Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
salmen. Suoma Henriha, Arbotekarlsenka. do Salmen 16 sand. Johannes, bonde, revisionsökande i ett mål ängöfverlåtande af påtent sanoma r. l. Osuuskunta, revisionsökande i ett mål anså 508 302 Torsättning. 1023 Torsättning. 1023 C: F. Erik Aktiebolag, revisionsökande i ott mål ans. fördja serlachius, bösta, Fabriksägare, revioimaaskande i ett mål an¬ klander af testamente. serlachius, Axel Krnst. vicekonenl, är löreserlachius, G. A. Aktiebolax, se föres. visverberg, Karl Gretaf, Fabrikant, revis inneckande i öfnål an¬ fastställande af fordran i kon706 kärä jossiin hakSillanpää, Iivari, bonde, sa Paldenius smeda, Alfred, bonde, revisionsökande i ett mål ans978 redning af vattendras. 96 2 redning af vattendras. 96 2 toor, Johannes de Smeds vudman, Frithiot August, Kronolänsman, se Björklund hundström, Isak Albert. Villaägare, revisionsökande i 962 821 nal äng. klander af testamente.  83. nal äng. klander af testamente.  83. svanlinna, Gustaf, Handlande, revisionsökande i att häang. försäljningsprision. 83 ang. försäljningsprision. 83 ljung. Gustaf, Handlande, revisionsokande i ett måang. fordran. Svanljung, Verner, Prokurist, är föres. Tallqvist, Karl Wilhelm, bonde, hvarär i ett mål ängthynding. il man, Kala Lovisa, lotaeka, revisionsökande i ett mål mär. klander åt jordafans. Uotila, Juho Bonde, revisionsökande i ett verolmälBonden, Klas Henrik, Gårdsägare, revisionsökande i ett näl äng. Fordran. Haltanen, Josefina, Arbetskarlä hustru, revisionsökande 1o ett mål äng. afhandling. teckman, Ida Paulina, hemmansärerodotter, revisionsökand ett tvistemål. Sockman, Alma Marj Heltrid, Studerande, se töregteckman, Aino Alina, tröken, se föreleckman, Karl Axel, Hedicinehandidat, se före807 828 35 818 193 ott 1011 993
Veliekset Fris. Firma, revisionsokande i att mål ängklander af testamente. 834 Vesander, Mariana, Eeranderneinnehafvare. revisionsoikande 1 ett mål äng. fordran. Wirk, Elias, Handlande, revisionsökande i ett mål ansfordran. Vuori, Juho, Parcellinnehafvare, revisionsaakande i ett mål anz. vexel. Wäisänen, Johan, landtbrukare, revisionsökande i ett väl ing. ersättning. Minkkola, Juho Emil, Inhysing, on Antti Mikkola Krjönen, Kemil, landtbrukare, revisi ansökande i ett veralnäl. 5. Öfvermalaks Eva skiftaslag, revisionsafkande i ett mål äng upprensning af vattendras. 113 784 843 755 989 861 962 Toukokuun 1 päivänä 1916 Keisarillisen Suomen Senaaten tuomio nostorahalla Keisarillisesta Kaasan Hovioikeudesta tulleessa velkomisju tussa, jossa Kauppias Wille Bravainen, Alatormion pitäjän Alavojakkalan kylästä, on hakijana sekä Oulun kaupungista oleva toiminimi Loukkola & Arvola vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Toukokuun 1 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Wille Oravaiselle toimituttamon ja haasteen nojalla on toiminimi Loukkola & Arvola Alatornion ja Karun gin pitäjien käräjäkunnan Kihla kunnanoikeudessa vaatimut, että Kalle Oravainen, joka oli vuonna yllollut kauppasuhteissa toiminimeen, mutta jättänyt maksamatta Joulukuun 30 päivänä 1912 päätetyn tililaskolman toiminimen hyväkLäsnä: K. A. J. P. R. H. K. t. J A. Sa 731/10 912. 13 1/10 1912 Pag. 119. R. D. 1915
