Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
H oikeuden 1 päivänä Huhtikuuta 1880 vahvistamalla maanmittarinjaolla oli ositettu järvenlaskuyhtiön osakasten kesken, oli eräs siten syntyneistä maatumapalstoista, merkitty jakokirjoihin N:lla 138 ja jokokar tan mukaan sijaitseva Kaijan - eli Syvärinlammen äärellä Kinahmonsaaren kylässä, 10 päivänä Toukokuuta 1901 tapahtunella kaupalla joutunut Juhana Hyttisen omaksi, että tuon maatumajoon jälkeen oli ilman asianmukaista lupaa laskettu myöskin Kaijanlampa ja mainitun yhtiön hyväksi sitten huu tokaupalla myyty eri henkilöille täten syntynyt lisämaatuma, josta Pekka Kettunen oli myöhemmin ruvennut hallitsemaan Juhana Hyttisen mainitun maatuma. palstan ja Kaijanlammen uuden vesirajan välistä aluetta; sekä että Pekka Kettusen haettua Kuvernööriltä maanmittarille määräyksen käydä raja näiden kahden maatuma alan välillä Varamaan mittari Sigrud Rosenberg oli saamansa määräyksen mukaisesti virka-apulaisellaan Maanmittausauskultantilla Ivar Lindbergillä toimituttanut tämän 18 päivänä Lokakuuta 1902 loppuunsaatetun rajankäyninin. Kun kuitenkin sen osan Kaijanlammen entistä pohjaa, jota Pekka Kettunen hallitsi, oli katsottava rantaoikeuden nojalla: kuuluvan maatumapalstan No 138 omistajalle ja mainitun rajankäynnin siis olleen oikeettoman, eikä äskenmainittua välinajaa edes oltusuunnattu Kaijanlammen entistä, Höytiäisen laskemisesta syntynyttä rantaviiraa myöten, vaan koko joukon sitä ylemmäksi, joten osa Juhana Hyttisen vanhempaa maatumapalstaa No 138 oli joutunut Pekla Kettuselle, on Juhana Hyttinen valitettuaan rajankäynnistä Kuopion läänin Kuvernöörille ja saatuaan osetuksen jatkamaan tyytymättömyyttään asianomaisessa Kihlakunnanoikeudessa, Pekka Ket654
tuselle toimituttamansa haasteen nojalla Kihlakunnanoikeudessa räntinut, että useinmainittu rajankäynti kumottaisiin ja Pekka Kettunen velvoitettaisiin luovuttamaan Juhana Hyttiselle niinhyvin Höytiäi sen vesijättömaan jaon mukaan Hyttiselle kuuluva moitteenalaisesja rajankäynnissä Pekka Kettuselle erotettu ala puheenaolevaa vanhempaa vesijättöä kuin myöskin Pekka Kettusen hallitsema osa Kaijanlammen entistä pohjaa, minkä ohessa Juhana Hyttinen on unonut että kysymyksenalaisessa rajan käynnissä Juhana Hyttisen maalle asetetut pyykit määrättäisiin. poistettaviksi Kanteeseen vastatessaan on Pekka Kettunen, selittäen Höytiäisen laskuyhtiön 17 päivänä Heinäkuuta 1871 myyneen huutokaupalla Kettusen hallinnassa olevan maatuma palstan Talolliselle Heikki Riikoselle, joka sen ole 3 päivänä Loka kuuta 1881 myynyt Pekka Kettuselle, katsonut omistusoikeutensa sanottuun palstaan selväksi, sekä sen vuoksi ja kun Juhana Hyttisen kanne muutenkin oli perusteton, anonut sitä hyljättäväksi. Jutussa niin meneteltyä kuin asiakirjat osottavat, on Kihlakunnanoikeus 22 päivänä Toukokuuta 1907 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla kumen. nut