Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Den 27 Oktober 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Wasa Hofrätt, inkommet mål, angående ersättning, emellan i Björneborgs stad inragesterade Räfsö Ängsågs Aktiebolag, sökande, och i Wörå socken hemmahorande Hellnäs Sågbolag, svarande: Gifven i Justitiotepartementet den 27 Oktober 1915. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Efter Hellnas Sågbolag ågången stämning har å Räfsö Ängsågs Aktiebolags vägnar vid Häradsrätten i Wörå, Oravais och Maksmo socknars tingslag anförts, att, då aktiebolaget under tiden mellan den 26 April och den 18 Juni 1909 låtit flotta ett parti aktiebolaget tillhöriga, i Laihela socken öfverhade sågstockar längs det vatten drag, som från sistsagda socken leder till och genom Malaks å utfaller i hafvet, hade Hellnäs Sågbolag, som haft ett partiprops upplagdt å stränderna af nämnda valtendrag, företagit sig att utan att därom Ofele: F. A. B. t. - A. R. S. K. No 2014. Pag. 258 R. D. 1912
tidigare rådföra sig med aktiebolaget låta från stränderna utkasta denna sin props i vattnet och därigenom åstadkommit, att sagda props och aktiebolagets under flott ning varande stockar med hvarandra sammanblandats, samt sålunda trengit aktiobolaget att till hafvet framstolta dessa olika virkespartier; och emedan aktiebolagd i följd af bolagets berörda tilltag ej allenast nödgats för bolaget förskottsvis utbeta la kostnaderna för slottningen af bolagets props och erlägga andra af fottningen föranledda utgifter utan äfven åsamkats skada och förlust, har å aktiebolagets vägnar yrkats bolagets åläggande att godtgöra aktiebolaget: hälften af det arvode, som aktiebolaget erlagt åt Kronolänsmannen i Malaks länsmansdistrikt för dennes anlitande i och för flottningstvister, med 14 mark, en femtedel af arrendet för en vid flottningen använd fiskled med 5 mark, hälften af en till R. Benn utbetalad ersättning för en fiskleds stängande vid flottningen med 2 mark 50 penni, en fjer tondedel af en till W. Ronn utbetalad ersättning för ett genom flottningen sön dradt fiskredskap med 1 mark, som sextondedelar af kostnaderna för säkigarenes med hvarandra sammanblandade virkesparters flottande från Malaks ås mynning till det såkallade stockmagasinet med 423 mark 75 penni, den å bolagets ifrågakomna propsparli sig belöpande andelen af lega för portoner, varp och andra vid slottningen använda, nödiga redskap med 40 mark, fem sextondedelar af aflöningen åt de vid slottningen anstälde arbetsledarene under flottningstiden med 35 mark, kostnaderna för vid Malaks ås mynning verkstäld utgäll ring af en del af bolagets props med 85 mark 70 penni, kostnaderna för bortflyttandet af en flette bolaget tillhörig props från flottleden vid Malaks ås mynding med 20 mark, aflöning åt en vid storkmägasinet anstäld vakt för fjorton dygns vakttjänstgöring med 14 mark, värdet af 180 stycken bomvidjer med 36 mark, kostnaderna för vid stockmagasinet verkstäld virbes utsortering med 666 mark 50 penni, aflöning åt de vid sistnämnda virkes utsor tering anlitade arbetsförmännen med 68
