaisvantimuksen toteen näyttämättömänä sekä sen ohessa velvoittanut Juho Jaakko Pullin ja Maria Pullin sekä Jeremias Paikon, viimeksimainitun edellämaini tussa holhoojatoimessaan, yhteisesti tahi sen heistä, kenellä varoja eli korven maan Joonas Hiivan välttämättömin mät oikeudenkäyntikulut huudellakymmenellä markalla, mutta tuli Joonas Hiivan suorittaa Ahtailija Reinolle tämän kulujen korvaukseksi kolmekymnentä markkaa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi se kä Joonas Hilra että Juho Jaakko ja Maria Pulli olivat vetoamalla saalta net jutun, on 9 päivänä Maaliskuuta 1911 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan muun puolesta paitsi että, koska oli näytetty Joonas Hiivanstaessaan puheeksitulleen talonosan tienniin puiden Kuusikkomäen metsäpalstalla jo olleen myydyn Tehtailija Leinolle. Hovioikeus on julista nut Juho Jaakko ja Maria Pullin se kä Tehtailija Leinon välisen kontrahdin, mikäli se koski mainittua palstaa, Joonas Hiinaa sitovaksi. Hovioikeuden tuomioen on Joonas tiinä anonut muutosta perustelmalla, Johan Juho Jaakko ja Maria Pulli oval vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Joonas Huva, jonka asiassa esitetyn selvityksen mukaan on katsottava sitoutuneen 154
noudattamaan puheenalaista Juho Jaakko ja Maria Pullin 8 päivänä Elokuun ta 1906 tekemää sopimusta mikäli se koskee Kuusikkomäen metsäpalstaa, ole esittänyt syytä muuttaa Hinoikeus den tuomiota, jonka varaan asia siis jää; ja velvoitetaan Joonas Hiivasuorittamaan Juho Paakko ja Maria Pellille heillä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi seitsemän kymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Felix Jaarikoski. B. Anneberg. Alpen Luksiala A. V. Hildunren Uno Strömsten. Henrikuun 13 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiisurin Hovioikeudesta tulleessa, maansaannin moitetta koskevassa jutussa, jossa Talollinen Matti Eerikin poika Ståhlberg, Vehkalahden pitäjän Reitkallin kylästä, on hakijana sekä samassa kylässä asuvat Talollinen EeNo 195 rik Heijari ja Asioitsija Heikki Hokkanen ynnä tämän vaimo Maria Ståhlberg vastaajina: Annettu Oikeusosas tossa 13 päivänä Helmikuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Haastatettuaan Eerik Heijarin, Heikki Hokkasen ja Maria Ståhlber gin Vehkalahden ja Sippolan pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnan oikeuteen on Matti Ståhlberg siellä lausunut, että sittenkun Matti Ståhl färnär F. S. A. L. B. A - A. R. N. 9. Pag. 153 R. D. 1911.
