Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
jen vuoksi, ettei Otto Kettunen ollut suostunut noudattamaan. Kekmin kärelle keväällä vuonna 1904 antamaa kokoitusta käydä osalliseksi sen rakentamiseen; ja kun Otto Kettunen ei myöskään ollut myöntynyt suorittamaan Albin Kekmille korvausta aitaamiskustannuksista on Rehm vaatinut Ato Kettusta velvoitettavaksi hyvittämään niistä Albin Böhmolle puolen ja sitä varten maksamaan Rehmille, toimite teen katselmuksen ja arvion mukaisesti 2887 metristä aitaa 50 penniä met eiltä eli siis kaikkiaan 143 markkaa 50 penniä Kanteesen vastatessaan on Otto Kettunen väillänyt että asianosais ten vuonna 1895 tekemän aitaussofimuksen mukaan, jota ei puolella eika toiselta oltu irtisanottu, Allen Rehmi oli velvollinen yksin kärsimään kaisen aitausrasituksen edellämainittujen pyykkiin välisellä osalla asian raisten tilusten rajaa; ja on Otto Hettunen senvuoksi vaatinut kannat ta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus, jossa kumpainenkin asianosainen on vaatinut oi keudonkäyntikustannustensa korvaa mistä, on 3 päivänä Maaliskuuta 1912 pilislamallaan päätöksellä, siinä mainitutja perusteilla, velvoittanut Otto Kettuon maksamaan Albin Bekmille puolet puheenaolevan aidan hinnasta, jopa edellämainitun lasketman mukaan laki 287 markkaa, oli siis sata neljäkymmentäkolme markkaa viiskymmentä penniä sekä sen ohella koiramaan Elbin Rehmin oikeudenkäyntikustan nukset viidelläkymmenellä markalla Hovioikeus, jonka tutkittavaksi ananosaiset puolin ja toisen olivat döamalla saattaneet julun on Kesäkuun 29 päivänä 1916 antamassaan tuomiossa katsonut kyllä selville käyneen, että asianosaiset vuonna 1895. hwat tehneet sopimuksen muun muasja kysymyksenalaisen rajaosan aitaa misesta ja tämän aitausrasituksen jakamisesta heidän keskensä sekä että silloin oli asetettu puulu osoit tämään asianosaisten velaosuukset 1249
mutta kun ei olla saatu näytetyksi mainitun, nyttemmin hävinneen pääleen paikkaa eikä muuttakaan tavoin selvitetyksi asianosaisille siten jaettu ja osuuksia puheenaolevasta aitaus rasituksesta, on Hovioikeus tilusten raahoittamisesta kohiläinten tuottamalta vahingolta Joulukuun 19 päivänä 1864 annetun Keisarillisen asetuksen 11 ja 13 SS:n mukaan, jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johen Kihlakunnanoikeus oli johtunut muuten paitsi että Hovioikeus on velvoittanut Otto Kettusen suorittamaan Albin Bekmelle tällä Kihlakunnanoikeudessa olleiden oikeudenkäyntikustan nusten korvaukseksi sata markkaa. Hovioikeuden tuomioen on Otto Kettunen anonut muutosta perustelmalla, johon Albin Bekm en vastannut Keisarillinen Senaatti katsoo, ettei ole aihettä muuttaa Hovioikeuden tuomista. Otto. Kettunen velvoite taan maksamaan Albin Rehmille hänellä julun vuoksi Senaalissa o do C. F. Luuleiden kalujen korvaukseksi kuusikymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: tens kanseski Almod Luuksiala. B. Arnberg Samuli Koski. N. J. Huuruvain 250
Den 27 Oktober 1916. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserlige Ilo Hofrätt inkommit fordringsmål emellan Helsingfors, sökande och Handi fastitidepartementet den 27 Oktober 1916. Kejserliga Senaten har låtit handaf dem inhämtat följande: 251 No 2105. Påg. 130. R. T. 1916. Sörnäs Aktiebolag, med hemort i landen,ritz Arthur Juselius, från Björneborgs stad, svarande: Gifven lingarna i målet sig fordragas och Handlanden Juselius har vid Rådstufvurätten i Helsingfors anfört, att han enligt kontrakt af den 13 Juli 1912 åt Jernäs Snieheri Aktiebolag numera Cornas Aktiebolag i Soinäs hamn levererat 496 ståndert trävaror af i kontraktet närmare angifna Simensioner och för däri öfverenskommit pris; men emedan bolaget vägrat att till Handlanden huselius erlägga priset för levaransen, har Juselius yrkat bolagets förpliktande att till Juselius i sådant afseenKarv. F. G. B.S. tynt R.G. Bt. H.
