Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
aikana sitoutuneet hankkimaan, toioitsija Yltiö Kauppatoiminimi Jusen e Eladille ja mainittu toiminimi Rättingevärck Kellulosefatrik nimiselle tehtaalle tuhat viisisataa syltä kuusipuita sillä tavalla kuin edellä on mainittu ja että Kauppatoiminimi Jensen e Slad sen johdosta että Asioitsija Yltiö oli jättänyt puut hankkimatta osaksi ei ollut voinut täyttää omaa hankintaansa vaan oli saanut maksaa sanotulle tehtaalle ne ylikinnat, jotka se ostaissaan puita toiminimen puolesta oli suorittanut, eli seitsemästösa: dasta yhdeksästätoista sylestä kaksi ja puoli kruunua syleltä, osaksi oli ollut pakotettu, voidakseen jossakin maarin täyttää omaa sitoumustaan, minulta ostamaan viisisataa kaksitoista ja kaksi kolmattaosaa syllä, joista toimi nimen oli täytynyt maksaa, kolmestasadasta seitsemästäkymmenestäkahdeksasta ja kahdesta kolmasosasta sylestä kaksi ja puoli ja sadasta kolmestakymmenestäneljästä sylestä kolme kuunua enemmän kuin mitä toiminimi oli saanut tehtaalta; ja on Kihlakunnanoikeus sen vuoksi velvoittanut Asioitsija Yttiön Kauppatoiminimi Jensen 2 Eladille vahingonkorvaukseksi maksamaan kolmetuhatta sata neljäkymmentäkuusi kruunua kuusitoista äyriä Tanskan rahaa suoritettaviksi Suomen rahassa käyvän kurssin mukaan viiden prosentin vuotuisine korkoineen oikeudenkäynnin alusta Marraskuun 25. päivästä 1899., minkä ohessa Yltiö velvoitettiin yhdeksälläsadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamaan toiminimen jutussa karsimät kulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Asioitsija yhtiö oli vetoamalla vaattanut jutun, on Heinäkuun 31. päivänä 1901. antamassaan tuomiossa katsonut toteen näytetykRåtta krono hustru hemman i Wilhelmi by kylässä Skatte hemman uppbudet åtprt No 9. i
Anders Johanhonomålades nummer öfver samt ägWilfver samt äg vuoden samt Wilfver samt öfver att ejserei, että Asioitsija Yltiö jättämällä delläkerrotun kauppatoiminimijensen e Eladin kanssa tekemänsä hankintasopimuksen täyttämättä oli tuottanut sanotulle toiminimelle ainakin yllämainitun kolmentuhannen sadan neljänkymmenenkuuden kruunun kuudentoista äysin suuruisen vahingon, jonka tähden Hovioikeus on jättänyt asian sen lopputuksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus päätöksessään oli johtunut. Hovioikeuden tuomioon on Asivitsija Yltiö anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon KauppatoiminimiJensen E Slad on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Asioitsija Ylliö, joka ei ole tehnyt mitään erityistä muistutusta Kauppatoiminimi Joosen & Eladin vaatimaa korvansmäärää vastaan, ole siintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoittaan Asioitsija Ylliö sen ohessa suorittamaan Kauppatoiminimi Jensen & Eladille, siltä täällä juttuun menneiden kulujen korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Frest:Törmän. Bondersin. Fresti /örmän. Bondersin. Valentin hemman. bomer Hedmine Johannes Peltonen Wilfver samt No 9.
