Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Pag 222 RD. 1899. Huhtikuun 29. päivänä 1901. Keisarillisen Majesteetin Korkeassa Nimessä; Hänen Suomen Senaattinsa tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleeseen, laitonta häätöä koskevaan juttuun, jossa Kruununvouti Gustaf William Petterson ynnä Talokas Tuomas Tuomaanpoika Lintula - vainajan oikeudenomistajat, hänen leskensä Maria Simontytär Sintula ja täysiikäinen tyttärensä Kustaava Tuomaantytär Lintula sekä mainitun vainajan alaikäisten lasten holhoja Talollinen Heikki Salomoninpoika Tukeva, Jalasjärven pitäjän Luopajärven kylästä, yhteisesti ovat hakijoina sekä Maakauppias Jaakko Jaakonpoika Mäkinen, samasta kylästä, vastaajana: Annettu Keisarillisessa Suomen Senaatissa ja Sen Oikeusosastossa, Helsingissä, Huhtikuun 29. päivänä 1901. Keisarillinen Senaatti on Itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Jalasjärven ja Peräseinäjoen pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa oli Tuomas Lintula vaatinut, että TorpLäsnä: A. af N. Ej. J. N. L. H.
pari Matti Mattila, joka ilman laillista oikeutta hallitsi Mattila nimistä torppaa, joka oli kuulunut Lintulan kuudesosamanttaaliseen verotaloon No 6. sanotussa Luopajärven kylässä, mutta talolla vuon na 1867. toimitetussa sovintojaossa langennut Tuomas Lintulan puoliskoon eli kahdenteentoistaosaan manttaalia siitä, velvoitettaisiin heti luovuttamaan torppa huoneineen ja tiluksineen Tuomas Lintulalle, minkä kanteen Tuomas Lintula sitten oli uusinut Jaakko Mäkistä vastaan, joka Toukokuun 6. päivänä 1893. oli saanut haltuunsa Kesäkuun 20. päivänä 1835. tehdyssä välikirjassa eräälle Matti Matinpoika Mattilalle ynnä hänen jälkeläisilleen vakuutetun hallintooikeuden sanottuun torppaan; minkä jälkeen ja sittekun Talollisia Jaakko ja Niilo Matinpojat Lintulaa, jotka yhteisesti omistivat toisen puolen Lintulan talosta, oli asiassa kuulusteltu ja nämå selittäneet, edellinen, ett'ei hänellä ollut asiaan osaa, koskei Mattilan torpra kuulunut hänen talonosuuteensa, ja Niilo Lintula että ainoastaan pieni osa 42 Mattilan torpasta oli jaettu hänen taloon i sa ja ettei hän tahtonut tehdä kannetta asiassa, jonka viimeksi mainitun selityksen johdosta Tuomas Lintula oli ilmoittanut, että se osa Muttilan torppaa, joka kuului Niilo Lintulan talonosuuteen, oli noin viisi däriä eikä kuulunut kan teeseen, Kihlakunnanoikeus Lokakuun 13 päivänä 1894. julistamalla päätöksellään, minkä Hovioikeus, jossa Matti Mattila ja Jaakko Mäkinen olivat jatkaneet vetoaan mainittua päätöstä vastaan Maaliskuun 9. päivänä 1896 annetulla, sittemmin lain voiman saaneella tuomiolla oli jättänyt muuttamatta, oli velvoittanut Jaakko Mäkisen Tuomas Lintulalle heti luovuttamaan niin suuren osan mainitusta torpasta huoneineen ja tiluksineen, kuin kuului Tuomas Lintulan osaan sanotusta talosta sen manttaalin suuruuden mukaan. Sen jälkeen oli Jaakko Mäkinen Waasan läänin Kuvernöörille annetussa kirjoituksessa vaatinut että, koska Kruununvouti Petterson, joka oli saanut sanotun päätöksen täytäntöön pantavaksi,