de erlägga, enligt faktura af den 27. Juli 1912, 8655 mark 13 penni med 6 procents ränta därå från sistsagda dag, då bolaget emottagit levaranren, dock efter afdrag af utaf hela get erlagd järnvägsrakt 1542 mark 35 penni I afseende å bemötande har å Soinäs Aktiebolags vägnar medgifvits, att bolaget emottagit ifrågavarande parti trävaror, men anmärkts att af partiet befunnits 1822 ständest odugliga och att Handlanden Juselius, sedan han blifvit härom underrättad, låtit sin platsagent i Helsingfors Man Lindskog verkställa besiktning af bevaransen och sedermera förklarat sig villig att återtaga det felaktiga virket, hvilket han emellertid uraktlatit, hvarför detsamma fortfarande stode för hans räkning. På grund häraf och emedan b daget den 10 Oktober 1913 åt Handlanden Juselius sundt 2272 mark 91 penni, utgörande enligt afräkning af samma dag, efter afdrag af för hela varupartiet betald järnvägstrakt och för bevarandet af det odugliga virket vidkända utgifter, priset för de kontraktsenliga 50, 328 ständert trävaror har bolaget emotsett käromålets förkastande Sedan Handlanden Juselius medgifvit till afdrag ytterligare berörde 2272 mark 91 penni hvilka han bekommit den 20 Oktober 1913, men bestridt att förenämnde Man Lind skog företrädt honom i Helsingfors och att bolaget skulle mot leveransson gjort någon anmärkning tidigare än uti omförmälda oräkning, har Rädstufvurätten hvarest parterna ömsesides anhållit om ersättning för sina kostnader i målet, medels den 26 November 1913 afsagdt utslag i målet utlåtit sig, och ehuruvål ådagalagdt blifvit att en del af berörda utaf Handlanden Juselius till Sörnäs Aktubolag försålda parti trävaror varit af sådan beskaffenhet att densamma icke varit användbar för des232
med afsedt ändamål, likväl och som bolaget icke, efter det bolaget vid varans framkomst om densammas beskaffenhet erhållit kännedom, påyrkat återgång af köpet i dess helhet, utan förfogat öfver större delen af värupartiet, alltså har Rödstufvurätten ansett bolaget vara skyldigt att erlägga betalning jämväl för den del af levaransen, som belaget vägrat att emottaga, i följd hvaraf Rådstufvurätten ålagt bötaget att emot kvitto till Handlanden Juselius utgifva det öfverensomna priset för hela partiet sjutusen nittiotvå mark sjuttioåtta penni med sex procents ränta från mottagningsdagen den 29 Juli 1913 tills fullbetalning följde, med afdrag af den 20 Oktober 1913 guldne tvåtusen tvåhundra sjuttiotvå mark nittioen penni, äfvensom att med etthundratjugufem mark ersätta Juselius dennes kostnader i målet. Hofrätten, under hvars pröfning parterna å ömse sidor i väderag målet, har uti dom den 29 Februari 1916 låtit vid Rådstufvurättens utslag bero i öfrigt utom att den utdömda räntan borde räknas från den 30 Juli 1912, då bolaget emottagit levaransen. Uti Hofrättens dom har Sörnäs Iktiebolag anhållit om ändring medels deduktion, den Handlanden suselius bemött Kejserliga Senaten finner skäl ej förekomma till ändring i Hofrättens dom sonas Aktiebolag ålägges att till handlanden Juselius i ersättning för hans i Senaten för målet hafda kostnader utgifva sjuttio mark. Pet alle som vederbör till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland teri Saarikoski Alfred Liuksiala. R. Annberg. Samuli Koski. D. F. Kälä 1253
Den 27. Oktober 1916. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserlige Abo Hofrätt inkommit mål emellan Hofrättsauskultanten Agnes Amanda Sundell, från Helsingfors stad, sökande samt Studentkorporationen Åbo "Afdelning, med hemort i samma stad, uteblifven svarande, angående fordran: Gifven uti Justitiedqvartementet den 27. Oktober 1916. Kejserliga Senaten har låtit handingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Vid Rådstufvurätten i Helsingfors har å Åbo Afdelnings vägnar anförts att, sedan särskilda medlemmar i nämnda studentkorparation bland dem förrättsauskultanten Sundell, förbundit sig att i och för betäckande af en balans, som under år 1912. uppstått i korporationens kossa, till korparationen utfärda rärskilda skuldsedlar, så hade Sundell i sådant afseende till korporationen aflämnat en af henne den 14 OkNaro: F. G. A. B. K. R.G. (O. S.) 1254 No 2106 Pag. 159. R. S. 1916.
