Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
hustru hemman i Hans Gammal hustru hemman år uppodet å Nymen kylässä eli tapahtunut ja jakotoimitus Marraskuun 11 päivänä 1890 Ulvilan ja Nakkilan pitäjäin sekä Perin maaseurakunnan käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa tullut vahvistetuksi, on Kustaa Friisi, haastatettuansa Frans Viktor Sjögrenin mainitun käräjäkunnan 1898 vuoden talvikäräjiin, Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että Frans Viktor Sjögren kesällä 1897. tehdessään aitaa asianosaisten tonttimaiden välille oli mennyt yli oikean rajan ja ottanut Kustaa Friisin tonttimaasta kolmen tai neljän metrin lenjisen, noin yhden aarin suuruisen alan maata sekä rakontanut siihen palveluspiikain asumuksen; minkä vuoksi Kustaa Friisi en vaatinut Frans Viktor Sjögrenin velvoittamista purkamaan siten tekemänsä aidan, rustamaan pois mainitun asuntohuoneen sekä jättämään sanotun maa-alan Kustaa Frusin vapaasen hallintoon. Mainittua kannetta on Frans siktor Sjegren vastustanut, väittäen, että puheenalainen aita oli juuri asianosaisten tonttimuiden välitirajalla ja ettu sanottu asuntohuone oli Anttiin kuiselta raikallaan jo ennen kerrot luo jakotoimitusia eikä ollut Kustaa Friisen puolella rajaa; ja on tämän senäisiä asianosaisten toimessa kaksi eri maanmittalia toimittanut tarkastuksen riidanalaisesta räljämistä se ka todistapakin jutussa kuulusteltu, Helmikuun 5 päivänä 1900 jutestamassaan päätöksessä on Kihlakunnanoikeus lausunut että boske maan mittarien tarkastuksen mukaan IsänsSiktor Sjöörinen rakentama edellä mainittu vaimoilla Ali pantu Mustaa trusen puolelle asianosaisten vä kaa kyykykösä No 26 hyyskuu 30 kulkerna tontterajaa ja Frans Viktor huoneen myöskin oli näytetty osaksi otetan Kustaa Turun puolella ja nittua rajaa, sentähden Kihlakunnanoikeus härkelse oikeaksi talvit taa, Frans Viktor Sjöörinen poista maan Kallioidan sen kykyiseltä haikalla sekä siirtamaan jänetun honomålades ekommande eller samt gustaf samt öfver eller att ejsertill öfverens äg eller kopek Silfver 293
Wilhelmen kylässä Gustaf Henriks Johan Johangius by kopio och aflaganden honomäljarens andelmen kopekat honomäljarens andelar hustru hemman i till Harberg utgifva sagda pris med sex procents ränta derå från den 19. Februari 1900. samt att jemväl godtgöra Harberg umgälderna i målet. Öfver käromålet hörd har tillhäradshöfdingen försesom väl medelst att han för uppåvit pris köpt ifrågavarande häst af Studeranden slärberg, men nastätt, att vid köpet öfverenskommits sålånt vilkor att Forsblom, derest han önska te rygga köpet, vore berättigad att aterlemna hästen år 1899. om hösten; och som huhäradshöfdingen Forsblom sedermera vid hoslens annatkände särskilda nänger dels och dels genom annan person tillhandkartura till förskom å ville bekalla håsten, utan vare börda att återlemna densamma, med hemmanskröfdingen Forsblom emotsell käromålets förkastan de Sedan Studeranden Harberg bestridt riktigheten af Vicehäradshöfdingen Fors holoms invändning samt vittnesförhör i saken försiggått, har Rådstufvurätten medelst den 5. September 1727 alkunnadt utdrag, på upplupen skat förkastat hade målet. Hofrätten, under hvars pröfning Studeranden Harberg i vadeväg dragit saken, har genom dom den 20. April 1901. ansett Studeranden Harberg icke hafva gittat styrka, att köpe aftalet parterne emellan varit annat, än Vicehäradshöfdingen Forsblom medgifvit, hvarföre och då Harberg erkänt sig hafva vägrat emottaga