Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
icke utlämnad stam. And. Kurt & Co:o Aktiebolag har i saken genmält, att efter det dess inrop af ifrågavarande virkesparti af kronan godkänts, det ålegat bolaget att ställa vederhäftig borgen för köpevilkorens fullgörande i början af November 1910; att bolaget i anledning häraf därefter till Savenäs Aktiebolag öfversandt en af And. Kurt6o Aktiebolag undertecknad, den 4. November sagda år dagtecknad afhandling, hvari till Sävenäs Aktiebolag öfverlåtits dess öfverenskomna andel i virkespartiet mot vilkor att bolaget egde före samma månads utgång ställa af And. Kurt & b:o Aktieboläg godkänd borgen för fullgörande af köpevilkoren, vid äfventyr att Savonäs Aktiebolag ginge sin rätt till andel i mikespartiet förlustig; att sagda afhandling godkänts och undertecknats å Sävenäs Aktiebolags vägnar af dess ledare Sven Unander eller en af de två personer, som företrädt bolaget vid öfverenskommelsen den 2. Augusti, samt att Sävenäs Aktiebolag först i början af December 1910. genom ofvannämnda filialkontor inledt underhandlingar i syfte att ställa den ifrågavarande borgen men att dessa underhandlingar förfallit, dels emedan den person, till hvilken filiälkontoret i sådant afseende vändt sig, ej varit behörig att träffa aftal för And. Kurt & b:o Aktiebolag, dels emedan tiden för borgens ställande då redan utgått; och jämte det And. Kurtso Ero Aktiebolag ansett, att Särenäs Aktiebolag på grund af dess försummelse att på utsatt tid ställa borgen förverkat rätt till andel i virkespartist, äfvensom bestridt ersättningsanspråket såsom okäligt, har And. Kurt & Co Aktiebolag motsätt förkastande af motpartens talan. Af Sävenäs Aktiebolag har häremot framhållits, att Sven Unander icke varit berättigad att ingå förbindelser för Sävenäs Aktiebolag af den art omförmälda afhandling innehållit, utan hade sådant ensamt tillkommit bolagets verkställande direktor, hvarföre den åberopade afhandlingen af den 670
4. November 1910. vore ogiltig och saknade all betydelse. Häradsrätten, hvarest parterne ömsesides anhållit om ersättning för sina kostnader i rättegången, har medels utslag den 7. December 1912. på däri upptagna skäl ålagt And. Stjertz b:o Aktiebolag att till Savonäs Aktiebolag i fördradt skadestånd emot kvitto utbetala, för 16500. stammar, hvilka Sävenäs Aktiebolag bort erhålla af de i Juoksenki skifte utstämplade och af And. Kurt & C:o Aktiebolag köpta och sedermera afverkade träden, tillhopa 2/1292 mark 74 penni, men i anseende till i målet förekommande omständigheter kvittades kostnaderna i rättegången parterne emellan. Hofrätten, under hvars pröfning parterne å ömse sidor i vädeväg dragit målet, har uti dom den 30. April 1914. väl funnit And. Kurt & Co Aktiebolag med afseende dels därå att Ingemören Sven Unander icke varit behörig att å Sävenäs Aktiebolags vägnar god känna afhandlingen af den 4. November 1910. samt sagda afhandling förty icke varit för Såvenäs Aktiebolag lindan de, dels därå att Sävenäis Aktiebolag icke undandragit sig att inom skälig tid till And. Kurtis b:o Aktiebolag ställa fordrad borgen för sin andel af ifrågavarande virkespärti, hafva saknat skät för sin vägran att till Sävenäs Aktiebolag utgifva den andel af det inropade virkespartist, som enligt parternes den 2. Augusti 1910. därom träffade aftal bort tillkomma Sävenäs Aktiebolag, samt And. Karl v: b:o Aktiebolag förty vara skyldigt att, enär detsamma tillgodogjort sig äfven nästberörda andel, errätta Savonäs Aktiebolag den skadaoch förlust, som genom virkets innehållande kan hafva dräbbat sistnämnda bolag; men emedan berörda skada och förlust icke tillförlitligen styrkts, har Hofrätten, med upphäfvande af det målvädjade utslaget, förkastat Sävenäs Aktiebolags i saken utförda talan; och egde parterne vid denna utgång af saken sjelfve vidkännas sina i Hofrätten hafda umgälder i målet. 671.
