Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
nimisen ojan yli johtavan sillan Kiikan ja Kauvåtianappelien välisellä maantiellä 1,940. markan urakkasummasta, jättäen samalla tientekovelvollisille 25. päiväksi sanottua kuuta päivätyn takauskirjan, jossa Vilho Aimalä oli sitoutunut lailliseen takaukseen puheenalaisella tiellä Kalle Sarmin tehtäväksi annettavien siltojen ja rumpujen rakennustyön kelvollisuudesta, määräajalla valmistumisesta sekä ehkä etukiitaen annettavista rahoista ynnä muista ehdoista, mutta että Kalle Sarm olikin jättänyt sillanrakennuksen keskeneräiseksi, minkä johdosta tientekolahon oli täytynyt huutokaupalla tarjota sillan valmistamistija tehtavaksi ja lahka sen kautta jontunut sillasta ynnä tuon huutokaupan kustannuksista maksamaan 1840. markkaa 85. penniä enemmän kuin Kalle Larmille oli luvattu; ja koska Kihlakunnanoikeus oli päätöksessä 5. päivänä Helmikuuta 1904. tuominnut Kalle Sarmen suorittamaan tientekolaholle äskenmainitun rahamäärän, mutta Kalle Larmilta oli ulosottoyrityksessä puuttunut varoja sen maksamiseen, on Frans Oskar Junsela vaatinut, että Vilho Åimälä velvoitettaisiin kerrotun takaukiensa perusteella suorittamaan tiintekolaholle sanotut 1,840. markkaa 85. penniä sekä sen ohessa borvaamaan laholle sen oikeudenkäyntikustannukset. Asiasta kuulustettuna, on Vilho Åimala tosin myöntänyt allekirjoittaneensa yllämainitun takauskirjan, mutta väittänyt, että tuokirja, kuten sen sananmuodosta kävi ilmi, edellytti useampia takausmiehiä, jonka vuoksi ja kun Kalle Larm oli laiminlyönyt hankkia lisätakausmiehiä, Vilho Aimälä on vastustanut kannetta. Kihlakunnanoikeus on 12. päivänä Lokakuuta 1904. julistanut päätöksensä asiaan; ja koska 505 200
Vilho Äimälä oli myöntänyt menneensä puheenalaiseen takaukseen sekä allekirjoittaneensa kanteen perusteeksi pannun takauskirjan, sentähden ja kun Vilho Aimälä ei ollut tahtonutkaan toteennäyttää väitettään, että muita henkilöjä hänen kerallaan olisi sitoutunut tuohon takaukseen, eikä takauskirjan sanänmuotokaan ehdottomästi edellyttänyt useampia takausmiehiä, on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Vilho Aimälän heti kuitin saadessaan maksamaan Frans Oskar Juuselalle, kysymyksessä olevan tientekolahon valtuuttamana, Kalle Lammin suoritettaviksi 5. päivänä Helmikuuta 1904. tuomitut tuhat kahdeksansataa neljäkymmentä markkaa kahdeksankymmentäviisi penniä, jonka ohessa Vilho Åimälän tuli kahdellakymmenelläviidellä markalla korvata Frans Oskar Juuselalle hänen oikeudenkäyntikustannuksensa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Vilho Äimälä oli vetoamalla saat tanut jertun, on tuomiossa 29. päivänä Tammikuuta 1908. vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen sekä sitä paitsi velvoittanut Vilho Aimälän suorittamaan Kuittisten, Vampulan ja Kauvatsan kuntien tientekolaholle, sillä Hovioikeudessa jietun vuoksi olleiden kulunkien koivaukseksi, neljäkymmentäviisi markkaa. Hovioikeuden tuomioon on Vilho Aimala anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, jonka kaksoiskappaleen Frans Oskar Juusela on perinyt, hänen kumminkäan vastaamatta asiaan. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän, jutun ja katsoo, ettei Vilho Aimälä ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi, minkä ohasa Vilho Äimälä velvoitetaan suorittamaan Huittisten, Vampulan 606 Ett.