ifrågavarande häst då Forsblom genom annan person under hösten är 1899. anmodat Närkerä att återlåna den samme. Körrätten godkänt det slut hvadI Räädstinvirallen genom det mötrag jade utdraget i socken kunnat, jemte det Harberg känts skyldig att till Forsblom gälda afgifterna för dennes exemplar af Hofrättens dom med femton mark åttatio penni. Uti Härättens kom här Studeranden Närvaro underrättning uti anhållit om andring medelst ingifven deduktion, den Vicehäradshöfdingen Forsblom i föreskrifven ordning bemält. Helsing med Tretton här tagit målet i öfvervägande och dennes tillgängar 296
- hemmans Hans Hans Hans Hans Skatte Hans Hem H. Hemmans ylempänä mainitun toiminimen myytäväksi sekä sitoutunut myymispalkkiaksi toiminimelle suorittamaan yhden prosentin kauppahinnasta, jonka Suominen oli määrännyt kuudeksikymmeneksiyhdeksäksituhanneksi markaksi; että Talonomistaja Kustaa Hinkkanen, jolle toiminimi oli esittänyt sanotun talon ostettavaksi, oli pitkäin alennus-vaatimusten perästä suostunut siitä maksamaan Suomisen määräämän hinnan; vaan että Frans Viktor Suominen sittemmin oli kieltäytynyt myymästä taloa mainitusta hinnasta ja talonkauppa tästä syystä oli jäänyt päättömättä, jonka vuoksi Eeva Liisa Siikanen edellä sanotussa toimessaan on vaatinut Suomisen velvoittamista Eeva Liisa Sukuselle tulevaksi välityspalkkioksi hänelle maksamaan yhden prosentin Kustaa Hinkkasen tarjoamasta hinnasta eli kuusisataa yhdeksänkymmentä markkaa ynnä koron kanssa sekå korvaamaan Eeva Liisa Sukaselle hänen kulunsa oikeudenkäynnissä. Kanteesta kuultuna on Frans Viktor Suominen myöntänyt ilmoitettuna päivänä antaneensa puheeksi tulleen talon toiminimen Räytännöllisen kaupanvälitystoimiston myytäväksi sekä toiminimen seuraavan Toukokuun 2. päivän illalla Suomiselle ilmoittaneen hankkineensa ostajan, mutta väittänyt jo aamulla viime sanottuna päivänä, kun ei toiminimi ollut sitä ennen hankkinut talolle ostajaa, itse myyneensä sen Talonomistaja Nestor Sjö roos´ille kahdeksankymmenentuhannen markan kauppahinnasta; ja kosk´ei taloa siis olta toiminimen välityksestä myyty, on Frans Viktor Suominen anonut kanteen hylkäämistä Raastuvanoikeus on Heinäkuun 5. päivänä 1900. julistamassaan päätöksessä katsonut selville käyneen, että Frans Viktor Suominen oli yllämainitulla välikirjalla antanut puheenalaisen talon toiminimen Kiytännöllisen kaupanvälitystoimiston myytäväksi ja sitoutunut toiminimelle välityspalkkioksi talon myymisestä maksamaan yhden prosentin kauppahinnasta sekä että toiminimi oli hankkinut ostajan, joka oli talosta tarjennut Suomisen määräämän hinnan kuusikymmentäyhdekhonomäljaren eller eller samt äg298
Herr Senats och att hustru hemman i samantuhatta markkaa; minkä vuoksi ja kun sitoumuskirjassa oltu mainittu minkä ajan kuluessa toiminimen oli hankittava ostaja, eikä se seikka, että joku muu hinkilö ehkä oli Suomiselle itselle tarjonnut suuremman kauppahinnan, vaikuttanut asiaan, varsinkin kun Suominen ei ollut väittänytkään, että sellainen kauppa oli tehty, Raastuvanoikeus on velvoittanut Frans Viktor Suomisen vaaditussa tarkoituksessa Eeva Liisa Siikaselle, hänen yllämainitussa toimessaan, kuittia vastaan suorittamaan kuusisataa yhdek sankymmentä markkaa viiden prosentin vuotuisen koron kanssa ylläsanotusta Heimäkuun 5. päivästä 1900. kunnes täysi maksu toimitettiin sekä korvaamaan Eeva Liisa Sukaselle hänen kulunsa asiassa kolmellakymmenellä markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Frans Viktor Suominen