Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
tänyt omistamansa Pieni - Merijoki nimisen maatilan etellämainitussa Niemi maijoen kylässä John Tuomelle ja Adam Huolarille myytäväksi, sitoutuen Johan Suomelle ja Adam Huotarille maksamaan välityspalkkioksi kaksi prosent lia kauppahinnasta, jos tila tulisi heidän välikyksittään myydyksi saman Syyskuun kuluessa, sanottu maatila oli Johan Suomen ja Adam Huotarin valityksellä 29. päivänä mainittua Syyskuuta myyty Tehlvilijalle Mari OlhmaiKusellerelle 15000. markasta; mutta kun Maanviljelijä Bruun oli kieltäytynyt suorittamasta John Suomelle ja tilain Huotuville kuoleen kaupan viilettamisesta heille tulevaa palkkiota, ovät John Suomi ja Adam Huotari vaatinut Maanviljelijää Brusina velvoitettavaksi sovituksi välikyspulkkirok si John Tuomelle ja Adam Huotarille maksamaan kolmetuhatta markkaa korkoineen. Asiasta kuulusteltuna on Muunviljelijä Bruun esiinheonut että hän, kunJohn Tuomi ja Adam Huolari eivät Meet omistuneet sovitun määräajan kuluessa myymään sanottua tilaa, oli 8 päivänä Lokakuuta 1907. myynyt sen John Suomen ja Adam Huotarin ilmoittamasta hinnasta Tehteiljalle Nesichellerille, jonka kanssa. Maanviljelijä Bruun omasta alollastaan oli pitemmän aikaa hivionut kauppaa, sekä sen vuoksi vastustanut kannetta; minkä ulkeen Kihlakunnanoikeus, jossa asian osaiset molemmin puolin olivat ano neet oikeudenkäyntikulunkiensa hevo usta, on 14 päivänä Marraskuuta 1907 ulistumallaan päätöksellä antanut asiasta lausuntensa; ja koska. Muun viljelijä Ruun oli sitoutunut John. homelle ja Adam Huotarille maksa maan kuksi prosenttia Piini - Maijoen maatilan kauppahinnasta, jos sanottu maatila tulisi Syyskuussa vuonna 1907 heidän valituksellaan myödeksi, sen tähden ja kun sanottu tila olikin sitlon Johan Suomen ja Adam Huoturin välityksellä myyty Sektuuljalle Ansetluille 29. päivänä syyskuuta 1907. 15000 markan kauppahinnasta, vaikka kaup 185
pakirjan teko oli lupahtunut vasta SS päivänä seuraavaa Lokakuuta, on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Maanviljeli jän Bruunin heti kuitin saadessaan suorittamaan John Tuomelle ja Adam Huotaille heille tulevaksi valityspalkkioksi kolmetuhatta markkaa viiden pusentin korkoineen, lukien Kihlakunnan oikeuden päätöksen julistamispäivästä makseen tapahtumiseen asti, sekä sitä paitsi kolmellakymmenellä markalla korvaamaan John Suomen ja Adam Huolarin oikeudenkäyntikulut Hovioikeus, jonka tutkittuvaksi Maanviljelijä Ruun veloamalla oli suuttanut juhun, on tuomiolla 30. päivänä lokakuuta 1909. jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen vaman ja sen ohessa velvoittanut sillä välin kuolleen Maanviljelijän Bruunen oikeudenomistajat, hänen leskensä Anna Maria Bruunin ja lapsensa Viino Johannes, Ilmari Robert ja Jenny Bruunin kuudellakymmenellä markalla korvaamaan John Tuomelle ja Adam Huolaville heille julun käsittelystä Hovioikeudessa johluneet kustannuk set Hovioikeuden tuomioon ovat Muunvitelijän Bruunen edellä mainitut oikeudenomistajat anoneet muutosta länne toimittamallaan perustelmalla, johon John Tuomi ja Adam Huotari ovat vastannel Keisarillinen Senaalle on tutki neet lainan julun, ja koska lopullinen sopimus Puni - Merijoen muutetun huurasta John Suomen ja Adam Huota rin välityksellä on toimansaatu on nen sen ajan loppuun kulumista, jolloin lopahtuvasta sanotun tulon myynnistä. Ruanoitelija. Ruun oli edellämainituin tavoin sitoutunut heille välikkiota maksamaan den kun tuon sopimuksen nojalla ja sen mukuinen kauppakirja pian sen jälkeen myös on tehty, Keisaril linen Senvulli katsoo, elleivät. tuna Maria Bruun ja hänen asiakumppaminen ole annetuoneet nytu muuttua nila loppuudosta, johon Hovioikeus. lampana korolunsa luomiossa on johte 186
