Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
tettaisiin, koska Kustaa Lahtinen oli Heinäkuussa vuonna 1903 irtisanottu viljelemistänsä maista, luovuttamaan ne Antti Alkmanin vapaasien hallintaan kuin myös Alkmanille suorittamaan 1901, 1902, 1903. ja 1904 vuosien maksamatta oleva vuokra, yhteensä 140 markkaa, minkä ohessa Antti Alkman on anonut korvausta oikeudenkäyntikulungeistaan Asiasta kuulustettuna, on Kustaa Lahtinen tosin myöntänyt, että meinittujen neljän vuoden vuokra hänen viljelemistään maista oli maksamatta, paitsi mitä Kustaa Lahtiselle oli tuleva siitä, että hän vuonna 1904 oli vuokraa vastaan Antti Alkmanille hakannut puoli kahdeksatta tinkiä halkoja, mutta kun Alkman ei ollut antanutkaan Lahtiselle kaikkia vuokravälipuheessa määriteltyjä etuja, muiden muassa eroitä saaria ja kalavettä, on Lahti nen katsonut ei olevansakaan velvollinen suorittamaan täyttä vuoksamaksua Antti Alkmanille ja siis vastustanut kannetta. Sittenkun Antti Alkman vastineen johdosta oli myöntänyt vähennettäväksi vaatimastansa vuokramäärästä Kustaa Lahtisen ilmoittaman palkomäärän hakkauspalkan sekä Ilmoittanut, vasta nykyisen kalastusäännön voimaan astuttua, kieltäneensä Lahtista kalastamasta, koska kalavesi oli jakamaton, on Kihlakunnanoikeus 28 päivänä Tammikuuta 1905. julistamassaan päätöksessä, koskei sopimusta puheena olevan maa-alueen nautinnosta oltu tehty kirjallisesti eikä määrääjaksi sekä Kustaa Lahtinen jo ennen Tuomaanpäivää vuonna 1903 oli irtisanottu, velvoittanut Lahtisen viimeistään 14 päivänä Maaliskuuta 1905 päätämisen uhalla muuttamaan pois kysymyksessä olevitta tiluksilta ja luovuttamaan ne Antti Ukmanin haltuun, minkä ohessa Kustaa Lahtinen, joka ei ollut voinut toteennäyttää, että hän suostuttua vuokraa vastaan olisi ollut 362 385
oikeutettu muihin, kuin Antti Alkmanin hänelle antamiin ja myöntämiin nautintoihin, velvoitettiin Alkmanille heti kuittia vastaan suorittamaan vaadittu neljän vuoden vuokra, tekevä kolmenkymmenenviiden markan mukaan vuodelta yhteensä sata neljäkymmentä markkaa, siitä kuitenkin vähennettyä Antti Alkmanin myöntämä korvaus ylläsanotusta talonhakkaamisesta, Oikeuden arvion mukaan yhdeksänmarkkaa seitsemänkymmentä viisi penniä, kuin myös kahdellakymmenellä markalla korvaamaan Antti Alkmanille hänelle asiasta johtunut kustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kustaa Lahtinen oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 28 päivänä Maaliskuuta 1908. vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen sekä velvoittanut Kustaa Lahtisen suorittamaan Antti Almanille marksut hänen kappaleestaan Hovioisen den tuomiota, viisitoista markkaa Maanmittausman. kahdeksankymmentä penniä. Hovioikeuden tuomioon on Kustaa lahtinen anonut muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Kustaa Lahtinen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainettua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi. Tätä kaikki asianomaiset noudatta koot Keisarillinen Suomen Senaatti Juhris Hummelin L. Winkman Juhris Hummelin L. Winkman Pch. Ludenius. A. W. Granström 263 586
