Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
visa Kustaantyttären kuolinvaivat samta. Neta hvar tule Sexton hustus Huhtikuun 17 päivästä 1899, jolloin lainkun ja hänen juttukumppaRekka Isomain olisi kauppakirja jossa vaatimakseen, että Alena sa mukaan pitänyt saada kaikkin. Nestera myöläpuolemmen min tuunsa mainitut kaksi kolmannes piisiin tekemään tili mitä tuta Yli Rydén talonpuoliskosta, ja syh, joka heillä oli ollut Yli-Rydén ukulle ynnä hänen myötäpuolek moleman jälkeen, niin ja kun ei lensa heidän omistansa talonpoa Helena Sofia Ristinoin ja hänen liskon tuleista, jota paitsi he ovat myötäpuoliansa oltu siitä haastettu anonut korvausta oikeudenkäyntti joitkä, hy sentähden siinä kohKanteesta kuultuina ovat 4. pään, Kihlakunnanoikeus ei ole kumreraansa sitä vastustaneet, maa katavakseen, vaan on jättänyt Täjälkeen ja jutun oltua asiakirjoja ja lainukulle ja hänen asiakumppi Kihlakunnanoikeus on Lokakuun syytä olevan, siitä nostaa eri rii15 päivänä 1908 julistetussa paitettuun, ilman näin päättyessä ovat velvoittanut Helena Sofia Nesten ensin myvänsä velvoitetut, joko yhyhdeksäsosaa Oli-Kydén talonpää köyntikustannukset. maksamaan Nestor Justus Salen kerta Ulrika Lovisa Kustaantyttären kustannuksistaan, sen olleet tahtoneet ryhtyä vastaa tannuksistaan, sen olleet tahtonut ryhtyä vastaa na Sofia. Nissino ja hänen annettanut kannetta tältä kohden tutosittamain vaiheiden alaisena, joillensa vallan, jos he luulivat sessä siinä mainituilla perusteille Helena Sofia Nissina ja hänen julgin ja hänen asiakumppani sen teisesti tahi kapellä heistä voroja oNestor Justus Paleniuksen ja hänelle, pitsemälläsandella markalla kormyötäpuoltensa vapaaseen hallin vaamaan Nestor Justus Saleniuksen taan heti luovuttamaan neljä ja hänen myötäpuoltensa oikeuden 166
päivänä Helmikuuta 1911 annetussa räätös muuten jäi voimaan. tuomiossa katsonut, etteivät Nestor Hovioikeuden tuomioon ovat Tider sustus Palenius ja hänen asiakum jyles Palenins ja hanen asiakun paniassa olleet voineet näyttää itaminsä anonut muutosta perustelna kuuluneet kaksi kolmannesta 0siin myöläpuolensa ovat vastannutli-�yden talosta olisivat tämän ki Keisarillinen Rennatti on tutkinut Juho Hellmanille ja Agata Valkula myösä muuttaa Hovioikeuden tuomiomina Juhontyttärelle, minkä vuoksi ja joka siis jää pysyväksi, ja alvoite kun häin ollen ei voitu katsoa Hilman Nester Justus Palenius asiakumpa manin ja Lönngren aviopuolisoiden niminen suorittamaan Helena Totunut puheenalaisella kauppakirjalla olemilleen heillä jutun vuoksi täällä eikä kauppakirja siis saattanut puulu asianomaiset noudattakoot taa Nestor hustus Paleniuskselle ja hän Keisarillinen Suomen Oenaattenoihin tilanosuuksiin, Hovioikeus on, töstä, mikäli koski lausuntoa useinmainittujen tilanosuuksien luovuttua Pigan Länsmanmainittujen tilanosuuksien luovuttua Pigan LänsmanHovioikeus, jonka tutkettavaksi jota ja oikeudenkäyntikustannusten sianosaiset puolin ja toisin olen annamisesta, hyljännyt