Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
si täällä olleista kustannuksista kuusikymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: J. N. Böndernd A. K. O. Malin. J. N. Böndernd A. K. O. Malin. Akksi Käpp. Walen Andersin. Akksi Käpp. Walen Andersin. Alfred Lindström. Syyskuun 30. päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullees ja, tilanosan luovuttamista koskevassa jutussa, jossa Talollinen Juho Juhonpoika Seppälä ja hänen vaimonsa Sipillä Heikintytär, Sääksmäen pitäjän Ritvalan kylästä, ovat hakijai na sekä samasta kylästä botoisin olevat Talollinen Kalle Anttila ja hänen vaimonsa Maria Heikintytär vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 30. päivänä syyskuuta 1907. Keisarillinen Senaatti on itsellen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sääksmäen ja Kalvelan pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnan oikeudessa ovat Juho Seppälä ja Sinilla Heikintytär lausuneet, että Sipillä Heikintytär oli kumminvouti liqvid Pehrsckin 2. päiläsnä: J. A. B. R. M. S. - A. K. Wit./. O. S. No 1750. Pag. 161. R. D. 1908.
vänä Toukokuuta 1903. pitämässä pakkohuutokaupassa tehnyt korkeimman tarjouksen 9,565. markkaa Peltokappilaksi kutsutusta puolesta: Karpin perintötaloa yllämainitussa Ritvalan kylässä sekä heti sen jälkeen ilmoittanut Kruununvouti Sekmille huutokauppapöytäkirjaan merkittäväksi, että Sipillä Heikintytär oli yhteisesti sisarensa Maria Heikintyttären kanssa ostanut sanotun talonpuoliskon, mutta että Jahreck kumminkin oli erhdyksestä pöytäkirjaan kirjoittanut, että Maria Stubintytär oli yksin huutanut talon, minkä jälkeen Maria Heikintytär ja Kalle Anttila, jotka sittemmin olivat menneet naimisiin toistensa kanssa, olivat kieltäytyneet antamasta Sipillä Heikintyttärelle osan tilasta sekä hankkineet koko talonpuoliskon Maria Heikintyttärelle laissa huudatetuksi; mihin nähden ja koska Sipillä Heikintytär oli miehensä Juho Seppälän läsnä ollessa tehnyt mainitun huutonsa sekä heti suorittanut kauppahintaa 1000. markkaa ja myöntänyt huutokaupassa valvomansa saatavan talonpuoliskon entisellä omistajalta saavan jäädä kauppahinnan vähennykseksi kuin myös yhteisesti Maria Heikintyttären kanssa ottanut Kruununvouti Thure hanbergilta 5,500. markan lainan kauppahinnan jäännöksen maksamista varten, Juho Seppälän milloinkaan suostumatta luovuttamaan Maria Heikintyttärelle enempää kuin puolen ostetusta tilasta, Juho Seppälä ja Sipillä Heikintytär ovat vaatinut itselleen puolta mainitusta Peltokappilan talonpuoliskon ta sekä anoneet korvausta oikeudenkäyntikulungeistaan. Kalle Anttilan ja Maria Heikintyttären vastustettua kannetta on Kihlakunnanoikeus 1. päivä na Helmikuuta 1905. julistamallaan päätöksellä siinä mainitsemittaan perusteilla hyljännyt sen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi 390