sanotun rajankiyntitoimituksen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Pekka Kettunen vetoamalla oli saat tanut jutun, on 31 päivänä Joulukuuta 1909 antamallaan tuomiolla rätkaissut asian; ja koskei Juhana Hyttinen ollut voinut näyttää että hänen moittimansa välinajan paalutus puheenaolevassa kohden olisi toimitettu toisin, kuin vuonna 1862 kartoitetuista Höytiäisenjärven maatumista ja niitä ositettaessa tehdyt asianmukaisesti vahvistetut kartat osottivat, enemmän kuin sitäkään, että useinmaini655
tun Kaijanlammen laskemisesta syntynyt vesijättö olisi asianmukaisessa järjestyksessä jaettu asianomaisten kesken tai että Juhana Hyttisellä olisi ollut parempi oikeus hallita riidanalaista osaa viimeksimainitusta vesijätöstä kuin Pekka Kettusella on Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden edelläkerrotun päätöksen, hyljännyt Juhana Hyttisen asiassa ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Juhuna Hyttinen anonut muutesta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo selville käyneen, että sanotussa, 18 päivänä Lokakuuta 1902 loppuun saatetussa rajankäynnissä määrätty välinaja on vedetty jonkun verran ylemmäksi Kaijanlammen entistä rantaviivaa, johon Juha na Hyttisen omistama maatuma palsta No 138 on Höytiäisenjärven laskussa syntyneiden maatuma palstain jaossa määrätty ulottumaan; minkä vuoksi ja samalla kun Hyttisen vaatimus saada haltuunsa Kaijanlammen laskemisesta syntynyt maatuma hyljätään, kun Kyttinen ei ole näyttänyt hänellä olevan siihen mitään oikeutta Keisarillinen Senaatti harkitsee oikeaksi, muuttuen tältä kohden Hovioikeuden tuomiota, kumata puheenalaisen rajankiynnin ja määrätä välisajan asianosaisten useinsanottujen palstojen välille vedettäväksi tarkoin noudattaen Kaijanlammen entistä, Högtiäisen laskemi sessa muodostunutta vesirajall. Tätu kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti Suuten Saarinen Alfred Luksiala. Suuten Saarinen Alfred Luksiala. Johannes Pesonen. A. J. Ollle Wälle. J. A. Lilius. 656
Joulukuun 1. päivänä 1913. Keisarillisen Suomen Senaatin Osuuskauppa r. l. nimisen osuuskunnan konkurssipesän toimitsija, sekä Torppari Johan Wilhelm Stenroos, Uudenkaupungin maaseurakunnan Putsaaren kylästä, vastaajana. Annettu Oikeusosastossa 1. päivänä Joulukuuta 1913. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Uudenkaupungin Raastuvanoikeudesra on Johan Wilhelm Stenroos lausuneet, että vaikka hän, joka oli liittynyt jäseneksi sanottuun osuuskuntaan viidellä osuudella, sittemmin oli ilmoittanut eroavansa osuuskunnasta ja tämä eroamisilmoitus oli 14. päivänä syyskuuta 1908. merkitty Uudenkaupungin läsnä: S.S. A. L. J. P - A. R. /F. O. 657 No 1596. Såg. 152. R. G. tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, ositteluohjelman moitetta koskevassa jutussa, jossa Uudenkaupungin Varatuomari Alfred Kolmström, Turun kaupungista, on hakijana 1913.
