Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
vid tillträdes synen den 23 April 1897 lösegendomen åsatta värdet, samt Kommerserådet Eklöf, som väl icke uttryckligen godkänt värderingen vid tillträdet med afseende därå att Gustaf Pihlflyckt utan anmärkning af Eklöf fått tillträda arrendet på grund af tillträdes synen, måste anses hafva gillat denna, Häradsrätten ålagt Kommerserådet Eklof att emot kvitto till Gustaf Pihlflyckt betala sagda öfverskotts belopp tretusen niohundra femtiotvå mark sjuttiofempenni jämte därå löpande sex procents ränta från arrendetidens utgång den 1 Maj 1906. tills full betalning skedde. Beträffande sedan häfden af Skräddarby egendom under arrendetiden, så och då instrumentel öfver afträdes synen den 30 April och 1 Maj 1906 utvisade ej mindre, att de därvid funna bristerna, hvilka del ålegat Gustaf Pihlflyckt att afhjälpa uppgått å byggnaderna till tvåhundra åttiofyra mark åtter penni och å torpen till tvåhundra trettiotvå mark eller således till inalles femhundrasexton mark åttio penni, än och att Kommerserådet Eklöf åtaget sig att i ersättning för särskilda af Gustaf Pihlflyckt under arrendetiden å lägenheten utförda reparationsarbeten till Pihlflyckt erlägga femhundra sjuttiofem mark, har Häradsrätten ålagt Kommerserådet Eklöf att emot kvitto till Gustaf Pihlflyckt utgifva skilnaden emellan sagda två belopp med fem tioåtta mark tjugu penni jämte därå löpande sex procents årlig ränta från lagen för arrendetidens utgång den 1 Maj 1906 tills skeende full betalning. Vidkommande slutligen de af Gustaf Pihlflyckt till Kommerserådet Eklöf öfverlämnade depositionsboisen har Häradsrätten, enär anlydda pant öfverlämnats till Hemmerserådet Eko löf till säkerhet för arrendekontrakdels bestånd och den af Pihlflyckt emottagna egendomens värde under arrendetiden, men denna tid tilländalupit, utan att Kommerserådet Eklöf visat 555
sig hafva något tillgodahafvande hos Gustaf Pihlflyckt på grund af samma arrendekontrakt, ålagt Kommer serådet Eklof att emot behörigt mot tägningsbevis till Gustaf Pihlflyckt återlämna sagda fyra depositions. bevis. Dessutom skyldigkändes Kommerserådet Eklöf att med femhundra femtio mark godtgöra Gustaf Pihlflyckt dennes rättegångsummgälder i målet Hofrätten, under hvars pröfning Kommerserådet Eklöf i vadeväg ära git målet, har medels dom den 3 April 1911 utlåtit sig; och enär den af Gustaf Pihlflyckt i arrendekontrakt åtagna förpliktelsen att vid arrende lidens utgång till Kommerserådet Ektöf återställa de till Pihlflyckt i afseende å nyttjande öfverlämnade inventariena å Skräddarby gård samma värde, som de vid Pihlstyckts öfverlägande af arrendet innehaft, icke innebure annat änatt sagda inventarier, den å gården befintliga kreaturstammen såsom sådan därifrån icke undantagen, borde återställas i ett skick som efter ett förnufligt nyttjande af de olika föremälen i enlighet med deras ändamål icke finge stå efter det skick, hvari de vid arrendets början befunnit sig, samt Kommerserådet Eklöficke förbundit sig att till Gustaf Pihlflyckt utgifva ersättning för der prisstegring de olika föremälen till äfventyrs undergått under arrende tiden, alltså och då Gustaf Pihlflyckt icke styrkt, att han på grund af gjorda förbättringar å Skräddar by gårds hus och egor skulle hafva nå got till godo hos Kemmerserådet Eklöf, har Hofrätten, med ändring af Häradsrättens utslag, förkastat Gustaf Pihl Uyckts i målet utförda talan i alleöfrigt, utom såvidt anginge yrkandet om utlämnande af förenämnda depositionsbevis, därutinnan Hofrätten låtit vid Häradsrättens utslag bero Uti Hofrättens dem har Gustaf Pihlflyckt anhållet om ändring medels deduktion, hvilken Hemmerserådet Eklöf bemött. 356
Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och pröfvar rättvist med upphäfvande af Hofrättens domlåta vid Häradsrättens i målet afkunnade utslag bero. Pet alle, som vederbör, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland: telis Saarikoski. Alred Luksiala telis Saarikoski. Alfred Lillksiala B. Annberg A. J. L. Lillström Allan Dahlbeck Huhtikuun 27. päivänä 1913 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa: oikeutta kiinnityksen saamiseen koskevassa jutussa, jossa Heras tuomari Otto Alanen Längelmäen pitäjän Rinkian kylästä on hakijana sekä samassa kylässä asuva Talollinen Otto Kasman tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeuserastossa 27 päivänä Huhtikuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen sittelyttänyt julun kirjat ja niistä. nikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Sittenkun Ella Alanen, ostettuaan kauppakirjalla 5. päivältä Maaliskuuta po Otto Hamanin veljeltä Talolliselta Ludvig Kammanilta tämän makdollisesti omistamat osuudet Winkiänkoski ja Hainionkoski nimisistä korkista Winkiän kylässä oli 5 päivänä Lokakuuta 1904. Längelmäen ja Kuoreveden pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa hakenut tuon kauran vakuudeksi Läsnä: W.t. J. P. Å: H. E. No 724. Pag 264 R. D 1912
sellaisen kiinnityksen vahvistamista Ludvio Wässmanin omistamaan UusiYlisen verotaloon sanotussa kylässä, josta mainitaan 12 päivänä Kesäkuuta 1895 annetun, maatilojen osittamista koskevan Keisarillisen asetuksen 40 SS:ssä, niin oli Kihlakunnanoikeus, jossa Otto Näsman, väittäen että hän 26. päivänä Syyskuuta 1904 tehdyllä kauppakirjalla eli siis ja ennen kerrotun kiinnityskakemuksen vireille panemisla oli ostanut mainitun tilan Ludvio Wämmänilta oli vastustanut kiinnityksen vahvistamista, 1. päivänä Maaliskuuta 1905. kiinne tyshakemuksen johdosta julistamassaan päätöksessä katsonut asian riitaiseksi sekä osottanut Otto Alasen eri oikeudenkägnnillä näyttämään vaatimuksensa oikeellisuuden Tämän johdosta on Otto Alanen Otto Wämmänelle toimitetun haasteen nojalla Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että ylläsanottu, Ludvio ja Otto Wassi nänen välinen talonkauppa oli tehty vasta Helmikuussa vuonna 1905, vaikka kauppakirjaan kaupantekopäiväksi eli merkitty Syyskuun 26. päivä 1904, jolloin ainoastaan oli ollut puhetta kaupanteosta; ja koska omistusoikeus kysymyksessä olevaan tilaan näin ollen ei ollut siirtynyt Otto Hammanille ennen kauppakirjan lopullista allekirjoittamista vaan Ludvig Wasman oli siihen asti pidettävä tilan oikeana omistajana, on Otto Alanen vaatinut, että hänet julistettaisiin oikeutetuksi saamaan mainittuun tilaan hakemansa kiinnitys, minkä dessa Alanen on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan Sutussa kuulusteltuna on Otto Kassnan väittänyt, että 26. päivälle Syyskuuta 1904. päivätty kauppakirja todellakin oli tehty sanottuna päivänä, jolloin myös kauppakumppanit ja todistajat olivat sen allekirjoittaneet, sekä sen vuoksi vastusta nut kannetta Sittenkun myöskin Ludvig Hassnania ja Talollista Elias Jyvästä, jonka holhottavaksi Fudun Rauman oikeudenkäynnisi kestäessä oli asetettu, oli asiassa kuulle, on Kihlakunnanoikeus 2. päivänä Maaliskuuta 1911. julistamal558