kanteen meisretöomalla saattaneet jutun, ensi ja kohden, joten muutettuna sanottu Erik Juho Yli, Redölle naimannen johon Helena Sofia Nesterg ja två perintönä longemmet Heikki tämän jutun ja katsoo ettei ole esiintuoolleen oikeutettuja, kuten oli lammin Norlingille ja hänen asiakumpla Syyskuun 28 päivältä 1889 myymän alleiden kustannusten korvaukseksi kahsanotut tilanosuudet Mikko Kronolaksankymmentä markkaa. Pätä kaiknen myöläpuolilleen mitään oikeuden tutti Hassinen Johanna Pesonen. nen myötäpuolilleen mitäjän oikeuden jostaa Karrisson Johannes muuttaen Kihlakunnanoikeuden päiä Helänen A. K.E. Lillisnoisen muuttaen Kihlakunnanoikeuden pu¬ R. Kelanen A. I. K. Lillis Waaan nimittäen Kihlakunnanoikeuden pu¬ R. Kelanen A. J. K. Lillmanen nimittäen Kihlakunnanoikeuden pu¬ R. Kelanen A. J. K. Lillmanen 167
sianosaiset puolin ja toisin ollut mukaamisesta, hyljännyt kanteen miesretörmalla saattaneet jutun, enkinä kohden, joten muutettuna sanottu päivänä Helmikuuta 1911 annetussa räätös muuten jäi voimaan. tuomiossa tillsenut, etteivät Resteri Hovioikeuden tuomioon ovat Andor sustus Palenius ja hänen asiakum Pertus Palonius ja honen asiakunpaniinsa olleet voineet näyttää, itaminsä anoneet muutosta perustelErik Juho Yli, Rådölle hemmansamma, johon Helena Sofia Nesterling ja kuuluneet kaksi kolmannesta yllämä myötäpuolensa ovat vastannut Ryden talosta olisivat tämän kap Keisarillinen Penäälle on tutkinut Juho Hellmanille ja Agata Vihni by, jyytä muuttaa Hovioikeuden tuomiomina sukontyttärelle, minkä mukaa joka siis jää pysyväksi, ja velvoitkun häin ollen ei voitu katsoa Hilman Nester Justus Palenius asiakumpmanin ja Lönngren-aviopuolisen annen suorittamaan Helena Toolleen oikeuteltuja, kuten oli tämän Taa Norlingille ja hänen asiakumptunut, puheenalainella kauppakirja sanoilleen heille jutun vuoksi täällä la Syväkuun 28 päivältä 1889 myymän alleiden kustannusten korvaukseksi kahsanotut tilanosuudet Mikko Eromink derankymmentä markkaa. Tota kaikeikä kauppakirja siis saattanut perintöe asianomaiset noudattakoot taa. Nesteron Lustus Paleninkselle ja taa Keisarillinen Suomen Senaatti taa. Nestera hustus Paleninkselle ja saa Keisarillinen Suomen Renuutti noihin tilanosuuksiin, Hovioikeus on 8 töstä, mikäli koski lausuntoa useinmainittujen tilanosuuksiin luovuttuna Pigan Lindström. mainittujen tilanosuuksiin luovuttuna Pigan Lindström. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi jota ja oikeudenkäyntikustannusten vä perintönsi längenneet Heikkiinain pitun ja katso, ettei ole esiintuo nen myötämuolelleen mitään oikeuden Mattsakarinen Johanna Pesonen. nen myötäpuolelleen mitään oikeuden Matta Kesarisen Johanna Pesonen muuttaen Kihlakunnanoikeuden päiä Eelänen A. P. Kurkavassa muuttaen Kihlakunnanoikeuden poi  32. delänen A. I. K. W. Wälläisä muuttaen Kihlakunnanoikeuden poi  32. delänen A. I. K. Ollmossa muuttaen Kihlakunnanoikeuden poi  32. delänen A. I. K. Ollmossa mainittujen tilanosmukaren luovuttuna Pigan Lästään167
