Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
voittanut Iida Katariina Pohja sen viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Briita Ylilääkkölän ja tämän asiakumppanien kulut Hovioikeudessa. Hovioikeuden tuomioen on Iida Katariina Pohjanen hakenut muutosta perustölemalla, johon Briita Ylilääkkölä ja hänen alussa mainitut asiakumppaninsä ovat vastatneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Iida Katariina Pohjanen ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Iida Katariina Pohjanen suorittamaan Briita Ylilääkkölälle ja hänen asiakumppaneilleen, heillä täällä jutun vaksi olleiden kulujen korvaukseksi, seitsemän kymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Halanen K. Auer. K. R. Halanen K. Auer. Valtero Parviainen No 10 70 Pag. 50. Sr. 1916. Toukokuun 23 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin räätös valitukseen, jonka Kartolan pitäjän Vastamäen kylästä kotoisin oleva Talollisenpoika Johannes Antinpoika Mikkola on tehnyt Keisarillisen Wiipurin Hovioikeuden Joulukuun 3. päivänä 1915 antamasta päätöksestä pahoinpitelyä ja yksityisen hartauden harjoituksen häiritsemistä koskevassa jutussa: Annettu Oikeusosastossa Toukokuun 23. päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itsellen. sä esittelyttänyt jutun kirjat ja nustä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää Virallisen syyttäjän Kruununninismies Oskar Ferdinand Leision ja Vastamäen kylässä asuvan Lampuoti Aksel Röligin syitteestä on Hartolan pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeus Maaliskuun 17. päisänä 1915. julistamassaan päätöksessä lausunut käyneen selville, että Johannes Mikkola eli Matta JouluLäsnä: At B A - A R Sk -
kuun 26. päivänä 1914. Yläväärän talossa Vastamaan kylässä lyönyt puukolla Aksel Röligia selkään niin että siitä oli oikeutunut vaikeata vähempi ruununvamma sikä pahemmusta aikaan saattamat la tahallansa häirinnyt mainitussa talossa samaan aikaan vietettyä pyhäkoulun joulujuhtaa, minkä vuoksi Kihlakunnanoikeus on mainitsemäinsä lainpaikkain nojalla tuominnut Johannes Mikkolan pahoinpitelystä pidettäväksi kolme kuukautta vankeudessa ja yksityisen kartaudenharjoituksen häiritsemisestä maksamaan sakkoa neljäkymmentä markkaa eli rangaistukset yhdistettyä kärsimään kaikkiaan kolmen kuukauden kuuden päivän vankeusrangastuksen: den ohessa on Johannes Mikkola vilvoitettu korvaamaan Aksel Röligen oikeudenkäyntikustannukset viidellatoista markalla sekä kruunulle ne palkkiol, yhteensä kaksikymmentä markkaa, jotka Kihlakunnanoikeus oli määrännyt yleisistä varoista tukataen maksettaviksi eräille oirallisen syyttijän esityksestä asiassa todistajina kuulustelluille henkilöille korvauksiksi heidän saapumisestaan Oikeuteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Johannes Mikkola oli valittamalla saattanut jutun, on valituksenalaisella päätöksellä Rikoslain 21 luvun 11. SS:n ja 10. luvun 4.SS:n nojalla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoit tunut Johannes Mikkolan suoritta maan Aksel Röligille maksut seitsemän markkaa kahdeksankymmentä penniä Röligin kappaleesta Hovioikeuden päätöstä Hovioikeuden päätökseen on Johannes Mikkola anonut muutosta, mutta Kruununnimismies Sirisio ja Aksel Rölig eivät de käyttäneet heillä ollutta tilaisuutta se sityksen antamiseen Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Jo312
hannes Mikkola ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden päätöstä joka siis jää pysyväksi. Pälä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Alfred Liuksiala. B Anneberg Alfred Liuksiala. B. Anneberg A. N. Hamman. Samuli Koski. SS 13 No 1082. Pag. 86 R.D. 1915 Alfred Sarva. Toukokuun 24 päivänä 1916. Keisarillisen Suomari Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullees sa vekseligutussa, jossa Palstatilallinen Juho Kuorio, Orimattilan pitäjän Pennalan kylästä, on hakijana sekä lakiasiaintoimista Dittmar & Indronius, Helsingin kaupungista, vastaajana. Annettu Oikeusosastossa Toukokuun 24 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Lahden kaupungin Raastuvanoikeu dessa on lakiasiaintoimisto Dittmar Endrenius Maaliskuun 23 päivänä 1914 vaatinut, että Juho Kuorio velvoitettaisen Talollisen Juho Fredrik Nurmen 7 päivänä Lokakuuta 1913 asettaman, Tuorion hyväksyman ja kolme kuukautta sen jälkeen maksettuvan vikselin perusteella, jonka haltyaksi toimisto asianmukaiselta siirralla. oli tutkiit, toimistolle suorittamaan vekselin sisällys 500 markkaa korkoineen sekä korvaamaan toimisten oikeudenkiyn Läsnä A. L. B. t. A. R. - S. K.
