Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
mestari Matti Elomaa eli Stormjulistettaisiin peräytystodistajaksi sillä perusteella että hänellä olisi hyötyä tahi vahinkoa odolettavana todistuksestaan, koskeivat Klemola ja Ikonen ollut saattaneet selvittää väitettään tässä kohden, jattänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan muuten paitsi että Hovioikeus on velvoittanut Ulvilan, Nukkilan, Kullaan ja Porin maaseurakunnan kuntain tienteke velvolliset jäsenet suorittamaan Kuununnimismiehelle Färlingille Kihlakunnanoikeuden maksettavaksi määräämän summan kahdeksan sataa yhdeksänkymmentäyhdeksan markkaa viisikymmentä penniä ainoastaan viiden prosentin vuotuisella korolla oikeudenkäynnin alusta, 21. päivästä Helmikuuta 1906. Hovioikeuden tuomioon ovat Kuslaa Maunu Klemola ja Iisakki konen yllämainitun lientekalakon puolesta anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Ruusnunnimismies Tärling on vastannut Keisarillinen Songatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, että de esitetty syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jääpysyväksi; ja velvoitetaan Ulvilan ja Nakkilan pitäjäin sekä Kullaan kappelin ja Porin maaseurakunnan käräjäkunnan lientekolakko suorittamaan Kruununnimismiehelle Färlingille hänellä täällä jutun vuoksi ollei den kulujen korvaukseksi seitsemän kymmentä markkaa Sata kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Filis Ivarikoski K. Amberg. A. V. Lillmarara Walter Andersin. K. R. Helanen Uus Strömsten 390
Den 20. November 1914. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt bevisionsskilling från Kejserlige, Ibo Hofrätt, inkommet mål emellan Byggmästaren Gustaf Adolf Nordlund, från Vesterånga by i Lemland socken, sökande samt i samma by bosatte Bonden Karl Anders Andersson, svarande, angående fordran: Gifven uti Justitiedapartementet den 20 November 1914. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Efter Gustaf Adolf Sordlund ägangen stämning har Karl Anders Andersson vid Häradsrätten i Simland sockens tingslag yrkat Nordlunds åläggande att på grund af en utaf honom den 3 Oktober 1904 utfärdad skuldsedel till Andersson erlägga dess innehåll, 100 mark jämte ränta, dock efter afdrag af härå guldne, den 21 Januari 1905 50 mark, den 6 Oktober samma år 10 mark, den 21. Juni 1906 likaledes 100 mark Och: A. L. fr. R. K. Rit. 69. 891 No 1583. Pag 217. R. S. 1911.
och den 29 därpåföljande Oktober 200. mark saken hörd har Gustaf Adolf Ferdlund genmält att Nordland haft för afsikt att af Karl Anders Andersson inköpa dennes hälft af Mellangård eller Westergårs benämnda skattehemman No 2 i Westerånga by tillydande andel af Näret benämnda ego. område samt, under förutsättning att detta köp komme till stånd, utfärdat förberörda skuldsedel, hvariäfven antecknats, att valuta är genom köp af det såkallade Nåset bekommet." På Karl Anders Andersson emellertid, omedellart efter det han omhänderfått skuldsedeln, förklarat sig vara hindrad att försälja sagda jordstycke, af orsak att han icke erhållit lagfart å sitt egande hemman, hade Andersson medels ett förenämnda 3 Oktober 1904 upprättadt kontrakt, hvilket förtydligats genom ett den 12 i samma månad uppgjordt i hufvudsak likalydande kontrakt, åt Gustaf Adolf Nordlund på femtio års tid arrenderat berörda egoomräde emot ett årligt arrende af 3 SS mark och 4 dagsverken äfvensom, enär penningiärrendet för pela arrendetiden utgjorde skuldsedelbeloppet 1900 mark innehållit skuldsedeln såsom säkerhet för arrendets behöriga fullgörande; och emedan någon valuta sålunda icke erhållits för ifrågavarande skuldsedel, har Gustaf Adolf Nordlund emotsett käromålets förkastande. Häradsrätten, hvarest parterne omsesides tagit i anspråk ersättning för sina rättegångskostnader, har medels den 4 Februari 1910 afkunnadt utslag på upptagna skäl förkastat Karl Anders Anderssons i målet utförda talan samt ålagt honom att med etthundra femtio mark errätta Gustaf Adolf Nordlund dennes kostnader å rättegången. Höfätten, under hvars pröfning Karl Anders Andersson i vädeväg dragit målet, har genom den 16. Maj 1911 gifven dom förklarat utredt va892
