Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
menen penniä, jotka oli talletettu sen varalla, jolle Oikeus on tuomit sisi Kihlakunnanoikeus on 23. päivänä luhtikuuta 1908. julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla kyliän nyt kontun sekä määrännyt, että mainitut neljäsataa kahdeksankymmentä viisi markkaa kymmenen penniä viiden prosentin korkoineen lukien 21 päivästä Syyskuuta 1907, jolleen Jaakko Kujanpää oli rahat kantanut, olivat jätettävät Juho Lammille levioikeus, jonka tutkittavaksi ja ho Lampi oli veteamalla saattanut jutun, on tuomiossa 26. päivältä Toukokuuta 1909. antanut lausuntensa asiasta; ja koska oli selvitetty että Juho Lampi, Jaakko Cajanpään edellämainittuna 21. päivänä Kesäkuun ta 1906. ostaissa Lammin höyrysahalla puheenalaisen köytäkoneen, oli huomauttunut Kujanräätä siitä, että kone myytiin sellaisena kuin se siinä oli nähtävänä, eikä oltu väytetty, että konnossa, kun se ilaapajärven sahalla vastaanotettiin, olleet riihaisemmät ovat olisivat Juho Lammin tuottamuksesta syntynyt kaupan jälkeen, on Hovioikeus, kumotin Kihlakunnanoikeuden päätöksen, velvoittanut Jaakko Kujanpään ja hänen asiakumppaninsa kuillia vastaan Juho Lammille suorittamaan vaaditut tuhat kaksisataa markkaa viiden prosentin korkeineen 28. päivästä Tammikuuta 1907, jolloin haasle asiassa oli toimitettu Jaakko Kujanpäälle, kuin myöskin korvaamaan Juho Lammille hänen oikeudenkäyn tikustannuksensa Kihlakunnanoikeudessa kahdellasadalla markalla ja Hovioikeudessa viidelläkymmenellä markalla, ja oikeutettiin asian näin päättyessä Jaakko Ilajanpaa ja hänen asiakumerkanensa kantamaan ja kuittamaan Kujanraan tället tämä edellämainittu rahamäärä kirkainen Hovioikeuden tuomioen ovat Jaakko Ilujanpää ja hänen asia kumppaninsa anonut muutesta tänni toimittamallaan muutetmalla, jo436
hon Juho Lampi on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julan ja katsoo, olluvat saakko Kujanpää ja hänen asiakumpponinsa de esiintuoneet syytä muulla tavoin muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, kuin että, koska Juho Lamri Herioikeudessa on ollut muutoksenhakjana, Jaakko Kujanpää ja hänen asiakumppaninsa vapautetaan maksamasta Herraikeuden Juho Lammille hänen kuluistaan Hovioikeudessa määräämää korvausta viittäkymmentä markkaa, joka oikeus tuna Hovioikeuden tuomio muuten jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset neudattakoot Guisarillinen Suomen Pennatti:  Gytkunnass Mätter Andersson. Ylkunnen Måtter Andersson Alfrid Luksiala. B. Amberg Alfrid Luksiala. B. Amberg K. R. Helanen. E. Thesleff. Tokakuun 21. päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tullassa, pisän tavaran ilmoituksen valalla vahvistamista koskevassa jutussa jossa Talolliset Tahvo Juhonpoika Hirvonen, Rääkkylän pitäjän sen turinniemen kylästä, ja Juho Juhonpoika Hirvonen, saman pitäjän Kiesvaaran kylästä, sekä Talollisentytär Emma Juhontytär Hirvonen, viimeksimainitusta kylästä, ovat hakijoina sekä Talollisen Matti Matinpoika Hirvosen leski taija Stiina Hirvonen ja hänen tyttärensä Aina Maria Hirvonen, Kiesvaaran kylästä, vastaajana. tunettu Oikeusosustossa 21 päivänä Lokakuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Rääkkylän pitäjän peräjäkunnan Kihlakunnanoikeus 27 päivänä Syyskuuta 1906 julistamallaan Surna: 9.41. 8. l. 1/2 tt - 61. Ktt. 437 No 1464. Pag. 275. R. T. 1909