tikulut. Kanteeseen on Juho Wuorio vastannut, ettei hän ollut saanut vastiketta puheenalaisesta vekselistä, minkä vuoksi, ja kun vekseli oli siirretty lakiasiaintoimistolle Dittmar & Inheniukselle ainoastaan perittäväksi Kuorio on anonut kannetta hyljättäväksi. Sittenkuin lakiasiaintoimisto Dittmar Andrenius tämän johdosta eli ilmoitta nut, että vekseli oli täydellä omistusoikeudella toimisten hallussa, vaikka se kyllä alkuaan oli ollut toimistolla ainoastaan perittävänä, on Raastuvanoikeus Huhti kuun 27 päivänä 1914 julistamassaan päätöksessä siinä esittämillään perusteilla. hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi lakiasiaintoimista Dittmar & Inerenius vi loamalla oli saattanut jutun, on Maalis kuun 15 päivänä 1915 antanut siihen tuomion; ja koska Juho Wuorio oli myöntä nyt hyväksyneensä puheenalaisen vekselin, joka oli eriäntynyt maksettavaksi, eikä ollut tahtenutkaan näyttää vääräksi lakiasiaintoimiston Dittmar u. Intrenius sen ilmoitusta, että vekuli täydellä omistusoikeudella kuului toimistolle, sen tähden Hovioikeus on, kumolen Raastuvan oikeuden päätöksen, velvoittanut Juho Vuorion kuitatun alkuperäisen vekse lin saadessaan toimistolle maksa maan vaaditut viisisataa markkaa huudon prosentin vuotuisine korkoineen lainhakupäivästä Maaliskuun 23 päivästä 1914 sekä seitsemälläkymmenellä markalla korvaamaan toimistolla Raastuvanoikeudessa ollut kulut. Hovioikeuden tuomioon on Juho Kuorio anonut muutosta perustelmalla, johon lakiasiaintoimistö Dittmar & Indrenius on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutlinut tämän jutun ja katsoo, ettei Juho Wuorio ole esittänyt syytä muut taa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Juho Kuorio suorittamaan lakia sinintoimistolle Dittmar & Inheni ukselle korvaukseksi toimistolla täällä olleista kuluista kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset 844
noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. Alfredliuksiala B. Anneberg. Alfredliuksiala B. Anneberg. M. Puusuvaara. Samuli Koski. M. Puusuvaara. Samuli Koski. M. Puusuvaara. Samuli Koski. Tili Gröndan Toukokuun 24 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta lulleessa, korvausta koskevassa jutussa, jossa Kartanonomistaja Sofia Pekkarinen, Kuopion kaupungista, on hakijana sekä samassa kaupungissa asuva Rakennusmestari Juho Korhonen vastaajana: Annettu Oikeusosaston sa 24 päivänä Toukokuuta 1916. Keisarillinen Senaatti on itsellensa esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää Kuopion kaupungin Raastuvanoikeudessa on Juho Korhonen lausunut, että hän oli 6 päivänä Maaliskuuta 1909 tehdyllä urakkasopimuksella sitoutunut valmistamaan kaiken puutyön Sofia Pekkariselle sanotussa kaupungissa rakennettavaan asuinrakennukseen, ollen Tofia Pekkarisen välipuheen mukaan toimitettava työpaikalle kaikki rakennus aineet uhalla että, jos urakkatijo raken nustarpeiden puutteessa keskeytyisi, Tofia Pekkarisen tuli korvata Korhoselle Läsnä: W. A. J. P. R. H. K.t. (40pp. 845 No 1083. Pag. 210 R. D. 1915.