oli vetoamalla saattanut jutun, on Maaliskuun 9. päivänä 1901. sii nä antanut tuomion; ja kun Frans Tiktor Suominen, joka oli Hovioikeuteen jättänyt jäljennöksen eräästä hänen ja Nestor Sjöroosin kesken tehdystä välikirjasta, jolla Nestor Sjöroos oli Frans Viktor Suomiselta ostanut puheena olevan talon kahdeksankymmenentuhannen markan hinnasta, ei ollut voinut näyttää, että äskensanottu kauppa oli tehty ennenkuin Kustaa Hinkkanen oli sitoutu nut samasta talosta maksamaan Suomisen ensin määräämän hinnan kuusikymmentäyhdeksän tuhatta markkaa eikä Frans Viktor Suominen ollut väittänytkään, ettei Kustaa Hinkkanen olisi kyynnyt täyttämään sitoumustansa, on Hovioikeus jättänyt pysyväksi sen lopputuloksen, johon Raastuvanoikeus jutussa oli johtunut, sekä velvoittanut Frans Viktor Suomisen Eeva Liisa Sukaselle suorittamaan maksut hänen kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota, viisitoista markkaa kahdeksankymmentä penniä. Hovioikeuden tuomioon on Frans Viktor Suominen alamaisesti anonut muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska Eeva Liisa Sukanen on näyttänyt toiminimen Käytännölle jen kaupan välitystoimistön hankkineen Kustaa Wilhelmina 3/16. honomäljarens andel försonas andelst lige vid vattenhet Nummer Silfver och att uppodist hinnas att 1. 2. 2/16 3 mantal Jag Johan Heikkinen Michel Johansdotter Pesolan Nyryn kopek Silfver nuksia neljansky Nyryn kylässä och Silfver man i enligt 20. hustrun kylässä och att under hehta Herr Svaranden Michel Nygot för eller eller att uppodla at Nygotäisessa 3/16 dels mantal skatte honomarens Herr Sena „ honomålades eller kopek Silfverhonomålades eller eller samt ägde honomäljaren till ekomma och aflagde Wilfver samt äg
Skatte honomäljem eller Nyyra och aflagde gustaf samt äganden undergångs Hinkkasen puheena olevan talon ostajaksi Frans Viktor Suomisen yllämainitussa välikirjassa määräämästä kuudenkymmenenyhdeksäntuhannen markan hinnasta, eikä Frans Viktor Suominen ole väittänytkään, että Kustaa Hinkkanen olisi kyennyt tätä hintaa maksamaan, sen lähden ja kun se seikka, että toinen ostaja Frans Viktor Suomiselle itselleen mahdellisesti on talosta tarjennut korkeamman hinnan, ei vapauta Suomista täyttämästä sitoumustaan suorittaa toiminimelle tulevaa välitys palkkiota, varsinkin kun Frans Viktor Suominen ennen Hinkkasen tarjousta ei ole peruuttanut toiminimelle antamaansa myymistointa, harkitsee Keisarillinen Senaatti oi keaksi vahvistaa sen lopputuksen, johon tuonioistuimet jutussa ovat johtuneet. Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudattakoot. Keisarillisen Majestuten Korkeassa Nimessä, Hänen Suomen Senaattinsa: J. G. Puhman Herr Perenius Ernst. Forsman. A; Kumlin. Andersin Fem Lujellas Andersin Hem Lujellas 1/ Karl Handertskjuts Jalentin Hemmans. Huhtikuun 18. päivänä 1902. 300 No 477. Säg G. R. Tg. Keisarillisen Majestaden Korkeassa Simessa Hänen Suomen Senaattinsa tuomio nostora halla Turun Hovioikeudesta tulleessa, testamentin moittimista koskevassa jutussa, jossa Turun kaupungissa asuva Taratuomari Winter Lindroth. Lokalahden kappelin kirkonkylästä kotoisin olevan Maakauppiaan Taavi Ikosen konkurssiin luovutetun pesän toimitsajamiehenä on hakijana sekä Maanviljelijä Juho Kaskinen, Hermansaaren yksinäiseltä sätoirustitilalta sanotussa kappelissa, Taavi Ikosen alaikäisten lasten, poikain LeoKonrad Taavi ja Aino Oiva Ikosen sekä tytärten Hulda Maria, Elsa Lovisa, Ellen Emilia ja Alli Ikosen kuraattorina on saapuville tulleena ja Taavi Ikonen tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Keisarillisessa Suomen Senaatissa ja SenOikeusosastossa, Helsingissä, 18. päivänä Huhtikuuta 1902. Keisarillinen Senaatti on Itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää sardavad. Huhtikuun 20. päivänä 1883. kirjullisesti tehläsnä: J. G. S.F. - 1. B. E. A. 92 - 79. 24 päieller - af Hemmans Hansing
