Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
af Merioneth erhållit af Nordiska Aktubanken för Handel och Industri och hvilket lån den 3 December 1910 till sagda bank återbetalats, eller af de utgifter om 1000 mark, hvilka rederist haft för fartyget, ehuru rederiet vid sammanträde den 22 September 1910 beslutit för fartyget inkassera sagda belopp, sammanlagdt 4500 mark, af delegarene i detsamma, Bankdirektoren Tamelander måtte åläggas att i antydt afseende erlägga 2250 mark, efter afdrag af ej mindre Sandander tillbörande utdelningar, hvaraf 1250 mark stått att lyftas den 7 November 1911 och 100 mark den 9. Mars 1912, än Tamelander tillkommande andel i innestående kassan 258 mark, och sålunda till Sylund utgifva 142 mark jämte 5 procents ränta å detta belopp tills full betalning följde, å 1250 mark till den 7 November 1911 och å 855 mark till den 9 Mars 1912 samt därhos ersätta. Sylund kostnaderna i rättegången. Öfver käromålet hörd har Bankdirektören Tamelander genmält att, då utgifterna för Comty af Merioneth Andse öfverstigit det beräknade beloppet och i allmänhet utgifterna för färtyg af samma stock, hvilket missförhållande vore att tillskrifvas fartygets befälpafvare, vederiet vid sammanträde den 11 Augusti 1910 bestämt att Caunty af Kerioneth, darest annan befalkafvare icke erhölles, skulle uppläggas till vidare. På Caunty af Merioneth aktadt ny befalhafvare icke erhållits mellertid fortfarande användts i paitfart, hade Tamelander efter erhållen kännedom härom till orderiet åbandonnerat sina andelar i förtyget: och har Bankdirektoren Tamelander enär han vid sadant förhållande vore befriad från att vidare deltaga i utgifterna för nämnda fartyg emotatt käromålets förkastande. Efter det målet haft den omgång handlingarna däri utvisa har Häradsrätten medels den 19. Oktober 1814 afkunnadt utslag på anförda skäl lokastat häromålet 1280
Hefrätten, under hvars pröfning Sjökaptenen Nylund i vadeväg dragit målet, har i dom af den 24 Mars 1916 funnit utredt vara, att delegarene i bärkkeppet Grunty af Merioneth vid allmän stämma den 22 September 1910 beslutet att för inbetalning af förenämnda lån å trettiofemtusen mark och för betäckande af bolagets löpande skulder tiotusen mark utskrifva fyratiofemtusen mark; hvarför och då Kankdirektören Tamelander icke afträdt sina andelar i omordade fartyg skriftligen på sätt uti 7 SS i Sjölagen, såsom sagda lagrum lyder i Kejserliga förordningen den 11 November 1859, stadgas, samt Tamolander vid sådant förhållande icke var fri från betalningen af det utskrifna beloppet Höfradten, med upphäfvande af Haradsrättens utslag, ålagt Bankebrik tören Tamelander att till Sjökaptenen Nylund, i dennes förenämnda egenskap, utgifva fordrade etthundra fyratiotvå mark samt fem procents årlig ränta räknadt från den 15 Maj 1911, å sagda belopp tills full betalning följde, å ettusen tvåhundra femtio mark till den 7 November 1711 och å åttahundra femtioåtta mark till den 9 Mars 1912, samt därhos med trehundra sextio mark godtgöra Sjökaptinen Nylund hans för målet i Häradsrätten hafda umgälder. Uti Hofrättens dom har Runkdirektoren Tamelander anhållit om ändring medels deduktion, den Sjökaptenen Nylund bemött. Kejserliga Senaten finner skäl ej frekomma till ändring i Hofrättens domKaupperentrun Samelander ålägges att till Sjökaptenen Sylund i ersättning för hans i Senaten för målet hafda kostnader utgifva sextio mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse lander. Kejserliga Senaten för Finland: Tina Savikoski: Alped Luksiala. R. Amberg Samuli Koski. 74. Allmman 1281
Marraskuun 2. päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa vekselijutussa, jossa Talollinen Antti Rantola, Pöytyän pitäjästä, on hakijana sekä Varatuomari Turi Jänsen - Storbacka, Turun kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusorastonja Marraskuun 2. päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on esittelyttänyt itselleen jutun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Varatuomari Jänsén - Storbacka on Turun Raastuvanoikeudessa vaatinut Antti Mantolaa velvoitettavaksi Kantolan 29. päivänä Heinäkuuta 1914. asettaman ja siirtämän sekä W. Hurme nimisen henkilön hyväksymän ja puuttuvan maksun tähden potistatun vekselin nojalla suorittamaan Jan sen - Storbackalle, vikselin haltijana, sen sisällyksen 3400. mark kaa 6. prosentin vuotuisine hartoineen vekselin erääntymispäitämä: F. F. A. S. - B. et. - A. B. - Sok. N. S. No 2 147. Pag. 57. R. D. 1916.