mark 50 penni, aflöning åt det arbetsmanskap, som bolaget i förhållande till sitt propsportis storlek bort vid ifrågakomna gemensamma flottning af sakegarenes virkespartier använda utöfver den arbetsstyrka, hvarmed bolaget i berörda slottning deltagit, med 595 mark 35 penni, en för bo lagets räkning utbetalad ersättning för beträdande af annans strandområde med 30 pen ni, kostnaderna för aktiebolagets knippvek och det för detsamma anstälda manskapet samt aktiebolagets bogserångbåt, Räfsö It under den tid af sin dygn, dessa i följd af sakegarenes virkesparters sammanblan dande med hvarandra uppehållits, med tillhopa 770 mark, hyran för en varpbåt under en tid af tio dygn med 20 mark och värdet af tio famnar tross, som af aktiebo laget till bolaget utlånats, men sedermera förkommit, med 20 mark eller att sålunda till aktiebolaget utbetala sammanlagdt 2769 mark 60 penni jämte ränta å detta belopp, samt att dessutom ersätta aktiebolaget dess rättegångsumgälder. Vid bemötandet af denna talan hafva å Hellnäs Fågbolags vägnar till betalning godkänts ersättningsanspråken å 14 mark för åt kronolänsmannen i Malaks läns mansdistrikt utbetaladt arvode, å 5 mark för utbetaladt arrende för fiskled, å 2 mark 50 penni för utbetalad godtgörelse för fisklads stängande, å 1 mark för erlagd godtgörelse för ett söndradt fiskredskap, å 14 mark för utbetalad aflösning åt vakten vid stocknagasinet, å 36 mark för 180 stycken bom vidjoi och å 30 penni för erlagd godtgo relse för beträdande af annans strandområde eller ersättningsanspråk till ett sammanlagdt belopp af 72 mark 80 penni, men befogenheten af aktiebolagets samtliga öfriga ersättnings anspråk däremot bestridts på den grund, att aktiebolaget och icke bolaget vållat sammanhandningen af sakegarenes virkespartier; och jämte det å bolagets vägnar uppgifvits, att, medan flottningen af säkegarenes med hvarandra sammanblan dade virkespartier pågått, Fågegaren John Eriksson, från Lappfjård socken, hvilken haft ett parti props liggande i ett Rihäcken benämndt biflöde till Malaks å, låtet detta propsparti inkomma i sagda å och ytterligare i än utlastat å dennas strän
der upplagd, honom tillhörig props och sålunda åstadkommit ett sammanblandan de af denna props med sakegarenes virkesparter, här å bolagets vägnar invändts, att, i händelse någon del af aktiebola gets nu bestridda ersättningsanspråk ansåges befogade, Sågegaren Eriksson äfven borde taga del i dessa ersättningars betalande, hvarutom å bolagets vägnar yrkat, att, enär aktiebolaget borde till hälften eller med ett belopp af 3 mark 50 penni deltaga i en ersättning för skjuts och dag traktamente, som bolaget utbetalat till kronolänsmannen i Malaks länsmansdistrikt för en af denne företagen resa för slilandet af en tvist angående ifrågakomna virkesflottning, berörda belopp måtte gå i kvittning i mot de af aktiebolagets ersättningsanspråksom å bolagets vägnar till betalning god känts. Efter det vittnesförhör i målet försiggått, hur å aktiebolagets vägnar yrkats, att, emedan å bolagets vägnar till vittne åberopa de och såsom vittne i målet afhörde Arbets förmannen William Aaltonen, som vid ifrågavarande virkesflottning varit bolagets full ningsförmån, genom sina vid denna flott ning vidtagna åtgärder vållat samman blandningen af säkegarenes virkesparter, bemälde Aallonen måtte förklaras för återgångsvittne. Sedan Sågegaren Eriksson blifvit i målet hörd, har Häradsrätten medels den 27 Februari 1911 afsagdt utslag sig i målet yttrat; och jämte det vittnet William Aaltonens vittnesmål bibehölls vid full kraft och verkan, har Häradsrätten på anförda skäl ålagt Hellnäs Sågbolag att till Räfså Ängsågs Aktiebolag betala hälften af kostnaden för ifrågavarande sammanblandade virkes utsortering vid Malaks ås mynning och vid stockmagasinet med 411 mark 55 penni, för sagda virkes fostskaffande från omyndingen till stockmagasinet 350 mark 50 penni, för en bolaget tillhörig propslottas bortflyttande från flottleden i Malaks äs mynding 20 mark, för en till bolaget lånad men förkommen tröss 18 mark, i lega för en till bolaget lånad värplåt 10 mark och förut uppräknade af bolaget godhända poster utgörande sammantaget 72 mark 80 penni eller alltså inalles 882 mark 65 penni, efter