Uti Hofrättens dom hafva, efter det Sävenäs Aktiebolag emellertid upplåtit sin egendom till konkurs, Borgmåsta ren Oqvist, extra ordinarie Hofrättsnotarien Sidenbladh och Disponenten Ekman, i deras förutuppgifna gode mannaegenskap, samt And Kurt & CoAktiebolag sökt andring medels, deduktioner, hvilka af parterna ömsesidigt bemötts. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och alldenstund Sövenas Aktiebolag icke gittat styrka att bolaget jämlikt parternas öfverenskommelse skulle af And. Kurt v C:o Aktiebolag, i hvars namn ifrågavarande virkesporti inropats, få emottaga sin andel af virkispartiet utan att för sin del uppfylla de vilkor, köparen enligt gällande bestämningar angående forsäljning af virke från kronoskogarna skulle fullgöra, eller att sagda vilkor blifvit af Sävenäs Aktiebolag uppfyldä, fördenskull och då Sävänäs Aktieboläg ej heller inom af And. Kurt & Co Aktiebolag utsalt tid stätt af sistsagda bolag fordrad borgen för virkespartists betalning och fullgörande af öfriga virkesofverkningen åtföljande förpligtelser, finner Kejserliga Senaten Borgmästaren Oqvist och hans medparter icke hafva anfört skäl till ändring i det slut, hvari Hofrätten i sin dom stannat och hvarvid förty, enär ej heller And. Kurt & C.o Aktiebolags ändrings ansökan föranleden till rättelse däri, kommer att bero. Det alle som under bör till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Walts Andersin K. R. Helanen Johannes Pesonen. K. Auer. Uno Strömsten. 672
Toukokuun 15 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta lulleessa, korvausta koskevassa vitussa, jossa ovat Talollinen Herastuomari Otto Alanen, Längelmäen pitäjän Winkiän kylästä hakijana sekä samassa kylässä asuvat Talollinen Juho Akseli Poukka ja entinen Talollinen Adolf Poukka, yhteisesti kuin myös Filosofian maisteri Georg Reinhold Wilhelm Lilliaeus, Helsingin kaupungista, ynnä samassa kaupungissa oleva " Finska" skiffer Aktiebolaget" niminen osakeyhtiö, kumpikin erikseen, vastaajina: Annettu Oikeus osaston 15 päivänä Toukokuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Juho Akseli Poukalle ja hänen edelä: W. A. J. P. R. H. K.t. 673 No 778. Pag. 5. R. D. 1914.