Toukokuun 15 päivänä 1909 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turan Hovioikeudesta tulleessa korvausta koskevassa jutussa, jossa Maanviljelijä Erland Kuuskoski Kuuskosken yksinäisrustitilalta Pöytyän pitäjässä, sekä Talollinen Juho Heikinpoika Eskola ja Talollisenpoika Matti Heikinpoika Eskola, Karinaisten kappelin Kyrön kylästä, yhtaisesti, ovat hakijoina kuin myös Kruununnimismies Isak Edvard Sjöman, Marttilan pitäjän Ollilan kylästä, ja Tehtailijanleski Alma Wilhelmiina Huhrisson, mainitusta Kyrön kylästä, ynnä Kauppiaat Sven Hääväläinen, Turun kaupungista, ja Karl Johan Åberg, Salon kauppalasta, tulematta jääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 15 päivänä Toukokuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Eraassa aikaisemmassa, Alma WilLäsnä: R. B. 42. G. F - C. A. W. K. SS 2. 364 277 SS 131. lag 1512 29/2 1908
helmiina Hakrissonia vastaan nostetussa oikeudenkäynnissä ovat Erland Kuuskoski sekä Juho ja Matti Eskola Marttilan pitäjän ynnä Kosken, Euran ja Karinaisten kappelin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, muun muassa, että Erland Kuuskoski ja hänen asiakumppaninsa sekä Alma Wilhelmiina Hähnssonin miesvainaja Tehtailija Kaarle Evald Hamrsson eläissään olivat yhdessä perustaneet Kyrö nimisen tulitehtaan ja sahan Kyrön kylän Eskolan talon maalle, joista laitoksista Erland Kuuskoski ja Kaarle Evald Huhrsson olivat kumpikin omistaneet neljä kymmenestä sekä Juho ja Matti Eskola niinikään kumpikin yhden kymmeneksen, kuin myös että, sittenkuin Kaarle Evald Huhrisson oli 8. päivänä Kesäkuuta 1894. kuollut, asianomistajat olivat päättäneet julkisella huutakaupalla myydä mainitut laitokset kaikkineen mitä niihin kuului ja sitä varten pyytäneet huutokauppaa pitämään Kruununnimismies Sjömonin, joka olikin 17. päivänä sitä seuraavaa Lokakuuta toimittanut sen, vaikki ei silloin tarjottua hintaa sittemmin olta suoritettu eikä uloshaettu; ja koska Kruununnimismies Sjöman Alma Wilhelmiina Huhrissonin pyynnöstä oli tarjennut sanotut laitokset uudestaan myytäviksi huutokaupassa 28. päivänä Joulukuuta 1874 sekä siinä Ilma Wilhelmiina Huhrissonin puolesta huutanut ne 5,700 markasta kuin myös heti sen jälkeen Alma Wilhelmiina Huhrissonin hyväksi myynyt sahan tarvekaluista yhden sahäräämin ja yhden pyörasahan. sentähden ja kun tuo jälkimäinen huutokauppa oli pidetty vastoin Erland Kuuskosken sekä Juho ja Matti Eskolan tahtoo, noudattamatta aikaisummassa huutokaupassa sovituita ehtoja, ovat Erland Kuuskoski ja hänen asiakumppaninsa vaatinet että 28. päivänä Joulukuuta 1894 toimitettu huutokauppa julistettaisiin mitattomaksi sekä Alma Wilhel365 278
miina Holrisson velvoitettaisiin hankkimaan takaisin myydyt saharaami ja pyörasaha taikka maksamaan Erland Kuuskoskelle ja hänen asiakumppaneilleen raamista 5,000. markkaa ja pyörasahasta 2000 markkaa. Tämä juttu on lopullisesti rathaistu Keisarillisen Senaatin tuomiolla 6. päivältä Huhtikuuta 1898 niinmuodoin, että Keisarillinen Senaatti on katsonut selvitetyksi, että Kruununnimismies Sjöman siihen nähden, miten ylempänä mainittu 17. päivänå Lokakuuta 1874. tapahtunut huutokauppatvimitus oli päättynyt, oli asianomaisilta saanut toimekseen heidän puolestansa uudestaan myydä puheenalaisen tiilitektaan ja sahan julkisella huutokaupalla, kuitenkin vaarinottaen ne ehdot, jotka edellisessä huutokaupassa oli tehty ja joihin oli kuulunut myyjille pidätetty oikeus tutkia ostotarjouksien hyväksyttävyys; mihin nähden ja koska myöskin oli käynyt ilmi, että Kruununnimismies Sjöman 28 päivänä Joulukuuta 1874 toimittamassaan huutokaupassa oli niin muodoin mennyt toimeksisaantoansa ulommaksi että hän, jättämältä myyjille tilaisuutta tarjouksien tutkimiseen, oli heidän puolestaan hyväksynyt Alma Wilhelmiina Huhrissonia varten itse tekemänsä huudon, eivätkä Erland Kuuskoski ja hänen asiakumppaninsa olleet hyväksyneet tätä myyntiä ja Alma