Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
yhdeksäntuhatta seitsemänsataa kaksi kymmentäkahdeksan markkaa viiden prosentin korkoineen, Kettosalmen 10. päivästä Huhtikuuta 1909, jolloin Kihtori Salminen tuli haastetuksi juttuun ja Kortelahden 21. päivästä Toukokuuta 1909, minkä ohessa Kihlakunnanoikeus on velvoittanut Kaarle Kettosalmen ja Kalle Kortelahden yhteisvastuullisesti Vihtori Salmisen kanssa korvaamaan osakeyhtiön oikeudenkäyntikulut tuhannella sadalla markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kaarle Kettosalmi ja Kalle Kortelahti olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiolla 17. päivältä Toukokuuta 1912 jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan muuten, paitsi että Hovioikeus on mainitsemällaan perusteella ennenaikaisessa hyljännyt osakyhtiön vaatimuksen saada kustannukoista Vihtori Salmisen toimittamisen puoden kuljettamisesta Wesijärven asemukkolmetuhatta yhdeksänsataa kahdeksankymmentäyksi markkaa kuusikymmentä penniä, joten Kettosalmen ja Kortelahden oli Kihlakunnanoikeuden määräämime korkoineen suoritettava Aktiebolaget Parnatorille, kumpaisenkin, seitsemäntuhatta seitsemänsataa kolmekymmentäseitsemän markkaa kaksikymmentä penniä. Hovioikeuden tuomioon ovat Eva Stiina. Kettosalmi ja Helena Kortelahti, Kaarle Kettosalmen ja Slatte Kortelahden kuoltua, anoneet muutosta perustelmalla, johon osakeyhtiö Aktiebola get Tornator on vastarenut; minkä jälkeen täällä on ollut suullinen kuulustelu kuten siitä tehty pöytäkirja osottaa. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo Kaarle Kello salonen ja Kalle Kortelahden yllämainitussa sitoumuksessaan Syyskuun 17. päivältä 1907. merineen takaukseen siitä että Vihtori Salminen kesän 1903. kuluessa toimittaisi Aktiebolaget Tornatorille vähintään tuhat kiintiösyltä hankintas olimuksen mukaisia koivupölkkyjä sekä makdollisen hankintavajauksen korvauksesta ynnä samaa hankintasopimusta vastaan ehkä annettavista etumak1423
suista, kuin myöskin näytetyksi Vihtori Salmisen toimittaneen määräajan kuluessa osakeyhtiölle koivupölkkyjä kaikkiaan yhdeksänsataa kuusikymmentä kolme ja kuusikymmentä - sadas osaa syltä. Kun Vihtori Salmisen ja osakeyhtiön välillä Lokakuun 21. päivänä 1907. tehty sovinto, että osakeyhtiö kaisi holmesataa syltä Salonisen 1908. vuoden kasämä toimitettavista pölkyistä kyvitykseksi siitä ettei Salmiemen ollut täyttänyt erästä toista propsipuiden hankintaa. jonka hänen oli ollut edellisenä kesäni yhtiölle toimitettava, ja jonka täystämisestä Kaarle Keltoralmi ja Kalle Storlelahti eivät ole olleet takimessa, ei ole voinut laajentaa mainittujen takausmies ten vastuunalaisuutta, eikä samaisten takausmiesten, mitä tulee yhtiön Salmi selle antamiin ennakkorahoihin, myöskään ole vastattava enemmästä kuin hankintasopionuksessa mainitun pölkkymäärän ja hankittujen pölkkyjen hinnaserotuksesta, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, muuttaen Hovioikeuden tuomiota, vapauttaa Eva Stiina Kettoralmen ja Helena Kortelahden suorittamasta Aktiebolaget Tornatorille puheena ole van takauksen johdosta muuta kuin vastamainitun erotuksen tuhat kolmesataa kymmenen markkaa neljäkymmentä penniä ynnä hankinnan