Lokakuun 29. päivänä 1902. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Maakauppias Vihtori Wirvonen, Punkalaitumen pitäjän Koskioisten kylästä, on hakijana ja Kauppias Gustaf Efraim Ramberg, Porin kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa, Lokakuun 29. päivänä 1902. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Kauppias Ramberg on Turun ja Porin läänin Kuvernöörille antamassaan hakemuskirjassa lausunut, että Vihtori Wirvonen oli, kuten näkyi asianosaisten allekirjoittamasta, Tammikuun 11. päivänä 1898. laaditusta osto- ja myyntikirjasta, Rambergilta ostanut neljäkymmentä sakkiä kahvia markan neljän kymmenenkahdeksan pennin mukaan kilolta sekä kaksikymmentä säkkiä kahvia markan viidenkymmenenviiden pennin mukaan kilolta; mutta koska Vihtori Hirvonen ei ollut suoLäsnä: A. K. E A. P. E. A. F. J. H. Herr Senan kylässä C. J. T. Wilhelhelmen kylässä och aflagde 33 2/3 33 1/3 5. 2/26 3 33 2/16 dels gustaf samt ägke tillgångs kopek Silfver honomäljaren till säker751 Pag 219 R.2 1901. hustru hemman i Skatte hemman kylässä
rittanut mainitun tavaran hintaa, joka laskun mukaan nousi yhteensä viiteentuhanteen neljään sataan kahteentoista markkaan ja oli joutunut maksettavaksi Elokuun 27. päivänä 1898., on Kauppias Ramberg anonut, että Vihtori Wirvonen velvoitettaisiin Rambergille maksamaan sanotut viisituhatta neljäsataa kaksitoista markkaa korkoineen ja korvaamaan Rambergin lainkäyntikulut Kanteesta kuulustettuna, on Vihtori Wirvonen tosin myöntänyt tilanneensa Kauppias Rambergilta mainitun kahvimäärän, mutta väittänyt, että Ramberg oli sitoutunut lähettämään sen Wirvoselle, jonka vuoksi ja kun ei Wirvonen kuitenkaan ollut saanut vastaanottaa sitä, niin Wirvonen on vastustanut Rambergin tekemää hakemusta Sittenkuin Kauppias Ramberg oli anlanut selityksen, on Kuvernööri päätöksellä Tammikuun 14. päivältä 1899. lykännyt asian riitaisena asianomaisen tuomioistuimeen; jonka päätöksen Turun Hovioikeus, missä Kauppias Ramberg oli valittamalla hakenut muutosta siihen, on Toukokuun 30. päivänä 1899. antamallaan päätöksellä vahvistanut. Tämän jälkeen on Kauppias Ramberg haastattanut Vihtori Hirvosen Huittisten, Wampulan ja Punkalaitumen pitajäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen sekä siellä toistanut Kuver nöörin luona tekemänsä vaatimuksen. Sittenkuin Vihtori Wirvonenkin oli kerrannut mitä hän Kuvernöörin luora oli vastannut, on Kihlakunnanoikeus Lokakuun 1. päivänä 1900. julistamallaan päätöksellä katsonut selvitetyksi, että Vihtori Hirvonen oli hankintavälikirjalla Tammikuun 11. päivältä 1898. ostanut Kauppias Rambergilta neljäkymmentä sakkiä kahvia markan neljänkymmenenkahdeksan pennin mukaan kilolta sekä kaksikymmentä säkkiä kahvia markan viidenkymmenenviiden pennin mukaan kilolta eli kahvia yhteensä viidentuhannen neljänsadan kahdentoista markan hinnasta, jonka tavaran Kauppias Ramberg sanotun välikirjan mukaan honomäljem eller eller NySkatte
väärää asiaa, tuomitaan Varatuomari Bremer, Rikoslain 38. luvun 2. SS:n 3. momentin nojalla, siitä vetämään sakkoa seitsemänkymmentäviisi markkaa tai, maksuvarain puutteessa, pidettäväksi viisitoista päivää vankeudessa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: A. J. Kumlin Kon Lupblad Deren Kielmara af Andersin. Atoisell. C. J. Tingren Lokakuun 31. päivänä 1902. honomålades nummer åt samt öfGustaf Johan Heikkinen Michel Johan AntiKeisarillisen Suomen Senaatin 754 keudesta tulleessa, tilankaupan purveden pitäjän Pielaveden kylässä, auvan Talollisen Heikki Tikkasen konkurssipesän toimitsijamiehet mainitusta pitäjästä kotoa olevat Lukkari Ali Johan Aleksander Grönlund ovat hakijoina sekä Talollinen