laan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla oikeuttanut Otto Alanen, jos hän tahtoi, saamaan hakomansa kiinnityksen puheenalaiseen tilaan, jos se muutoin lailliseksi havaittiin, sekä velvoittanut Otto Wasmanin viidelläsadalla markalla korvaamaan Otto Alanen oikeudenkäyntikulut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Otte Wasman oli vetoamalla saattanut jutun, on 30 päivänä Elokuuta 1912 antamallaan tuomiolla ratkaissut jutun, ja koska siinä oli käynyt selville, etteivät kysymyksessä olevat kosket kuulunut Husi-Ylisen taloon yksinään, vaan kaikkiin Winkian kylän tiloihen yhteisesti, eikä, säännösten mukaan edellämainitun Asetuksen 2. ja 3. SS:ssä, niinkuin niimä lainpaikat muutettuina ovat 23 päivänä Heinäkuuta 1902 annetussa Keisarillisessa asetuksessa, puheenalaisen tilan osuutta sanottuihin korkiin niinmuodoin voitu lohkomisella tahi palstoittamisella siitä erottaa, on Hovioikeus, kumsten Kihlakunnanoikeuden päitöksen, hyljännyt Otto Alasen kanteen Asianbihannan Hovioikeuden tuomioon on Otto Alanen anonut muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Otto Alanen ole esittänyt syytä muuttaa tovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Halanen F. Auer K. R. Halanen F. Auer 559
Huhtikuun 28 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa yhtiö Aänekoski Aktiebolag, Tampereen kaupungista, on hakijana sekä yhtiö Helsingfors Asfalt Aktiebolag, Helsingin kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 28 päivänä Huhtikuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Helsingfors Åsfalt Aktiebolag on Marraskuun 14 päivänä 1905 laaditulla välikirjalla ottanut tehdääkseen Aänekoski Aktiebolagen omistamalla Laukaan pitäjän Aänekosken koskessa olevalla tänekosken paperi - ja pahvitehtaalla turpiinilaitosta varten tarpeellisia töitä, muun muassa, 60 metriä pitkän ja 13,5 metriä leviän laskukänavan, jonka pohja oli 30 metrin pituudelta tasotettava 0,20 metriä paksulla petoonikerroksella sekä muuten varustettava lankkupeitteellä, ja oli samalla suosLäsnä: W. A. J. P. R. H. - Si. 1/4. och Prolf. No 731. sivu 322. R. D. 1911.
tuttu, että Helsingfors Åsfall Aktiebolagin tulisi näistä ja muista välikirjassa luetelluista töistä saada maksua kaikkiaan 43600 markkaa, että työt olivat tehtävät valmiiksi puolessakolmatta kuukaudessa siitä päivästä, jona ne oli aljettu, sekä että Helsingfors Asfalt Aktiebolagin tuli kahden vuoden aikana taata kaikista vahingoista, mitkä sanotuissa töissä ehkä elmestyisivät huonon työn tahi huonojen aineitten takia, kuin myös välikirjassa 22 päivältä Helmikuuta 1906. sitoutunut. Aänekoski Aktiebolagille 20 päiväksi Toukokuuta 1906 tekemään, muun muassa, turpiimisumpun holoin rautapetoonikannatinpalkkeineen Hinnebrigus järjestelmän mukaan 32 markan maksusta nehömetriltä. Aänekoski Aktiebolagille toimituttaman ra haasteen nojalla on Helsingfors Afatt Aktiebolag sitten Tampereen kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut, että tänkoski Aktiebolag oli, sittenkun yllämarnitut työt olivat tulleet valmiiksi, laatinut 31 päivänä Elokuuta 1906 päätty neen konttokurantin asianosaisten väleistä, jonka mukaan Helsingfors Afalt Aktiebolagilla oli saldoa hyväksensä 3266 markkaa 66 penniä, ja että Aänekoski Aktiebolag olikin tämän vähennykseksi vokselilla suorittanut 2000 markkaa vaan ei ollut hyvällä maksanut jälellä olevaa summaa 11466 markkaa 66 penria. Tämän vuoksi on Helsingfors Asfalt Aktiebolag vaatinut Aänekoski Aktiebo lägen velvoittamista Helsingfors Assalt Aktiebolagille suorittamaan sanotun määrän 1146 markkaa 66 penniä korkoineen. Kanteesta kuultuna on Aänekoski Aktiebolag esiintuonut päässiallisesti: että Helsingfors Åsfalt Aktiebolag itse oli toimituttamiensa tutkimusten jälkeen esittänyt puheenaolevat työt tehtäviksi sillä tapaa kuin niistä laaditut välikirjat sisäisivät sekä ottanut vastataksensa töitten kestävyydestä ja oli siis vastuunalainen kaikesta vahingosta, minkä Aänekoski Aktiebolag oli joutunut kärsimään, töitten huonouden takia; että kun Aänekosken tehdas, Helsingfors Asfalt Aktiebolagen vihdoin saatua työn361.
