Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Rådstufvurätten har uti utslag den 14 November 1905 funnit Ristamratöen Rundqvist icke hafva gittat ådagalägga att Handlanden Pihlgren vid ofvanålaggade uppgörelse emellan parterne den 5 April 1904 förbundit rig att utöfver hvad enligt uppgördsen ostridigt tillkomme Rundqvist, till denne ålägga 2500 mark, utan sagda uppgörelse fastmera böra uppfällas sålunda, att Pihlgren därvid tillöst sig Rund qvists hälft i omordade inventarier, hvilkas sammanlagda värde enligt bok utgjort endast 47,027 mark 55 pen ni, för ett pris af 2,200 mark; i anseende hvartill och då Kesteraloren Rund qvists tillgodehafvande hos Handlan den Tehlgren, uträknadt efter sådan uppfattning af uppgårdsens innehåll, utgjorde 20,473 mark 89 penni Rådstufell rätten, med förkastande af käromålet i öfrigt, ålagt Handlanden Pihlgren att genast emot heitto till Ristamäti ren Rundqvist utbetala nästnämnda belopp tjugutusen fyrahundra sjuttiotre mark åttionio penni med fem procents årlig ränta därå från lagsökningsda gen den 2 Maj 1905 tills full betalning skedde; men, med hänsyn till sakens beskaffenhet och utgång, fick Kostaurato ren Rundqvist sjelf vidkännas sina kostnader för rättegången. Hopällen, under hvars pröfning Keslutören Rundqvist i rädsvägdra git målet, har medels dem den 7. April 1919 låtit vid Rådstufvurättens utslag luo, jemte det Ristauratoren Rundqvist ålagts att med femtio mark ersätta Hand landen Tehlgren dennes för målet i Hofrätten hafda kostnader. Uti Lopullins dom har Ristanraloren Rundqvist anhållet om ändring medels ingifven deduktion, den Hand landen Tehlgren i föreskrifven ordning bemätt. Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner Kostare ratören Rundqvist icke hafva anfört skäl till ändring i befällens ofvanberörda dem, vid hvilken förty kommer att förblifva, jämte det Resteratören Rundqvist kännes skyldig att till 588
Handlanden Pihlgren i ersättning för dennes härstädes i målet hafda kost nader utgifva sextiofem mark. Petalle, som vederbör, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland: Henteri Karinen Matts Andersin. Hustru Karinen Walter Andersin. Hustru Karinen Walter Andersin. Alfne Luksiala. Johannes Pesonen, E. Thesleff 7/ Marraskuun 22 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senuatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullessa, torpan tilusten erottamista koskevassa jutussa, jossa ovat Torppari Juho Vehtori Näkelä, Ajuri Oskar Simeon Mäkelä, Työnjohtaja Jooseppi Näkelä ja Torpparintytär Aleksandra Heonola Mäkelä, kaikki Hausjärven pitäjän Käran kylästä, Joulumies Kustaa Näkelä, Tampeleen laupungista, ja kärjärinleski Amansa sokinen, Rauman kaupungista hakijoina sekä Talollinen Juho Penttilä, sanotusta kylästä vastaajana hinnettu Oikeusosastossa 22 päiväsä Marraskuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä mikäti nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa Hausjärven, Janattalan ja sanaan pitajain käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa ovat Juho Sihtoja Mäkelä ja hänen asialampaninsa lausuneet että Talollinen Antti Heikinpoika Penttilä ja hänen vaimonsa Läsnä: 3. SS. k. A. J. P. B. f.  Hof H. No 1665 Pag. 148. R. 2. 1909.