si osottaman saldon, velvoitettaisiin suorittamaan toiminimelle tua saldo 3936 markkaa 19 penniä, siitä vähennettyä Oravaiselle tilinpäätöksen jälkeen hyvitetty 2 prosentin alennus hänen vuonna 1912 toiminimeltä ostamistaan pumpulitavaroista 222 markkaa 28 penniä, eli siis 3/13 markkaa 91 penniä korkoineen sekä korvaa maan toiminimen oikeudenkäyntikulut Kanteesta kuulustettuna on Wille Oravainen väittänyt, että hänen toiminimeltä ostamansa 40 mattaa lehtitupakkaa, joiden nettopaina oli ollut 25.7 kilogrann maa pienempi kuin mistä hän tä oli veloitettu ja joiden tilauksen mukaan olisi pitänyt olla ensiluokkaista tavaraa, olivat olleet laadultaan kelvottomia, joten Oravainen, joka siitä huotimatta oli asianosaisten yhteisestä suostumuksesta yvittänyt niitä myydä, oli kärsinyt vähinkoa: myynnistään 20 matasta, painoltaan 1860 kilogrammaa, 25 penniä kilogrammalta oli 480 markkaa, myymättä olevasta samansuuruisesta määrästä 1 markan kilogrammalla oli 196omarkkaa ja saamatta jäänyttä kauppavoittaa koko tupakkamäärästä 3920 kilogrammasta 10 penniä kelogrämmalta eli 392 markkaa; jota paitsi liikaa veloitetun 25,7. kilögrannan osalle oli, laskettu na 1 markan 70 pennin mukaan kilogsammalta, luettava 1/42 markkaa 69 penniä. Sen vuoksi ja kun toiminimi ei ollut tililaskelmas saan hyvittänyt Oravoista vahingosta, minkä tämä oli kärsi nyt siitä, ettei toiminimi ollut hänelle aikanaan toimittanut tilattuja 18 laatikkoa silavaa, päinoltaan 4951 kilogrammaa, ja mikä tehi 10 penniä kilogrammitta eli 495 markkaa 10 penniä, eikä myöskään ottanut huomioon että vuonna 1912 ostetuista pumpulitaa 738
varoista oli Oravaiselle tuleva alemnusta 278 markkaa 53 penniä, on Wille Oravainen toiminimelle antamansa vastahaasteen nojalla vaatineet, että hänen vastasaa tavansa, yhteensä 3648 markkaa 32 penniä, vähennettäisiin toiminimen velkomasta määrästä. Toiminimen vastustettua Wille Oravaisen vaatimuksia, on Kihlakunnanoikeus Lokakuun 11 päivänä 1913 julistamallaan päätökjellä siinä mainituista syistä, hyljäten Wille Oravaisen vastakanteen, velvoittanut Oravaisen maksamaan toiminimi Laukkola i Arolalle vaaditut kolme tuhatta seitsemänsataa kolmetoista markkaa yhdeksänkymmentäyksi penniä kuuden prosentin vuotuisine korkoineen Helmikuun 14 päivästä 1913, jolloin toimitetun tupahan hinta oli eräytynyt maksettavaksi täyden muksun tapahtumiseen sekä kahdeksalla sadalla markalla korvaa maan toiminimen oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Wille Oravainen oli vetoamalla saattanut jutun, on Huhtikuun 16 päivänä 1915 antamallaan tuomiolla, koska Wille Oravainen oli vastaanettanut kysymyksessä olevat tupakatja käyttänyt niitä hyväkseen eikä Oravainen, joka oli tahtonut vaatimaansa vastasiaatavaa vähennettäväksi toiminimi Loukkola " Arolan saamisesta, ollut vastaavatavaansa voinut näyttää toteen, jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan muuten paitsi että tuomittu korko oli luskettava viiden prosentin mukaan ja luettava Maaliskuun 23 päivästä 1913, jolloin haaste oli Ville Oravaiselle toimitettu, ja että maksetta vaksi määrätty oikeudenkäyntikulujen korvaus olemettiin neljäksisadaksi markaksi. Hovioikeuden tuomioen on Wille Oravainen anonut muutosta 739