ja Kaurataan kunteen tiontekolaholle maksut sen kappaleesta tätä Keisarillisen Senaatin päätöstä, kaksikymmentäkuusi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: A. Henr. SnellmanCarl. Kungvist C. J. Fingren Edala klander. 20p 607 No 2298. Pag34 Rd 1908. / E. Thesleff. Joulukuun 4. päivänä 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, palkintoa koskevassa jutussa, jossa Kauppias Wasili Feoktistoff, Sippolan pitäjän Kaipiaisen kylästä, on hakijana sekä Pietarin kaurungissa Venäjän keisarikuntaa toimiva Putiloffin Tehdas Osakeyhtiö niminen yhtiö, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 4. päivänä Joulukuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itsellensä sittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Wehkalahden ja Sippolan pitäjien käräjäkunnan 1903. vuoden lakimääräisiin talvikäräjiin on Pietiloffin Tehdas Osakeyhtiön puolesta, Wasili Fecktistoffille toimitetun kirjallisen haasteen noalla, lausuttu, että yhtiö 25. päivänä Helmikuuta 1902. asianosaisten kesken tehdyn kirjallisen kontrahdin mukaan oli Wasili Feoktistoffille sanotun vuoden purjehduskautena käytettäväksi vuokrannut muun muassa "Svir, ja "Olanka" nimiset proomut kahdentuhanLäsnä: J N. G. W. E. P. A G. B. F. M.
nen seitsemänsadan ruplan vuokraa vastaan kummastakin proomusta sekä ehdolla että Wasili Feoktistoff vastaisi semmoisesta proomujen vahingoitta, misesta, josta asianomainen vakuutusyhtiö, jossa alukset osakeyhttiön huolenpidosta olivat merivahingon varalta vakuutettavat kolmeen neljänteen osaan niiden arvosta, ei vastaisi; ja koska "Soir" niminen proomu, jonka arvo oiollut kahdeksantuhatta kaksisataa ruplaa, 24. päivänä Kesäkuuta 1902. oli tehnyt haaksirikon ja uponnut sekä Ölanka" niminen proomu 17. päivänä seuraavaa Elokuuta oli vahingoittunut ja sen korjaamiseen oli kulunut kaksituhatta kuusisataa kaksi markkaa kaksikymmentäneljä penniä, joista rahamääristä Pohjois Vakuutus yhtiö" niminen vakuutusyhtiö, jossa mainitut alukset olivat olleet vakuutetut, oli Putiloffin Tehdas Osakeyhtiölle suorittanut vahingonkorvauksena vakuutus -sopimuksen mukaisesti kolme neljättä osaa eli prosomusta "Svir " kuusituhatta sata viisikymmentä ruplaa ja proomusta Olanka " tuhatyhdeksänsataa viisikym20 SS: 58 mentäyksi markkaa kuusikymmentäkahdeksan penniä, sekä Wasili Feoktistoff sitä paitsi oli proomujen sovitusta vuokrasta jättänyt maksamatta kaksituhatta satakahdeksankymmentäkolme ruplaa kahdeksankymmentä kopekkaa ja erään "Tuloksa" nimisen proomun hinauksesta Schliusselbergin kaupungista Venäjän keisarikunnassa Janaslahteen oli yhtiölle maksava sataviisikymmentä ruplaa, on yhtiön puolesta vaadittu, että Wasili Feoktistoff velvoitettaisiin yhtiölle suorittamaan neljäs osa "Toirin" arvosta kaksituhatta viisikymmentä ruplaa, yhtä suuri osa Olanka, proomun korjauskustannuksista kuusisataa viisikymmentä markkaa viisikymmentäkuusi penniä sekä mainitut maksamatta jätetyt proomujen vuokra- ja hinausmaksut kaksituhatta kolnesataa kolmekymmentäkolme ruplaa kahdeksankymmentä kopekkaa eli siis yhteensä neljätuhatta kolmesataa kahdeksankymmentäkolme ruplaa kahdeksankymmentä kopekkaa ja kuusisataa viisikymmentä markkaa viisikymmentäkuusi