Maistraatille jätettyyn osuuskunnan jäsenluetteloon, eikä Stenroos lain mukaan ollut lisämaksuvelvollinen niistä osuuskunnan sitoumuksista, jotka olivat syntynat viimeksisanotun päivän jälkeen, oli, osuuskunnan jouduttua konkurssitilaan, tämän konkurssipesän silloinen toimitsija Kruununvouti Juho Fritiof Saari oinen laatissaan osuuskunnan velkojain ja jäsenten kokouksessa 13. päivänä Lokakuuta 1911. esille asettamaansa ositteluohjelman konkurssiin joutuneen osuuskunnan velkojien tyydyttämiseksi tuvittavista varoista ja sen jäsenten sitä varten suoritettavista lisämaksuista pannut kuitenkin Stenroosin maksettavaksi 70. prosenttia koko lisämaksemäärästä eli, kun lisämaksu kultakin osuudelta oli 100. markkaa, 350. markkan, minkä vuoksi ja kun konkurssipesästä laaditun luettelon ja Raastuvanoikeuden 10. päivänä Lokakuuta 1910. sanotussa konkurssissa julistaman tuomion mukaan osuuskunnalla oli ennen Johan Vilhelm Stenroosin eroamisilmoitusta syntyneisiin sitoumuksiin perustuvia velkoja ainoastaan 1908. vuoden kruununvero 203. markkaa 64. penniä sekä Kauppias Knut Hallinen vuokravälikirjan nojalla 30. päivältä Toukokuuta 1906. saatava osuuskunnan liikohuoneuston vuokra 1. päivään Kesäkuuta 1910. 70. markkaa ja sen päivän jälkeen kuluneelta vuokravuodelta 3000. markkaa, molemmat vuokraerät korkoineen, viimeksimainittu vuokramäärä kuitenkin vain mikäli se vahvistettaisiin maksettavaksi Kauppias Wallinen ajettavaksi osotetussa eri oikeudenkäynnissä, eikä Stenroos ollut velvollinen vastaamaan konkurssituomiossa suoritettaviksi määrätyistä vekseleistä, kontrahdilla Toukokuun 30. päivältä 1909. otetusta kassakredituvilainasta, kirkollismaksuista ja kruununvoroista vuodelta 1909. eikä kunnallisveroista vuodelta 1910., Johan Wilhelm Stenroos on vaatinut, että moitteenalainen ositteluhjelma oikaistaisiin siten, että hänet vantaisiin ottamaan osaa suhteellisesti hänen osuusmaksujensa mukaan kaiksien osuuskunnan lisämaksuvelvollisten jäsenten kanssa ainoastaan sanot658
tuihin 203. markan 64. pennin. 750. markan ja 3000. markan velkaeriin, viimeksisanottuun erään vain sillä edellytyksellä, että se Kauppias Wallinille konkurssipesästä lopullisesti tuomittaisiin. Kruununvouti Saarioinen on sanoteen konkurssipesän puolesta väittänyt, etteivät kanteessa mainitut yleiset varot ja ulosteot olleet sitoumuksia siinä merkityksessä kuin Osuustoiminta lain 13. SS:n 2. kohdassa tarkoitettiin, sekä että ositteluohjelmaan otetut vekselisitoumukset ja kassakreditiin laina, jotka olivat juuri samat kuin konkurssituomiossa ole konkurssipesästä maktettaviksi määrätty, olivat olleet olemassa osuuskunnan velkasetoumuksina jo ennenkuin Johan Wilhelm Stenroosin. vamisilmoitus oli jätetty Maistraattiin merkittäväksi ja keskeytymättä myös eroamisilmoituksen ja konkurssin välisen ajan, vaikka ne lankeemispäivinä olivat tulleet uudistetuiksi, minkä tähden Kruununvouti Saarioinen on vastustanut kannetta, samalla anoen korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Raastuvanoikeus on 15. päivänä Toukokuuta 1912. julistamassaan päätöksesja katsonut selvitetyksi, että kaikki muut Uudenkaupungin Osuuskaupan konkurssissa 10. päivänä Lokakuuta 1910. julistetulla tuomiolla maksettaviksi tuomitut velat, paitsi kruununverot