Wilhelmiina Hakrisson oli tietänyt, ettei Sjömanilla ollut valtaa myyjäin puolesta hyväksyä mitään tarjoutsa, Keisarillinen Senaatti on julistanut moittunalaisen myynnin mitättömäksi sekä sen johdosta velvoittanut Alma Vilhelmiina Huhnssonin luovuttamaan Erland Kuuskoskelle ja hänen asiakumppaneilleen heidän osuutensa maista laitoksista kuin myös toimittamaan sahaan takaisiin siihen kuuluvan saparäämin ja pyörasahan taikka miiden menettämisestä antamaan mainituille vastapuolillensa korvauksen, jonka määrästä asianosaiset saisi366 579
vat erittäin riidellä, elleivät siitä voisi hyvällä sopia. Sittemmin on Kihlakunnanoikeus asettanut Alma Wilhelmiina Hähnessonin konkurssitilaan, minkä kontursin valvontapäivanä 1 päivänä Maaliskuuta 1879 Erland Kuuskoski sekä Juho ja Matti Eskola ovat konkurssipesästä vaatinet, muun muassa, Erland Kuuskoski neljä kymmenettäosaa, Juho Eskola kymmeneksen ja Matti Eskola niinikään kymmeneksen seuraavista saatavista: /1o Alma Wilhelmiina Huhrissonin toimesta ja menetetyn kautta Kyrön tiili- ja sahalaitoksista myytyjen sahäräämin ja pyörasahan ynnä muuten hukatun kaluston yhteenlasketusta arvosta 7,053 markasta 90. pennistä, kr Alma Wilhelmiina Huhrssonin vuosina 1895-1878. kestäneenä hallintoaikana tiili- ja sahalaitokrien rakennuksia ja kalustoa kohdannun huonontumisen kautta syntyneen rapipion ja arvon alenemisen määlästä 27,318 markasta 80. pennistä, (3o tuli - ja sahalaitokseen tuotannosta mikä olisi voitu saada Alma Wilhelmiina Hamssonin sanottuna hallintoaikana ja joka oli arvattu kaikkiansa 12,298 markaksi; ja 4o viiden prosontin korosta noista kolmesta lähinnämainitusta korvausmäärästä lukion valvontapäivästä kunnes täysi maksu toimitettiin; ja on Kihlakunnanoikeus sitten konkurssiasiassa 27. päivänä Toukokuuta 1899 julistamassaan tuomiossa määrännyt, että Erland Kuuskoski sekä Juho ja Matti Eskola, jos he eri oikeudenkäynnissä näyttäisivät toteen valvomansa saatavat, saisivat luovutetuista varoista korkeintaan mitä he edelläkerrotulla tavalla olivat vahonut. Nyt kysymyksessä olevassa asiassa ovat Erland Kuuskoski sekä Juho ja Matti Eskola, toimitettuansa haasteen Kruununnimismies Sjömanille ja Alma Wilhelmiina Huhussonille omasta puolestaan ynnä Kauppias Haavulaiselle, Alma Vilhelmiina Hakansenin konkurssipesän toimitsijamie367
henä, sekä Alma Wilhelmiina Hahnssonille ja Kauppias Åbergille, heidän ollessaan Hahnssonin puolisojon alaikäisen tyttären Lempi Hähussönin holhoojina, yllämainitussa Kihlakunnanoikeudessa lausuneet: että Alma Wilhelmiina Huhrisson, joka huutokauppapäivästä 28. päivastä Joulukuuta 1894. oli hallussaan pitänyt Kyrön tiilitehtaan ja sahalaitoksen sekä niihin kuuluvan kaluston kunnes hän 10. päivänä Lokakuuta 1878, Keisarillisen Senaatin kerrotun tuomion perusteella, häädettiin niistä, oli sinä aikana laitoksien kaluista myynyt edelläsänotut 5,000 markan arvoisen sahäraamin ja 2000. markan pyösahan sekä hukannut kaksi puulapiota, yhden parin torvipihtejä, yhden honedetkun, yhden vesikännen, viisi oljukannua, kolme lyhtyä, kolme muurilusikkaa, yhden parin panttiköyliä, yhden ruutakangin, yhden vyhdin sytykelän kaa, yhden tiinun, kaksi kirjaa ja kuusi pellin johdatinta eli omaisuutta yhteensä 7053 markan 90. pennin arvosta; että laitoksiin, niiden rakennusten ja haluston arvo oli Kaarle Evald Hahnssonin 31 päivänä Joulukuuta 1873 tekemän luettelon mukaan ollut 54,412 markkaa 80 penniä eli, ylläluetellun myydyn ja hukatun omaisuuden hinta poisluettua 47,350 markkaa 90 