Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
siä kuin Joonas Suuruspään ja ettei tälle riidan kautta tulisi tilasta lohkaistavaksi suurepaa aluetta kuin neljätoista tynnyrin alaa, eikä toimitusmies Savander myöskään ollut jälkimmäisestä huutokaupasta teko määnsä kauppakirjaan merkinnyt myydyn tilanosan manttaalin suuruutta eikä taihunut huutokauppatilaisuudessa tehdystä pöytäkirjasta poistamaan erikoisia toiminimen mainetta loukkaavia sanoja, niin Kauphatoiminimi päätti olla maksamatta kaupkasummaa kunnes toiminimen vastakerratut vaatimukset olivat tulleet täytetyiksi; ja sen ohessa että toiminimi siis vastusti kannetta on toiminimi, katsoen että ainoastaan jälkimmäinen huutokauppa oli asianosaisia sitova, vastakaasteen nojalla vaatinut Herman Ruokosen ja hänen asiakumppaniensa velvoittamista edellä mainituissa kohdin oikaisemaan Tammikuun 31. päivänä 1902. pidotystä huutokaupasta laaditun huptokauppapöytäkirjan sekä sen nojalla tehdyn kauppakirjan ja jättämään ne sellaisina toiminimelle kuin myöskin että Kihlakunnanoikeus julistaisi niin oikaistun kauppakirjan asianosaisten noudatettavaksi, jossa takauksessa toiminimikin oli taipuvainen Herman Ruokoselle ja hänen asiakumppanaillensa heti maksamaan koko kauppahinnan, kuitenkin korotta, koska Savanderin ja toiminimen kesken oli suostuttu että maksu tapahtuisi vasta sitten kun kirjat olivat saapuneet toiminimelle Jyväskylään. Herman Ruokosen ja hänen asiakumpraniensa vastustettua vastakannetta ja sittenkuin todistajia oli kuulusteltu, on Kihlakunnanoikeus, jossa myöskin toiminimi oli vaatinut korvausta kuluistaan, välikäräjissä Toukokuun 23. päivänä 1902, joihin asia, kuten Kihlakunnanoikeuden pöytäkirjaan oli merkitty, Herman Ruokosen ja hänen asiakunkaniensa pyynnöstä oli lykätty ja asiaa toiminimenkin puolesta vaihtoehtoisesti oli anottu siirsettäväksi, julistanut päätöksen jutussa ja katsonut selvitetyksi, että Herman Ruokonen ja hänen asiakumppaninsa Lokakuun 16. päivänä 1901. huutokaupalla tarjotessaan ostettavaksi kysymyksessä olevan tilanosan olivat ennen myyntiä julistaneet ole erityiset ehdot, joilla myynnin piti tapahtua, ja että Kauppatoiminimi Joh. Parviainen sanotussa tilaisuudessa oli, tekemättä mitään ehtoa, kuutanut tämän tilanosan 130
kolmentoistatuhannen neljänsadan kuudenkymmenen markan hinnasta, minkä tähden ja kun tässä toimituksessa syntyneet huutokauppapöytäkirja ja kauppakirja olivat tehdyt kuutokaupassa annettujen ilmoitusten mukaisesti ja ostaja oli velvollinen hankkimaan selon siitä mitkä kiinnitykset rasittivat kaupan esineenä olevaa kiinteistöä, eikä toiminimen puolesta oltu esiintuotu mitään pätevää syytä kieltäytymiseen hyväksyä sanottua kauppakirjaa Kihlakunnanoikeus on julistanut 16. päivänä Lokakuuta 1901. toimitetun huutokaupan perusteella tehdyn kauppakirjan pysyväiseksi ja voimassa olevaksi sekä velvoittanut toiminimen, vastaanottaessaan tuon kauppakirjan kuitattuna, Herman Ruokoselle ja hänen asiakunppaneillensa heti maksamaan vaaditut kolnetoistatuhatta neljäsataa kuusikymmentä markkaa korkoineen kuusi sadalle vuodessa, lukien kahdelletuhannelle kahdellesadalle neljällekymmenelle kolmelle markalle kolmellekymmenelle kolmelle ja kolmannekselle pennille huutokauppäpäivästä Lokakuun 16. päivåstä 