päätöksellä oli Maija Stiina ja Aina Maria Hirvosen vaatimuksesta velvoittanut Matti Matinpoika Hirvosen veljen Juho Matinpoika Hirvosen sekä viimeksimainitun lapset edellämainitut Tahvo, Juho ja Emma Hirvosen luovuttamaan asianosaisten yhteisen pesän sellaisan jakoon, että Maija Stiina ja Aina Maria Hirvosen osa siitä tulisi heille erotetuksi, ja sen ohessa määrännyt, että Juho Matinpoika Hirvosen ja hänen mainittu jen lastensa tuli jaossa ilmoittaa kaikki heidän hallussaan oleva omansuus niin tarkkaan, että he, jos sitä vaadittaisiin, voisivat valallaan vahvistaa, etteivät he tietensä ollut jättänet mitään siitä ilmoittamatta, sekä mainittu yhteispesä sitten 7 päivänä Tammikuuta 1907 alotetussa ja 16 päivänä samaa kuuta lopitetussa jaossa oli jaettu hahtia siten, että puolet siitä oli langennut Maija Stiina ja Aina Maria Hirvoselle sekä toinen puoli Juho Matinpoika Hirvoselle, ovat Maija Stiina ja Aina Maria Hirvonen kirjallisen haastun nojalla 14 päivänä lokakuuta 1907 Kihlakunnanoikeudessa vaatinut, että Juho Matinpoika Hirvonen ja hänen mainitut lapsensa sakon uhalla velvoitettaisiin vannomaan Kihlakunnanoikeuden edellämainitussa päätöksessä määrätty vala; minkä ohessa Maija Stiina ja tina Maria Hirvonen ovat pyytäneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Kihlakunnanoikeuden viimeksimainittuna päivänä ollassa istunnossa, johon tahvo Hirvonen ei ollut saapunut ovat Juho Matinpoika juho siihen poika ja Emma Hirvonen vaati neet että, koska huusti Tahvo Hirvaselle oli toimitettu siten että aikaksi todistettu jäljennös haastekirjasta oli kiinnitetty hänen asuntonsa seinälle eikä Tahvo Hirvosta siis oltu asiaan laillisesti haastettu, Maija Stiina ja Aina Maria Hirvosen hanne jätettäisiin varteen ottamatta; minkä johdosta Kihlakunnanoikeus, sittenkuin asianomainen haastemies oli 138
todistanut etsineensä Tahvo Hirvosta tämän kotoa eri päivinä häntä tapaamatta tai saamatta hänen kotiväeltänsä tai naapuraitansa osatusta hänen aleskalupaikasta sekä tulleensa asianhaaroista käsittämään hänen piileilevän haastetta ja sen takia ei aineastaan naulannansa jäljennöksen haastekirjasta Tahvo Hirvosen asiannon seinälle vaan myöskin antaneensa siitä tiedon hänen kotiväellensä, on samana päivänä julistamassaan välipäätöksessä lausunut haasteen Tahvo Hirvoselle laillisesti toimitetuksi sekä Tahvo Hirvosen poissaalan vuoksi siirtänyt asian käsittelyn toiseen oikeudenkäyntitilaisuuteen, johon Tahvo Hirvosen oli saavuttava hänelle sitä vasten määrätyn sakon uhalla Asiassa kuulusteltuna on Juho Matinpoika Hirvonen ilmoittanut suostuvansa tekemään puheenalaisen valan, mutta Tahvo, Juho Juhonpoika ja Emma Hirvonen ovat vastustaneet kannetta, väittäen Juho Matinpoika Hirvosen testamentin nojalla. yksinään hallinneen kysymyksessä olevan pesän omaisuutta ja katsoen hänet siitä syystä myöskin yksin velvolliseksi vannomaan vaaditun valanAsiakirjain osottaman menettetyn jälkeen on Kihlakunnanoikeus 12 päivänä Joulukuuta 1908 julistamallaan päätöksellä ratkaissut asian; ja koska Kihlakunnanoikeus, edellämainitulla lainvoiman saaneilla päätöksellä 27 päivältä Syyskuuta 1906, määrätessään kysymyksessä olevan jaon toimitettavaksi, oli velvoittanut Juho Matinpoika Hirvosen sekä Tahvo Juho Juhonpoika ja Emma Hirvosen siipa ilmoittamaan heidän hallussaan Sovan omaisuuden niin tarkkaan, että he vaadittaessa voisivat ilmoituksensa valallaan vahvistaa, sentähden ja kun Maija Stiina ja tina Maria Hirvoselta oli oikeus nauttia tuota Kihlakunnanoikeuden huille suomaa oikeustuvaa, on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Juho Matinpoika Hirvosen sekä Tahvo, Juho 439