penniä, mutta 23 päivänä Tammikuuta 1899 ainoastaan 20,040 markkaa 10 penniä, joten jälelläolevan tavaran huonontuminen teki 27,315 markkaa 80 penniä, sekä että laitoksista, jos niitä olisi puheenaolevina neljänä vuotena 1895-1898 säännöllisesti pidetty käymässä omistajien hyväksi, olisi saatu puhdasta tuloa arvion mukaan tiihen teosta 11,630 markkaa ja sahauksesta 9200 markkaa; minkä vuoksi ja kun Kruununnimismies Sjöman oli toimitusmiehenä 28 päivänä Joulukuuta 1894 pidetyssä huutokaupassa mennyt toimeksisaantaan sa ulommaksi sekä Alma Wilhelmiina Huhnsson omasta puolestaan 368 781
ynnä Sompi Hafrissonin holhoojana ottanut Kaarle Evald Hamssonin pesän haltuunsa, Erland Kuuskoski ja hänen asiakumppaninsa ovat vaatineet, että Kruununnimismies Sjöman, Alma Wilhelmiina Huhrsson ja hänen konkurssipesänsä sekä Kauppias Åberg velvoitettaisiin, yhteisesti tai se heistä, jolla varoja oli, suorittamaan Erland Kuuskoskelle ja tämän asiakumppaneille kuusi kymmenettäosaa edellä: luetelluista arviomaäristä, konkurssi pesä kuitenkin tiili - ja sahalaitosten asvatusta tuotannosta ainoastaan kuusi kymmenettäosaa 12,498 markasta, kaikki erät viiden prosentin koron kanssa sanotusta valvontapäivästä Asiasta kuulustettuina, ovat Kruununnimismies Sjöman ja hänen asiakumppaninsa vastustaneet kannetta, minkä jälkeen ja sittenkuin asianosaiset molemmin puolin olivat pyytäneet korvausta oikeudenkäyntikulungistaan, Kihlakunnanoikeus on 26. päivänä Toukokuuta 1904 julistamassaan päätöksessä katsonut, etteivät Erland Kuuskoski ja hänen asiakumppaninsa olleet toteensaattaneet missä määrin Kyrön tiilitehdas ja sahalaitos Alma Wilhelmiina Hafnssonin hallitessa niitä ehkä olivat  rappeutuneet eivätkä myöskään että sanotuista laitoksista sillä aikaa oli kertynyt mitään puhdasta voittaa; jonka vuoksi ja kun niinikään oli jäänyt toteennäyttämättä, että puheenalaisena aikana oli laitoksista hukattu erinäistä pienempää tavaraa, Kihlakunnanoikeus on kyljännyt kanteen mäiltä osilta. Mitä sitten tuli saharaunista ja pyörasahasta vaadittuun korvaukseen, jota Kasarillinen Senaatti tuomiossaan 6 päivältä Huhtikuuta 1898 oli julistanut Alma Wilhelmiina Huhrissonin velkapääksi suorittamaan Erland Kuuskoskelle ja tämän asiakumppaneille, niin ja samalla kuin tästä tehty känne, mikäli se oli kohdistettu Kruununnimismies Sjömania ja Kauppias tbergiä vastaan, perusteettomana 369 382
hyljättiin, on Kihlakunnanoikeus, siihen nähden että heti 28. päivänä Joulukuuta 1894. toimitetun, sittemmin mitättömäksi julistetun huutokaupan jälkeen oli saharaamista ja pyösahasta maksettu yhteensä tuhat kahdeksansataa markkaa, vahvistanut Erland Kuuskosken ja hänen asiakumppaniensa saamiset Alma Wilhelmiina Hahrissonin konkurssipesästä tältä kohden Erland Kuuskosken seitsemäksisadaksi kahdeksikymmeneksi markaksi sekä Juho ja Matti Eskolan, kummankin, sadaksikahdeksaksikymmeneksi markaksi; kaikki viiden prosentin koron kans sa 1 päivästä Maaliskuuta 1877, minkä ohessa myös Alma Wilhelmiina Hapusson velvoitettiin omasta puolestaan suorittamaan Erland Kuuskoskelle sekä Juho ja Matti Eskollalle mainitut rahamäärät sanottuine korkoineen kunnes täysi maksu toimitettiin; ja saivat asian näin päättyessä asianosaiset itse kärsiä heillä siinä olleet kustannukset muuten, paitsi että Erland Kuuskosken ja hänen asiakumppaniensa, koska Kauppias Åberg suotta oli vedetty juttuun, tuli yhteisesti tahi sen heistä, jolla varoja li, äskenkerrotussa tarkoituksessa makaa Åbergille seitsemänkymmentävisi