Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
gjordt den 22 Maj 1915, af finnan Pilack och befraktats för ett antal resor att under sommaren sagda år föra eellulosa från spjutsund till Reväl, hvarvid i arte partiet bestämts, bland annat att för lastningen skulle beräknas två dagar från det förty get vore klart att intaga last samt att för hvarje öfverliggedag skulle betalas en ersättning af 75 mark så hade sagda fartyg, då detsamma under en af de aftalade resoma den 24 Juni 1915 ankommit till spjut sund och anmälts vara klart att genast intaga last, i brist på last nödgats ligga i Spjut sund från nästnämnde dag till den 28 i samma månad då last erhällits, samt underen senare resa efter att hafva anländt till skjutsund den 10 Juli 1915 och anmälls varafärdigt att omedelbart intaga last icke erhållit någon last utan varit tvunget, efter del befälhafvaren däröfver den 16 i sistsagde månad anfört potest, att den 28 i samma månad utan last afseylä från spjutsund. På grund häraf och som firman bilack. 6o icke kunnat förmås att till Koppsredaren Piipari utbetala den Piipari för omförmälda kontraktskott enligt antepartiet tillkommande ersättningen, har Skeppedaren Piipari yrkat Ingeniören Pelarts förpliktande att i egenskap af innehafvare af firman Silnet, C. till Piipari i nästberördt afseende utgifva för tre öfverliggodagar för tiden emellan den 24 och den 28 Juni och för sexton öfverliggedagar emellan den 10 och 28 Juli eller för sammanlagdt nitton öfverliggodagar 14/25 mark jämte ränta. I afseende å genmäle i enken har Ingeniören Pilack framhållit, att skepparedaren Piipa376
ri icke underrättat förman Pilack C° om tiden, då "Kellamo" anträdt ifrågavarande resor till Spjutsund, hvarför firman icke kunnat vid taga åtgärd för fastygets förseen de med last, samt att ej mindre vederbörande aflastare omedelbart efter del Pellamo under sin förenämnda i Juli månad gjorda resa anländt till Spotsund med delat befälhafvaren, att last icke stode att erhålla och att fårtyget vid sådant förhållande borde söka sigtrakt på annat håll, än äfven förmån Pelack O den 12 i sistsagda månad underrättat förmån Actor Ek, som å Skeppsvedaren Piiparis vägnar undertecknat omförmälda erteparti att någon lastning af nämnda förtyg tillsvidare icke kunde verbetällas vid hvilket förhållande det varit befälhafva rens å fartyget skyldighet all genast afsegla och icke vidare vänta på last i förloppning att sedermera kunna göra anspråk på ersättning för öfverliggodagar. I anseende härtill och då befälhafvaren å omordade fartyg försummat såväl att inom stad gad liggetid anmäla potest öfver att fastyget vid sin resa i Juli månad icke erhållit last i Spjutsund som och att om sagda förhållande underrätta firman Pilack och samt för lastningen under resan i Juni månad användts endast två öfverligge dagar och Skeppsredaren Piipari, med afseende därå att de aftalade liggedagarna för får tyget enligt antepartiel vore två och öfverliggodagarna enligt 91 SS: i Sjölägen borde motsvara halfva antalet af de förra för resan i Juli månad uti ingen händelse kunde tillerkännas ersättning för flere än en öfver liggedag har Ingeniören Pilack motsagt käromålet. Efter det skepperedaren Pii277