berg ja hänen veljensä, Maria Ståhlbergin ensimäinen mies Anton Eeri kinpoika Ståhlberg olivat 19 päivänä Lokakuuta 1904 kuolleelta isältään Eerik Ståhlbergiltä perineet, kumpikin puoleksi, kuudenneksen perintötalosta No 2 Reitkallin kylässä, oli Matti Ståhlberg kauppakirjalla 16 päivältä Kesäkuuta 1905 Anton Ståhlbergille myynyt perimänsä 1/12 samtusta talosta, sekä että Anton ja Maria Ståhlberg sittemmin 9 päivänä Tammikuuta 1907 tehdyllä välikirjalla olivat 4000 markan hinnasta huvuttaneet kerrotuin tavoin omakseen saamansa talonkuudenneksen Eerik Heijarille; ja koska tuon talonkuuden neksen todellinen arvo eli ainakin 18000 markkaa ja sanottu välikirja siis, vaikkakin se oli nimitetty kauppakirjaksi, oikeastaan oli lahjakirja, jolla ilmeisesti oli tarkoitettu sukea Matti Ståhlberg pois kaikesta vastaisesta oikeudesta talonosaan, mutta Anton ja Maria Ståhlberg å vät olleet oikeutetut lahjoittamaan sitä 1/12 talosta, minkä Anton Ståhlberg oli perinyt Eerik Ståhlbergiltä, on Matti Ståhlberg, ilmoittaen Anton Ståhller gin kuolleen 27 päivänä Tammikuuta 1907, hänen ainoana lähimpänä perillisenä vaatinut, että äskenmainittu välikirja, mikäli sillä oli Eerik Heirarille luovutettu vastamainittu 1/12 talosta, julistettaisiin mitättömäksi Eerik Heijarin, Heikki Hokkasen ja Maria Ståhlbergin vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus 30 päivänä Elokuuta 1910 julistamassaan pääöksessä lausunut selvitetyksi, että Anton Ståhlberg, perittyään Eerik Stähl bergiltä 1/12 puheenaolevasta perintöta sesta ja ostettuaan Matti Ståhlbergiltä tämän Eerik Ståhlbergiltä perimän yhtäsuuren osan talosta, oli yhdessä Maria Ståhlbergin kanssa edellämainitulla, 9 päivänä Tammikuuta 1907 tehdyllä kauppakirjalla neljästätuhannesta markasta myynyt Eerik Heija rille kuudenneksen talosta, ja kun Anton ja Maria Ståhlberg puheenalaisen talonosan omistajina olivat olleet 156
oikeutetut myymään sen niillä ehdoilla, mitkä he olivat parhaiksi nähneet, on Kihlakunnanoikeus hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Matti Ståhlberg vetoamalla oli saattanut jutun, on 6 päivänä Huhtikuuta 1911 antamallaan tuomiolla jättänyt asiankysymyksessä olevassa osassa Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan Hovioikeuden tuomioon on Matti Ståhlberg anonut muutosta perustelmala, johon Eerik Heijari ja hänen asiakumppaniinsa ovat vastanneet Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Matti Ståhlberg ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Matti Ståhlberg suorittamaan Eerik Heijarille ja hänen asiakumppaneilleen heillä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakirKeisarillinen Suomen Senaatti: teus Saukoski. Alfred Liuksiala. teris Saukoski. Alfred Liuksiala. teris Saukoski. Alfred Liuksiala. R. Anneberg A. W. Puusuvaara. Uno Strömsten Helmikuun 13 päivänä 1915 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa jossa Kauppias Robert Helenius, Lahden kaupungista, on hakijana sekä samassa kaupungissa asuva Kauppias Emil Boman vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Helmikuun 13 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on jutun kirjat itselleen esittelyttänyt ja niistä saanut seuraavat tiedot: Kauppias Bomanille toimitetun haasteen nojalla on Kauppias Helenius Lahden kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut, että hän 18 päivänä Tammikuuta 1908 laaditulla välikirjalla oli Bomanilta ostanut 40 osakelta Lahden Rauta - ja Rakennusaine - Osakeyhtiössä osakkeille kalenterivuodelta 1907 lankeavine voille osuuksineen 41765 markan 39 nennin hinnalla, joka oli laskettu siten että osakkeiden nimellisarveen, joka 100 Läsnä: W. A. J. P. R. H. - K. A: J M. S: No 196. Pag. 283 R D. markan mukaan osakkeelta oli 4000 mark1912.
