Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Kempi kieltäytyneet Kauppias MurtonNedelle maksamasta enempää kuin mitä kysymyksessä olevasta velasta niin muodoin vielä oli suorittamatta ja minkä Eero Jantunen ja hänen asiakumppaniusa olivatkin heti velan irtisanomisen jälkeen tarjenneet Kauppias. Murton Nedelle. Tämän jälkeen on Kihlakunnanoikeus kuulusteltuansa asiassa myöskin Aksel Tälanderia, 21 päivänä Maaliskuuta 1898. julistamassaan päätöksessä mainitsemistansa syistä velvoittanut Eero Jantusen ja hänen yllä mainitut asiakumppanin, Katri Kempin miesvainajansa Yrjö Taljan oikeudenomistajana, yhteisesti tai seheistä kellä varoja olisi puheenalaista velkakirjaa ja siihen tehtyä kuittia vastaan Kauppias Murton - Tealille heti suorittamaan vaaditut kaksituhatta markkaa viiden prosentin korkoineen vuodessa, luettuna oikeudenkäynnin alusta 21 päivästä Maaliskuuta 1898 kunnes täysi makso tapahtuisi, sekä sen ohessa kuudelle kymmenellä markalla korvaamaan. Kauppias Murten- Nealelle hänen kulunkissa oikeudenkäynnistä. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Eero Jantunen ja hänen asiakumppaninsa olivat veteamalla saattaneet jutun, on tuomiolla Tammikuun 21 päivänä 1899 lausunut toteen saatetuksi, että Aksel Palander oli "Anglo Finland Cooperationen" osakeyhtiön puolesta Eero, Antti ja Juhana Jantuville, Pietari Sokalle ja Yrjö Paljalle velaksi tarjennut ja sittemmin antanut kysymykseen tulleet kaksituhatta markkaa ja että Aksel Palander, sen jälkeen oli käskenyt mainittuja henkilöitä heidän osakeyhtiölle antaman edelläsanetun velkakirjan lyhennykseksi toimittamaan maitaa Talanderin yllämainitussa Kaskiselan kylässä perustamaan meijeniin; ja kun Eero Jantunen ja muut velkakirjan antajat, mainitun osakeyhtiön Aksel Talanderille, sanettua lainaa tarjottaessa ja ulosannettaessa uskomaan toimeen sekä muuhun asiassa esitettyyn selvitykseen nähden, Hevioikeuden mielestä olivat katsottavat olleen oikeutetut toimittamaan velkakirjassa määrätyt, maiden hankkimisella tehtävät lyhennysmaksot viemällä maitonsa ker188
rottuun Palanderin osoittamaan meijeriin, varsinkin kun osakeyhtiön puolesta ei edes oltu väitetty, että yhtiö olisi Eero Jantuselle ja hänen asiakumppaneilleen tätä varten osoittanut jotakin muuta meiji riä, niin ja kun osakeyhtiön puolesta ei oltu kiistään pantu että Eero Jantunen ja hänen asiakumppaninsa, kuten he olivat ilmoittaneet, olivat puheenaolleen velkansa lyhennykseksi edellämainittuun Palanderin meijeriin toimittaneet maitaa yhdentuhannen viidensadan neljänkymmenenyhdeksän markan kahdenkymmenenkolmen pennin arvosta, Hovioikeus, muuttaen Kihlakunnanoikeuden päätöksen, vapautti Eero Jantusen ja hänen asiakumppaniusa Kauppias Murton - Tealille, jolle "Anglo Finland Cooparationen" osakeyhtiö oli kysymykseen tulleen velkakirjan siirtänyt, suorittamasta vastasanotun, velkakirjaa vastaan mainitulla tavalla jomaksetun rahamäärän; ja olivat siis bero Jantunen ja hänen asiakumppaninsa velvolliset Kauppias Murten - Nedelle kiintia vastaan maksamaan ainoastaan useinsanotun velkakirjan jäännössisällön neljäsataa viisikymmentä markkaa seitsemänkymmentäseitsemän