tober sagda år uthändigad förskrifning, hvari Hofrättsauskultanten Sundell förbundit sig att senast den 1. December 1917. till korkarationen erlägga 5000. mark jämte sex procents årlig ränta därå, räknadt från den 31 Maj 1912., hvilken ränta skulle årligen den 1. December till korparationens ekonom inbetalas. På Hofrättsauskultanten Sundell emellertid vägrat att till korporationen erlägga den å nämnda belopp den 1. Occember sistsagda år till betalning förfallna räntan, har å Åbo Asdelnings vägnar yrkats Hofrättsaushultanten Lundells förpliktande att till korporationen i sådant afseende utgifva 150. mark samt att ersätta korparationen dess i målet hafda umgälder. I målet hörd har Hofrättsauskultanten Lundell väl medgifvit, att hon till Åbo Afdelning utfärdat om förmälda skuldsedel uti det af förperationen antydda syftet; men da hennes broder, Studeranden Osear Vilhelm Lundell tillätits jämte annan person ingå proprieborgen för ifrågavarande skuld, oaktadt Hofrättsauskultanten Lundell, då hon iklädt sig sagda förbindelse uttryckligen uppställt det villkor, att Studeranden Sundell icke fingo godkännas såsom borgesman å förbindelser inom korpörationen, samt den ingångna öfverenskommelsen sålunda från korporationens sida blifvit bruten, hvadan skuldsedeln icke heller vidare kunde för henne grundlägga några förpliktelser, har Hofrättsauskultanten Lundell emotsett käromålets förkastande. Rådstufvurätten har medels den 9. April 1913 afkunnadt utslag utlån tit sig i saken; och som Hofrättsauskultanten Lundell uti ifrågakomna, af henne utfärdade skuldsedel utan några förbehåll utfäst sig att fullgöra däri åtagen förbindelse, alltså och då Åbo Afdelnings fordringsanspråk var till betalning förfallet, har Rådstufvuratten ålagt 1255
Hofrättsauskultanten Lundell att emot kvitto till nämnda studentkorporation erlägga fordrade etthundra femtio mark, hvarhos Sundell känts, skyldig att med fyratio mark godtgöra korporationen dess rättegångskostnader. Hofrätten, under hvars pröfning Hofrättsauskultanten Lundell i vädeväg dragit målet, har genom den 24. Mars 1916. däri gifven dom låtit vid Rådstufvurättens utslag bero äfvensom ålagdt Hofrättsauskultanten Sundell att med femtio mark errätta Åbo Adelning dess i Härätten för målet hafda umgälder. Uti Hofrättens dom har Hofrättsauskultanten Lundell anhållit om andring Kejserliga Senaten finner skäl icke förekomma till ändring uti Hopattens dom. det alle, som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: teris Saarikoski Alfred Luksiala R. Antberg. Samuli Koski. A. V. Oikeuun Omantslännen Den 28. Oktober 1916. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Gårdsegaren Gustaf Gustafsson, från Helsingfors stad, sökande, samt i sagde stad bosatte Vidhandlaren Gustaf Salfrid Hyvönen, tillstädeskommen, och Rardligaren Juho Boman, från Thusby socken, uteblifven, svarande, angående ersättning: Gifven uti Justitiden partementet den 28. October 1916. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Efter Gustaf Salfrid Hyvönen ägången stämning har Gustaf Gustafsson vid Rådstufvurätten i Helsingfors yrkat att, emedan Hyvönen låtit från en upplagsplats invid Korco järnvägsstation, hvarest för Gustafssons räkning varit upplaget ett parti ved, som denne medels höpebref af den 5 September 1708. tillOch 1.S. mt. År uppb. 1256 No 211. Pag. 61. R. S. 1916.