tapram Nykkylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa, Lokakuun 31. päivänä 1962. Keisarillinen Senaatti on itselleen esitä saanut tietää seuraavaa: Heikki Tikkasen konkurssipesän puolesta ovat Aleksanteri Hallius ja Johan Aleksander Grönlund Aapram Mykkäselle toimituttamansa kirjallisen haasteen nojalla Pielaveden ja Keitelien pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatineet, että se kauppa, jonka kautta Heikki Tikkanen 1. päivänä Joulukuuta Läsnä: Hjt. A. K. - V. - E. A: ./. R. G. R. N: 115 Såg: 63. R. D. tuomio nostorahalla Viipurin Hovioikamista koskovassa jutussa, jossa Pielaleksanteri Wallius ja Poliisikonstaapekänen, sanotun pitäjän Warpaismaan tyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niis1912. Hansing under Sökan kylässag under hustrun eller Nyyra neljans Hansing under Sökannuksia 3/16. Gustafsson Henriksdotter och aflöst gustaf samt öfver att eller att gära Herr Senats och att Skatte prt No 9. i WitHerr skatte Nummer 1843 Wilhelmina 3/16 hustrun kylässä Hemmans nummer
Hansing under Sökan kylässä och 25 m honomäljare Svaranden Michel MichelsWilhelmen kylässä och aflagde Wilhelmen kylässä och uppodla i Witmåsan å Wilhelmen kylässä och att uppodla sam1899. oli kuudentuhannen markan suuruisella, kauppatilaisuudessa maksetuksi kuitatulla kauppahinnalla Aapram Mykkäselle myynyt omistamansa viisi kuudetta osaa perintötaloa No 5. sanotussa Pielaveden kylässä, julistettaisiin voimattomaksi, syystä että tälle kiinteistölle määrätty kauppahinta, jota ei edes oltu Tikkaselle maksettu muuta kuin vähäiseltä osalta, ei vastannut sen oikeata arvoa, ja kauppa, salaa ja vilpillisessä mielessä tehtynä, siis tarkoitti Heikki Tikkasen muitten saamamiesten oikeuden loukkuamista, jonka ohessa Aleksanteri Wallius ja Johan Aleksander Grönlund, jotka ovat tarjoutuneet Aapram Mykkäselle konkurssipesän puolesta maksamaan sen verran talon kerrotusta hinnasta kuin Mykkä nen voisi näyttää suorittaneensa Heikki Tikkaselle, ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikulungeistaan. Aapram Mykkäsen vastustettua kannetta ja sittenkun Heikki Tikkasta ynnä hänen vaimoansa Anna Sofia Laukkasta eli asiassa kuulustettu, on Kihlakunnanoikeus 6. päivänä Helmikuuta 1901. julistamassaan päätöksessä katsonut tosin velvitetyksi tulleen, että puheenalaiselle kiinteistölle, joka oli näytetty olevan kymmenentuhannen markan arvoinen, yllämainitussa kaupassa määrätty hinta, kuusituhatta markkaa, oli ollut sen todelliseen arvoon nähden huokra; mutta kun Aleksanteri Wallius ja Johan AleksanderGrönlund sivät olleet voineet näyttää, että sanottu kauppa, jonka nojalla Aapram Mykkänen 1900. vuoden talvi käräjissä oli saanut ensimäisen lainhuudon tilalle, oli tapahtunut sataa tahi tarkoittanut Heikki Tikkasen muit ten saamamiesten oikeuden loukkaamista tahi että kiinteimistön luovutus, joka oli tapahtunut Tikkasen ollessa ahdinkotilassa, olisi pääsiallisesti ollut lahjoituksen luontoista, sen tähden on Kihlakunnanoikeus kumonnut kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Aleksanteri Wallius ja Johan Aleksander Grönlund olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiolla Maaliskuun 1. päivänä 1902. vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen. Bonden Henric Johanshonomålades eller kopek Silfver Gustaf Johan Johansson Johan Heikkinen Skatte hemman i 1