nut ja jonka varaan asia siis jää; ja velvoitetaan Anna Maria Ruun asiakumppaneineen moittamaan Juho Tuomelle ja Adam Huotarille, halla täällä jutun vuoksi olleiden kulunkien korva ukseksi, kuusikymmentä markkaa Talä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Lanten Saarinen Winter Andersin Lanten Saarinen Winter Andersin Arfredtillksiala. K. R. Helanen. Arfredtillksiala. K. R. Helanen. No 323. Pag. 160. R. D. 1909. W;fveruhjelm Den 29 Februari 1912. Kejserliga Senatens poi Finland dom uti ett, på nedsatt revisions skilling, från Kejserlige Wasa Höfrätt inkommit fordringsmål emellan Handlanden A fin Helits, från staden No Tetersberg, sökande, och fabethssör man i Uleåborgs stad Broder Åström Aktieldag." svarande: Gifven i Justitidepar lementet den 29 Februari 1912 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig fordra gas och af dem, såvidt nu är ifråga, inhämtat följande: Wid Rådstufvurätten i Uleåborg har Handlanden Herlitz anfört, att han under April månad år 1905 träffat aftal med firman Broder Äström Aktiebolag" att i egenskap af dess ombud söka utverka rätt för linnan att leverera särskilda kavalleriförnödenheter till ryska kronan emot en honom tillförsäkrad provision af till procent å de belopp förmån finge upplåra i likvid Sgr. RG. 1. f. F.  do 3.  A. R. SS. 7
för de reveranser Handlanden Herlitz lyckades åt finnan anskaffa, hvilken provision borde utbetalas i den mån firman erhölle likvid för sina levaranser, samt att finnan, rom emellertid brutit aflalet och för erhållande af hvaranserna ifrågabljanat sig af annat ombud, vid försiggången entreprenad auktion erhållit särskilda levaranser af ofvan brörda artiklar, äfvensom intill den 30 Juni 1907. uppburit i likvid för desamma sammanlagdt 628209 rubel 65. kopek ryskt mynt; och har Handlanden Herlitz yrkat sinnans förpliktande att till honom utgif va 62820 rubel 96 kopek med ränta samt att osätta hans kostnader å rättegången. Uti affordradt svaromål har Handlanden Antila yrkande å förmans vägnar motsagts Sedan Handlanden Herlit emot af förman till vittnen i målet åberepade Ingeniören Karl Appelberg och Verkmästaren Eugen Nyman anfört, att desse, af hvilka Ingenio ren Appelberg varit verkställande direktor i firman Broder Abram Aktiebolag" vid tiden för ifrågavaran de fordringsanspraks uppkomst samt Ängen Nyman uppbar årlig tantien för sin räksamhet i berörda för mas ljänst, hade att vänta nytta eller skada af målets utgång och förty vore jäfvige att däri vittna, har Rådskif erätten medels invändnings utslag den 16 November 1907, enär Ingenio ren Appelberg beviljats ansvarspehet för sin förvaltning af finnans änge lägenheter under år 1905 samt anmärkningen mot Vakmästaren Nyman icke vore å lag grundad, förka stat de gjorda jäfsanmärkningarna samt därefter medels den 23 Mars 1905. i hufvudsaken afsagdt utslag på upptagna skäl förkastat käromålet. Hefrätten, under hvars pröfning landlanden Harlitz i vederag dragit nåkt, har genom dem den 31 Mars jog afgjort detsamma; och hvad först angick Rådstufvurättens förberörda 188