förordning Skatte Skatte hemman i roihin vaittun mukaan luopuminen ei ollut tapahtunut, niinkuin Ikosen testamenttiin merkitsemä luovutus osoitti, 14. päivänä Syyskuuta 1899. vaan vasta kon karssin aljettua, joka kävi selville siitä, ett'ei Juho Kaskinen, niinkuin tämä oli tunnustanutkin, ollut Ikoselta saanut testamenttia haltuunsa ennenkuin Helmikuun alussa 1900; ja on Lindroth sen vuoksi anonut, että Kaskisen asiassa ajama kanne hyljättäisiin Kihlakunnanoikeus on 27. päivänä Maaliskuuta 1900. julistamassaan päätöksessä mainitsemillaan perusteilla hyljännyt Juho Kaskisen jutussa ajaman kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Raskinen oli vetoamalla saattanut jutun, on Maaliskuun 9. päivänä 1901. siinä antanut tuomion ja, koska Taavi Ikonen oli myöntänyt Juho Kaskisen kanteen oikeaksi eikä oltu näytetty, että Lovisa Matilda Ikonen oli vapaasta tahdosta tehnyt kysymyksessä olevan testamenttimääräyksen, harkinnut oikeaksi, muuttaen Kihlakunnanoikeuden päätöksen, kumota sanotun testamentin ja määrätä, että puheenalainen omaisuus oli heti luovutettava lailliseen jakoon Lovisa Matilda Ikosen oikeudenomistajain kesken. Hovioikeuden tuomioon on Varatuomari Lindroth, yllämainitussa toimissään, alamaisesti anonut muutosta perustelmalla, johon Juho Kaskinen on säädetyssä järjestyksessä vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän ja tun ja katsoo, ettei Varatuomari Lindroth ole esiintuo nut syytä muulla tavalla muuttaa Hovioikeuden puheenalaista tuomiota, kuin että, kosk´ei Juho Kaskinen ole asiassa vaatinut Lovisa Matilda Ikos vainajan jälkeen jääneen omaisuuden luovuttamista jakoon hänen oikeudenomistajainsa kesken, Hevoikeuden tästä antama lausunto kumotaan ja poistetaan; joten oikaistuna Hovioikeuden tuomio siis pysyy voimassaan. Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudattakootKeisarillisen Majesteetin Korkiassa Nimessä, " Hänen Suomen Senaattinsa: J. G. Sottman. Emil: Svinan. A; Nummi. Kon Lupblad af AndersinBelenting hemmaning Karl Anderskjöd Gustaf Henriksdotter Johanhustru hemman 3/16 dels / 1/16/ osan kop: 20. honomäljare neljämn kuudeskygnag Gustaf Cajans äg1/3 mantal skatte hemman i Gustaf Cajansborg till säkeruppbötte 20. kop: Wilfver samt åt elägke
Nyra neljän kuunun kuuluvan kautta 35. Hansing andelst under 25/16 dels mansalmen kylässä. salmen kylässä. krono Länsman åt¬ utegängs änHuhtikuun 18 päivänä 1902. Keisarillisen Majestoitin Korkeassa Simo Hänen Suomen Senaattinsa tuomioilman maksuja Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomusta koskevassa nostajutussa, jossa ovat Torppari Juho Vihtori Joosepinpoika Riihiluhta, Nuutajärven kartanesta Urjalan pitäjässä, hakijana sekä Talollinen Tapani Pulkonen, sanotun pitäjän Välkkilän kylästä, saapuville tulleena, mutta Itsellinen Juho Oskari Isopietilä, Tammelan pitäjän Kojen kylästä, poisjääneenä vastaajana: Annettu Keisarillisessa Suomen Senaatissa ja Sen Oikeusosastossa, Helsingissä, Huhtikuun 18 päivänä 1902. Keisarillinen Senaatti on Itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkuin asianomainen ulosottemies Lokakuun 26 päivänä 1895 oli Juho Oskari Isopietilälle Juho Vihtori Riihihuhdalta velkakirjan nojalla Helmikuun 27 päivältä 1893 tulevan ja Hämeen lääLäsnä: J. G. S. - C. F. - A. A. - N.S. - 8.G. 9. 40. 8. 20. Wilfver samt ägskatte hemmanet 1/3 5/16. 3/64 dels 1/3 5. 22. 33 1/3 1/3 / 3/16/ osan mantalmen kop: Skatte hemman Herr Sena agarens