penniä korkoineen. Asiasta kuulustettuna on Wasili Feoktistoff väittänyt, että edellä mainitun asianosaisten välillä tehdyn kontrahdin mukaan Pietiloffin Tehdas Osakeyhtiö oli ollut velvollinen vakuuttamaan kysymyksessä olevat proomut niiden täydestä arvosta, joten yhtiö, ellei se ollut sitä tehnyt, oli itse kärsivä vahinkonsa siitä ja että saman kontrahdin mukaan Wasili Fecktistoffille, jos hän ennen 1. päivää Elokuuta 1902. antaisi vuokraamansa proomut takaisin tahi jos joku niistä ennen sanottua päivää hukkuisi, oli sovitusta vuokramaaristä hyväksi luettava seitsemäntoista ruplaa viisikymmentä kopekkaa joka päivästä proomua kohti mainittuun päivään asti; ja kun "Soir" nimisestä prosomusta maksettavasta vuokrasta siis, kun se 24. päivänä Kesäkuuta 1902. vajosi, oli lyhennettävä yhteensä kuusisataa neljäkymmentäseitsemän ruplaa viisikymmentä kopekkaa ja Wasili Feoklistoff, vaikka proomut kontrahdin määräyksen mukaan olivat hänelle luovutettavat ensi avovedellä, oli saanut proomun"Olanka." käytettäväkseen vasta kolmetoista päivää myöhemmin eikä ollut ensinkään sen jälkeen kun proomu oli joutunut haaksirikkoon, vaikka proomu oli tullut korjatuksi jo 10. päivänä Syyskuuta 1902. ja siitä päivästä lukien vielä oli ollut avovettä viisikymmentäkolme päivää, saanut tuota proomua käyttää, joten sen vuokrasta oli lyhennettävä kuudestakymmenestä kuudesta päivästä yhteensä tuhat yksisata viisikymmentäviisi ruplaa, ja Wasili Teoktistoff paitsi sitä, minkä Pietiloffin Tehdas Osakeyhtiö oli hänen hyväkseen lukenut, oli yhtiölle suorittanut satakolmekymmentä ruplaa sekä korvaus "Tuloksa" nimisen proomun hintaamisesta oli sovittu yhdeksäksi kymmenekse kolmeksi ruplaksi seitsemäksikymmeneksi kopekaksi, on Jasili Feoktistoff vastustanut kannetta ja sen ohessa Sutiloffin Tehdas Osakeyhtiölle 10. päivänä Kesäkuuta 1904. pidettyihin välikäräjiin, jolloin asia oli ollut edelleen käsiteltävänä, toimitetun kirjallisen vastahaasteen nojalla kerto669 204
nut, että hän kontrahdin nojalla oli purjehduskautena vuonna 1902. sitoutunut Venäjän Valtion laskuun suoritta, maan Laatokan järvellä olevan Suhonmajakan perustan vahvistamiseksi tehtävän täytetyön sovitusta maksusta kahdeksankymmentä ruplaa kuutiosakenilta, uhalla että Venäjän Valtio, ellei Fektistoff kokonaisuudessaan täyttäisi urakkaansa, olisi oikeutettu pidättänään kultakin tehdyltä kuutiosahohevilta hänelle tulevasta palkkiosta kymmenen ruplaa; ja kun Pietiloffin Tehdas Osakeyhtiö, jotta Feoktistoff oli vuokrannut edellämainitut proomut kivien kuljettamista varten sanotulle majakalle, sen kautta että yhtiö, sittenkun proomu "Olanka " kärsittyään haaksirikon oli tullut jälleen korjatuksi, oli kieltäytynyt jättämästä sanottua proomua Feoktistoffin käytettäväksi, oli matkaansaattanut, että Feoktistoff, joka majakalle oli kuljettanut 252, 78. kuutiosasehenia kiviä, ei ollut voinut loppuun saattaa työtään, kun muita proomuja kivien kuljettamista varten ei ollut saatavissa 610 20 SS ja että Feoktistoff, joka kontrahdin nukaan toimittamistaan kivistä olisi ollut saapa kaksikymmentätuhatta kaksi sataa kaksikymmentäkaksi ruplaa neljä, kymmentä kopekkaa sen sijaan oli saanut ainoastaan seitsemäntoista tuhatta kuusisataa yhdeksänkymmentäneljä ruplaa kuusikymmentä kopekkaa, on Wasi li Feoktistoff vaatinut, että Putiloffin