Lokakuun 31 päivänä 1902. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa korvausjutussa, jossa Talollinen Matti Matinpoika Hellu, Hämeenkyrön pitäjän Kalkunmäen kylästä on hakijana sekä Talollisenleski Amända Lovisa Matintytär Sorosamasta kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa, 31 päivänä Lokakuuta 1902. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää, että Amanda Lovisa Matintyttären mies Talollinen Taavetti Wilpunpoika Sore on kuollut Lokakuun 2 päivänä 1880 ja kahdesta avioliitosta jättänyt jälkeensä seuraavat perilliset: nimittäin ensimäisestä avioliitosta Amalia Maria Kustaan. tyttären kanssa syntyneet tyttäret Tekla Paulina Taavetintyttären, naimisessa Seppä Vihtori. Rudolf Stenforsin kanssa, ja Hilma Elina Taavetintyttären, joka on vihitty avioliittoon Renki Juho KihSäsnä: J. G. S. - C. F. - E. A. - V. G: A. Alf. No 116. Pag: 65. R. 1900. Skatte hemman hemman No 9. Herr skatte hemman i Wilhelmen kylässä
honomäljare Svaranden Michel Michelstäysiikäiseksi tullessa oli mainitun eläkkeen rasittamanakin ollut ainakin 27,000 markan arvoinen, Matti Hellun puheenalaisen laiminlyömisen johdosta peri siitä ainoastaan viidesosan eli 5,400 markkaa ja joutui maksamaan Taavetti Vilpunpojan veloista niinikään viidenneksen eli 677 markkaa 7 penniä, minkä vuoksi Taavetti Iivari Soroon vaatinut että Matti Hellu velvoitettaisiin yllämainitun vahingon korvaamiseksi Taavetti Iivari Sorelle maksamaan viisitoistatuhatta kaksisataa seitsemänkymmentäseitsemän markkaa seitsemän penniä. Asiasta kuultuna on Matti Hellu kieltäen olevansa vikapää puheenalaisen testamentin valvomisen laiminlyömiseen muistuttanut että Amanda Lovisa Matintytär, joka 27 päivänä Marraskuuta 1880 oli valvonut mainittua testamenttia, mutta ei silloin näyttänyt sitä Kihlakunnanoikeudessa Taavetti Iivari Soron puolesta, oli tahållansa jättänyt täyttämältä mitä hänen Taavetti Iivari Soron luennollisenä holhoojana olisi tullut noudattaa ennenkuin Matti Hellulle annettu holhoojämääräys oli lain voiman voittanut sekä väittänyt ettei Amanda Lovisa Matintytär ollut ilmoittanut testamentin olemassa olosta Matti Hellulle, joka kolme päivää ennen Amanda Lovisa Matintyttären mainittua valvontaa oli määrätty Taavetti Fivari Soron holhoojaksi, ja että Hellu vasta pari vuotta myöhemmin sai tiedon testamentista. Näillä perusteilla ja kun ei kukaan muu kuin Taavetti Vilpunpoika ollut täysikelpoinen Soron taloa arvostelemaan ja kun Taavetti Vilpunpoika testamentissaan oli määrännyt talon annettavaksi Taavetti Iivari Sorolle 7,000 markasta, joka rahamäärä tietysti vastasi talon silloista arvoa, on Matti Hettu anonut kanteen hylkäämistä. Sittemmen on Kihlakunnanoikeus asiasta julistanut päätöksen, jota vastaan Taavetti Iivari Soro ja Matti Hettu olivat maksaneet velon, minkä Nyryn kylässä och att gammalien 25 mtr B: Silfver och aflös mantal skatte hemmanet Gustafsson Henriksdotter CajansWilfver och att uppod vid vatten åt Böter och aflös ägge bud eller samt att uppodla åt Hemmans nummer
gustaf samt öfver eller att uppodla åt jälkeen Hovioikeus lykkäsi jutun takasin Kihlakunnanoikeuteen, jossa Taavetti Iivari Soro sen johdosta ilmoitti sen uudelleen käsiteltäväksi. Kun Taavetti Iivari Soro oikeudenkäynnin kestäessä 19 päivänä Toukokuuta 1798 oli kuollut jättämänttä jälkeen. sä rintaperillisiä, on Amanda Lovisa Matintytär, haastatettuaan Matti Hettiin 1898 vuoden syyskäräjiin, Kihlakunnanoikeudessa ilmoittanut jatkavansa yllämainittua juttua ja vaatinut että, koska Amanda Lovisa Matintytär oli perinyt puolet Taavetti Iivari Soron jäämistöstä, Matti Hellu ennen asiassa esiintuoduilla perusteilla velvoitettaisiin Amanda Lovisa Matintyttärelle maksamaan puolet Taavetti Iivari Soron Hellulta vaatimista 15,277 markasta 7 pennistä eli siis seitsemäntuhatta kuusisataa kolmekymmentäkahdeksan markkaa viisikymmentäkolme penniä ja on Amanda Lovisa Matintytär muuten kuultaviksi asiaan haastattanut Talollisen