invändnings utslag har Hofrätten, enär Eugen Nyman, enligt hvad handlingarna i målet gåfvo vid handen icke kunde anses hafva all vänta nytta eller skada af målets utgång på nämnda och det af Rådstufvurätten beträffande jäfsanmärkningen emot Ingeniören Appelberg anförda skäl låtit bero vid den utgång hvar vid Rädstufvurätten i samma utslag stannat. Vidkommande själfva saken har Hofrätten funnit det väl vara utredt, att finnan förklarat sig villig att mot betingad provision anlita Handlanden Herlitz förmedling för er hållande af möjligen till buds stående leveranser af särskilda kavalleriförniö denheter till ryska kronan, i hvilket afseende Handlanden Herlitz förbundit vig att tillhandahålla finnan spevilikationer, pröf och öfriga uppgifter, som vore af nöden för uppgörande af erforderliga beräkningar i och för ifrågavarande lvaranser; dock som Handlan den Herlitz sedermera underlåtit att tillställa firman berörda, af densam ma äskade och af Handlanden Herlits utlofvade specikationer och pröf, hvilka firman emellertid nödgats anskaffa från annat håll, samt Handlanden Herlits ej heller visat att han genom sina tillgöranden utverkat firmans inkallande till entreprenadauktionen den 30 Juni 1905., hvarvid finnan erhållit ifrågakomna levaranser, har Hofrätten ansett, att nämnda lvaranser icke tillkommit genom Handlanden Herlits förmedling och att honom förty icke kunde tillkomma i anspråk tagen prosvisien, hvarför Hofrätten jämväl låtit bero vid Rådstufvurättens i hufvudsaken fattade slut; och har Handlanden Herlit känts skyldig att godtgöra finnan dess kostnader för målet i Hofrätten med femtiofem mark. Uti Hofrättens dom har Handlan den Herritz anhållit om ändring me dels hit ingifven deduktion, den för man bemäll. Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner Handlan den Halitz icke hafva anfört skäl till 189
ändring i Hofrättens förenämnda dem, vid hvilken förty kommer att bero; och skyldigkännes Handlanden Herlitz att till finnan " Bröder Åström Aktiebolag erlägga afgifterna för dess exemplar af denna Kejserliga Senatens dom, tjugu åtta mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Ylmannen Johannes Pesonen. Samies Peltonen. A. V. Kumman T. Jännest Helmikuun 29. päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa korvausta koskevassa jutussa, jossa ovat Kauppias Andreas Alm, Wiipurin kaupungista, hakijana sekä Koiviston pitäjän Rantasen kylässä asuvan Merikapteenin August Wirkin konkurssipesän toimit sijamiehet Varatuomari Johan Fredrik Selin, sanotusta kaupungista, ja Tehtailija Anton Mannonen, Koiviston pitäjän Tervakartialan kylästä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 29. päivänä Helmikuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Merikapteeni Wirkille toimituttamansa haasteen nojalla on Kauppias Alm Koiviston ja Johanneksen pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeu dessa lausunut ottaneensa kontrahLäsnä: D. W. A. - J. P. J.F.  A. R. 190 No: 224. sivu 317. R.2. 1909.
dilla 16. päivältä Tammikuuta 1906. sen vuoden purjehduskautena hankkiakseen Merikapteeni Wirkille propsipuita vähintään 2000. ja enintään 3500. Englannin kuutiosyltä vapaina laivan sivuun Pietarin kaupungissa Venäjän Keisarikunnassa tuotaviksi 45. markasta sylen, jota hintaa oli suoritettava sanotun Tammikuun sekä sitä seuraavien Helmikuun, Maaliskuun ja Huhtikuun aikana 15. markkaa sylestä 1000. syleltä kerrallaan joka kuukausi ja Toukokuun aikana 5. markkaa syleltä koko puumäärästä, vähennettyä etumaksuista 2. 1/2 prosenttia, sekä loppuhinta tavarain tultua laivaan lastatuiksi; ja koskei Merikapteeni Wirkki ollutkaan käteisellä suorittanut kontrahdissa sovittuja rahamääriä, vaan oli käsirahasta 5500. markasta 19. päivänä Tammikuuta 1906. hyväksynyt vekselin, sekä muiden määrääikäisten erien suoritukseksi antanut tunnusteita saman Tammikuun 29. päivänä 1000. markasta, jolla tunnusteella Kauppias Alm oli saanut rahat vasta 1. päivänä seurannutta Toukokuuta, sekä Helmikuun 12. päivänä 1906. 