1901. ja yhdelletoistatuhannelle kahdellesadalle kuudelletoista markalle kuudellekymmenelle kuudelle ja kahdelle kolmannekselle pennille sitä seuranneen Marraskuun 27. päivästä kunnes täydelli nen maksu tapahtui, minkä ohessa toimiselle velvoitettiin kahdellasadalla markalla palkitsemaan Herman Ruokasen ja hänen asiakumppaniensa oikeudenkäyntikulut. Asian näin käydessä jätettiin toiminimen vastakanne ja vaatimukset huomioon ottamatta; ja velvoi tettiin asianosaiset yhteisesti maksamaan kustannukset välikäräjistä ja sitä varten yhteisesti suorittamaan Kihlakunnanoikeuden esimiehelle ja jäsenille laskun mukaan sata kolmekymmentä markkaa seitsemänkymmentäyksi penniä. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppatoiminimi Joh. Parviainen oli vetoamalla saattanut jutun, on Lokakuun 19. päivänä 1904. antamallaan tuomiolla vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen, kumminkin siten että loppusuorituksessa asian osaisten kesken toiminimelle oli hyväksi luettava ne kolmetoistatuhatta viisi markkaa, jotka toiminimi oli Heinäkuun 3. päivänä 1902. Herman Ruokoselle ja hänen asiakumppaneillensa kysymyksessä olevan tilanosan kauppahintana suorittanut, ja velvoitettiin. Kauppatoiminimi sadalla viidel131
lä markalla korvaamaan Herman Ruokosele ja hänen asiakumppaneillensä heidän Hovioikeudessa kärsimänsä kulutHovioikeuden tuomioon on Kauppatoiminimi Joh. Parviainen hakenut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Herman Ruokonen ja hänen tänne saapuneet asiakumppaninsa ovat säädetyssä järjestyksessä vastaimeet. Keisarillinen Senaatti on tutkenut tämän jutun ja katsoo selvitetyksi, että Kauppatoiminimi Joh. Parviainen on 16. päivänä Lokakuuta 1901. pidetyssä huutokaupassa ostanut kysymyksessä olevan tilanosan kolmestatoistatuhannesta neljästäsadasta kuudesta kymmenestä markasta Herman Ruokosen ja hänen asiakumppaninsa kanteessaan maivitsemilla ehdoilla, mutta että asianosaiset sittemmin 31. päivänä Tammikuuta 1902. ovat Herman Ruokonen ja hänen asiakumppa ninsä tarjoamalla tilan uudelleen ostettavaksi ja Kauppatoiminimi Joh. Parviainen huutamalla saman tilanosan, peruuttaneet äskensanotun kaupan sekä mainitusta tilanosasta tekneet uuden kaupan samoilla ehdoilla kuin edellisen paitsi että kauppahinta oli määrätty kolmeksitoistatuhanneksi viideksi markaksi; minkä vuoksi ja koska viimeksi sanottu huutokauppa on asianosaisia sitova ja se, kun Kauppatoiminimi Joh. Parviainen oikeettomasti oli kieltäytynyt suorittamasta edellisessä huutokaupassa tarjoamaansa kauppahintaa, toimitettiin Kauppatoiminimen vastuulla Keisarillinen Senaatti katsoo toiminimen velvolliseksi Herman Ruokoselle ja hänen asiakumppaneilleen ei ainoastansa suorittamaan 31. päivänä Tammikuuta 1902 pidetyssä huutokaupassa tarjoamansa kauppakinnan kolmetoistatuhatta viisi markkaa kuuden prosentin korkoineen huutokaupassa määrätyistä maksupäivistä, vaan myöskin korvaamaan sen pääoma - ja korko-tappian, jonka Herman Ruokonen ja hänen asiakumppaniinsa ovat kärsineet siitä ettei toiminimi määräpäivänä suorittanut ensimmäisessä huutokaupassa sovittua kauppahintaa ja että puheenalainen tilanosa jälkimmäisessä huutokaupassa meni entistä kauppasummaa ynnä sille määrätyistä maksupäivistä juoksevaa kuuden prosentin korkoa vähenymästä; ja harkitsee Heisarillinen Senaatti sen vuoksi oikeaksi velvoittaa Kauppatoiminimi Joh Parviaisen Herman 132
