Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
1899 upprättadt syneinstrument, med sammanlagdt tjugusextusen fyrahundra nittioen mark åttiofem penni. I anledning af denna gentalan hafva Karl Erik Bodbacka och hans medparter förmenat, att de icke vore pliktige att utbetala någon ersättning i anrat fall än att de vid blifvande detning af mossen komme i besittning af sådana delar, som uppodlats, hvarvid likväl beträffande kostnaden afdrag borde göras för den nytta Gabriel Frönäs och hans medparter njutet under den tid de bebrukat markerna; hvarjämte egarene af Bodbacka hemman, hvilka innehade två niondede lar af de genom Walkmossa träskets fällning vunna tillandningarna och tagit del i utförandet af det dike, som afleder vattnet från sagda träsk till Hinjärvi benämnda träsk, yrkat att blifva godtgjorda för sagda arbete, enligt en af Låneagronomen Westerling den 30 September 1899 gjord uträkning, med tretusen trehundra sextiofyra mark, sedan därifrån likväl afdragits två tredjedelar för den förbättring, som den skattlagda marken genom diket vunnit. Sedan Vicelandtmätaren Skyttä blifvit i saken hörd, har Häradsrätten genom utslag den 15 November 1899 på upptagna skäl skyldigkänt nuvarande innehafvarene af Wälsmossen och det därinom belägna uttorkade träsket eller Gabriel Frönäs och hans medparter äfvensom dem af Karl Erik Bodbacka och hans medparter, hvilka innehade två niondedelar af träsket, att efter åtnjuten fardag den 14. Mars 1900. till skifteslagets gemensamma ego afträda sagda mosse och träskLikväl ålåge det emottagarene att, när marken afträddes, i förhållande till enhvars mantal, ersätta afträdarene de kostnader, desse genom dikning och anläggande af en väg nedlagt å marken, samt att således utbetala enligt ofvannämnda uträkning af den 30 September 1899 för afloppa diket från Walkmossa träsket till Hinjärvi träsk tretusen trehundra sextio862
fyra mark, därifrån likväl afdraget två tredjedelar för den förbättring, som genom samma dike tillförts skattlagda marker, samt enligt förberörda syneinstrument af den 28 Augusti 1899 för öfriga afloppsdiken tillhopa tvåtusen sexhundra femtio åtta mark tio penni och för en väg femtusen åttiotre mark sjuttiofem penni, från hvilken sistnämnda summa likväl borde afdragas hälften af nedanuppräknade uti densamma ingående poster: från Frönäs by åt mossen till tvåhundra tjugusju meter femtiosex mark sjuttiofem penni, från nästsagda ställe till Frönäs bys gräns etthundra sjuttioåtta meter åttionio mark, samt från mossens grans längs med hård mark femhundra sextio meter femhundra sextio mark; af hvilka väglotter de skattlagda markerna ansetts hafva nytta motsva rande andra hälften; hvaremot Häradsrätten ansett sig icke kunna utdöma ersättning för själfva odlingarnas upptagning, hvilken ersättning de, som verkställt uppodlingar, borde vid framdeles skeende delning af markerna erhålla i för m af skifteslikvidHofrätten, under hvars pröfning Gabri el, Johannes, Henrik, Matts och Johan Erik Frönäs, Anders och Isak Österback Anders Rörhök, Johan Häggblom, Petter, Erik och Johan Erik Svartnäs, Johan Östman, Anders Haglund, Karl Karlsson Karl Johansson och Abraham Aspbäck, Karolina