Kaarle Eliaksenpoika Hämylän, Heinijärven kylästä Hämeenkyrön pitäjässä, joka on sittemmin kuolleen Hilma Elina Taavetintyttären alaikäisen tyttärin holhooja, ja niinikään kuolleen Tekla Taulina Taavetintyttären alaikäisten lasten holhoojan Talollisen Iivari Taavetinpoika Rauhalan, sanotun pitäjän Mahnalan kylästä, Renki Kaarle Johannes Lindforsin, Tampereen kaupungista, joka on naimisissa Pekla Taulina Taavetintyttären tyttärin, Alina Paulina Stenforsin kanssa sekä Kaarle Oskari Taavetinpojan, myös Tampereelta, ja Johanna Matilda Taavetintyttären, Kalkunmäen kylästä. Amanda Lovisa Matintyttären kanteen johdosta on Matti Hillu, toistaen aikaisemmen asiassa antamansa vastuun, edelleen väittänyt ettei Amanda Sovisa Matintyttärellä, joka, valveessaan omasta puolestaan ylläsanottua testamenttia, oli tahallaan jättänyt sen Taavetti Iivari Soron puolesta valvomatta ja sitä paitsi pitänyt sen Matti Hellulta valassa, ollut vähintäkään
Nyryn kylässä och att gammal 96. 2/16. kop: och Silfver Silfveganden 15. 32d 24 1/3 49: 40 oikeutta vaaditun korvauksen saami seen; sekä että kun Amanda Lovisa Matintytär oli sinä aikana, jona hän Taavetti Tilpunpojan kuoltua hallitse Soren taloa, parantanut sitä niin että talo sille kalunkirjoituksessa Taavetti Vilpunpojan jälkeen pannusta kahdeksantuhannen markan arvosta oli kohennut siihen arvoon, johon se Taavetti Iivari Soron lailliseen ikään ehtiessä oli arvattu, eli kahteenkymmeneenkuuteen tuhanteen markkaan, tätä parannusarvoa ei missään tapauksessa sopinut laskea Taavetti Iivari Sorolle tulevaksi eduksi ja Matti Hellun korrattavaksi. Muuten on Matti Hellu huomauttanut että kun Taavetti Iivari Soro eläessään ja hänen kanssaperillisensä olivat kauppakirjalla Helmikuun 13 päivältä 1897 29,500 markan hinnasta myyneet Soron talon, jossa Amanda Lovisa Matintyttärellä ei onllut ollut naimaosaa, koska Taavetti Tilpunpoika oli ostanut talon ennen avioliittoa Amanda Lovisa Mutintyttären kanssa, olivat kaikki talon Wilhelmina 3/16 dels Herr Senats och att uppodla i Witmåsan å osakkaat siten tulleet saamaan perintöosuutensa aivan täydelleen. Kaarle Hämylä, Iivari Rauhala, Kaarle Johannes Lindfors, Kaarle Oskar Taavetinpoika ja Johanna Matilda Taavetintytär ovat, asiasta kuultuina, kyllä myöntäneet Amanda Lovisa Matintyttären perineen puolet Taavetti Iivari Soron jäämistöstä, mutta kun muut Taavetti Vilpunpojan perilliset sen kautta että puheenalainen testa. mentti oli jäänyt Taavetti Iivari Soron puolesta valvomatta, olivat saaneet enemmän perintöä kuin jos testamentti hänen puolestaan elisi valvottu, eivät Kaarle Hämylä ja hänen äskenmainitut asiakumppaninsä ole tahtoneet yhtyä Amanda Sovisa Matintyttären kanteesen vaan ovat pyytäneet päästä erilleen asiasta. Marraskuun 30 päivänä 1899 julistamallaan päätöksellä on Kihlakunnanoikeus antanut lausuntonsa asiasta ja katsonut selvitetyksi, että Matti Helle, tultuaan Marraskuun 23 päivänä 1880 määrätyksi TaavetRågandens kopekamo och Silfver honomäljem eller eller Nyy
Wilfver samt ålades för ett öfver eller att uppodla i Witmåsan å l: B: afl. åklagan kylässä by skatte hemmanet ti Vilpunpojan ja Amanda Lovisa Matintyttären silloin vielä alaikäisten lasten holhoojaksi, oli tahallaan laiminlyönyt, vaikka hän kyllä oli tietänyt puheenalaisen testamentin olemassa elosta, valvoa sitä Taavetti Iivari Siren puolesta; ja koska Taavetti Iivari Sorooli Matti Hellun kerrotun laiminlyömisen kautta saanut, sen sijaan että hän olisi ollut oikeutettu seitsemällä. tuhannella markalla lunastamaan Seron talo, joka hänen tullessaan lailliseen ikään oli ainakin kahdenkymmenenseitsemäntuhannen markan arvoinen, periä siitä vaan