Tehdas Osakeyhtiö velvoitettaisiin Feoktistoffille korvaamaan Feöktistoffin siten kärsimä vahinko ja siinä suhteessa hänelle suorittamaan kaksituhatta viisisataa kaksikymmentä seitsemän ruplaa kahdeksankymmentä kopekkaa Putiloffin Tehdas Osakeyhtiön vastustettua Wasili Feoktistoffin vastakanteen ottamista käsiteltäväksi yhtiön ajaman kanteen yhteydessä, on Kihlakunnanoikeus tämän johdosta päätöksellä 10. päivältä Kesäkuuta 1904. julistanut, ettei Kihlakunnanoikeus, koska Wasili Fecktistoff ei ollut toimittanut vastahaastettaan Putiloffin Tehdas Osakeyhtiölle O.Kn 11. luvun 6. SS:sä säädetyssä ajassa, voinut velvoittaa Putiloffin Tehdas Osa
keyhtiötä siihen vastaamaan sekä sittemmin muissa osissa ratkaissut asian, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat moneet korvausta oikeudenkäyntikulun geistaan, päätöksessä 16. päivänä Syyskuuta 1904. ja katsonut selville käyneen, että Kasili Fecktistoff edellämainitulla 25. päivänä Helmikuuta 1902. tehdyllä kontrahdilla oli Putiloffin Tehdas Osakeyhtiöltä sanotun vuoden purjehduskuudeksi vuokrannut "Sair" ja Oanka" nimiset pää mut kahdentuhannen seitsemänsadan ruplan vuokraa vastaan kummastakin proomusta ja ehdolla, muun muassa. että Wasili Feöktistoffin piti Putiloffin Tehdas Osakeyhtiölle korvala sellainen purjehduskautena prosomuille ehkä sattuva vahinko, jota vakuutusyhtiö, missä proomut yhtiön toimesta olivat vakuutettavat, ei kustantaisi, sekä että hän sili Fecklistoff oli oikeutettu, jos joku mainituista prosomuista hukkuisi ennen 1. päivää Elokuuta 1902. tahi Feoktistoff ennen sanottua päivää jättäisi ne Putiloffin Tehdas Osakeyhtiön haltuun, lukemaan hyväkseen seitsemäntois611 208 ta ruplaa viisikymmentä kopekkaa jokaisesta Elokuun 1. päivän edellisestä päivästä kummastakin proomusta, että proonut, joista Feoktistoff sai "Svirin, haltuunsa avoveden tultua ja Olankan" kolmetoista päivää myöhemmin, syystä että viimeksimainitusta ensin oli piirettava Pietarin kaupungista Janaslahdelle tuotu lasti, sittemmin Tasili Feoktistoffin hallussa ollessaan, hänen syyttään tekivät haaksirikon, " Soir, täydellisen 24. päivänä Kesäkuuta ja Olanka, 17. päivänä Elokuuta 1902., sekä että "Pohjois vakuutus yhtiö" niminen venäläinen yhtiö, jossa Putiloffin Tehdas Osakeyhtiö oli roomut vakuuttanut kolmeen neljättä osaan arvostaan, sittemmin oli Putiloffin Tehdas Osakeyhtiöl le suorittanut kolme neljättä osaa "Soirin" kahdeksaksi tuhannelseksi kaksisadaksi ruplaksi katsotusta arvosta sekä niinikään kolme neljättä osaa "Olankan, kahdeksituhanneksi kuudeksi sadaksi kahdeksi markaksi kahdeksikymmeneksineljäksi penniksi arvatuista korjauskustannuksista; ja koskee Pasili Feok
tistoff ollut voinut näyttää että hän noista proomuista kyseenalaiselta ajalta olisi Putiloffin Tehdas Osakeyhtiölle suorittanut vuokraa suuremmaksi osaksi kuin yhtiö oli myöntänyt, ja kun  Wasili Feoktistoff sen ohessa edellämainitun kontrahdin perusteella oli vastuunalainen myös proomuille satta neista vahingoista, mikäli "Pohjois" väkuutus yhtiö ei ollut niitä korvannut, on Kihlakunnanoikeus, samalla kuin Wasili Feoktistoff julistettiin sanotun kontrahdin mukaan oikeutetuksi hyväkseen lukemaan seitsemäntoista ruplaa viisikymmentä kopekkaa niistä päivistä, jolloin hän ei voinut "Soir" nimistä proomua käyttää eli siis Kesäkuun 25. päivän ja Elokuun 1.paivän väliseltä ajalta yhteensä kolmelta kymmeneltäseitsemättä päivältä kuusisataa neljäkymmentä seitsemän ruplaa viisikymmentä kopekkaa kuin myös ne viisikymmentäkuusi ruplaa kolmekymmentä kopekkaa, jotka Putiloffin Tehdas Osakeyhtiö oli vaatinut liikaa "Tulokka, nimisen proomun hintaamises612 207 ta, kumaten asianosaisten muut vaatimukset oikeettomina ja toteennäyttämät töminä, siis velvoittanut Wasili Feoktistoffin kuittia vastaan Putiloffin Tehdas Osakeyhtiölle suorittamaan proomujen vuokrana ja "Tuloksa" nimisen proomun hinaamisesta tuhat kuusisataa kolmekymmentä ruplaa sekä korvauksena hukkuneesta "Seir" nimisestä prosomusta kaksituhatta viisikymmentä ruplaa ja "Olankan nimisen proomun korjauskustannuksista kuusisataa viisikymmentä markkaa viisikymmentäkuusi penniä eli siis yhteensä kolmetuhatta kuusisataa kahdeksankymmentä ruplaa ja kuusisataa viisekymmentä markkaa viisikymmentä. kuusi penniä viiden prosentin vuotuisen koron kanssa oikeudenkäynnin alusta 20. päivästä Helmikuuta 1903. kunnes täysi maksu tapahtui sekä sen ohessa tuhannella neljälläsadalla markalla palkitsemaan Putiloffin Tehdas Osakeyhtiön kulungit jutusta - Hovioikeus, jonka tutkittavaksi, paitsi Putiloffin Pehdas Osakeyhtiötä myöskin  Wasili Feoktistoff oli vetoamalla saatta
nut jutun, on 14. päivänä Joulukuuta 1907. antamassaan tuomiossa vahvistanut Kihlakunnanoikeuden edellämäinitut päätökset: Hovioikeuden tuomioon on Wasili Feoktistoff anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Wasili Feoktistoff ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuoniota muun puolesta paitsi että, koska Putiloffin Pehdas Osakeyhtiö on kieltäytynyt vastoin asianosaisten sopimusta Tasili Fecktistoffin käytettäväksi kivirahtia varten edelleen luovuttamasta Ölankeproomua sen jälkeen kuin se haaksirikkoon jouduttuaan oli tullut 10. päivänä Syyskuuta 1902. korjatuksi, ja Tasili Feoktistoff niin ollen on oikeutettu saamaan korvauksen siltä ajalta, jona hän yhtiön kerrotun kieltäytymisen johdosta mainitun päivän jälkeen vielä elisi voinut kysymyksessä olevana perjehduskautena prosomua käyttää, eli viideltäkymmeneltäkolmelta päivältä seitsemäntoista ruplan viidenkymmenen kopekan jälkeen päivää kohti yhdeksänsataa kaksikymmentäseitsemän rupikymmentä kopekkaa, tämä määrä siis on vähennettävä Wasili Feoktistoffin maksettavaksi tuomitusta edellä mainitusta korvausmäärästä; ja tulee Wasili Feoktistoffin senvuokse suorittaa Putiloffin Pehdas Osakeyhtiölle, paitsi yllämainittuja oikeudenkäyntikulunkeja, itse asiassa kaikkiaan kaksituhatta seitsemänsataa viisikymmentäkaksi ruplaa viisikymmentä kopekkaa ja kuusisataa viisikymmentä markkaa viisikymmentäkuusi penniä, ensiksimainittu määrä Venäjän tahi maksupäivänä kulkevan kurssin mukaan Suomen rahassa sekä sen ohessa maksaa näille määrille viiden prosentin vuotuinen korko lukien 20 päivästä Helmikuuta 1903. täyden suorituksen tapahtumiseen asti - Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Julina Nummelin Edvard Sawani. J. Wickinen A. V. Granström. R. F. Möin 213 208