Nummer i byn kesken tapahtunutta tilin selvitystä, jonkatähden hän, peruuttamalla kaikki siinä tekemänsä myönnytykset, on anonut uutta välinselvitystä pidettäväksi, sekä Tapani Sulkonen, että hän, jolle oli toimitettu asianmukainen kielto kenellekään muulle kuin Juho Oskari Isopietilalle maksaa Riihihuhdalle Isopietilän talosta suoritettavaa kauppahintaa, osittain tällä perusteella ja osittain Riihihuhdan omasta käskystä oli suorittanut äskenmainitun kauppasumman suurimmaksi osaksi Juho Oskari Isopietilälle ja jäännöksen Riihikuhdalle itselleen, mihin nähden ja kun Sulkonen siis ei ollut enää Riihikuhdalle mitään velkaa, Sulkonen puolestaan on pyytänyt että häntä vastaan nostettu kanne kumottaisiin. Sittenkuin Juho Vihtori Riihihuhta oli kieltäytynyt uutta välinselvitystä toimituttamasta, on Kihlakunnanoikeus Marraskuun 7 päivänä 1899 julistamaltaan päätöksellä, siinä mainitsemillaan perusteilla, hyljännyt Riihihuhdan asiassa ajaman kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Vihtori Riihiluhta oli veteamalla saat tanut jutun, on Maaliskuun 30 päivänä 1901 antamallaan tuomiolla sen rätkaissut; ja koska Juho Oskari Isopietilä Kihlakunnanoikeudessa oli myöntänyt ei ainoastaan yllämainitun Toukokuun 9 päivänä 1896 loppuunsaatetun välinselvityksen oikeaksi, jonka mukaan Juho Vihtori Riihihuhdalla oli riidattomasti saatavaa Juho Oskari Isopietilältä 971 markkaa 85 penniä, vaan myöskin että Juho Vihtori Riihihuhta oli saman tilin tapahduttua ylläsanotun 5700 markan suuruisen velkakirjan sisällön lyhennysmaksuksi Juho Oskari Isopietilälle suorittanut 647 markkaa 44 penniä, sentähden ja kun sille seikalle että Juho Oskari I. sopietelä sittemmin oikeudenkäynnin kestäessä oli peräyttänyt sanotun myöntymyksensä ei voitu panna mitään huomiöta, semminkin kun Juho Oskari Isopietilä ei ollut saattanut tehdä luultavaksikaan että hän oli Juho Vihtori Riihikulle suorittanut äskenmai200
Hansing taa Antinpojan vanhemmat, Talollinen Antti Juhonpoika Yliannala ja tämän vaimo Maria Kustaantytär ovat Heinäkuun 24 päivänä 1832 tehdyllä välikirjalla, myydessään omistamansa Yliannalan perintötalon No 17. edellämäinitussa kylässä pojilleen Juho ja Salomon Antinpojille, antanut Kustaa ja Susanna Mustamaalle, näille heidän äskenmainitun isänsä jälkeen tulevan perintöosan vastikkeiksi, sanottuun taloon kuuluvan Mustamaan torpan hallinto-oikeuden, muun muassa, sillä välipuheella, että Kustaa ja Susanna Mustamaa saisivat pitää ja nauttia kaikkia niitä tiluksia, jotka torpan silloisella haltijalla oli, polvesta polveen, mutta että, jolleivät he torppaan tyytyisi, heidän pitäisi saaman lunastus siitä Sittemmin ovat Kustaa Mustamaa ja Susanna Mustamaan holhooja, mainittu Salomon Antinpoika Syyskuun 19 päivänä 1846 tehdyllä välikirjalla, jonka Juho Antinpoikakin oli allekirjoittanut, vuokranneet saman torpan Torppari Juho Kustaanpoika Mustamaalle viidenkymmenen vuoden ajaksi, jonka kuluttua torppa oli joutuva Yliannalan talon osakkaille sitä vastaan, että nämä maksaisivat siitä lunastusta kolmesataa ruplaa pankkoassig natsioonia sekä korvausta kaikista torppaan käytetyistä viljelyskustannuksista, jonka