Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
riniemen jälkeen jättämä omaisuus olisi ollut tuleva hänen perillisilleen, valvoneet perintöoikeuttaan eivätkä myöskään yön ja vuoden kuluessa sidä, kunTuomas Mäntyniemi oli saanut lainhuudel ja kiinnekirjan Krela. Näntyiemeltä ostamalleen talonosuudelle, meillinen tätä saantia joka lainhuudatuksen kautta oli katsottava tulleen myös. Heikki Sieriniemen ja hänen myötäpuoltensa tietoon, ovat Juho Erland Mantiniemi ja hänen myöläpuolensa anonut kannet ta hylättäväksi. Vastauksen johdosta ovat Heikki lioriniemi ja hänen myöläpuolensa kihtäneet Marraskuun 27 päivänä 1881 annetuksi väitetyn kuitin todenperää syyden sekä huomauttaneet, ellei heitä ottu kutsuttu kulunkirjoituksen Kru la Mäntyniemen jälkeen, joten he silloin vielä eivät olleet saaneet tiedon puheenalaisesta talonluovutuksesta, ja että he vasta Tuomas. Hyväsen kuoltua olivat saaneet siitä tiedon- Kihlakunnanoikeus on Maaliskuun päivänä 1914 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt kanteen sekä velvoittaneet Heikki Tiariniemen ja hänen myöläpuolen ja yhteisvastuullisesti viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Juho Eiland Mäntyniemen ja hänen myölä puoltensa oikeudenkäyntikulut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Huhki Siariniemi ja hänen myöläpuolen ja olivat vetoamalla saallaneet julun on Heinäkuun 27 päivänä 1911 antamassaan tuomiossa katsonut selvitetyksi, eltä Kreeta Mäntyniemi Toukokuun 24 päivänä 1867 tehdyn testamentin mukaan toiaf Tiiriniemen 5 päivänä Helmikuuta 1851 tapahtuneen kuoleman jälkeen sai elinaikanaan hallita perää jakamatto mana, minkä jälkeen se oli lain mukaan jaettava heidän kammankin perillintle; että Kreeta Mäntyneemi eli Huhtikuun 5 päivänä 1882 myynyt oman ja Josef Siironiemen yhteisesti omestamal 3/5 osaa. Näntiniemen taloa Tuonas tuomaanpoika Alänlyniemelle joka vuonna 1885 oli sille saanut lagdet lainhuudot ja kiinnekirjan; että Tuomas Tuo95
maanpoika Mäntyniemi taas Elokuun 1 päivänä 1892 oli myynyt Juho Erland, Tuomas August, Heikki Wilhelm ja Kaarlo Arvid Mäntyniemelle 3/5 osaa samaa taloa, minkä jälkeen. Kihlakunnanoikeus oli antanut heille kiinnekirjan 6 päivänä Maaliskuuta 1897; sekä että Krula Mäntyniemi oli kuollut Elokuun 6 päivänä 1894, mutta koska Josef Siviniemen perillisten olisi tullut yön ja vuoden kuluessa sen jälkeen kuin he olivat saaneet tietää, että Kaala Mäntyniemi oli myynyt Joosef Tieriniemen ja Kreeta Mäntyniemen yhteiseen pesään kuuluvan kiinteimistön, nostaa kanne sanotun kiinteimistön kuolinpejään luovuttamisesta ja he, paikkakun nalla asuvina olivat katsottavat saa men tiedon myynnistä ainakin viimeksimainitun saannen huudattamisen kautta, on Hovioikeus, Toukokuun 14 päivä nä 1805 annetun Kuninkaallisen veli tyksen nojalla, jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus oli johtunut, muuten paitsi että Hovioikeus on asian laatuun nähden vapauttanut Heikki Piriniemen ja hänen myöläpuolensa velvollisuu desta korvala vastapuollensa oikeuden käyntikuluja. Hovioikeuden tuomaan oal Heikki Niiriniemi, Petter Erland ja Kiina Maria Ruonakoski sekä Pekka Hyvö nen, omasta puolestaan ja ylempänä mainitussa holhoojatoimessaan, anonut muulosta perustelmalla, johon Juho Erland Mäntyniemi ja hänen myöläpuolensa ovat vastannut; minkä jälkeen täällä