vuodelta 1908 kaksisataakolme markkaa kuusikymmentäneljä penniä sekä Kauppias Hallinille maksettavaksi määrätty vuokra 30. päivänä Toukokuuta 1906. tehdyn välikirjan mukaan seitsemänsataa viisikymmentä markkaa ajalta ennen Kesäkuun 1. päivää 1910. ja kolmetuhatta markkaa tämän päivän jälkeen kuluneelta vuokranuodelta, molemmat korkoineen, perustuivat sitoumuksiin, jotka olivat tehdyt jälkeen syyskuun 14. päivän 1908., jona päevänä Johan Wilhelm Stenroosin ervamisilmitus oli merkitty Maistraatin hallussa levaan osuuskunnan jäsenluetteloon; minkä vuoksi Raastuvanoikeus, nojautuen Osuustoimintalain 13. SS:n 2. kohtaan, on määrännyt, että moitteena lainen ositteluohjelma oli, mikäli se 659
Stenroosia koski, oikaistava siten, että hänen maksettavakseen pantaisiin ainoastaan hänen osuusmaksujensa mukainen osa mainituista kruununveroista ja vuokramääristä korkoineen, kolmentuhannen markan rahamäärästä vain sikäli kuin se lainvoimansaaneella päätöksellä tulisi konkurssipesästä tuometuksi. Kovioikeus, jonka tutkittavaksi Kruuminvouti Saarioinen vetoamalla oli saattanut jutun, on 14. päivänä Toukokuuta 1913. antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan, velvoittaen Kruununvoudin Saarioisen månitussa toimessaan korvaamaan Johan Wilhelm Stenroosin kulut Hovioikeudessa viidelläkymmenellä markalla. Hovioikeuden tuomioon on Varatuonari Holmström, joka sillä välin oli määrätty useinsanotun osuuskunnan konkurssipesän toimitsijaksi, anonut muutosta perustelmalla, johon Johan Wilhelm Henroos on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tänän jutun ja katsoo, ettei Varatuomari Holmström ole esiintuonut syytä muuttaa Kovioikeuden tuomiota, jonka varaan asia siis jää; ja velvoitetaan Varatuomari Kolmström, sanotussa toimessaan, suorittamaan Johan Wilhelm Stenroosille korvaukseksi hänellä täällä jutun vuoksi olleista kustannuksista kuusikymmentäviisi markkaa. Tätä kaukki asionomaiset noudattakoot.- Keisarillinen Suomen Senaatti: Santen Karinen Alred Kiaksiala. Johannes Pesonen. A. J. Ollusuvaara. T. O. Lilius. 660
Joulukuun 1 päivänä 1913. Keisarillisen Suomen Senaatin luomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullossa, osittetuohjelman moitetta koskevassa jutussa, jossa Uuden kaupungin Osuuskauppa r. l. nimisen osuuskunnan konkurssiperän toimitsija, Varatuomari Alfred Holmström, Turun kaupungista on hakijana sekä Apteckkari Anton Rumman, Laitilan pitäjän kirkonkylästä, vastaajana Annettu Oikeusosastossa 1 päivänä Joulukuuta 1913. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä. mikäli nyt on kysymyksessä, säänut tietää seuraavaa: Uudenkaupungin Raastuvanoikeudessa en Apteekkari Kunnan lausunut, että vaikka hän joka oli liittynyt jäseneksi sanottuun osuuskuntaan 11 osuudella sittemmin oli ilmoittanut tahtovansa osuuskunnasta erota ja tämä eroamisilmoitus oli 31 päivänä Tammikuuta 1908 merkitty Uudenkaupungin Maiskaalille jätettyyn osuuskunnan jäläsnä: S.S. - A. L. J. P. A. R. /T.c. L. 261 No 1597. SS 151 R. 2. 1913