ra, att Gustaf Adolf Nordlund i arrendekontrakten af den 3. och 12. Oktober 1904 förbundit sig att till Karl Anders Andersson erlägga, förutom det årliga arrendet fyra dagsverken, ettusen niohundra mark och i sådant afseende till Andersson uthändigat ifrågavarande skuldsedel; fördenskull och enär Nordlund sålunda för skuldsedelns innehåll bekommit valuta har Hofrätten; med upphäfvande af Häradsrättens utslag, ålagt Gustaf Adolf Nordlund att emot återbekommande af originala skuldsedeln, kvitterad till Karl Anders Andersson erlägga fordrade ettusen niohundra mark med fem procents årlig ränta från den 3 Oktober 1904 till skande full betalning dock efter afdrag af därå guldne, den 21. Januari 1905 femhundra mark, den 6. därpåfeljande Oktober etthundra mark, den 21 Juni 1906. likaledes etthundra mark och den 29. Oktober samma år tvåhundra mark, äfvensom att med trehundra mark ersätta Karl Anders Andersson dennes umgälder i Häradsrätten. Uti Hofrättens som har Gustaf Adolf Nordlund anhållit om ändring medels deduktion, den Karl Anders Andersson sedermera bemött Kejserliga Senaten har tagit målet öfvervägande och finner Gustaf Adolf Nordlund icke hafva anfört skäl till ändring uti Hofrättens dom, hvarvid förty kommer att bero; och ålägges Gustaf Adolf Nordlund att till Karl Anders Andersson, i ersättning för hans härstädes i målet hafda kostnader, utgifva sjuttio mark. Petalle, som vederbör, till efterrättelse lånder. Kejserliga Senaten för Finland: AlfredLuksiala - Johannes Pesonen. Alfred Luikkiala Johan K. R. Halanen K. Auer. Ossan Tilauman 393
Marraskuun 20 päivänä 1914 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleen sa velkomusjutussa, jossa Talon omistaja Vilho Jääskeläinen, Kuopion kaupungista, on hakijana ja Räätäli Otto Sairanen, Lappun pitäjän Keurulan mäen kylästä, poisjäännenä vastaajana: Annettu Oikeus osastossa 20 päivänä Marraskuuta 1914 Keisarillinen Senaalli on itullensä vittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikiisi nyt on kysymyksessä, saanut tietää Otto Sairaselle toimituttamansa kirjallisen haastun nojalla on VilhoJääskeläinen Lapinnannen kaupun gin Raastuvanoikeudessa kertunut Otto Toivanen välikirjalla 27 päivältä Helmikuuta 1908 maksannen talonomistajalta Olga Nissiseltä viideksi vuodeksi seurännen Kesäkuun päivästä lukien neljä huonetta ja kiittiön sisältävän asuinhuoneiston OlaaLäsnä: F. S. W. T. B. l. K. 4. A. 394 No 1585 Pag 17. K. I. 1913
Nissisen silloin omistamassa talossa No 47. Lappurannan kaupungin toisesja kaupunginosassa 900 markan vuotuisesta vuokrasta, joka oli maksettava kuukausittain 75 markalla kunkin kun kauden viimeisinä päivänä; ja kun Otta Sairanen, joka 1 päivänä Kesäkuuta 1908 oli saanut huomisten haltuunsa oli laiminlyönyt merittaa Vilho Jääskeläiselle, joka 18. päivästä Huhtikuuta 1908 alkaen omisti sanotun talon Joulukuulta 1908, Tammi, Helmi, Maalin ja Huhtikuulta 1909. sekä Maaliskuulta 1911 maksettavat vuokräerät, on Vilho Jääskeläinen vaatinut, että Otto Päivänen velvoitettaisiin Jääskeläiselle maksamaan sanotut ovat yhteensä 450. markkaa kuuden prosentin korkoineen tullekin erälle sen maksupäivästä lukien, minkä ohessa Vilho Jääskeläinen on anonut korvausta oikeuden, käyntikuluutaan Kanteesta kuultuna on Otto Toiranen väittänyt suorittaneensa makran kysymyksessä olevasta huomistosta 1 päivään Toukokuuta 1909. edellämainitulle