rekomalle saattaneet julan, entiin kohdin, joten muutettuna sanottu päivänä Helmikuuta 1911 annetussa viätös muuten jäi voimaantuomiossa katsonut, eturat Nesteri Hovioikeuden luomioon ovat Tider sustus Palenius ja hänen asiakumassa Juho Palonius ja toinen asiakumpa raninsä ollut voimet näyttää jättämme anoneet muutosta perustetErik Juho Yli-Rydölle naimaren måtta, johon Helena Sofia Nesterg ja ra kuuluneet kaksi kolmanneslästä lämna maata puoleena ovat vastannut li-�yden talosta olisivat tämän saa Keisarillinen Senaatti on tutkinut tvä perintöria lorvenneet Heikki tämän jutun ja katso ettei ole esiintuo mina Juhontyttärelle, minkä maksi joka siis jää nysyväksi, ja alvoitkin näin ollen ei voitu katsoa Utan Niston Justus Palenius asiakumpnanin ja Lönnosen aviopuolisen niminen suorittamaan Helena Toolleen oikeutettuja, kuten oli lammin Perlingille ja hänen asiakun tunut, puheenalainella kauppakirjat samilleen heillä jutun vuoksi täällä la Syyskuun 28 päivältä 1889 myyänä oikeuden kustannusten korvauksi kahsanetut tilanosuudet Mikko Kronnuhlaksmenkymmentä markkaa. Pata kaikeikä kauppakirja siis saattanut muksi asianomaiset noudattakoot taa. Nestor Justus Paleniukselle ja hän Keisarillinen Suomen Renuutti taa. Nestor Justus Paleniukselle ja hän Keisarillinen Suomen Renuutti noihin tilanosuuksiin, Hovioikeus on töstä, mikäli koski lausuntoa asia. mainittujen tilanosumisiin luovuttuu ensa LänströmHonioikeus, jonka tutkittavaksi jota ja oikeudenkäyntikustannusten vierosaiset puolin ja toisin olevanoma kyljännyt kanteen niisJuho Hellmanille ja Agata Vettula yyytiä muuttaa Hovioikeuden tvenne100 och nen myntäpuolelleen mitään oikeuden Matta Karinen Johanna Pesonens. nen myötäpuolilleen mitään erkulle Matri Hassinen Johanna Pesonen. nimittuen Kihlakunnanoikeuden poi Esolanen A. K. Illkorissa mmeltaen Kihlakunnanoikeuden päiä Halonen A. K.E. Lill Häraisen annettäen Kihlakunnanoikeuden päiä Halonen A. K.E. Lill Häraisen mainittujen tilanosuuksien luovuksen ensa Längström167
Helmikuun 19 päivänä 1914 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Niipurin Hovioikeudesta tullussa, pakkolunastuksessa määrättyä korvaukta koskevassa nostajutussa, jossa Suomen valtio on hakijana ja Kiipurin kaupunki vastaajana: Annettu Oikeusosostossa 19 päivänä Helmikuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellensä sittelyttänyt jutun asiakirjat ja miessaanut tietää seuraavaa: Sittenkun Keisarillinen Majestutti 9 päivänä Toukokuuta 1905 oli määrännyt, että Suomen vältiolle oli pakkolunastettava se maa-alue, jonka Wiipurin kaupunki oli aikoinaan makruttomasti luovuttanut sittemmin lakkautetun Enen, Wiipurin, Suomen tarkkampajapataloonan käytettäväksi sekä Keisarillinen Senaatti tämän johdosta kirjeessä 21 päivältä Kesäkuuta 1905 oli käskenyt Wiipurin läänin Kuvernööriä ryhtymään toimenpiteisiin mainitun alueen pakkolunastumiseksi, niin oli KomisioniSäsnä: S.S. - 1. L. J. P. R. H. A. /A. L. 168 No 354. Sivu 68. R.S 1911.