Juho Seppälä ja Sipillä Heikintytär olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiossa 29. päivänä Huhtikuuta 1908. antanut lausuntonsa asiasta; ja koska Peltokarppilan talonpuoliskolla 29. päivänä Toukokuuta 1903. pidetyssä pakkohuutokaupassa, kuten Kruununvouti Sekrickin siinä tekemästä pöytäkirjasta bovi selville, korkein tarjous oli tehty Maria Heikintyttären nimeen, mikä tarjous vasarantyönnillä oli vahvistettu, ja Kruununvouti Achreck sittemmin oli tämän mukaan on tanut Maria Heikintyttärelle kauppakirjan koko talonpuoliskoon; untähden ja kun tämä Peltokauppilan tilan myynti oli saanut lain voiman eivätkä Juho Seppälä ja Sipilla Heikintytär ollut edes väittäneet, että Maria Heikintytär oli näin saamastaan tilasta luovut tanut heille osan, on Hovioikeus vahvistanut sen lopputuksen, johon Kihlakunnanoikeus päätöksen saan oli johtunut, sekä velvoittanut Seppälän aviopuolisot viidellä kymmenellä markalla korvaamaan Kalle Anttilalle ja Maria Heikintyttärelle heiltä Hovioikeudessa asiaan menneet kustannukset. Hovioikeuden tuomioen ovat Juho Seppälä ja Tiralla Heikintytär anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Kalle Anttila ja Maria Heikintytär säädetyssä järjestyksessä ovat vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkineet tämän jutun; ja koska asiassa on käynyt selville, että Sipilla Heikintytär kohta sen jälkeen, kun hänen kysymykseen tulleessa pakkohuutokaupassa Peltokauppilan talonpuoliskosta tekemänsä holniin tarjous oli vasarantyönnillä vahvistettu, on kruununvouti Sekmekille ilmoittanut tehneensä tarjouksen samassa tilaisuudessa saapuvilla olleen sisarensa Maria Heikintyttären puolesta, ja Kruuminvouti Pehriel tämän mukai191
sesti on huutokaupassa pitämäänsä pöytäkirjaan merkinnyt korkeimman tarjouksen tehdyksi Maria Heikintyttären nimeen sekä antanut Maria Heikintyttärelle kauppakirjan talonpuoliskoon, katsoo Keisarillinen Senaatti, ettuivät Juho Seppälä ja Sipillä Heikintytär ole esiintuoneet syytä muuttaa sitä loppiipäätöstä, johon tuomioistuimet ovat jutussa johtuneet ja jonka varaan asia siis on jäävä; minkä ohessa Juho Seppälä ja Sipillä Heikintytär velvoitetaan suorittamaan Kalle Anttilalle ja Maria Heikintyttärelle, heillä jutun vuoksi taallä olleiden kustannusten korvaikseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen SenaattiJ. N. Rönlund kuten Saarinen Wadter Andersin. Ako Malin Aleksi Käyy Ossian tilaa man Lokakuun 15. päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostoteitse Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, konnusta koskevassa jutussa, jossa Suomen Sattio on hakijana sekä Kunnalrian pitäjästä, omasta puolestaan dusmieheni, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 15. päivänä Lokakuuta 1907. Keisarillinen Senaatti on itselleen ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Maurian ja Liedon pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Tremen Kaltion puolesta lausultu, että Turen kaupungin från kaupunginosan ynnä korttelissa sijaitseva 35 kol neliometriä laaja tontti No 1, jonka sivut olivat, samassa korttelissa oleva tonttill N° 6 vastaan 50. metrin 10. sentimteä, Aserankatun vastaan 50. metrin 53. sentimetriä, Eerikimioitun vastaan 50. metriä 2. sentimetriä ja myöskin summin korttaLäsnä. J. B - Klik - So - Äft - J. P. No 1798. Pag. 31. R. D. lismellös Johan Gabriel Marjalin, Saaja vaimonsa Alice Marjulinin eesittelyttänyt jettuun kuuluvat kirjat 1909.