vajauksesta kolmesta kymmenestäkuudesta ja neljästäkymmenestä - sadasosasta kylestä kolmesataa kuusikymmentäneljä markkaa, mitkä rahamäärät, yhteensä tuhat kuusisataa seitsemänkymmentäneljä markkaa neljäkymmentä penniä siis jäävät heidän kahtia maksettavikseen; ja saavat asianosaiset asian laatuun nähden itse kärsiä oikeudenkäyntikulunsa. Tätä kaikki asianosaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. Alfred Kiukkiala. R. Amberg Alfred Kiukkiala. R. Amberg Johannes Pesonen.  A. W. Allhållaren Johannes Pesonen.  A. W. Allhållaren Samuli Koski. E. Thesleff. 421
Marraskuun 25 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, kaupan mitättömäksi julistamista koskevassa jutussa, jossa Pesula o. y. niminen osakeyhtiö, Helsingin kaupungista, on hakijana sekä Talollinen August Wilhelm Åberg ja hänen vaimonsa Helena Wilhelmina Åberg, Kirkkommen pitäjän Bobäckin kylästä, yhteisesti sekä Varamaan mittari Niklas Järnefelt ja Tirehtööri Alvar Renqvist, molemmat Helsingin kaupungista, ynnä Arkkitehdit Eliel Saarinen ja Herman Gesellius, kumpikin Kirkkonummen pitäjän Mäsäbyn kylästä, niinikään yhtei sesti vastaajina: Annettu Oikeusomstossa 25 päivänä Marraskuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselken sittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mihali nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Pesula o.y. on Kirkkonummen ja Siintion pitäjäin käräj äkunnan KihLäsnä: J. P. B. H. - A. R. K. A. S. 71. /K. L. P. No 2,229. Såg. 96 R. D. 1913
lakunnanoikeudessa lausunut, että osa keyhtiö oli 22 päivälle Huhtikuuta 1910 päivätyllä kauppakirjalla ostanut August Wilhelm ja Helena Wilhelmina Åbergilta näiden omistamaan Hommas nimiseen rälssitaloon Tobäckin kylässä kuuluvan, sanotussa kauppakirjassa rajoiltaan määritellyn maapalstan 15000 markan kauppahinnasta, mutta että Åbergin aviopuolet siitä huolimatta olivat samän Huhtikuun 29 päivänä laaditulla kauppakirjalla myyneet saman maapalstan Kramaanmittari Järnefelt ille, Tirehtööri Renqvistille sekä Arkkitehdeille Saariselle ja Geselliukselle niinikään 15000 markasta. Koska lain mukaan ensin tehty kauppa oli pysyväinen, on Pesula o.y. vaatinut, että Kihlakunnanoikeus julistaisi 29 päivänä Huhtikuuta 1910 päätetyn kaupan mitättömäksi ja ettei sen perusteella tapahtunut, Uudenmaan läänin Kuvernöörin päätöksellä seuranneen Toukokuun 4 paivältä vahvistettu ja samana päivänä maarekisteriin merkitty puheenalaisen maapalstan erottaminen estänyt Sen la o, y: tä saamasta maapalstaa itselleen erotetuksi. Kanteesta kuultuina ovat Åbergin aviopuolet, Saramaanmittari Järnefelt Tirehtööri Renqvist sekä Arkkitehvilsaarinen ja Gesellius vastanneet, ettei kauppakirja 22 päivältä Huhtikuuta 1910 Mut lainmukainen ja pätevä, koska kaupantekotilaisuudessa oli Pesula o. y:n puolesta ollut saapuvilla ainoastaan osakeyhtiön toimitusjohtaja Asarias Ensiö, eikä, kuten yhtiön säännöt määräsivät myöskin sen teknillinen johtaja S.V. Hintikka, eikä kauppakirjaa oltu siinä tilaisuudessa yhtiön puolesta allekirjoitettu kaupan todistajain läsnäollessa vaan vasta myöhemmin toisten todista jain ollessa saapuvilla, eikä silloinkaan kauppakirjan toista kappaletta, joka oli Åbergin aviopuolisn hallussa, min kä tähden ja kun lain mukaan sitä, joka oli maatilasta määräalan ostanut, ei saanut pitää alan omistajana ennenkuin osittaminen oli tapahtunut, sekä Åbergin aviopuolet niin muodoin olivat olleet oikeutetut myymään 1420