pari bemält Ingeniören Pilacks förestående genmäle samt Tjo kaptenerne, Hamukaptenen Oscar Vilhelm Andelin och Navegationsskoleföreståndaren Johan Gottfrid Lindholm, hvilka äfvensom Hamnmästaren Vilhelm Alfred Svensson i egenskap af sakkännige män öfvervarit målets behandling vid Rådstufvurätten, afgifvit utlåtande har Rådstufvurätten, hvarest parterna å ömse sidor gjort anspråk på ersättning för rättegångskostnaden, medels den 1 December 1915 afkunnadt utslag funnit utredt vara att Skeppsreda ren Piiparis egande sigelfärtyg vellamo af finnan Silack " Co genom contracte af den 22 Maj 1915 befraktats för åtta resor under sommaren samma är emellan stjutsund och Reval hvarvid i antepartiet bestämts; bland annat, att för lastningen skulle beräknas två dagar från det farliget vore klart att lasta samt att för hvarje öfverliggedag skulle betalas en ersättning af sjuttiofem mark, äfvensom att "Wittamo" under en af dessa. resor ankommit till Spjutsund den 24 Juni och samma dag anmälts klart att intaga last, men erhållit sådan först den 28 i sagda månad, samt under en följande resa anländt till spjutsund den 10 Juli och utan all erhålla last hvarlegat lärstädes till den 27 Juli, då förtyget utan last afseglat, och som den omständigheten, huruvida Skeppvedaren Piipari erhållit del af den underrättelse finnan Silack i Co, enligt sitt påstående, den 12 Juli lämnat finnan Victor Ef därom att läst vid angifna tid icke stått att i Spudsund erhålla med afseende därå att förmån Pilack Å Co genom en sådan underrättelse icke befriats från si na skyldigheter enligt framt278
aftalet, hvilket icke blifvit i den ordning 94 p: 1 moni. Sjölagen stadgade upphäfdt, icke vore å saken verkande, samt Skepptredaren Piipari enligt urtepartiet icke varit skyldig att om tiden för förtygets äfresa till lastningsosten hvarje gång underrätta finnan Pilack i Co, som utan det underrättelse bort hålla last i beredskap för förtygets resor, allt så och då vid firman Pilack iles invändning, att Skepparedaren Piipari skulle försummat underrätta firman därom att läst i Spjutsund icke erhållits ej kunde fästas afseende, då finnan äfven därförutan härom ägt kännedom, har Rådstufvurätten funnit Skeppsredaren Piipari som i behörig ordning anmält protest emot uraktlåtenheten att lämna last, vara lagligen berättigad att för den tid förtyget utöfver aflalad liggetid ägt i Spjutsund införränta last erhålla ersättning såsom för öfverliggedagar, hvar för och som antalet dylika öfverliggdagar för resan i Juni månad utgjort tre, men enär beträffande resan i Juli månad aflästaren ägt utöfver i erte partet bestämda två liggerla gar enligt 91 SS: 2 mom. Sjöla gen tillgodonjuta endast en öfverliggedag Piipari, som omedelbart efter ankomsten erhållet underrättelse om afsak naden af last, icke haft anledning att längre tid med färlyget svarstanna å lastningsorten och förty ej lagligen kunde göra anspråk på godtgörelse för mer än en öfverliggedag, Rådstufvurällen, med förkastande af Skeppere daren Piiparis därutöfver gjorda yrkande, ålagt Ingeniören Pilack, såsom innehafvare af finnan Pilack och att emot koilla till Skepperedaren Piipa 379