lämainituille asiakumppaneilleen toimitetun haasteen nojalla on Otto Alanen Längelmäen ja Kuoreveden pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että Juho Akseli Poukka, Winkiän kylässä olevan Keskisen talon omistajana, oli 2 päivänä Kesäkuuta 1902 tehdyllä välikirjalla 2000 markan vuotuisesta vuokrasta 25 vuoden ajaksi, lukien suuranneen Heinäkuun 1 päivästä vuokrannut Maiste ri Lilliaaukselle Kylänalasen järven ja Pitkaveden välillä sijaitsevan maakappaleen, joka muuten rajoittui toiselta puolelta Ylisen ja toiselta Alasen talon tiluksiin samassa kylässä sekä "kaikki sen maa-alan sisällä olevat vesiputoukset ja kaikenlaisen vesioikeuden 11/ynnä Juho Akseli Penkan omistaman, Winkiän koskeen perustetun kovasinmyllyn irtaimistoineen, johon vuokrasopimukseen Adolf Poukka, joka luovuttaessaan 12 päivänä Maaliskuuta 1894 Keskisen talon Juho Akseli Poukalle oli itselleen däke - eluna pidättänyt hallintaoikeuden ylläsanottuun omaisuuteen, oli antanut suostumuksensa ehdolla että sopimuksessa määrätty vuokramaksu oli hänelle tulee, min kä jälkeen Maisteri Lilliaaus oli 5 päivänä Maaliskuuta 1903 siirtänyt kerrottuun välikirjaan perustuvan vuokraoikeutensa Finska Skiffer Aktiebolaget yhtiölle; ja koska Maistui Iilliaens sekä mainittu yhtiö, vaikka Otto Manen, joka omisti Ylisenja Alasen taloihin sekä myöskin Winkiän kylässä olevaan Uusi-Ylisen taloon kuuluvat osal Winkiän koskesta, Keisarillisen Senaatin 5 päivänä Helmikuuta 1907 antaman tuomion nojalla omisti myös kolme neljännestä sanotusta koskesta, kuilenkin olivat puheenalaisen välikirjan perusteella käyttäneet Winkian kosken koko vesivoimaa vuokraamaan ra lailosta varten ja siten ehkaisseet Otto Alasta hyödyksensä käyttämästä hänen osuuttaan koskestä, sentähden ja kun kysymyksessä oleva myllyläitä 674
sitä paitsi oli rakennettu ilman asianomaista lupaa, on Otto Alanen vaatinut, että Juho Akseli Poukka ja hänen myöläpuolensa velvoitettaisiin korvaamaan heidän Alaselle täten matkaansaattamansa vahinko 1.300 markan mukaan vuodelta. johon määrään Otto Alasen osan kosken vesivoimasta vuotuinen tuotanto oli pidetyssä tarkastuksessa arvioitu, ja sitä varten Alaselle suorittamaan, Juho Akseli ja Adolf Poukka ynnä Maisteri Iittiaus yhte sesti Heinäkuun 1 päivän 1902 ja Maaliskuun 5 päivän 1903 väliseltä ajalla sekä kaksi ensiksimainittua ynnä Finska Skiffer Aktubolaget niinikään yhteisesti viimeksisanotun ja Marraskuun 1 päivän 1909 väliseltä ajalta yhteensä 9,533 markkaa 32 penniä korkoineen kuin myös korvaamaan Otto Alasen oikeudenkäyntikulut. Jutussa kuulusteltuina ovat Juho Akseli Poukka ja hänen asiakun pipaninsa huomauttaneet: Juho Akseli ja Adolf Poukka että edelläkerrotulla välikirjalla oli Maisteri Lilliseukselle vuokrattu ainoas taan Keskisen taloon kuuluva vesioikeus, joten tuo välikirja aoikeuttanut vuokramiestä käytteimään tai häiritsemaan Otto Alasen oikeutta Winkiän kosken vesivoimaan, mitä ei liene tapahtunutkaan; Maisteri Lilliaus taas ettei hän ennen 5 päivää Maaliskuuta 1903, jolloin sanottu vuokravälikirja siirrettiin Finska Skiffa Aktiebolaget yhtiölle, ensenkään ollut käyttänyt Winkiän kosken vesivoimaa; sekä mainittu yhtiö että yhtiö ollut käyttänyt enempää, kuin neljänneksen sanotun kosken vesiviimasta; jota paitsi Juho Akseli Poukka ja hänen myöläpuolensa ovat kiettäneet, että Otto Alavella olisi omistusoikeus kolmeen neljättä osaan Winkiän koskesta, sekä väittäneet että, jos näin olisikin Alanen ei kuitenkaan olisi voinut hyväkseen käyttää hänelle siinä 675