Ewa Jaakontytär olivat 1 päivänä Huhtikuuta 1814 tehdyllä välikirjalla ylläsanotussa Kasan kylässä olevan Penttilän perintötilan silloisina omistajina, Torppariksi Koskipää nimiselle mainittuun taloon kuuluralle tilusa heelle ottaneet Antti Heikinpojan langon Heikki Jaakonpojan, jonka tuli sitä varten välikirjassa tarkemmin määrätystä torpanvijosta saada hallittavakseen torpan alapuolella sijaitseva kahden ladonalan suuruinen niitty ja lantaanjoen niitty sekä sitä paitsi oikeus Hiliän niittyaluesta vaivata maata minkä hän jaksaisi ja kykenisi, sekä hatata halkoja ja polttopuita tarpalta Hiliän niitylle saakka, minkä ohessa Heikki Jaahonpojalle ja hänen lapsilleen sekä jälkeläisilleen niin kauan, kuin he välikirjan ehdot täyttäisivät, oli siinä vakuutettu Koski pään torppaan häisitsemätön hallinta kenen kään sitä lukkaamatta silloin tahi vasta des, vaikka Penttilän talo myytäisiinkin; et tä Koskipään torppa, jota myöskin nimitettiin Mäkeläksi, oli Heikki Jaakonpojan kuoltua vuonna 1828 jäänyt hänen pojallensa Simon Heikinpojalle sekä tämän luolissa vuonna 1868 hänen leshensä Eeva Heikintyttären ynnä lastensa Juho Vihtori Mäkelän ja hänen asiakumppaniensa hallintaan; että viimeksi mainitut olivat yhdessä sittem min huolleen veljensä Kaarle Heikki Mäpelän kanssa Hämeen läänin Havunöörilta, ylläsanotun välikirjan nojalla anoneet maanmittarille määräystä lohkaisemaan heille, Simion Heikinpojan rintaperillisille ja oikeuden omistajille, sanotun torpan erilleen Penttilän talosta; sekä että Kuvernööri, huultuaan ja sa Penttilää, oli Syyskuun 21 päivänä 1901 antamassaan Keisarillisen Senaatin sen jälleen vahvistamassa päätöksessä mainitsemillaan perusteilla hatsonut asian olleen siitaisen, niin ettei Kuvernööri sitä saatanut allaista, sekä lyhännyt tuomioistuimen käteltäväksi ja päätettäviiksi mitä tiluksia senttilan talosta hakijat olivat oikeutettuja saamaan itselleen ei tilaksi murretuksi, ja ovat Juho Viktori Mäkelä ja hänen asiakumppaninsa, Juho Penttilälle toimitutta mansa kirjallisen haasteen nojalla, Kihlakunnanoikeudessa vaatuneet Juho Penttilää velvoitettavaksi Juho Vihtori Aiikelälle ja hänen asiakumppaneilleen luovuttamaan torpan tilukset itsenäiseksi taloksi sekä sen ohessa 590
hervaamaan heidän oikeudenkäyntikulunkinsa Sittenkun Juho Penttilä, kanteesta huulustettuna, oli sitä vastustanut muun muassa sillä perusteella ette Mäkelän torpan tiluksien rajoja puheenalaisessa välikirjassa oltutarkolleen määrätty, on Kihlakunnanoikeus päätöksellä 24 päivältä Maaliskuuta 1905. mainitsemillaan syillä oikeuttanut Juho Vihtori Mäkelän ja hänen asiakumppaninsa Kuvernööriltä hakemaan Mäkelän torpan Penttilän talosta voitettavaksi itsenäiseksi tilaksi, ninkä ohessa Juho Penttilä on velvoitettu korvaamaan Juho Vihtori Mäkelälle ja hänen asiakumppaneillensa heidän oikeuden käyntikustannuksensa kolmellakymmenellä viidellä markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho sentilä oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiolla 3 päivältä Huhtikuuta 1909. katso neet, etteivät Penttilän talosta kysymyksessä olevassa välikirjassa 1. päivältä Huhtikuuta 1814. luovutetut torpan tilukset olleet rajoiktansa niin tarkalleen määrätyt että ne muodostaisivat määrä alan sanotusta talosta minkä tähden ja kun Juho Pihkari. Mäkelästä ja hänen asiakuppaneillaan 12 päivänä Kesäkuuta 1895. annetun maanosittamista koskevan asetuksen 41 SSn johdosta ei siis ollut oikeutta saada mainittuja tiluksia lohkomisella tai