penniä; ja kun Kauppias Murton - Näle ei ollut kieltänyt Eero Jantusen ja hänen asiakumppaniensa ilmoitusta että he jo ennen oikeudenkäynnin alkua olivat Murten - Tealille tarjoneet viimeksi sanottua rahamäärää, varautettiin Eero Jantunen ja hänen asiakumppaninsa maksamasta Kihlakunnanoikeuden tuomitsemaa korkoa ja oikeuden käyntikustannusten korvausta. Tähän Hovioikeuden tuomioin on Kauppias Murton- Feale alamaisesti anonut muutosta tänne toimittamallaan perustetmalla, johon Eero Jantunen ja hänen asiarumppaninsa ovat säädetyssä järjestykseså vastannet. litä näin on tapahtunut ja asiakirjat sen lisäksi sisältävät on Keisarillinen Senaatti ottanut tutkittavakseen ja katsoo ettei Kauppias Murton- Taula ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden mainittua tuomiota, jonka varaan asia siis jääpi, ja velvoitetaan Kauppias Murten - Niale suorittamaan Eero Jäntuselle ja hänen asiakumppaneillensa 189
heiltä täällä menneiden kulujen korvoutseksi kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudattakoot. Keisarillisen Majesteten Korkiassa Simons inen Suomen Senaattinsa: 1o Hägby Herr. Böranius Till Högby Herr. Borgenius Ludvig Moulung. Vilhara Edström. Asian Karsten Maaliskuun 26. päivänä 1900. Keisarillisen Majesteelin Korkeassa Nimessä Hänen Suomen Senaattinsa tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tullee seen juttuun, jossa Rustitilallinen Juho Stålsten Lambola, Nousiaisten pitäjän Paistanojan kylästä, on hakijana, sekä saman pitäjän pappilassa asuva Mylläri Juho Helin, vastaajana, ja joka juttu koskee vahingon korvausta. Annettu Keisarillisessa Suomen Senaatissa ja Sen Oikeusosastossa, Helsingissä, Maaliskuun 26. päivänä 1900. Keisarillinen Senaatti on juttuun kuuovat kirjat Itselleen esityttänyt ja nusi saanut tietää seuraavaa: Nousiaisten, Markun ja Raision pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Juho Helin, Juho Lambolalle toimittamanja haasteen nojalla, vaatinut että, koska Juho Lambola Huhtikuun 4. päivänä 1896. jauhattaessaan kauroja Juho Helinin omistamassa vesimyllyssä Nousiaisten pitäjäsra oli, huolimattomuudesta, kaurain seassa laskenut myllyntuuttiin puimakoneen vastan, jonka Lambola sitä ennen oli tietänyt olevan kauroissa, sillä seurauksella että täläsnä: J. W. H. R. B. 26 - R B. O. K. 290 No 352. Pag. 2 R2. 1899
mä esine oli jauhatuksessa joutunut kiviparin väliin ja särkenyt sekä ylisen että alisen myllynkiven tarkoitukseensa kelpaamattomiksi, Juho Lambola velvoitettaisiin siten tuottamansa vahingon korvaukseksi Juho Helin´ille maksamaan myllynkioien hinnan yhdeksänsataa markkaa viiden prosentin korolla lainhakupäivästä Marraskuun 28. päivästä 1896. kuinmyös palkitsemaan Juho Helinin kulut asiassa. Kanteesta kuultuna on Juho Lambola myöntänyt pitäneensä luuttavana että ruimakoneen nasta oli hukkinut puheenalaisiin kauroihin, vaan väittänyt iltä Juho Helin, jolle Juko Lambola oli myllylle tultuaan tämän otaksumisensa ilmoittanut, keholtaen Heliniä pitämään tarkkaa huolta ettäi sanottu nasta päisisi myllynkyivien väliin, siitä huolimatta ja lausuen sellaisen nästan ei matskaansaattavan vahinkoa, oli sallinut