ehkä kuuluvaa vesivoimaa, hän kun tosen oli pyytänyt, mutta ei vielä ollut saanut asianomaista lupaa rakentaa myllylaitosta mainittuun koskeen, joten siis vesimma Alaselta kaikissa tapauksissa olisi puheenalaisten vuosien kuluessa juossut hukkaan. Näin ollen ja kun Otto Alasen toimituttamissa ja kanteen perusteena olevissa, Winkiän kosken vesivoiman vuotuisesta tuotannosta tehdyissä laskelmissa ja arviainisissa oli edellytetty seikkoja, joita ei todellisuudessa ollut olemassa, eikä näitä arvioi misia siis mitenkään voitu pitää todistuksina siitä vahingosta, jonka Alanen olisi joutunut kärsimään syystä, ettei hän ollut saanut hyväkseen käyttää mahdollista osuuttaan sanotun kosken vesivoimasta, ovat Juho Akseli Paukka ja hänen asiakumppaninsa vastustaneet kannetta. Kihlakunnanoikeus on 3 päivänä Lokakuuta 1910 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Juho Akseli Poukan ja hänen myöläpuolensa, yhtoisesti tai kenellä heistä oli varoja, suorittamaan Otto Alaselle vaaditun korvauksen tuhannen kolmensadan markan mukaan vuodessa, Juho Akseli ja Adolf Poukan ynnä Maisteri Lilliaauksen lukien 1 päivästä Heinäkuuta 1902 5 päivään Maaliskuuta 1903 eli kahdeksansataa kahdeksankymmentäyksi markkaa yksitoista penniä sekä Juho Akseli ja Adolf Poukan ynnä Finska Skifter Aktiebolaget yhtiin lukien viimeksisanotusta päivästä 1 päiwään Marraskuuta 1909 eli kahdeksantuhatta kuusisataa viisikymmentä kahdeksan markkaa kaksikymmentakaksi penniä molemmat määrätviiden prosentin vuotuisine korkoineen oikeudenkäynnin alusta 15 päivästä Tammikuuta 1911, kunnes täysi maksu toimitettiin; minkä hessa Juho Akseli Poukka ja hänen asiakumppaninsa velvoitettiin, 676
niinikään yhteisvastuullisesti yhdeksälläsadalla markalla korvaamaan Otto Alasen oikeudenkäyntikulut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Akseli Poukka ja hänen myötäpuolensa olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 18 päivänä Marraskuuta 1913 antamallaan tuomiolla ratkaissut jutun; ja koska Otti Alanen oli perustanut korvausvaatimuksensa siihen väitteeseen, että hänelle oli hoitunut vahinkoa siten, että myöskin Alaselle kuuluvaa Winkiän kosken vesivomaa oli käytetty riidanalaista, sanottuun koskeen rakennettua vesitoitosta varten, mutta Alanen ei ollut vastoin Juho Akseli Poukan ja hänen asiakumppaniensa kieltoa näyttänyt kärsimäkseen ilmoittamansa vahingon suuruutta, on Hovioikeus, kumoton Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljännyt Otto Alanen kerrotulla perusteella ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioen on Otto Alanen anonut muutosta perustelmalla, johon Juho Akseli Poukka ja hänen myötäpuolensa ovat vastannut. Keisarillinen Senaatti on tulkinut tämän julun ja katsoo, että Otto Alanen ole esittänyt syytä muut taa Hovioikeuden tuomiota, joka sussää pysyväksi; ja velvoitetaan Otto tänen suorittamaan Juho Akseli ja Adolf Poukalle yhteisesti seitsemänkymmentä markkaa, Maisteri Hilliaaukselle neljäkymmentä markkaa ynnä Finska Skiffer Aktiebolaget yhtiölle kuusikymmentä markkaa korvaukseksi näille täällä asiasta johtuneista kuluista. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. Johannes Pesonen Walter Andersin. Johannes Pesonen K. R. Helanen K. Auer. Oriian Schauman 677
Toukokuun 15 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa velkomusta koskevassa jutussa, jossa Kemijärven pitäjän Isossakylässä asuva Talollinen Henric Kerkelä on hakijana sekä Sotkamon pitäjästä kotoisin oleva Itsellinen Paavo Arkman vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 15 päivänä Toukokuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Henry Kerkelälle ja yllämainitusta Isostakylästä olevalle Talolliselle J. P. Isajärvelle toimiteteen haasteen nojalla on Paavo Arkman Kemijärven ja Kuolajärven pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut. että hän oli talvella 1910- 1911 olLäsnä: F. J. A. L. B. t. - A. R. S. K. A. S. No 876. Pag. 154. R.D. 1913.