ri utbetala ersättning för inalles fyra öfverliggodagar efter ofvannämnda beräkningsgrund med sammanlagdt trehundra mark jämte fem procents ränta från lagsökningsdagen den 23 Augusti 1915 till dess full betalning skedde, men fingo par terna i anseende till sakens utgång själfva vidkännas sina kostnader i rättegången, jämte det parterne ålagts att gemensamt, till hälften hvarde ra ersätta de af Rådstufvurät ten för målet anlitade sakkunnige männen och i sådant afseende utgifva till Hamnkaptenen Andstén sextiofem mark, Nåvigationsskoleförestån daren Lindholm femtiofem mark och Hammaslaren Svensson tio mark. Hofrätten under hvars pröfning såväl Skeppssedaren Piipari som Ingeniören Silack i vadeväg dragit målet, har medels dom den 31 Augusti 1916 sig utlåtit; och alldenstund förmån Pilack och som enligt förenämnda urteparte befräktat sigelfar tyget Wellamo för åtta resor under sommaren 1915 att föra last af ettulösa från Spjutsund till Reval efter det färtyget den 10 Juli sistsagda år anländt till Spjutsund och befälhafvaren emedelbart anmält detsamma vara klart att intaga last icke tillhandahållit fastyget last, samt förman Pelset i Ogenom att på anlydt sätt inaktlåta att fullgöra antepartiet vållat det förtyget blifvit. Spjutsund uppehållet till den 28 i berörda månad, då finnan Pilack och Skeppsvedaren Pupari vidtagit sådan ändring af eertopartiet all förtyget skulle intaga fast å Valborg lästa upplats fördenskull och då Skeggsredaren Piipari varit berättigad till ersättning för omförmälda 380
uppehåll samt det af Piipari i antydt afseende i anspråk tagna beloppet sjuttiofem mark för dag, som enligt antepartiet fastställts såsom ersättning för en öfverliggedag, af förmån Pilack de icke ens paståtts vara oskaligt har Hofrätten, med ändring af Rådstufvurättens utslag i denna del, ålagt Ingeniören Pilack såsom innehafvare af förmån Klock & Co, att emot kvitto till Skeppsredaren Piipari utbetala ettusen tvåhundra mark jämte fem procents ränta därå från lagsökningsdagen den 23 Augusti ti 1915 eller att jämte den Piipari för förstnämnda resa tiller kända ersättningen för tre öfverliggedagar, utgörande tvåhundra tjugufem mark, till Pupari utgifva inalles ettusen fyrahundra tjugufem mark med ränta därå efter fem för hundra från berörde 23 Augusti intill skeende full likvid, hvarhos Ingeniören Pilack ålagts att godtgöra Skepps redaren Piipari dennes i målet vid Rådstufvurätten hafda kost nader med etthundra femtio mark. För öfrigt och jämte det Skeppsredaren Piipari befriades från skyldigheten att till de af Rådstufvurätten anlitade sakkunnige männen gälda hälften af förenämnda dem tillerkända arfvoden ålades Ingenio ren Pilack, i berörda egenskap, såsom tappande part, att ensam erlägga dessa arfvoden Uti Hofrättens dom har Ingeniören Pilack anhållit om ändring medels deduktion, hvars duptell å inställelsedagen den 30 Oktober 1916 uttagits; och har Skeppsredaren Piipari den 13. därpåföljande November efter klockan tolf på dagen hit ingifvit en skrift, innefattande bemötande af sagda ändrings ansökan Senaten har tagit målet 381
i öfvervägande; och jämte det förenämnda skrift, enär densamma icke hit ingifvits inom den tid, som föreskrifves uti 30 kap 10 SS: R. B. sådant detta lagrum lyder i förordningen af den 27. April 1868., lemnas utan afseen de, finner Senaten Ingeniören Pilack icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken alltså kommer att bero; och skyldigkännes Ingeniören Pilack att till Skepporedaren Piipari gälda afgifterna för hans exempl lar af denna Senatens dom med trettioåtta mark det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Finlands Senat: Mannes Peltonen. Johan Nordgren Mannes Peltonen. Johan Nordgren mtty läinö Hirvinen A. Pehvonei läinö Hirvinen A. Pehvonei Uno Strömsten På Huhtikuun 27 päivänä 1917. Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa, kiinteän omaisuuden velanmaksuksi käyttämistä koskevas sa jutussa, jossa ovat Talollinen Juho Sippu eli Pentti Someron pitäjän Lautelan kylästä, hakijana sekä kuolleen Talollisenlesken Sofia LehtisenTuohimäen oikeudenomistajat Talollisenlesket Anna Mäkinen ja Aurora Penttinen, molemmat sanotusta kylästä, Meiti Sofia Åkren, Someron pitäjän Suojoen kylästä, Kaupunginviskaali Arvo Linturi ja tämän vaimo Saimi Maria Linturi, Rauman kaupungista Merikapteeni Viktor Wilhelm Tuominen ja hänen vaimonsa Olga Johanna Suominen, Turun kaupungesta, Taateri Frans Alfred Penttinen, Kynin pitäjästä, Talollisenleski Sofia Aarnio, Kiikalan pitäjän YltäkyN. 7. do J. N. A. W. H. 382 No 751. Pag. 41 R. D. 1916
lästä, ynnä Asioitsija Edvard Hemmarberg, Nummen pitäjän Leppäkorven kylästä, saapuville tullei na, mutta Työmies Aleksi Aimonen, sanotusta Lautelan kylästä, Talollinen Juho Alitalo, Puuseppä Maurits Wahlström ja hänen vaimonsa Maria Wahlström sekä Nati Wilhelmina Äkren, kaikki mainitusta Suojoen kylästä, Torppari Selim Uutela, Someron pitäjän Kaskiston kylästä, Filosofiankandidaatti Väinö Penttinen, Turusta ja Puusepänleski Aquilina Ramstedt, Kiikalan pitäjän Värijoen kylästä, poisjääneenä vastaajina Annettu Oikeusosastossa Huhtikuun 27 päivänä 1917. Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa Sofia Lehtinen on Hämeen läänin Kuvernöörille Elokuun 31 päivänä 1907. jätetyssä kirjelmässä anonut että Juho sipun nykyään omistamat Kylä Pentti niminen puolikas Pentin perintötilaa No 6 ja Heikkilän perintötila No 3. Lautelan kylässä, joihin oli Maaliskuun 3 päivänä 1899 vahvistettu kiinnitys Nakkuri Fredrik Wirtasen ja tämän vaimon Marjaana Wirtasen Helmi kuun 10 päivänä 1899 Sofia Lehtiselle antaman velkakirjan sisällyksen 2900 markan ynnä sille määrätyn kuuden prosentin vuotuisen koron maksamisen vakuudeksi, julistettu siin käytettäviksi sanotun velan maksuksi, siitä kuitenkin vähentäen Huhtikuun 29 päivänä 1900 suoritetut 872 markkaa 95 penniä. Asian tultua riitaisena lykätyksi oikeuteen ja Sofia Lehtisen sillä välin kuoltua ovat Anna Mäkisen mies enti nen Talollinen Kustaa Mäkinen ja Sofia Aarnion mies Talollinen Elias Aarnio ynnä mainitun vainajan edellä luetellut oikeudenomistajat Semeron pitäjän käräj �äkunnan Kihlakunnanoikeudessa toistaneet Sofia Lehtisen kerrotun vaatimuksen Kanteesta kuultuna en Juho Sippu väittänyt että, kun hän oli 383
Heinäkuun 10 päivänä 1900 Fredrik ja Marjaana Wirtasen konkurssiperän toimitsijamiesten pitämässä julkisessa huutokaupassa ostanut yllämainitut konkurssipesään kuuluneet Kylä-Pentin ja Heikkilän tilat, Sofia Lehtinen oli suostunut saamisen sa suoritukseksi tyytymään siihen jako osuuteen, mikä hänelle kiinnityksen omistajana oli tuleva Juho Sipun tarjaamasta ja sittemmin maksamasta kiinteistöjen kauppasummasta; ja on Juho Sippu, keski hän niin ollen ollut vastuunalainen kysymyksessä olevan velan suorittamisesta, anonut kannetta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat muistuttaneet kulujensa korvaamisesta, en Toukokuun 3 