Olga Nissiselle ja hänen miehelleen Juho Nissiselle, jotka VilhoSääskeläinen oli valtuuttanut kantanaan on Otto Sairantta vastamainittuun päivään saakka, tekemälla Juho ja Olga Nissiselle erinäisä päätälintöitä, sekä lähettäneen a vuokran Maaliskuulla 1910 kirjaissä 4. päivältä luhtikuuta samana vuonna Jääskeläiselle Kuopion ja on Sairanen senvuoksi anonut kännelta hyljättäväksi Raastuvanoikeus on 27 päivänä Maaliskuuta 1911 julistanut juttuun päätöksen; ja tarkoi Otto Sairanen ollet näyttänyt ollensa oikeutettu by hemtämään puheena olevasta vuokrasta maksua Juho ja Olga Ainoille ehki tekemistään räätätintoista ja kun ulville oli käynyt, että Auvaren edellämainittu postitse lähettämä vuokra maksu ja aikaimmin oli behemul ty eräästä Jääskeläisen vuokramaata vasta Sairantta on Raastuvanoikeus velvoittanut Otto Toivanen maksutodistusta vastaan tieto Jääskeläiselle 895
moittamaan veckan elallämainitun maksumusta. Nuostuvanoikeuden täviin markkaa kuukaudelta, yhtäväksen määräimää maksaa kolmeläniin markkaa kuukaudelta, yhtenät erkinen määräimää maksaa kolme neljäsataa viisikymmentä markkaa ynnä kuusi prosenttia vuotuista korkoa kullekin kuukausimmakulle sen kuukauden viimeisestä päivästä, jolloin maksu oli ollut tapahtuva; ja ta paitsi Otto Sairanen tuli kahdeksallakommenellä markalla korvata silho Jääskeläinen oikeuden käyntikulut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Otto Sairanen oli velvamalla näuttanut jutun, on 28 päivänä Marras kuuta 1912 antamallaan tuomiella jättänyt asian muuten Kaastuvan oikeuden päätöksen varaan paitsi että, koska Pitkä Jääskeläinen oli Otto Sairanen mekrakontrahdille merkinnyt hyväksymyksi sanotun kontrahdin, johon vaaditut vuokramaknut ja olivat Joulukuutta vuonna 1908. sekä Rimmi- Klemi, Maalisja Huhtikuulla vuonna 1909 merkitylmoitetuiksi, Olla Sairanen vapautet tuilta kuukuutta, netumänkymmen mainitettu ajalta hänen mereheltä kannetta pitumänkymmen mainitulta ajalta hänen meritilta sataa metsimääkymmentäviittä markkaa korkoineen, jääden Maastuvanoi keuden päätös muuten pysyväksi oli mikali Otto Sairanen oli velvoitettu makomaan Vilho Jääskeläiselle puheena hvan huomiston vuokra Maaliskuutta nonna 1910 mitämänkymmentäviisi markkaa korkoineen kuusi sadalla vuodessa lukien 1 päivästä Huhtikuuta 1910. täyden maksun tapahtumiseen asti sekä kahdeksallakymmenellä markalla korvaamaan Vilho Jääskeläinen oikeudenkäyn tikulut Jovioikeuden hämion on Tilho Jääskeläinen anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän utan å kat ne, ettei silko Jääskeläinen oli nittänyt vielä muuttaa Loviioikeuden homiota, joka niis jiä pysyväksi. Tätä kaikki a896
sianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. Eric Saarikoski Walter Andersin. Eric Saarikoski Walter Andersin. B. Anneberg A. V. Olluskvaara K. R. Helanen Alfred Sarva Marraskuun 20 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarislisesta Viipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Maakauppias Eljas Tolvanen, Tohmajärven pitäjän Onkamon kylästä, on hakijana ja Talollinen Jaakko Puustinen, Kiintelysvaaran pitäjän Hammaslahden kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 20 päivänä Marraskuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellen sä esittelyttänyt asiata koskerat kirjat ja niistä saanut tietää: Eljas Tolvanen on ensin Kuopion läänin Kuvernöörinvirastossa ja, sittenkuin asia riitaisena oli saatettu tuomioistuimen tutkittavaksi, Kuhtelysvaaran pitäjän käräj �äkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut, että Jaakko Puustinen, omasta puolestaan ja alaikäisten lastensa holhoo jana, velvoitettaisiin isälleen, vuonna 1905 kuolleelle Juho Puustiselle 31 Läsnä: F. S. B. t. - R. H. - A. K. No 1586. Påg. 4. R. D. 1911.