juuhattamisen, minkälahden Juho Lambola on arvellut kysymyksenalaisen vahin gon, jos kohta se olikin johtunut mainitusta puimakoneen nästusta, jota siikkaa Lambola kuitenkin epäiti, näin ollen ei jäävän Juho Lambolan syyksi, dan olevan Juho Helinin itsensä kärrittavan, jonka vuoksi Juho Lambola on monut kanteen hylkäämistä. Sittenkuin Juho Helin tämän johdos ta on kiistänyt Juho Lambolan ilmoiluksen siitä että hän ennen jauhatukon alkamista oli Juho Helinille mairinnut kauroihin hukkuneesta puimako nen nastasta, on Kihlakunnanoikeus, kuulusteltuaan todistajia jutussa, päätöksella Marraskuun 24. päivänä 1897. maiutsemistään syistä kumonnut kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Klin oli vetoamalla saattanut asian, on siinä antanut tuomion Marraskuun 10. päivänä 1898. ja katsonut selvitetyksi, että Helinin myllyssä jauhatettavain Juho Lambolan kaurojen joukossa ellut puimakoneen nästa jauhatettaessa di joutunut myllynkivien väliin ja matkaansaattanut niiden halkulemisen kahdeksaan kappaleeseen; johon nähden ja nen Juho Lambola ei ollut voinut näytei toteen sitä väitettään, että hän edelpäin oli Helin'ille ilmoittanut nästan
olevan kauroissa, ja Lambolan näinmuodoin oli katsottava tuottaneen myllynkivien vahingoittamisen, Hovioikeus on sillä tavoin muuttanut Kihlakunnan oikeuden päätöstä, että Juho Lambola velvoitettiin korvaamaan Juho Helinille myllynkivien halkulemisesta tälle syntynyt vahinko, joka kuitenkin, siihen nähden että myllynkivet eivät enää olleet uudet eivätkä kulumattomina, arvioitiin kuutunsataan markkaan, mikä määrä Juho Lambolan tuli heti kuittia vastaan suorettaa Juho Helinille ynnä sitä paitsi sadalla viidelläkymmenetlä markalla Korvata Helin'ille hänen kulunkensa Kihlakunnanoikeudessa, sen ohessa että Juho Lambola kuitenkin oikeutettiin saamaan omiksensa särkynut myllynkivet - Hovioikeuden tuomioon on Juho Lambola alamaisesti anonut muutosta tänne jättämällään perustelmalla, johon Juho Helin on säädetyin tavoin vastannulMitä näin on tapahtunut ja asiakirjat sen lisäksi sisältävät on Keisarillinen Senaatti ottanut tutkittavaksensaja katsoo ettäi Juho Lambola ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden mainittua tuomiola, jonka varaan asia siis jääpi, minkä ohessa Juho Lambola velvoitetaan suorittamaan Juho Helin'ille kahdeksankymmentä markkaa häneltä täällä juttuun menneiden kulujen korvaukseksi. Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudattakoot Keisarillisen Majestulin Korkeassa Nimessä, Hänen Suomen Senaattinsa: 1. W. Klemberg Henr. Borenius. Ludvig Norberg. Richard Edestren. Ossian Karsten 192
Den 26. Mars 1900. Melsingfors stad, sökande, och Landt handlaren Anders Wäris, från Sotkama by i Polvijärvi socken, uteblifven svarande, angående fordran: Gifven uti Kejserliga Senaten för denland och. Dess Justila Departement i Helsingfors den 26. Mars 1000. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet Tio föredragas och af dem inhemtal följande: Efter Landthandlaren Waris ågången stämning har Kommunalandet Sekmidt vid Häradsrättens i Pelvijärvi sockens tingslag allmmanlade den 21 September 1809. nekat, att Landthandlaren Waris, hvilken kladt sig proprielöftesmanna ansvarighet för betalningen af en utaf tillhäradshöflingen Johannes Waris den 7 April 1820. i Kommunalradet Sekmidt utfärdad skuldrubel å fyratioettusen sjuhundra sjuttioen mark åttatio penni, utgörande bristande 2do Auf N. - 68. - 62 - Åt Ejet. No 358. Tog. 47. R. D. 1899. Hans Kejserliga Majestäts Määnettiin, Flink ofverrätt Oers Sonars för Finland dom uti ett,ning af Kejserlipå nedsutt Levisionskilling, från K.ga Senatens som borgs Hofrätt inkommit mål emellan med före originala Kommunalandet Gustaf Sekmidt, frånemeditionen
konskilling för Nusselansaari lägenhet i Maaninga socken, måtte förpligtas att till Kommunalradet Schmidt utgifva ej mindre nämnda förskrifnings innehåll jemte ränta, likväl efter afdrag af derå i särskilda poster under åren 1890-1894 erlagda sammanlagdt nittontusen sexhundra sextionio mark trettioen penni, än äfven de tvåhundra sjuttiofem mark Vicehäradshöfdingen Wares, hos hvilken Kommunalrådet Skhmill tidigare utsökt sagda förskrifningsinnehåll, af bemälde Häradsrätt och Wibags Härätt ålagts att i rättegångskostnadsersättning till Sekmidt utgifva, äfvensom af Schmidt för särskilda hos Vicehäradshöfdingen Waris anstälda utmätningsförsök erlagda tio mark; hvarhos Kommu nähådet Schmidt framställ anspråk på godtgörelse för sina rättegångsumgälder I saken hörd har Landthandlaren Waris vid medgifvit riktigheten af berörda förskrifning och sin derå teknade borgesförbindelse, men mot krafvet invändt att, Alldenstund ifrågavarande förskrifnings innehåll bort betalas i särskilda poster sex månader efter föregången uppsägning samt Kommunalradet, Schmidt, som alla redan den 7 Oktober 1895 hos Landthandlaren Waris till betalning uppsagt lånet, derefter icke inom i lag stadand tid lagsökt Waris för detsamma, i hmnadt försuttit sin talan genremot Waris, hvadan Landthandlaren Waris påstått förkastande af käromålet. I anledning af förenämnda invänd ning har Kommunalandet Skandl genmalt att Landthandlaren Waris hvilken emellertid tillhandlat sig ofvanberörda lägenhet af Kehäradshöfdingen Waris, der efter försålt ett lägenheten underlydande hemman åt särskilda uppgifna personer gemensamt äfvensom att Sekmidt sedermeå den 16 Mars 1896. hos Puranoren i Kuopio län ansökt att dessa köpare blifde ej allenast förbjudne att till Landthandlaren Waris gälda någon del af köpeskillingen intill dess Kommunalradet Schmidt blifvit för sin ifrågavarande fordran förnöjd, utan och förpligtade att af köpeskillingen till Kommunalädet Skrividt utgifva hans omförmälda tillgodohäfvande samt att denna ansökning enligt bemälde 94
Summois i ärendet meddelade resolution delgifvits Landthandlaren Waris den 8. påföljande April; och har Kommunalädet Schmidt ansett sin nu ifrågakomna talan vara genom denna delofning bevarad samt på sådan grund motsagt den gjorda invändningen. Medelst den 13 December 1897 afkunnadt utslag har Häradsrätten yttrat sig i saken och på upptagna skäl ålagt Landthandlaren Waris att, emot erhållande af förlavida skuldsedel qvitterad till Kommunal ridet Sekmidt genast utgifva fyratioittusen sjuhundra