senluetteloon, eikä Apteekkari Kunman lain mukaan ollut lisämaksuvelle nen niistä osuuskunnan sitoumuksista, jotka oli tehty viimeksisanotun päivän jälkeen, niin oli kuitenkin, osuus kunnan sittemmin jouduttua konkurssi tilaan, konkurssipesan silloinen toimitsija Kruununväiti Juho Friliof Saarioinen laatiessään osuuskunnan velkojain ja jäsentin kokouksessa 13 päivänä Lokakuuta 1911 esille asettamaansa ositteluohjelmaa konkurssiin joutuneen osuuskunnan velkojille tarvittavista varoista ja jäsenten lisämaksuista velkojain tyydyllämiseksi, pannut Kunmanin suoritettavaksi 70 prosenttia koko lisämaksumäärästä eli, kunlisämaksu kultakin osuudelta oli no markkaa, 700 markkaa; minkä vuoksi ja kun konkurssipesiin luettelen ja Raastuvanoikeuden 10 päivänä Lokakuuta 1910 julistämän konkurssituomion mukaan osuus. kunnalla oli ennen Apteekkari Kunmanin eroamisilmoitusta tehtyikin sitoumuksiin perustuvia velkoja ainoastaan 1908 vuoden kruununvero 203 markkaa 64 penniä sekä Kauppias Knut Wallenin 30 päivänä Toukokuuta 1906 tehdyn vuokravälikirjan nojalla saatava osuuskunnan liikohuoneusten vuokra ennen 1 päivää Kesäkuuta 1910. 70 markkaa ja sen päivän jälkeisellä vuokravuodella 3000 markkaa molemmat eriit korkoineen, viimeksimainittu vuokramäärä kuitenkin vain mikäli se vahvistettaisiin maksettavaksi konkussituomiossa Kauppias Hallinin ajettavaksi osoletussa eri oikeudenkäynnissä, eikä Kunnan ollut velvollinen vastaamaan konkurssituo miossa suoritettavaksi määrätyistä vakseloista, kontrahdella Toukokuun 30 päivältä 1909 otetusta kassakreditin lainasta, kirkollismaksuista ja kruununveroista vuodella 1909, eikä kunnallisveroista vuodelta 1910, Apteckkari Rumman on vaatinut, että moitteenalainen ositteluohjelma oikaistaiseen siten, että hän tulisi ottamaan osaa suhteellisesti osuusmaksujensa mukaan kaikkien osuuskunnan lisämaksuvelvollisten jäsenten kanssa ainoastaan 203 markan 64 pennin, 750 markan ja 3000 markan velkaeriin, 662
viimeksi-sanottuun erään vain, jos se Kauppias Wallinille konkussipesästä lopullisesti tuomillaisiin Kanteen johdosta on Kruununvouti Saarianen, sanotun konkurssipesän puolesta, huomauttaen ettei Apteekkari Raumanin eroamisilmoituksen sisäänkirjoittamista Maistraalissa läytyvään Uudenkaupungin Osuuskaupan r. l. jäsenluetteloon ollut kukaan virallinen henkilö luettelan tekemällään nimikirjoituksella todista nut, kuten yleensä oli tapahtunut muiden eroamisilmoitusten suhteen, väittä nyt, ettei kanteessa mainitut yleiset verot ja ulosteot olleet sitoumuksia siinä merkityksessä kuin Osuus toimintalain 13 SS:n 2 kohdassa tarkotettiin, ja että hänen Lokakuun 13 päivänä 1911 laatimansa ositteluohjelma oli muutenkin oikea koska ositteluohjelmaan otetut vekselisitoumukset ja kassakredituvilaina jotka olivat samat kuin konkussituomiossa oli konkussipesästä maksettaviksi määrätty, olivat olleet olemassa osuuskunnan velkasitoumuksina jo ennenkuin Anteckkarin Rummanin eroamisilmoitus oli jätetty Maistraat tiin merkittäväksi, vaikka ne olivat eri kertoja tulleet uudistetuiksi; min kä tähden Kruununvouti Taaria nen on anonut kannetta kyljälläväksi ja Apteckkaria Kunmania velvoitettavaksi korvaa maan hänen kulunsa jutussa. Raastuvanoikeus on Toukokuun 15 päivänä 1912 julistetulla päätöksellä ratkaissut asian; ja koska Uudenkaupungin Osuuskauppasilnimisen osuuskunnan konkurssissa Lokakuun 10 päivänä 1910 julistetulla tuomiolla osuuskunnan kaikki muut maksettaviksi tuomitut velat, paitsi kruununverot vuodelta 1908 kaksisataa kolme markkaa kuusi kymmentäneljä penniä sekä Kauprias Wallinille maksettavaksi määrätty vuokra Toukokuun 30 päivänä 1906 tehdyn välikirjan mukaan seitsemänsataa viisikymmentä markkaa ajalta ennen Kesäkuun 1 päivää 663