päivänä 1912 julistetussa päätöksessä lausunut selvitetyksi, että Fredrik ja Marjaana Wirtasen konkurssipesän laskuun Heinäkuun 10 päivänä 1900 julkisella huutokaupalla myytäessä puheeksi tulleita Kylä-Pentin ja Heikkilän tiloja, Sofia Lehtinen oli, Juho Sipun tarjotessa sanotuista tiloista yhteensä 48125 markkaa, suostunut hyväksymään tuon tarjouksen ristä huolimatta ettei hänen mainittu saamisensa tulisi sanotusta kauppahinnasta täysin maksetuksi, minkä vuoksi ja kun tuon saamisen vakuudeksi myönnetty kiinnitys siis ei ollut siirtynyt Juho Sipun vastattavaksi, Kihlakunnanoikeus on hyljännyt kanteen sekä velvoittanut Sofia Lehtisen edellämainitut oikeudenomistajat yhteisesti tai kenellä varoja oli neljällä sadalla markalla korvaamaan Juho Sipun oikeudenkäyntikustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Sofia Lehtisen oikeudenomistajat töamalla olivat saattaneet jutun, on tuomiossa Joulukuun 20 päivältä 1915 antanut lausuntonsa asiasta, ja korka Sofia Lehtisen oikeudenomistajain puheenaoleva saaminen perustui maksettavaksi langenneeseen velkakirjaan, jonka sisällyksen vakuudeksi oli myönnetty kiinnitys edellämainittuihin kiinteis384
töihin, sentähden ja kun ei Juho Lippuollut näyttänyt, että sanottu saaminen olisi suoritettu eikä myöskään että siitä olisi luovuttu taikka että kiinnitys olisi lakannut olemasta voimassa, on Hovioikeus kumonnut Kihlakunnan oikeuden päätöksen ja Ulosottolain 2 luvun 2 SS: n ja 17 SS:n 2 kohdan nojalla vahvistanut kysymyksessä olevan saamisen kaksituhatta seitsemänkolmatta markkaa viisi penniä kuuden prosentin korkoineen, luettuna alkuperäiselle kahdentuhannen yhdeksänsa dan markan suuruiselle pääomalle Helmikuun 10 päivästä 1899 Huhtikuun 29 päivään 1900 ja siitä lähtien kahdelletuhannelle seitsemällekolmatta markalle viidelle pennille, ynnä ne neljäsataa markkaa, jotka Hovioikeus oli määrännyt Sofia Lehtisen oikeudenomistajille korvaukseksi puheenalaisesta hausta Kuvernöörin luona ja Kihlakunnanoikeudessa johtuneista kuluista, suoritettaviksi Kylä - Pentin ja Heikkilän tiloista Hovioikeuden tuomioon on Juho Seppu anonut muutosta perustelmalla, johon Sofia Lehtisen saapuville tulleet oikeudenomistajat ovat vastanneet senaatti on tutkinut tämän jutun ja harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion, jättää asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan Tätä kaikki asianomaiset noudatta koot Suomen Senaatti August Nybergk. Johanna Peltonen. August Nybergk. Johanna Peltonen. Johan Nordgren. A. W. Heikkilä. 383
Huhtikuun 30 päivänä 1917 Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa velko misjutussa, jossa Maanvilje lysneuvos Alfred Kordelin Lammin pitäjästä on hakijana, sekä kuolleen Talonomistajan Aksel Saarukan leski Helga Saarukka Kokkolan pitäjästä, omasta puolestaan ja mainittujen aviopuolisoiden alaikäisten lasten lakimääräisenä holhoojana vastaajana: Annettu Oikeusosotossa Huhtikuun 30. päivänä 1917. Saraalli on itselleen gittelyttänyt jutun kirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää Lammin ja Kosken pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Aksel Saarukka lausunut, että sittenkun Maanviljelysneuvos Randelin oli keväältä vuonna 1911. sanomalehdessä ilmoittanut haluavansa ostaa käyLäsnä: A. B. J. B: Å. K. H. 386 No 765 by. 342. R. S. 1916.