sen nojalla Huhtikuussa 1895. oli häätänyt Mäkisen kaikista Mattilan torppaan kuuluvista huoneista ja tiluksista, sekä jättänyt ne Tuomas Lintulalle huolimatta siitä, ettei Jaakko Mäkinen kun Tuomas Lintula omisti ainoastaan puolen yllä mainitusta talosta, sanotun päätöksen mukaan ollut velvollinen hänelle luovuttamaan enempää kuin vastaavan osan Mattilan torpasta, ryhdyttäisiin sellaiseen toimenpiteeseen, että Mäkinen viipymättä saisi takaisin haltuunsa sen osan torpasta, josta Kruununvonti Petterson oli hänet laittomasti häätänyt; minkä ohessa Mäkinen oli pidättänyt itselleen oikeuden vastedes asianonaisessa tuomioistuimessa Kruununvaati Pettersonia ja Tuomas Lintulaa vastaan ajaa sellaista edesvastuus ja korvauskannetta, johon kysymyksessä oleva häätäminen saattoi antaa aihelta. Asiassa kuulusteltuina olivat Kruununvouti Pettersson ja Tuomas Lintula väittäneet, muun muassa, että, koska mainitussa Lintulan talon sovintajuossa koko Mattilan torppa, lukuun ottamatta viittä aaria, oli annettu Tuomas Lintalan osaan talosta ja kun valituksenalainen häätämistoimenpide ei ollut koskenut näitä viittä aaria, eikä Tuomastin tala niinmuodoin sen kautta ollut haltuunsa saanut isompaa osaa torpasta, kuin mikä hänelle yllä mainitun päätöksen nojalla kuului, Jaakko Mäkisen kysymyksessä olevat vaatimukset olivat oikeettomina hyljättävät Välipäätöksellä Elokuun 12. päivältä 1897. oli Kuvernööri katsonut asian ole van riitaista laatua ja siis osoittanut Jaakko Mäkisen asianomaisessa tuomioistuimessa laillisessa järjestyksessä jatkamaan yllä mainittua kannettaan. Tämän johdosta on Jaakko Mäkinen sittemmin edellä mainittuun Kihlakunnanoikeuteen kirjallisesti haastattanut Kruununvouti Pettersonin ja Tuomas Lintulan sekä, viimeksi mainitun oikeudenkäynnin aikana kuoltua, hänen edellä sanotut oikeudenomistajansa ja näitä vastaan kertonut Kuvernöörin luona tekemät vaatimuksensa, joiden perusteeksi Mäkinen on, muun muassa, esille 443
tuonut, ett´ei hänen yllä mainittuun välikirjaan Kesäkuun 20. päivältä 1835. perustuva hallintooikeutensa Mattilan torppaan, joka välikirjan teon aikaan oli kuulunut koko Lintulan taloon, voinut olla riippuva tämän talon omistajain välillä myöhemmin toimitetusta talon tilusten sovintajaosta, minkä ohessa Mäkinen on pyytänyt korvausta asiassa kärsimistään kustannuksista niin hyvin Kuvernöörin luona kuin KihlakunnanoikeudessakinVastatessaan tähän kanteseen ovat vastapuolet, viitaten siihen mitä Kruununvonti Petterson ja Tuomas Lintula ovat asiassa Kuvernöörin luona lausuneet, vaatineet kanteen kumoamista sekä myöskin puolestaan anoneet korvausta kustannuksistaan oikeudenkäynnissä. Sittenkun edellä mainittuja Niilo ja Jaakko Lintulaa oli, Kihlakunnanoikeuden siitä antaman määräyksen mukaisesti, kuulustettu asiassa, on Kihlakunnanoikeus Huhtikuun 22. päivänä 1898. julistamassaan päätöksessä antanut laurintonsa asiassa; ja koska Kihlakunnanoikeus vielä mainitussa, Hovioikeuden vahvistamassa päätöksessä Lokakuun 13. päivältä 1894. oli määrännyt, että Jaak ko Mäkisen tuli Tuomas Lintulalle luovattaa ainoastaan niin iso osa Mattilan torrasta huoneineen ja tiluksineen, kuin kuului Tuomas Lintulan osuuteen Lintulin talosta sen manttaalin suuruuden mukaan, sekä selvitetty oli, että Tuomas Lintula omisti kahdennentoista osan manttaalia eli siis puolen mainitusta talosta, josta Mattilan torppa vielä sanotulla välikirjalla Kesäkuun 20. päivältä 1835. alkuperäisesti oli vuokralle annettu, sen tähden ja kun Kruununvouti Petterson ja hänen asiakumppanensa olivat myöntäneet, että Jaakko Mäkinen Huhtikuus sa 1895. oli häädetty kaikista Mattilan torppaan kuuluvista huoneista ja tiluksista paitsi eräästä, muutoin määrää mättömästä viiden aaren alasta, ja kun myöskin oli ollut selvitetty sekä Kruununvouti Pettersonille ja Tuomas Lintulallekin tunnettu, että viimeksi maine tulle kuulunut hänen talon osansa manttaalin suuruuden mukaan niin suurta osaa torpan huoneista ja tiluksista, on 44