sjuttioen mark åttatio penni med sex procents årlig ränta, beräknad å tiotusen mark från den 24. December 1890. och å trettioettusen sjuhundra sjuttioen mark åttatio penni från den 7. April 1891 tills full betalning följde, likväl efter afdrag af deremot erlagda nittontusen sexhundra sextionio mark trettioen penni i den ordning Häradsrätten tillika närmare betämt, hvarhos Landthandlaren Waris skyldigkänts att åt Kommunaliedet Sekmidt gälla såväl den Schmitt i ofvanberörda rättegång mot tillhäradshöfdingen Waristillagda ersättning af tvåhundra sjuttiofem mark, som för utmätningsförsöken erlagda tio mark äfvensom att med trehundra mark hålla Kommunalandet Schmidt godtgjord för hans umgälder i förevarande mål. Hefrätten, under hvars pröfning parterne ömsesides i väderäg dragit saken, har medelst dom den 21 Januari 1899 deri utlåtit sig; och emedan ifrågavarande förskrifning, för hvilken Landthandlaren Waris iklädt jag löftesmänna ansvarighet såsom för egenhold, bort infrias sex månader efter skedd uppsägning samt densamma för sådant andamål blifvit hos honom uppsagd den 7. Oktober 1895, men Kommunalerådet Sekmidt, hans skulden sålunda förfallit till betalning den 7. April 1896, icke derfvi lagsökt Landthandlaren Warg inom tolf månader efter vistsagda dag, ty och då Landthandlaren Naris i följd deraf, enligt stadgandet i 4. junkten af förordningen den 28 Juni 1748 von för nämnda borgen för, har Köparen upphäft Häradsrättens utslag och med förkastande af Kommunaladel Sekmidts i saken förda talan, pitagit Landthandlaren Hans från all honom i målet ålagd betal
nings- och osättningsskyldighet; vid hvilken utgång allt utlåtande förfallit i anledning af Kommunalradet Schmidts ändringsansökning Uti Hofrättens dom har Kommenmålet tehmedt i underdånighet anhållit om ändring Hvad sålunda förelupit och handlingarna vidare innehålla har Kejserliga Senaten tugit i öfvervägande samt finner Kommanden det Soknadt icke hafva anfört skäl till ändring i Hofuittens ofvanberörda dem, vid hvilken alltså kommer att förblifva. Det alle, som aderbör, till underdånig efterrättelse länder I Hans Kyrälega Majestäts Höga. NämnDers Senat för Finland. A. af Nyborg Glauggenskiad. Oscar Gylling. August Nyheist. Den 28. Mars 1900. 1o Hans Kejserliga Majestäts Higa NamDers Senats för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling, från Wiborgs Hofrätt inkommit mål emellan Wiborgs Sågverks Aktiebolag i Wiborgsd stad, sökande, och Säggaren Anton Mäkelä, från Wederlaks socken, uti blifven svarande, angående ersättning: Silfven uti Kejserliga Senaten för Finland och Till Justitie Departement, i Helsingfors, den 28. Mars 1900. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande: Sedan Säggaren Mäkelä genom Kejserliga Senatens Ekonomie Departements den 24. Januari 1890. samt den 28. Juni och 20. Oktober 1893. gifna utslag meddelats tillstånd till stettning af skogsalster uti den del af Urpala, genom Wederlaks och Michikkälä socknar flytande å, som sträcker sig från Kaitainkoski fors till Pytterlahti vik af Finska viken, samt Ofde A. af A. O. B. - 3. L. - A. N. J. H. af H. No 366. Pag. 276. R. D. 1898.