on toimitettu suullinen kuulustela arässä Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julun, ja koska Josef Simo niemen lähen perillinen Juho Siirine mi edelläkerrotussa, Marraskuun 27 päivänä 1881 päivätyssä ja täällä alkuperäisenä esitetyssä asiakirjassa on sii nä määrättyä ja maksetuksi kuitattua korvausta vastaan luopunut enimmästä perinnöstä Josef Siiriniemen jälkeen eikä Heikki Tiariniemellä ja hänen myöläpuolillaan ole parempaa oikeutta Juaf Niiriniemen jäännöstäin kuin Juho 96
Sieriniemellä, jonka perillisiä he ovat, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi vahvistaa sen loppupäätöksen, johon Hovioikeus tuomiossaan on johtunut; ja velvoitetaan. Heikki Piriniemi ja hänen myötäpuolensa suorittamaan Juho Erland Mäntyniemelle ja tämän myölä puolille, heillä jälän vuoksi läällä olteiden kulujen korvaukseksi, seitsemän kymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudat takod Keisarillinen Suomen Senaalli: Waltsdotter Andersson. Johannes Pesonen. Walter Andersson. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer. K. R. Helanen K. Auer. E. Thesleff. Tammikuun 26. päivänä 1917. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleena jutussa paremmasta oikeudesta lasten kasvallamiseen, jossa ovat Vahlimestari Frans Pariola, Turun kaupungista, hakijana sekä samassa kaupungissä asuva Frans Sariolan entinen vaimo Amanda Elunera Åsberg vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Tammikuun 26. päivänä 1917. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Sittenkuin Keisarillinen Senaatti oli päätöksessä Marraskuun 1. päivältä 1911. Frans Nariolan ja Amanda Eleonora Åbergin anomuksesta sallinut, että heidän välillään Toukokuun 3. päivänä 1903. solmittu avioliitto piirettiin, ja määrannyt, että heidän alaikäisten lastensä elatukseen ja kasvatukseen nähden oli meneteltävä lain mukaan, läsnä: F. T. - A. S. - B. A. Å. sk. — lik. J. H. B. No 182. Pag. 286. R. D. 1916,
Meivät he siitä muulla tavalla sopineet, sekä Turun arkkihiippa kunnan Tuomiokapituli Elokuun 7. päivänä 1912, antanut heille erokirjan, on Amanda Eleonora Toberg Turun kaupungin Raastuvanoikeudessa vaatinut että, koska hän oli soveliaampi kuin Frans Sariola ottamaan huostaansa heidän alaikäiset tyttärensä Miethe Frangise ja Kirsti Anna - Lisa Sariolan, Frans Tariola velvoitettaisiin antamaan mainitut lapset Amanda Eleonora Åbergin hoidettaviksi ja kasvatettaviksi. Frans Sariala on vastustanut hannetta, katsoen ettei Amanda Ekonora Asberg ollut sovelias kasvatta maan heidän lapsiansa, sekä ano nut korvausta oikeudenkäyntikulmistaan; minkä jälkeen Raastuvanoikeus on Kesäkuun 9. päivänä 1913. julistamassaan päätöksessä, koska asianosaiset olivat molemmat yhtä soveliaat pitämään luonaan ja kasvattamaan puheenalaisia lapsi aan, määrännyt, että Frans Sario lan, jonka huostassa lapset olivat, tali heti toistaiseksi antaa Rirsti Anna Iisa Mariola, joka nuorempana oli enemmän äitinsä hoidon tarpeessa, Amanda Elionora Isbergin huostaan ja kasvatettavaksi, jota vastoin Frans Nariola oikeutettiin pitämään luonansa kautta Franaise Sariola; ja sai Frans Sariola itse kärsiä oikeudenkäynti kulunsa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Frans Sariola oli vetoamalla saati tanut asian, on Heinäkuun il. päivänä 1916. antamallaan tuomiolla jättänyt sen Maastuvanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoitta nut sariolan kuudellakymmenellä markalla borvaamaan Amanda Eliinoia Årbergin kulut Kovioikeudessa. Hovioikeuden tuomioon on Frans Tariola anonut muutosta perustelmalla, johon Amanda Elonora Åberg on vastannut. 98