palstatilaksi eroittamisella Penttilän talosta erilleen otetuksi, Hovioikeus on kamonnut Kihlakunnanoikeuden päätöksen ja hyljännyt Juho Vihtori Mäkelän ja hänen asiikumppaniinsa asiasta ajaman kanteen Hovioikeuden tuomioon ovat Juho Vihtori Mäkelä ja hänen asiakumppaninsa anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Juho Penttilä on vastan nut. Keisarillinen Senaatti on teckinut tänän jutun ja katsoo siinä selvitetyksi, että Antti Heikinpoika Penttilä on välikirjalla päivältä Huhtikuuta 1814 Penttilän talon silloisena omistajana välikirjassa määrätystä torpan verosta ainaiseksi luovuttanut Koskipään torpanpoikan langolleen Heikki Jaahonpojalle ja hänen lapsilleen sekä jälke läisilleen, määräten samalla torppaan huuluvaksi torpan vieressä olevat kaksi ladon alaa valmiiksi tehtyä niittä sekä vastaan leen niityn ja oikeuttaen Heikki Jaakonpojän Hiliän niitykorvesta raivaamaan itselken 591
viittyä niin paljon kuin hän jaksaisi ja hypenisi, kuin myöskin että torpan haltijat vuosien kuluessa ovat talonisäntien sitä huutonättä raivanneet uutta peltoa ja niittyä niin tä torpan nautinnassa Juho Penttilän tullessa Penttilän talon omistajaksi oli seuraarat Jä samaanmittarin Emil Ahermanin 30 päivänä Marraskuuta 1904 pitämässä katselmuksessa tehtyyn toimituskirjaan merkityt alueet, nimittäin: Hikiän niitty, torpan ymparillä yhdessä aukeamassa olevat pellot ja torpanalusta niitty, Heinäsenojan pelto, Lähseniityn pelto, Juppalan taustassa oleva pelto - ja niittykappale sekä lantaanjoen niitty; ja kun vastasanotut pelto ja niiltyalat, mikäli niitä ei ole oikeen mainittu puheeksi tulleessa 1 päivänä Huhti kuuta 1814 tehdyssä välikirjassa, ovat katsottavat torpan haltijoille luovutetuilta si samoittu ehdoilla kuin muut siinä ne mitetyt torpan tilukset, ja torpan viljelys alain nautintorajat ovat, mikäli edellä mainitusta katselmustisjasta häg selville maalla määrättävissä, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, kumosen Hovioikeuden tuomion, oikeuttaa Juho Pihtoiselta kelän ja hänen asiakumppaninsa, jotka ai vät ole näyttäneet muita tiluksia torpan yksityiseen naulintaan hovutetuksi, maatilain esittamisesta 12 päivänä Kesäkuuta 1895 annetun asetuksen 11 SS:n mukaan saamaan Koskipään torpan sekä siihen kuuluvat, Sasamaanmittari Abramanin katselemuskirjasja mainitut pelto ja niittvalat laillisessa ärjestyksessä lohkomisella tahi palstatilaksi valtamisella Penttilän talosta olleen oHeiksi. Tätä kaikki asianomaiset noudat akool. Keisarillinen Suomen Senaatti. kanten Saarinen Mannus Sonen. Johannes Pesonen Walter Andersin B. Amberg. Hof Hellen 192
Marraskuun 22. päivänä 1911. Lindeman Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tullnessa velkomusta korkovassa jutussa, jossa Kauppias Gustaf Svanljung, Niko lain kaupungista, on hakijana sekä 11/16 telin pitäjän Pulkkisen kylässä asuva Talokas Juho Vihtori Pulkkinen, sanolasta kylästä kotoisin olevan Talokkaan Matti Matinpoika Hasisen ahon konkursipesän toimitsijamiehenä, ja Matti Hausenaho tulomalla jääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 22 päivänä Marraskuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Kahdella hankintavälikirjalla 7. ja 17. päivältä Marraskuuta 1900. oli Matti Wesisenaho sitoutunut. Kauppias Ivan ljungille viimeistään 15 päivänä Heinäkuuta 1901. toimittamaan rautatiensillan luo Helelinjoen rannalle sekä sen jälkeen latomaan rautatievaimoihin kaksiSämä: O. H. A. - C. K. - J. B. 10. No 1666. 393 Såg: 167. R.D. 1909.