päivänä Tammikuuta 1897 tunnustamansa velkakirjan mukaan, joka oli ulosmitattu Juho Puustiselta 25 päivänä Tammikuuta 1904 ja 12 päivänä seuraavaa Maaliskuuta pukkohuutokaupalla myyty Eljas Tolvaselle, tälle maksamaan 2100 markkaa korkoineen sekä korvaamaan Tolvasen oikeudenkäyntikulut Jaakko Puustisen vastustettua kannetta ja jutussa meneteltyä kuten asiakirjat lähemmin osottavat on Kihlakunnanoikeus 5 päivänä Lokakuuta 1909 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Jaakko Puustisen, omasta puolestaan ja alaikäisten lastensa holhoojana, suorittamaan Eljas Tolvaselle kaksituhatta sata markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen, lukien 31 päivästä Tammikuuta 1904 sekä kolmellasadalla markalla ker viimaan Eljas Tolrasen oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Jaakko Puustinen oli vetoamalla saattanut jutun, on 10 päivänä Marraskuuta 1910 antamassaan tuomiossa katsonut asiassa käyneen selville, että sittenkuin Jaakko Puustinen 31 päivänä Tammikuuta 1897 oli antanut Juho Puustiselle puheena olevan velkakirjan, oli Juho Puustinen kevättalvella samana vuonna sitoutunut velkakirjan sisällyksestä vuosittain kuittaamaan kolmesataa markkaa siinä tapauksessa, että Jaakko Puustinen ritäisi Juho Puustista luonaan täydessä hoidossa, ja että Juho Puustinen velkakirjan antopäivästä lukien vuon na 1905 tapahtuneeseen kuolemaansa saakka oli ollut Jaakko Puustisen luona täydessä hoidossa, jotenka velkakirjan sisällys silloin kuin velkakirja 25 päivänä Tammikuuta 1904 Eljas Talvasen saamisesta ulosmitattiin ja 12 päivänä Maaliskuuta samana vuon na pakkohuutokaupassa siirrettiin Eljas Tolvasen omaksi ja oli ollut täydellisesti suoritettu, minkä vuoksi Hovioikeus on, kumaten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljännyt kanteen. 898
Hovioikeuden tuomioon on Eljas Tolvanen anonut muutosta perustelmalla, johon Jaakko Puustinen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Eljas Tolvanen ole esittänyt syytä muut taa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Eljas Tolianen suorittamaan Jaakko Puustiselle, hänellä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Pätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. suis Jaankoski D. Annberg suis Jaankoski D. Annberg K.J. Helanen A. T. Puuruvara. K.J. Helanen A. T. Puuruvara. T. Järafut Marraskuun 21. päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, testamentin moittimista koskevassa ja tussa, jossa Wesilahden pitäjän Heinävuon kylästä kotoisin oleva Talollinen Jeremias Jussila sekä Tampereen kaupungissa asuvat Talonomistaja Kalle Mäkinen, vaimonsa Amanda Mäkisen edusmiehenä, ja Ajuri Kustaa Albert Aaltonen ovat hakijoina sekä Talollinen Paavali Silvenius, Orimattilan pitäjän Mallusjoen kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 21. päivänä Marraskuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellensä sittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot Sittenkun Paavali Selveniuksen vai mo Henriika Juhontytär Silvenius eli 15. päivänä Marraskuuta 1907 kuollut lapsetonna sekä Paavali Silve nius Orimattilan ja Artjärven pitäjäin käräjäkunnan KihlakunnanoikeuSäsnä: Wid. J. P. R. H - Ä R "O. L. T. 89 SS 1594 Pag 257 R.D. 1911.