afdrag af ofvannämnda belopp af 3 mark 50 penni, utgörande hälften af hvad bolaget i omförmäldt afseende utbetalat åt kronoläns mannen i Malaks distrikt, eller att således till aktiebolaget betala 879 mark 15 penni samt att med 800 mark godtgöra aktiebola get dess kostnader å rättegången; dock med bolaget öppen lämnad rätt att emot Sägegaren Eriksson särskildt utföra talan om utfående af ersättning för de kostna der, bolaget möjligen nödgats för sortering af Fagergaren Eriksson tillhörigt virko till aktiebolaget utgifva. Hofrätten, under hvars pröfning parterne ömsesides i vadeväg dragit målet, har uti dom den 9 Augusti 1912, jämte det den emot såsom vittne i målet hörde William Aaltonen framställda jäfsanmärkningen såsom obefogad förkastats, funnit af den i målet företedda utredningen framgå att, då Räfsö Ängsågs Aktiebolag under våren 1909 flottat ett parti aktiebolaget tillhöriga sågstockar långs det vattendrag, som från Laihela socken leder till och genom Malaks å utfaller i hafvet, dessa sågstockar sammanblandats med Hellnäs Sågbolags och Såggaren Erikssons jämväl i sagda å under flottning varande tvänne särskilda parter props samt sedan tillsammans med dessa flottats till sagda ås mynning, hvarest äfvensom uti det längre ut belägna stock magasinet virkesparterna sedermera sör terats och utgällrats, äfvensom att Räfsö Angsågs Aktiebolag härigenom åsamkats särskilda kostnader utöfver dem, som flott ningen af dess sågstockar skulle hafva dragit, ifall dessa ej sammanblandats med Hellnäs Sågbolags och Sägegaren Erikssons props; men emedan aktiebolaget icke gittat styrka att Hellnäs Magbolag skulle varit vållande därtill att virhespartierna sammanblandats och icke heller visats att Hellnäs Rågbolag i mindre grad än det i förhållande till storleken af dess propsporti ålegat detsamma, tagit del uti slottningen eller utsorteringen af det samman blandade virkespartiet eller i hvilken proportion Hellnäs Sågbolag i förhållande till Räfsö Ängsågs Aktiebolag och Fagergaren Eriksson bort deltaga uti kostnaderna för dessa arbeten äfvensom uti öfriga af sammanbland ningen förorsakade kostnader, men däremot
utredt blifvit att Hellnäs Sågbolag under en tid af fem dagar nyttjat en aktiebolaget tillhörig varpbåt samt förlagt en aktiebola get tillhörig tröss, har Hofrätten, med förka stande af Räfsö Ängsäges Aktiebolags i saken utförda talan i öfrigt och såvida den icke af Hellnäs Sögbolag medgifvits och upphäfvande af Häradsrättens utslag, skyldigkom "Hällnäs Sägbolag att till Räfsö Angsågs Aktiebolag utgifva det af bolaget till betalning godhända beloppet sjuttiotvå mark åttatio penni, med afdrag af tre mark femtio penni, äfvensom hyra för sagda värpbåt med tio och ersättning för ofvannämnda tross med å derton mark eller således tillhopa nittiosju mark trettio penni jämte fem procents ränta därå från den 29 September 1909, då stämning i målet meddelats Hellnäs Sågbolag; och skulle parterne vid sådan utgång af må let å ömse sidor själfva vidkännas sina kostnader i målet såväl i Häradsrätten om Hofrätten. 