Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Huhtikuun 22 päivänä 1914 Keisarillisen Suomen Senaatin, tuomio maksuitta Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullassa, velkomista koskevassa nostajutussa, jos sa ovat Aspulan kappelin Väpijärven kylässä asuva Eläkeläinen Ananias Matinpoika omasta puolestaan ja vaimonsa Anna Heikintyttären edusmiehenä hakijana sekä Palodijatar Olga Kristiina Grönlund, saman Kappelin Ilonnin kylästä, poisjääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 22 päivänä Huhtikuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot Sittenkun Mantralan ja Pukkilan pitäjäin sekä, Eskulan kappelin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeus 3 päivänä Syyskuuta 1906 julistetulla, sittemmin lainvoiman saaneella päätöksellä oli Olga Kristiina Grönlundin kanteen johdosta velvoittanut tuanias. Matinpojan ja Anna Heikintyttären pojan Itsellisen HenSärnä: S.S. R. B. B. F. M. 118 No 704. Pag. 257. R.D 1911.
rik Joel Ananiaanpoika Lehtisen, mainitusta, Jahijärven kylästä, Olga Kristiina Grönlundille siittämänsä tyttölupsen elatukseksi ja kasvatuksiksi suorittamaan Olga Kristiina Grönlundille viisi markkaa kaupaudessa, lukien lapsen syntymästä 15 päivästå Joulukuuta 1905 siksi että se täyttäisi viisitoista vuotta tai voisi itsensa elättää sekä sitä paitsi käräjakalujen korvaukseksi viisikymmenta markkaa, on Olga Kristiina Grönlund, Henrik Joel Lehtisen naimatonna kuoltua 30 päivänä Huhtikuuta 1908, Ananias Matinpojalle ja Anna Heikintyttärelle toimituttaman, sa haasteen nojalla sanotussa Kihlakunnanoikeudessa vaatinut että koska Ananias Matinpoika ja Anna Heikintytär, jotka Henrik Joel Lehtisen vanhempina olivat hänen lähimmät perillisensä ja joiden haltuun Lehtisen jälkeensä jättämä omaisuus oli jäänyt olivat laimiinlyöneet perunkirjoituksen pitämisen Sehtisen jälkeen laissa määrätyn ajan kuluessa, Ananias Matinpoika ja Anna Heikintytär velvoitettaisiin itsekohtaisesti vastaamaan Henrik Joel Lehtisen puheenalaisesta velasta niin hyvin mikäli se jo oli maksettavaksi langennut kuin myös vastaisuudessa suoritettaviin maksuihin ja tuomittuun käräjäkulujen korvaukseen nähden, kuitenkin vähennettyä päätöksen sisällyksestä 27 päivänä Maaliskuuta 1907 saadut kuusi markkaa kolmekymmentä penpiä Kanteeseen ovat Ananias Matinpoika ja Anna Heikintytär vastannut etteivät he, kun ei Henrik Joel Lehtinen ollut asunut eikä kuollut heidän luonaan, ollut olleet velvolliset kirjoituttamaan Lehtisen omaisuutta; minkä vuoksi ja kun eivät Ananias Matinpoika ja tuna Heikintytär olleet mitään etua kuolinpesästä nauttineet he ovat anonut kannetta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus jossa asianosaiset molemmin puolin ovat ano449.