sä valmiiksi, oli Syyskuun alkupäivinä vuonna 1906 pantu käymään, ei kanavan pohja turpunisumpin kohdalla, vaikka kin härmäästä kivestä tehtynä, ollut kestänyt pohjaa rasittavaa parnoa, vaan oli se halkeillut ja laskentunut viidestä seitsemaan sentimetriin, jonka tähden tehtaan käynti oli pysähdytettävä ja sumpun pohjaa ryhdyttävä lujentamaan; että Helsingfors Åsfalt Aktiebolag, jolle tästä oli annettu tieto, olikin ryhtynyt tarpeellisiin korjaustoimiin, mutta jättänyt ne kesken ja siten pakottanut Aönekoski Aktiebolagin jatkamaan korjaustyötä, mikä oli saatu valmiiksi 19 päivänä Lokakuuta 1906; ja että Aänekoski Aktiebolag, jonka tehdas viimeksikerrotun työn aika na oli seisonut kolmekymmentäkahdeksan vuorokautta, sitten oli Helsingfors fsfalt Aktiebolagille 17 päivänä Marraskuuta 1906 lähettänyt uuden konttokuräntin, jonka debet-puolelle oli merkitty useinmainitun korjaustyön kustan nukset ynnä korvausta tehtaan seisomsesta, Helsingfors Åsfall Aktiebolagin 24 päivänä Huhtikuuta 1906 antaman sotoumuskirjan johdosta, 1000 markan mukaan vuorokaudelta 38000 markkaa, päättyen konttokurantti 35079 markkaan 64 penniin Aånekoski Aktiebolagin hyväksi. Tähän nähden on Aänekoski Aktie bolag pyytänyt, ei ainoastaan että Helsingfors Asfalt Aktiebolagin kanne perusteettömäna hyljättäisiin, vaan myöskin vastahaasteen nojalla, että Helsingfors Asfalt Aktiebolag velvoitettairin Aänekoski Aktiebolagille maksamaan tuon myöhemmän konttakurantin saldo 35079 markkaa 64 penniä laillisine korkoineen 17 päivästä Marraskuuta 1906. Tämän johdosta on Helsingfors Asfall Aktiebolag va stannut, että Aånekoska Aktiebolag oli suunnitellut laskukanavan pohjan varustamisen osaksi petooniker joksella osaksi lankkulattialla ja että Aänekoski Aktiebolag sentähden, kuntuo suunnitelma, Johan Helsingfors Asfalt Aktiebolag oli perustanut urakkatarjouksensa, oli näyttäytynyt makdottomaksi aikaan saada, oli velvollinen vastaamaan kaikista vahingoista, mitkä olivat syntyneet siitä, ettei tämä 562
pohja turpiimisumpun kohdalla ollut kestänyt, pohjan heikkous kun ei ollut riippunut huonosta työstä, vaan Aänekoski Aktiebolagin erehdyttävistä tahi ainakin opätäydellisistä ilmoituksista; ja koska näin ollen kaikki Aanskoski Aktiebolagen myöhempään konttokuranttiin vuoden 1906 Elokuun 31 päivän jälkeen otetut erät eivät kuuluneet Helsingforss Alfalt Aktiebolagin vastattaviin, on viimeksi mainittu yhtiö kieltänyt Aainekoski Aktiebolagin vastakanteen oikeellisuuden ja pysynyt vaatimuksessaan. Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on 16 päiväna Joulukuuta 1908 julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi: että Helsingfors. Asfalt Aktiebolag, joka yllämainittujen kahden eri välikirjan mukaan oli ottanut Aonekoski Aktiebola, gille valmistaakseen turpuunilailaksen ja erilaisia rautapetaanitöitä, oli työt alotettuaan huomannut ettei turpiine laskukanavan pohja, tasoitettuna välikirjan määräyksen mukaan osaksi petoonilla osaksi lankuilla, tulisi kestä maan, ja sen vuoksi tehnyt kanavan pohjan kivestoi; että Helsingfors Asfalt Aktiebolagen Aänekoski Aktiebolagille 24 