lin tonttia No 2. vastaan 59. metriä 53. sentimetriä, oli Keisarillisen Majestentin Maaliskuun 3. päivänä 1840. antaman päätöksen mukaan lohkaistu kahteen osaan sillä tavoin että välinaja oli vedetty eräästä iturankatua vastaan olevalla tonttilanjalla tontin No 6. tonttirajasta 33. metrin 54. sentimetrin etäisyydessä olevastu kohdasta suoraan tonttia No 2. vastaan olevalle rajalinjalle yhdensuuntuisesti tonttia No 6. vastaan ole van rajulinjan kanssa, joten tonten voijoisen osan pintaala oli tullut käsittämään 1558. 1/12 neliömetriä ja eteluisen tontiosan ala 2011.39 neliömetriä; Atä, kuten Turun Rahatoimikamarin pöytäkirja Toukokuun 15. päivältä 1876. osoitti, Kauppias Otto Edvard Fock oli viimemainittuun aikaan hallinneet puheenalaisesta tontista No 1. 803, k. neliömetriä; että Himmullismelos Marjalin Kuopias Sockin kuoltua oli kauppakirjalla Kesäkuun 5. päivältä 1890. Fockin kuolinpesän osakkailta ostuneet, kuten sanat kauppakirjassa kuuluvat, heidän omistamansa pohjoispuolisen puoliskon mainitusta talosta ja tontista No 1. sekä, saatuaan Marraskuun 16. päivänä 1891. kiinnekirjan tontin" rohjoispuolisen puoliskoon, kauppakirjalla Kesäkuun 30. päivältä 1892. mainitulta Rahatoimikamarilta lunastanut Turun kuupungille kuuluvat 392,2. neliömetriä samasta tontista eli, Rahatoimikamarissa lähinni edellisen Toukokuun 2. päivänä tehdyn pöytäkirjan mukaan, sen osan Turun kaupungin muasta, jonka puheenalaisen pohjoispuolisen puoliskon "järjestelyssä olisi pitinyt joutua Kunnullisneuvos Marjalinille, että Kellosepanleski Sofia Aatoinelle Vibera, jonka miesvainaja Kelloseppämistari Antti Viberi Huhtikuun 1. päivänä 1867. oli saanut kiinnekirjan etelän puoliselle puoliskolle useinmainitusta toitista, ole edelläsanettuna Toukokuun 15. päivänä 1876. Rahatoimikamarissa tehdyn pöytäkirjan mukaan tontistu hallinnut asta ne liömetriä, sekä että Sofia Antoinette Viberg oli kuurrakirjalla Toukokuun 30. päivältä 1894. Rahatoimikamarilta lunustanut 1338. 25. neliömetriä eli, kuten 193
Rahatoimikamarin pöytäkirjassa 22. päivältä edellistä Helmikuuta mainitaan, sen afseen kaupungin maasta joka oli ollut tarpeellinen mainitun tontin eteläisen osan järjestelyssä; että sosin Antonette Viberg kauppakirjalla Kesäkuun 7. päivältä 1894. oli Kunnallisneuvos Marjalinille myynyt, kuten sanat viimemainitussa kauppakirjassa kuuluivat, "puolen Sofia Antoinette Vibergin puolesta tontista" eli 892. 54. neliös metriä, jotka muodostivat eteläisen kulmaosan koko tontista, että Kunnallisnemos Marjalin ja Ålige Karjalin sittemmin olivat kauppakirjalla Marraskuun 30. päivältä 1897. 125,000. markan kauppahinnasta Suomen Valtiolle, luovuttaneet omistamansa kolme neljännestä koko puheenaolevasta talosta ja tontista, mutta että Turun Hovioikeus eräässä Suomen Valtion viimesanetun kauppakirjan tulkitsemisesta Sofia antoinelle Viberaiö vastaan vireille pummassa riitajutussa oli Lokakuun 23. päivänä 1902. antamassaan, sittemmin kuin voiman saaneessa tuomiossa lausunut mytetyksi, että Sofia Antvinelle Viberg oli kauppakirjalla Kesäkuun 7. päivältä 1894. myynyt omistamastaan osasta nuheenalaista tonttia, jonka koko tonttiosan alue teki 2011. sa neliömetriä, sanottuihin tonttaihin N°ihin 2 ja 6. rajoit tuvan puolen Kunnallisneuvos Marjalinille ja että Marjalinin aviopuolisot sittemmin olivat Valtiolle luovuttaneet niin hyvin viimeksi kosketellun tonttiesanpuolen eli 1005, egs: neliömetriä sisältävän alan kuin myöskin Marjälinin aviopuolisoiden niinikään omistaman, Eerikin- ja Airankatui hin rajoittuvan osan samaisesta tontista No 1, jonka viimemainitun osan pinta ala oli 1558. e2 neliömetriä, joten tältio siis omisti 2564, 315. neliömetrin ja sofia Aatoinelle Viberg jäljellä olevat 105,05. neliömetriä koko puheenalaisesta tontista. Tähän nähden ja kuuSuomen Kaltion Marjalinin aviopuoliwille suorittuina edellämainittu kauppahinta oli laskettu 267,503 neliömetrin laupuisen tontti alueen mukaan, joka teki kolme neljännestä koko tontista, 194