Juhonpoika ja Emma Hirvosen heille kullekin määrätyn kahdensadan markan sakon uhalla heti vannomaan vaaditun valan sekä yhteisesti tahi sen heistä, jolla varoja oli, kolmella radalla markalla korvaamaan Maija Stiina ja Aina Maria Hirvoselle heidän oikeudenkäyntikustannuksensa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Fahvo, Juho Juhonpoika ja Emma Hirvonen, Juho Matinpoika Hirvosen sillavälin huoltua, olivat vetoamalla saattaneet jutun, Tahvo Hirvonen sen ohessa anoen muutosta Kihlakunnanoikeuden edellämainittuun välipäätökseen 14 päivältä Lokakuuta 1907, on 17 päivänä Heinäkuuta 1909 antamallaan tuomiolla hyväksynyt Kihlakunnanoikeuden äskensanotun välipääntöksen sekä mitä itse asiaan tuli jättänyt sen Kihlakunnanoikeuden lopullisen päätöksen varaan; ja ovat Tahvo, Juho Juhonpoika ja Emma Hirvonen sen ohessa velvoitetut viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Maija Stiina ja Aina Maria Hirvoselle heillä jutun vuoksi Hovioikeudessa ollut kulut Hovioikeuden tuomioon ovat Tahvo, Juho Juhonpoika ja Emma Hirvonen monut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Maija Stiina ja Aina Maria Hirvonen ovat säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Tahvo, Juho Juhonpoika ja Emma Hirvonen ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi tullen Kihlakunnanoikeuden, ilmoituksesta, ottaa juttu edelleen käsiteltäväkseen ja siinä laillisesti menetellä, ja velvoitetaan Tahvo, Juho Juhonpoika ja Emma Hirvonen maksamaan Maija Stiina ja tina Maria Hirvoselle, heiltä täällä oikeudenkäyntiin menneiden kustannusten kervaukseksi, kuusikymmentä viisi markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudatta140
koot Keisarillinen Suomen Senaatti Wittnemme Walter Andersin. Alfredliuksiala. B. Amberg. Alfredliuksiala. B. Amberg. K. R. Helanen E. Thesleff Lokakuun 23 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Purun Hovioikeudesta tullassa, torpan tilusten luovuttamista koskevassa jutussa, jossa Itsellinen Willehad Mattsson, Kärkölän pitäjän Isosatlialan kylästä, sekä saman pitäjän Kärkölän kylästä olevat Työmiehet Kalle Anton ja Johan Henrik Askolin, yhteisesti, ovat hakijoina sekä sanotusta Isosattialan kylästä kotoisin oleva Talollinen Antti Viktor Uotila vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 23 päivänä Lokakuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niis tä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa. Maaliskuun 8 päivänä 1845 tehdyssä sovintökirjassa olivat sillehad Mattssonin isä sekä Kalle Anton ja Johan Henrik Aslalinin äidinisiä Matti Abrahaminpoika ja länen veljensä, Antti Viktor Uotilan isänAntti Vilhelm Uotilan isä Antti Abraha minpoika tehneet sellaisen sovinnon, että Läsnä: S.S. - A. K. - J. P. do 9. J A. Lm. SS: 18. No 1472. Pag. 75 P. D. 1909.