perustelmalla, johon toiminimi Laukkola & Arvola on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Wille Oravainen ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoite taan Wille Oravainen suorittamaan toiminimi Loukkola & Arvolalle, sillä jutusta täällä olleiden kustannus ten korvaukseksi, seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersson Johannes Pesonen K. R. Helanen. K. Auer. K. R. Helanen. K. Auer. Alfred Sarva Toukokuun 1 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulhessa, parempaa oikeutta ulosmitattuun omaisuuteen koskevassa jutussa, jossa ovat Kemin pitäjän kirkonkylässä asuvat Talolliset Matti, Emil ja Wille Kangas hakijoina sekä Simon pitäjässä oleva Halonen Augsågs Aktiebolag niminen osakeyhtiö vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 1 päivänä Toukokuuta 1916 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tieSälikirjalla 26 päivältä Huhtikuuta 1909 dot: olivat Matti, Emil ja Wille Kangas myyneet Kemin pitäjän Lauliosaaren kylässä asu valle Asioitsijalle Otto Kinnuselle välikirjassa tarkemmin mainitut puutavarat ehdolla että puitten hinta oli suoritettava ennen niiden poisvientiä. Kun Otto Kinnunen kuitenkin, huolimatta siitä että puiden hintaa oli maksamatta 1200 markkaa, oli 21 päivänä Helmikuuta 1910 tehdyllä välikirjalla myynyt samat Säsnä: B. A. J. P. R. H. - K. 740 Pag. 225. R. D. 1913. No 9olla
puut Halonen Ångsges Aktieldagille, och Ilomin kaupungin Maiskaatti Matti, Emil ja Ville Kankaan hakemuksesta 16 päivänä Elokuuta 1910 määrännyt, että niin suuri osa nöitä Kemin kaupungin salamassa Ihrese nimiseen lairaan lastattuja puita, joka arroltaan vastasi Matti, Emil ja Wille Kondkaan mainittua saatavaa, eli pantara takavarikkeen; minkä jälkeen osakeyhtiö oli saman kuun 17 päivänä, estääkseen takavari ken toimittamisen, suorittanut Kemin kaupungin virka alamillaralle Kaupungin voudille Wilho Jämsinille 1898 markkaa Maiskaalille sittemmin antamissaan hakemuksessa olivat osakeyhtiö sekä Matti, Emil ja Wille Kangas anonut, osakeyhtiö että tälle tettu summa määrättäisiin annettavaksi yhtiölle takaisin, sekä Matti Kangas asia kumppaneineen että virkaatoimittava Maupunginvouti Jämsin kulleltäisiin kenellekään antamasta mainittuja rahoja, ennenkuin heidän saamisensa Otto Kinnuselta oli tullut täysin maksetuksi; ja oli Maustavatte mäihen hakemuksiin ynnä Matti, Emil ja Wille Kankaan alkuperäiseen takana pikkohakemukseen 28 päivänä Marraskuuta 1910 antamallaan päätöksellä siirtänyt asian riitaisenä asianomaisen oikeuteen, nanoikeus 19. päivänä Syyskuuta 1910 jasistamallaan päätöksellä oli velvottanut Otto Kinnusen maksamaan Matti, Emil ja Rille Kankaalle mainitut 1900 markkaa korkoineen ja kuluineen sekä verkaatoimittaKaupunginvouti Jämsin tämän saatavan suorittamiseksi oli saman kuun 20 päivänä ulosmitannut osakeyhtiön hänelle tallettamasta rahamäärästä 1255 markkaa, oli osakeyhtiö Maistuolelle antamassaan hakemuksessa vaatinut ulositten kumottavaksi, koska puheeksitulleet puu tavarat olivat ollut oikeyhtiin avätkösiis voineet että Matti, Emil ja Wille Kankaan saatavan panttina ja yhtei olla ei ollut mitään velkaa Otto Hinnuselle, ole ainoastaan isääkseen takanarikkoa ja välttääkseen siitä oikeutavia suuria korvauksia tallettanut kaupungin voudille mainitun rakenmäärän, jota niinmuodoin ei oltu voitu tuon saata van maksuksi ulosmitata Matti, Emil ja Wille Flankaan ynnä verkaatoimittaSittenkuin Kemin kaupungin Raastu741