päivänä Huhtikuuta 1906 antama sitoumuskirja sisäksi ainoastaan määräyksen mita että Helsingfors Åsfall Aktiebolag, ollei se 1 päivään Kesäkuuta samana vuonna saisi tarpunikommista sellar seen kuntoon, että kahta ensimäistä turpiiniä voitaisiin ryhtyös asettamaan paikolleen, olisi velvollinen jokaiselta ylimenevällä päivältä Aanskoski Aktiebolagille suorittamaan vahingonkorvauksena tuhat markkaa; että kun toitten lopullisesti valmistultua turpiinikommioon oli laskettu vettä, oli kammin lattia jonkun virheellisyyden johdosta rakennustavassa laskentinut niin paljon että turpunien akselit olivat nousseet viisiä seitsemän sentimetria, oikeuttaen tehtään seisautta migen; sekä että Helsingfors Axfalt. Aktiebolag, joka oli sitoutunut kahden vuoden aikana vastaamaan työnsä kelvollisuudesta ja kaikista vahin563
goista, jotka oikeutuisivat huonoista rakennusaineista tahi huonosta työstä, saa tuaan tiedon kommion laltian laskentumisesta heti oli ryhtynyt toimiin lattian tukemiseksi, mutta jonkun aikaa työsken nettyään keskeyttänyt tämän työn, jonka Aänekoski Aktiebolag sitten oli loppuun saattanut kymmenentuhannen viidensade viidenkymmenenkolmen markan kahden kymmenenkahden pennin kustannuksella. Näin ollen ja samalla kuin siis tänekoski Aktiebolagin vaatimus saada kolmekymmentäkahdeksantuhatta markkaa korvausta tehtaan seisomjesta hyljättiin, koska Helsingfors Afltt Aktiebolag ei sitoumuskirjassa 24 päivältä Huhtikuuta 1906 ollut ottanut korvatakseen tällaista vahinkoa eikä vaatimuksen oikeudellisuus ollut maatenkaan selvitetty. on Raastuvanoikeus katsonut, että Helsingfors Afall Ahtiebolag, jonka asia olisi ollut ottaa selkoa rakennettavan paikan maapirästä ennekuin yhtiö oli sitoutunut suorittamaan kysymyksessä olevat työt, oli ollut syypää turpiinikammion lattian pitämättömyyteen ja että Aänekoski Aktiebolag siis oli oikeutettu korjauskustannuksensa kymmenentuhatta viisisataa viisikymmentäkolme mark kaa kaksikymmentäkaksi penniä Helsingfors Asfalt Aktiebolagille asettamansa tilin debet-puolella huomioon ottamaan; va kun Helsingfors: Asfalt Aktiebolag oli hyväksynyt Aänekoski Aktiebolägin kanteensa perusteeksi esittämän konttokurantin, lukuun ottamatta debet-puoselle vuoden 1906 Heinäkuun 31 päivän jälkeen merkityitä eriä, edellämainituita korjauskustannuksia kymmentätuhatta viittasataa viilläkymmentäkolmea markkaa kahtakymmentäkahta penniä ja vahingon korvausta kolmeakymmentäkahdeksaatuhatta markkaa, oli siis, viimeksisanottu eri debet-puolelta poisjätettyä, Aänekoski Aktiebolagin vastattavaksi jäävä kaksituhatta yhdeksänsataa kaksikymmentä markkan kolmekymmentäkuusi penniä, minkä rahamäärän Raastuvanoikeus on velvoittanut Aänekoski Aktiebolagin Helsingfors Åsfall Aktiebolagille maksa564