jälkeen Kustaa Mustamaa, mentyänsä sillä välin naimisiin Juho Mustamaan tyttären kanssa, välikirjalla Marraskuun 15 päivältä 1850 on Juho Mustamaalta saanut puheenalaisen torpan hallinto-oikeuden. Lapuan ja Nurmon pitäjäin käräjäkunnan 1896 vuoden syyskäräjissä ovat Jaakko Wallenberg ja hänen asiakumppaninsa sitten Kihlakunnanoikeudessa vaatineet, että Kustaa Mustamaa velvoitettaisiin heille, joiden silloin omistamiin osuuksiin Yliannalan taloa puheenalainen torppa kuului, luovuttamaan se huoneineen ja mainaan, ja on Waasan Kovioikeus, jonka tutkittavaksi asia oli saatettu, tuomiolla Joulukuun 7 päivänä 1897 velvoittanut Bonden Silfver samt öfver kopek Silfhonomålagan kopek Silfver och aflagt Nuhatia och aflikola Heikkinkinen aflätning gängen till gustaf samt öfver att eller att uppodla åt gustaf samt äganden undergå ensamt hustru hemmanet No 9. i Witgustaf samt äganden anserlagde tillhonomäljarens andel försonas andelen mantal skatte hemman kylässä och att hustru hemmanet No 9. i Määr311
Hans = Hemmans 43. te Skatte pröm 5o Hans Hemmans Skatte Hemmans prt ran kylässä gustaf samt öfver att uppodla åt mantal skatte hemmanet Hansing undergångens kopek Silfver salmen kylässä. Hansing andelst Kustaa Mustamaalle asianmukaisessa järjestyksessä toimitetulla katselmuksella toteennäytetyt viljelyskustannukset kolmetuhatta viisisataa viisikymmentäyhdeksän markkaa viisikymmentäviisi penniä ynnä sen lisäksi, heidän oman myönnytyksensä mukaan, korvausta edelläsanotun viljetystien raivaamisesta sata markkaa, kuviolla 5. merkityn tituksen viljelyksestä viisikymmentä markkaa neljäkymmentä penniä ja torpan lunastukseksi määrätyt kolmesataa ruplaa pankkoassignatsioonia eli, markan neljäntoista pennin mukaan ruplalta, kolmesataa neljäkymmentäkaksi markkaa, eli siis yhteensä neljätuhatta viisikymmentäyksi markkaa yhdeksänkymmentäviisi penniä, tästä kuitenkin vähennettyä viisikymmentä markkaa, joka rahamäärä oli tuleva Jaakko Wallenbergille ja hänen asiakumppaneillensa torpan tiluksilla tapahtuneesta liiallisesta poltosta johtuneen vähingon korvaukseksi, jota vastoin Jaakko Wallenbergin ja hänen asiakumppaniensa muut vastavaatimukset oikeettomina hyljättiin. Muuten velvoitettiin Jaakko Wallenberg ja hänen asiakumppaninsa seitsemälläkymmenellä: viidellä markalla korvaamaan Kustaa Mustamaalle hänen oikeudenkäyntikulunsa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset molemmin puolin olivat vetoa malla saattaneet jutun, on tuomiolla Huhtikuun 16 päivältä 1901 vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen: Hovioikeuden tuomioon ovat sekä Kustaa Mustamaa että Jaakko Wallenberg ja hänen asiakumppaninsa alamaisesti anonut muutosta tänne toimittamillaan perustelmillä, minkä jälkien Jaakko Wallenberg ja hänen asiakumppaninsa ovat säädetyssä järjestyksessä vastanneeet Kustaa Mustamaan muutoksen hakemukseen. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Kustaa Uustamaa ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden viimeksi mainittua tuomiota sekä ettei Jaakko Wallenbergin ja hänen asiakumppaniensa muuhustru hemmanet No 9. i Wit1h 1/3 6. 33 1/16. osan kop: skatte hemman i Kui1o Deppola 3/16 dels mantal