Keisarillinen Senaatti katsoo selvitetyksi, että Frans Sariola on soviliampi kuin Amanda Ekonera Asberg pitämään tuonaan ja kasrattamaan asianosaisten lapsia, minkä vuoksi Keisarillinen Senaalti harkitsee oikeaksi, muuttaen Novioikeuden tuomiota ja Maastuvan oikeuden päätöstä, hyljätä kanteen kokonaan; vaan saa Frans Variola asian laatuun nähden itse kärsiä oikeudenkäyntikulunsa tätä kaikki asianomaiset noudatta. koot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Enis harikoski Alfred Liuksiala. Enis harikoski Alfred Liuksiala. B Anderg A. J. L. Lillf Wäldle. B Anderg A. J. L. Lillf Wäldle. Samuli Koski. 1. Harry Bergrotte Den 26 Januari 1917. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt reversskilling, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål, angående upplåtantande af egendom till skifte, emellan Postiljonen Karl Emil Sjöblom och hans dotter Ester Karolina Sjöblom, från staden Mariehamn sokande, samt Bonden Johannes Selin Karlsson, från Storby by i Eekero socken, och Bondehustrun Katarina Wilhelmina Mattsson, från Torpby i samma socken, i egenskap af förmyndare för sin omyndige son Karl Oskar Wilhelm Karlsson uteblifna svarande: Gifven i Justitia departementet den 26 Januari 1917 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Medels den 3 Januari 1899 upprättadt skriftligt testamente hade Bonden Oskar Emanuel Karlsson förordnat såutom annat, att efter hans död hans hustru Katarina Wilhelmina Karlsson skulle med full eganderätt råda öfOmb: W. B. K. R.G. 99 No 190 Pag 225. R. 1396.
ver boets såväl fasta som lösa gods, men skulle hon ingå nytt gifte eller djes afgå från förvaltningen af egendomen, skulle Oskar Emanuel Karlssons barn enligt allmän lag dela kvarlåtenskapen, och Katarina Wilhelmina Karlsson erhålla bestämd sytning från bottillhörande hemmanet No 4 i Storby by Sedan Oskar Emanuel Karlsson den 24 Juli 1899 aflidit, efterlämnande såsom närmaste arfvingar, förutom sönerne Johannes Selim och Karl Oskar Wilhelm Karlsson, Ester Kardina Sjöblom som år dotter till Oskar Emanuel Karlssons den 31 Mars 1897 aflidna dotter ran ett föregående gifte Stina Mattsda Karlsson i hennes äktenskap med Karl Emil Sjöblom, hade Katarina Wilhelmina Karlsson, som vid Häradsrätten i Hammarland och Febru socknars tingslag den 21. April 1900 hvarkat förenämnda testamente samt delgifvit detsamma Karl Emil Sjöblom den 14 Februari 1901, omedelbart trädt i besittning af boet, tills hon år 1908. da hon ingått nytt gifte med Bonden Matts Wilhelm Mattsson, från Torpby, fråntradt förvaltningen af egendoman Efter Johannes Selim Karlsson och Katarina Wilhelmina Mattsson, i hennes förenämnda förmyndaregenskap, ägangen stämning har Karl Emil Sjöblom vid förenämnda Haradsrätt anfört att, ehuru Katarina Wilhelmina Mattsson genom sitt giftermål förlorat rätten att besitta boets egendom, som en ligt lag bort skiftas emellan Oskar Emanuel Karlssons arfvingar, Johan nes Selim Karlsson, som erhållit uppbud å förenämnda boet tillhörande hemman, vägrat att lämna bort till skifte under påstående att Ester Eerolina Sjöblom icke egde någon som hälst rätt till hvarlåtenskapen i boet i anseende hvartill och då testamentet bevakats endast å Katarina Vilhelmina Mattssons vägnar, men icke var gällande till förmån för hennes söner, för hvilka detsamma icke blifvit bevakadt Karl, Emil Sjöblom, såsom förmyndare för de ännu o100