neet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on 13 päivänä Maaliskuuta 1909 julistanut päätöksen jutussa; ja koska oli selvitetty että Henrik Joel Lehtisen omaisuus hänen kuollessaan 30 päivänä Huhtikuuta 1908 oli ollut hänen vanhempainsa, tnamias Matinpojan ja Anna Heikintyttären hallussa sekä nämät P. K. 9 luvun 1 SS:n mukaan, niin kuin tämä lainkohta oli Keisarillisessa osatuksessa 27 päivältä Kesakuuta 1898, olivat ollut velvolliset toimittamaan Lehtisen jälkeen pesänkirjoituksen kolmen kuukauden kuluessa kuolemantapauksesta, mutta Ananias Matinpoika ja tuna Heikintytär eivät olleet sita tehneet, sentähden on Kihlakunnanoikeus, nojaten velan maksosta kuolemantapauksessa sekä pirinnönluovuksista ynnä muista Marraskuun 9 päivänä 1868 annetun Keisarillisen asetuksen 23 SS:ään, velvoittanut Ananias Matinpojan ja tuna Heikintyttären vastaamaan Henrik Joel Lehtisen kysymyksessä olevasta velasta ja siis Olga Kristiina Grönlundille tämän yllämainitun tyttölapsen ylläpitoa ja kasvatusta varten suorittamaan viisi markkaa kuukaudessa, lukien lapsen syntymästä kunnes lapsi täyttäisi viisitoista vuotta tai voisi itsensä elättää, kuin myös maksamaan tuomitut oikeudenkäyntikulut viisikymmentä markkaa siitä lyhennettyä 27 päivänä Maaliskuuta 1907 maksetut kuusi markkaa kolmekymmenta penniä, jota paitsi Ananias Matinpojan ja Anna Heikintyttären tuli neljälläkymmenellä markalla korvata Olga Kristiina Grönlundin kulut jutussa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Ananias Matinpoika ja Anna Heikintytär olivat vetoamalla saattanut jutun, on 24 päivänä Toukokuuta 1911 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan, velvoittaen Ananias Matinpojan ja Anna Heikintyttären Olga Kristiina Grönlundille suoritta450
maan maksut hänen kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota kuusitoista markkaa kahdeksankymmentä penniä. Hovioikeuden tuomioon on Ananias Matinpoika omasta ja vaimonsa Anna Häkintyttären puolesta anonut muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Anamias Matinpoika ole esiintuonut syyta muuttaa Hovioikeuden tuomiota joka siis jää pysyväksi Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti. kontur Saarinen Alfred Luksiala. kontur Saarinen Alfred Luksiala. Johannes Pesonen  A. W. Lulles Waaer B. F. bom Den 22. April 1914. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommet sjörattsmål emellan Bondesönerne Karl Ivar Söderman, från Stobacka och August Mangs. från Pjelax by i Närpes socken, i egenskap af målsmän, den förre för sin hustru Anna Karl-Tittorsdotter och Mangs för sin hustru Johanna Vilhelmiina Karl-Vihtor dotter, samt Bonden från först nämnda by Olof Karlsson Lassfolk. såsom förmyndare för aflidne Bonden Karl Viktor Lassfolks minder åriga barn äfvensom befullmät tigadt ombud för å utrifves ort vistande Bondedottern Karolina Kristina Hart-Tihtersdotter Lars folk eller Pullin, sökande, samt Bemviks ängbäterbolag, från sagda socken, uteblifven svarande. Gifven uti Justitiedepartementet den 22. April 1914. Kejserliga Senaten har låtit hand ingarna i målet sig föredrages och Efter W. A. B. F. P. H. K. F: A. J. Sn. 151 No 705. Pag. 287. P. D. 1912.