kysymyksessä olevan, Järnefeltille ja hänen kanssa ostajilleen sitten laillisessa järjestyksessä Hommaksen tilasta Kvanbacken nimisenä palstatilana erotetun maa-alueen, Åbergin aviopuolet ja heidän myötäpuolensa ovat pyytäneet kannetta hyljättäväksi kastauksen johdosta on Pesula o. yväittänyt yhtiön hallituksen valtuuttaneen Toimitusjohtaja Ension päättämään, puheenalaisen maapalstan kaupan, vaikkakin sitten 26 päivänä Huhtikuuta 1910 varmuuden vuoksi myöskin Teknillinen johtaja Hintikka oli allekirjoittanut yhtiön kappaleen kauppakirjaa, sekä arvelhet kiinteistön kaupan olevan pätevän silloin, kun se oli tehty kirjallisesti kahden todistajan läsnä ollessa ja myyjä oli kauppakirjan vapaaehtoisesti allekirjoittanut, huolimatta siitä, josko ostaja lain kaan taikka vasta jälestäpäin allekäjoitti sen, minkä ohessa Pesula o. y. ei muutenkin kieltänyt vastapuolisa lain tulkinnan. Kihlakunnanoikeus, jossa Pesula och sekä Varamaanmittari Järnefelt, Direktööri Renqvist ynnä Arkkitehdit Saarinen ja Gesellius ovat pyytäneet korvausta oikeudenkäyntikulungiista, on 10 päivänä Helmikuuta 1911. julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Åbergin aviopuolet olivat 22 päivälle Huhtikuuta 1910. päivätyllä ja kaksin kappalein laaditulla kauppakirjalla viidentoistatuhannen markan hinnasta myyneet Pesula omy:lle kauppakirjassa lähemmin mainitun maa-alueen, missä tilaisuudessa osakeyhtiötä oli edustanut yhtiönhallituksen siihen valtuuttamana Toimitusjohtaja Ensio, ja että Åbergin aviopuolet silloin olivat jääneet pitämään kauppakirjan toisen kappaleen, kuntaas toinen oli annettu Ensiolle, joka li sen sitten Teknillisen johtajan Hintikan kanssa allekirjoittanut, mitkä henkilöt muuten olivat olleet oikeutetut sommissa kauppasopimuksessa merkitsemaan yhtiön toiminimen, jota vastoin ostaja ei ollut allekirjoittanut Åbergin aviopuollen kappaletta kauppakirjasta sen vuoksi, etteivät nämä olleet tahtoneet jättää sitä ostajalle, sekä että Åberg1421
in aviopuolet olivat sen jälkeen, kuin edellä kerrottu kauppa oli tapahtunut, 29 päivänä Huhtikuuta 1910 laaditulla kauppakirjalla niinikään viidentoistatuhannen markan hinnasta myyneet Varamaanmittari Järnefeltille, Direhtööri Renqvistille ynnä Arkkitehdeille Saariselle ja Geselliin selle maakappaleen, joka suurimaksi osaksi käsitti saman alusen kuin ensinmainitulla kauppakirjalla oli luovutettu Pesula o. y:lle, kuin myös että kauppakirjalla 29 päivältä Huhtikuuta 1910 myöty maa-alue oli sitten erotettu ja erottaminen seuranneen Toukokuun 4 päiväna merkitty maarekisteriin, Kuvernöirin annettua samana päivänä siitä päätöksensä. Näin ollen ja kun se seikka että Pesula o. y: tä kaupantekotilaisuu dessa oli edustanut ainoastaan Toimitusjohtaja Ensio, er voinut tehdä kauppanepäpätoväksi, koska yhtiön säännölewät välttämättömästi edellyttäneet, että yhtiötä siinä tilaisuudessa olisi pitänyt edustaa niin hyvin toimitusjohtajan kuin teknillisen johtajana, ja