maan viiden prosentin korolla haastopäivästä 6 päivästa Marraskuuta 1907 kunnes täysi maksu tapahtui, jota paitsi Aänekoski Aktiebolagin tuli korvata Helsingfors Asfalt Aktiebolagin tärkeimmät kulut pitussa seitsemälläsadalla markalla. Hovioikeus, jonka tulkittavaksi sekä Helsingfors Asfalt Aktiebolag että Aämkoski Aktiebolag vetoamalla olivat saattaneet pitun, on 27 päivänä Syyskuuta 1911 antamassaan tuomiossa, koskei ettu näytetty että Helsingfors Asfalt Aktiebolag olisi jättänyt suorittamatta mitä se yllämainittujen kahden eri välikirjan mukaan oli ottanut tehtäväkses meikä myöskään että Helsingfors Asfalt Aktiebolag olisi huonojen rakennusaineitten tahi huon on työn takia matkaansaattanut Aänekoski Aktiebolagille vahinkoa, vapauttaen Helsingfors Asfalt Aktiebolagin maksamasta Raastuvanoikeuden Aänekoski Aktiebolagille tuomitsemia korjauskustannuksia kymmentätuhatta viittäsataa viilläkymmentäkolmea markkaa kahlakymmentäkahta penniä, velvoittanut Aänskoski Aktiebolagin Helsingfors. Afselt. Aktiebolagille suorittamaan 31 päivänä Elokuuta 1906 päättyneen konstakurantin mukaan vielä maksamatta olevan osan urakkasummasta yksitoistatuhatta neljäsataa kuusikymmentäkuusi markkaa kuusikymmentäkuusi penniä viiden prosentin korolla haastepäivästä 6. päivästä Marraskuuta 1907 kunnes täysi maksu tapahtui. Näin muutettuna jäi Raastuvanoikeuden päätös voimaan myuten eli mikäli Helsingfors Afsalt Aktiebolagille oli tuomittu oikeuden käyntikulujen korvausta seitsemänsataa markkaa. Hovioikeuden tuomioon on Aänekoski Aktiebolag hakenut muutosta perustilmalla, johon Helsingfors Afsatt Aktiebolag on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja harkitsee oikeaksi, kumaten Hovioikeuden tuomion, jättää asian Raastuvanoikeuden säätöksen varaan muuten paitsi että Aänekoski aktiebolag vapautetaan suorittamasta 365
Helsingfors Asfalt Aktiebolagille Raastuvanoikeuden sille myöntämää oikeuden käyntikulujen korvausta seitsemääsä taa markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. Helanen K. Auer. K. Helanen K. Auer Valteroj. Parviainen Huhtikuun 28 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaalin tuomio maksuilla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa parempaa oikeutta kieltömääräyksen alaisiin rahoihin koskevassa jutussa jossa ovat Torppari Otto Marttinen, Kangasniemen pitäjästä, hakijana, sekä Talollinen Heikki Hyvärinen, Pelonniemen kylästä, Räätäli Antti Pasanen, Kaupustelija Juho Siekkinen ja Työnjohtaja Aatu Halme, Akonveden kylästä, sekä toiminimi E. A. Tiainen, Muuru veden kylästä Muuruvuden pitäjää, saapuville tulleina, vaan Leipuri Veikko Hirvonen, Kuopion kaupungista. poisjää, neena, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 28 päivänä Huhtikuuta 1915. Keisarillinen Senaalteen itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut tietää: Sittenkuin Kruununnimismies Torsten Läsnä: B. A. L. B. K. - A. R. — S 36. H. H. 106 No 732 Påg 66 R. D. 1912
Meklin saamansa määräyksen nojalla oli Veikko Hirvosen velkojen suorittamiseksi ulosottoon kirjoittanut sekä sittemmin 13 päivänä Syyskuuta 1910 julkisella pakkohuutokaupalla myynyt tilalla No 2 mainitussa Akonveden kylässä olevan asuinkartanon muine rakennuksineen sekä Otto Marttinen tämän johdesta 15 päivänä samaa Syyskuuta oli Kuopion läänin Kuvernöörille annetussa kirjelmässä vaatinut että, koska Otto Marttinen kauppakirjalla 10 päivältä Syyskuuta 1908 oli myynyt sanotut rakennokset 1300 markan kauppahinnasta