af derom, såvidt nu är i fråga, inkämtat följande: Broför Häradsrätten i Närpes, Öfvermark och Korsnäs socknars tingslag har å Beroviks ångbötsbolags vägnar anförtaatt ett flertal personer vid den 23. Juni 1901. hållet sammanträde beslutit inköpa Henrik benämnda ångfartyg samt uppdragit åt Bonden Josef Söderman och en annan person att verkstölla köpet hvarefter Josef Söderman å den 29. i sagda månad förrättad auktion i eget nämn, men jämväl för sine hufvudmäns räkning inköpt nämnda ångfartyg; att särskilda andra personer, bland dem förbemälde Karl Viktor Lassfolk genom befullmäktigadt ombud Bonden Otto Johansson Knis, den 7. därpåföljande Juli anmält sig och jämväl antagits till delegare i ängfärtyget samt samtlige delegare, tillhopa tjuguåtta personer vid sistnämnde dag hållen konstiturrande bolagsstämma, därvid Karl Viktor Lassfolk fortfarande företrädts af Otto Ulrics, beslutit att i bolag med hvarandra använda och så snart lägligt tillfälle inträffade försälja det inköp ta fastyget, som genast borde försättas i sjörmänsigt skick, att den för bolaget utsedda styrelsen finge för bolagets räkning uppstaga nödiga lån och att en hvar delegare i bolaget skulle med en tjugu åttondedel ansvara för bolagets möjliga förluster; att ångfartyget under åren 1902. och 1903. användts till fraklfart, hvarjämte antalet af bolagets delegare enär två nya medlemmar inträdt däri, slutligen uppgått till trettio, samt att trettiondedelen af bolagets skulder, för hvilken del Karl Viktor Larsfolks rättsinnehafvare vore amovarige, den 1. Juniiri 1909. utgjort 259. mark 33. penni; och har Henriks ångbätsbolag, å dess motparter utverkad skriftlig stämning, yrkat att desse, af hvilka Anna Foderman, Johanna Vilhelmina Mangs och Karolina Kristina Lassfolk eller Kultin vore döttrar till Karl Viktor Lassfolk, skulle såsom dennes rättsinne hafvare åläggas att till bolaget genast utgifva nämnda penningebelohr 2,539. mark 33. penni jämte ränta från den 432
1. Januari 1909. I saken körde hafva Karl Ivar Söderman och hans medparter motsagt käromålet på den grund, att Karl Kihtor Lassfolk icke varit delegare i förberörda bolag, emedan Otto Uvis icke egt fullmakt att å hans vägnar stifta bolag och icke ens företrädt honom vid sammanträdet den 7. Juli 1900, samt att ej heller något verkligt bolag konmit till stånd, enär Josef Söderman. som endast för egen räkning inköpt anojastyget Henvik och såsom sin egendom låtit inskrifva det i skopparegister, aldrig öfverlåtit detsammå till det föregifna bolaget. Sedan jämväl Otto Ulric blifvit i saken hörd samt målet haft den omgång handlingarna däri närmare utvisa, har Häradsrätten, hvarest parterne ömsesides tagit i anspråk ersättning för sina kostnader i rättegången, medelst der 8. November 1911. afsagdt utslag på anförda skäl ålagt. Karl Ivar Söderman och hans medparter, Olof Lausfolk hans förenämnda egenskap, att såsom Karl Viktor Larsfolks rättsinnehafvare gemensamt eller den af dem som tillgång egde, till Henriks ångbötsbolag emot koitto genast utbetala fordrade tvåtusen femhundra åttionio mark trettiotre penni med fem procents ränta därå från den 1. Januari 1909. äfvensom att med ett hundra mark ersätta bolaget dess kostnader å rättegången. Hofrätten, under hvars pröfning Karl Ivar Söderman och hans medparter i vadeväg dragit målet, har medelst dom den 29. Oktober 1912. funnit del vara utredt att, sedan särskilda personer den 23. Juni 1901. befullmät tigat Josef Köderman och en annan person att för gemensam räkning inköpa angfartyget Bervik samt Söderman den 29. i samma månad full gjort detta uppdrag Karl Vihtor Larsfolk den 7. påföljande Juli låtit anteckna sig såsom delegare i affären äf vensom nästsagda dag genom sitt om bud förbemälde Otto Ulric ingått skriftlig öfverenskommelse beträffande enhvar delegares andel uti ängfartyget samt 153
deras delaktighet uti det då grundade bolagets vinst och förlust hvarför och då Karl Ivar Söderman jämte medparter såsom Karl Viktor Lassfolks rättsinnehafvare vore änsvarige för det belopp af bolagets skulder, som belöpte sig å Karl Viktor Lassfolks andel i bolaget samt någon anmärkning icke gjorts emot det belopp, som i nästäntydt af seende påförts Karl Viktor Lässfolks andel, Köpåtten låtet bero vid det slut, hvari Häradsrätten i saken stannat; och skyldigkändes Karl Ivar Söderman och hans medparter att med femtio mark ersätta Renriks ångbötsbolag för dess i Hofrätten hafda umgälder. Uti Hofrättens dörr hafva Karl Ivar Söderman och hans medparter anhållit om ändring Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Karl Ivar Söderman jäm te medparter icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förty skall förblifva. Del alle, som vederbör, till efterrättelAlfred Lindman se länder. Kejserliga Senaten för Finland: Walter Andersson. B. Anneberg. Walter Andersson. B. Amberg Walter Andersson. B. Amberg K. R. Helanen. K. Auer. K. R. Helanen. K. Auer. 454
Den 22 April 1914. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Abo Hofrätt inkommit mål emellan Pirponen ten Finn Fining och Hofrättsauskultanten Hans Estlander, bägge från Helsingfors stad, i egenskap af sysslomän i Handlanden Antti Ahos till konkurs upplåtna bo sökande, samt Apotekaren Artur Carén, från Åbo stad, uteblifven svarande, angående hyresfordran och afhysningGifven uti Justitiedepartementet den 22 April 1914. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Vid Rådstufvurätten i tio stad har Apotekaren Carin anfört att Tisprocenten Teiring och tuskultanten Ettander i deras ofvanberörda egenskap jämte Handlanden Aho för dennes konkursmassas räkning medels den 12 December 1910 Fagtecknadt kontrakt för en tid af ett år, Särv: S.S. l.S - f. f.  R. B. A. A B F. H 435 No 709. Pag. 45. R. D. 1914.