Åbergen aviopuolet sitä vähemmin saa toivat kaupan pätetyyttä vastaan tällä perusteella mitään muistutusta tehdä, kun kerran Pesula o. y. itse tahtoi pitää kiinni kaupasta ja hyväksyi Ensiön toimenpiteen sekä Ensiö ja Hintikka olivat siinä tarkoituksessa kauppakirjan jälkeenparn allekirjoittaneet, Kihlakunnanoikeus, jättäen perusteettomana huomioon ottamatta kaupan pätevyyttä vastaan tehdyn väitteen, etteivät tässä kaupantekotilaisuudessa läsnäolleet todistajat olleet olleet saapuvilla kauppakirjaa Pesula o. ynpuolesta allekirjoitettäessä, on katsonut, että kauppa osakeyhtiön ja Åbergin aviopuollen välillä oli kaikin puolin laillisesti tapahtunut. Tähän nähden ja koska maatilojen osittamisesta 12 päivänä Kesäkuuta 1895 annetun Keisarillisen Asetuksen 14 SS:n määräyksiä siitä, että tilasta luovutetun määrätyn maa-alueen ostajaa ei ollut omistajana pidettävä ennenkuin maa-alueen laillinen osittaminen oli tapahtunut, ei voitu käsittää muulla tavoin kuin että tällaisen luovutuksen ja omistusoikeuden saannin dellyksenä oli laillinen kauppa, eikä 1428
Åbergin aviopuolilla, myytyään kauppakirjalla 22 päivältä Huhtikuuta 1910 kysymyksessä olevan maa-alueen Pesulä o. y. Heollut mitään valtaa saman maa-alueen luovuttamiseen, eikä silläkään seikalla että sanotun maa-alueen osittaminen oli päättynyt osittamisen merkitsemiselläi maarekisteriin samana päivänä, kiinKuvernöörin päätös sen erottamisesta, oli annettu, eli siis ennenkuin päätös eli voittanut lain voiman, ollut tässä asias sa mitään merkitystä, koska se kauppa joka oli ollut tuon erottamisen perusteena oli tehty myöhemmin kuin Åbergin avioputen ja Pesula o. y:n kesken päätetty kauppaja kun M. K. 4 luvun 4 SS:n säännös, että ensin tehty kauppa oli pysyväinen, jos sama kauppasine myytiin kahdelle, oli siinä maarin yleinen oikeusperiääte, eläisitä ehdottomasti täytyi sovolluttaa kysymyksessä olevaan Åbergin aviopuolta ja Pesula o. y:n väliseen kauppaan, Huhlakunnanoikeus on julistanut 29 päivänä Huhtikuuta 1910 Åbergin aviopuollen sekVaramaanmittari Järnefeltin, Direhtööri Renqvistin ynnä Arkkirehtiin Saarissa ja Geselliuksen kesken tehdyn kaupan mitättömäksi, sikäli kuin se koski samaa maa-aluetta, joka oli myyty kauppakirjalla 22 päivältä sanottua Huhtikuuta Pesula o, y:lle, sekä oikeuttanut Pesula o. y:nviimeksimainitun kauppakirjan nojalla, ellei muuta laillista estettä sattunut, saamaan puheenalaisen maa-alueen itselleen erotetuksi Hommaksen talosta. Sen ohessa on Åbergin aviopuolet velvoitettu korvaamaan Pesula o, y:llä jutussa Miest kustannukset kuudellasadalla markalla Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset puolin ja toisin olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 24 päivänä Helmikuuta 1913 antamallaan tuomiolla ratkaissut sen, ja koskei oltu väitettykään vielä vähemmin näytetty, estä välikirjassa 22 päivältä Huhtikuuta 1910 riidanalaisesta maapalstasta määrätty kauppahinta olisi ennen saman kuun 29 päivää, jolloin Åbergin aviopuolet olivat myyneet saman maapalstan Varamaanmittari Järnefeltille Trehtööri Renqvistille ynnä Arkkiteh1429