tuhalla medristä kuutiosyllä paperipuita 42 markan ja kahdeksansataa metristä kuulia syllä propsoja 35. markan hinnas ta metriseltä kuutiosyleltä, uhalla että Matti Wänenahon tuli jokaisesta kuuliesylöstä, jonka hän hankintamäärästä jättäisi toimittamatta, maksaa Ivan tjugille korvausta 10. markkaa; ja e likin Matti Wesisenaho Kauppias Svanljungille toimittanut paperipuita ja puoseja sekä lukkajakin, jota paitsi Ivan ljung oli haltuansa ottanut ja villanut pethin Welelinjokaa niitäkin Wesisenahon paperipuita, propsoja ja tukkoja, jotka täytyivät metsissä ja rannoilla sanotan joon varalla. Osä näistä puista oli yhteisesti Yxpila Trävämäktiebolag ja Kronoby Tåg &. Hysterbolag nimirille yhtioille kuuluvien puitten kans sa viitettu Ketelinjoka alas; mutta kun. Kauppias Svanljung ja mainitut yhtiöt eivät ollut sopineet puitten jaes ta olivat siitä syntyneet riitaisuudet jätetyt kompromisioikeuden ratkaistäviksi, mikä oikeus tuomiollaan 17 päivältä Toukokuuta 1903. oli määrännyt. muun muassa, että Kauppias Svanljungin niiden puutavarain lisäksi, jotka luon nossa olivat tulleet hänen hyväkseen, tuli saada korvaasta yhtiöllä Yxpila Trävarnaktiebolagilta 884, l. kuuliomelristä paperipuita ja 568, 13 kuutiomelristä propsoja yhteensä 9,695 markkaa 6. penniä, tästä kuitenkin poisluut taa viittokustannuksina 1,642. markkaa 74. penniä, 6 prosentin vuotuisine korkoineen 7. päivästä. Huhtikuuta 1903., jo ta vastoin Svanljung oli maksava yhtiölle Kronoby Råg &. Hysterilalagille 139,63. kuutiometristä paperipuita 70. markkaa 97. penniä niinikään 6 prosentin korolla vastaanotusta päivästä Tällä välin oli Matti Heusenaho Kauppias Svanljungin hakemuksesta 14. päivänä Kesäkuuta 1902 asetettu konkeussitilaan; ja oli sittemmin vahon tapäivänä konkurssissa 30. päivanä suurannutta Lokakuuta Kauppias Svan ljung Ketelin, Kaustisen ja Korhon pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa valvonut, muun muassa, Maalis kuun 2. päivälle 1902. pnivätyn yleistelin 594
mukaan 39,039. markkaa 44. penniä korkoineen, Asianajaja John Svanljungin Kauppias Svanjungille siirtämän laskun mukaan 350. markkaa ja toisen laskun mukaan niistä kustannuksista, jolka olivat Kauppias Svanljungille kertyneet hänen hakissaan Matti Wesisanahoa konkurssiin, 440. markkaa 8 1/4. penniä. Koska kuitenkin muistutuksia oli tehty näitä saatavia vastaan, eli Kihlakunnanoikeus konkurasituomiella 20 päivältä Helmikuuta 1903. oikeuttanut Kauppias Svanljungin eri oikeudenkäyn nillä toteennäyttämään saatavansa. Konkurssisissän toimitsijamiehelle Juho Vihtori Pulkkiselle annetun hans teen nojalla on Kauppias Svanljung mainitussa. Kihlakunnanoikeudessa 4. päivänä Syyskuuta 1903. anonut, että hänen kosketellut saatavansa vahvistettaisiin maksettaviksi. Sittenkan sekä Juho Vihtori Pulk kista että väliintulleena asiallisena Matti Wasinnahoa oli asiasta kuului tettu ja Kihlakunnanoikeus oli velvoittanut asialliset uskotuilla miehillä ulvityttämään välojänsä ja erotattamaan riidattoman saatavan riitaisesta, ovat määrätyt uskotut Michel 11. päivänä Joulukuuta 1905. asiallisten kesken toimittaneet välinselvityksen, jonka mukaan Kauppias Svanljungin riidattomål saatavat tekivät 1865. markkaa 43 penniä ja riidanalaiset 37,864 markkaa 97, oikeataan 84 penniä sekä Wesisenahon konkussipesän riidattomat saatavat 100, 885. markkaa 99. penniä, oikeastaan 100,457 markkaa 17 penniä, ja riidalliset 57,156 markkaa 3 penniä. Välinulvitykjossä tehdyn toimituskirjan mukaan ovat riidanalaiset saatavat ja ilmoi1 dett päivämäärät niiden syntymisestä ajanlukuussa mukaan lueteltuina seuraavat: Kauppias Svanljungin saatavat: 1: 1901 1. Maaliskuuta, Naulomukonen hinta 120. markkaa 2:) SS Toukokuuta, 2569. teekkipuun vittokustannukset 35. penniä kappalalta 3,349. markkaa 15. penniä. 3: SS. Toukokuuta. Uitto- ja muut kustannukset 242.75 kuutiosylästä propseja ja paperi puita 16. mark595