Matti Abrahaminpoika, joka oli silloin käsäjiin haastattanut Antti Abrahaminpojan aikoen moittia tämän hakemaa lainhuuda tusta Aliuotila -nimiseen puoleen Uotilan taloa Isosattialan kylässä, luopui ajamasta juttua, kun Antti Abrahaminpoika antoi Matti Abrahaminpojalle ynnä tämän vaimolle ja lapsille oikeuden ikuisiksi ajoiksi määrätystä vuosiveoosta hallita Matti Abraha minpojan siihenkin asti sanotun talon aluella viljelemiä pelto- ja niittytiluksia se kä ottaa metsäntuolteita tarpeikseen mistä parhaaksi katsottiin. Antti Viktor Uotilalle toimitetun haasteen nojalla ovat sittemmin Willehad Matts son sekä Kalle Anton ja Johan Henrik Askolin kuin myöskin Helsingin kaupungissa esuva Konttoristi Aksel Engelberth ja hänen vaimonsa Amalia Engdorth Hollolan, Anstolan ja Härkölän pitäjäin käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuneet, että Nutti Abrahaminpoika vuonna 1868 oli kiveel loisuutensa ja köylyytensä takia luovutta nut puheenalaiset tilukset, joita nimitettiin Haaviston torpaksi, Aluotilan talon silloiselle omistajalle Antti Wilhelm Uotilalle sitä vastaan että tämä elättäisi Matti Abrahaminpojan ja hänen lapsensa sekä maksaisi hänen velkansa ja ehdolla että Matti Abrahaminpojan kuoltua hänen lapsensa, jos tahtoisivat, saisivät ottaa torpan haltuunsa, mikä välipuhe oli tehty kirjallisesti, vaikkeivät Willehad Mattsson ja hänen asiakumppaninsa voineet esittää tehtyä välikirjaa, joka ei koskaan ollut heidän hallussaan ollut. Ja kun Matti Abrahamin pojan vuonna 1890 kuoltua Antti VihtorUotila, joka oli tullut Alivotilan tilan omistajaksi, ei ollut hyvällä luovuttanut Haaviston torppaa Matti Abrahaminpojan lapsille, joita oli ollut neljä ja joista sittemmin niinikään edesmennyt Vilhelmiina Matintytär oli Kalle Anton ja Johan Henrik Askolinin ynnä Amalia Engelberttiin äiti, ovat Willehad Mattsson ja hänen sanotut asiakumppaninsa, katsoen itsellään olevan oikeuden 12 päivänä Heiskuuta 1895 maatilojen osittamisesta annetun asetuksen 11 SS:n mukaan saala Haaviston torppa erotetuksi itsenäiseksi tilaksi, vaatineet Antti Viktor Uotilaa velvoitettavaksi heille luovuttamaan SS 19
yhteensä puolet sanotun torpan tiluksista ja nautinnoista sekä suorittamaan korvausta oikeudenkäyntikustannuksista Asiasta kuultuna on Antti Viktor Uotila vastustanut kannetta; minkä jälkeen ja sittenkun Komisionimaamittari Ivar Meurman 5 päivänä Joulukuuta 1905. oli toimittanut katselmuksen Haaviston torpan tiluksista sekä Willehad Mattsson ja hänen asiakumppaninsa olivat Hämeen läänin Kuvernöörille Joulukuussa vuonna 1915 annetussa kirjoituksessa anoneet sellaista toimenpidettä, että puheenalaiset Haaviston torpan tilukset erotettaisiin heille itsenäiseksi tilaksi, on Kihlakunnan oikeus, jossa Antti Wilhelm Uotilaakin on asiasta kuulustettu, 2 päivänä Huhtikuuta 1900 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt jutus sa ajetun kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi muun nuassa Willehad Mattsson ja hänen mairitut asiakumppaninsa olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 5 päivänä Helmikuuta 1909 antamallaan tuomiolla, koskeiviit Sillehad Mattsson ja hänen asiakumppaninsa ollut näyttäneet heillä olevan mitään Antti Vihtor Uotilaa sitovaa oikeutta saada kysymyksessä olevat torpantilukset