sellaisesta keskeytymisestä oikeutunut vahinko. Kun Sofia Pekkarinen sitten oli kin laiminlyönyt aikanaan toimittaa työmaalle rakennusaineet, jonka johdosta urakkatyön valmistuminen oli vuvastynyt yhden kuukauden, ja Juho Korhonen oli urakkatyön aikana omilla työmiehillään teettänyt erinäisiä urakkaan kuulumattomia töitä, on Korhonen vaatinut, että Sofia Pekkarinen velvoitettaisiin maksamaan Korhoselle korvaukseksi urakkatyön viivästymisen vuoksi Korhoselta hukkaan menneestä ajasta 200 markkaa sekä seuraavista urakkaan kuulunattomista toista nimittäin: täyttetten kantamisesta rakonnukseen 7/72 markkaa, rakennuksen pohjavarvin panemisesta puutukien varaan uuninpohjan muuttamisen vuoksi 15 markkaa, tämän työn sekä rakennuksen eteisen kivija lan valmistamisen valvomisesta 33 markkaa, rakennuksen akkundraikien väliaikaisesta laudottamisesta ja peittumisesta 43 markkaa ja avustuksesta rakennustaopeiden työmäälle toimittamisessa, seiniin tilkitsemis- ja muuraustöiden valvomisesta ynnä muusta yhteensä 120 markkaa, kaikki korkoineen, minkä ohessa Juho Korhonen on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Kantasta kuulustettuna on Sofia Pekkarinen väittänyt syyn siihen, että rakannus valmistunut aikanaan, olleen sen, että Juho Korhoselta itseltään oli puuttunut puutarpet akkanoihin ja oviin, jotka Korhosen tuli urakkasopimuksen mukaan valmistaa omista ainoistaan, sekä kieltänyt Juho Korhosen tehneen tai teettäneen muita kuin urakkaan kuuluvia töitä, lukuunottamatta edellä mainittua täyttöiden kantamista rakennukseen, josta työstä vaaditut 72 markkaa Sofia Pekkarinen kumminkin oli Korhoselle suorittanut; ja on Sofia Pekkarinen sen vuoksi vastustanut kannetta. Raastuvanoikeus on 31 päivänä. Maaliskuuta 1911 julistamallaan päätöksellä hyljäten Juho Korhosen muut vaatimukset todistamattomina, velvoittanut Sofia Pekkarisen Juho Korhoselle suorittamaan seitsemänkymmentäkaksi mark816
kaa korvaukseksi siitä, että Korhonen oli työmiehillään kannattanut täytteet puheenalaiseen rakennukseen, mikä työurakkasopimuksen mukaan oli Sofia Pekkariselle kuuluva ja Pekkarisen, sopimuksen mukaan, Juho Korhoselle korvattava, ja kahdeksantoista markkaa korvaukseksi rakennuksen pohjavarvin tulemisesta ynnä viisikymmentä markkaa Raastuvanoikeuden härkinnan mukaan hyvitykseksi muista sellaisista ylimääräisistä toista, jotka Juho Korhonen oli tehnyt, mutta jotka ei vät urakkasopimukseen kuuluneet, minkä ohessa Raastuvanoikeus on velvoittanut Sofia Pekkarisen sadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Juho Korhosen tarpeellisimmat rahakulut jutussa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Juho Korhonen että Sofia Pekkarinen olivat velvamalla saattaneet jutun, on 30 päivänä Kesäkuuta 1915 antamassaan tuomiossa lausunut Juho Korhosen näyttäneen, että puheenalaisen asuin rakennuksen rakentamistyö oli Sofia Pekkarisen laiminlyönnistä toimittaa rakennuspaikalle tarvittavat rakennusaineet viivastynyt ainakin yhden kuukauden