van Kaupunginvouden Jämsänen annettua hakemuksen johdosta selitykset, oli Maistratti 18 päivänä Marraskuuta 1910 antamassaan päätöksessä, Ulosottolain 4 luvun 10 SS:n nojalla osottanut osakeyhtiölä ajamaan kannettaan asianomaisessa tuomioistuimessa Haastatettuvan Matti, Emil ja Wille Kankaan Kemin kaupungin Kootnanoikeuteen on osakeyhtiö siellä, uudistaen edelläkerrotun, vaatinut, että kysymyksessä oleva rahamäärä tuomittaisiin yhtiölle, sekä huomauttanut, että puheeksi tullut takavarikko oli pallennut, kun eirät Matti Emil ja Wille Kangas olleet Allerottolain 4 luvun 11 SS:n mukaisesti ajanut kannettaan asianomaisessa oikeudessa Kanteesta kuulusteltuina ovat Matti Emil ja Wille Klangas väilläneet että 26 päivänä Huhtikuuta 1909 tehdyn välikirjan mukaan oli omistusoikeus puutavaroihin siirtynyt Otto Kinnoselle vasla sen jälkeen kuin hän oli niiden hinnan suorittanut ja että osakeyhtiömaksaessaan ulosottamiehelle puiden jäännöskinnan Kinnusen puolesta oli ainoastaan täyttänyt välikirjan ehdot, mihin nähden, ja kun osakeyhtiö sen ja Ala Kinnusen jäliseen konttakurant tiin 19 päivältä Elokuuta 1910 oli merkinnyt tuon summan Kinnusen maksettavaksi, Matti Emil ja Wille Kangas ovat vaatineet kannetta hyljättäväksi sekä osakeyhtiötä velvoitettavaksi korvaamaan heidän kulunsa asiassa. Sittenkun Otto Kinnusta ja virkaatoimittavaa Kaupunginoutia Jämsimä oli asiassa kuulustettu, on Raastuvan oikeus, pitun oltua asiakirjoista havaittavan käyttelyn alaisena, 8 päivänä Heinäkuuta 1912. julistamallaan päätöksellä ratkaissut jutun ja koska Mutti Emil ja Wille Kangas, vaikkakin meträn hakkuurvälikirjassa 26 päivältä Huhtikuuta 1909 oli määrätty että loppuhinta Kinnusen heidän metsästään hakkauttamista puista oli suoritettava mittauksen jälkeen tai ennen puiden poisviintiä olivat sallineet Kinnusen vielä peis kaikki puut, vaikka niiden hintaa oli vielä ollut maksamatta 1200 markkaa, ja siten jättäneet Otto Kinnuselle 742
täyden oikeuden sanottuihin puihin, jota oikeuttaan käyttäen Otto Kinnunen oli luovuttanut puut osakeyhtiölle, sentähden ja kun nio puut olivat olleet osakeytiön hallussa silloin, kuin kysymyksessä olevista takavarikan estämiseksi virkastoimittavan Kaupunginvoudin Jäm sinin huostaan jätetyistä 1798 markasta 1955 markkaa oli 22 päivänä Syyskuuta 1910 ulosmitattu Matti Emil ja Wille Kankaan sanotun Raastuvanoikeuden saman Syyskuun 19 päivänä julistamaan päätökseen perustuvan saatavan suorittamiseksi, eikä oltu näytetty, että Otto Kinnunen silloin olisi ollut osaksi yhtiöltä mitään saamassa, vaan esisetystä Klemin, Simon ja Tervolan pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuden päätöksestä saman kuun 6 päivältä päinvastän kävi selville, että Kinnunen oli tuomittu maksamaan osakeyhtiölle 1094 markkaa 84 penniä, johon ei ette luettu puheenalaisia 1900 markkaa, on Raastuvanoikeus, koskeivät Matti, Emil ja Helle Kangas olleet Ulosottolain 7 luvun 11 SS:ssä säädetyssä järjestyksessä nostaneet riitaa takavarekosta, kuten heidän saman kaupungin Maistraatin 8 päivänä Marraskuuta 1910 antaman päätöksen mukaan olisi tullut tehdä, katsonut kysymyksessä olevan takavunkon ruvenneen sekä julistanut osakeyhtiön olevan ulosmitattujen tuhannen kahden sadan markan, jotka yhtiö jo oli saa nut ulosottmieheltä, oikea omistaja. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Matti Emil ja Wille Kangas olivat piteamalla saattaneet jutun, on 27 päivänä Kesäkuuta 1913 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Matti, Emil ja Kille Kankaan viidelläkymmenellä markalla korvaamaan osakeyhtiin kulut Hovioikeudessa Hovioikeuden tuomioen ovat Matti Emil ja Wille Kangas anoneet muutesta perustelmalla, johon osakeyhtiö on vastannut; minkä jälkeen todistajain kuulustelu on sanotussa Ruostuvanoikeudessa toimitettu Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun, ja koska Otto Kinnusen 743