itselleen luovutetuiksi, jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johan Kihlakunnanoikeus oli jutussa johtunut. Hovioikeuden tuomioon ovat Villehad Mattsson sekä Kalle Anton ja Johan Henrik Asholin anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustamalla, jonka kaksoiskappaleen Antti Viktor Uotila on perinyt asiaan sittemmin vastaamatta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei ole esiintuotu syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuonista, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Villehad. Mattsson asiakumppaneineen suorittamaan Antti Viktor Uotilalle maksut kaksikymmentäkahdeksan markkaa hänen kappaleestaan tätä Keisarillisen Senaatin tuomiota. Satakailki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: kuiten Saarinen seksi Käyly kuiten Saarinen seksi Käyly Alannes Sillonen. Johannes Pesonen. Alannes Sillonen. Johannes Pesonen. Alfva Lindström 439 2588
Lokakuun 24 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, pakkoluovutusarvion moittimista koskevassa jutussa, jossa Talolliset Juho Edvard Nattari, Kustaa Alfred Heikkilä, Kaarle, Marttila,Kaarle Heikki Toosi ja Kaarle Kraatarla sekä Virka talonvuokraajat Kustaa Märve ja etukusti Eerola, kaikki Kangasalan pitäjän Vatialan kylästä, ynnä Tehtailija Atte Robert Wikholm, Tampereen kaupungista, yhteisesti ovat hakijoina sekä Suomen kruunu tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 24 päivänä Lokakuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saa nut tietää seuraavaa: Sittenkun Hämeen läänin Kuvernöminvirasto oli 10 päivänä Huhtikuuta 1905 antamallaan päätöksellä vahvistanut ne alueet, jotka Keisarillisen Senaatin Kulku aitastoimituskunnan päätöksen mukaan Läsnä: S.S. - W. A: A. L. J. P. H. af H. 448 No 1474. Pag. 136 RD 1909
10 päivältä Huhtikuuta 1902 oli valtionrantäteille soranottopaikaksi ja sille johtavaa raitiotistä varten pakkolunastettava muun muassa Nattarin, Lemmetyn, Heikkilän, Mertilan, Toosin, Pekan, Liutun ja Toikan perintötiloista sekä Märreen ja Eerolan sotilasvirkataloista ylläsanotussa Vatialan kylässä ynnä tämän kylän yhteisistä maista, sekä samalla määrännyt luovutetuista alueista korvausta Nattarin ja Lemmetyn tilaille yhteensä 318 markkaa 80 penniä, Heikki län tilalle 497 markkaa 30 penniä, Marttilan tilalle 122 markkaa 50 penniä, Too sin tilalle 587 markkaa 60 penniä, Pekan tilalle 586 markkaa 50 penniä, Liutun ja Toikan tiloille yhteensä 348 markkaa, Märveen tilalle 528 markkaa 50 penniä ja Eerolan tilalle 255 markkaa 40 penniä se kä Vätialan kylän tilojen kesken jaettavaksi niiden manttaaliluvun mukaan yhteisestä maasta luovutetusta 4,950 hehtaarin alasta, lukien 2000 markkaa hehtaarilta, 9ne markkaa ja kerta kaikkiaan 800 markkaa vartijan palkkaamiseksi kylän keskellä olevaa ylikäytävää varten, kaikki erät kukoineen viisi sadalta vuodessa lukien 1 päivästä Elokuuta 1902, ollen Märveen ja Eerolan virkataloille lankearat korvaukset tulevat kruunulle, jonka puolestaan tuli näiden virkalalojen silloisille halti joille suorittaa korvauksen vuotuinen korko niin kauvan kuin heidän vuokravikuitensa kesti, niin ovat Juho Edvard Nattari ja hänen asiakumppaninsa, joista Pöllari omisti Pallarin ja Lemmetyn tilat, Kustaa Alfred Heikkilä Heikkilän