västa Tammikuun 29. päivästä 1915., 1/3 prosenttia provisionia ja 4. markkaa protestikustannuksia. Antti Kantola on myöntänyt olevansa mainitun vihselin anottaja ja siirtäjä; mutta koska Rantola oli antanut rekselin Talolliselle Juho Maverille ja tämä vasta sen jälkeen kuin vekseli oli prosestattu li antanut sen Varatuomari Jansen - Storbackalle kirjoittamatta hutenkaan siirtoa vekseliin, on kantola hatsonut ettei Jänsén - Storbaaka, joka ei ollut antanut vaksetusta mitään vastiketta, voinut vekseliorkeudella hakea maksua vihsetusta minkä vuoksi Rantola on vastustanut kannetta. Kuulustettuaan Juho Haveriakin asiasta, on Maastuvanoikeus, jossa Varatuomari Jänsén - Storbacka ja Antti Rantola humpikin ovat anoneet korvausta kuluntaan, Toukokuun 22 päivänä 1915. julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla nytjännyVaratuomari Jänsén - Storbackan kanteen ja velvoittanut Jänsen - i torsadan viidelläkymmenellä markalsa korvaamaan Kantolan oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonne Varatuomari Jänsän - Storbacka oli redonnut Maastuvanoikeuden päätöksestä, on Joulukuun 31. päivänä 1915. antanut tuomion asiaan; ja koska Antti Kantola oli myöntänyt asettaneensa hysymyksessä olevan viksellen, joka nuuttuvan maksun tähden oli laillisessa järjestyksessä puolestattuviin ja kun Varatuomari Jänien storbacka oli Antti Rantolan en1283 ren oikealin potistiin menoa sille merkitsemän avoimen siirron perusteella vekselin oikea omistaja, on Hovioikeus, nojaten Suomen Tuuri nuhtinaanmaalle Maaliskuun 7. päivänä 1858. annettuun Keisarilliseen vekselisääntöön, velvoittanut Antti Kantolan, saadessaan alkuperäisen ochselin kuitattuna, suorittamaan Varatuomari Jänsa-stor
backalle vekselimäärän kolmetuhatta neljäsataa markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen Tamnikuun 29. päivästä 1915., kolmannenosan prosenttia oikeelimäärästä provisionia ja neljä markkaa protestikustannusten korvausta, jota paitsi kantolan tuli neljälläkymmenellä markalla korvata Jänsen - Stor backan oikeudenkäyntikulunget. Hovioikeuden tuomioon on Antti Kantola hakenut muutosta perustelmalla, johon Varatuomari JämsénStorbacka on vastannut. Keisarillinen Senaatti katsoo ettei ole aihetta muuttaa Hovioikeuden tuomiotaAntti Kantola velvoitetaan maksamaan Varatuomari Jänsén - Storbackalle hänellä juteen vuoksi täällä olleiden kulujen korvaukseksi kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen SenaattiFelis Sauhocko B. Anneberg. Alped Luuksiala Samuli Koski. K. V. Brunnusta Marraskuun 2 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulhossa korvausjutussa, jossa Asioitsija Kaarle Albert Eklund, Holsingin kaupungista, on hakijana sekä toiminimi P. IidoKone Tuomalainen Kalustekauppa Osakeyhtiö, myös, Erkin gistä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Marraskuun 2 Keisarillinen ilmaatti on itullensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot P pidoron Suomalainen. Rahistokauppa Osakeyhtiön puolesta on Utsingin kaupungin Maastuvan oikeudessa lausuttu, että Eklunda li Maaliskuun 9. päivänä 1910. laaditun välikirjan mukaan sanotusta päivästä alkaen 1912 vuoden Marraskuun loppuun toiminut osakeyhtiön ompelukoneitten myyjänä eli vuokraajana ja rahankantajana, jona läsnä: R. G. l. B.S. Ant. K. SS: 2148. Sgr 38. R. S. 1916. päivänä 1916.