1910 ja kolmetuhatta markkaa lämän päivän jälkeisellä vuokravuodelta, molemmat korkoineen, perustuivat sitoumuksiin, jotka olivat tehdyt jälkeen Tammikuun 31 päivän 1908, jolloin Apteckkarin Kunmanin eroamisilmoitus oli merkitty Maistaatin hallussa olevaan osuuskunnan jäsenluetteloon, jota merkintää ei oltu vääräksi väitetty ja jonka oikeaksi todistamista Maistraatin jäsenen nimikirjoituksella ei ollut säädetty Heinäkuun 10 päivänä 1901 annetussa Osuustoimintalaissa, niin on Raastuvanoikeus nojautuen mainitun lain 13 SSn 2 kohtaan, määrännyt että moitteen alainen ositteluohjelma oli, mikä li se Rummania koski, oikaistava siten, että hänen maksettavaksun pantaisiin ainoastaan hänen osuuskunnassa omistamiensa osuukseen mukainen osa edellämainituista kruununveroista ja vuokramaäristä korkoineen, kolmentuhannen markan vuokramaärästä vain sikäli kuin se lain voiman voittaneella päälöksellä tulisi konkussipesästä tuomituksi. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kruununvouti Saanioinen vetoa malla oli saattanut jutun, on 14 päivänä Toukokuuta 1913 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan, velvoittain Kruununvoudin saarioisen mainitussa toimessaan korvaamaan Apteekkarin Kunmanin kulut Hovioikeudessa viidelläkymmenellä markalla. Hovioikeuden tuomisen on Käräluomari Holmström, joka sillä välin oli määrätty usein sanotun osuuskunnan konkussipesän toimitsijamieheksi, anonut muutesta perustelmalla, johon Apteekkari Kunman on vastannut Keisarillinen Senaalle on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Varatuomari Holmström ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, jonka varaan asia 664
siis jää; ja velvoitetaan Varatuomari Holmström, sanotussa toimessaan, suorittamaan Apteckkarille Kunmanille, korvaukseksi hänellä täällä pitun vuoksi olleista kustannuksista, kuusikymmentävii si markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti santen Saarinen Alhed Luksiala santen Saarinen Alhed Luksiala Johannes Pesonen. A. J. Kullenvaara. T. A. Lilius. Joulukuun 1. päivänä 1913. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Kovioikeudesta tulleessa, ositteluohjelman moitetta koskevassa kauppa r. l. nimisen osuuskunnan konkurssipesän toimitsija Varatuomari Alfred Holmström, Turun kautari Aleksander Henrik Soderman, Uudesta kaupungista, kuolleen Kollegiasessorin Axel Eugen Ellmänin kuolinpesän hoitajana, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 1. päivänä Joulukuuta 1913. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittää seuraavaa: Uudenkaupungin Raastuvanoikeulessa on Pormestari Söderman lausunut, että Kollegiassori Ellmén, joka oli ollut Pormestarin Södermanin vaimon Sigrid Anra Ulrika Södermanin veli, oli eläessään liittynyt 10. osuudella jäseneksi Uudenkaupungin Osuuskauppa r. l. nimiseen osuusLäsnä: S.S. - A. L. J. P. A. R. /F. O. L: 365 No 1598. Pag. 148. R. D. jutussa, jossa Uudenkaupungin Osuuspungista, on hakijana sekä Pormestelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tie1913.