1500. markasta, jotka Alm oli saanut vasta seuranneen Maaliskuun 14. päivänä, ja Wirkki siten oli laiminlyönyt maksuvelvollisuutensa aiheuttaen ettei Kauppias Alm, joka jooli ryhtynyt laajoihin hankentatoimiin ja olisi muun muassa saanut edullisesti ostaa metsää eräältä maa-alueelta, ollut katsonut olevansa velvollinen puolestaan täyttämään mainittua, Merikapteeni Wirkin maksukyvyttörnyyden tähden rikkontunutta kontrahtia eikä olisi rahojen puutteessa sitä voi nutkaan tehdä; sentähden ja kun Kauppias Alm olisi muussa tapauksessa Merikapteeni Werkille myymistänsä 3500. kuutiosylestä propsia saanut 157500. markkaa eli, vähennettyä 2 1/2 prosenttia etumaksuista, 15565 markkaa 50. penniä tahi siis, kun puiden hankintaan olisi Almitta kulunut 18164. markkaa 37. penniä, voitokseen 35,399 markkaa 13. penniä sekä Alm sitä paitsi olisi edellä mainitun metsän kaupassa voittanut 3000 mark191
kaa ja välttänyt erään metsänomistajan kanssa tekemänsä hankintasopimuksen mukaan kontrahdin rikkomisesta hänen maksettavakseen joutuneen 5000 markan korvauksen suorittamisen, niin on Kauppias Alm vaatinut Merikapterni Wirkkiä, jotta Alm oli edellä kerrotulla tavalla saanut kaikkiaan 30500. markkaa, velvoitettavaksi korvaamaan Alinille mitä häneltä oli jäänyt kontrahdin nojalla saamatta ja siis suorittamaan Almille 12999. markkaa. 13. penniä sekä hyvittämään hänen oikeudenkäyntikulunsa. Asiasta kuulustettuna on Meri kapteeni Wirkki vastustanut kannet ta; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus on 8. päivänä Helmikuuta 1907. ratkaissut jutun ja mainitsemillaan perusteilla hyljännyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppias Alm vetoamalla. oli saattanut jutun, on 28. päivänä Elokuuta 1909. antamallaan tuomiolla, koska Kauppias Alm oli Tammikuussa vuonna 1906. suostunut vastaanottamaan Merikapteeni Wirkin hankintakontrahdissa määrätyn maksuvelvollisuutensa täyttämiseksi 15500. markasta hyväksymät kaksi vekseliä, jotka Wirkki sitten oli lunastanut, eikä niinmuodoin ollut katsottava Merikapteeni Wirkin antaneen oiketta kontrahdin peräyttämiseen, jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus jutussa oli johtunut Hovioikeuden tuomioon on Kauppias Alm anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon, Merikapteeni Wirkin sillä välin jouduttua vararikkotilaan, Varatuomari Selin ja Tehtailija Mannonen, edellämainitussa toimessaan, ovat vastanneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Kauppias Alm ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Kauppias Alm 192
suorittamaan Varatuomari Selinille ja Tehtailija Mannoselle korvaukseksi heillä täällä jutussa olleista kuluista kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J. Wullunma 3. Mannes Peltonen Johannes Pesonen A. E. Rustström. T. J.immfelt Maaliskuun 1 päivänä 1912 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Wiipurin Kovioikeudesta tullensa, korvausta koskevassa nosto jutussa, jossa Talollinen Antti Kisoleff. Röisälän pitäjän Piiskonmäen kylästä, on hakija na ja Talollinen Matti Kinleff, samasta kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosas tossa 1 päivänä Maaliskuu ta 1912 Keisarillinen Senaatti on itseljen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa Räisälän pitäjän käräjakun ran Kihlakunnanoikeudessa on Matti Kisoloff vaatinut että, koske Antti Kiveleff, jolle asianosaisten hallitsemalla kruununluontoisella osalla talosta No 1 ylläsanotus sa Piiskonmäen kylässä toimitetussa osakasjaossa 26 päivänä Lokakuuta 1901 oli määrätty vuoden b:nä: A. V. A. L. B. K. ./. A. A. No 330. Torg. 330. R. D. 1909