lut Kerkelällä ja Isojärvellä tukkitoissa Sodankylän pitäjässä ja silloin myös rakentanut näille raunan, ajaen siihen tarvittavat hirret, kivet ja saven, sekä vedättänyt rahtia, joista toista hän oli saapa: tukkien ajosta 1053 puusta, yhteensä 1854, 5 juoksumetriä, 35 pennin mukaan metriltä 404 markkaa 7 penniä, 538 puusta, 5635, 5 juoksumetriä, 40 pennin mukaan metriltä 22554 markkaa 20 penniä, saunakirisen, saven ja kivien ajosta 50 markkaa, saunan teosta 160 markkaa ja rahdin vedosta 125 markkaa eli siis yhteensä 6653 markkaa 27 penniä, mutta kun Henry Kerkelä ja J. P. Isojärvi olivat tästä hänelle suorittaneet ainoastaan 1567 markkaa 21 penniä rahassa, 1500 markkaa tavarassa ja 40 markkaa saunan vuokrassa eli yhteensä 3107 markkaa 20 penniä, on Paavo Arkman vaatinut Nerkelää ja Isojärved velvoitettaviksi Arkmanille maksamaan hänen jäännössaatavansa 3526 markkaa 7 penniä kuulen prosentin korkoineen työn päättymisestä Maaliskuun 8 päivästä 1911. Kanteesta kuultuina ovat Henry Kerbelä ja J. P. Isojärvi myöntäneet Paavo Arkmanin tehneen heille ilmoittamiansa töitä, mutta koska asiallisilla oli ollut sellainen sopimus, että Arkman saisi tukkien ajosta 1154,5 metristä 19 penniä ja 5635, 5 metristä 24 penniä metriltä eli yhteenjä 3547 markkaa 87 penniä eikä saunahirrien veto tehnyt kuin markkaa ja rahdinajopalkka 25 markkaa, sen vuoksi ja kun Paavo Arkman, jonka saatavat, saunan tekopalkka 160 markkaa siihen luettuna, näin tavoin teki vät 3737 markkaa 87 penniä, ole saanut rahassa 1567 markkaa 20 penniä, tavarassa 2280 markkaa 74 penniä ja saunan vuokrassa 40 markkaa, ja siis yhteensä 387/3887 679
markkaa 94 penniä eli 150 markkaa 7 penniä enemmän kuin hän oli saapa, Henry Herkelä ja J. P. Isojärvi ovat anoneet kannetta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikus. tannuksistansa, on 10 päivänä Syyskuuta 1912 julistanut päätöksen asiaan; ja koskei oltu voitu näyttää asiallisilla olleen sopimusta. vetopalkasta ja todistettu ei että Paavo Arkman kohtuuden mukaan oli saapa tukkien vetopalkkaa 11554, juoksumetristä 35 penniä metriltä ja 5635, 5 metristä 40 penniä metriltä kuin myöskin että hänelle oli tuleva saunan hirsien, kivien ja saven ajosta 50 markkaa, saanän teosta 160 markkaa ja rahdinajosta 25 markkaa, sen vuoksi ja kun eivät Henry Kerkelä ja J. P. Isojärvi myöskään olleet voineet näyttää Arkmanille maksaneensa enempää kuin tämä oli myöntänyt eli rahassa 1567 markkaa 20 penniä ja tavarassa 1500 markkaa sekä saunan vuokrassa 40 markkaa, Kihlakunnanoikeus on velvoittanut Korkelän ja Isojärven, yhteisesti tai kummalla heistä varoja oli, Arkmanille suorittamaan kolmetuhatta neljäsataa kaksikymmentä kuusi markkaa seitsemän penniä viiden prosentin korolla haastipäivästå eli Lokakuun 9 päivästä 1911. sekä neljälläsadalla markalla korvaamaan Paavo Arkmanin oikeudenkäyntikustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Henry Kerkelä oli vetoamalla saattanut jutun, on 30 päivänä Huhtikuuta 1913 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Kerkelän viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Paavo Arkmanilla jutusta Hovioikeudessa olleet kulut. Hovioikeuden tuomioon on Henry Kerkelä anonut muutosta pe180