räknadt från den 1 Juni 1911 till samma dag 1912, hvilken hyrestid dock, ifall uppsägning icke skedde sex månader före hyresårets utgång, hvarje gång skulle förlängas med ett år, förhyrt en betiklokal jämte lider i Caren tillhöriga gården No 1. i första kvarteret och sjette stade delen i Åbo emot en hyra af 100 mark, hvilken skulle betalas hvartalsvis med 1000 mark vid äfventyr att konkursboet därest hyran icke erlades å sålunda bestämd tid eller hyresgästen utan Caréns samtycke till annan person öfverlåte hyreslägenheten, vore skyldigt att omedelbart från lägenheten af flytta och utgifva hela hyresbeloppet till hyresårets slut; och emedan disponenten Teiring och turkultanten Estlander försummat att till Apotekaren Carin erlägga det den 1. September 1912 till betalning förfallna fyresbeloppet 1000 mark, har Apotekaren Carin yrkat kenkursboets förpliktande att genast afflytta från hyreslägenheten och till honom utgifva såväl berörda 1000 mark jämte sex procents ränta därå från förfallodagen, som hyran för den återstående hyrestiden intill den 1 Juni 1913 med 3000 mark jämte fem procents ränta. saken förde hafva Risponenten Faring och Auskultanten Estlander påstått, utom annat, att de den 10 Juni 1912 öfverlåtit ifrågavarande hyreskontrakt till Handlanden Maijer Tergement, hvilken dock icke af Apotefaren Carin godfänts som hyrisgärt. Men enär Handlanden Pergament varit fullt vederhäftig för hyresbeloppet och Apotekaren Carin vid sådant förhållande saknat giltigt skäl för sin vägran att godkänna denne såsom hyresgäst halvatering och Ettander emotsett käromålets förkastande. Rådstufvurätten, hvarest parterne å ömse sider gjort anspråk på ersättning för rättegångskost156
naden, har medels den 26 Juni 1913 afkunnadt utslag i saken sig utlåtit; och som Handlanden Ahos konkursbo försummat att till Apotekaren Carin den 1 September 1912 erlägga den då till betalning förfallna hyresporten ettusen mark, har Rådstufvurätten ansett konkursmassan, jämlikt bestämningarna förenämnda till grund för krafvet lagda kontrakt, hafva förverkat den konkursloot jämlikt kontraktet till försäkrade hyresrätten, hvarför Råd stufvurätten ålagt konkursboet att ej mindre genast vid afhysningsräfventyr afflytta från ifrågavarande hyseslägenhet och lämna densamma till Apotekaren Caréns fria förfogande, än till Carin mot kvitto erlägga den fordrade hyran för hela Nyrestiden med fyratusen mark jämte ränta räknadt efter sex procent å ettusen mark från den 1. September 1912 och efter fem procent å ettusen mark från den December 1912, å samma belopp från den 1. Mars 1913 samt å ettusen mark från den 1 därpåföljande Juni, allt tills full betalning följde äfvensom att med etthundrafemton mark godtgöra Apotekaren Carin dennes kostnader i målet Hofrätten, under hvars pröfning Disponenten Teiring och tuskultanten Ettander i vadeväg dragit målet, har genom dom den 19 Januari 1714 låtit vid Rådstufvurättens utslag bero; hvarhos Tiiring och Estlander ålagts att af Handlanden Thos konkursmassas tillgångar till Apotekaren Carin utgifva femtio mark för dennes i målet uti Hofrätten hafda kostnader. Uti Hofrättens dom har Sirpenanten Teiring och tuskultanten Ettander sökt ändring. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Tirponenten Teiring och tuskultanten Ettander icke hafva anfört skäl till ändring i Härättens dom, vid hvilken förty skall förblifva. Det 457