Den 5. December 1908. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatta revisionsskillingar, från Wiborgs Hofrätt inkommet sjörättsmål emellan Aktiebolaget J. A. Collin, 4 Co i Wiborgs socken, å ena, samt Sjökaptenen Carl Edvard Karst. rop, från konungariket Sverige, på andra sidan, ömsom sökande och svarande: Gifven uti Justitiedepartementet den 5. December 1908 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande Efter stämning å Kaptenen Karstrup, i hans egenskap af befalhafvare å ängfartyget Everilda, har Aktiebolaget J. A. Collin & Co vid Råd stufvurätten i Wiborgs stad anfört att sagda förtyg medels erteparti af den 7. Oktober 1906. befraktats för öfverförande af, bland annat, minst 105, högst 135. ståndert bemälda bolag tillhöriga sågade trävaror från Koivu saari lastaseplats invid Trångsund ifde: R. A. W. H. S. - C. J. T. C. A: 20 SS 14 No 2300. Pag. 234. R. D. 1908.
till staden Rötterdam, samt att bolaget, efter det Kaptenen Karstoup anmält för tyget färdigt att intaga last och förklarat sig villig att utöfver omordade 135 standert trävaror medtaga 4. å 5. ständert, låtit till förtygets sida uti tre pråmar framforsla 26,530. stycken bottens och bräder, motsvarande 139.7. ståndert, hvilken last emottagits af Kaptenen Karstaup och hvaröfver fartygets styrman Johan Petter Kristiansson utfärdat lastkriften, men att Kaptenen Karstoup sedermera vägrat att inlästa mera ån 22,091. styrken eller 114. 46 ståndert och utfärdat konnässement å endast denna del af lasten i anledning hvaraf bolaget hos vederbörande öfvereskutor utverkat förbud för Kaptenen Karstoup att afresa med sitt förtyg, innan han till bolaget af lämnat konnässement öfver den last, som enligt ofvansagda lastkvinnon emottagits, hvilket förbud dock fått förfalla sedan Kaptenen Karstrup ställt borgen för den kostnad och skada, bola get kunde få i saken vidkännas; och har Aktiebolaget J. A. Collin & Co förty yrkat Kaptenen Karstrups åläggande att till bolaget utgifva antingen rärdet 4.739. mark 66 penni af de 25,433. ståndert trävaror, å hvilka bolaget sålunda icke erhållit konnässement, samt 1,520. mark i hyra för tre pråmar under den tid de samma varit upptagna af den kvarlämnade lasten, 300 mark i platsarrende för samma last samt 277. mark 16 penni i godtgörelse för dess lossning ur påmarna, stapelläggning, tekning och uppmätning eller, därest detta yrkande icke kunde godkännas, tre nästnämnda ersättningsbelopp tillökta med ej mindre de 51 mark 9 penni, bolaget erlagt i sågningsoch träfikafgifter för ifrågavarande kvarlämnade trävaror, än 625 mark, utgörande skilling i fräkt, som komme att uppstå därigenom att bolaget nödgades särskildt utskoppa sistsagda trävaror, hvarhos bolaget gjort anspråk på ränta å sitt omförmälda tillgodohafvande samt godtgördse för umgälderna i anledning af förberörda förbuds ansökning 7 615 240
I saken hörd, har Kaptenen Karstaup motsagt befogenheten af käromålet samt, på tagen genstämning, yrkat att Aktiebolaget J. A. Collin & Co, som foglöst utverkat förenämnda reseförbud, måtte skyldigkännas att med samman lagdt 900 mark 75 penni ersätta de kostnader ängfartyget Everildas rederi åsamkats för bland annat bogsereng af ifrågavarande prämar jämte i desamma hvarblifna trävaror från fartyget till Aktiebolaget J. A. collin & Co b rädgård, för uppräkning och uppskattning af dessa varor, för Kaptenen Karstrups resor till Wiborg