on Suomen Valtion puolesta vaadittu että Marjalinin aviopuolisot velvoitet taisiin suorittamaan Valtiolle takaisin sen verran kauppahintuu kuin vastasi puuttuvaa 1/13. mpiömetrin suuruista tonttialuettu, lukien 46. markkaa SS: 53. penniä neliömetriltä, eli viisituhat ta kaksisataa kahdeksankymmentäneljä markkaa kolmekymmentäkaksi penniä kuuden prosentin korkoinun kuin myös koronamaan Kaltion oikeudenkäyntikulut. Asiasta kuulusteltuina ovat Marjälinin aviopuolisot vastustaneet kannetta, minkä jälkeen Kihlakunnan oikeus on Lokakuun 20. päivänä 1904. julistamallaan päätöksellä siinä munitsemistään syistie hyljännyt sanotun kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Suomen Keltio pidätetyn vaimon nojalla oli saattanut jutun, on tuomiolla 18. päivältä Joulukuuta 1908. antanut asiasta hinsuntonsa ja katsonut tosin selville käyneen, että Marjulinin aviopuolisoitten omistamain ja hallitsemmin osuuksien kysymyksessä olevaa tonttia, jotka he kauppakirjalla Marraskuun 30. päivältä 1887. olivat Suomen Valtiolle myyneet kolme na neljänneksenä samaa tonttia kaupan jälkeen oli havaittu olevan jonkun verran vähemmät kolmea neljännestä tontin todellisesta pinta-alasta; mutta koskei Kaltion puolesta oltu edes väitetty, että Marjalinin aviopuolisot kauppatilaisuudessa olisivat sen tarkemmin tunteneet tai ilmoittaneet myymiensä tonttiosuuksien todellisen pinta-alan, niin ja kun Marjalinin aviopuolisoita näin ollen ei voitu pitää velvollisina suorittavaan Valtion jutussa vaatimaa korvaus ta, on Hovioikeus vahvistanut sen loppupäätöksen, johon Kihlakunnanoikeus oli jutussa johtunut. Hovioikeuden tuomioon on Suomen Taltion puolesta haettu muutosta perustetmalla, johon Kunnallisneuvos Marjalan on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Suomen tiltion puolelta ole esiintuotu syytä muut tuu Hovioikeuden ylempänsi kerrottuu tuo495
miota, jonka varaan asia Hovioikeuden mainitsemilla perusteilla ja kun ei Valtion puolelta ole voitu osoittaa, että koltio kysymyksessä olevan Marraskuun 30. päivänä 1897 tehtyä kauppaa päätettäessä oli tarkoittanutkaan ostaa suurempaa tonttialuettu kuin Valtio sitten on haltuunsa saanut, siis jääpi; minkä ohessa Suomen Valtio velvoitetaan suorit tamaan, Heinnallisneuvos Marjalinille korvaukseksi hänellä jutussa täällä olleista kustannuksista, seitsemänkymmentäviisi markkaa. siitä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J. N. Bamlund Panten Saarinen Mannias Peltonen Ako Malm Ahksi Käsy. / 2. Savenius Den 17 Oktober 1909 Kejserliga Senalans för Finland dem uti ett på nedsatt revisionsskil ling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål, angående fastställande af fordran i konkurs, emellan aktiebola get Th. U. Strengbergs Cch Aktil. Bolag, från staden Jakobslad, sökande. samt sysslominnen uti Tisman Pehr 1. Sviberg för och dess innehafvare Handlanden i Åbo stad Johan August Svebergs till konkurs upplåtna bo Hofrättsasuvern, numera Hofralls prosidenten Ferdinand Alexander Kundin, Bankilirektoren Johan Osvald Härästjerna och Handlan den, Kommunalädel Carl Gustaf Wahlström, uteblifne svarande. Gifven uti Justiliedepartementet den 19. Oktober 1909 Kagerliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af som inhämtat följande Sedan Th. U. Strengbergs Do Aktil Bolag i Tirman Pehr et Svelag Jors och Handlanden Sockers vid Rådstuf verätten i Åbo stad anhängiga konGSr. J. N. B. A. K. C. M. S.S. År- J. F. 4962 No 1804 Pag. 208. R. D. 1909.