Ruokaselle ja Alma Lydia Rättärille, Jaakko Lindforsille ja Edla Mathilda Rättärille, Kalle Johannes Rättärille, Juho Taipaleelle ja Hilma Erika Rättärelle sekä Herman Pitkälälle, viioneksi mainitulle Selma Karolina Rättärin holhoojana, maksamaan useinmainitun tilanosan myöhemmässä huutokaupassa määrätyn kauppasumman edellä mainittuine korkoineen ja korvaamaan sanotun tappion sekä siinä tarkoituksessa heille kuittia vastaan suorittamaan tuomioistuinten toiminimen maksettavaksi tuomietseman rahasumman kolmetoistatuhatta neljäsataa kuusikymmentä markkaa tuomioistuinten määräämine korkoineen, poislukemalla kuitenkin Hovioikeuden lyhennettäviksi määräämät, toiminimen 3. päivänä Heinäkuuta 1902. suorittamat kolmetoistatuhatta viisi markkaa; jonka ohessa ja koska Kauppatoiminimi Joh. Parviainen jo on Herman Ruokoselle ja hänen asiakumppanalleen suorittanut tilanosan kauppahintaa vastaa van rahamäärän, Keisarillinen Senaatti, samalla kun toiminimen vaatimus Herman Ruohosen ja hänen asiakumppaniensa velvoittamisesta korjaamaan 31. päivänä Tammikuuta 1902. toimitetussa huutokaupassa tehtyä pöytäkirjaa ja sen perusteella laadittua kauppakirjaa kyljätään, kun ne toiminimen muistuttamissa kohdin ovat yhtäpitävät huutokaupassa annettujen ilmoitusten kanssa eivätkä huutokauppapöytäkirjassa olevat lauseet toiminimen menettelystä ole totuudesta poikkeavia, velvoittaa Herman Ruokosen ja hänen asiakumppaninsa antamaan toiminimelle nämä asiakirjat. täin oikaistuna jää Hovioikeuden tuomiovoimaan muissa kohdin eli mikäli sen kautta Kauppatoiminimi Joh. Parviainen on velvoitettu ottamaan osaa edellä sanottujen välikäräjäin kustannuksiin ja korvaamaan riitapuolilleen heidän oikeudenkäyntikulunsa Tämän ohessa velvoitetaan Kauppatoiminimi Joh. Parviainen suorittamaan Herman Ruokoselle ja hänen tänne saapuneille asiakumppaneilleen heidän täällä kärsiniensä kulujen korvaukseksi sata seitsemäntoista mark kaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: A. Nunti.  Vm. Lyellad A. Nunti.  Vm. Lyellad Werna kjelmme Johannes Littning Axel Ohempentin 433
Toukokuun 26. päivänä 1905. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa ovat Kansakoulunopettaja Matti Pajari, Parikkalan pitäjän Järvenpään kylästä hakijana sekä Talollinen Olli Leinonen, alaikäisen Talollisenpojan Juhana Aadolf Tirrin holhoojana, ja Talollinen Pekka Juhananpoika Pirri, molemmat Jaakkiman pitäjän Fijärven kylästä, tulematta jääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 26. päivänä Toukokuuta 1905. Keisarillinen Senaatti on itselleen esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Matti Pajarille toimituttamansa haasteen nojalla ovat Olli Leinonen ja Pekka Tiri Parikkalan pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunanoikeudessa lausuneet, että Matti Pajari oli kauppakirjalla 7. päivältä Huhtikuuta 1823 tuhannen markan hinnasta ostanut Pekka Tarin isältä ja Juhana Aadolf Turin isänisältä, nyttemmin kuolleelta Talolliselta Juhana Tirreltä tälle hänen eläessään kuuluneen asukasoikeuden kolmannekseen kruununtaloa läsnä: J. G. F. S. W. H. f. N 3. f: 3. 3. K. M. /3/. 151 No 512. Pag. 62. R. B. 1905.