dessa 13. päivänä Tammikuuta 1908. testä menttina valvonut Henriika Selveniuksen joko 4. tai 5. päivänä Syyskuuta 1907. suullisesti lausuman määräyksen, että Paavali Selve niuksen tuli Henriika Selveniuksen kuoltua saada koko Henriika Silveniuksen omaisuus, niin ovat Jeremias Jussila ja hänen edellä luetellut asiakumppaniissa, ilmoittaen että Jeremias Jussila oli Henriika Selveniuksen veli se ka Amanda Mäkinen ja Kustaa Albert Aallonen Henrika Silveniuksen kuolleiden veljien lapsia, Paavali Selveniukselle toimituttamansa haasteen nojalla mainitun käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatineet, että koska Henriika Silvenius oli tehnyt testamenttina valvotun määräyksen Saavali Selveniuksen viettetyn johdosta, ollessaan kuolinvuoleella pitkällisen taudin murtamana eikä sanottu määräys ollut tapahtunut siinä jäijestyksessä kuin laki testamentin tekemisestä sääsi, Paavali Selveniuksen valvoma testamentti julistettaisiin mitättömäksi ja Silvenius velvoitettai300 siin määrä-ajan kuluessa jättämään Henriika Selveniuksen jäämistö lailliseen jakoon hänen perillistensä kesken, minkä ohessa Jeremias Jussila ja hänen asiakumppaninsa ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Paavali Silveniuksen vastustettua kannetta on Kihlakunnanoikeus 16. päivänä Syyskuuta 1909. julistamassaan päätöksessä katsonut selville käyneen, että Henriika Selvenius 4. tai 5. päivänä Syyskuuta 1907. oli kahden todistajan yhtaikaa läsnä ollessa, kehoittaen heitä panomaan määräyksen miehensä, terveellä ja täydellä ymmärryksellä sekä vapaasta tahdesta kenenkään houkuttelomatta julistanut viimeisen tahtonsa olevan, että Paavali Selvenius hänen kuolemansa jälkeen tulisi saamaan kaiken hänen jälkeensä jäävän omaisuuden, minkä vuoksi Kihlakunnanoikeus on hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Jeremias Jussila ja hänen asiakumppa
ninsa vetoamalla ovat saattaneet jutun, on tuomiolla 30. päivältä Kesäkuuta 1911. vahvistanut Kihlakunnan oikeuden päätöksen edellä kerrotussa kohdassa. Hovioikeuden tuomioon ovat Jeremias Jussila ja hänen asiakumppa ninsä anoneet muutosta perustelmla, johon Paavali Selvenius on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Jeremias Jussila ja hänen asiakumppas ninsa ole esittäneet syytä muuttaa Kevioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Jeremias Jussila ja hänen asiakumppaninsa suorittamaan Paavali Selveniukselle marsut hänen kappaleestaan tätä Keisarillisen Senaatin tuomiota kaksikymmentäkahdeksan markkaa. Tätä kaupki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen SenaattiWalter Andersin. Johannes Pesonens Walter Andersin. Johannes Pesonens K. R. Helanen A. T. Rummman. Valter./. Parviainen Marraskuun 23 päivänä 1914 Keisarillisen Suomen Senaatin luomio nostarahalla Keisarillisesta Turun Korioikeudesta tulleessa saatavaa koskevassa jutussa, jossa ovat Lapin kunnan Tääslöpankki hakijana sekä Aatoutilallisen Erik Rosendahl vainajan jakamattoman perän haltija, hänen leskensä Juditha Fredrika Rosendahl, tyhön yksinäistilalta Rauman maaseurakunnasta, saapuville tulhena, ja saman seurakunnan Nermuntilan kylässä asuva Talollinen Kustaa Vihtori Kurtaanpoika Hinne, tuhmatta jäännenä, vastaajina. Annettu Oikeusosastossa 23 päivänä Marraskuuta 1914 Keisarillinen Amuulti on itselleen sittehdistänyt jutun asiakirjat ja mistä manuel seuraavat tiedot Entinen Talollinen Ansearias Alaiti eli Amndahl ja hänen vaimonsa Gustava Charlotta Karle olivat 20 raivänä Elokuuta 1904 tehtyä velkakirjan sama: 12. K.I. J.  R. B: K. 6 No 101. No 1601. Pag 143. R. T. 1911.