kaa kuulia sylellä 3,584 markkaa, 4.SS. Toukokuuta. Korvaus 79007 kuuliosylöstä paperipuita, jotka Wasisenaho sovitusta hankintamäärästä oli jättänyt lomillamalla, 10 markan mukaan kuutiosyleltä 7.900 markkaa 70. penniä. 5. /17. Toukokuuta Wasisenahon kantamia rahoja 150 markkaa 6.) 11. Heinäkuuta Wisisenahon kantamia rahoja 3,500. mark kaa J: 15. Elokuula. Wasianahon kantamia rahoja 6. markkaa 70. penniä 8./22. Marraskuuta. Wasisenahon kantamia rahoja Svanljungin asiamieheltä Asivilaija Oskar Leinosella 9,185. markkaa 10. penniä 9:) 25. Marraskuuta. Wisisen ahon kantamia rahoja Svanljungin työnjohtajalta Josef Nordlundilta 70 markkaa 10:5. Joulukuuta. Wesisenahon kontamia rahoja 140. markkaa 11: 30. Joulu kuuta. Maallenesto ja lastauskustan nukset 1/3 ei kuuliosylästä puopuja 16. markkaa 50. penniä kuutios ylellä Konttoristi Emil Tjögrönin antaman kuilin mukaan 3,864. markkaa 32. penniä. 12.) 31. Joulukuuta. " Merkea ylläluolelluille riidanalaisille esille ja Hasianaholle 280 markasta myydyn palkupyörän hinnalle yhtänsä SS 92 markkaa 14 penniä 13:/ 1902. 15. Tammikuuta. Ijo palkka Kaitkosken eli Paldanen sahalle 3,339 lukkikuusta 972. markkaa 93. penniä 14: 1915. Tammikuula. Kesisenahon maksamalla jättämiä metsähintoja, jolka Kauppias Svanljungin oli täytynyt suorittaa saadaksensa puut haltuunsa, /165. markkaa 44. penniä 15: / 15. Tammi. kuuta. Työmäksut tukkien ja propsien lajittelemisesta ja kuoremisesta Keklin pitäjässä Juho Vihtori Pulkkisen työleet tilojen mukaan 116. markkaa 65. penniä (0:) 21. Lokakuuta. Ennen mainittu saatava Asianajaja Svanljungin laskun mukaan 350. markkaa 17./. 27. Lokakuuta Ennen mainittu saatava konkurssikus tannuksista 440. markkaa 84. penniä 18.) 29. Lokakuuta. Wesisenahon Josef Nordlundilta kantamia rahoja 24. markkaa 19.) 1904. 25. Tammikuuta. Kuununnimies mies Oskar Tainiolle maksettu asiamiehonpalkka 100. markkaa Wesionahon konkurssipesän riidan alaiset saatavat, joita on vaadittu kui396
tattavaksi Kauppias Svanljungin saata vaa vastaan 20.) 1901. SS. Toukokuuta. Koska Sranljung 2 kohdassa mainittujen 956g lukkipuun hinnasta, joka Winsenahon varastopaikoilla oli kaksi markkaa kappaletta, oli hyvittänyt Wesisen ahon ainoastaan yhdellä markalla puutta, siitä vielä aihattomasti poisluettuvan vittokustannuksina 3,349 markkaa 15 penniä, on hyvittämätön osa puitten hinnasta 129/15 markkaa 15. penniä 21. SS. Toukokuuta. Koska Svanljung 3. kohdar ja mainituista propsoista oli hakkaat tanut 24. p. kuutiosyttä Wesisenaholta ottamistaan 1730 lukkipuusta ja niistä hyvittänyt Kesisenahona ainoastaan 35. markan jälkeen kuutiosyleltä, tästä vii lä poistuettuaan vitto ja muina kustannuksina 16 markkaa kuutiosyleltä eli yhteensä 469 markalla 49 pennillä, mutla lukkien hinta Hesisenahon varasto paikoilla oli 2. markkaa kappalietta, on hyvittämätön osa sanotusta hinnasta 2990. markkaa 51. penniä 22. / SS. Toukokuut ta. Svanljungin 3. kohdassa mainittujen puutavarain hinnasta oikeittomasti villo ja muinea kustannuksina 124. se kuutio sylästä propsejä poisvetämät 1,992. markkaa 24.) SS. Toukokuuta. 