kaa, oli lisätty niille yhtiön tili - ja tavarakirjojen perusteella tehdyn laskelman mukaisesti äskensanotulta vuodelta tuleva voitto osuus 1765 markkaa 39 penniä. Kun sanotun vuoden tilgä lähemmin tarkastettaessa kuitenkin oli havaittu että osakkeiden arvo, tavarakirjassa löytyneiden laskuvirheitten vuoksi, oikeastaan olikin osakkeelta 60 markkaa 22 penniä vähempi kuin niille kauppatilaisuudessa oli laskettu on Kauppias Helenius vaatinut Kauppias Bomanin velvoittamista Heleniukselle takaisin suorittamaan osäkkeista näin tavoin yli niiden lodellisen arvon saamansa 2408 markkaa 80 penniä kuuden prosentin korkoineen yllämainitusta 18 päivästä Tammikuuta 1908. Asiasta kuultuna on Kauppias Boman, kieltäen että puheenaolevain osakkeiden hinta olisi pantu riippuvaksi jostakin päättämällä olevasta tilinteosta laikka muusta ehdosta, vastusta. nut kannetta. Raastuvanoikeus, jossa molemmat sianosaiset ovat anoneet korvausta ikeudenkäyntikuluistaan, on 23 päivänä Elokuuta 1911 julistetussa päätöksessä katsonut selville tulleen, että Kauppias Boman 18 päivänä Tammikuuta 1908 tehdyllä kauppakirjalla eli Kauppias Heleniukselle myynyt neljäkymmentä osaketta Lahden Rauta- ja Rakennus aine - Osakeyhtiössä sovitusta ja lopullisesti kuitatusta neljänkymmenenyhdentuhannen seitsemänsadan kuudenkymmenenviiden markan kolmenkymmenenyhdeksän pennin hinnasta ja sillä nimenomaisella ehdolla että Kauppias Boman, joka Heleniuksen uorittamasta eri korvauksesta oli suostunut heti luopumaan jäsenyylestään osakeyhtiön johtokunnassa, oli 1 päivästä Tammikuuta 1908 oleva vapaa kaikesta osallisuudesta yhtijön ja sen voitteen tai tappieen. Tämän vuoksi ja kun ei Kauppias Helenius vastoin Komanin kieltoa ollut voinut todistaa Bomänen sitoutuneen siinä tapauksessa, että Heleniuksen nyt esittämiä virheellisyyksiä yhtiön kirjanpidossa 158
havaittaisiin, Kauppias Heleniukselle takaisin maksamaan suurempaa tai piinempää osaa yllämainitusta hinnasta eikä sen seikan, että Heleniuksen oikeudenkäynnissä todentama, erehdys yhtiön kirjanpidossa Heleniuksen viittaamassa määrässä vaikutti yhtiön 1907 vuoden tilinpäätökseen. voitu katsoa yksinään velvoittavan Kauppias Bomania nyt vaadittuun maksuun, sekä kun Kauppias Helenius yhtiön suurimpana osakkaana olisi ollut tilaisuudessa ennen kaupan päättämistä hankkimaan itselleen varmuuden yhtiön todellisesta tilasta samoin kuin ottamaan puheenalaiseen kauppakirjaan itseään tässä kohden suojaavan ehdon jota kumminkaan ei ollut tapahtunut, Raastuvanoikeus on kylännyt kanteen sekä velvoittanut Kauppias Heleniuksen sadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Kauppias Bomänen oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppias Helenius vetoamalla oli saattanut jutun, on 28 päivänä Lokakuuta 1912 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Kauppias Heleniuksen viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Kauppias Bomanille tämän kulut Hovioikeudessa Hovioikeuden tuomioon on Kauppias Helenius anonut muutosta perustelmalla, johon Kauppias Boman on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julun ja katsoo, ellei Kauppias Helemies ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Kauppias Helenius suorittamaan Kauppias Bomanille, hänellä julun vuoksi täällä olleiden kustan nusten korvaukseksi seitsemänkymmentä markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Walter Andersson. Johannes Pesonen. Walter Andersson. Johannes Pesonen. K. R. Helanen. K. Auer. K. R. Helanen. K. Auer. 159
Helmikuun 13. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleenja, saatavaa koskevassa jutussa, jossa ovat Wiipurin kaupungissa asuva Kauppaneuvos Feodor Tergejeff hakijana sekä samasta haupungista kotoisin olevat Rahennusmestaren Leander Kronhelm - vainajan oikeudenomistajat, hänen leskensä Maria Fredrika Kronholm omasta puolestaan ja alaikäisen poikansa Hugo Walter Kronholmin holhoojana ynnä täysivaltaiset lapset kauppiaanvaimo Maria Amanda Lindfors, Opettajatar Hilma Sofia Kronholm, Konttoristi Mulda Kionholm ja Neiti Ester Tiini Kronholm sekä Wiipurin pitäjässä asuva Monttoristi Johan Reinhold Kronholm kuin myöshin Maria Amanda Lindforsin mies Kauppias Ernst Johan Lindfors vastaajina: Annettu Oikeus osastossa 13. päivänä Helmiläsnä: F. S. et. l. B. t. A. KiJ. U. S. 60 No 197. Pag. 112. R. D. 1911.
kuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itut tä oli asianosaisten välityksiistä leen erittelyttänyt jutun kirjat ja 10. päivänä syyskuuta 1907. toiminiistä, mikäli enää en kysymyksu tili, jonka mukaan kauppaja, saanut seuraavat tiedet: nuros Kuppisin riidattomat vaakontelmin ja hänen asiakumppa os. penniä ja riitaist 3,598. ninsa Wiipurin bagvingin Nuur markkaa 33. penniä, eller rii brista tuvanoikeuteen 13. päiväksi Kesäkuun muassa. Kaupparinnes Terta 1907. on kauppamuses Arvijan länastumakseen väittämän, Korpholm, jonka kanssa kauppaan luokorja Robert Kukkisen tunnus ver Tingsgift eli vuorien 170-192. kartaman, Kauppanuros Anggeffille lensä Klut liikeralityksinä, oli 30. jääntyn 25. päivänä Malmikuuta No 1. päivänä Helmikuuta 1907. päättyn och kiittavaksi langennen erbetin bonttoberräntin mukaan jäänyt kop jöllegs 500. markkaa sekä Kauppapanvuos Syyjestille maksamaan myös Syyijellen asittamien ja täSS: 892 markkaa 89. penniä, Maria Karjalmin hyväksymien Kedrika Aronholm ja hänen och 7. ja 23. päivänä Lokakuuta ynnä Raastuvanoikeuden määräyksesMaastateltuansa Maria Fredrik Ombudet olivat yhteensä 17/8182 marknittä vaatinut, että koska hanku Bonden Kronholmin anttaman ja ppaninsa Aando Munkelminen  päivänä Marraskuuta 1891. sekä lonomistajina alvoitettaisiin 13. päivänä Syyskuuta ja 36. pöianenvois Angojeffille yhtämä minä Joulukuuta 1892 maksettamaalisesti suorittamaan tämä niirjaksi langenniitten niiden eri och lunmukaisine korkoineen ylös elen sisällykset 5000, sitten ja 600. vaamaan kauppaneuvoset myysä markkaa, 2538. markaa jäi penhänen oikeuden kiintikulunsa, pää sekä 1800. markkaa, Kron161
holm - vainajan osa 1200. markkaa Kauppaneuvos Sergejeflin asettaman ja Leander Kronholmin tunnustaman 4. päivänä Marraskuuta 1894. makjettavaksi langenneen vekselin sijällyksestä, Leander Kronholmin asettaman ja Kauppaneuvos Terpjeffin tunnustaman 1. päivänä Kejäkuuta 1899. maksettavaksi langenneen viksiin sisällys 6500. markkaa, Kauppaneuvos Sergejelfin asettamain ja Leander Kronholmin tunnustamain 26. päivänä Tokakunta, 10. ja 15. päivänä Marraskuuta sekä 15. päivänä Joulukuuta 1900. kuin myöskin 1. 5. ja 12. päivänä Tammikuuta 1901. maksetta viksi langenneitten seitsemän eri vekselin sisällykset 1094. markkaa 18. penniä, 841. markkaa 85. penniä, 500., 750., 300., joka 1800. markkaa, konttokuranttiin Leander Kronholm - vainajalle työtä vastaan rahassa 20. päivänä Huhtikunta sekä 17. ja 20. päivänä Tookokuuta 1892. maksetuiksi merkityt vat yhteensä 3500. markkaa, Suutnantti P. Aaroninille 15. päivänä Joulukuuta samana vuonna suori tetuksi merkitty SS 27. markan erä, 31. päivälle Elokuuta 1893. merkitty erärahaa välikirjan mukaan 150. markkaa sekä 4. päivälle Toukokuuta ja 7. päivälle Marraskuuta 1896. merkityt erät 100. kpl. niinimattoa 55. markkaa" ja tavaraa laskien mukaan 04. markkaa 80. penniä. Saman tilin mukaan olivat Maria Fredrika Kronholmin ja hänen asiakumppaniensa riidattomat vaatimukset yhteensä 217867. markkaa 36. pen. ma. Maria Fredrika Kronhelm ja hänen asiakumppaninsa ovat anoneet kannetta hyljättäväksi, muistuttaen muun muassa, ettei Seander Kronholm ollut saanut edellämainituista vekseleistä, joilla ei enää ollut vekselivoimaa, mitään vastiketta, ja että kauppanenes dergijeffin riitaisina vaatimuksena sanottuun tiliin Lokakuun 7. päi162