deille Saariselle ja Geselliukselle, tullut Pesula o. y:n puolesta maksetuksi tai että saman yhtiön edustaja olisi allekirjoittamalla Åbergin aviopuollen kappaleen ensinmainittua välikirjaa tai muullakaan tavoin antanut mainituille aviepuolille heidän hyväksymäänsä vakuutta välikirjassa määrätyn kauppahinnas suorittamisesta, sentähden ja kun lopullista kauppaa maapalstasta siis ei ollut Pesula o. y:n ja Åbergin aviopuollen välillä syntynyt ennen saman Huhti kuun 29 päivänä pälvätyn välikirjan laatimista, ja Åbergin aviopuolet näin ollen olivat olleet oikeutetut, sanotun kuun 22 päivänä tehdyn välikirjan estämättä, tekemään kanteenalaisen kaupan mainitusta maapalstasta Taramaanmittari Järnefeltin ja hänen edellänimitettyjen myötäpuoltensa kansa, Hovioikeus on, Åbergin aviopuollen sekä Varamaanmittari Järnefeltin ja hänen asiakumppaniensa muutoksen hakemuksen johdosta, kumoten Nikla kunnanoikeuden päätöksen, hyljännyt Pesula o. y:n jutussa ajaman kanteen Hovioikeuden tuomioon on Pesula by. anonut muutosta perustelmalla, johon Åbergin aviopuolet sekä Varamaanmittari Järnefelt ja hänen asiakumppaninsa ovat vastatneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän pitun ja harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion, vahvistaa Kihlakunnanoikeuden päätöksen. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. Johannes Pesonen. K. R. Helanen. A. V. Huusulaara Samuli Koski. K. Auer Valtero. Parviainen 1420
Herraskuun 26. päivänä 1913. Keisarillisen Suomen Senaatin luomio nostorahalla Keisarillisesta kuun Hovioikeudesta tulleessa, maan luoruttamista koskevassa jutussa, jossa Forsu Aktiebolag - niminen esakeyhtiö Tammelan pitäjästä, on hakijana sebeli Talollisel Emil Jekinen ja Kaarle Viktor Talonen, sanotun pitäjän Portaan kylästä, Actor Molonius ja hänen vaimonsa Aina Elina Malenius, Somaren pitäjän Ikamäen kylästä, sekä Tetiin Erkkilä, Tammelan pitäjän Heikkilan kylästä, viimeksi mainittu Emil Jokisen ja tämän nyllemmin kuolleen vaimon Maria Kristiina Jaakontyttären alaikäisten lasten Evart Kesti Wieino Aleksander Tuima Aleksandra ja Juho Emil Jokisen holhoojana, saapuville tullana, mutta Talollisente tarHelena Maria Erichnylär Jekinen, Torlaan kylästä, poisjääneenä, vastaajina: Annettu Oikeusoslastansa Marraskuun 26. päivänä 1915. Keisarillinen Samulli on itselleen sittelettingt julun kirjat ja niistu, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat läsnä. R. 1. l. Bt - 1.R. S. R 1615 1430 N: 2225 Tivu 1/132 RD
tiedot: Tammelan pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa ovat Emil JohansKaarle Viktor Talonen, Artur ja Aina Elina Holenius sekä Selim Erkkilä, edellämainittu jen alaikäisten ja silloin vielä alaikaise Helma Maria Jokisen holhoojana, vaatinut tta, koska Forsa Aktiebolag ilman mitaan heille tunnettua oikeutta hallitsi Emil Jokisen, Kaarle Viktor Tulosen, Moleni uksen aviopuollen ja Selim Erkkiliin yllälueteltujen holholliin yhteisesti omistamaan Puran taloon Pertaan kylässä kuuluvas lehmäspelto nimistä maa aluettu, mainitta yhtiö velvoitettaisiin Emil Jokisen ja hänen mjetäpuollensa vaapaaseen hallintaan luoruttamaan kerrottu maa-alue Kanteeseen on Tossa Aktiebolag vastannut, että Puran talon silloinen omistaja Talollinen Jaakko Juhonpoika PuraSyyskuun 21. päivänä 1872. tehdyllä