tilan, Kaarle Marttila Marttilan tilan, Kaule Heikki Teosi Toosin tilan, Kaarle Kreator la Pekan ja sitä paitsi Kraatarlan tilan niinikään Vätialan kylässä sekä Tehtailija "Vikkalan Leutun ja Toikan tilat ynnä Kustaa Märve ja Aukusti Eerola hallitsivat edellinen Märveen ja jälkimäinen Eerolan virkataloa, tyytymättöminä Kuverniörin viraston kerrottuun päätökseen, Suomen kruunulle ottamiensa haasteiden nojalla, Kangasalan ja Messukylän pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut: että korvaus luovutetusta yhteisestä maasta määrättäisiin sen soramäärän mukaan, joka löytyi tuolla maalla olevassa serakukkulässä, ja Juho Edvard Nattarille asiakump449
paneineen, koska kukkula sisälsi 1051.200 kuutiömetriä soraa, jonka hinta oli ainakin 15 penniä kuutiometulta, sanotusta maasta tuomittaisiin korvausta 157.680 markkaa, tahi, siltä varalta, ettei mainitulla perusteella tehtyä korvausvaatimusta voitaisi hyväksyä, että heille luovutetusta yhteismäastä tuleva korvaus, siihen nähden että tätä maata voitiin käyttää asuntotonttima ja tontti maan vuokra paikkakunnalla oli vähintäänkin 3 markkaa 20 penniä aarilta. vahvistettaisiin ainakin 31.606 markaksi 40 penniksi; että, koska Juho Edvard Mattarille ja hänen asiakumppaneilleen johtui vahinkoa ja haittaa kaikenlaisissa joissa sen johdosta että kylän teistä, jotka ennen olivat olleet tasaisia, rautatun takia oli läntistä kerotettu noin metri5:20 metrin matkalla ja eläistä tietä syvennetty noin kolme metriä 35-40 milsen matkalla, heille tuomittaisiin korvun tuosta vahingosta arvion mukaan; että koska kumhaakin ylikäytävää varten tarvittiin kuuden kuukauden aikana vuodessa oma vartijansa ja heidän palkkaamiseen yhteensä vähentäin 30 markkaa kuukaudelta, ylikäytävien vartijain palkkaamiseksi määrättäisiin maksettavaksi vuosittain 300 markkaa; sekä että aika, josta korko oli laskettava kaikille vahvistetulle ja vielä tuomittaville määrille, oli luettava 15 päivästä Helmikuuta 1901, jolloin luoviitetut alueet oli otettu Rautalien hallituksen huostaan ja niiden käyttäminen Matlarilta ja hänen asiakumppaneiltaan kulletty; minkä ohessa Juho Edvard Nattari ja hänen juttukumppanensa ovat vaatinut orvausta oikeuden käyntikuluistaan Kihlakunnanoikeus, jossa Rautatienhaltitus, Suomen vallion puolesta, on vastustanut kannetta, on 13 päivänä Tammikuuta 1906 ja listamassaan päätöksessä antanut asiasta lausuntonsa ja katsonut, etteivät Juho Edvard Kartari ja hänen asiakumppanensa otteet näyttäneet, että he olisivat tilaisuudessa myymään pakkolunastetusta maasta soraa niin runsaasti, että tuon maan hinta voitaisiin määrätä siinä olevan seramäärän perusteella, minkä vuoksi Nattarin ja hänen asiakumppaniensa vaatimukset siinä kohden hyljättiin; mutta on Kihlakunnanoikeus katsonut korkeimman käy150