tetyn tai uuden kuorma antamoliin ja Saarukka oli sen johdosta kirjessä tarjennut omistamaansa antomobiiliä, Fordelinin ostettavaksi 1000. markan hinnasta, samalla mainiten automakiiliä käytetyn kaksi tai kolme kuukautta sekä sen olevan 3000 - 3500 kiloa kantavan, sen koneen 1822. huosvoimaisen ja nopu den 4-16 kilometriä, tunnissa, niin oli Kordolin, käytettyään Antonobiolin ohjaajansa Johan Edvard Johanssonin Kesäkuussa vuonna 1911. Rokkolan kaupungissa antemakiiliä perinjokjin tarkastamassa ja koittelemassa sitä ajassa sekä tingittyään sen hinnan 0,500 markkaan, säkkösummas sa saman kuun 22 päivältä hyväksynyt antomekiilin, estettavakseen se kä kehoittanut Saarakkaa lähettä mään sen heti Oitin rautatieasemalle ja saapumaan itse perimään siitä maksun, minkä jälkeen antomobiili oli seuraavana päivänä lastattu pantativannun Kokkolas sa ja Saarukka itse muutaman päivän perästä matkustanut Nordelinin kotiin Mommilan kartaneen Lammilla, mutta koska Kordelin, vaikka hän niinmuodoin oli tehnyt sitovan kaupan puheenalaisesta autemekulistä oli, korteltuaan sitä sanotun kartanon ja Oitin rautatiaamman välillä, kaikenlaisilla tekobyillä kieltäytynyt pysymästä kaupassaan ja lähettänyt antomobiilin toiminimelle Veljekut Arics talletettavaksi toiminimen maka siinissä Okspuhlajan sataman läkisyydessä, sen vuoksi ja kun Saarukka, eli Johan Edvard Johanssonin kanssa Mikkolassa sopinut että Tuarukka saisi 50 markan korvauksen markastaan Mannilan kartaneen opeltaaksensa Johanssonia antomobiiliä käyttämään, Saarukka on vaatinut Nordelinia velvoitettavaksi Saarukalle suorittamaan antomobiilin hinnan 1800. markkaa korkoineen sekä korvaamaan Saarukan matkan Kommilaan 50 markalla 387
Maanviljelysnunvas, Kordelin on vastustanut kannetta, kiittäen tehmensä puheenalaisesta antomieksi listä lopullista kauppaa ja väittäen automobiltia. Kommilassa kortettaissa havaitun, ettei se Mutkaan sellai nen kuin Abel Tuarukka oli ilmoittanut; minkäjälkeen Kihlakunnanoikeus, jossa sekä Aksel Saaruk ka että Maanviljelysneuvos Kerollin ovat pyytäneet korvausta oikeudenkäyntikustannuksistaan, on Maaliskuun 30 päivänä 1912. julistamassaan päätöksessä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt Akul Saarukan vaatimuksen Kordelinin velvoitta misesta suorittamaan antomakiikin hinnan korkoineen, mutta sitä vastoin velvoittanut Maanviljelysmuuvor Kordelinen, koska hän oli siihen sitoutunut, merittamaan Taarekalle korvaukseksi tämän. Mommilan kartaneen tekemästä ennen mainitusta matkasta viisikymmentä markkaa. Jutun näin päättyessä sai- vat asianosaiset kumpikin itse kärsiä kustannuksensa jutussa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset puolin ja toisin vetaamalla olivat saattaneet jutun on Elokuun 31. päivänä 1916 antamassaan tuomiossa katsonut selvite tyksi, että sittenkun Aksel Saarukka, vastaten Maanviljelysmävor Kordelinin edellä mainittuun sanomalehtö ilmoituksen, oli ilmoittanut suostuvansa 8500 markan hinnasta myymään Mordelinille antomakiilin, jota oli käytetty kaksi tahi kolme kuukautta ja joka oli 18-22 huosvoimainen 3500. belegrämman vetoinen, 16 kilometriä tunnissa kulkeva ja varustet tu neljällä kulkuvaikteella, niin oli Maanviljelysmuuos Kerdelin, tarkastuteltuaan antonenkiikirjaajallaan antomakiikin, Saarukalle lähettämässään säkkösanomassa ilmoittanut hyväksy vänsä tarjaukun ja kehoittanut ille rukkaa lähettämään antomakiilin Kordelinille, mikä oli tapahtunutkin Tähän nähden ja kun myös oli selvitetty, ettei Aksel Saarukka ollut 388