handlat sig af Juho Boman, bortföra en vägnsläst björk- och on vägnslast barnved, innehållande hvardera vägnen 6 famnar ved, Gustaf Valfrid Hyvönen måtte förpliktas att i ersättning för nämnda ved, beräknadt efter 18 mark famnen för björk- och 15. mark för tallveden till Gustaf Gustafsson utgifva sammanlagdt 17/8 mark I målet hörd har Gustaf Valfrid Hyvönen, under uppgift att han medels köpebref af den 17. Mars 1709 af Juho Boman tillhandlat sig ifrågavarande vidparti, emotsett käromålets förkastande. Sedan jämväl Juho Boman, efter det saken haft den omgång handlingarna däri närmare utvisa, blifvit i saken hörd och därvid bestridt sig hafva underskrifvit det af Gustaf Gustafsson åberopade köpebrefvet af den 5. September 1908 samt förklarat, att Gustaf Gustafsson väl tidigare af Boman tillhandlat sig ifrågakomna vidparti men inom kertåterkallat köpet, hvarefter Boman förrätt samma vidparti åt Gustaf Valfrid Hyvönen, har Rådstufvurätten hvarest Gustaf Gustafsson och Gustaf Valfrid Hyvönen anhållit om ersättning för rättegångskostnaden, medels den 25. Februari 1913 afkunnadt utslag funnit väl genom den i målet föriställda bevisningen utredt vara, att Gustaf Gustafsson af Juho Boman tillhandlat sig ett parti invid Korsojärnvägsstation upplagd brännved: men enär Gustafsson sedermera pångått köpet och berättigat Boman att försälja veden åt annan person samt Juho Boman i anledning häraf den 17 Mars 1909 försålt samma vidparti åt Gustaf Jahrid Hyvonen, hvilken sålunda vid den tid, han låtit bortföra ifrågakomna tvänne vägnsläster ved, varit egare till densamma, har Rådstufvuratten förkastat käromålet samt ålagt Gustaf Gustafsson att med etthundra fyratio mark godtgöra Gustaf Valfrid lyvönen umgälderna i målet. 1257
Lofrätten, under hvars pröfning Gustaf Gustafsson i vadeväg dragit målet har genom den 31. December 1915 däri gifven dom låtit vid Rådstufvurättens utslag, såvidt därom numera är fråga, bero äfvensom skyldigkänt Gustafsson att i ersättning för Gustaf Valfrid Hyvönens kostnader i målet i Hofrätten till denne utgifva femtio mark Uti Hofrättens dom har Gustaf Gustaf ron anhållit om ändring medels deduktion, den Gustaf Valfrid Hyvönen bomött. Kejserliga Senaten finner skäl icke förekomma till ändring uti Hofrättens dom. Gustaf Gustafsson ålägges att till Gustaf Salfrid Hyvönen, i ersättning för hans härstädes i målet hafda kostnader, utgifva nittio mark. Pet alle som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland Alfred Liuksiala. B. Annberg. Alfred Liuksiala. B. Annberg A. J. Lillelmman Samuli Koski. Asian Lihannan Lokakuun 31 päivänä 1916 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa jutussa maan luovuttamisesta ja korvauksesta, jossa ovat Varatuomari Antti Seppänen, Oulun kaupungista hakijana sekä Kittilän pitäjän Kallon kylässä asuvat Talollisenleski Hilda Jauhojärvi, omasta puolestaan ja alaikäisten lastensa holhoojana, sekä Talollisenpojat Petter Adolf ja Einari Jauhojärvi vastaajina: Annettu Oikeusosastossa Lokakuun 31 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja meistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietääHilda Jauhöjärvi myötäpuolineen en Kittilän pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut että sittenkuin Hilda Jauhojärven ja hänen kuolleen miehensä Petter Adolf ja Einari Jauhojärven isän Pekka jauLäsnä: T. f. A. L. B.t - A. R. S. H. A. S. 1258 No 2,123 Pag 206 R. D. 1916.