sekä että Juho Korhonen oli Sofia Pekkarisen pyynnöstä johtanut rakennuksen pohjavarvin panemista puutukun varaan uuninpohjan muuttamisen vuoksi ja rakennuksen eteisen kivijalan valmistamista kuin myös väliaikaisesti laudoittanut ja peittänyt rakennuksen akkuna reiat sekä Sofia Pekkarisen pyynnöstä iohtanut rakennuksen tilkitsemistä, minkä vuoksi ja kun ei ollut todistettu nyt mainittujen töiden kuuluneen urakkaan eikä myöskään että Juho Korhosen kerrotusta viivytyksestä ja näistä toista itselleen lukema hyvitys olisi kohtuuton, Hovioikeus on, muuttuen Raastuvanoikeuden päätöstä, velvoittanut Sofia Pekkarisen suorittamaan Juho Korhoselle niiden seitsemänkymmenenkahden ja kahdeksantoista markan suuruisten erien lisäksi, jotka Raastuvanoikeus oli päätöksessään velvoittanut Sofia Pekkarisen Juho Korhoselle maksamaan, rakennustyön viiväskyksestä 847
kaksisataa markkaa sekä mainituista lisätoistä vaaditut kolmekymmentäviisi neljäkymmentäkolme ja sata kaksikymmentä markkaa, joten Sofia Pekkarisen tuli Juho Korhoselle niin muodoin maksaa kaikkiaan neljäsataa kahdeksankymmentäkahdeksan markkaa viiden prosentin vuotuisine korkoineen oikeudenkäynnin alusta 30 päivästä Syyskuuta 1910 täyden maksun tapahtumiseen. Muuten eli mikäli Sofia Pekkarinen oli velvoitettu suorittamaan Juho Korhoselle edellä mainittu oikeudenkautikulujen korvaus, on Hovioikeus jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon on Sofia Pekkarinen anonut muutosta perustelmalla, johon Juho Korhonen on vastannutKeisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Sofia Pekkarinen ole esittänyt syytä muut taa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Sofia Pekkarinen suorittamaan Juho Korhoselle, hänellä täällä jutun vuoksi Valterö. Järviäinen olleiden kulujen korvaukseksi, seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen. K. Auer. K. R. Helanen. K. Auer. 318
Toukokuun 25. päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, esitteluakjelman perusteella osuuskunnan jäseniltä kannettavien lisämäksujen suorittanista koskevassa jutussa, jossa Talollinen Ero Korhonen, Petkamon pitäjän Nuasjärven kylästä, on hakijana sekä Kajaanin osuusmeijeri nimisen osuuskunnan konkurssi resän toimitsijamiehet Tormestari Fredrik Kristoffer Hycky ja Kauppias Edvard Kaaria Kajaanin kaupungista, vastaa jana ilmottu Oikeusorastossa Toukokuun 25 päivänä 1916 Keisarillinen Senaatti on itsellen sä esittelyllänyt, jufun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää Sittenkuin Kajaanin Osuusmeijeri, jonka kotipaikkaan, Oulun läänin i Kuvernöörin osuuskunnalle Lokakuun 16 päivänä 1906. vahvistamien sääntöjen muLäsnä A. L. B. l. k. S. K. W: 1089. Sivu 100. K. 219