och vistelse därstädes i och för afgifvande af protest och utverkande af reseförbudets återgång äfvensom för telegramvexling i saken, hvilken genstämnings talan å Aktiebolaget J. A. Collin & Cos vägnar motsagts på den grund att Kaptenen Karstoup af vederbörande lastemottagare innehållit godtgörelse för uppgifna kostnader. Sedan Rådstufvurätten genom utslag den 17 December 1906 förklarat Kontoristen Karl Granlund, som af Aktiebolaget J. A. Collin &. Co åberopats till vittne i saken, vara jäfvig att däri vittne bära, emedan Granlund vore trolofvad med en dotter till Handlanden J. A. Collin, hvilken i egenskap af delegare i bolaget kunde hafva nytta eller skada af Granlands vittnesmål, har Rådstufvurätten, hvarest parterne ömsesides gjort anspråk på godtgörelse för sina rättegångs umgälder samt Rådstufvurätten till biträde i sjörättsmål utsedde sakkunnige afgifvit utlåtande, medels den 30 September 1907 afkunnadt slutligt utslag utlåtit sig och, hvad först beträffade Aktiebolaget J. A. Collin och 2/6 del i saken utförda talan funnit utredt vara, att ängfartyget Evarilda genom ifrågavarande erteparti befraktats bland annat att från Koivusaari lastageplats till Rätterdom öfverföra minst 105., högst 135 ståndert bemälda bolag tillhöriga trävaror; att bolaget efter det förtyget af Kaptenen Karst616 211
rep anmälts färdigt att intaga last under uppgift att detsamma kunde inlasta 125 ståndert af sagda varor, låtit i tre prämar framforsla till fastygets sida 26,350., rätteligen 26,530 styrken bottens och bräder, motsvarande 1399. ständert, samt att till Aktiebolaget J. A. Collin & Co af fartygets styrman utfärdats bevis däröfver att vid fartygets sida emottagts förenämnda styrketal trävaror, af hvilken last sedermera emellertid i följd af bristande utrymme endast 22,091. stycken motsvarande 114, 46. ståndert, blifvit i fartyget inlastade; men enär Kaptenen Karstoup genom utfärdandet af omförmälda lastkvinnon, hvilka saknat uppgift om den till fastygets sida aflämnade lastens ståndertinnehåll och ej heller innehällit sådan smedefikation af det levererade virkets gemensioner att stånderttalet genom uträkning kunnat bestämmas, icke kunde anses hafva blifvit förpliktad att inlästa mera än hvad enligt vertepartiet öfverenskommits samt det ej ådagalagts att Kaptenen Karstenp annorledes skulle åtagit sig sådant, ty och då uti fartyget intagits last af Aktiebolaget J. A. Collin v. Co utöfver det uti eertopartiet bestämda minimikeloloppet samt den inlästade varan öfverstigit niotiondedelar af hvad Kaptenen Karstrup vid ankomsten till inlastningsorten anmält sig kunna emottaga, har Rådstufvurätten, med fästadt afseende jämväl å bestämningarna uti 84 SS: i Sjölagen, förkastat Aktiehelaget J. A. Collin & Co i målet väckta anspråk. Vidkommande sedan Kaptenen Karstrups genstämnings talan, har Rådstufvurätten ansett Aktiebolaget J. A. bollin & Co hafva utan giltig anledning yrkat Kaptenen Karstuus förpliktande att utfärda konnässement å större belopp af lasten än uti fartyget inlagts och att bolagets af sådan anledning hos vederbörande öfvereskutor gjorda ansökan om ifrågakomna reseförbud förty saknat fog; hvarför och då bolaget alltså vore ansvarigt för den skada och kostnad fartyget Everildas re„ 617 SS 12