kuntaan mutta että hän sittemmin 31. päivänä Lokakuuta 1908. oli ilmoittanut eroavansa osuuskunnasta ja että eroamisilmoitus oli samana päivänä annettu Uudenkaupungin Maistraatille jätettyyn suuskunnan jäsenluetteloon merkittäväksi- Waikka Kollegiusessori Ellenén ja hänen kuoltuaan hänen kuelinpesänsä ei lain mukaan ollut velvollinen lisämaksujen tekemiseen niiden osuuskunnan sitoumusten vuoksi, jotka olivat syntyneet sanotun päivän jälkeen, oli Kruuminvouti Juho Fritiöf Saarioinen, joka silloin oli sanotun, sittemmin konkurssi tilaan joutuneen osuuskunnan konkurssipesän toimitsija, kuitenkin merkinnyt siihen ositteluohjelmaan, jonka hän toimitsijamiehenä oli laatinut osuuskunnan jäseniltä kerättävistä lisämuksuista ja 13. päivänä Lokakuuta 1911. Uudessakaupungissa pidetyssä osuuskunnan velkojain ja jäsenten kokouksessa asettunut esille, Kollegiasessorin Ellmänin maksettavaksi 70. prosenttia koko lisännaksumäärästä eli, kun lisämaksu kultakin osuudelta teki 100. markkaa, yhteensä 700. markkaa. Koska osuuskunnan konkurssi pejän luettelon ja Raastuvanoikeuden 10. päivänä Lokakuuta 1910. osuuskunnan konkurssissa antaman tuomion mukaan tällaisia ennen Kolleniusessoren Ellménin eroaminilmoitusta tehtyihin sitoumuksiin perustyvia velkoja oli ainoastaan Kauppias Knut Hallinin vuokravälikirjan nojalla 30. päivältä Toukokuuta 1906 saatava liekehuoneuston vuokra ajalta ennen 1. päiviää Kesäkuuta 1910. 750. markkaa ja tiimän päivän jälkeen kuluneelta vuokravuodelta 3000. markkaa; molemmat erät korkoineen, viimeksi mainittu vuokramiiä, sä kuitenkin mikäli se vahvistettaisiin maksettavaksi Kauppias Hallinille osotetussa eri oikeudenkäynnissä, sekä mahdelisesti vuodelta 1908. olevat kruununverot203. markkaa 64. penniä, eikä Kollegiasessori Ellmen ollut velvollinen vastaamaan suuskunnan konkurssituomiossa maksettaviksi tuomituista kirkollismaksuista ja kruununveroista vuodelta 1909. eikä kunnallisveroista vuodelta 1910. paremmin kuin samassa tuomiossa suoritettaviksi tuomituista vekseluistä ja kassakreditivi666
lainasta, joista kaikki vekselit olivat asetetut jälkeen sanotun päivän ja kassakreditivilaina otettu vasta 30. päivänä Toukokuuta 1909. tehdyllä kontrahdilla, on Pormestari Söderman; Kollegiasessorin Ellmänin pesiin hoitajana, vaatinut, että puheenalainen ositteluohjelma, mikäli se koski Kollegiusessoren Ellménin maksettavaksi asetettua määrää, pelistettaisiin epäpitäksi ja Ellménin kuolinpesä määrättäisiin mainitun vainajan omistamien osuuksien mukaan ottamaan osaa ainoastaan niitten osuuskunnan velkojen maksamiseen, joitten suoritukseen kuolinpesä lain mukaan oli velvollinen. Kanteesta kuultuna on Kruunen vouti Saarioinen, sanotussa toimessaan, huomauttaen etteivit mainitut yleiset verot ja ulosteot olleet sitoumuksia siinä merkityksessä kuin Osuustoimintalain 13. SS:n 2. kohdassa tarkoitettiin, väittänyt 13. päivänä Lokakuuta 1911. laatimansa ositteluohjelman olevan oikean myös mitä tuli sanottuihin vekseloihin ja kussakreditivilainaan, koska nämä osuuskunnan sitoumukset, jotka olivat samat kuin konkurssetuomiossa oli konkeurssiresiistä maksettavaksi määrätty, olivat olleet olemassa osuuskunnan velkasitoumuksina jo ennen kuin Kollegiisessorin Ettinenen eroimisilmoitus oli jätetty Näistvaattiin sisäänkirjoitettavaksi ja pysynyt voimassa keskeynnättä myös eriamisilmoituksen ja konkurssin välisen ajan eivätkä koskaan pienemmässä määjässä kuin konkurssin alkaessa; mihin nähden Kruununvouti Saarioinen on anonut kannetta hyljättäväksi sekä korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Raastuvanoikeus on Syyskuun 15 päivänä 1912. julistamallaan päätöksellä ratkaissut asian; ja koska osuuskun nan konkursissa 10. päivänä Lokakuuta 1910. julistetulla tuomiolla maksettaviksi tuomitut kaikki muut velat, paitsi Kauppias Wallinille tuomittu vuokra 30. päivänä Toukokuuta 1906. tehdyn vuokravälikirjan mukaan eli seitsemänsataa viisikymmentä markkaa ajalta ennen 1. päivää Kesäkuuta 1910. ja kolmetuhatta markkaa tämän päivän jälkeiseltä vuokravuo667