tuti Matti Emil ja Wille Kankaan kanssa 26 päivänä Huhtikuuta 1909 tekemänsä kauppasopimuksen mukaan suorittaa ostamainsa puiden hinta ennen puiden poisvientiä rannasta, jossa ne de mitattava, ja asiassa on käynyt selville että Halonen Ängsågs Aktie holag, jolle Otto Kinnunen puolestaan oli sitoutunut toimittamaan, samallaisia puita, on Otto Kinnusen suostumuksella Matti, Emil ja Wille Kankaan kielloista huolimatta antanut viedä puut pois, vaikka yhtiön edustajat ovat saaneet tiedon mainitusta kauppaehdesta samoinkuin siitäkin että Otto Kinnunen oli jättänyt osan puiden hinnasta suorittamatta, sen vuoksi ja kun osakeyhtiöllä niin ollen ei ole ollut puihin parempaa oikeutta kuin Otto Kinnusellä, joten ne on voitulaillisesti panna takavarikkeen sekä yhtiön takavariken estämiseksi ulosottomiehelle suorittamat rahat ulosmitata Matti, Emil ja Wille Kankaan kysymyksessä olevasta saatavasta, harkitsee Keisa rillinen Senaatti oikeaksi, kuuden Ilvioikeuden tuomion ja Raastuvanoikeulen päätöksen, hyljätä Halonen Angsågs Aktiebolagen kanteen Tälä kaikki asian omaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti Walter Andersin. Utur Andersson. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer. K. R. Helanen K. Auer. 741
Toukokuun 1 päivänä 1916 "Keisarillisen Suomen Senaalin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullassa ja tussa omaisuuden jakoon luovutta misesta, jossa Marttilan pitäjän Hirvakseen kylässä asuneen Talollijen Heikki Holonen perilliset, hänen leskensä Anna Liisa Hernemasta puolestaan ja alaikäisten lastensa Aili Katariina ja Tyyne Lemmtty Herneen holhoojana, Talollisenpojat Heikki Artur ja Niilo Johannes Herne, Kauppias Kaarlels kari Kulmala ja hänen vaimonsa Hilja Amanda Kulmala sekä Salollisentyttärel Lempi Maria, Anna Vilhelmiina ja Selma Irene Herne, kaikki mainitusta pitäjästä, yhteisesti ovat hakijoina sekä Itsellinen Matti Juhonpoika Jaako la, Eläkeläisentytär Karolina inhontytär Jaakola, Talollisentytär Jorefina Juhontytär Jaakkola ja Ylioppelas Werner Jaakkola, kaikki Tarvasjoen pitäjän Seppälän kylästä, Lautamies Kalle Sipilä yn Läsnä: Bt - 1831 - R. B. 16. SS. 745 No 909. Pag 117. R. S. 1915
nä hänen vaimonsa Maria Juhontytär, Marttilan pitäjän Tiutelan kylästä Talolliset Joose Seppä - Soroynnä hänen vaimonsa Amanda Juhontytär, Toimaan pitäjän Tappisten kylästä, ja Matti Gerhard Korva ynnä hänen vaimonsa Hilja Juhontytär, Karinaisten pitäjän Kyrön kylästä, Opettajakan didaatti Juho Eeli Nurmi, Talolli nen August Uusitalo ja Tuusippa 1. Evert Koski kaikki Kosken kappelin Jättälän kylästä, ynnä Talollinen Johan Laine ja hänen vaimonsa Amanda Laine, Piikkiön pitäjän Hopo-ojan kylästä, niinikään yhteisasli; vastaajina: Annettu Oikeusostossa Toukokuun 1 päivänä 1916 Keisarillinen Senaatti on ilredleen esittelyttänyt julun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedel: Matti Jaakola ja hänen myölä puolensa ovat Marttilan, Tarvasjoen ja Karinaisten pitäjäin ynnä Kosken kappelin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuneet, että Eläkemiehenleski Wilhelmina Juhontytär Ylihorne oli kirjallisessa testamentissa Tammikuun 10 päivältä 1903 määrännyt muun muassa, että hänen kuolemansa jälkeen jäävästä omaisuudesta Itselle nen Otto Heikki Heikinpoika Suominen oli Saarinen tuli saamaan kolmetuhat ta markkaa; mutta koska Otto Heikki Suominen oli kuollut ennenkuin Wilhelmina Ylihorne, joten tuo testamenttimaa