14 ja 15 kohdissa mainitut rahaerät, jotka Svanljung ai joittomasti oli poisvetänyt ylempänä kosroteltujen puutavarain hinnasta, yhteensä (, 785 markkaa 9 penniä 26) 31. Joulu kuuta. Svanljungin 11 kohdassa mainittujen 308, os. propsisylon hinnasta oikut tomasti maallenesto- ja lastauskustan nuksina vähentämät 3,864. markkaa 32. penniä 27.) 1902. 15. Tammikuuta. Keska vanljung 13. kohdassa mainittujen 359. tukkipuun arvosta, joka oli 2 markkaa kappalselta, oli hyvittänyt "Housmahoa ai noastaan yhdellä markalla puulta, siitä vielä oikeettomasti poisluittuaan ajo palkkana 972. markkaa 93 penniä, on hyvittämätön osa sanotusta arvosta 4,531. markkaa 93. penniä, ja on Wasian aho näittenkin puiden myyntekintaan nähden ilmoittanut, että ne tosin elial vanljungille myydyt yhden markan hinnasta kappaletta, mutta ainoastaan silsä ehdolla, että Svanljung maksaisi Wejisenaholle puolen niistä saatavasta vii697
tosta, jota ehtoa Svanljung ei ollut tägt tänyt. 28.) 16. Heinäkuuta. Koska Svan ljung oli lukenut Wasisanahore hyväksi ainoastaan 1909, 93 kuuliöyltä paperi puita, mutta Svanljungin hyväksi tulleet paperipuut, mitättuina Ykspikla jan satamassa, tekivät 1330, 79. kuutioryltä, on erotuksesta eli 120.X. kuutiorylästä sellaisia puita vaadittu 42. markan jälkeen kuutiosyleltä 5,076. markkaa 12. penniä 29. /16. Heinäkuuta. Koska Svanljung oli lukenut Wesisenahörhyväksi ainoastaan SS47, 56. kuutiisyllä prooseja, mutta Svanljungin hyväksi tullut propsil, mitalleina Ykspihlajansatanassa, tekivät 946. 70. kuutiosyttä, on erotuksesta eli 99.14 kuutiosylestä pyseja vaadittu 44. markan jälkeen kuutiosyleltä 4,562. markkaa 16. penniä, jos ta kuitenkin on myönnetty lyhennt täviksi 906. markkaa 94. penniä korva uksena niistä 207. 30 kuulionetusta propseja, mitkä Svanljung oli luovuttanut yhtioille Yxpila, Paramaktiebolagille ja Kronoby Ting & Myfverbolagille. Saalavan loppasumma oli siis 3,455. mantkaa 22. penniä 36./. 16. Heinäkuuta. Korroas Kailkosken sahalla pinonpohjaksi käytetyistä lukuista 70 markkaa. 37. 1903. J. Toukokuuta. Edellämainitun kompa missioikeuden Svanljungille tuomitse mal 9,695 markkaa 6 penniä, poisluettua ne 767 markkaa 97 penniä, jotka Svanljung oli velvoitettu maksamaan, eli siis SS: 927. markkaa 9. penniä. Ylläluetellut saamisensa on Kauppias Svanljung anonut hänelle tuimiltaviksi konkursespan varoista korkoineen sekä Juho Vihtori Pulkkinen pyytänyt 23. päivänä Elokuuta 1901 Kauppias Taaljungille annetun vastahaastien nojalla että Svanljung velvoitettaisiin konkurssi pesälle maksamaan mitä Svanljung tilin selvityksen perusteella oli sille velkaa myöskin korkoineen, johon Pulk kisen vaatimuksen Matti Wesisenaho on yhtynyt. Kauppias. Svanljungin kanteen johdesta ovat Juho Vihtori Pulkkinen ja Matti Wesisenaho vastanniel: että Herisenaho oli Svanljungille myynyt lämän konttokuranttiin 11 päivänä Heinä598