No 4. Ijärven kylässä, mutta ettei Matti Pajasi ollut sanottua kauppakintaa suorittanutenempää kuin kaupantekotilaisuudessa kaksikymmentä markkaa ja jälkeenpäin Pekka Finrille viisikymmentä markkaa; ja ovat Olli Leinonen ja Pekka Tirri, ilmoittaen Juhana Aadolf ja Pekka Tirrin olevan Juhana Tirrivainajan lähimmät sukulaiset ja oikeutetut puoleksi kumpikin perimään mainitun vainajan jäämistön, vaatineet, että Matti Pajari velvoitettaisiin maksamaan Olli Leinoselle, hänen ylläsanotussa toimessaan, ja Pekka Tioville puheenalaisen kauppahinnan jäännös sekä siinä tarkoituksessa suorittamaan Olli Leinoselle neljäsataa yhdeksänkymmentä markkaa ja Pekka Tirrille neljäsataa nelsäkymmentä markkaa korkoineen oikeudenkäynnin alusta kuin myös korvaamaan Olli Leinoselle ja Pekka Turille heidän jutussa kärsinänsä kulut Sittenkun Matti Pajari oli vastustanut kannetta sillä perusteella, että Pajari jossakin tilaisuudessa kaupanteen jälkeen oli Juhana Tiiri-vainajalle suorittanut kauppahinnan täyädleen, on Kihlakunnanoikeus 12 päivänä Kilmikuuta 1903. julistamallaan päätöksellä, koska Matti Pajari ei ollut voinut ilmoittaa jaatikka näyttää milloin ja missä tilaisuudesja hän oli puheena olevan kauppahinnan suoottanut, velvoittanut Pajarin maksamaan Olli Leinoselle, hänen ylempänä mainitussa toimessaan, ja Pekka Tirrille sanotun kauppahinnan, siitä kuitenkin poisluettua Olli Leinosen ja Pekka Turin yhteisesti vähennettäviksi myöntämät kaksikymmentä markkaa ja Pekka Tisrin aikaisemmin saamat viisikymmentä markkaa, eli siis suorittamaan Olli Leinoselle neljäsataa yhdeksänkymmentä markkaa ja Pekka Tirrille neljäsataa näljäkymmentä markkaa kuuden prosentin korkoineen kummallekien rahamäärälle oikeudenkäynnien alusta 7. päivästä Lokakuuta 1902., kunnes täysi maksu tapahtui, minkä ohessa Matti Pajarin tuli seitsemälläkymmenelläviidellä markalla korvata Olli Leinoselle ja Pekka Turille heidän oikeudenkäyntikulunsa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Matti Pajari oli vetoamalla saattanut jutun, on 18. päivänä Helmikuuta 1905. antamallaan tuomiolla vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen muun puolesta, paitsi että Matti Pajarin maksettaviksi tuomituille rakamäärille suoritettava korko oli laskettava viiden prosentin mu135.
kaan vuodelta. Hovioikeuden tuomioon on Matti Pajari anonut muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Matti Pajari ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden yllämainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: fl. Sokman Den 2 ujeblad J Nämenen A.K. Hallalin A; Numin. Erono Wilman Johannes Littnig Den 29 Maj 1905. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revers skilling, från Wasa Hofrätt inkommet fordringsmål emellan Kållby handelsaktiebolag i Kållby by af Pedersö socken, sökande och Handlande enkan Brita Rudbäck, från Kronoby socken, uteblifven svarande. Gifven i Jusli tiederartementet den 29 Maj 1905. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande: fulliden år 1896 har Brita Rudbäcks numera aflidne man Handlanden Gustaf Rudbäck låtit tillställa Stållby handelsaktiebolag en den 12 December samma år dagtecknad kontokull radräkning, upptagande, bland annat, att Gutal Rudbacks tillgodohafvande hos bolaget enligt kontrakt utgjort den 10 Mars 1892 fyratusen fyra hundra mark, samt att bolaget, hvars skuld till Rudbäck den 11. Januari 1894 angifvits vara tvåtusen femhundra trettiosex mark åttationer jenni, nästföregående dag godtgjorts följande Että porter, nämligen: kassa tvåhundra, sjuhundra tvåhundra och ettusen mark, meriräkning fyra hundra mark, ränta tjugutre mark trettiotre penni Gust- doch - 7. N. B - 71 - K. M U S 436 No 515 Pag 134 RD 1905.