Kihlakunnanoikeus kumonnut valituksen alaisen häätämistoimenpiteen viitatussa osassa laittomana sekä velvoittanut Maria ja Kustaava Lintulan sekä Heikki Tulevan heidän yllä mainitussa ominaisuudessaan Jaakko Mäkiselle heti vapaasti hallittavaksi luovuttamaan takaisin niin suuren osan Mattilan torpan huoneista ja tiluksista, kuin Mäkinen vielä sanotun päätöksen mukaan ni ollut velvollinen luovuttamaan Tuomas Lintulalle, jota paitsi, ja samalla kuin kustannukset oikeudenkäynnissä, asian laatuun nähden, asianosaisten kesken kuitattiin, Mäkiselle jätettiin avoin valta, Kruununvouti Pettersonia ja Tuomas Lintulan oikeudenomistajia vastaan nostaa ja ajaa sellaista edesvastaus- ja korvauskannetta, johon luuli itsellään syytä olevan Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset molemmin puolin ovat vetoamalla saattaneet asian, on Elokuun 25. päiväna 1899. antamassaan tuomiossa katsonut ettävät asialliset kummaltakaan puolelta olleet esittäneet syytä muuttaa Kihlakunnanoikeuden yllä kerrottaa päätöstä, joka sentähden jätettiin voimaansa, Tähän Hovioikeuden tuomioon ovat Kruununvouti Petterson ja hänen asiakumppanensä alamaisesti hakeneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Maakauppias Mäkinen sitten on vastamatKeisarillinen Senaatti on tutkinut tämän asian ja katsoo ett eivät Kruununvouti Petterson ja hänen asiakumppaniinsa ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden yllä mainittua tuomiota joka siis jää pysyväiseksi, ja velvoitetaan Kruununvouti Petterson, Maria ja Kustaava Lintula sekä Heikki Tuleva Maakauppias Mäkiselle korvaamaan maksut hänen kappaleestaan tätä Keisarillisen Senaatin tuomiota kolmekymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudattakoot Keisarillisen Majesteetin Korkeassa Nimssä, Hänen Suomen Senaattinsa A. af Nyborg. Julius Nummelin E. Johnsson års Hönen Wavonius. 45
Den 30. April 1901. Hans Kejserliga Majestäts Högare Namn, Dess Senats för Finland dom uti ett, på nedsatt reversionsskilling, från Wasa Hofrätt inkommet mål emellan Inhyseskarlen Johan Erik Johansson Mattfolk och Bonden Johan Gabrielsson Konn, från Kaldnäs by i Närpes socken, samt Bonden Hans Henrik Hansson Harf, från Böle by i sagda socken, den förstnämnde i egenskap af målsmän för sin hustru Maria Kristina Johan - Wilhelmsdotter Mattfolk, Johan Konn såsom befullmäktigadt ombud för å utrikes ort sig upphållande Sjömanssonen Johan Frithiof Karl Johansson Harf, och Hans Henrik Härf i egenskap af förmyndare för Sjömannen Karl Johan Hansson Harfs och hans aflidna hustru Johanna Johan Wilhelmsdotter Harfs omyndiga barn Wilhelmina, Ida Josefina och Erik Olof Harf, gemensamt sökande, samt Bonden Michel Michelsson Böling, Bondeenkan Lena Greta Hans - Henriksdotter Böling, Bondedottern Anna Lisa HansHenriksdotter Böling, Svarfvarehustrun Maja Lisa Gabrielsdotter Gullberg, InÖfdet af A. - E. F. J. N. C. A. L. H. C. J. T. No 603. Pag. 92. RD. 1900.