1904 Lokakuun 15 päivään asti nautittavaksi 2,35 hehtaaria Matti Kiseloffille jaetuista vanhoista pelloista, oli tuona aikana laimiinlyönyt lannoittaa ja ojittaa sanottuja poltoja, Antti. Kiseleff velvoitettaisiin korvaukseksi Matti Kisdeffille siten saatetusta vahingosta 29 päivä nä Lokakuuta 1904 toimitetun katselmuksen ja arvion mukaan Matti Kisekffille suorittamaan peltojen kuntoon saattamiseksi tarpeellisista 240 kuormasta lantaa 50 penniä kuormasta sekä umpeen men neiden open puhdistamisesta, 131. rylestä 10 penniä sylästä ja 892 sylestä 5 penniä sylestä eli siis kaikkiran 177 markkaa 70 penniä, niin kä ohessa Matti. Kiseleff on anonut korvausta oikeudenkäyntikirlunstaan Asiasta kuulustettuna on Antti Kiselett, huomauttaen ettei puheen näoleena peltoja ottu tarkastettu sitloin kun Antti. Kiedeff oli vastaan ottanut ne, kieltänyt peltojen huonontuneen hänen niitä viljelles jään, minkä vuoksi ja kun osakasjaossa ei oltu annettu määräystä siitä, missä kunnossa pollot olivat Anttimisoloffille myön netyn nautintaajan jälkeen Matti. Kisoleffille huovutettavat. Antti Kisoleff on vastustanut kannet ta. Asian oltua asiakirjoista näkyvän menettetyn alaisena on Kihlakunnanoikeus 14 päivänä Lokakuuta 1907 julistamallaan päätöksellä siinä mainitsemallaan perusteilla velvoittanut Antti Kiselettiin suorittamaan Matti Kiseloffille vaaditun määrän josta seitsemänkymmentäseitsemän markhaa seitsemänkymmentä penniä min myöskin viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Matti Kiseleffin oikeudenkäyntikulut. Kovioikeus, jonka tutkittavaksi Antti. Kisoseff oli vetoamalla saatta nut jutun on tuomiolla 18 päivänä Syyskuuta 1909 antanut asiasta lau194
suutonsa; ja kun Antti Kiseleff ei ollut voinut näyttää, että hän niinä kolmena vuotena, joina hän oli viljellyt puheena olevia peltoja, olisi lannoittanut ja ojittanut niitä tahi lyhtynyt mihinkään muihin tarpeellisiin toimiin ylläpitääkseen niiden kasvunvoimaa, eikä kysymykseen tulleessa katselmuksessa omattuja kustannuksia peltojonsaattamisesta tavalliseen kasvukuntoon voitu pitää suurompuna niitä menoja, josta Antti Kivelelelle olisi koitunut jos hän olisi kunnollisesti viljellyt samoja peltoja, on Hovioikeus katsonut ettei Antti Kiseleff ollut esiintuomet syytä muuttaa sitä loppinpäätöstä, johon Kihlakunnanoihous päätöksessään oli tullut ja jonka varaan asia siis oli jääpä Hovioikeuden tuomioon on Antti Kineleff anonut muutosta tänne antamallaan perustelmalla, johon Matti-Kiseleff on vastannut Keisarillinen Senaratti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettäi tretti Kiseleff ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jääpysyväksi; ja velvoitetaan Antti Kisoleff suorittamaan Matti Kiseleffille, häneltä tärällä pittuun menneiden kulujen korvaukseksi kuusikymmentä markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudellakoot Keisarillinen Suomen Senaatti. Antti Karinen Målter Andersin. Antti Karinen Målter Andersin. Afred Liuksiala. K. R. Helanen Afred Liuksiala. K. R. Helanen Häf Hellen 195
Den 5 Mars 1912 Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisions skilling, från Kejserlige Åbo Hof rätt inkommit mål emellan syss lomannen i Byggmästaren Gustaf Wilhelm Rosenbergs till konkurs upplåtna bo Vicehärads höfdingen Alfred Holmström från Åbo stad, sökande, samt i sagda stad bosatte Häna landen Johannes Ekberg, svarande, angående fordran: Gifven uti Justitiedepartementet den 5 Mars 1912. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i frågainhämtat följande: Vid Rådstufvurätten i Åbo stad har Vicehäradshöfdingen Holmström. i sin förenämnda egenskap, anfört att Handlanden Ekberg medels tvenne höpebref af den 1 Juni 1909 och den 23 därpåföljande Augusti, hvilka köpe bref Vicehäradshöfdingen Holmström sin sysslömannaegenskap den 17 Jagden R. B. W. C. A. R. H. G: Fm N. 338 Pag. 288. R.D. 1911.