vastaan Lapin kunnan Säästöpankista saaneet 1400 markan suuruisen, kuuden prosentin lainan, jonka vakuudeksi Ansearius ja Gustava Charlotta Kailo olivat myöntäneet kiinnitettäväksi silloin omistamansa Wehoniemen verotalon Teiskon pitäjän Kiimejoen kylässä, minkä ohessa Isak Rönndahl oli, muiden muassa, mennyt lainan takaisinmaksamisesta omavelkaisen lakaukseen, kunnes kiinnitys li vahvistettu, ja sen jälkeen omavelkaiseen täytetakauksen sekä sitä paitsi sanotun lainan vakuudeksi 4 päivänä Tammikuuta 1905 jättänytäin töpankille Talollinen Joompi Joonpin poika Hinnen 19 päivänä Syyskuuta 1900 antaman, Kirmuutilan kylässä olevaan Hinnon verotaloon kiinnityn velkakirjan, jonka nojalla BrukMoundahl eli Joosepi Hinnolta mära 4000 markkaa kuuden prosentin mutuisine korkoineen 1 päivästä Tammi kuuta 1903, kuitenkin poislukien koron vähennykseksi 1 päivänä Tammikuuta 1904. maksetut 220 markkaa. Ensiksi mainitun velkakirjan sisällyksen makramisen vakuudeksi olikin 7 päivänä Helmikuuta 1905 rahvistettu kiinnitys Wekoniemen taloon; minkä jälkeen dagarius ja Gustava Charlotta Kaila olivat seurannen Syyskuun 25. päivänä myyneet sanotun talon Talolliselle Nestor Gabriel Vainiolle ja tämän vaimolle Emilia Wainiolle jotka olivat talonhinnan rähennykuksi ottaneet vastalaksensa miehenä oovasta, taloon kiinnitetystä 1800 markan lainasta korkoinen; ja oli Terter Takvid Nainio 29 päivänä Samnikunta 1906 alkuuräinen velkakirjaan hoittanut sitoumuksen lainanottajana västätä velkakirjassa mainitusta 1900 marhan velasta Turun ja Porin läänin Kuvernööville annetussa kirjoituksessa sekä, sittukin Kuvernörmasta niitiksellä 2o päivältä Lokakuuta 1908 oli lykön nyt asian riitaima asianomaisen tuomioistuimen käniteltäväksi, Kustaa Sihtori Hinnolle toimitetun haastuun nojalla Eurejoen, Lauri, Iimmijoen 902
maanmukunnan käräjäkunnan. tehtyä velkakirjaa vastaan mennen 1400 ka Erik Monndahl eli 4 päivänä parins ja Gustaia Charlotta Nisso Tammikuuta 1905 metsänyt Ennkymä olivat myynyt Wekoniemen tulee Anbelle yllämmehen, Toiminä Syskullär Gabriel ja Emten Wiimrelle Abel belle yllämmehen, Toiminä Syskullär Julfrid ja ombu Kuimelle Rubel 900. naulan velkakirjan sekä Kustaa ja, nimen kanssa, että ostajat Maria yll. naulan velkakirjan sekä Ruskea sa, namn kuassa, että ostajat Alain 900. naulan velkakirjan sekä Kustaa sa, namn kuassa, että ostajat Alain Tehari Henne oli 28. päivänä Krono ovat vastakunnas kuuta 1907. Hinnen talon silloinna omistajana, hyväksynyt tuon siinon ja sitoutunut Raasti hankille vastaamaan velkakirjan sisällyksen maksamisesta, Rustaa Vihtori Stiina vahvitettaisiin merittamaan Päästöpankille viimeksi mainitun velkakirjan pääoma 400 markkaa ynnä kuuden prosentin vuotuinen korko 1 päivästä Tammikuuta 1903, josta kumminkin oli vähennettävä 1 päivänä Tammikuuta 1904 maksetut 220 markkaa Oikeus kuulusteltuna on Kustaa Vihtori Finno huomauttanut, että Pak Kornduht oli