kauppakirjalla oli mainitusta talosta myynet Wekmaspellon maa alueen Portaan kylässä olevan Tuipon tulon omistajalle, min ka talon yhtiö nyt omisti, sekä ettei määmittari sittemmin seuraavan lokakuun päivänä oli asianmukaisessa järjestykses sä erottanut saman maa-alueen palstaEiksi Piiran talosta, jonka jälkeen paikka kunnan Kihlakunnanoikeus asiasta siihen aikaan voimassa olleen lain mukaisesti oli vahvistanut palstatilaksi erottamisen Marraskuun 26. päivänä 1872. annetulla pääsöksellä, joka oli saanut lainvoiman. Tahan nähden ja kun riidanalainen maai kuulunut Puran taloon on yhtiö pyytä nyt kannetta hyljättäväksi. Vastauksen johdosta ovat Emil Jokinen ja hänen myöteipuolensa, kiettäen että Wehmaspellon maa-uluetta olisi laillisessa järjestyksessä. Puran talosta erilleen otettu ennen kuin Keisarillinen asetus maatilojen osittamisesta Kesäkuun 12. päivältä 1895. astui voimaan vuittaneet sta, kun tuota maa aluettu ei myöskään ettu sanotun asetuksen 4o SS: määräämän viiden vuoden sisällä erotettu Puran talosta, jonka Jaakko Juhonpoika Pura ja hänen vaimonsa Maria Kristiina henä Huhtikuun 17. päivänä 1884 tehdolla kauppakirjalla olivat myöneet tyttärelleen Maria Stina Jaakontyttärelle ja tämän mie
helle Reinhold Antinpoika Mattilalle, ja ja ka talo siten jo oli joutunut kolmannen miehen kariin, yhtiöllä Syyskuun 21. päivänä 1872. tehdyn kauppakirjan perusteella ei onää ollut mitään oikeutta kysymyksenä laiseen maahan Yhteen huomautettua että koska Emil Jokinen ja Puran talon muut, edelläinen nitut omistajat olivat Jaakko Juhonpojan perillisiä, puheena oleva kauppakirja oli hetäkin sitova, on Kihlakunnanoikeus Lokakuun 9. päivänä 1911. julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Jaak ko Juhonpoika oli kauppakirjalla Syyskuun 21. päivältä 1872. myynyt omistamansa Turan talon verollepannista tiluksista Wehmaspellon maa alueen Parpan talon omistajalle, minkä talon Forssa Aktiebolag nyllemmin omisti, kuin myös että Torssa Aktiebolag oli se nottua Wehmaspellon aluettu tähän asta hallensaan pitänyt; vaan koskei yhtiö het riidanalaista tilusalan laillisesti eritanut Puran talosta ennen ylläsanotun Keisarillisen asetuksen voimaan astumista eikä sen jälkeenkään saman asetuksen 42 SS:n määräämän viiden vuoden kuluessa, sentähden ja kun Emil Jokinen ja hänen asiakumppanin sa, jotka nyt omistivat Puran talon, ei ut olleet tuon talon omistajiksi tullut Jaakko Juhonpojan jälkeen hänen perillisinään oikei olla näytetty heidän sitoutuneen puheena olevasta kaupasta vastaamaan, on Kihlakunnanoikeus, siihen nähden ettei yhti näin ollen ollut näyt tänyt itsellaän enaan olevan mitään oikeutta puheenalaisen maan hallilsemme seen, velvoittanut Forssa Aktiebolagin luoruttamaan Wehmasspellon maa aluen Emil Jokisen ja hänen myöläpuoltensa vapaaseen hallintaan Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Tors sa Aktiebolag vetoamalla oli saatta nut jutun, on Huhtikuun 21. päivänä 1913. antamallaan tuomiolla jattänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut tonsa Aktiebolagin viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Emil Jokisen ja hänen asiakumppaniensa Hovioikeudessa jutussa karsimat kustannukset.