nuari 1910. å Byggmästaren Rosen. bergs konkursbos vägnar godkänt, till handlat sig Rosenberg och dennes hustru Katarina Vilhelmina Rosen berg tillhöriga gården och tomten No 6 uti 10. hvarteret af 7. stadsdelen i nämnda stad emot en öfverenskommen köpeskilling stor 15,000 mark, hvilken delvis skulle erläggas sålunda att Hand landen Ekberg åtogo sig att öfvertaga betalningsansvarigheten så till kapital rom ränta för, utom annat, tvenne den försålda fastigheten intecknade lån, nämligen: hos Sparbanken i Åbo 50,000 mark och hos Magistratsekretera reenkan Elin Holmberg 36,000 mark; men som Handlanden Ekberg icke kunnat förmås att sitt åtagande likmätigt öfvertaga lånen ifråga samt Sparbon ken i Åbo och Magistratssekreterare enkan Holmberg uti Byggmästaren Rosenbergs konkurs bevakat och genom konkursdom den 5 April 1910. fått sig utdömdt, Sparbanken i Åbo på grund af intecknad skuldsedel af den 1. Mars 1899. högst lånebeloppet 5000 mark jämte sex procents årlig ränta därå från den 1 Juli 1909. samt Magistrats sekreterareenkan Holmberg jämlikt intecknad skuldsedel af den 23. Juni 1900 högst skuldsedelns hela innehåll 30,000 mark med enahanda ränta från den 1. Juli 1909, har Vicehäradshöfdingen Holmström, enär Byggmästaren Rosenbergs konkursmassa fortfarande stede i ansvarighet för omförmälda skuld sedlars infriande, yrkat Handlanden Eklers skyldigkännande att till sagde konkursmassa emot återbekommande af förenämnda skuldsedlar, behörigen koitterade, genast utbetala skuldsedlar nas sammanlagda innehåll 80,000 mark jämte sex procents ränta därå, beräk nad å 50,000 mark från den 1 Juli 1910. och å 3000 mark från den 1 December 1909. tills full betalning följde, hvarjämte Vidhäradshöfdingen Holmström gjort anspråk på ersättning för umgälderna i målet. Sedan Handlanden Ekberg, i saken hörd, framhållit att Byggmästaren Rosenbergs konkursmassa för att kunna ut197
söka ifrågavarande skuldsedlars innehåll först borde hafva inlöst desamma, samt då sådant icke skett, mot sagt käromålet, har Rådstufvurätten medels den 30. November 1910. afkunnadt utslag på däri upptagna skäl ålagt Handlanden Ekberg att emot återbekommande af ännämnda skuldsedlar behörigen kvitterade till Byggmästaren Rosenbergs konkursmassa utgifva, utom annat, fordrade åttiotusen mark med sex procents årlig ränta, räknad å femtiotusen mark från den 1. Juli 1910. och å trettiotusen mark från den 1. December 1909, äfvensom all med två hundrafemtio mark godtgöra konkurs. massan för dess i målet hafda um gälder. Hefrätten, under hvars pröfning Handlanden Ekberg i vädoväg dragit målet, har uti dom den 28. Juli 1911. sig utlåtit; och enär Vicehäradshöfdingen Holmström ej ens gittat påstå att Ryggmästaren Rosenbergs konkursmassa skatle hafva inlöst förberörda skuldsedlar och konkursboet förty icke egde någon fordran hos Handlanden Ekberg, har Hofrätten, med upphäpande af Råd stufvurättens utslag, förkastat Vicehärads höfdingen Holmströms i saken utförda talan Uti Hofrättens dom har Vicehärads höfdingen Holmström anhållit om än dring. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Vicehäradshöf dingen Holmström icke hafva anfört skat till ändring uti Hofrättens opanberörda dom, vid hvilken förty kommer att förblifva. Det alle, som vederbör, till efterrättelse lander. Kejserliga Senaten för Finland: Anten Saarinen Petter Andersin. Anten Saarinen Petter Andersin. Alfred Kiuksiala. K. R. Helanen. : H; Juvukjohan 198
Maaliskuun 5 päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, palovähingon korvauksen maksamista koskevassa jutussa, jossa Ruskealan pitäjässä olevan, Kaalamon Osuuskauppa r. l." nimisen osuuskunnan konkurssipesän toimitsijamies Maan viljelijä Väinö Toivo Raassina, sanotusta pitäjästä, on hakijana sekä Helsingin kaupungissa oleva Palovakuutus Osakeyhtiö Pohjola vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 5 päivänä Maaliskuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niis tä saanut tietää seuraavaa: Helsingin kaupungin Raastuvanoikeudessa on osuuskunnan, Kaalanen Osuus kauppa r. 1. puolesta lausuttu, että osuus kunta oli 12 päivänä Toukokuuta 1908 päivätyllä vakuutuskirjalla No 215349. Palova kuutus Osakeyhtiössä Pohjolassa tulen ja palon, salomon tahi valokaasiin riajähdyksen vahingolta vakuuttanut osuuskunnan Ruskealan pitäjän Maalamon kylässä KaupLäsnä: S.S. W. A. A: L. R. H. H. af H. No 339. Pag. 16j. R. D. 1911.