hyseskarlskustrun Katarina Kristina Gabrielsdotter Nybacka, från nämnde Böle by, Bondesonsenkan Karolina Michelsdotter Ivars, Bönderne Michel Michelsson Ivars och Karl Wilhelm Gabrielsson Kamb, från Nåsby by, Inhyseskarlshustrun Karolina Gabrielsdotter Gull, från Öster - Yttermark by, äfvensom Inhyseskarlsdottern Anna Elisabet Johansdotter Sund, från Finby by af Närpes socken, Michel Böling såväl för egen del som i egenskap af förmyndare för sin broder Johan Wilhelm Michelsson Böling och rättsbevakare för å utrikes ort sig uppehållande Torparesönerne Wilhelm och Josef Gabrielssöner Böling samt Bondesonen Karl Johan Hans - Henriksson Döling, och Karl Wilhelm Kamb såsom målsman för sin hustru Wilhelmina Michelsdotter, svarande, angående egendoms upplåtande till skifte: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitie Departement, Helsingfors, den 30 April 1901. Kejserliga Senaten har låtit handlingar na i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande: Medels den 6. September 1877. upprättadt skriftligt testamente har Bonden Petter Andersson Hertsböle, som aflidit den 9. i sagda månad, förordnat, att hans qvarlåtenskap skulle tillfalla hans i äktenskapet med Maria Gabrielsdotter Konn födde son Josef Anders Hertsböle samt, i händelse denne dage barnlös, Petter Hertsböles broder Hans Henrik Andersson och syster Maja Lisa Andersdotter samt aflidne bröder Michel, Gabriel och Johan Anderssöners barn. Sedan Josef Anders Wertsböle, hvars förmyndare Bonden Michel Andersson Ivars den 26. November 1877. bevakat omförmälda testamente och som jemväl på grund af testamentet kommit i besittning af all Petter Herteböles efter lemnade egendom, aflidit ogift den 4. Oktober 1897., hafva Michel Böling och hans medparter såsom varande Petter Hertsböles syskonsbarn den 23. Februari 1898. bevakat nämnda testamente Härå hafva Johan Erik Mattfolk och hans medparter, efter Michel Böling och 447
hans medparter ågången stämning, vid Häradsrätten i Närpes, Öfvermark och Korsnäs socknars tingslag, med förmålan att Maria Kristina Mattfolk, Johan Frithiof Harf samt Wilhelmina, Ida Josefina och Erik Olof Harf vore, den förstnämnda halfsyster och de öfriga halfsyskons barn till Josef Anders Hertsböle, yrkat att, emedan ifrågakomna testamente bevakats af Michel Böling och hans medparter först efter Josef Anders Hertsböles död, men icke, på sätt ske bort, efter testatorn Petter Hertsböle, testamentet måtte förklaras ogiltigt samt hela boet efter Josef Anders Hertsböle upplåtas till laga skifte hans arfvingar emellan, eller att, ifall Michel Bölings och hans medparters rätt ansäges vara genom den af Michel Andersson Ivars på Josef Anders Hertsböles vägnar verkstäldä bevakningen bevarad, testamentet åtminstone måtte rättas enligt lag savidt uti qvarlåtenskapen efter Petter Hertsböle ingått etthundranitton mark, som tillfallit förbemälda Maria Konn i utlösen från Konn skattehemman No 2. i Käldnäs by, och de trehundra sextioen mark fyratio penni, hvilka Josef Anders Hertsböle ärft efter sin morfader Sytningsmannen Gabriel Gabri elsson Konn, och hvilka belopp Petter Hertsböle i lifstiden uppburit, äfvensom Maria Konns giftorätt, enär Petter Hertsböle icke varit berättigad att genom testamente förfoga öfver berörda medel och giftorätt. Isaken hörda, hafva Michel Böling och hans medparter genmält att, emedan Michel Andersson Ivars såsom exekutor af Petter Hertsböles testamentsbo efter denne bevakat omförmälda testamente, sagda bevakning bort komma icke blott Josef Anders Hertsböle utan jemväl de egentuela testamentstagarene eller Michel Böling och hans medparter till godo, hvarför Michel Böling och hans med parter anhållit, att käromålet, såvidt detsamma afsåg upphäfvande af testamentet i dess holhet, måtte förkastas. Deremot hafva Michel Böling och hans med parter medgifvit, att berörda etthundra nitton mark och trehundra sextioen mark fyratio penni äfvensom egendom, motsva48