välle 1902. merkityt 575. markan 10. pennin ja 13. markan 20. pennin erät torin olivat tulleet heidän hyväkseen, mutta että ne sittemmin oli maksettu Kauppaneuvos Tergejeffille takaisin. Kauppaneuvos Sergejeffin luovuttua eräästä tiliin riitaiseksi merkitystä 2326. markan 67. pennin korko vaatimuksestaan on Raastuvanoikeus 30. päivänä Heinäkuuta 1908. julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppaneuvos dergejeff vetoamalla oli saattanut jutun, on 2. päivänä Maaliskuuta 1911. antamallaan tuomiolla lausunut selvitetyksi, että Leander Kronholm - vainaja niiden välitysten johdosta, jotka edellämainitussa tilissä 10. pidvältä Syyskuuta 1907. oli otettu lukuun oli jäänyt velkaa Kauppaneuvos Tergejeffille; mutta kun Sergejeff ei ellut voinut saattaa toteen tämän saamisensa suuruutta eikä siis ollut olemassa laillista perustusta Maria Fredrika Kronholmin ja hänen asiakumppaniensa maksuvelvollisuuden määrittelemiseksi, on Hovioikeus jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johon Raastuvanoikeus jutussa oli johtunut. Hovioikeuden tuomioon on ihangpaneuvosSergejeff anonut muutosta perustelmalla, johon Maria Fredrika Kronholm ja hänen asiakumppaninsa ovat vastanneet. Keisarillinen Senaatti on tutki nut tämän jutun ja katsoo, ettei Kauppaneuvos Tergejeff ole esittänyt syytä muuttaa Kovioikeuden tuomio ta, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Kauppanenvos Sergejelf suorittamaan Maria Fredrika Kronhelmille ja hänen asiakumppaneilleen heillä täällä jutun maksi olbiden kulujen korvaukseksi yhteen sä seitsemänkymmentä markkaa. Ta163
tä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: teli Henriksdotter B. Anneberg Alfred Kiuksiala A. J. Ollmanen Uno Strömsten. Helmikuun 16 päivänä 1915 Keisarillisen Suomen Senaalin luomio nostarahalla Keisarillisesla Wiipurin Hovioikeudesta tulhessa lalonkaupan purkamista koskevassa jutussa, jossa tjuri Aleksander Huuhtanen, Wiipurin kaunungista on hakijana sekä samassa kaupungissa asuva Taninomestari Josef Forstu vastaajan na: Annettu Oikeusosastossa 10 päivänä Helmikuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellen esiltelyttänyt pitun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedet: Josef Torstuille toimituttamansa haastun nojalla on Aleksander Huuhtanen Wiipurin pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että hän sen takauksen vakuudeksi johon Kauppanen nes Teodor Taroojeff ja Varakensuli Julius Harckjohanni, molemmat Wiipurin kaunanoista, olivat sitoutunut AleksanderHuuhlagen velkakirjaa vastaan 28 päivältä Marraskuuta 1903 Wiipurin Saatöpankista saaman 5600 markan lainan takaisin suorittamisesta, oli 27 päivänä Läsnä: S. F - A. L. B. 1. A. K. 164 No 232. Tog. 50. R. D. 1911