Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
No 325. Pag. 183. R. D. 1904 Huhtikuun 4. päivänä 1905. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Kipurin Hovioikeudesta tulleessa, kiinteistön kaupan moittimista koskevassa jutussa, jossa ovat Ammattilainen Martti Eiche, Pietarin kaupungista Knäjän Keisarikuntaa, hakijana sekä Uudenkirkon pitäjän Kuutenselän kylässä asuvan Talollisen Jooseppi Juhananpoika Westerisen täysikäiset lapset, hänen poikansa Talollisenpoika Sakari Westerinen, sanotun pitäjän Harjun kylästä, ja tytär Helena Vesterinen, mainitusta Kuuterselän kylästä, sekä niinikään Kuuterselän kylästä kotoa oleva Talollinen Wille Westerinen, Jooseppi Westerisen alaikäisten lasten Joonas, Herman ja Katri Westerisen holhoojana, saapuville tulleina vastaajina, mutta Jooseppi Westerinen poisjääneenä vastaajana Annettu Oikeusosastossa Huhtikuun 4. päivänä 1905. Keisarillinen Senaatti on itsellensä eetyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa Eemä. JGs - 76 - J. B. K.
Martti Eiehelle ja Jooseppi Westeri selle toimituttamansa haasteen nojalla ovat Sakari ja Helena Westerinen sekä Wille Westerinen, mainitussa holhoojan toimessaan, Uudenkirkon pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lautuneet, että Jooseppi Westerinen, joka, men tyään 23. päivänä Maaliskuuta 1879. naimisiin sittemmin vuonna 1894. kuolleen Maria Lampaisen kanssa, oli lahja kirjalla 28. päivältä Maaliskuuta 1883. saanut omakseen perintöluontoisen kahdeksasosan taloa No 5. Kuuterselän kylässä, oli kirjallisella kauralla 7. päivältä Marraskuuta 1898. omasta edestään ja niinikäan edellänimitettyin lastensa puolesta, joista Sakari ja Helena Westerinenkin silloin vielä olivat alaikäiset, myynyt mainitun talonosan Martti biehelle; mutta koska puoli tätä tilaa eli kuudestoistaosa koko taloa kuului Sakari Westeriselle ja hänen edellänimitetylle sisaruksilleen perintönä heidän mainitun äitivainajansa jälkeen eikä Kihlakunnanoikeus ollut antanut lupaa kesketeltuun kauppaan, nikäli sen kautta puheeksi tullut kuudestoistaosa taloa No 5. Kuuterselän kylässä oli luovutettu Martti Eichelle, orat Wille Westerinen ja hänen asiakump aninsa vaatineet, että kysymyksessä oleva kauppa, mikäli se koski mainittua Sakari Westerisen ja hänen sisarustensa mistamaa kuudestoistaosaa talosta, julistettaisiin mitättömäksi ja että Martti Eiche velvoitettaisiin luovuttunaan saman osan Sakari Westerisen ja hänen sisarustensa vapaaseen hallintoon. Kanteesta kuulustettuina, ovat Martti Miche ja Jooseppi Westerinen myöntäneet, tai Kihlakunnanoikeuden lupaa kyynnyksessä olevaan kauppaan oltu ennen kaupan tekemistä hankittu; mutta koska Martti Eiche eli ostanut tilan rehellisellä kaupalla ja hänellä oli ollut tarkoitus saada sille Oikeuden vahvistus, on Eiche kannetta vastustanut. Kihlakunnanoikeus on 29. päivänä lokakuutu 1902. julistumallaan päätökseli antanut asiasta lausunnon; ja kun Joseppi Westerinen ei ollut ilman Kihla247
kunnanoikeuden suostumusta ollut oikeus tettu myymään alaikäisille lapsilleen sakari, Helena, Joonas, Herman ja Katri Westeriselle perintönä heidän äitinsä Maria Lampaisen jälkeen langennutta puolta kahdeksannesta osasta edellämainittua taloa eikä Kihlakunnanoikeus kunpanteen jälkeenkään ollut hyväksi nyt kysymyksessä olevaa kauppaa, mikäli se koski Jooseppi Westerisen mainittujen lasten oikeutta, vaan oli katsonut sen heille epäedulliseksi, sentähden on Kihlakunnanoikeus julistanut saman kaupan, sikäli kuin se koski Jooseppi Westerisen edellänimitetylle lapsille kuuluvaa kuudestoistaosaa talosta, peruutetuksi sekä velvoittanut Martti Eichen, jonka hallussa sanottu talonosa oli, heti luovut tamaan sen kaikkineen, mitä siihen kuului, Sakari Westerisen ja hänen asiakump raniensa vapaaseen hallintoon. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Martti Eiche oli vetoamalla saattanut, jutun on Syyskuun 28. päivänä 1904. antamallaan tuomiolla vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen. Hovioikeuden tuomioon on Martti Eihe anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Wille, Sakari ja Helena Westerinen ovat säädetyssä järjestyksessä vastataneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tänan jutun; ja koska on selvitetty Jooseppi sestaisen, mentyään vuonna 18 p. avioliit toin Maria Lampaisen kanssa, saaneen lahjakirjalla Marraskuun 28. päivänä 1883. kahdeksasosan taloa No 5. Kuutenselän kylässä omakseen eikä ole väitetty saatikka näytetty että tämä talonosa on annettu Jooseppi Westeriselle sillä ehdol la että se oli oleva hänen yksityisenä omaisuutenan, sen tähden ja kun näin ollen Maria Lampaiselta, Nurmiskaaren 11. luvun 2. SS: alla asetuksessa Kesäkuun 27 päivältä 1878. annetun sisällyksen mukaan, on Meet naimaosa puoleksi samaan talonojaan sekä Maria Lampaisen kuoltua puheenalainen kuudestoistuosa useinsanottuu tuloa siis on perintönä langennut Sakuri, Helena, Jonas, Herman ja Katri Wisteriselle, katsoo Keisarillinen Senaatti näillä ja Oikeuksien muuten mainitsemilla perus248
teilla, ettei Martti Eiche ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden kysymyksessä olevaa tuomiota, jonka varaan asia siis jääpi. Tätä kaikki asianomaiset neudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J. Tohmare Valentin Gummerus J. T. Öhman - Valentin Gammelis J. N. Bännund A. K. O. Mallalin. Karl Mandutsson Huhtikuun 8. päivänä 1905. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa, häätämistä koskevassa jutussa, jossa Rustitilallinen Verner Kassu, Tyrvään pitäjän Kallsilan kylästä, on hakijana ja samassa kylässä asuva Torpparinleski Karoliina Mäkelä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa, Huhtikuun 8 päivänä 1905. Keisarillinen Senaatti on itselleen sityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saaut tietää seuraavaa: Sittenkuin Verner Hassun isä Rustitallinen Malakias Karsu oli Huhtikuun 18. päivänä 1854. tehdyllä kontrahlilla vuokrannut Kalfsilan kylässä omistamaansa Hassu nimiseen tilaan kuuluvan Mäkelän torpan Torpparinpojalle Heikki Wilhelmi Mäkelälle hänen ja hänen vaimonsa elinajaksi maan muassa ehdolla, että torppari, joka sai torpan tarpeeksi käyttää torpan aluvella kasvavaa metsää, käyttäytyi nuhtuttomasti, sekä, Heikki Vilhelmi Mäläsnä. J. S. A. E.G.S. W. H. JoNo 338. Pag 62 Rd 1904
Kiikan ja Kiikoisten kappelien kärä jää tai karjataluu ja sentähden vaskunnan Kihlakunnanoikeus oli päätö ostanut Verin Hirven ylläkerottaa sellä 11. päivältä Helmikuuta 1880., joka vanlinnusta. oli saanut lain voiman, saman kerta Kihlakunnanoikeus on Maaliskuun din nojalla vahvistanut torpan halla 35. päivänä 1902. julistamassaan päätöktooikeuden myöskin Heikki Wilhelm ensä katsonut selville käyneen että Mäkelän jälkeen leskeksi jäänullä Karoliina Mäkilä, joka miesvainajansa kolmannelle vaimolleen Karolina Aro Heikki Wilhelmi Mäkelän leskenä Huhlälle, on Verner Kursu, tulluansa isän täten 18 päivänä 1884. tehdyn kirjallisen jälkeen Kassuu tilan omistajaksi, Kä tämankontrahdin sekä Kihlakunnanoirolana Mäkelälle toimituttamansa hän kuuden Helmikuun 11. päivänä 1880. ja ten nojalla mainitussa Kihlakunnan tämän päätöksen perusteella hallitsi Iioikeudessa vaatinut että, koska Kereon Hursun omistamaan Hassan rustilina Mäkelä sanottua Mäkilän torpittuun kuuluva Mäkelan torppaa, oli metsänluolluta, vieläsä niitä myyjiä vasti käyttänyt torpan metsää muihin kin, Karolain Mäkelä, joka siisä