myndiga Ester Karolina Sjöllom, yrkat Johannes Selim Karlssons och Katarina Wilhelmina, Mattssons förpliktande att omedellart, vid dem i sådant afseende åsatt vite, upplåta egendomen efter Oskar Emanuel Karlsson till laga skifte; hvarjemte Sjöblom gjort anspråk på ersättning för kostnaderna i rättegången. saken förde hafva Johannes SelimKarlsson och Katarina Wilhelmina Matts son motsagt käromålet; därå Häradsrätten medels den 16 Mars 1911 afkunnadt utslag i saken sig utlåtit och funnit, att genom ifrågavarande testamente förordnats, att Oskar Emanuel Karlssons efterlämnade hvarlåtenskap skulle delas emellan hans barn, enligt allmän lag men som vid tolfningen af ett testamentes innehåll icke kunde enkärt fasthållas vid erdalydelsen, utan mäste fritt söka utJonas testators verkliga vilja, samt genom den i målet förestäilda bevisningen full utredning förebragts om att Oskar Emanuel Karlssons vilja varit att Karl Emil Sjöbloms hustru och hennes barn icke skulle erhålla något af Oskar Emanuel Karlssons efterlämnade kvarlåtenskap, alltså och da Karl Emil Sjöblom icke klandrat sagda testamente, har Häradsrätten ansett Karl Emil Sjöblom icke mera hafva någon befogenhet att yrka Johannes Selim Karlssons och Katarina Wilhelmina Rattssons förpliktande att till skifte upplåta kvarlåtenskapen efter aflidne Oskar Emanuel Karlsson och förty förkastat käromålet. Hofrätten under hvars pröfning Karl Emil Sjökom i vadeväg dragit målet, har, efter det målet haft den omgång handlingarna däri närmare utvisa, uti dom af den 21 Maj 1910 Alldenstund Katarina Vilhelmina Mattsson, då hon den 21 April 1900 bevakat omförmälda testamente, varit sina då minderåriga barns lagliga förmyndare och testamentet ifråga genom omförmälda bevakning förty blifvit bevafadt jämväl för de omyndiges räkning, på denna grund och på de 101
af Häradsrätten i öfrigt åberopade grander låtit vid Häradsrättens utslag bero Uti Hofrättens dom hafva Karl Emil Sjöblom och Ester Karolina Sjöblem hvilken sistbemälda emellertid uppnätt myndig ålder, gemensamt anhållit om ändring Kejserliga Senaten finner skäl ej förekomma till ändring i Hofrättens dem Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Wallet Andersin. Johannes Pesonen. Wallet Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Halanen. A. Auer. K. R. Halanen R. Auer T. J. Juhoja Tammikuun 26 päivänä 1917 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tullessa omaisuuden luovuttamista perinnönjakoon koskevassa jutussa, jos ja ovat Rovaniemen pitäjän Korhalon kylässä asuvat Eläkemies Matti Hyvönen sekä Talolliset Jussi ja Mikko Hyvönen yhtei sesti hakijoina sekä Mäkitupalaisel Heikki Tiiriniemi Sodankylän pitäjän Tallasen kylästä, ja Petter Erland Ruonakoski ynnä hanen vaimonsa Stiina Maria Kuonakoski, sanotusta Korkalan kylästä, sekä viimeksimainitussa kylässä asuva Torppari Pekka Hyvonen, omasta puolestaan ja alaikäisen tyttärensä Tyyne Elisa telin holhoojana, yhteisesti vastaajina: Annettu Oikeusosastossa Tammikuun 26 päivänä 1917. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut lidää Luena: W. C. R.B. K.S. E. R. No 191. Såg. 173. Rb. 1916