uti Wirojoki genom samma socknar flytande och likaledes uti Finska diken utmynnande å äfvensom uti Rarijoki å i Wederlaks socken, samt den eller de, hvilka inrättade flottringsleder uti sagda vattendrag, tilllika berättigats att för begagnande af dessa flottningslider af vederbörande viskesegare uppbära afgifter, för flottningen å nämnda sträcka af Uppala å till skäligt belopp samt för flottning uti Wirojoki och Ravijoki äär, i den förra en och åttation dedels penni för hvarje stock eller tio elipträn eller en kubikmeter klemare flottgods samt i Ravijoki å, beromde deraf huru lång sträcka af än virket slottades, högst tre penni för nästnämnda antal eller mängd skog produkter, så har Fagergaren Mäkelä, efter skriftlig stämning till Wiborgs Sågverks Aktiebolag, under förmälan att Mäkelä på egen bekostnad låtit sensa nämnda vättendeag och förse dem med för stollnings bedrifvande nödiga inrättningar, vid Rådstufvurätten i Wiborgs stad yrkat, att emedan sagda bolag under våren och sommaren år 1897. nedflottat längs ifrågavarande sträcka af Urpala å femtiotusen stockar och tvåhundra tjugutusen spiror, utmed Wirojoki å tjugutusen stockar och åttatusen kubikmeter props samt uti Kaujoki å femtontusen stockar, trettiotvåtusen spiror och tvåtusen etthundra kubikmeter props, men uraktlåtit att härför erlägga någon ersättning, böta get måtte åläggas att till Fäggaren Mäkelä i sådant afseende utbetala, för flottningen i Uppala å, enligt beräkning af två penni för hvarje nedflottad stock och en penni för hvarje spira, tutusen tvåhundra mark, i Wirojoki å, inligt förenämnda beräkningsgrund, femhundrafyra mark samt i Rarijoki å, efter tre penni för hvarje stock och kubik meter props samt en och en half penni för hvarje spina, niohundra nittiotre mark, eller således sammanlagdt fyratusen sex
hundra nittiosju mark, hvarhos Lagegaren Mäkelä gjort anspråk på godtgörelse för rättegångskostnaden. I saken hördt har Sågverksaktii bolaget medgifvit att det användt ifrågavarande flottningslider till flottning af uppgifna mängd trädarer; men motsagt fordrings anspråket på den grund att sagde flottningsleder icke varit försedda med de uti åberopade, för samma flottningsleder faststälda ordningsstadgar föreskrifna inrättningar, hvarigenom beläget tillskyndats kostnader för flottningsledernas iständsättande. Efter det vittnesförhör i saken försiggått samt Wiborgs Sågverks Aktiebolag anhållit att få framställa ytterligare bevisning rörande slottningsledernas bristfälliga skick, har Rädstufvurätten ej mindre genom den 11. Januari 1898. afsagdt utslag afslagit nämnda anhållan, emedan bolaget ej gjort något anspråk på afdrag för sina förberörda kostnader eller ens uppgifvit deras belopp samt den erbjudna bevisningen ej heller eljes vore på sak verkande, än äfven medelst samma dag afkunnadt slutligt utslag utlåtit sig och funnit dels af de utslag, genom hvilka flottning uti ifrågakomna vattendrag tilllatits, dels och genom i saken afbörda vittnens berättelen ådagalagdt vara, att Fåggaren Mäkelä upprenrat sagda i ättendrag samt derstädes inrättat nödiga ränner, prövisionella fördämningar och ledningsbommar; i anseende hvartill och då lolaget medgifvit, att för dess räkning uppgifne tid utmed samma vattendrag nedflottats förenämnda mängd skogsalstes, Rådstufvurätten ålagt bolaget att till Fåggaren Mäkelä, dels enligt vederbörligen faststälda ordningsstadgar, dels efter Rättens pröfning, utgifva på sätt Anton Mäkelä yrkat, för flottningen i Uppala återtusen tvåhundra mark, för flottningen i Wuojoki å femhundra fyra mark och för flottningen i Parijoki å niohundra nittiotre mark eller tillhopa