hojärven omistama Jauhojårven 3/16 manttaalinen verotalo No 17 Kallon kylässä oli Pekka ja Hilda Jauhojärven velkojen maksamiseksi kuulutettu pakkohuutokaupalla myytäväksi Maaliskuun 30 päivänä 1910, oli Varatuomari Seppänen ennen huutokauppati laisuutta Pekka Jauhojärven kanssa tehnyt sellaisen kirjallisen sopimuksen että, jos Pekka Jauhojärvi jättäisi ne velkansa, joiden maksamiseksi tila oli ulosmitattu suorittamatta ja tila senvuoksi tulisi pakkohuutokaupalla myytäväksi, Seppänen ostaisi sen sekä hakkautettuansa talon metsän ja sen myyntikinnasta vähennettyään talosta maksamansa hinnan ynnä palkkiokseen viisi prosenttia metsän hinnasta, luovuttaisi talon korvaukutta Pekka Jauhojärvelle; mutta koska Varatuomari Seppänen, joka pakkohuutokaupassa oli ostanut talon, oli kieltäytynyt täyttämästä kerrottua sopimusta, vaikka talon metsä jo oli myyty ja hakattu, on Hilda Jauhojärvi myötäpuolinen vaatinut Seppästä velvoitettavaksi heille luovuttamaan kysymyksessä oleva talo tai korvaamaan heidän vahinkonsa sen menettämisestä 30,000 markalla. Varatuomari Seppäsen vastustettua kannetta perusteettomana, kieltäen väitettyä sopimusta koskaan tehdyksi, sekä anottua korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on Kihlakunnanoikeus Toukokuun 2 päivänä 1914 julistamallaan päätöksellä siinä esitetyistä syistä kyljännyt kanteen mutta kuitannut kulut asianosaisten kesken. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset olivat vetoamalla saattaneet jutun, on Toukokuun 12 päivänä 1916 antamassaan tuomiossa lausunut asiassa käyneen selville, että Varatuomari tyhänen oli ennen puheenalaista nakkohuutokauppaa Pekka Jauhojärven kanssa tekemässään sopimuksessa sitoutunut, jos Seppänen pakkohuutokaupassa huutoisi edellämainitun Jauhojärven talon, luovuttamaan sen takaisin Pekka Jauhojärvelle, sittenkuin 1259
Seppänen ensin oli hakkauttanut sen metsän ja siitä saadusta hinnasta pidättänyt itselleen talosta maksämänsä kauppahinnan sekä palkkiona viisi prosenttia metsän myyntihinnasta kuin myöskin ainakin puoli todistusta esitetyksi siitä, että tästä luovutuksesta oli tehty kirjallinen sopimus, mutta koskei oltu näytetty, että Varatuomari Seppänen jo olisi hakkauttanut tai myynyt taikka edes voinut hakkauttaa tai myydä talon metsää siinä määrin, että hän jo olisi saanut hyvityksen talosta maksamastaan hinnasta ja edellä mainitun palkkionsa, on Hovioikeus kumaten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, tällä kertaa ennenaikaisena hyljännyt asiassa ajetun kanteen; ja sai Varatuomari Seppänen itse kärsiä myöskin Hovioikeudessa olleet kulunsa. Hovioikeuden tuomioon on Varatuomari Seppänen anonut muutosta perustelmalla, johon Hilda Jauhojärvi myötä puolineen on vastannut. Keisarillinen Senaatti katsoo, ettei ole ochetta muuttaa Hovioikeuden tuomiota Varatuomari Seppänen velvoitetaan suorittamaan Hilda Jauhojärvelle myöläpuolinteen heillä jutun vuoksi, täällä olleiden kulunkien korvauksiksi seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: telin Saurikoski B. Anneberg. Samuli Koski. Alpre Riuksiala. A. J. Brunmara Alfred Sarva 1260