3 Hofrättens dom har Räfsö Angångs Aktiebolag anhållit om ändring medels de duktion, den motparten bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Räfsö Ängsågs Aktiobolag icke hafva anfört skäl till annan än ling i Hofrättens dom än att, enär aktiobolaget utredts i och för det gemensamma virkets utsortering hafva haft kostnader utöfver hvad som belöpt sig å aktiebolagets eget virke och Hellnäs Sågbolags virko styrkts hafva motsvarat åtminstone en sjundedel af parternes hela virkesparti, Hellnas Sågbolag ålägges att, utöfver Räfsö Ängsågs Äktiebolag tilldömda nittiosju mark trettio penni, till aktiebolaget erlägga, förutom tju gu mark, utgörande kostnaden för en Hellnäs Sågbolag tillhörig propsdotters bortforslan de, sjundedelen af följande till riktigheten styrkta belopp nämligen: för virkespartiets frambefordrande till stockmagasinet ettusen trehundra femtiosex mark, för sorteringen af viiket vid mynningen af Malaks å åttio fem mark sjuttio penni och för den vid stockmagasinet verkställda utsorteringen sjuhundra trettiosju mark, utgörande sagda sjundedelar tillhopa trehundra elfva mark tjugufyra penni; och bör Hellnäs Fastalag alltså till Räfsö Ängsågs Aktiebolag utbe tala inalles fyrahundra tjuguåtta mark
femtiofyra penni med fem procents ränta därå från stämningsdagen den 29 September 1909 samt med åttahundra mark godt göra aktiebolaget dess i Häradsrätten hafda rättegångskostnader. Det alle, som veder bör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: telis Joonkoski B. Anneberg telis Joonkoski B. Anneberg A. J. A. W. Wälle  Sanneli Koski. A. J. A. W. Wälle  Sanneli Koski. Tämmblif Sokakuun 27. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa nostojutussa testamentin moittimisesta, jossa Torpparit Jaakko Talpiainen, Jokioisten pitäjän Jänhijoen kylästä, ja Joose Sähteenmäki, saman pitäjän Taaren kylästä, ovat yhteisesti hakijoina sekä Talollinen Alfred tyly eli Marttila, Toimaan pitäjän Kauhanojan kylästä. vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Lokakuun 27. päiväna 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Johioisten, Yräjän ja Numppilan pitäjäin käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa ovat Jaakbo Talpiainen ja Joose Lähteenmäki lausuneet, että heidän veljensä, Torppari Matti Jaakonpoika Julin eli Mikkola oli kuollut läsnä: F. A. F. B. t. et. k. - S. Sk. ./.7. O. L. P. No 2028. Pag. 66. R. D. ran kylässä 7 1913. 1
Kesäkuun 11. päivänä 1911. ja että Alfred Lyly oli senjälkeisen Marraskuun 6. päivänä Kihlakunnanoikeudessa valvontaa varten ilmoittanut. Matti Pulinin heväällä vuonna 1909 suullisella testamentilla määrän neen, että Alfred Lyly tulisi Matti Sulinin omaisuuden perilliseksi, mutta koska mainittu säädäntö oli pidettävä ainoastaan testamentin lupauksena eikä sillä oltu tehty mitään lopullista testamenttia sekä, jos tuo lupaus katsottaisiinkin testamentiksi, Matti Julin oli sen olemassa olon kokonaan kieltänyt, ovat Jaakko Palviainen ja Joose lähteenmäki Matti Tulinin lähimpinä perillisinä anoneet, että puheenä oleva säädäntö julistettaisiin mitättömäksi. Tuota kannetta on Alfred Lyly vastustanut; ja on hän nimittänyt todistajiksi, muiden muassa, Palvelustytön Aina Maria Valtosen ja Torpparin Kalle Savikon ilmoittaen näiden olleen testamentlia tehtäessä