kuuta 1901. ja 15. päivänä Tammikuuta 1902 merkityt 4423 ja 3339 lukkia, mutta että Kesisenaho sitoumuksensa mukaan itse oli kustantaneet tukkien vedältämi ren Kaitkosken sahalle; että Svanljung selä vastoin Wesisenaholla lupaa kyyllä oli hänellä ottanut niin hyvin 3. kohdassa mainitut tukit, joiden luku oikastaan oli 1800, kuin myöskin 3 kohdassa mainitut puutavarat, joten Tianljung siis oli velvollinen sekä maksa maan niistä käyvän hinnan että itse kärsimään niiden uittokustannukset; että nut hyväkseen Ykopihlajan satamäen toimitetun mittauksen mukaan 1045. SS kempramissioikeuden tuomion mukaan 584, u ja Kokkolan kaupungin tervaha ville ajettuja puita 50 eli yhteensä 1169.78 kuuliometriä paperipuita sekä sanotun mittauksen mukaan 7623. 6ja kompromissioikeuden tuomion mukaan 1868, 13 oli yhteensä SS 491. 75. kuuta metriä propsoja; että Svanljung, joka ei kohta huomattuaan vajauksen ole van Wesisenahon paponipillen hankin Transpung oli Wesisenahon puista saanassa ollut siitä hänelle ilmoittanut ja joka siis oli riistänyt Wesisenaholta tilaisuuden täyttää vajaaksen, sen kautta oli menettänyt oikeutensa saala korvausta vajauksesta, ja että Svan ljung sitä paitsi nimenomaan oli luopunut oikeudestaan suurempaan määraan paperipuita kuin mitä hän eli Wesisenaholla saanut; että 1 kohdassa mainitun ompelukoneen hinta sulkautui siihen 3000. markan määrään, josla Wesisenaho 9 päivänä Maaliskuuta 1901. oli hyväksynyt vekselin; ettoi 5. kohdassa mainittuja rahoja oltu annettu Wesisenaholle, joka 17 päivänä Toukokuuta 1901. hyväksymestään kahdesla 5000 markan vekselistä oli saanut vastaanottaa ainoastaan 1850. markkaa, ettei Kesisenaho ollut saanut 6,8 9 ja 10. kohdissa lueteltuja rahoja; että Wesisenaho itse oli maksanut 11, 15 ja 15 kohdissa mainitut kustannukset; ettei, mitä tuli 14. kohdassa mainittaihin metsähintoihin, Svanljungilla ollut ollut mitään oikeutta puuttua. Wesisen ahon metsäkauppoihin eikä Kesämäki 699
siis ollut korvaanvedellinen siitä mitä Ivan ljung niin muodoin oikeettomasti ehka. li metsänmyyjille maksanut; että 16. kohdassa mainittu lasku oli liian myöhänen Svanljungille siirretty vardakseen perus taa hänelle saatavaa Wesisanahon konkursaessa sekä että laskuun otetuista 350 markasta, jotka vaadettiin Varatuomari Kaarlo Conradin esiintymisestä Kesisen ahon asiamiehenä Kokkolan, Alavitelin ja Kälviän pitäjäin käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa, tuli Conradin itsensä vastata puolesta koska hänkin Kihlakunnanoikeuden määräyksen mukaan oli ollut velollinen saapumaan Oikeuteen, jota paitsi vaadettu korvans määräkin oli liian korkoa; että 17. kohdassa mainitut kustannukset olivat aivan turhia, koska Svanljung ilman syytä oli hakenut Kesänahon konkurs siin, jota paitsi konkurssipesä ei ollut vakuunalainen sellaisista kustannuksuta; ettei Wesianaho ollut saanut vastaanottaa 18 kohdassa mainittuja 24. markkaa sekä että 19. kohdassa maini tut 100 markkaa sisällepiviit 17 kohdman sanottuihin kustannuksiin. Koska näin ollen Kauppias Svan ljungin ylläkerrotut riidanalaiset vaati mukset olivat perättömiä, ovat Juho lihtori Pulkkinen ja Matti Weisenaho niitä vastustaneet, minkä ohessa he edellämainittujen erien lisäksi ovat kuitattaviksi vaatineet: 39/121 tukkipuusta, jotka Svanljung eli Wesisenaholla ottanut, mutta jotka vitettuessa olivat upennut, 2 markan jälkeen kappaleelta 242. markkaa; ja /41/ 80/ kuutiometusta paperipuita, jotka Eranljung oli vedättänyt Kokkelan kaupungin terrahvoille 550 markkaa. Juho Vihtori Pulkkisen vastakanteen johdosta on Kauppias Sranljung väittä nyt että puheenalainen asia, joka hänen puolellaan tarkoitti ainoastaan hänen konkurssissa valvoniensa saataviin vahvistamista, oli sitä laatua ettei vastakannetta ylipäänsä voinut tulla kysymykseen ja että Pulkkisen vastakanne sitä paitsi oli myöhäinen, koska ai haastella siitä olla annettu samaksi päiväksi kuin Svanljungin päähaas600