Herr Senan kansi Herr Senan kylässä, 25. 32 1/3 mantalmen kylässä skatte hemman i mantal nyt kirjallisen välipuheen, jolla Kaarle Kustaa Riihihuhdalle, hänen vaimolleen Lovisa Taavetintyttärelle ja yhdelle lapselleen oli vakuutettu oikeus elinaikansa häiritsemättä hallita Riihihuhdan, sanottuun taloon kuuluvaa torppaa, on Niittymäen talon myöhempi omistaja Talollinen Wilhelmi Taavetinpoika Niittymäki Urjalan ja Äkaan pitäjäin käräjiäkunnan Kihlakunnanoikeudessa hakenut mainitun kontrahdin kumoamista sekä Kaarle Kustaa Riihihuhdan ja Lovisa Taavetintyttären velvoittamista Wilhelmi Niittymäen vapaasti nautittavaksi luovuttamaan puheeksi tulleen torpan, mutta ovat asianosaiset sitten sopineet riidan niin, että Kaarle Kustaa Riihihuhdalle myönnettiin elinkautinen hallintooikeus sanottuun torppaan sitä vastaan että hän sitoutui erinäisiin velvollisuuksiin, minkä sovinnon Kihlakunnanoikeus on Maaliskuun 21 päivänä 1876 vahvistanut asianosaisten noudatettavaksi. Tämän jälkeen on Johannes Niittymäki, tultuansa Toukokuun 11 päivänä 1897 Niittymäen talon omistajaksi, Juho Fredrik Riihihuhdalle toimitetun kirjallisen haasteen nojalla, mainitussa Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että Kaarle Kustaa Riihiluhta, olematta siihen oikeutettu, oli siirtänyt sanotun torpan hallinnen Juho Fredrik Riihihuhdalle, joka siis ilman laillista oikeutta ja suorittamatta minkäänlaista verea hallussaan piti torppaa. Tiihän nähden on Johannes Niittymäki vaatinut, että Juho Fredrik Riihihuhta velvoitettaisiin väkineen ja tavaroineen heti muuttamaan pois topasta. Kanteesta kuulustettuna, on Juho Fredrik Riihihuhta myöntänyt viljelevänsä suurinta osaa puheena olevaan torppaan kuuluvista tiluksista, joista hän kuitenkin jo oli kymmenen vuoden aikana suoritta. nut veroa ja tehnyt päivätöitä taloon, mutta samalla huomauttanut; että hänelle oli ylläsanotussa, Helmi
salmen kylässä Hansing kuun 2 päivänä 1859 laaditussa kontrahdissa vakuutettu oikeus niin kauan kuin hän elää pysyä torpassa sekä tämän perustuksen nojalla anonut kanteen hylkäämistä. Sittenkun Kaarle Kustaa Riihihuhta, jota myöskin oli kuulustettu asiasta, oli ilmoittanut edelleen hallitsevansä osaa puheena olevaan torppaan kuuluvia tiluksia eläkemäinä, on Kihlakunnanoikeus Toukokuun 2 päivänä 1900 julistamallaan päätöksellä siinä mainitsemistaan sijestä velvoittanut Juho Fredrik Riihihuhdan ennen Heinäkuun 1 päivää 1900 muuttamaan pois Riihihuhdan torpasta ja luovuttamaan sen tiluksineen ja niine huoneuksineen, jotka kuuluivat taloon, Johannes Niittymäen vapaasti nautittavaksi. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Fredrik Riihiluhta oli veteamalla saattanut jutun, on tuomiella Huhtikuun 20 päivältä 1901 katsonut, että Juho Fredrik Riihihuhta ollut esiintuonut syytä Kihlakunnanoikeuden päätöksen muuttamiseen, mikäli hänen vaatimuksensa saada Helmikuun 2 päivänä 1859 tehdyn välipuheen perusteella hallita Riihihuhdan torppaa oli sanotulla päätöksellä jätetty varteen ottamatta; mutta kosk´ei Kaarle Kustaa Riihihuhta, joka ylläkerrotun, Maaliskuun 21 päivänä 1876 suostutun ja Kihlakunnanoikeuden vahvistaman sovinnon mukaan oli oikeutettu elinaikansa hallussaan pitämään sanottua torppaa, ollut olluteut estetty ottamasta poikaansa avukseen torpan viljelemisessä niillä ehdoilla, joista he keskenään olivat voineet sopia, ja Kaarle Kustaa Riihihuhta, joka edelleen asuu torpassa, siis myöskin oli vastuunalainen torpan ruokosta ja siitä suoritettavasta verosta, sentähden on Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen tässä kohden, tätä nykyä hyljannyt Johannes Niittymäen kanteen Juho Fredrik Niilihuhdan häätämisestä Riihihuhdan torpasta. Hovioikeuden tuomioin on Juho Fredrik Riihiluhta alamaisesti anonut Nummer Herr Sena Herr härads