rande Maria Konns giftorätt, finge upplåtas till skifte emellan dem, hvilka sagda medel och egendom enligt lag tillkomme. Genom den 24. Mars 1899. afsagdt utslag. har Häradsrätten utlåtit sig i saken och funnit utredt vara, att ifrågavarande testamente blifvit i laga ordning bevakadt för Josef Anders Hertsböles räkning, men att sådant icke skett på Michel Bolings och hans medparters vägnar; i anseende hvartill Häradsrätten, jemlikt 1. SS: 18. kap. Ä. B., förklarat testamentet, såvidt detsamma upprättats till förmån för Michel Böling och hans medparter, ogiltigt samt ålagt desse att till laga skifte upplåta hvad de på grund af testamentet uppburit. Hofrätten, under hvars pröfning Michel Böling och hans medparter i vädeväg den git saken, har medels den 15. Februari 1900. deri gifven dom funnit, i likhet med Häradsrätten, det vara utredt, att ifrågakomna testamente blifvit lagligen bevakadt för Josef Anders Hertsbötes räkning, hvarför och som denna bevakning måste anses komma jemväl Michel Böling och hans medparter till godo, samt Johan Erik Mattfolk och hans medparter icke ens gittat pastå, att de inom i lag föreskrifven tid efter det de fått det af berörda testamente klandrat detsamma, Hofrätten, med ändring af Häradsrättens utslag, förkastat Johan Erik Mattfolks och hans medparters talan i öfrigt, utom hvad densamma afsåg den del af Josef Anders Hertsbötes qvarlåtenskap, som Michel Böling och hans medparter i förestående måtto förklarat sig villige att till skifte upplåta Uti Hofrättens dom hafva Johan Erik Mattfolk och hans medparter i underdånighet anhållit om ändring medels ingifven deduktion, hvilken Michel Böling och hans medparter i föreskrifven ordning bemött Hvad sålunda förelupit och handlingarna vidare innehålla har Kejserliga senaten tagit i öfvervägande; och emedan Michel Böling och hans medparter, hvilkas anspråk på ifrågavarande egenloms undantagande från skifte efter Josef Anders Hertsböle bygts derpå att densamma 49
blifvit genom ofvannämnda testamente Böling och hans medparter tillagd af Petter Hatsböle, uraktlåtit att efter dennes död inom den 1. SS: 15. kap. A. B. stadgade tid bevaka sagda testamente samt följaktligen icke genom testamentet vunnit någon rätt till berörda egendom, ty pröfvar Kejserliga senaten rättvist att, med upphäfvande af Hofrättens omförmälda dom, fastställa Häradsrättens i saken afkunnade utslag, savidt Michel Böling och hans medparter derigenom ålagts att till laga skifte upplåta hvad de på grund af testamentet uppburit. Det alle, som vederbör, till underdång efterrättelse länder. 1 Hans Kejserliga Majestäts Köga Nämn, Dess Senat för Finland: A. af Nyborg Ernesti Tormnan. se Andersin. E. Johnsson Julius Nummelin. Sars Homén C. J. Tingren Den 30 April 1901. I Hans Kejserliga Majestäts Higa Tamm, Dess Senats för Finland dom uti ett, på nedsatt reverskilling, från Åbo Hofrätt inkommit mål emellan Handlanden Carl Constantin Johnsson och hans hustru flina Gustava Johnsson, från Åbo stad, sökande, samt Brätselkammaren i sagde stad, svarande, angående förpligtande att afträda ett jordomräde: Gifven uti Nojserliga Senaten för Finland och Dess Justitie Departement, i Helsingfors, den 30. April 1901. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet Sig föredragas och af dem inhemtat följande. Wid Rådstufvurätten i Åbo stad har Prätselkammaren, på makarne Johnssen ågången stämning, anfört, att desse, hvilka egde gården och femten No 2 i 5te qvarteret och 9de stadsdelen i nämnde stad, utan laga rätt besutte ett till sagda tomt gränsande, Larinbacken benämndt jordstycke, hvarför Brätselkammaren yrkat makarne Johnssons Sasnar. t. af 1. - E. J. E. A. - L. H. (E. J. T. No 604. Såg. 68. R. D. 1900.