Rival, Hans och Greta Wiitaniemi samt Hans Östermark i vädeväo dragit målet, har uti dom den 28 Mars 1905 funnit utredt vara, att vid storskifte, som under åren 1786-1790 förrättats uti Öfvermark och Öfverträsk för tiden till Närpes socken hörande byar, såsom inpedement från all beräkning och delning utelämnats, utom annat, Pälkmössen benämnda mose samt att omförmälda mösse och det därinom belägna Walkmossa träsket sedermera, på gjord ansökning, med af Landshöfdinge ämbetet i Wasa län uti utslag den 30 Mars 1805 därtill gifvet tillstånd 363
blifvit af egarene till Frönäs, Aspbäck, Svartnäs och Bodbacka hemman i Öfverträsk by samt Östermark hemman i Taklax by torrlagda; i anseende hvar till och då sagda lägenheters innehafvare, jämlikt bestämningarna uti de af Landshöfdingeämbetet i dess förberörda laga kraft vunna utslag åberopade författningar äfvensom Kongl. förordningen den 27 Juni 1775 angående stor skifts delningar i Finland samt Kongl. stadgan om landtmäteriet af den 12. Augusti 1783, skulle vid de genom torr läggnings arbetet vunna markerna bibehållas och bemälde lägenhetsinne hafvare förty måste såsom markernas rätta egare anses, Hofrätten, med upphäfvande af Häradsrättens utslag, förkastat Karl Erik Bodbackas och hans medparters i saken utförda talan. Uti Hofrättens dom hafva Karl Erik Bodbacka och hans uti rubriken till denna dom nämnda medparter anhållit om ändring medels ingifven deduktion, den Gabriel Frönäs och hans förbemälde medparter i föreskrifven ordning bemött Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande samt finner Karl Erik Dödbacka och hans medparter icke hafva anfört skäl till ändring i Hof rättens ofvannämnda dom, vid hvilken förty skall bero; och skyldigkännas Karl Erik Bodbacka och hans medparter därhos att med sextio mark godtgöra Gabriel Frönäs och dennes med parter deras härstädes i saken hafda kostnader. Det alle som vederbör, till efterrättelse, länder Kejserliga Senaten för Finland Menthemmäll = C. J. Timgren Menthemmäll = C. J. Timgren L. Wilslunda Fredr. Lundenius. Eelaakijander Ak. Kumlin Au. Fungistr Thesleff. 364
Kesäkuun 11. päivänä 1906. "Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleessa, saamista koskevassa jutussa, jossa ovat Kauppias Matti Kalliren, Virtain pitäjän Toisveden kylästä, hakijana sekä Torppari August Emanuel elinpoika Kiviranta, samasta kylästä, ja Talollinen August Augustinpoika Alapoini, tulematta jääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa, 11. päivänä Kesäkuuta 1906. Keisarillinen Senaatti on itselleen esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja neis tä saanut tietää seuraavaa: Sittenkuin Waasan läänin Kuvernöö rinvirasto, jossa Kauppias Hallinen oli anonut August Kivirannan velvoittamis ta hänelle maksamaan, paitsi erään toi sen velkakirjan sisältöä, Kivirannan 31. päivänä Lokakuuta 1899 antaman velkakirjan perusteella sata kuusikymmentä markkaa korkoineen, oli, Kivirannan väitettyä vastakerrotun velkakirjan sisältöä 20. päivänä Lokakuuta 1900. suorittaneen sa sata markkaa, päätöksessä 18. päivältä Syyskuuta 1902, samalla kun August KiviLäsnä: R. A S - G. F. K. E. P - W. 36% 606. Såg: 186. R. D. 1905.