etiin tarkoituksiin kuin kohtarauksi, lut käytäytynyt makteettomasti, yhte myyden ja lahjoittain torpasta met torpasta ja jättämään se mainut tätä samaan aikaan myöskin oli lahjoi na Mäkelä kiittänyt nittäin tarvola jonkai vangvistuksenalaisen menettä250 kelän kuoltua, Syvään pitäjän on ja laittomasti käyttäneensä torpan metpaa hallitessaan oli vastoin lakia sa myöskin sinä aikana, jona Verner Haarasta poiskuljeltanut karjallehen ja ta oli sanottua tilaa omistanut, hvaltotettaisiin kohta luopumaan sanotusta kontuollesta, sekä että Karoliina Mäketettaisiin kohta luopumaan sanotusta kontuollista, sekä että Karoliina Mäketa ja jättämään se maisun tätä samaan aikaan myöskin oli lahjoi ner Hatsin vapaasen muutintoon Kihlut torpasta kirjainhuo ja sitä, kosKanteesta kuulusteltuna on Ruokka ja siin tämän kautta oli tehnyt itsensä nikkonensa kontrahdin määräyksi bo byn, rikkonut kontrakdissa vuokraso
Pesolan 3/16. m jättämään se maineen tiluksineen 2/64. ja Keisarillisen Ternut jutun, on Maaliskuun 30. päivänäsner Harju ollut voinut toteennäyttää että Karolina Mäkelä oli, hallitessaan. Julujellad että Karoliina Mäkelä oli, hallitossa. Wenligeblad Mäkelän torppaa, rikkonut vuokrakontrahdissa 14. oikeastaan 18. päivältä Huhtikuuta 1854. sen pysyväisyydestä olevia ehtoja, kumonnut Kihlakunnan oikeuden päätöksen ja hyljännyt Verneet Harsun asiassa ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Verner Karl su hakenut muutosta, mutta Karoliina Mäkelä, joka on ulosottanut Verner Harsun perustelman kaksoiskappaleen, ei ole siihen vastannut. nimeksen pysyväisyydestä olevan et Keisarillinen Senaatti on tutkinut vari elää nuhteattomasti tämän jutun ja katsoo, ettei Verner Karjonkalahden Kihlakunnanoikeus on myös oli esiintuonut syytä muuttaa Kormattanut Karolina Mäkelän, joka oikeuden ylempärä mainattua tuomiota, irtisanottu torpasta ennen Tuomaanpää ollo siis jää pysyväksi, ja velvoitetaan väi 1897. heti luopumaan puheena och Herr Maria suorittamaan Karolina Nävan Mäkelän torpan hallinnosta ja talalle maksut hänen kappalustaan täjättämään se mainun tiluksiaa Ersi Keisarillisen Senaatin luemota, kakner Harvun vapaasti maatittavaksi. Suku muolenläkuusi markkaa. Tätä kaikHovioikeus, jonka tutkittavaksi Kääi asianomaiset noudattakoot. reliina Mäkilä oli vetoamalla samta Keisarillinen Suomen Senaattireliina Mäkelä oli vetoamalla suutta Keisarillinen Suomen Senaatti407. antamallaan tuomiolla, koskä saa Maikkineen A 1/3 vuoden 1907. antamallaan tuomiolla, koskiin saa Oikeusen A. 1/4. penniä 1907. antamallan tuomiolla, koskä saa Oikeuselle A 1/3 neljansin 1904. antamallaan tuomiollo, koski saa Johanna AitamiJ Närnlund Fremndelning 251
Den 10. April 1905. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsätt revisionskilling från Åbo Hofrätt inkommet sjörättsmål emellan Handlanden i Helsingfors stad Alexander Pelander, sökande, och Godsegaren, Friherre W. Mail von Holstain, från staden Pernan i Kejsaredömet Ryssland, svarande: Sifver i Justitiedepartementet den 10. April 1905. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, widt nu är i fråga, inhemtat följande. Vid Rådstufvurätten i Helsingfors har Friherre Stael von Holstain efter stämning å Handlanden Pelander anfört, att jan på våren år 1903. åtagit sig att under påföljande sommar från sitt i närbeten af staden Pernan belägna tegelbok åt Handlanden Pelander leverera 200000. stycken, murtagel för ett pris af 21. rubel för 1000. stycker tegel om tre tuns tjoeklek och 20. rubel för 1000 stycken 2 1/2 om tjocka tegel samt att Friherre Stail Holstain tillsändt Pelander, i Juli måd 1903. 14,500. stycken tegel af 2 1/2. tunns XX - 482 - 3/21 - 72 O. K. 253 No 356. Pag 2 R2 1905.