jättänyt velkakirjan opäivältä Syyskuuta 1900 Lapin kunnan Päästöpankille ainoastaan pantiksi Angel villa ja Gustava Charlotta Kaiken Paarleja Luvan pitäjien ynnä Kunnun vankista 21 päivänä Elokuuta 1904 tehlakunnanoikeuden on kuin kunna markan hänen maksamme vakuu Omistamakin maksta emedellä että kopeksi arkii etta Anasti mankki kun itse 1 9 sia kuin ovat vastalaksensa luesta lainasta, ja säästöpankki oli ilman muuta väli puhetta vallinut Nestor Valfvel Wainion 24 päivänä Tammikuuta 1906 kirvoittaa neljättäisen sitoumuksen alwaraiseen velkakirjaan siten oli orauttanut Ansaarille Kuilon ja häsen takausmiehensä vastaamasta laivasta, joka siis oli lakannut olemas tu Angearius ja Gustava Charlotta Riston lainana; anmuksi ja kuusäästöpankin panttioikeus velkakirjaan 10 päivältä Syyskuuta 1900, näin ollen utiakuunut on Kustaa Vihtori Iin no vastustanut kannetta, ilmoittain Hinno että hän oli sillä välin kuolhen Isak Kaunulahdin orikunnalle merittanut 19. päivänä Syyskuuta 1910. 903
velaksi kirjoitetun summan korot lain vään Tammikuuta 1908 ynnä pääomaivähennykseksi, 100 markkaa Huhtikuun lopussa vastasanottuna vuonna Riitakummanien keskinäisellä anestumuksella on alläkerotun jutun yhtedessä Kihlakunnanoikeudessa otettu käsiteltäväksi "Judilta Fredrika Rosendahlin hänen edellämainitussa toimessaan, haastun perusteella Lapinkunnan Säästöpankkia vastaan mertama kanne, jossa "Joditha Fredrika Kosenlahl on vaatinut että koska Päästöpankki, Kustaa Vihtori Hennen erittämien ylläkerrottujen niiden nojalla, ei mää ollut oikeutettu hallussaan pitämään kysymyksessä ole van, 19. päivänä Syyskuuta 1900 tehtyä velkakirjaa Säästipankki oikeutettaisiin luovuttamaan tuo velkakirja Isak Kaunlahdin kuolinpojalle Instemainitun kanteen johdosta on Lapin kunnan Säästöpankin puolesta väitetty, että Isak Rönnöluki Gustor Gabriel Wainio 24 päivänä Tammikuuta 1906 oli sitoutunut vastaamaan Amarius ja Gustava Charlotta Raiton 20. päivänä Elokuuta 1904. antoman velkakirjan sisällyksen maksamisesta, jättänyt velkakirjan 19 päivältä Syyskuuta 1900 Säästöpankille pantiksi ja siirtänyt sen pankille sekä että säästöpankki oli suostunut Sextor Valfrid Jainion juhuskutullänen sitoumuksen ainoastaan sillä nimenomaisella ehdolla että viimekmainottu velkakirja edelleni nimpi 1. päivänä Elokuuta 1904 tehden och kakirjan vakuutena; ja on Saasteron kin puolesta on vuoksi anottu piditkä Fredrika Amadahlin nostamaa kannettu kyliättäväksi Kihlakunnanoikeus, jossa anon osaiset ovat kukin puutaneet korvulle tu oikeudenkäyntikuluut, on päivänä Helmikuuta 1909 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla neljännet sonen kunnan elämnään, eli 4 päivänä Tammikuun 35 Viidigunkin kontuu sekä, hyväkdämmän, eli 4 näissänä Tammikuuta Sairikymme kantten sekä, hyv105 eliins paljon nekisemmin, tän uppi Juolittu Poukka Monndahlen 105 eliins paljon nekisemmin, hän uppi Juolittu Poukka Monndahlen 904