och sexton mark samt brandstod fyratiosju mark tjugufyra penni. Emellertid har jemväl Kållby handelsaktiebolag låtit den 13 April 1897 tillställa Gustaf Rudbäck en kontokuranträkning för den 11 Mars samma år, slutande å ett saldo denne till last af tvåtusen etthundra sjuttio mark tjugu Som penni samt upptagande på debetsidan, utom annat för den 15 Maj 1893 en ocept på tvåtusen mark, för den 10 Januari 1894 de af Gustaf Rudbäck uti hans förberörda kontokuranträkning bolaget godtgjorda, ofvanuppräknade åtta poster, uppgående sammanlagdt till tvåtusen femhundra åtta tiored mark femtiosju penni, ränta å nästnämnda belopp efter dem för hundra med fyrahundra nio mark femtisen penni äfvensom för den 16 Februari 1894 en kassapost å tvåtusen mark. Efter bolaget ågången stämning har udermera Gustaf Rudbäck vid Häradsrätten i Pedersö, Esse och Larsmo socknars tingslag utfälrädan talan att, emedan Rudback medelst af handling af den 10 Mars 1890 till bolaget försält ett handelsvarulager mot betingadt pris af sju tusen etthundra åttatiofyra mark nittiotvå penni att betalas vid anfordran jemte fem pro cents ränta, men derå fått uppbära endast föl jande belopp, nämligen: sagda dag ettusen etthundra åttatiofyra mark nittiotvå penni, den 10 Mars 1892 derintills upplupen ränta och å kopitalet ettusen sexhundra mark samt den 16 Februari 1894 tvåtusen mark, bolaget måtte för pliktas att till Gustaf Rudbäck utbetala återstoden af berörda pris jemte derå utfäst ränta. Uti afgifvet svaromål har bolaget medgifvit riktigheten af omförmälda afhandling, men motsagt käromålet, under uppgift att Gustaf Rudbäck för sin fordran blifvit till fullo för nöjd, hvarjemte bolaget på genstämning yrkat Gustaf Rudbäcks åläggande att på grund af ofvanberörda kontokuranträkning af den 11 Mars 1897 till bolaget gälda tvåtusen etthundra sjuttio mark tjugufem penni jemte sex procents rän la derå från den 8 Februari 1898, då rättegången i saken vidtagit. Härtill har Gustaf Rudbäck genmält, att hans son Handlanden Leander Rudbäck för att hjalpa bolaget ur en tillfällig peningför lägenhet den 15 Maj 1893 till egen order utställ en två månaders vedel å tvåtusen mark, som å bolagets vägnar deepterats och omhändertagits af dess disponent Alfred Sundholm, hvarefter och af dan vedeln på för Gustaf Rudbäck okändt vill hemmit i numera landet afvikne Handlanden Al437
bert Lundqvists besittning samt blifvit sålunda än drad, att Gustaf Rudbäck deri införts såsom veleltagare, äfvensom denne förmåtts att teckna sig såsom öfverlåtare å vedeln, Handlanden Sundqvist till Nordiska Aktiebankens för Handel och Industri fitial i Gamlakarleby stad försålt varda, hvars innehåll antagligen gått i liqvid emellan den af bemälda Lundqvist innehafda firman; Albert Lundqvist & Co och bolaget; samt att af ofvanberörda åtta poster de å sjuhundra, två hundra, ettusen och fyrahundra mark, tjugutre mark trettiotre penni, sexton mark och fyratio sju mark tjugufyra penni, hvilka af misstag upptagits i den bolaget tillstälda kontokurant räkningen, hänförde sig till affärer emellan Hander Rudbäck, i dennes egenskap af disponent för Nällby andelsmajeri, och bolaget samt således icbe finge tagas i beräkning vid uppgörande af parternes mellanhafvanden, enär Gustaf Rudbud som sedermera genom två skilda köpebref af den 19 Juni 1895 och den 21 Maj 1896 blifvit ega re till detta mejeri, icke iklädt sig ansvarig het för mejeriets derförinnan uppkomna skul der; och som bolagets genstämningstalan sålun da vore obefogad, har Gustaf Rudbäck yrkat densammas förkastande. Sedan målet härå haft den omgång handlingarna utvisa och bolagets anspråk att få räkna sig till godo förberörda