råys oli rauennut ja sanotut kolmela hatta markkaa Wilhelmina Ylikiemen kuoltua Joulukuun 7 päivänä 1909 olivat Wilhelmina Yliherneen laillisille perillesille meneviä ovat Matti Jaakola ja hänen myöläpuolensa Wilhelmina Yliherneen perillisinä vaatineet että Heikki Herne, jonka hallussa Wilhelmina Yliherneen omaisuus oli velvoitettaisiin ja koon luovuttamaan mainitut kolmetuhalla markkaa; jättäen Jaakola ja hänen myötäpuolensa Kihlakunnanoikeu teen puheenalaisen testamentin ja Wilhelmina Yliherneen jälkeen Marras kuun 2 päivänä 1911 pidetyssä pesänselvityksessä laaditun toimituskirjan, jon746
ka mukaan hänen jäämistönsä oli ja ettu testamentin määräyksiä noudattuen ja kysymyksessä olevat kolmetuhatta markkaa oli annettu Heikki Herneelle rillä perusteella, että Otto Heikki Suonnen oli kuollut Kesäkuun 24 päivänä 1805 ja testamentissa oli säädetty, että Heikki Herneen piti saada jälellä ole va omaisuus sittenkuin testamentissa lutellut henkilöt olivat nostaneet mitä heille oli siinä luvattu. länteeseen on Käkki. Kerne vastan nut, että testamentin sanoista sekä sen yleisestä tarkoituksesta ja hengestä johtoa hakissa täytyi tulla siihon johtopaa lökseen, että kysymyksessä olevat kolme tuhatta markkaa kuuluivat Otto Heiksi Suomisen kuoltua ennen Vilhelmi na Ylähernettä, Heikki Kornulle, joka testamentissa oli pantu omaisuuden ylösperijaksi ja joka myös oli täyttänyt hänelle testamentissa määrätyt ehdot minkä lähden. Herne on pyytänyt kannetta hyljättäväksi lastineen johdosta ovat Matti Jaako la ja hänen myöläpuolensa Kihlakunnanoikeudessa katsoniel tuonnolliseksi, että puheenaolevat kolmetuhatta markkaa olivat lankeaval Wilhelmina Ylihorne vainajan perillisille, koska testamentin mukaan Heikki Herneelle tulevasta omaisuudesta nimenomaan oli vähennelle Elo Heikki Tuomiselle määrätyt kolme tuhatta markkaa, eikä Vilhelmina Yliherne ollut eläessään tehnyt niistä muuta määräystä, vaikka hänellä oli ollut tieto Suomisen kuolemasta Kihlakunnanoikeus, jossa Heikki Herne oli anonut korvausta oikeuden käyntikuluistaan on Lokakuun 1 päivä nä 1912 julistamallaan pääleksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt kanteen sekä velvoittanut Matti Jaakolan ja hänen myöläpuolensa hervaamaan Hernun oikeudenkäyntikulut viidelläkymmenellä markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Matli Jaakola ja hänen myöläpuolensa oli vat veloamalla saattaneet jutun, on Huhtikuun 12 päivänä 1915 antanut asiaan tuomion; ja koskei Wilhelmina Yliheereen testamentissa ollut määräystä rii717
danalaisesta kolmestatuhannesta markasta sen tapauksen varalla että, kuten olikin sattunut, Otto Heikki Suominen kuolisi ennen Wilhelmina Ylihernettä, eikä Heikki Herne ollut testamentissa määrätty Wilhelmina Yliherneen yleisperilliseksi, sentähden ja kun sanotut kolmetuhatta markhaa näin ollen olivat lankeavat Wilhelmina Ylihoneen laillisille perillisille, joita Matti Jaakola ja hänen olläluetellut myötäpuolensa olivat Hovioikeus on, kumoten Kihlakunnan oikeuden päätöksen velvoittanut Heikki Herneen, jolle puheenalaiset rahatoli annettu moitteenalaisessa Vilhelmina Ylihorneen jälkeen Marraskuun 2 päivänä 1911 pidetyssä pesänjaossa kahdensadan markan sakon uhat la kahden kuukauden kuluessa Kovioikeuden tuomion antopäivästä tukien luovuttamaan sanotut kolme tuhatta markkaa sellaiseen jakoon että Matti Jaakola ja hänen myötä puolensa saivat niistä osansa Hovioikeuden tuomioon ovat, Heikki Herman