kursmal bevakat och utsökt, enligt ingifven räkning öfver utbergade vara 162,916 mark 67 penni samt en annan fordringsegare i boet emot denna hvak ning anmärkt, att från berörda räknings saldo icke voro afdragna de råbäller till ett sammanlagett belopp af 20,756 mark 77 penni belaget vid gjorda likvider under förra hälften af år 1903 beviljat för man, och förty yrkal, att åt belaget icke måtte af det bevakade beloppet utdömas mera än hvad som återstode redan omförmälda råballer blifvit därifrån afräknade, har Rådstufvurätten den 7. September 1904 afkunnat dom i sagda konkursmål och, enär belaget i ne bevak ningsskrift förbehållit sig att, om anmärkning emot bolagets fordran framställdes, så genom skild rättegång styrka riktigheten af det stridigjorda, läne nal belaget öppet att, i fall af fog, särskildt tvista om utbekommande af det berakade beloppet till den del detsamma blifvit motsagdt samt tillika till betalning fastställt, utom den ostridiga delen af bolagets fordran eller 142. 159 mark 90 penni, del belopp, som i den särskilda rättegången kunde varda belaget till erkändt, dock högst 20,756 mark 77 penni att ur konkursleds tillgångar utgå med betalningsrätt enligt 18. SS: af förordningar m borgenärers rätt och företräde för hvar andra till betalning ur egendom, som blif vit till konkurs afträdd, gifven den 9. November 1868. Härå har R. U Stengberg. Co Aktie - Bolag efter Bondenter Kumlin Direktoren Wasasjerna och kommen nähådet Wahlström i deras förenämnda egenskap, ågången stämning, vid Råd stufwarellen anfört, att de i bilagets af vanberörda räkning å de utlorgade värorna upptagna pris vore bilagets egentliga grundsevis, å hvilka rubell medgifvits endast under det uttryckliga förbehåll att likvid komme att me å bestämd förfallolid; hvarför och ehuru väl belaget full emottaga af Herman Pehr A. Sviberg för godkända varder å se utbergade varemas pris efter afdrag af den utlofvade rätten, beläget med här gen därtill, att förman icke å förfalloda 497
gama inlöst dessa vexlar och sålunda icke uppfyllt vilkoret för tillgodo uptändet af prisnedsättningen, yrkalatt ifrågavarande belopp 20,756 mark 77 penni måtte tilldömas belaget med laga ränta och skälig ersättning för bo lagets umgälder i rättegången. I saken hörde hafva Presidenten Stumlin och hans malparter bestridt riktigheten af Th. U. Strengberg i Cm Aktil Belags uppgift rörande vilkoret för åtnju tande af ifrågavarande råballer; därå Rådstufvurätten medels utslag den 14 Augusti 1905 förklarat utredt vara, att Ferman Pehr A. Sberg för för tiden från den 5 Januari 1903 ull och med den 5te emler samma år af Ih. U. Strengberg 3o Aktie - Bolag bekommit varor till ett värde af inalles etthundrafemtio tturen etthundraåttiosju mark femtio penni och den 16 i sistsägde månad blifvit belaget skyldig för en af detsamma inlöst vexel jämte erlagda protest kostnader sammanlagett tolftusen fem hundra sextiotvå mark sjutton penni på grund hvaraf bolaget efter medgifva afdrag af inalles åttahundra trettioke mark utaf firman utsökt etthundra sextiotvåtusen niohundra sexton mark sextiosju penni, men att beläget emeller lid uti sina till förman aflåtna sakta rer rörande de under tidrynden från berörda den 5 Januari till och med den 29. Juni 1903 hverarde vuonna beviljat finnan å priset för desamma särskil da råhaller och godtgjort finnan för af denna för samma varor erlagda fråk ler till ett sammanlagdt belopp af ljugu tusen sjuhundra fyratiofem mark sjuttio sju penni, hvarför Rådstufvurätten fem nit sistnämnda summa äfven böra tillgoderäknas Tirman Tehr A. Sviberg för å dess skuld till Th. U. Strengberg 6to Aktie Bolag samt belagets åter stående tillgodohafvande hos firman med framaknande af nästnämnda afdrag således uppgå till etthundra fyratiotvåtusen etthundra sjuttio mark nittio penni. I anseende härtill och nom Ph. U. Strengbergs Cch Aktie - Bolag genom domen i Tirman Pehr A. veberg för och Handlanden Svibergs 198