Eklunden tuli joka lauantai tehdä toimistaan tili ja lähettää se ynnä siihen kuuluvat asiakirjat ja ne rahat, jotka hän kuittimerkkien mukaan oli kantanut, yhtiön konttoriin Talikirjan mukaan tuli Eklandin ninä tapauksessa että ompilukomme vuokraaja keskeyttäisi vuokramaksunsa ja jättäisi konun takaisin yhtiölle koneen vuokraamisesta edelläkäsin kautamastaan puolisionista suorittaa yhtiölle takaisin niin suuri osa, kuin vastasi maksamatta jätettyä vuokraa ja jos omplukoneen vuokraaja hävittäisi komme, oli Eklundin täydellisesti korvattava yhtiölle siten syntynyt vahinko, Kun Eklund luopumaan kerrotusta toimestaan kuitenkin oli jättänyt neljän eri viikkotilityksen mukaan kantamistaan rahoista yhtiölle suorittamatta yhteensä 208 markkaa 25 penniä, eikä ollut yhtiölle maksanut takai rin vuokratuista, mutta sitten yhtiölle takaisin tuoduista neljästä ompelukemusta provisionina etukäteen kantamaan 64. markkaa eikä myöskiään yhtiölle korvannut vuokralle antamiensa; mutta vuokraajain hävittämän kahden ompelukoneen hintaa, 160 ja 165 markkaa on P. Pederon Suomalainen. Kalusto kauppa Osakeyhtiön puolesta vaadittu Kaarle Grekert Eklundia velvoitettavaksi yhtiölle suorittamaan edellämainitut määrät yhteensä 637 markkaa 25. penniä Kanteesta kuultuna on Kaarle Heribert Eklund, kieltäin olevansa velassa yhtiölle, vastustanut kannetta Kaastuvanoikeus, jossa asianeraiset molemmin puolin ovat pyytäneet korvausta kustannukustaan, on Syyskuun 15. päivänä 1913. julistetulla päätöksellä, koska P. Pideron Tuomalainen Katustekauppa Osakeyhtiö eli näyttänyt että Kaarle Meribert afhandrotessaan Marraskuulla 1912 yhtiin palveluksesta, oli jäänyt yhtiölle velkaa kaikkiaan kuusisataa viisikymmentäpitsemän markkaa kaksikymmentäviisi penniä, velvoittanut Kaarle tembert Eklundin kuiten medemaan Vidoron Tuomalainen. Kälustekauppa 1285
Osakeyhtiölle suorittamaan vaaditut kuusisataa viisikymmentämitsemän markkaa kaksikymmentäviisi penniä kuin myöskin kuudella kymmenelläviidellä markalla korvaamaan yhtiön oikeudenkäyntikustannukset levioikeus, jonka tutkittavaksi Kaarle Erikert Eklund vetoamalla oli saattanut nitun on Joulukuun 20 päivänä 1915 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvan oikeuden päätöksen varaan ja velvoittanut Eklundin korvaamaan P. Pieloron Tuomalainen Kalustokauppa Osakeyhtiölle silsä jutusta tovioikeudessa olleet kustannukut viidelläkymmenellä markalla. tovioikeuden tuomioon on Kaarle Meribert Eklund anonut muutosta Keisarillinen Senaatti katsoo ettei ole ochetta muuttaa Hovioikeuden tuomista siitä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaalle tiin Karikoski Alfred Kiuksiala. tina Marikoski Alfred Luksiala. B. Annberg  A. W. Rustmanie. B. Anneberg  A. W. Lill Hausmanen Samuli Koski. 1/ Matti Syrjänen 29: SS: 157 Säg. 153. Rd. 1916. Den 2 November 1916. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedrätt revisions skilling från Kejserlige Åbo fafrätt inkommet mål emellan Hemmansegaren Johannes Eliel Pettersson, från Ketais by i Korpo socken, sökande, samt förre Hemmansären Wilhelm Laine - Matsson, från Kurkkas enstaka hemman i Pargas socken, för egen del och såsom målsman för sin hustru Johanna Josefina, svarande, angående häfvande af hemmansköp: Oifven uti Justitielparte mentet den 2 November 1916 Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem såvidt nu är i fråga, inhämtat följande Vid Häradsrätten i Tarvas sockens tingslag har Johannes Emil Pettersson anfört, att Wilhelm och Johanna JoseSina Laine - Mattsson hade den 30. December 1913 medels frivillig auktion Försålt sin egande Östergård benämnda Dode: W. 1. f. B. K. C. R.