kaan oli vedeltävä Kajaanin maaseurakuntaa oli joutunut konkussitilaan sekä mainitun seurakunnan jaaltamen pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeus Marraskuun 10. päivänä 1909. julista nut konkurssissa tuomiansa, ovat Tormestari Hyöky ja Kauppias Kääriä omuskunnan jäsenlen ja sen velkojäin bekouksessa Maaliskuun 18. päivänä 1910 konkumpisan toimitsijämiehinä ilmoittaneet, ettei konkurssipesäsja ollut riidattomia varoja, joita vähttomästi voitiin muuntaa rahaksi bonburistuomilla vahvistettujen velkojen ynnä pesän hoitokustannusten suorittamiseksi, sekä enttäneet Heinäkuun 10 päivänä 1901 annetun osuustoimista lain 28 SS:ssä mainitun osuuskunnan jäänten rajattomaan lisämaksuvelvollisuuteen perustuvan, osuuskunnan velkojen maksamisesta laatimansa esitteluohjelman, jonka mukaan osuuskunnan jäsenluetteloon merkityistä 698 osuudesta oli konkurssipesälle suorikki tava kaikkiaan 107,700. markkaa eli 150. markkaa kultakin omistettu ja Ero Korhonen sille 10. stä osuudelta yhteensä 1500. markkaa; minkä jälkeen sotkamon nimismiespiirinä toimiva Uloseltaapulainen Tuomas Väyrynen oli sanotun ositteluohjelman nojalla Kesäkuun 21. päivänä 1910. ero Korho selta ulosmitannut irtainta omaisuutta mainittujen 1500 markan ynnä ulosottokustannusten suorittamiseksi Sittemmin saatuaan asiakirjoista näkyvän menettyn jälkeen Uloselta apukiselta Täyryseltä kirrotusta ulos, nittaukusta asianmukaisen valitusasetuksen, en äro Korhonen Kajaanin kaupungin Maastuvanoikeudessa, jokon hän oli haastattanut Pormestari lyökyn ja Kauppias Kaarian jutus ja vastaamaan, kun riidanalajat sesämaksut olivat ollut suoritettavat Pormestari Hyökylle hänen asunnessaan Kajaanin kaupungissa, lausunutettä hän, lösen oli kirjoittanut nimensä hänelle ennen osuuskunnan sääntöjen vahvistamista esitettyyn koumerkintäkastaan, vaan ettei hän ollut osuustoimintalain määräämällä 850
tavalla ilmoittanut ja tullut otetuksi jäseneksi osuuskuntaan, jota ei edesottu lain säätämässä järjestyksessä perustettu eikä merkitty kaupparekisteriin ilmoitetulla kotipaikallaan Kajaanin maanurakunnassa; mihin nähden ja kun puheenalainen ositteluohjelena si perustunut laillisessa järjestyksessä syntymmin jäsenluetteloon eikä siinä myöskiin ollut määräystä maksunnorittamispaikasta, jota paitsi osittelekin oli ennenaikainen ja vääsä, sikäli että oli ositettu ennenkuin omuskunnalle kuuluva riidatan emaisuus, nimittäin myöri kominen ja kalusteineen, oli myyty ja että esittehus ja oli huomioonotettu sellaistakin velkaa, joka ei kuulunut osuuskunnalle, vaan osuuskunnan yhteyhen luvatta rakennetun höyrymyllyn omistajille en Ero Korhonen anonut mainittua ulosmittausta kumettavaksi Kantunen ovat Pormestari Hyöby ja Kauppias Kääriä vastannut muun muassa että päätös osuuskunnan perustamisesta oli laillisessa järjestyk sessä tehty, että, äro Korhonen, joka oli ollut osuuskunnan perustajajäseniä sekä ottanut osaa osuuskunnan toimintaan, oli osuuskunnan jäsenenä merkitty siihen luetteloon osuuskunnan 1908. vuoden kanssa ollusta jäsenistä, minkä sen hallitus oli osuustoimista lain 34. SS:ssä mainitussa tarkoituksessa laatinut ja hallituksen esimies Tammi kuun 20. päivänä 1902. jättänyt Käjaanin kaurungin Maistraatille, jossa kaupungissa osuuskunnan sääntöjensä mukaan