fyratusen sexhundra nittiosju mark, hvarhos bolaget skyldigkänts att med femhundra mark hålla Säggaren Mäkelä skadeslis för umgälderna i rättegången. Hofrätten, under hvars pröfning Wiborgs Fägverks Aktiebolag i vädeväg dragit målet, har genom dem den 27. Oktober 1898. yttrat sig deri och funnit Sågverksaktiebolaget i rätte gången icke hafva anfört skäl till ändring i Rådstufvurättens utslag, samt bolagets vadelibell ej heller föranleda annan ändring i bemälde Rätts i sjelfva saken afkunnade utslag, än att den Sägegaren Mäkelä tillerkända rättegångskostnadsersättningen af Hofrätten nedsatts till fyrahundra mark. Uti denna Hofrättens dom har Wiborgs Sågverks Aktiebolag i underdånighet anhållit om ändring. Hvad sålunda förelupit samt handlingarna i målet vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande; och emedan den afgift, som för flottning af skogsalster i Urpala å borde jemlikt förenämnda utslag af den 24. Januari 1890. erläggas af viikesegare, hvilken ej deltagit i kostnaderna för inrättande af flottled och nödiga ledningsbommar i sagda å, icke blifvit, på sätt enligt 4. SS: af förordningen den 24. Mars 1873. angående flottning af skogsalstes ke bört, i omförmälda utslag till beloppet bestämd samt Anton Mäkelä, som enligt den å vederpartens sida framstälda bevisning underlåtit att i slottleden insätta nödiga ledningsbommar samt ej heller synes hafva i densamma egt andra stående flottningsanstalter, icke uppgifvit någon tillförlitliga grunder för beräkningen af den afgift honom för flottledens begagnande i öfrigt kunde af Wiborgs Fägverks i Aktiebolag tillkomma, finner Kejserliga Senaten Anton Mäkeläs talan i denna del icke kunna bifallas samt pröfvar förty rättvist befria Wiborgs Fagerks Aktiebolag från erläggande af de bola
den af Hofrätten Anton Mäkelä tilldömda ersättning för hans i Rådstufvurätten hafde kostnader i saken till tahundra femtio mark. Betocoll som vederbör, till underdånig efterrättelse länder. I Hans Kejserliga Majestäts Higa Namn, Dess Senat för Finland: A. af Nyberg. Raugicknad. Oscar Gylling August Nybergk get i omförmäldt afseende af domstolarne till betalning ålagda treturen tvåhundra mark; derutinnan Hofrättens dom sålunda af Kejserliga Senaten ändras. Beträffande deremot de af Anton Mäkelä fordrade afgifter för flottningen i Wirojoki och Revijoki äår, så enär Wiborgs Sägverks Aktiebolag begagnat sig af Anton Mäkeläs flottningsamtelteri dessa åår och ej i förevarande rättegång gjort anspråk på ofdrag för de kostnader bolaget skulle haft för iståndsättande af flottningslederna i sagda år, föranledes bolagets underdåniga ändringsansökning hvarken i rättegången eller i sjelfva saken rättelse i nämnda dom, vid hvilken förty i dessa delar kommer att bero, i följd hvaraf alltså bolaget åligger att i nästnämnda afseenden till Anton Mäkelä utgifva ettusen fyrahundra nittiosju mark. I anseende till den utgång målet sålunda härstädes fått, pröfvar Kejserliga Senaten skäligt nedsätta Häf Hellen
No 318. Pagl. 56. R. G. 1899. Maaliskuun 30 päivänä 1900. Keisarillisen Majistulin Korkeessa Simetti, Hänen Suomen Senaattinsa tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleesen juttuun, jossa Talollinen Pekka Mankila, Rantrilan pitäjän Mankilan kylästä, on hakijanu, sekä Kapteeni Alfons Ekholm ja Maanviljelijä Karl Anshelm Packulin, molemnat Karkun pitäjästä, ynnä Kapteeni Anshelm Grahn vainajan kuolinpesän hoitajat Aptakari Thomas Elayhitto ja Insinööri Robert Wilting, kumpikin Tampereen kaupungista, kuin myös Söslitoimistonhoitaja Karl Lennart Sundström, Pulkkilan pitäjästä, tulomattu jääneinä vastuajina, ja joka juttu koskee velkomustu. Annettu Keisarillisessa Suomen Senaatissa ja Sen Oikeusosustossa, Helsingissä, Maaliskuun 30 päivänä 1900. Keisarillinen Senuutti on jättäen kuuluvat kirjat Itselleen esityttänyt ja niistä, miläti nyt on kysymykseni, saanut seuraavat tiedot: Haastutettuunsa Kapteeni Ekholmin, Aptakuari Chhyhillsin ja Insinööri Witting inKangasalain ja Messukylän pitäjäin käräjiä. kunnan 1576 vuoden lakimääräisiin syyskärå. Lusuu S 4. H - H. B - S. H. R. B. O. K.