Lokakuun 31 päivänä 1916 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, vesirajan käynnin moittimista koskevassa jutusra, jossa Iitin pitäjän Kausalän, Kauramaan ja Sitikka lan kyläin maanomistajat: Kaarle Oskar Vehkoja, Juho Robert Kokkola, Nestor Holme, Aleksander Paavola, Juho Jeremaanpoika Mäkelä, Juho Kausalainen, Juho Kangas, Jutho Jaakkola, Vihtori Eerola, Erik Kivipuro, Hugo Noukkala, Kaarle Mäkelä, Rikhard Myllylä, Juho Taavi Kiirola, Erik Juho Ruuhonen, Juho Perttola, Juho Kauppila, Kaarle Jopila, Yrjö Vainio, Maria Pekkola, Leander Kytönen, Juho Tuoma la, Oskar Paavola, Juho Taavi Tyyskä, Maria Tammiluoto, viimeksi mainittu omasta puolestaan ja alaikäisen poikansa Aarne Tammhuoden na: K. A. - J.S. - A. R. B. Uno Strömsten. 1861 No 2125. Pag. 111. R. D. 1915.
holhoojana, Toivo Tammiluoto, Antti Valto Vainio, Nestor Ristola, Jalmari Mäenpää, Erik Juho Jaakkola, Anna Klemola alaikäisen poikansa Väinö Klemelan holhoojana. Erkki Turkkola, Juho Sillanpää, Matti Hannula, Taavi Nuuttila, Antti Eerolainen, Kaarle Kirtanen, Juho Gerhard Laiho, viimeksimainittu konkurssipesänsä toimitsijamiehenä, Kunnanlääkäri Tyyni August Backberg, Juho Mynttinen, Toiminimi A. Terichoffs Aktiebolag, Oskar Lammi ja Jalmari Tammiluoto ovat hakijoina sekä Tapolan kylän maanomistajat: Juho Taavi Mattila, Juho Taavi Tuominen. Jeremias Mäkelä, tugust Jalmari Sakselin, Esittelijäsihteeri. Todellinen Vallionenvas Brynolf Rosendahl, Hedda Maria Ylhäinen, Juho Emil Mikkola, Juho Markjärvi, Erland Uotila, Antti Aijälä, Matti Ahola ja Erik Lindqvist, saapuville tulleina vastaajina ja niinikään Tapolan kylässä asuneen Arbok kari Konrad Ferdinand Wahl roos vainajan oikeuden omistajat hänen leskensä Fanny Annette Wahlroos sekä lapsensa Yrjö Wilhelm Wahlers Erik Konrad Mathias Wahlroos, Elsa Justiina Wahlroos, Anna Gabriel la Planting ja tämän mies Kuokraaja Arvid Villehad Ranting sekä Agnes Sofia von Schantyja hänen miehensä Insinai ri Erik Gottfrid von Schantz kuin myös Pitikkalan kylän Talolliset: Hugo Lindgren sekä Edvard Kopos vainajan perilliset hänen leskensä Hilda Koponen, omasta puolestaan ja alaikäisten lasten sa Niilo Edvard ja Kirsti Kilda Regina Koposen holhoojana, ynnä täysi ikäinen poika Vilho Alarik Koponen, pois1262