maanmittari Gösta von Schontz målte, jos kaupunki rakentoisi kuolen maanmittari Ajosta von Selivast, med sti, jos kaupunki rakentoisi kuhen kuin myös asetettu lautakunta anta mengin tekemän vaatimuksen muvon Schultz oli lähettänyt Kuone ma Toukokuuta 1905 antamallaan päänöville pakkalunastettavan alueen töksellä, koska puheenaoleva pakkakolunastuslautakunta, hyljättyvän och niin 39 SSään, julistanut edellämaition puolesta tehdyn muistutuksen että lautakunnan jäsenet Evirstina luutnantti Otto Lucander ja Kirjastuneen Suomikauppias Victor Hoving Wiipurin kautpungin veroa makravina jäseninä olivat esteelliset asiaa pakkohuovat tuslautakunnan jäseninä käsittelegmään oli paikalla tapahtuneen katselmuksen perusteella ehdottanut, että Wiipurin kaupungille suoritettaisiin mainitusta maa-alaasta lunastuksenä 1039944 markkaa 60 penniä ja von Schontz maata, jos kaupunki rakentuisi kadun rätty puolattamaan sanottu maa- ole jälkin pakkolanastetun olevan pohsekä tekemään siitä kartta ja raken pitajän, vattio velvoitettaisiin, kaupansekä tekemään siitä kartta ja raken pitajän, vattio velvoitettaisiin, kaupanitä kartta ja sekijä joisrajaa, vattio velvoitettaisiin, kaupan maan lausunto alueista suoritettuunasti, puoleksi kaupungin kanssa vasta korvaaksesta, minkä jälkeen tamaan osaa siitä johtaviin kusja sittenkun Komisionimaanmitun tammuksiin Kuvernöri eli 21 päiväkartan ja puolattamistoimituksessa lunastus oli laillisesti toimitettu, nikertyneet asiakirjat, jotka erotting joutuen kiinteän omaisuuden pakettä pakkohdana tettavan alueen päätä sanastuksesta yleiseen tarpeeseen 14 ala eli 5039 neliömetriä, sekä päivänä Heinäkuuta 1898 annetun ömetriä, sekä päivänä Heinäkuuta 1898 annetun astuslautakunta, hyljättyvän on vain 39 SSään, julistanut edellämainitun 5/5389 neliömetrin suuruisen maa-alueen Wiipurin kaupungitta joutuneen Suomen valtiolle valtion kaupungille maksettavasta miljoonan Imenkymmenenyhdeksäntuhannen yhdeksänsadan neljänkymmenenneljän markan kuudenkymmenen hennin korvausmäärästä, jonka oherra valtion tuli, jos Wiipurin kaurunki rakentaisi kadun pitkin pakkolunastetun alueen pohjoisrajaa, ottaa osaa sanotun kadun rakenta169
misen puolella siitä johtuvista kustannuksista. Tyytymättömänä tähän päätökseen on Suomen vallio Wiipurin kaupungille toimitetun haasteen nojalla sanotun kaupungin Raastuvanoikeudessa vaatinut että, koska Evertilautnantti Lucander ja Kirjakauppas Hoving ylempänä esitetystä syystä olivat olleet esteelliset pakkohunastus lautakunnassa puheenaolevaa asiaa kasittelemään, lautakunnan toimenpide ja Kuvernöörin päätös poiltettaisiin tahi että, ellei tähän voitaisi suostua, korvausmäärä, koska se oli laskettu liian korkeaksi ja huomionottamatta oli jätetty että lunastetulla alueella oli maata, jos ta valtista ei voitu velvoittaa korvausta suorittamaan, alennettaisiin 25000 markkaan, ja Wiipurin kaupunki, joka Keisarillisen Sen naatin 15 päivänä Elokuuta 1908 antaman päätöksen nojalla oli Wipurin lääninrahastosta saman kuun 28 päivänä nostanut yllämainitan korvausmäärän, velvoitettaisiin valtiolle takaisin suorittamaan mitä kaupunki oli liikaa