gusti 45,000. stycker tegel, hvilka varit socker, 1903., då stämningen i målet blif7 3. tun, fjocka, men att Handlanden Maria Kartlanden Pelander tillstäld, hvar der, som på grund af sagdo aftal till des Trehure Karl von Holstén gjort angare emottagit 140,500. stycker tegel, några tråk på ersättning för rättegångskostnaden mottaga försträmnda två försändningen Öfre käromålet hörd har HandlanHolstain som bebraklat fortyg för tegten funder tillsända 14,500. stycken tegel vatransport till Helsingfors, nödents utgifva at till största delen våta och gamla åtligen dagspenningar för 14 1/2. dagar åt det genom att de 45.100. stycker tegel, hvilka allenast att betala priset för omförmål tio de kostnader, hvilka Trihene Ståel da 14,500. stycker tegel 290. rubel och för en Kölduin af honom utkräft, Handbel utan öfver godtgöra Trekve Stad v stande Svaranden hvilket belopp frihärven utgifvit i laga Byman och Oscar Wilhelm Andersson Andersdagsamningar, 15 rubel, hvartill utgifter i egenskap af utsedda välkunniga män, Ruteglens lösning och uppläggning 54. näst derifvurätten medels utslag den 28 Mars teglens lösning och uppläggning 54. nedt den förevarätten medels utslag den 28. Mar253 tacklet och under försåföljande Aro namn, allt med ränta från den 20. Oktegel, till följd hvaraf Treherne Stad och en Pelander påstått att förberörda Fiparen på begelfartygat Saken Karl Iso under Augusti månad 1903. tillhanda och budet samt i öfrigt bragts å kostnad trönet honom, jemväl varit för sitt ägde förtygats begning äfvensom för teglens likmål odupliga, hvarföre och då förgifva na och uppläggning i Helsingfors, och han Israel von Holstun jemlikt ofvanbeskrifel von Holstun förty yrkat för allal varit skyldig leverera teglen i Heloch för Handlanden Pelander och upp fors och Pelander icke vore ansvarig parlut om 45,000. stycken tegel 945. on Bonden Pelander yrkat käromålets förka Holstar nyssbeskrifna kostnader och i det efter det vittnesförhör egt rum samt dant afseende erlägga 27 rubel 50 kpte Söpesterne Adam Edvard Konstantin för förtygats bogsning uppgått, samt för gjorättsmål afgifvit utlåtande, bör Karl Pesolan 3/16. m
att de två förvandningar tegel, hvilka moder ålagts att emot kortto till FriFriherre Ståll von Holstun afsändt till Herr Ståd vor Holstin genast betala Juli månad 1903. och den andra om 48,80. dit motsagda priset för teglen ettio stycken under därpåföljande August natur tvåhundra trettiofem rubel äfvensom nad blifvit i torrt och godt skick inom Pelanders förvållande uppkomlastade i det fartyg, med hvilket de om ligydagsättning tvåhundraajutsamma till Helsingfors frambefördlats n rubel femtio kopek och bagserings samt Skepparen Ellerbudet i två värdel agift femton rubel med tillsamman da af honom utfärdade konnässumma nittusen fyrahtrodra sextiosju rubel, 1. den 21. Juni och 19. Juli 1908. erkänt till kopek antingen i myökt mynt eller han emottagit teglen i fullgodt den efter den vid betalningstiden gällande till förbindelar att desamma i lika jota nästa kurs i finska penningar samt Silander eller order aflänna, by och då gång och uppläggning å Caj i Helsing Friherre Axel von Holstin sålunda fal före trehundra fyratioen mark tretton gjort sitt åtagande att leverera kontrakt mani, allt med fem procents ränta enliga tegel