markkaa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Eerland Kuuskoski ja hänen asiakumppaniusa olivat vetoamalla saattaneet jutun on tuomiossa 11. päivänä Huhtikuuta 1905 vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen, minkä ohessa Erland Kuuskoski ynnä hänen asiakumppaninsa velvoitettiin suorittamaan Kauppias Åbergille maksut hänen kappalustaan Hovioikeuden tuomiota, kolmekymmentä markkaa kahdeksankymmentä penniä Hovioikeuden tuomioon ovat Eerland Kuuskoski ja hänen asiakumppaniusa anoneet muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Er370 383
kyljättiin on Kihlakunnanoikeus, siihen nähden että heti 28. päivänä Joulukuuta 1894. toimitetun, sittemmin mitättömäksi julistetun huutokaupan jälkeen oli saharaamista ja pyörasahasta maksettu yhteensä tuhat kahdeksansataa markkaa, vahvistanut Erland Kuuskosken ja hänen asiakumppaniensa saamiset Ama Wilhelmiina Huhrssonin konkurssipesästä tältä kohden, Erland Kuuskosken seitsemäksisadaksi kahdeksikymmeneksi markaksi sekä Juho ja Matti Eskolan, kummankin, sadaksikahdeksaksikymmeneksi markaksi, kaikki viiden prosentin koron kanssa 1 päivästä Maaliskuuta 1877, minkä ohessa myös Alma Wilhelmiina Hahrisson velvoitettiin omasta puolestaan suorittamaan Erland Kuuskoskelle sekä Juho ja Matti Eskolalle mainitut rahamäärät sanottuine korkoineen kunnes täysi maksu toimitettiin; ja saivat asiannäin päättyessä asianosaiset itse kärsiä heillä siinä olleet kustannukset muuten, paitsi että Erland Kuuskosken ja hänen asiakumppaniensa, koska Kauppias Åberg suotta oli vedetty juttuun, tuli yhteisesti tahi sen heistä, jolla varoja oli, äskenkerrotussa tarkoituksessa maksaa Åbergille seitsemänkymmentäviisi markkaa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Eerland Kuuskoski ja hänen asiakumppaniusa olivat vetoamalla saattaneet jutun on tuomiossa 11 päivä nä Huhtikuuta 1908 vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen, minkä ohessa Erland Kuuskoski ynnä hänen asiakumppaninsa velvoitettiin suorittamaan Kauppias Åbergille maksut hänen kappalustaan Hovioikeuden tuomiota kolmekymmentä markkaa kahdeksankymmentä penniä Hovioikeuden tuomioon ovat Eerland Kuuskoski ja hänen asiakumppaniusa anoneet muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Er370 383
Olof J. Ingeman Toukokuun 17. päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin SS: 139. 37 tuomio, nostorahalla, Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, talonkaupan purkamista koskevassa jutussa, jossa ovat Lahden kaupungissa asuva Kauppapalvelija Nikolai Suominen, Orimattilan pitäjän Niemen kylästä kotoisin olleen, riidan aikana kuolleen Talollisenlesken Wilhelmiina Juhontytär Eerolan alaikäisten lasten Sandma Wilhelmiina ja Signe Dagnar Juhontytärten asianmiekaisesti määrättynä uskottuna miehenä, hakijana sekä samana kylässä asuvat Talolliset Hugo Rinne ja Wilho Simolin ynnä viimeksimainitun vaimo Emilia Karoliina Simolin vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 17. päivänä Toukokuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itselleen tyttänyt jetteeseen kuuluvat kirjat niistä, mikäli nyt on kysymyksessaanut tietää seuraavaa: Orimattilan ja Artjärven pitäjien läsnä: J. N. G. W. - F. S. - A. E. ./. O. S. land Kuuskoski ja hänen asiakumppaniusa oli esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot "Keisarillinen Suomen Senaatti: A. A. Bonde. - M. W. lmananA. A. Bonde. - M. W. lmananC. J. Timgren ellen Kijansu Carl Augusti No 1324. Pag. 132. R. D. 1908.
käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Wilhelmiina Eerola lausunut, että Hugo Rinne, joka oli asianmukaisesti määrätty Wilhelmiina Eerolan apulaisena holhoomaan Wilhelmiina Erolan avioliitosta miesvainajansa Juho Manfred Eerolan kanssa syntyneitä alaibäisiä lapsia Sandma Wilhelmiina; Signe Dagmar ja Hilda Sesilia Juhontyttäriä, oli ilman Wilhelmiina Eiiolän suostumusta kauppakirjalla 10. päivältä Helmikuuta 1902. myynyt Wilho ja Emilia Karoliina Simolinille mainituille alaikäisille perintönä isänsä jälkeen kuuluneen Eerolaksi kutsutun kuudenneksen Hirvelän perintötaloa No 9. ennensanotussa Niemen kylässä 13,050. markan kauppaan masta; minkä vuoksi ja kun tuo kauppa oli mainituille alaikäisille epäedullinen ja kauppaan sisältyi soken osa sanotusta Eerolan tilasta, joka Hilda Pesilia Juhontyttären sittemmin kuoltua, oli perintönä langennut Wilhelmiina Eerolalle, Wilhelmiina Eerola on vaatinut, että kysymyksessä oleva tilankauppa purettaisiin. Asiasta kuulustettuina, ovat Kugo Rinne sekä Wilho ja Emilia Karoliina Simolin vastustaneet kanretta, jonka jälkeen Kihlakunnanoikeus on 20. päivänä Huhtikuuta 1903. julistamassaan päätöksessä kationut selvitetyksi, että puheenalainen, alaikäisten Sandma Wilhelmiina, ligne Dagmar ja Hilda Sesilia Juhontytärten omistama talonosa oli Kihlakunnanoikeuden 6. päivänä Joulukuuta 1901. antamalla suostumuksella laillisessa järjestyksessä myyty Wilho ja Emilia Karoliina Simolinille sekä että tilasta saatu kauppahinta oli tuhat viisikymmentä markkaa suurempi Kihlakunnanoikeuden elle määräämää alinta hintaa; minkä vuoksi Kihlakunnanoikeus on kylännyt Wilhelmiina Eerolan asiassa jaman kanteen ja julistanut vielämainitun tilankaupan pysyväiseksi. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Wilelmiina Eerola oli vetoamalla saatSS 10 272 SS 76
tanut jutun, on tuomiossa 28. päiväna Maaliskuuta 1908. vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen: Kovioikeuden tuomioon on Nikolai Suominen, edelläsanotussa ominaisuudessaan, anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Hugo Rinne ja hänen asiakumpi panensa ovat säädetyssä järjestykses sä vastatatneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Nikolai Suominen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi; ja velvoitetaan No bolai Suominen suorittamaan Hugo Rinteelle ja hänen asiakumppaneilleen. korvaukseksi heillä täällä asian vuoksi olleista kulungeista, seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asian omaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Helms Nummisen J. Wilckman. Fredr. Lundenius A. V. Granström (Ossian S. Laumin Toukokuun 18. päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio, nostorahalla, Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, talankaupan purkamista koskevassa jutussa, jossa ovat Talollinen Heikki Joeli Heikinpoika Alatoikko Huittisten pitäjän Rieskalan kylästä, hakijana sekä Tunkalaitumen pitäjän Jalasjoen kylästä kotoisin olevat Talollinen Kaarle Vihtorinpoika Alaviikari ja hänen vaimonsa Amanda Sofia Heikintytär Alaviikari vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 18 päivänä Toukokuuta 1909 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Huittisten, Wampulan ja Runkalaitunen pitäjäin käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa ovat Heikki Joeli Alatoikko ja hänen riidan aikana kuollut vaimonsa Vilhelmiina Tuomaantytär Alatoikko lausunut, että Hovioikeudennetari Väinö Kivi oli Läsnä: J. A. G. H. F.L. - A.G. 70. S. SS: 172. No 1343. Pag. 151. R. D. 1908.