sillä välin kuoltua, Anna Liisa Herne ja hänen myötäpuo lensa anoneet muutosta perustelmedtajohon Matti Jaakola ja hänen myötäpuolensa ovat vastannet Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Anna tiisa Herne ja hänen myötäpuolensa ole esittäneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi, kuitenkin siten että Hovioikeuden tuome osaa mainittu jako on Hovioikeuden määräämällä uhalla toimitettava ennen syyskuun 1 päivää 1916; ja velvoitetaan Anna Liisa Herne ja hänen myöläpuolensa suorittamaan Matti Jaakolalle ja tämän myöläpuolelle heillä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvaukses si yhteensä seitsemänkymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen, Senaatti telix Laankoski Alfred Luuksiala. R. Amberg. J. G. Brunemäld. B. Amberg. J. W. Sundman. Samuli Koski. Eino Strömsten 748
Toukokuun 1 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Wääsan Hovioisuudesta tullassa testamentinmoitetta koskevassa nostojutussa, jossa ovat Karijoen pitäjän Ylikylästä kotoisin olevat Talollinen Antti Mattila ja hänen vaimonsa Hulda Maria Hermannintytär Mattila hakijoina sika samassa pitäjässä asuvat Talolliset Kalle Kustaa ja Juho Hermanni Antti - Hermanninpojat Westerback eli Mansimäki ja Juho Huhtala, viimeksimainittu omasta puolestaan ja vaimonsa jana Adolfiina Antti - Hermannintytär Huhtalan edusmiehenä, Torppari Hermanni Konstantin Kalle-tutinpoika Lantinen, omasta puolestaan ja Amerikassa oleskeuden Talollisenpoikain Otto Aleksanderi Freti - Hermanninpoika Vesterbacken eli Mansimäen ja Wester Jahseli Gregoriuksenpoika Hautavi dan, Talollisentyttären Eliira teseli - Gregoriuksentytär Hautaviidan Läsnä: Wit - J. E. H. R. A. 749 No 911 Pag. 102. R. 1915.
sekä Työmiehen Otto Björklundin ja tämän vaimon Anna Sofia Kalle - Antintytär Björklundin uskottuna miehenä, Talollisentytär Aleksandra Seliina Afseli - Gregoruksentytär Hautaviita sekä Talolliset Wester Anselm Pihlaja ja Wittiam Westerback, molemmat viimaksimainitut myöskin vainajensa Adolfiina Akseli - Gregoireksentytär Pihlajan ja Helmi Julia Akseli - Gregoriuksentytär Westerbackin edesmiehina, Helsingin kaupungista kotoisin olevat Kultasoppä Sestor Kalle - Antinpoika Westerback ja saaketienkandidaatti Toivo Aleksander Mansimäki ynnä Turun kaupungissa asuvat Kansakoulunopettajatar Pyyli Ester Länsimäki ja Kansakoulunopettaja ElisKonstantin Rantanen omasta puolestaan ja vaimonsa Helmi Aleksandra Rantasen edusmiehena, vastaajina. Annettu Oikeusosastossa Toukokuun 1. päivänä 1916 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittetyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Lokakuun 10 päivänä 1911 kuolleen ensimäisen miehensä Talollisen Malakias Kalle - Antinpoika Hakkalan jälkeen oli Hulda Maria Mattila Isonjoon ja Karijoen pitäjäin käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa vakuonut kirjallisen testamentin Syyskuun 15 päivältä 1911 sekä kesällä samana vuonna tehdyksi ilmoitetun suullisen testamentin, joissa testamentiissa Malakias Hakkala oli yhtäpitävästi määrännyt, että hänen omaisuutensa oli hänen kuolemansa jälkeen kokonaisuudessaan lankeava Hulda Maria Mattilalle Kalle Kustaa Westerback ja hänen myötapuolensa, joista Hermanni Konstantin Lantinen, Anna Sofia Björklund ja Nestor Vesterback olivat Malakias Hakkalan sisaruksia, Kalle kustaa, Juho Hermanni ja Otto Aleksanteri Vesterback sekä Juha talolliina Huhtala hänen kuolleen sisarensa Kin750