tuli harjoittaa liikettään, että Nuistraalille oli tehty ilmoitus osuuskunnan merkitsemisestä kaupparekis tuin, että Suomen Kullisuuohullitus tuon ilmoituksen johdosta lainäkuun 11 päivänä 1907 oli hyväksynyt osuuskunnan kaupparekisteriin merkittäväksi, minkä jälkeen sellaimen merkitse minen oli tapahtunut, että riidanalainen ositteluohjelina perustui Maistaa tille annettuun jännluukkoon; että ilmoitus esittujen maksujen suorittamispaikasta oli sääntöjen mukai sesti julaistu paikkakunnan sanoma 331
lehdissä ja naulattu osuuskunnan meijerin ovelle; sekä että osittelyssa oli otettu lukuun vain ne velat, jotka yllämainitussa lain voiman saanessa konkussituomiossa oli vahvis tettu osuuskunnan maksettaviksi. Sittenkuin Ulosottaapulaista Täyrystä, jolle Ero Korhonen oli antanut tiedon Pormestari lyökylle ja Kauppias Määriälle toimitetusta haasteesta, oli jutussa kuultu ja asianosaiset vaatineet korvausta oikeudenkäyntikustannuksistaan, on Maastuvanoikeus Heinäkuun 1 päivänä 1911. julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt äro Korhonen kanteen ja velvoittanut hänet viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Pormestari Hyökyn ja Kauppias Kääriän oikeuden käyntikulut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi aroKorhonen oli vetoamalla saattanut jutun, on, jutun oltua asiakirjoista tahemmin nähtävän käyttelyn alain na, Helmikuun 8. päivänä 1916 antamassaan tuomiossa lausunut käyneen selville, että Ero Korhonen eli allekirjoittanut sen sopimuskirjan, jolla Kajaa rin Osuusmeijeri niminen osuuskunta edelläsanotun omistoimintalain 2 SS:n mukaisesti oli perustettu, ja kuulunut osuuskunnan hallituksiin, jotenka hän tä oli pidettävä osuuskunnan jänne nä, sentähden ja kun osuuskunnan jäsenet sääntöjen mukaan olivat velvolliset rajattomasti suorittamaan osuuskunnan sitoumusten täyttämi seksi tarvittavia lisämäksuja sekä puheenaoleva lisämaksu oli pantuEro Korhosen maksettavaksi osuus kunnan konkussipesän toimitsijamiesten laatimassa ja osuuskunnan jäsitten ja velkojain kokouksessa Naaliskuun 18 päivänä 1910 esitetyssä esittehakjelmossa, jota Eero Korhonen ei ollut moittinut siinä järjestyksessä kuin omistaimintalain 28 SS:n 2. momentisja säädettiin on Hovioikeus jättänyt osian sen loppapäätöksen varaan johon Raastuvanoikeus oli johtunut sekä velvoittanut ero Korhonen kuudellakymmenellä markalla borvaa 852
maan Pormestari Huokun ja Kaupmies Kääriän kuhat Hovioikeudessa. Hovioikeuden tuomioen on EroKorhonen anonut muutesta perustelmalla, johon Pormestari Hyöky ja Kauppias Kääriä ovat vastannut Keisarillinen Senaalli on tutkinut tämän jutun ja katso, ellei ero Korhonen ole erittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää myyväksi ja velvoitetaan aro Korhonen suorittamaan Pormestari Heikylle ja Kauppias Kääriälle, heillä täällä jutun vuoksi olliden kalujen korvaukseksi viisikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaist noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Asked Lillksiala. R. Amberg. Asked Lillksiala. R. Amberg. Amed Luksiala. R. A. N. G. Wahlman Samuli Koski. Valterd.) Parviainen Toukokuun 25 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla. Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tullees sa, osittehuhjelman perusteella osuuskunnan jäseniltä kannetta vien lisämaksujen suorittamista koskevassa jutussa, jossa Talollinen Antti Korhonen, Potkamon pitäjän Korholanniin kylästä, on hakijana sekä Kajaa nin Osuusmeijeri nimisen osuus kunnan konkurssipesän toimit sijamiehet Pormestari Fredrik Kristoffer Hycky ja Kauppias Edvard Kääriä, Kajaanin kaupungista, vastaajina, Annettu Oikeusosastossa Toukokuun 25 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietaaKittenkuin Kajaanin Osuusmeijeri, jonka kotipaikkana, Oulun läänin Kuvernöörin osuuskunnalle Lokakuun 16 päivänä 1906 vahvistamien sääntöjen mukaan, oli pidettävä Kajaanin maaLäsnä: A. L. B. t. - A. R. - P.K. C. I. P. 853 No 1090 Pag. 101. R. D. 1916
seurakuntaa, oli joutunut konkurssitilaan sekä mainitun seurakunnan ja Paltamon pitäjän käräjåkunnan Kihlakunnanoikeus Marraskuun 10 päivänä 1909 julistanut konkurssissa tuomionsa, ovat Pormestari Hyöky ja Kauppias Rääriä osuuskunnan jäsenten ja sen velkojain kokouksessa Maaliskuun 48 päivänä 1910 konkurssipesän toimitsijamiehinä ilmoittaneet, ettei konkurssipesässä ollut riidattomia varoja, joita välittömästi voitiin muuntaa rahaksi konkursituomiolla vahvistettujen velkojen ynnä pesän hoitokustannusten suorittamiseksi, sekä esittäneet Heinäkuun 10 päivänä 1901 annetun osuustoimintalain 28 SS:ssä mainitun, osuuskuanan jäsenten rajattomaan lisämaksuvelvolli suuteen perustuvan, osuuskunnan velkojen maksamisesta laatimansa esitteholjelman, jonka mukaan osuuskunnan jäsenluetteloon merkityistä 698 osuudesta oli honkurssipesälle suoritettava kaikkidän 104700 markkaa eli 150 markkaaa kultakin osuudettu ja Antti Korhosen siis 5:ltä osuudelta yhteensä 2250 markkaa, minkä jälkeen Sotkamon nimismiespiirissä toimiva Ulosottoapulainen Tuomas Wäyrynen oli sanotun ositteluohjelman nojalla. Kesäkuun 21 päivänä 1910 Antti Korhaselta ulosmitannut irtainta omaisuutta mainittujen 2250 markan ynnä ulosottokustannusten suorittamiseksi. Sittemmin saatuaan asiakirjoista näkyvän menettetyn jälkeen Ulosottoapulaiset ta Wäyryseltä kerrotusta ulosmittauksesta asianmukaisen valitusosotuksen, on Antti Korhonen Kajaanin kaupungin Raastuvanoikeudessa, johon hän oli haastatta nut Pormestari Hyökyn ja Kauppias. Kääriän jutussa vastaamaan, kun riidanalaiset lisämaksut olisivat olleet suoritettavat Pormestari Hyökylle hänen asunnas saan Kajaanin kaupungissa, lausunut, että hän tosin oli kirjoittanut nimensä hänelle ennen osuuskunnan sääntöjen vahvistamista esitettyyn holmerkintulistaan, vaan ettei hän ollut osuustumintalain määräämällä tavalla ilmoittautunut ja tullut otetuksi jäseneksi osuuskuntaan, jota ei edes oltu lain säätämässä järjestyksessa perustettu eikä merkitty kaupparekir854