vän hinnan sanotusta maasta laskilta vaksi sen kelpaavaisuuden mukaan asun talonteiksi ja sen vuoksi, ottaen myös huomiron että maasta vuosittain oli myyty jokin määrä soraa, ylentänyt siitä pakkohuovutuksessa määrätyn hinnan neljänneksellä eli kahdeksitoistatuhanneksi kolmeksisadaksi seitsemäksikymmeneksisäisseitsemäksi markaksi viideksikymmeneksi penniksi. Mitä sitten tuli sorapaikalle vievällä sadalla olevista ylikäytävistä syntyneiden haittojen korvaamieen, on Kihlakunnanoikeus päättänyt, että niistä laskettuun korvaukseen kahdeksaansataan markkaan oli lisältävä sama määrä, joten sen tuli otta tuhat kuusisataa markkaa, ja mikäli koski korkovaatimusta on Kihlakunnanoikeus, vaikka olikin näytetty, että ja 1901 vuoden alkupuolella oli tehty täitä sorapaihelle vievää rataa varten, katsonut pakkohunasti tun maan vasta sitten, kun se Syyskuussa samana vuonna oli tullut aidatuksi, jonka neen Juho Edvard Nattarin ja hänen juttukumpaniensa hallinnasta erotetuksi, minkä vuoksi Kihlakunnanoikeus on päättänyt, että Kartarille ja hänen asiakumppaneilleen tulevista korvausmääristä oli korko laskettava seuranneen Lokakuun 1 päivästä. Tähän nähden ja hyljäten muut tämän yli käyvät vaatimukset on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Suomen kruunun suorittamaan naikille Vähälän kylän tilojen omistajille yhteisesti, tilojen manttaatiluvun mukaan jaettaväksi, korvaukseksi luovutetusta yhteisestä maasta kaksitoistatuhatta kolmesataa seitsemänkymmentäseitsemän markkaa viisikymmentä penniä ja ylikäytävien aineustamistä haitoista tuhat kuusisataa markkaa, kuin myös maksamaan sekä näistä että yllämainituista tiloista erikseen hakkoluoviitetuista alueista niiden entiselle omistajille määrätyistä korvauserista viiden prosentin koron vuodessa 1 päivästä Losäkuuta 1901 lähtien; ollen kuitenkin nyt tuomituista määristä laillisessa järjestyksessä vähennettävä mitä Juho Edvard Tattarille ja hänen asiakumppaneilleen mahdollisesti oli sitä ennen kruunun puolesta suoritettu Tämän ohessa on Kihlakunanoikeus määrännyt, että Märveen ja saalan verkalalaja kahden lukeutuvat korvausmäärät olivat jäävät kruunulle, jonka tuli vuosittain suorittaa niistä ko151
rot Kustaa Märveelle ja Aukusti Erolalle niin kauvan kuin heidän silloiset vuokravikeutensa kestivät Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Edvard Nattari ja hänen asiakumppaninsa olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 7 päivänä Huhtikuuta 1909 antamallaan tuomiola jättänyt asian kysymyksessä olevista kohdin Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan Hovioikeuden tuomioon ovat Juho Edvard Nattari ja hänen asiakumppaninsa hakeneet muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Juho Edvard Nattari ja hänen asiakumppaninsa ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudat takoot Keisarillinen Suomen Senaatti Santen Saarinen Ulfer Andersin. Santen Saarinen Ulfer Andersin. Alfred Luksiala. Johannes Pesonen. Haf Hellen Lokakuun 24 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Kiipurin Hovioikeudesta tulleessa, konkurssissa valvottua saatavaa koskevassa jutussa, jossa Parikkalan pitäjässä kotipaikka-oikeutta nauttineen Kangaskoski Aktiebolag nimisen osakeyhtiön. konkussipesän toimitsijamiehet Hovioikeudenasessori Elias Walfrid Sopanen ja Insinööri Georg Holm ovat hakijoina sekä Pietarin kaupungista Tenäjän Keisarikuntaa kotoisin devat Kauppias Hugo Kaufmann-vainajan leski Maria Kaufmann, omasta puolestaan ja alaikäisen tyttärensä Ada Kaufmannin holhoojana, ynnä täysiikäinen tytär Alec Kaufmann, saapuville tulleina, mutta täysiikäinen poika Remu Kaufmann poisjääneenä, vastaajina: Annettu Oikeus osastossa 24 päivänä LokaV. B. t. - A. K. - J. P. R.t. - R.K. E. T. 441 No 1475. Pag. 154. R. D. 1910.