todistajiksi kutsuttuina saapuvilla. Sittenkuin Jaakko Talpiainen ja Joose Lähteenmäki olivat muistuttaneet, että Aina Maria Valtonen siihen aikaan kuin testa. mentti tehtiin oli ollut Alfred Sylyn palveluksessa, ja että Kalle Tavikko oli suhteensa vuoksi Alfred Nytyyn edelleenkin esteellinen asiässä todistamaan, on Kihlakunnan oikeus väitepäätöksellä Marraskuun 9. päivältä 1911. perusteettomana kyljännyt tehdyn estemuistutuksen ja kuulustellut Aina Maria Valtosta ja Kalle Savikkoa todistajina kiinikään Marraskuun 9. päivänä 1911. julistamassaan lopullisessa päätöksessä on Kihlakunnanoikeus katsonut selvitetyksi tulleen, että Matti tulin eläissään oli tehnyt moitteen alaisen suullisen testamentin vapaasta tahdostaan ja täydellä ymmärryksellä ollen, mihin nähden ja han Alfred Lyly myöskin laillisessa järjestyksessä oli valvo1173
nut saman testamentin mainitun vainajan jälkeen, Kihlakunnanoikeus on hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Jaakko Malpiainen ja Joose Lähteenmäki vetoamalla olivat saattaneet jutun, on Tammikuun 30. päivänä 1913. antamallaan tuomiolla, hyväksyen Kihlakunnanoikeuden edellä mainitun väitepäätöksen, jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden lopullisen päätöksen varaan sekä velvoittanut Jaakko Talpiaisen ja Joose lähteenmäen suorittamaan Alfred tylylle häneltä Hovioikeudessa juttuun menneiden kulujen korvaukseksi viisikymmentä markkaa. Hovioikeuden tuomioon ovat Jaakko Talpiainen ja Joose Lähteenmäki anoneet muutosta perustelmalla, johon Alfred Lyly on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja hyväkirjan, kuten Hovioikeuskin, yllämainitun väitepäätöksen, havaitsee Keisarillinen Senaatti selvitetyksi, että Matti Tiilin on ilmoitettuna päivänä Alfred Sylyn asunnossa vaimonsa hantajaisia vietettäessä kahden tilaisuuteen kutsutun henkilön yhtä haavaa läsnä ollessa lausunut, että Alfred Lyly sai periä hänen ja hänen vaimovainajansa omaisuuden ja ettei hän, Matti Julin, vielä ollut tehnyt sellaista kirjallista testamenttia mutta että se tehdään. Näin ollen ja hän ei ole näytetty, että Matti Kulin on puhunut sen lausunansa, minkä Alfred dyly on testamenttina valvonut, viimeisenä tahtonaan, Keisarillinen Senaatti harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, julistaa Alfred Jyhyn testamenttina valvoman säädöksen voimattomaksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. telis Jaarikoski H. Armberg Samuli Koski. Alfred Liuksiala J. W. Huhtikuun. Valteröj. Parviainen 1174
Lokakuun 28. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Kovioikeudesta tulleessa korvausjutussa, jossa Talollinen Heikki Mikonpoika Liisanantti eli Kylmämaa, Alatomion pitäjän Alavojakkalan kylästä, on hakijana sekä Kittilän pitäjän Kallon kylästä kotoisin olevan Talollisen Pekka Mikonpoika Jauhojärven eli Kylmämaan holhooja Asioitsija August Torvinen, Kittilan pitäjän Kittilän kylästä, poisjääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Lokakuun 28. päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellen sittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Kauppakirjalla Joulukuun 21. päivältä 1885. oli Heikki Liisanantti veljelleen Pekka Jauhojärvelle myynyt hallintaoikeutensa puoleen Raappanen kruununtilaan No 6. mainitussa Kallon kylässä, mutta samassa välikirjossa pidättänyt itselleen oikeuden, Läsnä: F.S. A. L. B. A - A. R. S. K. K. O. L. P. No 2023. Pag. 236. R. D. 1913.