ranta oli tuomittu Kauppias Halliselle maksamaan riidattomat osat mainittujen velkakirjain sisällöstä, lykännyt asian, mikäli se koski sanottuja sataa markkaa, riitaisena asianomaisen Oikeuden ratkaistavaksi, on Kauppias Hallinen, haastatettuaan August Kivirannan ja August Alasoinin, joista jälkimmäinen ynnä Talollinen Antti Isomäki olivat kerro tun sadan kuudenkymmenen markan suuruisen velan maksamisesta sitoutu neet takaukseen niinkuin omasta velasta, Wirtain ja Ähtärin pitäjäin käräjiä kunnan Kihlakunnanoikeudessa, ilmoittaen että Antti Isomäki Kuvernöörinviraston päätöksen annettua oli suoritta nut puolen tuosta velasta, vaatinut vastapuoltensa velvoittamista hänelle maksamaan saman velan toisen puolen eli kahdeksankymmentä markkaa korkoineen 31. päivästä Lokakuuta 1899. Kanteesta kuultuina ovat August Kiviranta ja August Alasoini sitä vastustaneet, Kiviranta sillä perusteella, että hän 1900. vuoden vaiheilla oli myynyt Kauppias Halliselle lehmän ehdolla, että ten sovittu hinta, sata markkaa, oli vähennettävä kysymyksessä olevasta velasta; mutta on Kauppias Hallinen tänän johdosta selittänyt, että August Kiviranta, joka 24. päivänä Marraskuun ta 1893. antamansa kolmannen velkakirjan mukaan oli ollut Halliselle velkaa kolmesataa kuusikymmentäyhdeksän markkaa, oli maksanut tuon velan osaksi rahalla osaksi myymällä Halliselle 4. päivänä Tammikuuta 1896., paitsi muuta irtaimistoa, kaksi lehmää, jotka lehmät kuitenkin erityisen sopimuksen mukaan olivat jätetyt Kivirannalle ruokolle, sekä että toinen noista lehmistä, jonka hinnaksi kauppatilaisuudessa oli pantu viisikymmentäviisi markkaa, oli nuuri Kivirannan ilmoittama lehmä, vaikka Hallinen vastaanottaessaan lehmän, kun se kaupan jälkeen oli mullikasta aika lehmäksi kasvanut, oli suostuneet siihen, että lehmän arvoksi määrättiin sata markkaa. Sittenkuin August Kiviranta oli kieltänyt mainitsemansa lehmän olevan jommankumman niistä lehmistä, jotka 366
hän 4. päivänä Tammikuuta 1896. oli myynyt Kauppias Halliselle, sekä samaten kuin Hallinenkin anonut korvausta kuluistaan oikeudenkäynnistä, on Kihlakunnanoikeus 25. päivänä Huhtikuuta 1903. julistamassaan päätöksessä mainitsemillaan perusteilla kumonnut kanteen oikeettomana ja velvoittanut Kauppias Hallisen korvaamaan August Kivirannan kulut asiassa kahdellakymmenelläviidellä markalla. Kovioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppias Hallinen oli vetoamalla saatta nut jutun, on tuomiossa 30. päivänä Kesäkuuta 1905. katsonut selvitetyksi, että Kauppias Hallinen, saatuaan August Kivirannalta yllämainitun. 4. päivänä Tammikuuta 1896. tehdyn kuupan nojalla kaksi lehmää ja lainattuaan Kivirannalle puheenalaista velkakirjaa vastaan 31. päivältä Lokakuuta 1899. siinä mainitun sadan kuudenkymmenen markan rahamäärän, oli häneltä samana tahi sitä seuranneena vuonna vastaanottanut kolmannenkin lehmän, jonka hinnaksi oli määrätty sata markkaa, minkä tähden ja koska Kauppias Hallinen ei ollut voinut näyttää, että myöskin viimeksisanottu lehmä ensinkerrotun kaupan perusteella olisi kuulunut hänelle tahi että tuon lehmän hinta olisi vähennetty jommastakummasta Kivirannan kysymykseentulleista muista veloista, Hovioikeus on jättänyt asian sen lopputuloksen varaan, johon Kihlakunnan oikeus päätöksessään oli johtunut, minkä ohessa Kauppias Hallinen velvoitettiin suorittamaan vastapuolilleen August Kivirannalle ja August Alasoinille maksut näiden kappaleesta Kovioikeuden tuomiota viisitoista markkaa kahdeksankymmentä penniä. Hovioikeuden tuomioon on Kauppias Hallinen anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Kauppias Hallinen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden yllämainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi. Tätä 367
kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: R. A: Bonde. Alex. Kumlin Wala klander. L. Wirkman Vidvard Paldani. Den 11. Juni 1906. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Wasa Hofrätt inkommet fordringsmål emellan Handlanden Alfred Hedman, från staden Nikolaistad, sökande, och Andra Sjöassuransföreningen i Finland, svarande: Gifven i Justitiedepartementet den 11. Juni 1906. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Under tölfte öktrojen af Andra Sjöranss. ransföreningens verksamhet, hvilken oktroj omfattat tiden från den 1. Augusti 1893. till samma dag 1896, hade Handlanden Hedman varit delegare i föreningen och i sådan egenskap, jämlikt föreskrift uti det för föreningen fastställda reglementet, skyldig att till föreningen aflämna ansvarsförbindelse å tio procent af det belopp, för hvilket hans fartyg blifvit hos föreningen försäkrade. Då emellertid föreningen under ifrågavarande öktroj drabbats af så betydande förluter, att desamma icke kunde till fullo Olfde R.t. W. G. R. - R. A. M. - E. P. - W. F. Pros 368 No 607. Pag. 199. R. D. 1905.
betäckas med det belopp, som för sådant ändamål enligt föreningens beslut öfverförts från elfte öktröjens vinstmedel, utan därtill ytterligare erfordrades omkring trettiofemtusen mark, hade delegarne i föreningen vid allmän bolagsstämma den 1. Mars 1898. beslutit, att sagda summa borde indrifvas ur tolfte öktrojens grundfondeförbindelser. Härå har å Andra Sjöagsuransföreningens vägnar vid Rådstufvurätten i Nikolaistad, på Handlanden Hedman ågången stämning, yrkats, att emedan denne till föreningen aflämnat en den 14. Augusti 1893. dagtecknad ansvarighets förbindelse å åttatusen mark, motsvarande tio procent af det belopp, hvartill hans egande ängfartyg Tor och Frej blifvit i föreningen försäkrade, men vägrat att erlägga hvad af omförmälda förlust, som den 1. Januari 1902 fastställts till trettiotretusen tvåhundra sjuttiosju mark nittiofem penni eller 18,977gg procent af föreningens grundfond etthundra sjuttiofemtusen trehundra femtiotre mark tjugu penni, belöpte sig å honom, utgörande 18,9766. procent af nämnda ansvarsumma, eller ettuson femhundra aderton mark tjuguen penni, Handlanden Hedman måtte förpliktas att till föreningen utbetala nästsagda belopp jämte fem procents ränta därå från den 1. Januari 1902. I saken hörd har Handlanden Hedman invändt, att Andra Sjöassuransföreningen icke tillförlitligen styrkt det föreningens förlust under tolfte oktrojen varit så stor som i käromålet uppgifvits, samt förty och då Hedman icke varit i tillfälle att granska föreningens räkenskaper för ifrågavarande tid, anhållit om käromålets förkastande. Medels utslag den 14. Augusti 1903 har Rådstufvurätten, hvarest parterne å ömse sidor framställt anspråk på ersättning för sina kostnader å rättegången, yttrat sig och enär delegarene i Andra Sjöassuransföreningen i Finland vid allmän bolagsstämma den 1. Mars 1898. bestutit, att till betäckande af de förluster, hvilka dräbbat föreningen under dess tolfte oktrog, ett erforderligt tillskott af omkring trettiofemtusen mark borde indrif369