Maanviljelysneuvos, Kordelinille antanut vääriä ilmoituksia antomakiilin ominaisuuksista vaan että kone, kunsitä oikein hoidettiin, toimi moitteettomasti ja annettujen ilmoitusten mukaisesti, sekä Maanviljelysmuras Kondelin näin ollen oli velvollinen Saarukalle maksamaan antomeliin hinnan, on Hovioikeus, Aksel Saarn kan muutoksenhakemuksen johdosta, Kihlakunnanoikeuden päätöstä muuttaen, velvoittanut MaanviljelysmuuvasKordelinen maksamaan Akjel Saaru kalle kahdeksantuhatta viisisataa markkaa viiden prosentin korkoineen haastopäivästä Tammikuun 5. päivistä 1912 sekä viidelläsadalla markalla korvaamaan Saarukan oikeudenkäyntikirhet Kihlakunnanoikeudessa. joten muuJuhana Kihlakunnanoikeuden päätösmuuten, eli mikäli Merdelin oli velvoitettu saarukalle suorittamaan yllä mainittu matkakulukevan viisikymmentä markkaa, jäi voimaan, kuiten kin niin että suurickalle näin tuomi tusta määrästä oli, Männviljelymenes Kordelinen vitekirjassaan tekemän kuittausvaatimuksen johdosta, vähen neltävä ne viisikymmentä markkaa mitkä Saarukka oli Helsingin kaupungin Raastuvanoikeuden Tammi kuun 13 päivänä 1912, julistamalla päätöksellä velvoitettu kirdelinille maksamaan oikeudenkäyntikulujen korvauksena Hovioikeuden tuomioen on Maanviljelysmuroi Kordelin anonut muutosta perustelmalla, johon, Aksel Taarukare sillä välin kuoltua, Helga Taarukka on vastannut. Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska on selvitetty että, sitten kun Maanviljelysmies Kordelin keväällä vuonna 1911 oli sanomalehdissä ilmoittanut haluavansa ostaa kuorma automeligin ja Aksel Saarikka uitten oli vastannut suostuvansa kahdekrantehemman vidensadan markan hinnasta hänelle myymään antombulen, antaen sen o minaisuuksista ja siitä kuinka kauan antemieliä oli käytetty sellaiset tiedet kuin 389
Hovioikeuden tuomiossa lausutaan niin Maanviljelysnruves Kerdelin oli tarkastuttanut antomakiikin ja sen jälkeen 22 päivänä Kesäkuuta 1911. Saarukalle lähettämässään säkkösanomassa ilmoittanut hyväksyvänsä tarjauksen ja kehoittanut Saarukkaa lähettämään antomakiilin Kordelinille, mikä oli tarahtunutkin sentähden ja kun ei ole näytetty, että puheena olevassa antemäkiilissä olisi ollut sellaista vikaa, jota ei sitä tarkastettaessa olisi voitu havaita, taikka, että Aksel Saarukka olisi kaupan teossa menetellyt vilrillisesti. Kordelina kohtaan, katsoo Senaatti oikeaksi jättää asian sen loppupäätöksen varaan, johon Hovioikeus on jutussa johtunut; ja velvoitetaan Maanviljelysneuvan Kordelin suorittamaan Helaa Saarukalle, hänellä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi, sata markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Suomen Senaatti August Uybergk. Adams i Peltonen John Nordgren. A. p. Heikkilä. John Nordgren. A. P. Heikkilä 390
Dror 30. April 1917. Foderlands Senats dom uti ett, på nedsatt bevi sionsskilling, från Åbo Hofrätt inkommet, sjörattsmål emellan Attu Aktiebolag, från Pargas socken, sökande, samt Helsingfors, Ångfartyrs Aktiebolag, från Helsingfors stad, svarande: Gifven i Justitiedapartementet " den 30. April 1917. Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Efter stämning å Helsingfors Ingförtigs Aktiebolax har Attis Aktiebolag vid Rådstufvurätten i Helsingfors Stad arfvit, att medels den 16. Juni 1914. afslutadt antoparti mellan firman ChrStutken, i staden Geestemunde i provinsen Hammer och Tyska riket, såsom betraktare och firman H. A. Gehrekens, i fria riksstaden Bamberg, såsom bortfraktare aftal träffats om befraktning af Helsingfors ingfartings Aktiebolag till höriga långfartyget Kultio för transport af utom annat, omkring 40 ständest Gsr: J. R. J. F - K. - A. H. H - T. N. /U. S. No 768 Pag. 285. R. No 16.