alle, som vederbör, till efterrättelse lånder. Kejserliga Senaten för Finland. kanteri Saarinen Aske Luksiala Santeri Saarinen Aske Kiuksiala. Johannes Pesonen. K. R. Helanen Johannes Pesonen. K. R. Helanen A. V. Rudsuvaara Huhtikuun 23 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudestatulleessa takaisinsaantia koskevassa jutussa, jossa ovat nyttämmin konkurssiin joutunut Sahanomistaja Niilo Ahlgren, Helsingin kaupungista, hakijana Sekä Tilanomistaja Fredrik Jokinen, Pälkäneen pitäjän Kuisemän kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 23 päivänä Huhtikuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellen sä esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäti nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Tahanomistaja Ahlgrenille toimi tetun haasteen nojalla on Tilanomistaja Jokinen Pälkäneen ja Sahalahden pitäjäin kärätäinen Kihlakunnanoikeudessa lausuneet, että. teteckkari A. I. Talonius vainajan kuolinpesän jouduttua konkurssitilaan Jokinen, Åklagren ja Tohtori Johan Kinta, jotka olivat ollut takauksessa. IpLusnä: F. V. t. R. A. E. S. A. L. SS: 713. SS: 713. Pag. 325 R. D. 1911.
teckkari Saloniuksella Pohjoismaiden Osakopankin kauppaa ja teollisuut ta varten haarakonttorista Kotkan kaupungissa ollusta kassakreditiivilainasta, olivat tulleet mainittuun pankkiin suorittamaan viisitoista tuhatta markkaa sekä, siihen raho ja hankkiakseen, keskenänsä sopineet ottamaan pankista sanotun summan suuruisen kassakreditiivi lainan, siten että Jokinen 15 päivä nä Lokakuuta 1905 kirjoittautui lainanottajaksi sekä Ahlgren ja Vinter saman kuun 17 päivänä omavelkaisiksi takaajiksi; että Jokinen oli 27 päivänä Syyskuuta 1906 Pohjoismaiden Osakepankkiin suorittanut osansa lainasta viisituhatta markkaa ja että tuuttavasti myöskin Vinter oli siitä osansa maksanut, jota vastoin Ahlgren oli jättänyt osan lainasuudestansa maksamatta, koska Helsingin Raastuvanoikeus pankin hakemuksesta oli päätöksellä 5 päivältä Joulukuuta 1906 sanotun kassakralitiivikontrahdin nojalla velvoittanut hänet pankille suorittamaan 1666 markkaa 63 penniä 6 prosentin korkoineen edellisen Marraskuun 3 päivästä ja maksamattomia korkoja ai kaisemmalla ajalta 266 markkaa 33 penniä, mitkä määrät Åelgren Sitten 21 päivänä Tammikuuta 1907 olikin ulosottomiehelle suorittanut; se kä että Sahanomistaja Åkigrén, käyt täen hyväkseen sitä seikkaa, että Tilanomistaja Jokinen oli merkinnyt iisensä puheenalaisen kassakreditiin lainan ottajaksi ja huolimatta asian osaisten edellämainitusta sopimuksesta, oli Hämeen läänin Kuvernöörin luona hakenut ja saanut päätöksellä 3 päivältä Joulukuuta 1907. Jokiselta ulos tuomituksi mitä Ahlgren oli joutunut pääomaa ja korkoja maksamaan eli yhteensä 1953 markkaa 24 penniä, tälle summalle 6 prosentin koron 21 päivästä Tammikuuta 1907 ynnä lisäksi 35 markkaa lainhakukujen korvausta, mitkä määrät ynnä ulosottokäskyn lunastuksen, 1 markan, Jokinen oli 459