sittenkuin Pekka Jauhojärvi oli saanut kiinnekirjan tilanosalle, tilan metsäsarasta kolmen vuoden kuluessa hakata ja ajattaa kaikki ne puut, jotka 12. kyynärän päästä täyttivät 9. tuumaa läpimitäten tai olivat sitä suuremmat. Tuon tilanpuoliskon oli Pekka Jauhojärvi sittemmin lunastanut perinnöksi ja sille saanut perintökirjan Marraskuun 16. päivänä 1888, minkä jälkeen talon puoliskosta veronlaskupäätöksen mukaan oli muodostunut Jauhojärvi niminen 3/16. manttaalin perintötalo No 17. Kallon kylässä. Pälikirjalla Helmikuun 13. päivältä 1892. mainät Heikki Liisamantti ja Pekka Jauhojärvi Kauppias And. Kurtille tahi hänen oikeutensa omistajille oikeuden sanotun talon metsistä kahdeksan vuoden kuluessa siitä lukien kuin isojako Kallon lohkossa oli päättynyt ja täydellinen hakkuuluperSaatu hakeeta ja vedättää kaikki ne terveet ja suorat mänty- ja kuusipuut, jotka hakkimaikana 25. jalan korkeudella maasta lukien täyttivät 10. työtuumaa tahi sitä enemman markan neljänkymmenen pennin hinnasta rengolta mannyistä ja markan viiden pennin hinnasta kuusista, ehdolla muun muassa, että myyjät, jos he peräytyisivät kaupasta, olivat velvolliset maksamaan takaisin kantamansa ennakkorahat kuuden prosentin korkoineen kustukin antipäivästä kuin myöskin menetetyn kauppavoiton korvaukseksi ostajalle suorittamaan kaksituhatta markkaa. Mainitun välikirjan tekopäivänä olivat Heikki Liisanantti ja Pekka Jauhojärvi ennakkomaksuina kantaneet viimeksimainittu 2000. markkaa ja Heikki Liisanantti välikirjaan tehdyn merkinnän mukaan 5000. markkaa, kuin myös, sittenkuin välikirja Kauppias Kurtilta oli siirtynyt toiminimi And. Kurt & Colleg Marraskuun 16. päivänä 1896. nostanut 2500. markkaa And. Karl C:olta, joka toiminimi sittemmin oli siirtänyt välikirjan osakeyhtiö And. Kurt 1176
i b:o Aktiebolagille. Välikirjassa Huhtikuun 24. päivältä 1901. olivat Heikki siisanantti ja Pekka Jauhojärvi sitten oikeudestaan talon mailla olevaan metsään, lukuunottamatta metsän tilaan kuuluvalla Karijärven lehto nimisellä palstalla, sopineet siten että he puoleksi kumpikin saivat käytettävikseen kaikki ne tuoreet puut, jotka kuoren päältä täyttivat 12. tuumaa 6. jalan korkeudella maasta ja sitä isommat, ja että, jos pienempiä puita hakattiin, Pekka Jauhojärvelle oli korvaukseksi suoritettava viisi markkaa kultakin puulta. Kirjallisesti haastatettuaan Pekka Jauhojärven Kettilän pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen on Heikki Liisanantti Syyskuun 28. päivänä 1910. siellä kertonut: että kuumetsäin arvo ajan kuluessa oli noussut oli Pekka Jauhojärvi yhdessä useain muitten Kallon lohkon tilan omistajain kanssa, jotka myöskin olivat myyneet metsänsä, Talolliselle Juho Samuel Kariniemelle antaneet heidän tiloipinsa kiinnitetyn viidenkymmenentuhannen markan velkakirjan saamatta siitä täyttä vastiketta; että Juho Samuel Kariniemi sopimuksen mukaisesti heti oli irtisanoneet velkakirjan ja hakenut velasta kiinnitetyt tilat rakkohuutokaupalla myytäviksi, että Jauhojärven talo oli huutokaupalla Maaliskuun 30. päivänä 1910. myyty 60.010. markan hinnasta, mikä kauppahinta oli maksettava Lapin kihlakunnan kruununvoudille, jotta And. Kurt6:o Aktiebolag kauppasumman jaossa senjälkeisen Toukokuun 11. päivänä oli nostanut edelläkerrotut ennukkomaksut 9500. markkaa ja niiden koron Maaliskuun 30. päivästä 1907. samaan päivään 1910. eli 1710. markkaa, ja on Heikki Liisanantti, kun Oulun läinin Kuvernöörinvirasto, Liisunantin anottua että 1500. markan suuruinen määrä kerrotusta kauppahinnasta pantaisiin maksukiellon alaiseksi sen vahingon vakuudeksi, min1177