hälft af Kurkkas enstaka skattehemman i Pargas åt Johannes Eliel Pettersson för ett pris af 21500. mark, hvarvid bland annat lägenhetens åkerassat af makarna Laine - Matlsson uppgifvits vara 55 tunnland och skogsmarken likasä 55. tunnland, men emedan hela Östergård hemmans årend utgjorde indast 24. tunneland, 19. kappland och däraf odlad mark endast 33 tunnland 12. kappland hvari arealen af från hemmanet tidigare försålda och utbrutna fyra järceller, utgörande samman lagdt minst 7 1/2 tunnland, äfven inginge, till följd hvaraf den försålda arralen omfattade endast 87. tunneland och däraf odlad jord högst 30. tunn land, samt bestämmelsen om Ankan Aina Holmströms rätt till kobete från hemmanet uti det omedelbart efter auktionen upprättade köpebrefvet afsattats i en helt annan förm, än hvad vid köpslitet öfverenskommits, äfvensom köpebrefvet vore oafslutadt beträffande ett af makarna Laine - Mattsson från lägenheten undantaget jordområde, har Johannes Emil Pettersson verkat, att omförmälda köp måtte förklaras ogiltigt 1/3 målet hörd, har Wilhelm Laine Mattsson motsagt käromålet. Häradsrätten, hvarest parterne ömsesides anhållit om ersättning för sina kostnader å rättegången, har medels den 6. Februari 1914 afkunnadt utslag utlåtit sig i saken; och emedan Johannes Eliel Pettersson, dagen förrän han på ofvannämnda auktion inropat ifrågavarande hemman, gjort sig underkunnig om hemmanets äger samt Wilhelm Laine - Mattsson, då han vid auktionstillfället tillfrågats om storleken af lägenhetens edlade ägor och talal årial, endast meddelat, att Tareellega ren Josef Alfred Söderholm uträknat de förra till femtiofem tunneland, men ingalunda försäkrat, att dessa uproitter vore riktiga utan tvärtom hänvisat Pettersson till den storskifteskomplette ringskarta, hvilken vid tillfället funnits till hands och af Pettersson noga granskats, hvarvid denne kunnat finna, 287
att den meddelade uppgitten åtminsto ne beträffande totalarialen ej varit riktig äfvensom det i öfrigt tillkomme köpare att vid köpe själf förvissa sio om storleken och beskaffenheten af de ägor, lägenheten tillydde, emedan den omständigheten, att ifrågavaran de köpebref omsattade Östergård hälft af Kurkkas hemman, ehuru från densamma afsöndrats fyra parceller, evore på saken verkande, enär vid auktionen parcellerna och de från dem utgående afgälderna i samband med uppgifterna om köpevillkoren blifvit omnämnda; emedan i öfrigt utredts, att den i köpebrefvet ingående bestämmeligen om tina Holmströms rätt till kobete tillkommit på och, hvad ordalydelsen vidkomme i öfverensstämmelse med Johannes Eliel Petterssons uttalade önskan samt emedan parterne vid köpebrefvets upprättande förenat sig om att senare i detsamma införa längdmålten för grännerna omkring det område