rustelmalla, johon Paavo Arkman on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutki nut tämän jutun ja katsoo, ettei Henry Kirkelä ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota. joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Henry Kirkelä suorittamaan Paavo Arkmanille, korvaukseksi Arkmanilla täällä jutun vuoksi olleista kuluista, seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: telis Kaaribacki B. Annberg Samuli Koski. Alfred Luuksiala. A. W. Blensman 1. Matti Syyjänen Toukokuun 15 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, vesilaitoksen poistamista koskevassa jutussa, jossa Eläkemies Adolf Poukka Hakosalmen, ja Talollinen Akseli Poukka, Vinkiän kylästä Längelmäen pitäjää, ovat hakijoina sekä Talollinen, Herastuomari Otto Alanen, sanotusta Vinkiän kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 15 päivänä Toukokuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikä li nyt on kysymyksessä, saanut tieLängelmäen ja Kuoreveden pitätää: jäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Otto Alanen vaatinut että, koska osakeyhtiö Finska Skiffer Aktiebolaget, Helsingin kaupungista Adolf ja Akseli Puokalta hankitun vuokravälikirjan perusteella Kesäkuun 2 päivältä 1902 piti ja käytti ilman Läsnä: W. A. J. P. R. H. - K. A: B. F. M. 681 No 879. Pag. 75. R. D. 1913.
lupaa rakennettua kovasinheimo tehdasta Winkiän kylässä olevassa Winkiän koskessa yli kosken ulottuvine patoineen ynnä muine veden järjestelyä varten tehtyine laitteineen, siten ehkäisten Alasta, joka Hämeen läänin Kuvernööriltä oli hakenut lupaa myllylaitoksen perustamiseen Winkiän koskeen, hyödyksensä käyttämästä omistamaan sa kolmea neljäsosaa kosken vesi voimasta sekä tuottaen vahinkoa ja haittaa Alasen sanotun kosken yläpuolella Wainion koskessa oleville vesilaitoksille, Adolf ja Akseli Puokka ynnä mainittu yhtiö velvoitet taisiin häädön uhalla muuttamaan pois mainittu tehdas ruukineen, patoineen ja muine laitteineen sekä saattamaan vesiputous siihen luonnontilaan, jossa se oli ollut ennen vesilaitoksen perustamista, viitaten Alanen kanteensa tueksi Keisarillijen Senaatin Helmikuun 5 päivänä 1907 antamaan tuomioon hänen Finska Skiffer Aktiebolaget yhtiölä ynnä Adolf ja Akseli Poukkaa vastaan ajamassa, Vinkiän kosken vesivoiman omistusoikeutta koskevassa jutussa, josta tuomiosta saatiin tietää, että sitten kun Kihlakunnanoikeus oli jutussa julistamassaan päätöksessä Joulukuun 12 päivältä 1904 katsonut Otto Alasen oikeutetuksi Winkiän koskessa käyttämään hänelle kuuluvaa vesivoimaa ja Hovioikeus, jossa yhtiö sekä Adolf ja Akseli Poukka olivat hakeneet sanottuun päätökseen muutosta, oli tuomiossa Helmikuun 10 päivältä 1906 vahvistanut sen lopputuksen, mihin Kihlakunnanoikeus oli päätöksessään asiasta johtunut, niin oli Keisarillinen senaatti, jonka tutkittavaksi Finska Skiffer Aktiebolaget sekä Adolf ja Akseli Poukka olivat saattaneet jutun, katsonut näiltä jääneen toteen näyttämättä että vesi Winkiän koskessa kuului Akseli Paukan omistamalle Keskisen talolle Winkiän kylässä yksin, jonka vuoksi kaikki lalot mainitussa kylässä olivat pidettävät koskeen osallisina itsekukin 682