på mejeriräkning grundade. post af fyrahundra mark å bolagets vägnar frångåtts samt Gustaf Rudbäck emellertid under rättegången aflidit, har Brita Rudbäck såsom sin bemälde mans rättsinne hafvare fullföljt hans talan i målet; hvarefter, och sedan vittnesförhör egt rum samt parterne om esides äskat ersättning för sina rättegångskost nader, Häradsrätten uti den 5 September 1902 afsagdt utslag förklarat utredt vara, att böta get för ofvanomförmälda varulager den Mars 1892 varit Gustaf Rudbäck skyldigt fyratusen fy rahundra mark jemte fem procents ränta från nästsagda dag samt att Rudbäck i afräkning derå bekommit den 10 Januari 1894 förberörda, uti den af honom bolaget tillstälda kontokurant räkningen af den 12 December 1896 bolaget godt gjorda belopp å tvåhundra, sjuhundra tvåhundra och ettusen mark, tjugutre mark trettiotre penni, sexton mark och fyratiosju mark tjugufyra penni samt genom mejeräkning fyrahundra mark, hvilken sistnämnda summa Häradsrätten anett böra räknas hafva kommit Gustaf Rudbäck till godo, emedan han, enligt hvad styrkt blifvit re138
lan från början af Kållby andelsmejervi verkan het varit delegare deri, äfvensom ytterligare den 16 påföljande Februari tvåtusen mark eller således i afdrag å sin fordran erhållit sammanlagdt fy ratusen femhundra åttationet mark femtiosju pen ni, hvaremot ofvannämnda rubel af den 15 Maj 1893 icke kunde uti parternes mellänhafvanden tagare beräkning såsom afbetalning å bolagets skuld, enärutredning förebragts derom att bolaget icke inled samma vedel och att angående densamma uti bolagets böcker för samma tid icke funnes någon anteckning gjord; och som Gustaf Rudbäcks för dran hos bolaget således den 10 Januari 1894 af ter afdrag af ofvan bolaget till godo beräkra de poster för samma dag utgjorde tvåtusen två hundra sexton mark sjuttiotre penni, har Härads rätten ålagt bolaget att till Brita Rullbäck i hennes omförmälda egenskap genast emot qvitto utbetala nästaagda belopp med fem procents ränta derå från vitsagde dag intill skeende full betalning, dock med afdrag af den 6 Februari 1894 guldne tvåhunen mark; men i anseende till sakens beskaffenhet och utgång skulle parterne sjelfve få vidkännas sina kostnader i målet Hofrätten, under hvars pröfning parterne öm sesides i vadeväg dragit målet, dervid Hällby handelaktiebolag anhållit om sådan rättelse i Häradsrättens utslag, att omförmälda vadetacapet af den 15 Maj 1893 måtte förklaras gälla såsom afbetalning å bolagets skuld till Gustaf Rudbäck har uti dom af den 2 Juli 1904 funnit Kållby handelsaktiebolag icke hafva anfört skäl till än dring i Häradsrättens utslag samt Brita Rudbäcks andringsansökning icke heller föranleda annan rätrelse af samma utslag, än att å hennes fordran af äknade fyrahundra mark, jemlikt bolagets med gifvande, icke komme detsamma tillgodo såsom af betalning å dess skuld till Brita Rudbäck; och utgjorde således det belopp bolaget åläge att till Brola Rullbäck erlägga tvåtusen sexhundra sexton mark sjuttiotre, rätteligen sjuttiosex penni med fem procents ränta från den 10 Januari 1894 intill skeende full betalning, likväl eller afdrag af den 16 påföljan de Februari guldne tvåtusen mark. Uti Hofrättens dom har Kållby handebaktiebolag ansökt om ändring. Kejserliga Senaten har tagit detta mål i öfvervägande; och emedan Statby handelicktiebo jag icke visat att ofvanomförmälda, af Leander Rudbäck den 15 Maj 1893 utstäldes vedel å tvålu om mark blifvit af bolaget adeporterad med hänsigt till Gustaf Rullacks och bolagets ömsesidiga mel439