Wilhelm och Johanna Josefina Laine - Mattson förbe288 hållit sig till viss tids nyttjande, men hvilket omräde till sin planring och storlek varit Pettersson fullt bekant, ty har Häradsrätten förkastat käromå set äfvensom ålagt Johannes ElielPettersson att med femtio mark godt göra makarna Laine - Matlsson deras rättegångsumm gälder Hofrätten under hvars pröfning Johannes Eliel Pettersson i vädevåg dragit målet har genom den 24. Mars 1916 däri gifven dom låtit vid Häradsrättens utslag bero äfvensom skuldigkänt i Pettersson att med femtio mark ersätta Wilhelm Lainen Mattson dennes för svarandetalans bevakande förrätten hafda kostnader Uti Hofrättens dom har Johan nes Eliel Pettersson anhållit om ändrina medela deduktion, den Wilhelm Laine - Matlsson bemätt Kejserliga Senaten Sinner skäl icke förekomma till ändring uti Hofrättens dom. Johannes Abel Pettersson ålägges att med sjuttiofem mark ersätta Wilhelm Laine - Mattsion hans för målet i
Senaten halda kostnader, det alle, som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland Walter Andersin. Johannes Pesonen. K R. Helanen K. Auer No 2158. Pag. 260 K. D. 1916 Asian SihannanoMarraskuun 2 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tullessa velkomisjutussa, jossa Leskirouva Charlotta Öberg, Lappeenrannan kaurungista, on hakijana sekä Helsingin kaupungissa asuva entinen Senaattori Kaarlo Castrin vastaajana Annettu Oikeusorastossa Marraskuun 2. päivänä 1916 Keisarillinen Senaatti on itselleen osittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedet: Charlotta Öhbergille Huhtikuun 21. päivänä 1912 toimitetun haasteen nojalla on Senaalleri Castrén Lapreen rannan kaurungin Maastuvanoikeu dessa vaatinut että Charlotta Åhberg velvoitettaisiin suorittamaan laskinille Kauppias Adolf Leonen Castrémille siir tämän laskun mukaan, 51. onglannen mentaa 13 hettingiä 8 penniä korkoineen maksuna Kauppias Lionin Charlotta Th. beroille Maaliskuun 3 päivänä 1911 lähettämistä kolmesta ostiallisesta viiniä Lämä N.t. J. T. R. 6. K.S.
sutussa kuulusteltuna on Charlotta Öhberg myöntäen saaneensa laskussa mainitut tavarat väittänyt maksaneen sa kaikki velkansa Kauppias Lionille sekä sen vuoksi vastustaneet kannetta Kaastuvanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvaan ta oikeudenkäyntikuluistaan on Heinäkuun 8 päivänä 1912. julistamallaan päätöksellä, koska Charlotta Ehlaga eli myöntänyt saaneensa velkomuksen perusteena olevassa laskussa mainitut tavarat, voimatta näyttää mitä maksaneensä, velvoittanut Charlotta Åkbergin kuitin saadessaan suorittamaan Senaasto ri Castrinille vaaditut viisikymmentäyksi puntaa kolmetoista skillingiä kolme peneä Englännen rahaa tai vastaavan määrän Suomen rahaa makswaikana käyvän kurssin mukaan viiden prosen tin vuotuisine korkoineen, lukien haaste päivästä Huhtikuun 21. päivistä 1912, kuunes täysi maksu toimitettiin, kuin myös sadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamaan sinaattori Castrénin oikeudenkäyntikulut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Charlotta Oikera oli vetoamalla saattanut ja tun, on Kesäkuun 22 päivänä 1916. antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raas tuvanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Charlotta, Åbergin suorittamaan Senaallori Castrénille, korvauksekei hänellä vastaamisvallan valvomisesta Hovioikeudessa olloista kuluista, viisikymmentä markkaa levioikeuden tuomioon on Charlotta Efterä anonut muutosta perustelmalla, johon lenaattori Castrén on vastannut Keisarillinen Senaatti katsoo, ettei ole aihelta muuttaa Hovioikeuden tuomiota Charlotta Oikera velvoitetaan suorittamaan Ienaattori Castrénille hänellä jutun vuoksi Senaatissa olluden kulujen korvaukseksi kuusikymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Waltevarderein Johannes Pesonen. K J. Helanen K. Auer Oman Ahauman 1290 SS 9
291 No 2178 Pag. 234 RD 1915. SS 9 Marraskuun 4 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullassa testamentin moitajutussa, jossa ovat Maalari Abraham Petarius Abrahaminpoika Ojala, Kauvatsan kappelin Yttilän kylästä Torppari Juho Iisakki Tervasmäki vainajan leski Maria Fredrika Abrahamintytär Tervasmäki. Euran pitäjän Euran kylästä, Seppä Erland Pelander ja Työmies Vilhelm Oskar Kustaan poika Mäenrinta, edellinen vaimonsa Loviisa Samulintyttären ja Mäenrinta vaimonsa Edla Vilhelmiina Alrahamentyttären edusmiehenä Euran pitäjän Sorkkisten kylästä Maalari Iisakki Ojala eli Neittamo ja Postiasemanhoitaja Gustaf Tuominen, jälkimäinen vaimonsa Amanda JuhoFredrikintyttären edusmiehena Hinnerjoen pitäjän kirkonkylästä J. P. R. H. - A. B. K.1. - S.K. M. S:nen
sekä entinen Tilallinen Fredrik Fredrikinpoika Warpula, vaimonsa Eeva Kristiina Samulintyttären edusmiehenä, Taivassalon pitäjän Kaustion kylästä, yhteisesti hakijoina sekä Hinnerjoen kunta vastaajana: Annettu Oikeusostossa Marraskuun 4 päivänä 1916. Keisarillinen Senaattiin itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Sittenkun Hinnerjoen kunnan kunnallislautakunta oli Helmikuun 6 päivänä 1911 Eurajoen, Lapin, Hinnerjoen ja Luvian pitäjäin kärääkunnan Kihlakunnanoikeudessa testamenttina valoo nut Joulukuun 27 päivänä 1910 kuolleen, Hinnerjoen pitäjän Hinnerjoen kylässä, asuneen Itsellisen Samuli Kustaa Samalinpoika Ojalan viimeksi mainitun vuoden Kesäkuussa tekemäksi ilmoitetun suullisen määräyksen, jonka mukaan Samuli Kustaa Ojala oli luvannut kaiken jäämistönsä Hinnerjeen kun nan vaivaiskassalle, ovat Abraham Oe1292 SS 9 tavius Ojala, silloin vielä elossa ollut Juho Iisakki Tervasmäki vaimonsa edus miehenä, sekä Abraham Ostavius Ojalan muut edellä luetellut asiakumppanet, haastutettuaan Hinnerjoen kiinnan mainittuun Kihlakunnanoikeuteen, siellä lausuneet, että Samuli Kustaa Ojala oli useina elämänsä viime vuosina ollut heikkomielinen ja hänen tuhansa kysymyksessä olevassakin tilaisuudessa väin heurupuhetta, jota lausumaan hänet sitäpaitsi oli koukuteltu, eikä Samuli Kustaa Ojala pari kolme päivää myöhemmin enää ollut muistanutkaan tuota puhettaan, vaan oli omaisuudestaan antanut aivan toisellaisia määräyksiä; että valvottu testamentti oli tehty sillä nimenomaisella ehdolla että Samuli Kustaa Ojala kuolisi siihen tautiin, jota hän silloin sairasti, mikä ehto kuitenkaan aollut tetoutunut; sekä että testamentin valrentakin oli arvoten, koska kunnallislautakunta ilman kuntakokouksen valtuutusta oli valvinnon toimittanut ja ovat Abraham Petavius Ojala ja hänen