Henrikauden tuomioen on Forssa Aktiebolag anonut muutosta perustelmalla, johon Emil Jokinen, Karle Viktor Talonen sekä Artur ja Aina Eline Malenius ynnä Selim Erkkilä edellä mainitussa holhooja toimessaan ovat vastataneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julun ja samalla kuuKeisarillinen Senaatti a ola huomioon mitä Selim Erkkilä on Hilma Maria Jokisen puolesta vastan nut, koska Hilma Maria Jokinen on Helmikuun 22. päivänä 1912. tullut tillsikäiseksi eikä Erkkilä ole näyttänyt evansa Hilma Maria Jokisen valtuulle ma vastinella antamaan, Keisarille nen Senaatti katsoo, ettei Töissä Aktiebolag ole esittänyt syytä muut taa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Första Aktiebolag merittamaan Enil Jokiselle ja hänen asiakumpi ranoilleen, heillä täällä jutun vuoksi olluden kulujen korvauksi, siitä semänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: tnie Saarikoski Alpre Kiukkala. B. Anneberg. Samuli Koski. A. J. Huuhlilama
Marraskuun 29 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaalen tuomio nostorahalla Keisarillisesta Viipurin Hovioikeudesta tulleessa korvausta koskevassa jutussa, jossa Suistamon kunnan kansakoulurakennustumikunnan puheenjohtaja Kauppias Konstantin Surakka, Suistamon pitäjän Ulmalahden kylästä, on hakijana sekä Rakennusmestari Tuomas Klemetti Räisälän kylästä, ynnä Talolliset Erik Pelkonen, Torholan kylästä, ja Tuomas Jääskeläinen, Antsytkallion kylästä viimeksi mainittu sekä omasta puolestaan että oikeudenkäynnin aikana kuolleen Talollisen Antti Kuisman alaikäisten lasten Maria Serafiina, Emil, Vilhoja Antti Armas Kuisman holhoojana, sekä Antti Kuisman leski Eva Kuisma ja hänen täysi-ikäiset poikansa Johannes ja Simo Kuusma, Rantakopan kylästä, ynnä Talollinen Armas Paronen, Smedan kylästä J.  R. H. - A. K. F. S. R. Totter C. S. Parviainen 991 Sivu 10SS: 1913 No 2230.
Räisälän pitäjää, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 29 päivänä Marraskuuta Keisarillinen Senaatti on itselleen estyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli no on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedoKirjallisen haasteen nojalla, joka dotoimitettu Tuomas Klemetille, Antti Kuismalle, Tuomas Jääskeläiselle ja Armas Davaselle 22 päivänä ja Erik Pelkoselle ypäivänä Syyskuuta 1905, on Komantin Surakka mainitun rakennustoimikunnan puolesta Räisälän pitäjän käräjåkunnesKihlakunnanoikeudessa lausunut, että luomas Klemetti oli välikirjalla 22 päivältä Lokakuuta 1903 ottanut 21430 markan urakkasummasta rakentaa sensa Suistamon pitäjän Raton ja Sopäsyrjän kyliin kansakonturakenne et ulkohuoneineen, että Erik Pelkonen, He Kuisma, Tuomas Jääskeläinen ja Aronlävonen olivat sitoutuneet yhteisäentuulliseen omavelkaiseen takauksessa ei ainoastaan Tuomas Klemetille watettavista etumaksuista vaan myös Elimotin toimitettavan rakennettavakan oikeudella ja oli maksanut häSilmetin toimitettavan rakennyt yvätkäsummaa ja oli maksanut häontin toimitettavan rakennodläi tavattavummaa ja oli maksanut häelvollisuudesta ja määräaikaan valnistumisesta; sekä että Tuomas Klemetti, oka välipuheen mukaan oli ollut velvollinen rakennusaikana pitämään akennukset palovakuutettuina, oli lottanut kysymyksessä olevat työt ja otkanut niitä 6 päivään Elokuuta 1907 jolloin Koiton keskeneräinen kansakoulurakennus oli palovakuuttamatonna päiänut, ja kun ei Tuomas Klemetti eivätkä hänen edellämainitut takausmiehen jakään olleet sen jälkeen ryhtyneet sanottua kansakoulurakennusta uudestaan rakentamaan eivätkä myös huolehtineet Teppäsyrjän kansakoulun rakentamistyin loppuun saattamisesta ja Tuistamon unnan kansakonturakennustoimikunta siitä syystä oli ollut pakotettu antamaan toiten kansakoulun rakentamisen uudesaan urakalle Rakennusmestari Antere kenelle 14 884 markan urakkasumman a sekä Leppäsyrjän kansakoulun läkennestäiden loppuun saattamiseksi suorittamaan 2502 markkaa, joten bustamon kunta, joka Tuomas Klemetin nyysi ja paakkasummaa ja oli maksanut hä1432