kenkurs allaredan tillagts etthundra fyratiotvåtusen etthundrafemtionio mark nittio penni samt af belagets förenämnda tillgodohafvande ett belopp af elfva mark sålunda ännu återstode, alltså blef Th. U. Strengbergs Co Aktie - Bolags omtristade fordran, med förkastande af bolagets därutöfver sträckta fordringsan språk, af Rådstufvurätten faststäld till förberörda belopp af elfva mark, hvarå bolaget förty egde ur Firman Pehr A. Sviberg för och Handlanden Svibergs kenkursmassa utbekomma den deridend som därifrån redan utdelats och ytterliga e kunde komma att utfalla, hvaremot Th. U. Drengberg i Coa Aktie - Bolags anhållan om ersättning för den remgälder i målet i anseende till sakens beskaffenhet underkändes. Hefrätten, under hvars pröfning Th U. Strengberg, Cde Åklig-Bolag i vad väg dragit målet, har medels dem af den 26. Maj 1909 låtit vid Rådstufverättens omförmälda utslag bero. Uti Hofrättens dom har Th. U. Drengberg i Co Aktie - Bolag ansökt om ändring Kejserliga Sonden har lagit mådel i öfvervägande samt finner Ph. U. Kongberg i Co Sktio - Bolag, som emot Viisidenten Kumlins och hans medparters berhulande icke styrkt, att Tirman Pehr 1. Sviberg för enligt öfverenskommelse egt tillgodonjula ofvanomförmälda prismedsätt ning endast i den händelse att likvid för de af belaget till förman levererade väroma skedde å bestämd förfallotid, icke hafva anfört skäl till ändring del slut, hvari Hofrätten genom dess ifrågavarande dem i saken stannat och hvarvid förty skall förblifva. Pelalle, dem rederlös, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland J. N. Rönnund  A.O. Malin. J. N. Bömetumus A.romalen santen Laurinen Akki Läpy santen Laurinen Aleksi Käpy Johannes Peltonen Oivoniul. 499
Sokakuun 21 päivänä 1907 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Haasan Hovioikeudesta tullassa, talon osuuden luovuttamista koskevassa jutussa, jossa Keuruun pitäjän Keuruun kylässä asuva Itsellinen Juho Fredrik Juhonpoika Yläväläniemi on hakijana sekä osakeyhtiö G. A. Serlachius Aktiebolag, sanotussa pitäjässä, saapuville tulleena, mutta Kihlakunnantuomari Alfred AimeloinsRuoviden pitäjästä, tulematta jäänunä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa Lokakuun 21 päivänä 1909. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Juho Fredrik Ylävaltaniemi on, toimitettuaan 3 päivänä Lokakuuta 1906 kirjallisen haasteen osakeyhtiölle G. A. Serlachius Aktiebolagille, Keuruun ja Multian pitäjäin käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että, sittenkun Talollinen Juho Heikinpoika Ylävalkee niemi oli 16 päivänä Helmikuuta 1831 kuollut ja hänen omistamansa Ylävalsasaa: J. A. B. K. H. S.S. Å 1/18 3 — J. B. K. 390 No 1814 Såg 216 R. S. 1908