vas ur tolfte öktrojens grundfondsförbindelser, samt beloppet af den förlust, som sålunda borde betäckas i föreningens räkenskaper hvilka enligt föreningens, af Handlanden Hedman icke till riktigheten motsagda uppgift blifvit af utsedde revisorer, granskade och å allmän bolagsstämma godkända, den 1. Januari 1902 fastställts till trettiotretusen tvåhundra sjuttiosju mark nittiofem penni eller till aderton hela niohundrasjuttiosjutusen sexhundra sextionio miljondedels procent af föreningens till etthundrasjuttiofemtusen trehundra femtiotre mark tjugu penni stigande sumsond, ty och då Handlanden Hedman icke bestridt, att han på grund af skriftlig förbindelse vore skyldig att med högst åttatusen mark ansvara för betäckande af föreningens förlust under nämnda oktrog och nyssagda procenttal af Hedmans berörda ansvarighetssumma åttatusen mark utgjorde ettusen femhundra aderton mark tjuguen penni har Rådstufvurätten ålagt Handlanden Hedman att till Andra Sjöassuransföreningen emot kvitto utbetala fordrade ettusen femhundra aderton mark tjuguen penni med fem procents årlig ränta därå från den 1. Januari 1902, tills full betalning följde, äfvensom att med femtio mark godtgöra föreningen dess kostnader i målet. Hofrätten, under hvars pröfning Handlanden Hedman i väderåg dragit målet har medels dem den 30. Juni 1905. fastställt Rädstufvurättens utslag samt därhos ålagt Handlanden Hedman att till Andra Sjöassuransföreningen i ersättning för dess uti Hofrätten i målet hafda kortnader utgifva fyratiofem mark. Uti Hofrättens dem har Handlanden Hedman anhållit om ändring medels ingifven deduktion, den Direktionen för Andra Sjöassuransföreningen i Finland i föreskrifven ordning bemött Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Handlanden Hedman icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken fördenskull kommer att förblifva, jämte det Handlanden Hedman ålägges att med sjuttio mark ersätta Direktionen för Andra Sjöassuransföreningen i Fin370
land dess här i saken hafda umgälder. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: R. A. Bonde. Alex. Kumlin Edan Siljander. C. Wuckman Edvard Paldani. 4 Nans Salmros Den 13 Juni 1906 Kejserliga Senalens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Jurisutriusqve kondedalin Ludvig Hjell, från Helsingfors stad sökande, och Aktiebolaget Kerve Tegelbruk, från samma stadsvarande, angående fordran gifven uti Justiliedepartementet den 13 Juni 1906 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: På stämning å Aktiebolaget Tervo Pigelbruk har Jurisutriusqvikandidaten Hjell vid Rådstufvurätten i Helsing fors yrkat bolagets förpliktande att, jämlikt en af Hjell till Rätten inlämnad honlokurant öfver särskilda Hjells mellanhafvanden med bolaget, hvilka uppkommit på grund af uppdrag, dem Hjell ombetrotts af bolaget, till Hjelt utbetala 6, 146 mark 55 penni jämte ränta från den 1 April 1902 I afseende å genmäle i saken har Och: R. B. G. W. F. A. K. E. P. R.G. 37 No 67. Pag 201. R. D. 1905
å Aktiebolaget Kirvo Tegelbruks vägnar anförts, bland annat, att Jurisulri usgerkandidaten Hjelt, på uppdrag af bolaget, vid Häradsrätten i Tammela sockens tingslag emot Arrendatorn John Bergh utfört en rättegång angående utbekommande af en fordran, hvilken talan dock af Häradsrätten genom utslag den 18 April 1900 förkastats, hvar för bolaget anmodat Hjelt all i förenämnde Hofrätt fullfölja bolagels emot berörda utslag erlagda vad, men att Hjelt emellertid försummat detta, hvar efter Hjelt, som till en början hemlig hållit denna sin försummelse och under uppgift att bolaget