förpligtande att genast till stadens fria förfogande afstå berörda jordstycke. Häröfver hörde hafva makarne Johnsson genmält, att Arbetsledaren Karl Gustafsson och hans hustru Johanna Karolina Gustafsson, vid det de genom köpebref den 4. November 1897 till makarne Johnsson öfverlåtit förenämnda gård och tomt, till dem jemväl föryttrat ifrågavarande jordstycke, hvilket Magistraten och för tiden stadens äldste i Åbo stad, på sätt framginge af Magistratens protokoll för den 2. Maj 1840., emot vissa vilkor och utfästa tomtören för evärdlig tid utan lösen öfverlemnat till en föregående egare af omorda de gård och tomt Kaptenen Gustaf Örn; i anseende hvartill och då besittningsrätten till Dvarnbacken alltredan Åbo stad af handt sig densamma åtföljt eganderätten till sagda gård, makarne Johnsson anhållit om käromålets förkastande. Sedan Prätselkammaren bemött svarmålet och vittnen i saken afhörts, har Hädstufvurätten genom den 15. April 1899. afkunnadt utslag i målet utlåtit sig; att som Åbo stads äldste och Magistrat medels förenämnda beslut af den 2. Maj 1840. till numera aflidne Kaptenen Örn för ovärdliga tider upplåtit ifrågakomna granbacke samt Brätselkammaren icke visat, att staden derefter återförvärfvat besittningsrätten till densamma, altså blef Prätselkammarens emot makarne Johnsson häriutförda talan för närvarande förkastad; Hofrätten, under hvars pröfning Drätselkammaren i vadeväg dragit saken, har genom den 31. Januari 1900. deri gifven dom yttrat sig, och alldenstund Magistratens ofvanberörda protokoll af den 2. Maj 1840 ej utvisade, att Kaptenen Örn i sin egenskap af för tiden egare af gården och tomten No 2. i 5te qvarteret och 9de stadsdelen i Åbo stad erhållit omtvistade, Qvarnbacken kallade jordstycke eller att detsamma upplåtits åt Kaptenen Örn för att sedermera åtfölja berörda gård, samt det ej heller blifvit annorledes styrkt, att en sådan gemenskap emellan gården och frambaken egde rum, utan ett motsatt förhållande fastmer framginge af den utaf Drätselkammaren framhållna omständigheten, att Lurubacken ej ens omnämntse 451
särskilda efter år 1846. rörande gården upprättade köpebref; fördenskull och emedan makarne Johnsson ej heller gittat ådagalägga att änsagda bäcke vid afslutandet af omordade öfverlåtelshaftal af den 4. November 1897 blifvit till dem föryttrad af dertill behörig person samt Åbo stad, enär detta jordstycke vore beläget inom stadens omsäde, mäste anses berättigad att, åtminstone tills någon annan med bättre rätt till backen anmälte sig, förfoga öfver densamma, pröfvade Hofrätten rättvist upphäfra Rådstufverättens utslag samt ålägga makarne Johnssen att genast till stadens förfogande afstå ännämnda jordstycke. Uti Hofrättens dem hafra makarne Johansson i underdånighet anhållit om ändring medels ingifven deduktion, hvilken Drätselkammaren i föreskrifven ordning bemölt. Hvad sålunda förelupit och handlingar na vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande samt finner makar. ne Johansson icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken förty kommer att bero, jemte det makarne Johnsson åläggas att till Drätselkammaren gälda afgifterna för dess exemplar af denna Kejserliga Senatens dom med tjugusex mark. Det alle, som veder bör, till underdånig efterrättelse länder I Hans Kejserliga Majestäts Higa Namn, Dess Senat för Finland: A. af Nyberg. Emith Forsman. -Tans Homen. E. Johnsson Andersin. 452