Veikko Hirvoselle muun muassa sellaisin ehdoin, että omistusoikeus kartanoon siirtyisi Hirvoselle vastakun kauppahinta oli täydelleen suoritettu, ja Hirvonen kauppahinnasta oli suorittanut Otto Marttiselle aine astaan 200 markkaa, Kruununnimismies Meklin, joka näin ollen Veikko Hirvosen veloista oli myynyt Otto Marttiselle kuuluvaa omaisuutta, kiellettäisiin pakkohuutokaupassa puheenaolevasta rakennuksesta kertyneestä 1400 markan kauppahinnasta suorittamasta 1100 markkaa, ennenkuin asiassa toisin määrättäisiin, on Kuvernööri hakemuksen johdosla antamassaan välipäätöksessä määrännyt Kruununnimismies Meklinille annettavaksi kiitton toislaiseksi suorittamasta kenellekään 1100 markkaa niistä rahoista, jotka edellämainitulla pakkohuutokaupalta oli saatu, sekä sen jälkeen 9 päivänä Marraskuuta 1910 asiasta on tamassaan lopullisessa päätöksessä pysyttänyt myönnetyn maksukiellen edelleen ehdolla, että Otto Marttisen tuli kuuden viikon kuluessa päätöksen antamisesta asianomaisessa Oikeudessa nanna vireille sekä ajaa perille Heikko Hirvosta ja hänen velkojaan vastaan kanne paremmasta oikeudesta kieltomääräyksen alaesiin rahoihin. Weikko Hirvoselle ja hänen edelläluetettuille asiakumppaneilleen viime mainituille Veikko Hirvosen velkojina, 507
määrätyn ajan kuluessa toimi tultamansa kirjallisen haasteen nojalla on Otto Marttinen Nilsiän ja Muuruveden pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa, ilmoittaen Veikko Hirvosen talonhintaa vastaan Marttiselle suorittaneen yllämainitun rahamäärän lisäksi 21/16 markkaa 67 penniä, vaatinut, että puheenalaisista varoista 883 markkaa 33 penniä korkoineen määrättäisiin Otto Marttiselle kuuluviksi sekä hänelle luovutettaviksi, kuin myös että Heikko Hirvonen asiakumppaneineen velvoitettaisiin korvaamaan Marttiselle hänellä asian vuoksi olleet oikeudenkäyntikulunget Heikko Hirvosen ja hänen asiakumppaniensa vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus, kuulusteltuaan asiassa myöskin Kruununnimismies Mekliniä, 20 päivänä Huhtikuuta 1911 julistanut päätöksen asiaan, ja koska oli käynyt selville, ettei Otto Marttinen, vaikka hän oli tiennyt puheenalaisten rakenneisten tulleen ulosmitaluiksi Veikko Hirvosen veloista, ollut ulosmittauksesta valittanut sekä ettei Otto Marttinen ollut vaatinut saamistaan ulosmitattavaksi Teikko Hirvoselta, sentähden ja kun kysymyksessäolevat rakennukset edeltämainitun kauppakirjan mukaan oli katsottava kaupan tehtyä kohta tulleen Veikko Hirvosen omiksi, joten kanne, mikäli se tarkoitti etuoikeutta rakennuksista saatuun kauppahintaan, oli aiheeton, on Kihlakunnanoikeus hyljännyt Otto Marttisen asiassa ajaman kanteen sekä määrännyt että edelläkerrottu maksukeello asian näin päättyessä oli vaikutuksellaan lakkaava. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Otti Marttinen vetoamalla oli saattanut jutun, on 8 päivänä Helmikuuta 1912 antamallaan tuomiolla, kun Otto Marttinen ei ollut näyttänyt lakiin perustuvaa etuoikeutta kiellonalaisiin rahoihin, jättänyt asian Kihlakunnan oikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Otto Marttisen suorittamaan 368