kantanut kuin myös että, koska valtiolle määrätty elvollisuus ottaa osaa pakkohunasti tun alueen pohjoispuolelle vastedes kkä rakennettavan kadan tuottamiin kustannuksiin oli laillistu perustetta vailla, valtio tästä velvolisuudesta vapautettaisiin, minkä ohessa vallio on anonut korvausta keudenkäyntikustannuksistaan. Wiipurin kaupungin vastustettua kannetta ja sittenkun Suomen valtion puolesta oli muistutettu todistajaksi juttuun nimitettyä Kaupungeninsinööria Bernhard Cjagneuria vastaan, että hän oli esteellinen asiasta todistamaan, koska hänellä kaupunkikunnan jäsenenä voi olla hyötyä tahi vahinkoa todistuksestaan, on Raastuvanoikeus 8 päivänä Marraskuuta 1909 lausumallaan vaitepäätöksellä oikeettomana. kyljännyt estemuistutuksen sekä sittemmin saman kuun 29 päivä170
nä julistamallaan lopullisella päätössellä ratkaissut pääasian; ja sen ohessa että Raastuvanoikeus jätti tutkintaan ottamaan Evertilautnanttia Luvanderia ja Kirjakauppiasta Hofvingiä vastaan tehdyn estemuistutuksen, kun edellämainitun lain 42 SS säännön mukaan verrattuna saman lain 25 ja 32 SS:ään, lausunnon antaminen siitä ei ollut tuomioistus men asia, on Raastuvanoikeus katsonut, ettei Suomen valtio ollut toteensaattanut Kuvernöörin määräätmän korvauksen olevan liian ruuron, ja senvuoksi hyljännyt kunteen tältä osalta, mutta kun. Kuvernööriltä oli puuttunut laillista syytä määrätä Suomen valtiota velvolliseksi ottamaan osaa pakkolunastetun alueen pohjoispuolelle ehkä rakennettavan kadun tuottamiin kustannuksiin, on Raastuvanoikeus tältä kohden kumonnut Kuvernöörin päätöksen ja vapauttanut valtion tuosta velvollisuudesta, sen ohessa määräten että valtion kuitenkin, tuli itsensä kärriä oikeudenkäyntikustannuksensa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sianosaiset puolin ja toisin olivat tvamalla saattanut jutun, on 30. päivänä Joulukuuta 1910 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanikeuden päätöksen varaan muun puolesta paitsi että jos Wiipurin kaupunki, siihen nähden että pakkolunastetun aluun käyttäminen setilastarkotuksiin esti kaupunkia käyttamasta niitä kataja, jotka kaupungin asemakartan mukaan olivat määrätyt tehtäviksi sanotulle dueelle, katsoisi kaupungin kekittymirelle tarpeelliseksi rakentaa; käden pitkin mainitun alueen pohjoissajaa, Suomen valtion tuli ottaa osaa sanotun kadun rakentamiseen puolella siitä johtuvista kustannuksista Hovioikeuden tuomioon on Suomen valtio anonut muutosta perustelmalla, johon Wiipurin kaupunki on vastannut; minkä jälkeen
jutussa on täällä toimitettu suullinen kuulustelu. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Suomen vattio ole esittänyt syytä muulla tavoin muuttaa Hovioikeuden tuomiota kuin että, koska on selvitetty että Wiipurin kaupunki vuonna 1905 on valtiolle tarjennut puheenalaisen pakkolanastetun aluun hinnasta, joska on laskettu osalta viidentoista med kan ja osalta kymmenen markan mukaan neliömetriltä, ja täten las kettua hintaa, huomioon ottaen alun aseman, ympäröivistä tonteista saadut hinnat sekä pakkolunastuslauttakunnan toteaman alueen eri osion arvosuhteen, ei voida pitää alhaisena vaan