Haastatettuaan Matti, Jussi ja Mikko Hyväsen Revaniemen pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuden 1913 vuoden syyskäräjiin oval. Heikki Siiriniemi, Petter Erland ja Stiina Maria Ruonakoski sekä Pekka. Hyvönen ja hänen nyttemmin kuollut vaimonsa Priita Karoliina Hyvönen siellä lausunut että Heikki Tiiriniemen, Stiina Maria Ruonakosken ja Priila Karoliina Hyvösen isä-vainajan Juho Tiiriniemen eli Turilan isän Heikki Erkinpoika Oliviniemen eli Sierilän veli Talollinen Joosef Tiiriniemi ja tämän vaimo Kruta Mäntyniemi, Korkalon kylästä, eli vat keskinäisellä, Toukokuun 24 päivänä 1867 tehdyllä testamentilla määränneet että toisen heistä kuoltua jälkeen jääneen tule saada elää jakamattomassa pesässä kuolemaansa saakka, minkä jälkeen heidän yhteinen omaisuuten sa oli joutuva heidän perillisilleen että Josef Siviniemen kuoltua Helmi kuun 8 päivänä 1881 ilman rinta perillisiä Kreeta Mäntyniemi oli saman kuun 14 päivänä valvonut sanotun testamentin; että Kreeta Mäntyniemi, mentyään Huhtikuun 1 päivänä 1880 uu teen avioliittoon Talollisen Tuomas Hyvöron kanssa, oli Heinäkuun 11 päivänä 1894. Tuomas Hyvösen kanssa lehnyt toisen keskinäisen testamentin, jonka mukaan, jos Kreeta Mäntyniemi kuolisi ennen Tuomas Hyvöstä, tämä tai hänen perillisensä saisivat kaiken pesän omaisuuden omakseen paitsi Kreda Mäntyniemen lähimmäisten sukulaisten kesken tasan jaettavia pitovantteila sekä erinäisiä Kreeta. Mäntyniemen sukulaisille maksettavia rahämääriä; että Kreeta Mäntyniemen 6 päivänä Elokuuta viimeksi sanottuna vuonna lapsettomana kuoltua, Jooseet Sieriniemen perillisiä ei olla kutsuttu Kreeta Mäntyniemen jälkeen toimitettuun perunkirjoituksen eikä heille muutenkaan annettu tietoä perinnöstä; sekä että Joosef Tieriniemen naimaoikeutta vastaavat 2/3 osaa hänen ja Kreeta Mäntyniemen yhteispesästä oli jäänyt erottamatta Kreeta Mantyniemen ja Tuomas Hyvösen pesuudesta, koska Heikki Pie103
riniemi ja hänen myöläpuolensa vastaTuomas Hyvösen 2 päivänä Toukefuu ta 1913 tapahtuneen kuoleman jälkeen oli vat saaneet tiedon edellämainituista asiakirjoista; ja ovat Heikki Sierinen mi ja hänen myöläpuolensa sen vuokei vaatineet, että Tuomas Hyvösen ali Matti Hyvönen ja hänen kuolleen veljensä pojat Jussi ja Mikko Hyvö nen, joiden hallessa Tuomas Hyvösen jälkeen jäänyt omaisuus oli, velvoi tettaisiin luovuttamaan Josef Sierinen men naimaosuutta vastaava osuus hänen ja Kreeta Mäntyniemen jälkeen jättämässä pesuudessa Heikki Siviniemen ja hänen myöläpuollensa kesken jaettavaksi. Asiasta kuulusteltuina ovat. Matti Hyvönen ja hänen myöläpuolenan muun muassa väittäneet, että Juho Heikinpoika Siiriniemi, joka oli ollut Josef Niiriniemen ainoa perillinen oli Kreeta Mäntyniemen hänelle suorittamaa sataa viittäkymmentä markkaa vastaan Marraskuun 27 päivänä 1881 kirjallisesti luopunut perintöol keudestaan, sekä ottä Heikki Sivuniemi ja hänen sinauksensa siitäkin huolematta olivat T. N:n 15 luvun 5 SSn mukaan menettäneet perintöoikeutensa Josef Tiariniemen jälkeen, koska he oivat ollut mainitun lainpaikan määräämässä ajassa sitä valvonut; mihin nähden Matti Hyvönen ja hänen myöläpuolensa ovat vaatineet kannet la hyljättäväksi ja anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan lastaan johdosta och Heikki Suriniemi ja hänen myöläpuolensa huomaattanut, että Josef Turiniemen ja Krala Mäntyniemen keskinäinen testamentti oli voimassa Kreeta Mäntyniemen koko elinäjan, ja ettei melään arvoa voitu antaa Juho Sieri niemen edellämainitulle kuitelle seken oli heille luulematon ja vaan he pionä esitetty, joka paitsi sitä ei med sään tapauksessa voitu pitää perintö sopimuksena, jolla Juho Tieriniemi olisi luopunut koko perintöoikeudes taan Josef Sieriniemen kiinteään ja irtaimen omaisuuteen 104
Kihlakunnanoikeus on Maaliskuun 7 päivänä 1914 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla kylännet kanteen ja velvoittanut Heikki Niiriniemen ja hänen myöläpää lensa yhteisvartuullisesti korvaamaan Matti Hyvörin ja tämän myöläpuollen oikeudenkäyntikulut viidelläkymmenelle markalla Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Heikki Siviniemi, Petter Erland ja Stiina Maria Ruonakoski sekä Pekka Hynönen, viimeksimainittu omasta ja Kiila Karoliina Hyvän puolesta, olivat vetoamalla saattaneet jutun on Maaliskuun 28 päivänä 1916 antanut siinä tuomion; ja koska Kreeta Mäntyne men 24 päivänä Toukokuuta 1867 tehdyn testamentin mukaan tuli saada elää jakamattomassa pesässä kuolemaansa saakka ja Joosef Sieriniemen perillialsiis eivät Kreeta Mäntyniemen elinai kana ollut voineet valvoa perintöoikeuttaan Josef Piriniemen jälkeen, sen tähden ja kun Heikki Sieriniemi ja hänen myöläpuolensa kahdenkymmenen vuoden kuluessa Karla Mäntyniemen 6. päivänä Elokuuta 1894 tapahtunesta kuolemasta olivat vaatinut perintöä Josef Tiariniemen jälkeen eikä edellä berrotulle Marraskuun 27 päivänä 1881 päivätylle, ainoastaan jäljennöksenä esitylle kuitille voitu antaa mitään arvoa, on Hovioikeus, kumolan Kihlakunnanoikeuden päätöksen, velvoilla nal Matti Hyvösen ja hänen myötä puolensa jättämään Josef Tierine men naimaosan vastaavan osuuden hänen ja Kreeta Mäntyniemen jälkeen jättämässä peruudessa laillinen ja koon Heikki Turiniemen ja hänen myötä puoltensa kosken; ja saivat Matti Hyvönen ja hänen myötäpuolensa ja tiin näin päättyessä itse kärää oikeudenkäyntikulana Hovioikeuden tuomion ovat Matti Hyvönen ja hänen myöläpuolena anoneet muutosta perustelmalla, johon Heikki Siiriniemi, Petter Erland ja Stiina Maria Ruonakoski sekä Pekka Hyvönen, omasta puolestaan ja ylempänä mainitussa holhoojatoi105
messaan ovat vastanniel; minkä jälkeen täällä on toimitettu suullinen kuulustela asiassa Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutan; ja koska Joosef Siori niemen lähin perillinen Juho Siviniemi edelläkerrotussa Marraskuun 27 päivänä 1881 päevätyssä ja täällä alkuperäisenä esitetyssä asiakirjassa, jonka oikeaperäisyyttä vastaan ei ole esitetty päteviä muistutuksia, on siinä määrättyä ja maksetuksi kuitattua korvausta vastaan luopunut enemmästä perinnöstä Joosef Tieriniemen jälkeen, eikä Heikki Piriniemellä ja hänen myöläpuolillaan niin ollon Juho Siiriniemen perillisenä ole mitään oikeutta Josef Sieriniemen jäämistöön, harkitsee Keisarillinen Omaatti oikeaksi, kumoton Hovioikeuden tuomion, jättää asian sen loppupäätöksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus on johtunut, muuten paitsi että Heikki Siviniemi ja hänen myöläpuolensa asian laatun nähden vapautetaan velvollisuudesta korvata vastapuollensa kalal Kihlakunnanoikeudessa. Hakijat oikeutetaan pyyntönsä mukaan saamaan takaisin suutlisessa kuulustetussa tänne antamansa alkuperäisel asiakirjat. kool Tätä kaikki asianomaiset noudatta Keisarillinen Suomen Senaalle. Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. JorK. R. Helanen. K. Auer. K. R. Helanen. K. Auer. E. Thesleff. 100