myötäpuolensa, joista Abraham Petarius Ojala, Maria Fredrika Abrahamintytär Loviisa Samulintytär, Edla Vilhelmiina Abrahamintytär Iisakki Ojala, Amanla Juho Fredrikintytär ja Eeva Kristiina Samulintytär olivat Samuli Kustaa Ojala - vainajan lähimmät perilliset, sen vuoksi vaatineet, että kerrottu testamentti julistettaisiin mitättömäksi ja Hinnerjoen kunta velvoitettaisiin korvaamaan heidän oikeudenkäyntikulunsa. Asiasta kuultuna on Hinnerjan kunta anonut, että kanne oikeettomana hylättäisiin. Kihlakunnanoikeus on Lokakuun 23 päivänä 1912 julistamassaan päätöksessä lausunut selvitetyksi, että Samuli Kustaa Ojala oli jonakin päivänä Kesäkuussa vuonna 1910 kolmen todistajan läsnä ollessa, jotka hän omasta ulottustaan varta vasten oli paikalle kutsunut, suullisesti tehnyt kysymyksenalaisen testamentin ja että Samuli Kustaa Ojala sekä yleensä että kysymyksenalaisen 1293 R. D. jälkisäädöksen tehdessäänkin oli ollut kykenevä arvostelemään tekojaan ja niiden vaikutuksia sekä hallitsemään ja valitsemaan tekojensa vaikuttimia, mihin nähden ja kun ei oltu talonsaatettu, että Samuli Kustaa Ojala olisi testamenttimää räyksensä ehdoksi pannut että hän silloin sairastamaansa tautiin kuolisi, sekä kun testamentti oli laillisessa järjestyksessä Hinnerjoen kunnan vaivaiskassan puolesta valvottu, Kihlakunnanoikeus on P. K:n 11 luvun 1 SS:n nojalla kylännyt kanteen. Henoikeus, jonka tutkittavaksi ettraham Petavius Ojala ja hänen myötäpuolensa olivat veteamalla saattaneet jutun, on Heinäkuun 30 päivänä 1915 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioen ovat Abraham Oetavius Ojala ja hänen myöläpuolen ra anoneet muutosta perustelmalla johon Hinnerjoen kunnan puolesta on
vastattu. Keisarillinen Senaatti katsoo ettei ole esitetty syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota. Abraham Oetavius Ojala ja hänen myötäpuolensa velvoitetaan suorittamaan Hinnerjoen kunnalle maksut kahdeksantoista markkaa kunnan kappaleesta Keisarillisen Senaatin tuomiota. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: Johannes Pesonen. K. Helanen. Johannes Pesonen. K. Helanen. A. V. Huurun Samuli Koski. K. R. Helanen. K. Auer. Matti Syrjänen Marraskuun 6 päivänä 1916 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio mestorahalla Keisarillisesta Wiipurin Henoikeudesta tulleessa, tilän luovuttamista koskevassa jutussa jossa Vuokraaja Henrik Viktor Järvi nen, Sysmän pitäjän Karilanmaan kylästä, on hakijana sekä samassa kylässä asuva Talollinen Alfred Ruuttila vastaajana. Annettu Oikeusosastossa Marraskuun 6 päivä nä 1916 Keisarillinen Senaatti on itsellen sittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot 3 päivänä 1914 tunnitetun haasteen nyllä n Alfred Muuttila Sysmän pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa 23 päivänä 1902 tehdyllä vuokrakirjalla saanut viidentoista vuoden ajaksi lukun senjälkeisen Marraskuun 1 päivästä, Talolliselta J. B. Rantaselta vuokralle tämän omistaman Uskelän oli Karilanmaan maatsutilan No 2. Karilanmaan kylässä hinnä H. A- 71 - n 11 - 11. Ossian Schauman 1294 Pag 33 R S. 1916 Henrik Viktor Järvinelle Maaliskuun lausunut, että Kurunen oli Kesäkuun No 2179. 163