8o Aktiebolagille. Välikirjassa Huhtikuun 24. päivältä 1901. olivat Heikki siiranautti ja Pekka Jauhojärvi sitten oikeudestaan talon mailla olevaan metsään, lukuunottamatta metsän tilaan kuuluvalla Karijärven lehto nimisellä palstalla, sopineet siten että he puoleksi kumpikin saivat käytettävikseen kaikki ne tuoreet puut, jotka kuoren päältä täyttivät 12. tunmaa 6. jalan korkeudella maasta ja sitä isommat, ja että, jos pienempiä puita hakattiin, Pekka Jauhojärvelle oli korvaukseksi suoritettava viisi markkaa kultakin puulta. Kirjallisesti haastatettuaan Pekka Jauhojärven Kettilän pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen on Heikki Liisanantti Syyskuun 28. päivänä 1910. siellä kertonut: että kuumetsäin arvo ajan kuluessa oli noussut oli Pekka Jauhojärvi yhdessä useain muitten Kallon lohkon tilan omistajain kanssa, jotka myöskin olivat myyneet metsänsä, Talolliselle Juho Samuel Kariniemelle antaneet heidän tiloihinsa kiinnitetyn viidenkymmenentuhannen markan velkakirjan saamatta siitä täyttä vastiketta; että Juho Samuel Kariniemi sopimuksen mukaisesti heti oli irtisanoneet velkakirjan ja hakenut velasta kiinnitetyt tilat rakkohuutokaupalla myytäviksi, että Jauhojärven talo oli huutokaupalla Maaliskuun 30. päivänä 1910. myyty 60.010. markan hinnasta, mikä kauppahinta oli maksettava Lapin kihlakunnan kruununvoudille, jolta And. Kurtdo:o Aktiebolag kauppasumman jaossa senjälkeisen Toukokuun 11. päivänä oli nostanut edelläkerrotut ennukkomaksut 9500. markkaa ja niiden koron Maaliskuun 30. päivästä 1907. samaan päivään 1910. eli 1710. markkaaja on Heikki Liisanantti, kun Oulun läänin Kuvernöörinvirasto, Siisannantin anottua että 1500. markan suuruinen määrä kerrotusta kauppahinnasta pantaisiin maksukiellon alaiseksi sen vahingon vakuudeksi, min
kä Liisanantti joutui kärsimään siitä, ettei hän saanut nauttia hyväkseen välikirjassa Huhtikuun 24. päivältä 1901. mainittua hakkuusoikeuttaan, päätöksellä Keinäkuun 7. päivältä 1910. oli myöntänyt haetun takava rikon sekä osoittanut hänet haastamaan Pekka Jauhojärven asianomaiseen Kihlakunnanoikeuteen kuuden viikon kuluessa, vaatinut että, koska Jauhojärven talon metsästä löytyi, lukuunottamatta Karijärven lehdolla kasvavia puita, ainakin 10. 907. sellaista puuta, jotka 6. jalan korkeudel la juuten päältä olivat läpimitaten 12. tuumaa ja sitä isommat, ja niistä Heikki Liisanantille vastamainitun välikirjan mukaan kuului puolet eli 5453 1/2 puuta, Pekka Jauhojärvi velvoitettaisiin Heikki Liisanantille maksamaan kysymykseen tulleista puista sanotussa välikirjassa määrätyn viiden markan hinnan jälkeen kultakin puulta yhteensä 27.267. markkaa 50. penniä, siitä kuitenkin poistuettua ennakkomakset 7500. markkaa ja niiden korko 1350. markkaa, eli siis kaikkiaan 18. 417. markkaa 50. penniä. Pekka Jauhojärven jouduttua oikeudenkäynnin kestäessä holhunalaiseksi on Asioitsija Torvinen, joka oli määrätty hänen holhoojakseen, asiassa kuultuna väittänyt ettei Heikki Liisanantti, jos asianosaisten ja And. Kurt & Co Aktiebolagin välinen hakkhusopimus edelleen olisi voimassa, puistaan olisi osakeyhtiöltä saanut kuin 1. markka 40. penniä kappaleelta ja ettei se seikka, että Jauhojärven tila oli myyty ja mainittu sopimus siten ruvennut, voinut Liisanantille perustaa oikeutta lisäkorvauksen saantiin; mihin nähden ja kun Liisanantti metsästään oli saanut enemmänkin kuin hänelle mainitun välikirjan mukaan oli tuleva, Asioitsija Torvinen on vaatinut kanteen hylkäämistä. Kihlakunnanoikeus, jossa Asioitsija Torvinen on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on Huhtikuun 23. päivänä 1912. julistamassaan päätök1778