af Hofrätten tilldömts 4,963 mark 10 penni i hufvud sak samt 500 mark i rättegångskostnadsersättning, den 25 Februari 1901 af ter särskilda hos honom af bolagets verkställande direktor Sjökaptenen Theo dor Hjelt gjorda förfrågningar, huru vida icke för medlen snart kunde till bolaget redovisas, till bolaget inbetalt „ 1500 mark samt sedermera, då försummelsen blifvit uppenbar, förklarat sig vilja för sitt anseendes skall och då bolagets fordran hos Arrendatorn Berghenligt Jurisutriusqvekandidaten Hjelts uppfattning varit klar, af egna medelgodtgöra bolaget för förlusten; och som Jurisutrius ovikandidoten Hjell det oaktadt uti sin till grund för käromålet lagda kontohurants debet på fört bolaget ej allenast omförmälda inbetalning såsom förskott utan ock tillgodobrräknat sig 288 mark i ränta där å för tiden från inbetalningsdagen den 25 Februari 1901 till dagen för kontokurantens utfärdande den 19 Mars 1902, har bolaget, enär ifrågavarande medel sålundå icke utgjort något åt bolaget läm nadt förskott, utan, på sätt det af bolaget däröfver åt Jurisutriusgerkändi daten Hjell utfärdade hvilket jämväl utvisade, varit afbetalning å bolagets förenämnda fordran, motsagt Jurisutriusqvikandidaten Hjelts anspråk på att återbekomma dessa 4,300 mark med ränta I anledning häraf har Jurisutriuson kandidaten Hjelt påstått, att förberörda 372
af Häradsrätten i Tammela sockens tingslag afgjorda mål icke kunnat af honom fullföljas i Hofrätten af orsak, att Sjökaptenen Hjelt underlåtit att, jämlikt sitt därom gifna löfte, tillhandahålla Jurisutriusqvikandidaten Hjelt för ändamålet nödig fullmakt, samt därjämte uppgifvit, att han, som i början af år 1900 af Aktorbolaget Kervo Tegelbruk erhållit i upp drag att å bolagets vägnar inkassera särskilda fordringar hos Arrendatorn Berghmed afseende därå, att Bergh vid tiden för 1900 års bokslut, till hvilken tid Jurisutriusqvikandidaten Hjell utlofvat att hafva inkasseringarna slutförda, ännu icke guldit något, öfverenskommit med Sjökaptenen Hjelt, att Jurisutrius godan didåten Hjelt till förekommande af anmärkningar från bolagetsida skulle inbetala 4,500 mark i förskott på bola gets ifrågavarande fordringar hos Bergh. men att Berghs konto emellertid skulle förblifva öppet och Sjökaptenen Hjell fortsättningsvis hvarstå i ansvarighet för ett Jurisutriusgekondidaten Hjells vexellän å 4000 mark, tills en förskollet motsvarande summa af bolagets fordran hos Bergh influlit, hvarefter Sjökapte nen Hjell skulle af förskottsmedlen få taga betalning för sagda vexellan; hvarför och då Jurisutriusqvekandidaten Hjelicke vidare vore Aktiebolaget Krono Tegel bruks ombud eller hade att skaffa med bolagets inkasseringar hos Arrendatorn Bogs samt Sjökaptenen Hjelt i särskild rätte gång utsökt af Jurisutriusqvehandidaten Hjelt omförmälde vexellan, Jurisutriirgon kandidaten Hjell ansett sig böra återfäförenämnda förskott. Sedan Aktiebolaget Kervo Tegelbruk ytterligare bemätt Jurisutriusqvikandida ten Hjelts påståenden samt parterne öm sesides gjort anspråk på godtgörelse för sina umgälder i målet, har Rådstufvu rätten, hvarest Jurisutrius qvekandidaten Hjelt emellertid anhållit, att Handlan den Hjalmar Segercreutz måtte blifva hörd å ed däröfver, att Sjökaptenen Hjelt före rättegångens början hotat att drifva Jurisutriusqvikandidaten Hjelt till konkurs och skonomiskt utträtta honom ej mindre genom utslag den 8 November 373