samt Handlanden Silander när berörde den 20. October 1902. tills följaktligen varit förbunden att ifråga mål betalning följe och bondes Karl varande tegel emottaga med rättighet under derhos skyldig att med att, ifall de befunnits hafva tagit vid namma femtio mark hålla Trehure da genom våta, hålla sig till färligelse Karl von Holstun skadeslös för denfölhafvaren och hans förbyg eller, därads kostnader å rättegången äfvensom skrifparen gittade värja sig för påstående skatte Sökanderne Bergman och Andon att hafva vållat skada, till vederkittna samt Julius Georg Mortinen Hill, hvil1904. så utlåtet att emedan utredt och ande assurader, har Handlanden PoHelsingfors, der ena om 14,500. stycker att betingade, af Pelander icke till bestånd i Helsingfors till Handlanden, hvarutom för ifrågavarande tegels loss 254
ken nästnämnde jemväl i egenskap af sakkunnig män i sjörättsmål vid Rådstufvurätten uppvaktat, för det biträde de lämnat Rätten och i sådant afseende betala, åt Bergman femtiofem Andsten fyratiotre och Hjelt tolf mark Hofrätten, under hvars pröfning Handlanden Pelander i vadeväg dragit målet, har uti dom den 26. November 1904. faststått Rådstufvurättens utslag. Uti Hofrättens dom har Handlanden Pelander sökt ändring medels deduktion, hvilken Friherre Stail von Holstain bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner det väl utredt att Friherre Stail von Holstain förbundit sig leverera omförmälda tegel i Helsingfors, hvarest lösningen skulle ombesörjas af Handlanden Pelander, äfvensom att någon mindre del af samma tegel befunnits vid fram komsten till Helsingfors af våta skadad; men emedan antalet nästsagda tegel icke utredts och Friherre Stail von Holstain styrkt att största delen af ifrågavarande, Handlanden Pelander tillända, tegel varit af vanlig god bekaffenhet, ty anser Kejserliga Senaten Handlanden Pelander icke hafva anfort skäl till ändring i det slut, vid hvilket domstolarna i saken stannat och hvarvid förty skall förblifva; och kännes Handlanden Pelander skyldig att med sextio mark godtgöra Friherre Stail von Holstain för hans härstädes i målet hafda kostnader. Det alle, som vederbör, till efterrättelse lånder Kejserliga Senaten för Finland: A; Humlin Daniel Hjelning, Den Lyckad Johannes Littnig. Oman Karsten 255
Huhtikuun 10 päivänä 1905. Kapellisen Suomen Senaalen tuomio maksuilla Turun Hovioikeudesta tullessa rajankäyniin moilella koskevassa asiassa, jossa Suomen Kuulatuhattilas on hakijana sekä Lompäälän pitäjän Lempois lon kylässä asuval Talollisel Marle Anttila ja Eevertti Teeri vastaa jina Annettu Oikeusosastossa Huhtikuun 10 päivänä 1905. Keisarillinen Senaatti on itsellensä illelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat niistä saaneet tietää seuraavaa Sittenkuin vanhempi Komisioni maanmittari Johan Gottprid Bruno fastman, asianomaisen määräyksen rahdosta oli Toukokuun 15 päivänä 1896 jäynyt Lempeisten raadutien aseman sä yllämainitun Lampoisten kylän Anttilan ja Stuhsen talojen valisen ajan, ovat Kaarle Anttila ja Evertti sari, jotka omistavat edellinen Anttilan talon ja Eevertti Teeri Kluksen talon sitä varten määrätyssä ajassa Hämeen läänin Kuvernören huva ilmaittaneet tyytymättömyyttä tuohon Lauri. J. G.S. l. K. 1852 - 11. H. B. 256 Sivu 18:/ R.D 1904 No 358.