kyläosuutensa mukaan, minkä tähden ja kun selville oli saatu, että Keskisen talo oli 77/192 manttaalin suuruinen sekä että Otto Alasen omistamat Alasen ja Ylisen talot Winkiän kylässä olivat, edellinen niine kään 17/192 manttaalin ja Ylisen talo 77/144 manttaalin suuruisia, kuin myös että Uusi - Ylisen talo sanotussa kylässä, jonka talon oikeutta Alanen oli näyttänyt Maaliskuun 5 päivänä 1902 sen talon silloisen omistajan Talollisen Ludvik Wässmanin kanssa tekemänsä kirjallisen välipuheen nojalla itsellään olevan valta käyttää, oli manttaaliltaan 77/288, eivätkä Finska Skiffer Aktiebolaget sekä Adolf ja Akseli Poukka olleet toteen saattaneet että kysymyksessä ole va hiomotehdas oli asianomaisella luvalla rakennettu Winkiän koskeen, Keisarillinen Senaatti oli jättänyt pysyväksi sen loppupaäletmän johon Hovioikeus oli tuomiossaan asiasta johtunut. Asiassa kuultuina ovat Adolf ja Akseli Poukka esittämillänsä perusteilla vastustaneet kannetta; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on Lokakuun 3 päivänä 1910 julistetussa päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Finska Skiffer Aktieboläget yhtiön Adolf ja Akseli Poukalta vuokraamat, Winkiän koskessa olevat tehdaslaitokset, jotka ei vät olleet asianomaisella luvalla peustetut estivät Otto Alasta käyttämästä hänelle kuuluvaa kolmea neljäsosaa kosken vesivoimasta, mihin nähden Kihlakunnanoikeus on velvoittanut Adolf ja Akseli Poukan ynnä sanotun yhtiön häädön uhalla heti poistamaan puheenalaisen kovasinkionotektaan patoineen, ruuhineen ja kaikkine muine laitteineen sekä saattamaan Winkian kosken siihen luonnontilaan, jossa je oli ollut ennen sanottujen vesi laitokrien perustamista; minkä ohesva Adolf ja Akseli Poukka ovat 183
määrätyt yhteisesti Finska Skiffer Aktiebolaget yhtiön kanssa tai se heistä, kella varoja oli, korvaamaan Otto Alasen oikeudenkäyntikulungit. jutussa kahdeksallasadalla markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Adolf ja Akseli Poukka vetoamalla olivat saattaneet jutun on 7 päivänä Helmikuuta 1913 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon ovat Abdolf ja Akseli Poukka anoneet muutosta perustelmalla, johon Otto Alanen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koskeivät Adolf ja Akseli Poukka ole näyttäneet heillä olevan lakiin perustuvaa oikeutta yksin käyttää riidanalaisen hiomotehtaan hyväksi Winkiän kosken vesivoi maa eikä myöskään että tuo tehdas on asianomaisella luvalla rakennettu sanottuun koskeen senvuoksi ja kun mainittu hiomotehdas siis loukkaa sitä oikeutta, mikä kuuluu Otto Alaselle Winkiän kosken osak kaana, ja toteensaatettu on että tehdas tuottaa vahinkoa ja on haitaksi Otto Alasen yläpuolella koskea oleville vesilaitoksille, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi velvoittaa Adolf ja Akseli Poukan, kuten Hovioikeus on lausunut, häädön uhalla heti koskesta poistamaan kysymyksessä olevan huomotektaan patoineen, ruuhineen ja kaikkine muine laitteineen; ja sen ohesja että Hovioikeuden tuomio nikäli Adolf ja Akseli Poukka yhteisvastuullisesti Finska Skifler Aktiebolaget yhtiön kanssa ovat velvoitetut korvaamaan Oito Alasen Kihlakunnanoikeudessa jutusta olleet kulungit jota tään voimaan, velvoitetaan Adolf ja Akseli Poukka yhteisesti suorittamaan Otto Alaselle hänellä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvauksi seitsemänkymmentä mark684