jääneinä vastaajina: Annet tu Oikeusosastossa Lokakuun 31 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Sittenkuin Varamaamittari K. A. Sariola oli Maaliskuun 16 päivänä 1910 lopettanut veden piirisajankäynnin Iitin pitäjän eri kylien välillä, ovat Juho Taavi Mattila, Juho Taavi Tuominen, Jeremias Mäkelä, August Jalmari Sakselin, Todellinen Valtioncuras Rosendahl, Hulda, Maria Ylhäinen, Talollinen Anton Tähtinen, Apteekkari Wahlroosin kuolinpesä ja Talollinen Taavi Mikkola, jot ka kaikki omistivat osia Tapolen kylän taloista, Mattilasta No 2 ja Vilppulasta No 3. Uudenmaan läänin Kuvernöörin luona ilmoittaneet tyytymättömyyttä Varamaamittari Saviolan toimitukseen sillä perusteella että Sariola, vaikka sanotut Tapolan kylän talot ynnä niiden likamaalle perustettu Märkjärven talo No 4 ammoisista ajoista olivat muodostaneet semmoisen kylän jonka vesialueen piirirajat oli vat käytävät noudattamalla päännöksiä Heinäkuun 23 päivänä 1902 annetussa, määräyksiä välinajasta vedessä ja vesiälueen jäästä sisältävässä laissa, ei kuitenkaan ollut käynyt Tapolan kylän veden kaikkia piirirajoja, vaan oli, katsoen Tapolan, Kausalan, Kauramaan ja Sitikka lan kylien muodostavan yhteisen lohkokunnan, käynyt tämän otetun lohkokunnan veden rajat. Ja kun Kuvernööri oli päätöksellään Heinäkuun 27 päivänä 1910 lykännyt asian asian omaisen tuomioistuimen ratkaistavaksi, ovat Juho Taavi Mattila, Juho Taan Tuominen, Jeremias Mäkelä, August Jalma1263
ri Sakselin, Todellinen Kaltionen vos Rosendahl, Hulda Maria Ylhäinen, Anton Tähtinen, Apteck kari Wähkoosin pesän ylempänä mainitut oikeudenomistajat sekä Juho Emil Mikkola, Taavi Mikkolan ennen omistaman Mikkolaksi kutsutun neljänneksen Vilppulan talosta omistaja na ynnä Mattilan talosta lohkaistun Paavolan tilan omistajan Erland Paavolan holhoojat hänen vaimonsa Vilhelmiina Paavola ja mainittu Juho Taavi Mattila muille Mattilan, Vilppulan ja Märkjärven talojen omistajille sekä kaikille Kausalan, Kaura maan ja Sitikkalan kylämniehille hankitun haasteen nojalla kerrotussa tyytymättömyyden ilmoituksessa esiintuodulla syillä vaatineet, että moitteenalainen vesirajainkäyntitoimitus, mikäli se koski Tapolan kylän Mattilan, Vilppulan ja Märkjärven talojen jakokuntaa, kumottaisiin ja että sen jakokunnan vesiaheen piirirajat määrättäisiin täydellisesti edellämainitun lain mukaan käytäviksi kuin myös että Mattilan ja hänen asiakumppaniensa vastapuolet velvoitettaisiin korvaamaan Mattilan ja tämän myötäpuollen oikeudenkäyntikulut. Tähän kanteeeseen ovat riidan aika na yhtyneet Juho Märkjärvi ja Erland Uotila, Märkjärven talon omistajina, minkä ohessa Antti Äijälä ja Matti Ahola, ostettuaan dellinen Anton Tähtisen omistaman Takala nimisen neljännekjen Vilppulan talosta ja Ahola Paavolan tilan, ovat jatkaneet lähtisen ja Erland Paavolan holhoojain sijasta heidän puolestaan ajettua kannetta. Kaarle Oskar Vehkoja, Juho Robert Kokkola, Nestor Halmi, Aleksan der Paavola, Juho Jereminaanpoika Mäkelä, Juho Kausalainen, Juho Kangas, Juho Jaakkola, Vihtori 1264