1902, emedan den omständighet, hvaröf ver Handlanden Segercreutz åberopats till vittne, icke kunde blifva å saken verkande, afslagit Jurisutriusgerkandidaten Hjelts anhållan om Handlanden Seger cranl: hörande i målet, än äfven medels den 6 December 1902 afkunnadt utslag i själfva saken sig utlåtit och, enär Jurisutriusqvikondidaten Hjelts påstående, att den uti hans i målet ingifna kontokurant upptagna post å fyratusen femhundra mark utgjorde af honom till Aktiebolaget Kervo Tegelbruk inbetaldt för skott å medel, som väntats inflyta å omförmälda af bolaget åt Jurisutringer kandidaten Hjelt ombetrodda inkassauppdrag, emot bolagets bestridande icke blifvit till riktigheten styrkt, utan af om ständigheterna i målet fastmer framgått, att sagda belopp af Jurisutriusqvekan didaten Hjelt inlevererats för att ersätta en genom hans försummelse bola get tillskyndad förlust, underkänt käromålet i denna del likasom och Jurisutrius godkondidaten Hjells anspråk på ränta å nämnda belopp; hvarhos och jämte det Aktiebolaget Tervo Pegelbruk emellertid ålagts att emot kvit to till Jurisutriusgorkondidaten Hjelt genast utbetala återstoden af berörda hon tokurants innehåll med ettusen trehundra femtioåtta mark femtiofem penni jämte fem procents årlig ränta därå från lagsökningsdagen den 7 Juli 1908 till dess full likvid följde, Rådstufvurätten i anseende till målets utgång kvillat rätte gångskostnaderna parterne emellan Hofrätten, under hvars pröfning Jurisutriusqvehandidaten Hjett i vädeväg dragit saken, har medels dom den 10. Juli 1905 fastställt Rådstufvurätten förenämnda såväl under rättegången som i själfva saken afkunnade två utslag, hvarjämte Jurisutringoskandida ten Hjelt hänts skyldig att med femtio mark godtgöra Aktiebolaget Kervo Tigelbruk dess kostnader i Hofrätten Uti Hofrättens dom har Jurisutri usgehandidaten Hjell anhållit om ändring medels ingifven deduktion, som å Aktiebolaget Kirvo Tegelbruks vägnar i föreskrifven ordning bemötts 374
Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner Jurisutre usgrehandidaten Hjell icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens fö renämnda dom, vid hvilken förty får bero; och skyldigkännes Jurisutriusqve handidaten Hjell att till Aktiebola gel Kirvo Tegelbruk, i ersättning för bölagets härstädes i målet hafda umgälder, utgifva sextio mark. Petalle, som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: R. A. Bredl. L. Winkman R. A. Bredl. L. Winkman Alex Kumlin Ettola Lejander Edvard Padani Uno Strömsten. Kesäkuun 18. päivänä 1906. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeredesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Siirilääkäri Lääketreteenlisen siaatti Hjalmar Nordlina, Pudasjärven pitäjästä, Rauman kaupungissa asuneen Anttehtaanomistajan Johan Magnus Fröjdmanvainajan alaikäisten lasten Kurt Einar William, Rolf Isidor Magnus ja Magna Litty Maria Fröjdmanin holhoojana, on hakijana sekä Pormes tari Aksel Evert Andersson, Tampereen kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 18. päivänä Kesäkuuta 1906. Keisarillinen Senaatti on itselken esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja mistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Piirilääkäri Nordlingille toimituttamansa haasteen nojalla on Pormestari Andersson Rauman kaupungin Raastuvanoikeudessa kertonut että Olluttehtaan omistaja Fröjdmanin kuoltua vuonna 1895. tämän leski Fanny Maria Wilhelmina Fröjdman ja edellämainitut lapset olivat Läsnä: R. A. H. G. W. F. d. f. E. P: W. R. 275 No 627. Pag. 202. R. D. 1905.