on katsottava täysin vastaavan alueen korkeinta käypää hintaa silloin, kun Kuvernööri antoi päätöksensä, valtion maksettava korvaus määrätään alueen arvokkaammalta 20500 neliömetrin suuruiselta osalta viideksitoista markaksi neliömetriltä ja jälellä olevältä 39138, 0 neliömetrin alalta kymmeneksi markaksi neliömetrikä eli siis kaikkiaan kuudeksi sadakrighekjaksikymmeneksi kahdeksaksaksaksaksituhanneksi kahdeksaksisadaksi kahdeksaksikymmeneksiyhdeksäksi markaksi, joten Wiipurin kaupungin tulee, jos kaurunki jo on nostanut Kuvernöörin määräämän korvauksen, valtiolle suorittaa takaisin kolmesataaneljäkymmentäyksituhatta viisikymmentäviisi markkaa kuusikymmentä penniä; jota paitsi ja kun Hovioikeudelta on nuuttunut laillista perustettu velvoittaa valtio ottamaan osaa pakkohuovutetun alueen pohjoispuolelle ehkävastedes rakennettävän kadun tuottamiin kustannuksiin. Keisarillinen senaatti, muuttaen Hovioikeuden tuomista tältäkin kohden, harkitsee oikeuksi hyljätä Wiipurin kaupungin siitä tekemän vaatimuksen. Tata kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti anten Kaarinen Alfred Luksiala. anten Saarinen Alfred Luksiala. Johannes Pesonen. K. R. Helanen Johannes Pesonen. K. R. Helanen Johannes Pesonen. K. R. Helanen Alfred Lindström A. T. Ollusvaara. 172
Helmikuun 19 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin luomio nesterahalla Kaisa rillisesta Turun Hovioikeu desta tullessa testamentin moitetta koskevassa jutussa jossa ovat kuolleen Rustitilallisen Vihtori Wilhelm Tuokkolan Hämeenkyrin pitäjän Tuokkolan kylässä asuva leski Ida Tuokkila omasta puolestaan ja alaikäisten lastensa holhooja na, Insinööri Juho Erland Tuokkola samasta kylästä. ynnä Talolliset Taavetti Anshelm Tuokkola eli Nikkilä Hämeenlinnan maasuurakunnasta, ja Kaarle Oskar Ylimakola Hämeen kyrin pitäjän Heinijärven kylästä, yhteisesti hakijana sekä Talollinen Heikki Anshelm Nuuti, viimeksimaini tun pitäjän Järven kylästä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 19 päivä S.S. A. L. J. P. R. 76 - A.R. A. Lm N: 355. Pag. 319 R. D. 1911.
Keisarillinen Senaatti on itsi saanut Vihtori Wilhelm Paakkolalta sa viittelyttänyt pitun asiakirjat puolin kuolleiden vanhempainsa sä, saanut tietää seuraavaa: joka hekkolan ja liimän vaimon kusä, saanut tietää seuraavaa: joka hekkolan ja liimän vaimon kusä, suonut tietää seuraavaa: joka huokkolan ja tasä, suonut tietää seuraavaa: joka huokkolan ja taHäradinkyrin pitäjän ja Wiljakka oleva juhontyttären eläissään Maria lan kappelin käräjäkunnan Nederlagaren 23 päivänä 1891 tehmän välikirkunnanoikeudessa ovat Vihtori Vilho, perusteella, jolla Kiston Vilhelm huokkola, omasta puolestaan ja sille kahte ole emaksensa saanut heiklisenpojan Jeremias Kulfrid Mukkola mökkölän kylässä, ellen oikeullinen holhoojana, Inseniksi Puikkola egan muassa, suorittamaan MaTaavetti Anshelm Puokkola ja kun hela Wilhelmina TaavetintyttärelOskar Ylimukola lausunut, että osan osan naimotut kommenentuhatta marktekä Vilhelmina Taaveten lytär elle talvettu, joten nämä rahat oikeut likka Kilhelmina Taaveten lytär elle nelvettu, joten nämä rahat oikeut elässään