päivänä Tammikuuta 1908 ulosottomiehelle suorittanut yhteensä 2105 markalla 18 pennillä. Tähän nähden on Tilanomistaja Jokinen vaatinut Tahanomistaja Ahlgrenia velvoitettavaksi Jokiselle takaisin maksamaan äskonsanottu summa korkoineen. Kanteesta kuultuna on Sahano mistaja Ahlgren selittänyt, että hän, Tilanomistaja Jokinen ja Tohtori Iin ter, jotka olivat ollut Apteekkari Taloniukselle Pohjoismaiden Osakepankista myönnetystä 2000 markan kassakreditavitainasta takauksessa, olivat Saloniuksen kuoltua sopineet mainitun lainan maksamisesta si ten, että he yhdessä suorittaisivat pankkiin 5000 markkaa ja lopun suorittamiseen ottaisivat pankista 15000 markan kreditiivilainan, mikä laina olikin otettu edellämäine tulla kassakreditiinikontrahdilla; mutta kun Jokinen oli laiminlyönyt suorittua kolmanneksen sanotusta 5000 markan eriistä, jonka Ahlgren oli, jo ennenkun kreditiivilaina otet tiin, yksin pankkiin maksanut, oli Ahlgren Hämeen läänin Kuvernöörin luona Jokiselta hakomet ja sitten ulosotattanut tuon kolmanneksen korkoineen eli yhteensä 1853 markkaa 24 penniä; minkä tähden ja kun siis ei lainkaan ollut kysymyksessä, Jokisen mainitsema 1500 markan kassakveditti vilaina, josta Jokinen oli osansa maksamet, Ahlgrén on pyytänyt kannetta hyljättäväksi; samalla Kihlakunnanoikeudessa käyttämänsä asiamiehen kautta myöntäin, että niin oli puheenalaista 15000 markan kassakreditii vikont ruhtia tehtäessä edelleen jäänyt Maanviljelijä Jokiselle ja Tahtori Vinterille vastuunalaiseksi sanotun lainan kolman neksen suorittamisesta korkoineen. Tilanomistaja Jokisen huomautettua Sahanomistaja Ahlgrenin perustaneen hakeensa Kuvernöörin luona juuri 1500 markan kassakreditiivikontrahtiin, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvaus ta oikeudenkäyntikuluistaan, 27 päi460
vänä Maaliskuuta 1909 julistetulla päätöksellä siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Tuhanomistaja Ahlgrenin alkuperäistä kassakreditiivikontrahtia ja siihen kirjoitettavaa kuittausta vastaan Tilanomistaja Jokiselle heti maksamaan edellä mainitut tuhat yhdeksänsataa viisikymmentakolme markkaa neljäkolmatta pennia kuuden prosentin korkoineen 21 päivästä Tammikuuta 1907, kolmekymmentäkahdeksan markkaa lainhaku kulujen korvausta ja yhden markan ulosottokäskystä, minkä ohessa Ahlgrenin tuli palkita Jokisen kulutukset oikeudenkäynnissä kahdellasadalla viidellä kymmenellä markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Sahanomistaja Ahlgren oli vetoamalla saattanut jutun, on 27 päivänä Syyskuuta 1911 antanut siihen tuomion; ja koska Suhanomistaja Ahlgren ei ollut on nut vastoin Kihlakunnanoikeudessa hänen puolestaan tehtyä myönnytystä näyttää Tilanomistaja Jokisen kanssa sopeneensa, että siihen osuuteen puheenäolevasta viidentoistatuhannan markan kassakraditiivilainasta, josta Jokisen tuli vastata, sisällyi myöskin kolmas osa niistä viidestätuhannesta markasta korkeerineen, jotka Ahlgren Lokakuussa 1905 oli Pöljoismaiden Osakopankin Kolkassa olevaan haara konttoriin suorittanut, on Hovioikeus jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus oli jutussa johtunut, sen ohessa velvoitta en Tahanomistaja Ahlgrénin korvaa