18. päivänä Tammikuuta 1903, Alatoikon puolisojen silloin vielä naimattoman tyttären, yllämainitun Amanda Sofia Heikintyttären, ja Kaarle Alaviikarin pyynnöstä, saapunut Alatoikon puolisojen omistamaan Alatoikko-nimiseen taloon sanotussa Rieskalan kylässä ja siellä, Alatoikon puolisojen tietämättä ja heiltä mitään kysymättä, kirjoittanut kauppakirjan, jonka mukaan Alatoikon puolisot muka myivät Kaarle Alaviikarille ja Amanda Sofia Heikintyttärelle sanotun, 1/3 manttaalin suuruisen perintötalon, sekä että, sittenkun Heikki Joeli Alatoikko, Kaarle Alaviikarin tarjouksesta, oli pitkin päivää nauttinut väkijuomia ja niitten vaikutuksesta kuin myös Heikki Joeli Alatoikkoa ajottaisin vaivaavan mielisairansen tähden joutunut tiedottomeen tilaan, Alutoikan puolisoille oli esitetty heidän puumerkeillään vahvistamista varten asiakirja, johon he sitten olivat piirtäneetkin puumerkkinsä ja jonka he jälkenpäin olivat arvilleet olleen Hovioikeudennotari Kivén kirjoittaman kauppakirjan Alatoikon talosta; mutta koska tuo kauppakirja näin ollen oli kokonaan arvoton ja Kaarle Alaviikari, Alatvikon puolisoja kohtaan mainitun tilaisuuden jälkeen harjoittamastaan väkivaltaisesta kohtilusta päättäen, alkujaan oli tarkoittanutkin vietellä heitä epäedullisen välikirjan tekoon, ovat Alatoikon puolisot vaatinut puheena olevan kaupan purkamista. Kaarle ja Amanda Sofia Alaviikarin vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, 5. päivänä Helmikuuta 1905 julistumassaan päätöksessä katsonut toteennäytetyksi, että Heikki Joeli Alatoikko vapaaehtoisesti, terveellä ja täysellä järjellä, oli yhdessä vaimonsa Wilhelmiina Tuomaantyttären kanssa tehnyt kysymyksessä olevan SS: 174. SS 13
kaupan, sekä sen vuoksi hyljännyt Aatoikon puolisojen asiassa ajaman kanteen, minkä ohessa Alatoikan puolisot velvoitettiin kolmellakymmenellä markalla korvaamaan Alaviikarin puolisoille heille asiasta johtunut kustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Alatoikon puolisot olivat vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 11 päivänä Huhtikuuta 1908 vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen sekä velvoittanut Alatoikon puolisot suorittamaan Kaarle ja Amanda Sofia Alaviikarille viisikymmentä markkaa korvaukseksi heiltä Hovioikeudessa asiaan menneistä kulungeista. Hovioikeuden tuomioon on Heikki Joeli Alatoikko anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Alaviikarin puolisot ovat säädetyssä järjestyksessä vastanneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Heikki Ossian Ailanmaan Joeli Alatoikko ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi; ja velvoitetaan Heikki Joch tlatoikko suorittamaan Alaviikarin puolisoille, korvaukseksi heillä täällä asian vuoksi olleista kustannuksista, kahdeksankymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset nousattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti; Julias Nummelin. I. Wärkman Julias Nummelin. I. Wärkman Fredr. Lundenius A. W. Granström. hemmans 373 SS: 17