edellisen Huhtikuun ja Hil Malikala Kilhelmina Tuurilan vänä etuulin kanssa tekemällinen Ettärellä perimismään vastikilta, keskinäisillä testamentilla määrätä ei saanut testamentella maaomistusoikeudella Nuutille sekä och hänen asiakumppanensa vaatikymmenentuhatta markkaa, elän koraskuun 12 päivänä 1900 eli KihMattila Kilhelmina Tuontinteka och Kronan oikeudessa vakuut Nuulia nä Helmikuuta 1914 Joulukuun 20 päivänä 1914 vastaannä Helmikuuta 1914 Joulukuun 20 päivänä 1914 vastaannä Helmikuuta 1914 Joulukuun 20 päivänä 1914 vastaannista, mikäli enää en kysymyksi fastetilallisen Teavetti Jeremias Materalaikäisenä ollän oikeusä Karlikkahen ensktilan ja Tastin veritetun dän ynnä Jeremias kutsvit Toukolaa jon kiin viimekimainittu vite sisar ja Heikki Anshelm Nuutin enligt eli Huhtikuun 23 päivänä 1897 alaukokuun 27 päivänä 1906 kuollutu olementtina Kihlakunnanoikeudesnyt kaiken omaisuutensa täydellä ole, ovat Vihtori Vilhelm Pukkola omaisuuteen sisältegivät myösken och atta Heikki Anshelm Suute, joka 174
mentin, velvoitettaisiin saken ulle oken uhallamentin, velvoitettaisiin saken uksi osan ja anla toimittamaan perinnönjaksi Hovioikeus jonka tutkittava tilda Wilhelmina Taavetintyttären jälkeen ja siihen jättämään kerta saaittaneet julun, on hinnolla tellut kymmenentuhatta markkaa " Vihtori Wilhelm Puokkolan ja hänen Olevapittäkumppaniensa kesken taratti tämällä markkaa elleet puheeksi viksi. kanteesta kuulluna on Henke ookuun 23 päivältä 1890 tullut MaAnhelm Suuti selä vastustamt, 1da Vilhelmina, kuulutet tilailkeen Kihlakunnanoikeus jutusen almina Taaventytär seis u ollut Huhtikuun 15 päivänä 1909 ja littuun kuulutulla muutulla sekä sikäletulla päätöksellä en siinä mainitun jutussa oli käynyt ilmi la perusteilla julistunut sanetun muistukaan syystä ollut estettitestamentin mitättömäksi, miehet kolomentettu määräämästä pisi keski puheenalaisia kymme vastaisista rahoista, Kunikusen tätuhatta markkaa, sekä oikeuden Kihlakunnanoikeuden päitanut Heikki Anshelm Nuutine kuin hyljännyt edelläkerrotun viipemältä ja viimeistään ema och kantun sekä velvoittanut Kihmainitut kymmenentuhatta mark kauppanensa korvaamaan Heikki kaa lailliseen jakoon Matilda Wilhelm Muutille laillä asian takiahelmina Taavetintyttären laillista lakunnanoikeudessa ollut karton anopuolisojen välittä tehdyn leiskellisten kesken sudan markan anomaan perintöt tämän vuokki Anshelm Muuti eli ostemuteihatta markkaa päivällä Syyskuuta 1911 lausunut ehkolan ja hänen tuvat riidanalaiset kymmenen illeen välikirjan nojalla Marelussa pyytäin kettausta oikeuden kiinteistöjurinnin vastikkinas kainlikaistannuksistaan, minkä vekä vuoksi ja kun Matilela KitElikuun 1 päivää 1909 luovuttunaan on Vilhelm Tuskolan ja hänen asia175