Toukokuun 2. päivänä 1901. Keisarillisen Majesteetin Korkessa Nimissä, Hänen Suomen Senaattinsa tuomio nosto rahalla Viipurin Hovioikeudesta tulleessä maatilain omistusoikeuden luovutta mista koskevassa entussa jossa Maabouppias Tanet Trefimoff sekå Sampuodit Timofei Bonda Prokofei Proemoff, Stefan Nikilin Stefan Emilasiksi. Savit ja Jakob MichelsSamt Josef 1875 ja Michael Stodorött dissa Kuikkaniemen kylästä. MaaKauppias Peson Maksimast sekä som budet Temen Tästa Joseti Haritavall sig Geoseleff. Kirill Agafonoff, oikeastaan Lagandet, Henrik Huolojo, Fälli Skattejeff, Keski Svanoff, Isaac AntonoffSkrift Brofendorf, sådell jefimoff, från Sahärads Ruikka Kuisma ja käsärel Tesförälle. Nikil Carlbergs Broder Smetsitill Petter Tiskloff ett Tvån Mäkelin seka edesmenneen Lampuoden Rådet vanottion jälkeen, funnit leski Matiaja Torpakylästä, lampyodit Dmetri Stipanöst ja Maikalle Simonsson Kukkalain kylästä, Anton Svander Tingen Svaasaa: N. 31. 8. SS: 50 Pag. 132 Rg. 1899
noff ja Saveli Michailoff, Moisionvaaran kylästä, Maakauppias. Dmitri Jusijeff Åhapoff ja Lampuodit Jakob Pentelijeff, Feodor Tintelejeff Lauronen Ägåson Stepanoff, Kalin Feodoroff, Stafei Grigorieff, Nikit Ivanoff Lauro nen, Petter Ägåfonsff, Dmitri Fedoroff, Grigori Martinoff ja Ivan Petroff, Leppäniemen kylästä, Dmitri Jiedokimoff ja Prokop Stafcjeff Huttulan kylästä Påvel Feodoroff, Jakob Timofajeff Stepan Sofionoff, Ignati Judin Kärki segor Andrejeff, Prokop Michailoff ja Semen Ivanoff Nänis, Kegaruksen kylästä, Lampuoti Sergei Harikovskin leski Marfa sekä Lampuodit Afanasi Petroff, Wasili Martiskainen ja Ansim Bogdanoff. Koitojärven kylästä, Lampuodit Michael Semenoff Orava Jakob Savinainen, Paul selisejeff, Miron Ivanoff, Isaak Semenoff ja Jakob Torentjeff, Salon kylästä, Semen HappoMatti Happo ja Sides Petroff, Kuonti leen kylästä, Aleksei Stafajeff, MichailAgafonoff, oikeastaan Agapoff, Michael Sarasoff Juppi, Dmitri Timosejeff, Ivan Sorsa ja Feodor Samuiloff, Lietteisin kylästä, Osip Trefimoff, Stapan Rodionoff ja Stepan Sydorsff, Kohonniemen kylästä, Feodor Tuukki, Eloniemen kylästä, Mattei Akimoff, Kaipaisten kylästä, Siila Jeosejeff, Paul Isakoff ja Mihei Jefimoff Harakka, Hautavaaran kylästä, Wasili Feodoroff Pörhönen, Petter Fedoloff ja Herman Padijeff Kotajärven kylästä, sekä Feodor Harito noff, Jegor Antipoff ja edesmenneen Lampuodin segor Feodoroff'in leski Paraskovia, Nilonsaaren kylästä Suojärven pitäjää, ovat hakijoina, sekä Suomin Kaltio vastaajana: Annettu Keisarillisessa Suomen Senaatessa ja SenOikeusosastossa, Helsingissä, Toukokuun 2. päivänä 1901. Keisarillinen Senaatti on Itsellensä esittelyttänyt asiaan kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksenä, saanut seuraavat, tiedot: Suomen Valtiolle toimitetun kirjallisen haasteen nojalla ovat Påvel Brofimoff ja hänen etellämainitut asiakumppa ninsa Suojärven pitäjän käräjåkun45