maan Tilanomistaja Jokisella jutun takia Hovioikeudessa ollut kulungit ja sitä varten Jokiselle suorittamaan seitsemänkymmentä markkaa. Hovioikeuden tuomioon on Tuhano mistaja Ahlgren anonut muutosta pevistetmatta, johon. Tilanomistaja Joki nen on vastannut, minkä jälkeen ja Tuhanomistaja Ahlgrenin tällä välin jouduttua konkurssitilaan täällä on asiassa toimitettu suullinen kuulustila, jossa Ahlgrenin konkurssipesää vat edustaneet sen uskotut miehet Hilsingin kaupungissa asuvat Talonomis461
taja, J. T. Isotupa, Kauppias Oskari Huttunen ja Varatuomari Kaarlo Viktor Holma. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo selvite tyksi, että Tahanomistaja Ahlgren, Tilanomistaja Jokinen ja Tohtori Kinter, jotka olivat kirjoittuutuneet takaa jiksi Apteekkari Saloniuksen 3 päivänä Huhtikuuta 1903 Pohjoismaiden Osakepankilta kauppaa ja teollisuutta varten saamasta kahdenkymmenenhehannen markan kassakreditiivilainas ta korkoineen, olivat Salomiuksen kuoltua ja hänen perillistensä luovutettua Saloniuksen jäämistön konkurssiin, keskenään sopineet kolmia suorilla maan pankille sanotun lainan, jonka ynnä sen korkojen maksamiseksi sitten on käytetty Suhanomistaja. Akt grenin omista varoistaan pankille 11 päivänä Lokakuuta 1905 lähettämät viisituhatta neljäsataa kaksi markkaa ynnä kanteessa mainitulla 15 päivälle saman kuuta päivätyllä kassakreditiivikontrahdilla sanotusta pankista saadat varat; sentähden ja kun Tilanomistaja Jokinen, jonka sanotun sopimuksen mukaan siis oli ollut mak settava Taloniuksen puheeksitullasta kahdenkymmenentuhannen markan lainasta ja sen korosta kolmannes ei ole väittänytkään siitä muuta makräneensä kuin pankille kolmannen sen 15 päivälle Lokakuuta 1905 päiviityn kassakreditiinikontrahdin si sällyksestä ja Tuhanomistaja Ahl grenille tuhat yhdeksänsataa viisi kymmentäkolme markkaa kaksikym mentäneljä penniä, joka rahamäärä on vastannut kolmannesta edellämainitusta Sahanomistaja Ahlgrénin pankille 11 päivänä Lokakuuta 1905 lähettämästä summasta korkoineen, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljätä Tilanomistaja Jokisen jutus sa ajaman kanteen, mutta Tuhan omistaja Ahlgrenin konkurssisissa saa kuitenkin asian laatuun nähden itse kärsiä Ahlgrenille jutussa olket
kustannukset. Tätä kaikki asiano maiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Felix Isoikoski Walter Andersin B Annberg J. Nyman. B Annberg J. Nyman. : Alfred Lindström. 1914. Huhtikuun 27 päivänä Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta maksuilla tulleessa, saamista koskevassa nostointussa, jossa ovat Lahden kaupungissa asuva Konekauppias Kaarle Juho Heinonen, samassa kaupungissa asuruiden edesmenneiden Muurarin Johan Gustaf Majanderin ja hänen vaimonsa Amanda Majanderin alaikäisten tyttäriin Olga ja Aino Majanderin holhoojana, hakijana sekä Sähköttäjä Lomise Strömberg, samasta kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 27 päivänä Huhtikuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt pitun asia kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraa vat tiedet: Johan Gustaf Majander on Läsnä: F. S. W. A. B.S. C. N. Kl. f. af G. E. Winter Lin 27 Sr. 1910. No 738.