lankafvanden än mindre att veden användts såsom afbetalning å Gustaf Rudbäcks jemlikt förberörda afhandling af den 10 Mars 1890 egande förfrån hos bolaget, ty och då laga anledning säledes ej förekommer att tillerkänna bolaget rätt att ifrån nämnda fordran afråkna sagda vedels belopp pröfvar Kejserliga Senaten rättvist på dissa och öfriga uti Hofrättens dom åberopade grunder låta bero vid det slut, hvari Hofrätten genom sagda dom i saken stannat. Det alle som vederbör till efterrättels länder Kejserliga Senaten för Finland. Af. Sökanna Vallenten hemmans, J. G. Tohmar¬ Valentin hemmis. J Nilsanlund A. O. Hallalin Johannes Iitting. Uno Strömsten Toukokuun 29. päivänä 1905. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleessa, vesijättömaiden luovuttamista koskevassa jutussa, jossa ovat Talolliset Samuli Aleksanterinpoika Frantti Samuli Iisakinpoika Frantti ja Wilhelm Samulinpoika Frantti, Kauhajoen pitäjän Nummijärven kylästä, ynnä Jaakko, Juho-Jaakonpoika Korhonen ja Herman Matinpoika Jokimäki, saman pitäjän Hyypän kylästä, yhteisesti, hakijoina sekä Talolliset Samuli Iisakinpoika Havunen, Herman Juhonpoika Havunen ja Jaakko Kristianinpoika Havunen, Talollisenleski Hedvig Sofia Iisakintytär Alahannen, Talollisenvävy Aleksander Jaakonpoika Alahavunen, Talollisenpoika Sakari Iisakinpoika Havunen, Talolliset Juho Jaakonpoika Alarauska ja Herman Jaakonpoika Mäkirauska, Torpparil Samuli Juhonpoika Hirviluoma, Matti Matinpoika Alanylläri, Matti Samulin poika Wähäkangas ja Jaakko Juhonpoika Kauppila ynnä Torpparinvaimo Mariana Matintytär Rintamäki, Amerikassa oleskelevan miehensä Torppari Läsnä: J G.S. A. F. - V. G. W. H. J. N. B. 7 2-2 - R. M. A. C. No 516. Pog. 159. R. D. 1904.
Oskari Matinpoika Rintamäen oikeudenvalvojana, kaikki mainitusta Hyypänkylästä, Itsellinen Briita Leena Kaarlen tytär Likinen, Eläkemies Herman Malinpoika Hangasoja ja Eläkemiehen leski Serafia Lähdeskorpi, Nummijärven kylästä, Torppari Iisakki Iisakinpoika Wataja, sanotun pitäjän Kauhajoen kylästä, ynnä Talollinen Matti Jaakonpoika Walli, Jalasjärven pitäjän Wallin kylästä, minskään yhteisesti, saapuville tulleina vastaajina, mutta Torpparinvävy Jaakko Juhonpoika Wähäkangas, mainitusta Hyypän kylästä, poisjääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Toukokuun 29. päivänä 1905. Keisarillinen Senaatti on itselleen esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja mistö, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Kauhajoen pitäjän käräj äkunnan Kihlakunnanoikeuteen otetun haasteen nojalla ovat Samuli Aleksanterinpoika Frantti, Samuli Iisakinpoika Frantti, Wilhelm Frants, Jacob ko Juho - Jaakonpoika Korhonen ja Herman Matinpoika Jokimäki sekä Talolliset Nikodemus Emanuelinpoika Frantti, Jaakko Jaakonpoika Korhonen, Herman Antinpoika Jokimäki, Matti Hermaninpoika Jokimäki ja Juho Jaakko Jaa konpoika Korhonen, mainitussa oikeudessa, lmoittaen omistavansa, Samuli Aleksanterinpoika, Samuli Iisakinpoika; Wilhelm ja Nikodemus Frantti Frantin perintötalon No 1. Nummijärven kylässä, Jaakko Juho - Jaakon poika, Jaakko Jaakonpoika ja JuhoJaakko Korhonen yhteisesti kolmea kahdeksas osaa manttaalia vastaavan osan Korhosen perintö taloa No 6 Hyypän kylässä sekä Herman Matinpoika, Herman Antinpoika ja Matti Jokinmäki Jokimäen perintötalon No 7 viemeksi sanotussa kylässä, lausuneet, että Ylimysjärvi niminen, nykyään kuivattu järvi, oli ennen laskamista kuulunut Frantin ja Jokimäen taloihin sekä mainittuun osaan Korhosen taloa, joiden tilojen maaalueen sisällä järvi myöskin oli ollut, ja että Ylimysjärven laskemisen kautta syntyneet vesijättömaat kaikki kuuluivat sanottuihin tiloihin, mutta että, huolimatta siitä, näistä vesijättömaista, jotka olivat jaetut neljään kolmatta niin sanottuun pääosaan, ainoastaan neljä ja puoli osaa 111