rajankäyntiin sekä, Kuvernöörin on taman osetuksen mukaan, sittem min Lempäälän ja Kesilahden petajäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa, Raulaluhallilukselle loimitetun haasteen perusteella, jotka neet kannettaan lausuen, että kun paikkakunnalla vuonna 1874 maata rau tatietä varten pakkolunasta misteimituksen kautta eroitettiin, oli rajalinja raatalien alueen sekä Anttilan ja tuksen talojen välillä määrätty kulkomaan raatalien läntestä puolta johtavaa valtamaanledä pitkin noin kahden sylen matkalla länteen päin tästä liestä, kuten silloin maalle asetetut, mutta sittemmin hävinud kivipyyket olevat osella niel, vaan että Komisionimaanmillari Bastman valituksenalaisuutoimituksessa oli pannut rajalinjan kulkemaan paljoa lännernpää niin että Kullisenleski Wilhelmiina Pitären Anttilan taloon kuuluvasta toitista rakennuksineen enemmän kuin toinen puoli oli siirtynyt raututun puolelle rajaa ja Kriksen talon maalja olevasta Itsellisenleski Katariina lakomänen sekä Itsellisten Ewertti Koskisen, Kaarlo Engvistin ja Kaarle Korkalan rakennuksesta suuren osa tenkin asuinrakennukset kuin myös son Kauppias Gustaf Adolf Martinin tontista pienempi osa niinikään ole jontunut raatatien alueeseen kuuluvaksi, vaikka Wilhelmiina Tilarin ja Katariina lakimanin tontet olivat rakennetut ja nykyiseen alaansa asidel jo ennen tuin ylempänä mainittu pakkohuvaa tus toimitettiin ja ne silloin olivat jääneet raatalien alueen alkuolelle ika Kaarle Engvisten huoneet laus de rakennettu kohta pakkohuovutuksen jälkun silleisen Kataensineerin Theodor Tällqvästin määräämälle paikalle ja kä lähden Kaarle Anttila ja Evertti turi ovat pyytäneet, että puheenalainen rautatien alueen sekä Anttilan ja tuksen talojen valinen raja määrättäisiin kulkemaan sitä polvikasta linjaa, jota myöten mainittujen taligen omistajat olevat pakkohuovutuk251
sen jälkeen maata hallinnut sekä itte Kaarle Anttilalle ja Evertti Terille tuomittaisiin korvaas heille oikeuden käynnin kautta syntyneistä kustan nuksista. Asiassa kuultuna on Raulako hallituksen puolesta vastustettu kannelta, koska Ilomisianimaanmittan kuolman oli toimituksessaan noudattanut pakkohuovutuksessa vuonna 1874 tehtyä, Kihlakunnanoikeuden vuonna 1877 vahvistamaa karttaa ja sen mukään käynyt rajan raulutien aluun sekä Anttilan ja Aleksen talojen välillä suoraan pyykestä No 150 pyykiin N: 157 lastuun johdosta nal Kaarle Anttila ja Evertti Teeri väittäneet, että mainitulle, pakkaluovatusta varten tehdylle kartalle voitu antaa mitään arva, kun se oli monessa nehteessa viheellinen sekä kaipasi muun maassa maanmittarin allekirjatusta. sellenkuin Varamaanmittari Tapanherra Lauri Almas Yrjö-Keskinen, Kanle Anttilan ja Evertti Saren hakeman ta määräyksestä, Syyskuun 24. päivänä 1887 oli tarkastanut. Komisionimaan mittari Bastmanin rajankäynnin ja anland siitä lausunnon sekä tehnyt riidanalaisesta rajasta ja alueesta karlan ja taramaanmittari Tervo. Bogenstöm, asian oltua siihen kuuluosia kirjoissa nähtävän käyttelyn laisena, paikalla toimittamansa tarkasluksen perusteella Elokuun 28 päivänä 1902 niinikään oli antunut asi na lausunnon on Kihlakunnanoilius Syyskuun 2. päivänä 1902 julistämässään päätöksessä katsonut seldetyksi, että riidanalainen. Kemisie demäännettari Kastmanen toimilla na rajankäynte ole tapahtuneet tarkoin viiden rajojen mukaan, jotka löytyi tal vuonna 1874 Lempaälän ynnä maisen kylien maata Lempaälän pitäjässä lunastettaessa rautatista varten pakkoluvantuksen kautta syntynassa kartassa, jonka Kihlakunnan oikeus Syyskuun 7 päivänä 1877 oli vahvistanut ja jolle Oikeus suo, hyljäsen Kaarle Anttilan ja Eevertti Steven 258