keiniemen perintötalo No 7 edelläsanotussa Keuruun kylässä sen johdosta pirintönä joutunut hänen lapsillan Juho Juhonpojalle sekä Hedda Stiina ja Kaisa Liisa Juhontyttärille, niin oli, Hedda Stiina Juhontyttären 18. päivänä Elokuuta 1842. mentyä naimisiin Talollisen Heikki Antinpoika Myllymäen eli Pesämäen kanssa, viimeksimainittu kauppakirjalla 1 päivältä Lokakuuta 1847 ilman Hedda Stiina Juhontyttären suostumusta myynyt tämän perimän o suuden Ylävälkuniemen taloa hänen veljelleen, yllämainitulle Juho Juhonpoika Ylävalkuniemelle; että Hedda Stiina Juhontytär oli kuollut 13 päivänä Maaliskuuta 1902, jättäen jälkeensä avioliitosta Heikki Myllymäen kanssa, joka jo 8. päivänä Heinäkuuta 1887 oli huollut, syntyneet ja vielä elossa olevat lapset, pojan Torpparin Jeremias Piippolan sekä tyttäret Talollistenvaimot Maria Tapaninmäen Wilhelmiina Teivaanmäen ja Amanda Savonmäin että Ylävälkieniemen taloa sittemmin olivat eri aikoina omistaneet eri henkilöt, kunnes se nyttemmin oli joutunut osakeyhtiön G. A Serlachius Aktiebolagen haltuun; sekä että Jeremias Piippola Maria Tapaninmäki ja Wilhelmiina Teivaanmäki välikirjalla 20 päivältä Edokuuta 1906 sekä Amanda Savonmäki kauppakirjalla sen edellisen Huhtikuun 21 päivältä olivat Juho Fredrik Ylävalkeiniemelle luovuttaneet ne osuudet Ylävalheniemen talosta, mitkä heille Hedda Stiina Juhontyttären perintönä ehkä olivat tulevat; ja koskei Hedda Stiina Juhontytär ollut milloinkaan hyväksynyt miesvainajansa ja Juho Juhonpoika Ylävalkuniemen välistä kauppaa 1. päivältä Lokakuuta 1849 eikä hän paremmin kuin hänen lapsensakaan ollut siitä tietäneet ennenkun se vasta vuonna 1906 oli tullut viimeksimainituille tunnetuksi, on Juho Fredrik Ylävalkeeniemi, siihen nähden ettei Juho Juhonpoika Ylävalkuniemellä eikä siis keltaan hänen jälkeiseltaan Ylävalkeniemen talon omistajalla osi ollut laillista saantoa Hedda Stiina Juhontyttären perimään osuuteen sanottua taloa, 501
vaatinut osakeyhtiötä G. A. Serlachius Aktiebolagia velvoitettavaksi Juho Fredrik Alavalkuniemelle, Hedda Stiina Juhontyttären perintöosuuden omistajalle, luovattamaan tuo osuus eli neljännes Ylävalkeeniemen taloa, minkä ohessa Juho Fredrik Ylävälkeeniemi on vaatinut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Kanteen johdosta on osakeyhtiön G. A. Serlachius Aktiebolagin puolesta huomari tettu, että Juho Juhonpoika Ylävalkuniemi, joka oli aikanaan saanut huulot ja 25 päivänä Marraskuuta 1854. kiinnekirjan koko Ylävälkeiniemen taloon, oli sittemmin 10. päivänä Elokuuta 1875 myynyt sanotun talon Juho Fredrik Ylävalkieniemelle, joka taas 25 päivänä Marraskuuta 1876 oli saanut taloon kiinnekirjan; että Juho Fredrik Yläväkuniemi sittemmin oli joutunut konkurssitilaan, jolloin sanottu talo 12. päivänä Heinäkuuta 1886 toimitetussa pakkohuutokaupassa oli myyty Talolliselle Hermanni Juhonpoika Huttulalle, joka 29 päivänä Maaliskuuta 1868. oli saanut siihen kiinnekirjan; että Hermanni Huttulan ja hänen vaimonsa Henrika Huttulan kuoltua mainittu talo oli joutunut Kihlakunnantuomari Aejmelaukselle, joka, saatuaan taloon 26. päivänä Maaliskuuta 1876. kiinnekirjan, sittemmin yhdessä vaimonsa Kanny Aymeläiuksen kanssa 29 päivänä Toukokuuta 1878. laaditulla kauppakirjalla oli myynyt sen Kauppaneuvos Gustaf Adolf Serlachiukselle, jonka kuoltua talo oli luovutuskirjalla 17 päivältä. Maaliskuuta 1902. joutunut osakeyhtiölle G. A. Serlachius. Aktiebolagille; ja koska yllämainitut henkilöt olivat omistaneet talon vilpittömin mielin sekä kanne sitäpaitsi oli myökään nostettu on yhtion puolesta vaadittu kannetta hyljät täväksi. Oikeudenkäynnin kestäessä on osakeyhtiön G. A. Serlachius Aktiebolagin puolesta Kihlakunnantuomari Aejmeloens haastettu jutussa kuultavaksi, ja on hän yhtetynyt yhtiön vastineen; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus on 18 päivänä Maaliskuuta 1907 julistamallaan päätöksella ratkaissut jutun; ja koska Hedda 302