Tammikuun 26. päivänä 1917. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillises ta Turun Hovioikeudesta tulleessa, omistusoikeutta ulosmitattuun omai ruuteen koskevassa jutussa, jossa Tehtailija Henrik Mattsson, Suhelm kuupungista on hakijana ja asianajotoiminimi. Kerppola ja Tuulari, sanettu Oikeusosastossa Tammikuun 26. päivänä 1917. Keisarillinen Amuulti on itsellen Sittenkun Luhden kaupungin. Kaupunginvoudille oli täytäntöönpanoa verten jätetty sanotun kaupungin Ruustuvanoikeuden puätös Joulukuun 10. päivältä 1914. sekä. Keuruun, Anttiin ja Sihlujaveden pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuden 8 päivänä Lokakuuta 1914. julistuna päätös joilla asianajaja Emot Gustaf Musterton, Suhelm kaupungista oli velvoitettu maksamaan, edellisellä asian jotoiminimi Korppola. Tuutarille 0300 markkaa korkoineen ja kulujen korvaukläsnä: W. A. J. P. R. H. K.t. T. Järnefelt. 107 No 192 Sivu 287. R.D masta kaupungista, vastaajana: Anon esittelettänyt jutun kirjat ja niistä saa nut tulaa 1916.
sineen ja jälkimäisellä päätöksellä Jyviiskylän kaupungissa olevalle asianaja toiminimelle Jyväskylän asianajotoimis tolle paitsi korkoa ja oikeudenkäyntikirlujen korvausta 24. markkaa 3 penniä se ka kaupunginvouti Alku Rusila oli Tammikuun 16. päivänä 1915. näiden saatavien merittamiseksi Asianajaja Mestotenilta ulosmitannut, muun muassa, kirjakua pin, kaksi kirjoituspöytää, käksi tuolin, yhden nojatuolin, kulueton, johon kuului sohoa, pöytä ja neljä tuolia, telefvonin vaihteineen, siinätuuluu, maton, kaksi pöytälefoonia, Sinith Remier - kirjoitus koneen pöytineen, kahiston, joka käsitti sohvan, pöydän, neljä tuolin ja asiakirja kaapin, ison kirjoituspoijeliin ja kolme siihkomma, on Tihlaelija Mattsson luhden kaupungin Muiskautille seuranneen Helmikuun 4. päivänä jättämäs suin valituskirjassa vaatinut, että täna ulosmittaus kumottaisiin, koska ulos mitattu omaisuus Elokuun 13. päivänä 1912. laaditun luovutuskirjan perusteilla kuului Tehtvilja Mattsömille. Kuultuaan Korppola v Taulvia ja Jyväskylän Asianajotoimistaa sekä Kunpunginvouti Rusilaa, on Maiskuatti Maaliskuun 8. päivänä 1915. antamassaan päätöksessä katsonut Peklailija Mattsson in esittäneen toelennäkoisiä perustuta vaatimuksellensa, minkävuoksi Maistraat ti, nojautuen Ulosottolain 4. luvun 10. SS:änn on neuvonut tehtailija Mattsenia, haasta teltuaan ulosmittuuksenhakijat ja velullisen sen paikkakunnan oikeuteen, mison omaisuus oli, näyttämään toteen omistusoikeutensa ulosmitattuun omaisuuleen Huustutettuaan Kuostuvanoikeu leen Korppola i Tuuloin ja Jyväskylän asianajatoimiston sekä Asianajaja Mestertonin, on Tehtaeliga Mattsson siellä vaatinut, että ollämainittu ulosmitattu omaisuus julistettaisiin hinnelle kuulujaksi ja hänelle tuomittaisiin korvaus hanen oikeudenkin ulikuluistuun Asianajaja Mestalon on myöntä nyt luovuttaneensa kysymyksessä ole van istaimistön tehtailiä Mattssonille mutta asianajotoiminimi Rappola oTaului mainitsemältään perusteilla vas108