pitä vastaan tekemät muistutukset, myönsi täydellisen voiman. Tähän nähden ja koskeiväl Anttila ja Teeri olleet luotettavasti näyttäneet että raja sanotussa pakkohuovutus toimitukjossa alkujaan oli vedetty mutkiin tahi että ylempänä mainittujen, näme rojärjestyksessä olevien pyykkeen välillä oli ollut muitakin pyykkyä, sen tähden ja kun se ero, jonka Varamaan mittari Borgensböm edellä sanotussa lausunnossaan ole huomannel olevan puheenalaisen kartan ja sen selityksen välillä, oli niin vähäpatöinen ettei se vaikuttanut asiaan, Kihlakunnanoikeus kumoni Kaarle Anttilan ja Evertti Teeren asiassa ajaman kanteen ja vahviste kysymyksessä olevassa rajankäyntitoimituksessa määrätyt rajata nanomaisten noudatettaviksi Hovioikeus, jonka. tutkittavaksi. Kamle Anttila ja Eevertti Teeri olivat etöamalla suuttaneet jutun, on tuomiosaa Syyskuun 27 päivältä 1904 katso nut selville saatetuksi, että puheenalaisessa pakkohuovutuksessa Anttilan atuksen talojen maista rautatista varten lunastettavan alaan raja lännepuolelja oli päälatettu kalkimaan Vapaaherja Yrjö Koskisen laatiman edellä mainitun karlan osoittamaa saantaa pesvästä No 17. pesloiden No 4 ja 7 kuulta vastasien No 153, sekä että ainoas taan näin rajoitettu alue maanomistajan tahi haltian velvollisuudesta palkintoa vastaan antaa maata yhtei nen tarpeeseen Joulukuun 12 päivänä 64 annetun asetuksen 6 SS:nä saadetissa järjestyksessä ole tapahtuneen arvon jälkeen luovutettu asianomaisen rarennuskomitean haltuun rausalien tarvella varten käytelläväksi, jota vastoin lampuolella sanottua rajalinjaa oleva, riidanalainen alue rakennuksineen edelleen oli jäänyt Anttilan ja Kuhan talojen omistajain ja heidän vuokralan tensa hallittavaksi; jonka vuoksi ja koska se pakkohuovutetusta maasta valmistettu asianomaisen Kihlakunnan oikeuden Syyskuun 7 päivänä 1877 vahvistama allekirjoittamaleen kartta jonka mukaan Komiseensmaanmit259
tari Bastmanin valituksenalainen räjankäynti oli tapahtunut, rådasja olevaan alueeseen nähden ei perustunut mehinkään asianmukaisessa järjesteksessä, tapahtuneeseen maanluovulukseen, Hovioikeus, kumden Kihlakunnanoikeuden päätöksen ja Kemisiconmaanmittari Nastmänen vajankäyntetoimituksen, vahviste mudatettavaksi rautatunalueen sekä Anttilan ja Stuksen talojen välisenä rajana tapaaherra Yrjö-Koskisen edellä kosketellalla kartalla pisteesta 1:57 prestiiiden 2,4 ja 7 kautta pisteeseen No 13 kulkevan linjan sekvelvoitti Suomen Raulaholliluksen oikeudenkäyntikulujen korvauksi vuorittamaan Kaarle Anttilalle ja Eevertti Surolle yhteisesti seitsemänjalaa yhdeksänkymmentäviisi markkaa Hovioikeuden tuomioen on Suomen Raulaluhannelus anonut muolesta ja rustelmalla, johon Kaarle Anttila ja Evertt. Turi ovat sändetyssä järjes tyksessä vastanniel; minkä jälkeen Maamittauksen Ylehallilas on sillä vaade lan lausunnon antanut Keisarillinen Senaatti on ledkinut tämän jäleen ja katso oikeaksi, kumolen Häräikeuden mainitun luomien, vahvistaa Kihlakunnanoikeuden julussa ulistaman päätöksen. Tätä kaikki asianomaiset noudattakolKeisarillinen Suomen Senaalle J. Pekman Hm Lupblad F Nämnend A; Jundin. Janu Edelman. Johannes Letting. Ossian Karsten 260