nukset sadalla kahdellakymmenelle markalla. Hovioikeuden tuomioon ovat, tehlari Vilhelm Tuokkelan tillä välin kuoltua, Ida Tuokkola Insiniärd Tuokkola ynnä Taavetti Anshelm Tuokela ja Kaarle Oskar Yliraukola yhtiösesti hakenut muutosta perustelemalla johan Heikki Anshelm Nuuti en vastannet Keisarillinen Senaatti on tutkinut 19 män jutun ja katsoo, etteivät Ida Pukka ja hänen asiakumppaninsa ole esiintua neet syytä muuttaa Hovioikeuden tuusta, joka siis jää pysyväksi ja velvoitetaan Ida Tuokkola asiakumppanienen sarittamaan Heikki Anshelm Nuutelle, hänet läjulun vuoksi täällä Muolen kuplanut niymyksessä, saanut tietää: läjulun vuoksi täällä Muolen kuplanut niymyksessä, saanut tietää: läjulun vuoksi täällä Muolen kuplanut niymyksessä, saanut tietää: läjulun vuoksi täällä Muolen kuplanut niymyksessä, saanut tietää: panaukseksi kahdeksankymmentä mark Tiirun kaupungin Maastälä kuokki asianomaiset naulatta huovanoikeudessa on August Ohtälä kuokki asianomaiset noudattu hil tuvanoikeudessa on August OhKeisarillinen Suomen Senaatti: Lautui Saarinen Alfred Liuksiala Johannes Pesonen K. R. Helanen kuritsuvella vuonna 1907 saaJohannes Pesonen K. R. Helanen kuritsuvella vuonna 1907 saa A. V. Huusuvaara Alfres Lindström Helmikuun 19 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Talonomista ja Anders Vilhelm Gottfrid Kammar, Turun kaupungista, on hakijana sekä Asioitsija August Oksanen, samasta kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 19 päivänä Helmikuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itseldensä esittelyttänyt jutun asiakirolelle hän jat ja niistä, mikäli nyt on kyi, kahdeksankymmentä marka Turun kaupungin Raassanen Talonomistaja Hammasille toimituttamansa haasteen nojalla lausunut, että hän oli nut Hammarilta toimeksi luvattua 5000 markan välitysralkkiota vastaan 165,000 marläsnä: F. S. B. A. - E.S. K.A. No 1914. Pag. 301. R. D. 1911.
lä niminen, Hammarin ja hinarestasantava 100 markkaa ja ne vaimonsa Margareta Hammarin jt markkaa, jotka Talonomistaja omistama perintötila Kaarinen Hammar oli etukäteen maksanut täjän Marattulan kylässä sekä sisäselle hänen matkakustannesTähkäpään virkatalon maalla kansa korvaamiseksiman pitäjän Litteisten kylässä Talonomistaja Hammar on jaitserat Hammarin aviopuolivine elittänyt tosin kauppakirjalla resulaitos, leipomahuone ja kul päivältä Tammikuuta 1908 maitehdas irtaimistoineen; ja hän Omtusta kauppahinnasta Suomi sasen, tehtyään kesällä ja syksen aviopuolisoille ilman Oksa syllä 1917, useampia matkoja saa on välitystä myyneensä Perä pereen ja Helsingin kaupunkiin ja jon talon ja luetellut laitokset oli omistunut saada ostajiksi. Julaimistoineen ehdolla, muun lonomistajan Juho Teire Suom yll nuussa, että ostajat maksaisivat ja tämän vaimon Eine Suomion seuraavan Helmikuun 1 päivänä Tamperelta, jotka 4 päivänä Samn jolloin he saisivat omaisuuden halkuuta 1908 olivat Hammarin myöntuunsa, kauppahinnasta ensimäilisoilta yllämainitusta hinnasta on erän, 1500 markkaa; mutta ostaneet sanotun perintötalon, pa han Suomisen aviopuolisot eivät laitoksen, leipomahuoneen ja hä systyneet täyttämään tuota envaatinut, että Talonomistaja Hän rullista kauppaa tullut toimeen, rittamaan sovitun välityspalkkaa raettu, mihin nähden ja kun kan kauppahinnasta myyti sen senkin poislukemalla Hammarin tehtaan irtaimistoineen, on Osuus jemäistäkään ehtoa eikä siis lomar velvoitettaisiin Oksaselle No 1 ja 2 päivänä Maaliskuuta 1908 5000 markkaa korkoineen, sitte Hemmar ei ollut luvannut Oksa177