viidennen osan eli viisituhatta neljäsataa markkaa ja vielä joutunut maksamaan kuolinpesän veloista kuusisataa seitsemänkymmentäseitsemän markkaa seitsemän penniä, sentähden ja kun Taavetti Iivari Soron perilliset olivat luopuneet kaikista vaatimuksista Matti Hellua vastaan sekä Amanda Lousa Matintytär lain mukaan peri puolet Taavetti Iivari Seren jälkeen, on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Matti Hellun vaaditussa suhteessa korvaamaan Amanda Lovisa Matintyttärelle testamentin valvomisen laiminlymnin vuoksi johtuneen vahingon seitsemällätuhannella kuudellasadalla kolmellakymmenelläkahdeksalla markalla viidelläkymmenelläkolmella pennillä. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Matti Hettu oli vetoamalla saattanut jutun on 31 päivänä Tammikuuta 1901 antamassaan tuomiossa katsonut asiassa esityn todistuksen kautta selvitetyksi, että Soron talo oli Taavetti Iivari Soron tullessa lailliseen ikään ollut ainakin kahdenkymmenenkuudentuhannen markan arvoinen; ja koska Taavetti Iivari Tiro oli ylläkerrotun testamentin nojalla ollut oikeutettu seitsemästätuhannesta markasta saamaan Soren talo, mutta Matti Hellun laiminlyönti Taavetti Iivari Soron puolesta valvoa sanottua testamenttia oli matkaansaattanut että Taavetti Iivari Sero sai periä ainoastaan viidesosan Soron talosta, joka osa äskenmainitun arvon mukaan vastasi viittatuhatta honomäljarens andel in762 Gustina Heiskkinen
honomäljaren till ekomma och afläsning gustaf samt öfver eller att uppodla i WitHerr Senats och att kahtasataa markkaa, ja yhtä suurelta osalta ottaa osaa pesän velkoihin kuudellasadalla seitsemälläkymmenelläseitsemällä markalla seitsemallä pennillä ja Taavetti Iivari Soro siten oli kärsinyt vahinkoa neljätoistatuhatta neljäsataa seitsemänkymmentäseitsemän markkaa seitsemän penniä, niin ja kun Amanda Lovisa Matintytär oli oikeutettu perimään puolet Taavetti Iivari Soron pesästä, harkitsi Hovioikeus oikeaksi, muuttaen Kihlakunnanoikeuden päätöksen, velvoittaa Matti Hellun Amanda Lovisa Matintyttärelle heti maksamaan puolet viimemainitusta summasta eli seitsemäntuhatta haksisataa kolmekymmentäkahdeksan markkaa viisikymmentäkolme penniä. Hovioikeuden tuomioon on Matti Hettu anonut muutosta perustelmalla, johan Amanda Lovisa Matintytär en säädetyssä järjestyksessä vastannut, minkä jälkeen, sitä varten tapahtunen ta toimenpiteestä, Matti Helle en tänne toimittanut erinäisen selvityksen asiaan. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo selvitetyksi että Matti Hellu on ilman laillista estettä jättänyt Taavetti Vilpunpojan puheenalaisen testamentin Taavetti Iivari Soron puolesta valvomatta ja tästä laiminlyömisestä johtuneen että Taavetti Iivari Soro, saamatta hyväkseen käyttää sanotulla testamentilla hänelle myönnettyä lunastamisetua, on Taavetti Vilpunpojan jälkeen perinyt ainoastaan viidenneksen Soron talosta ja joutunut vastaamaan yhtä suuresta osasta Taavetti Vilpunpojan jälkeen jääneistä veloista huudellasadalla seitsemällakymmenellä seitsemällä markalla seitsemällä pennillä. Mutta koska ei ole näytetty Taavetti Vilpunpojan testamentillaan tarkoittaneen Taavetti Iivari Serelle suurempaa etua kuin erotuksen talolla Taavetti Vilpunpojan kuollessa olleen, Matti Hellun myönnytyksen mukaan yhdeksääntuhanteen markkaan nousseen arvon ja puheeksi tulleen seitsemäntuhannen markan lunastussumman välillä, eikä Matti Hans Hemmans Hans Hemmans 763 niemi by i Witkäs by; 33. hustru hemman Skatte hemman honomäljemte ejät elättHerr skatte hemman Nummer i bynBöter 32. 32 1/3 33 1/16 3
Hettu ole katsottava olleen Taavetti Iivari Sorolle vastuunalainen siitä lisäyksestä, jolla talon arvo sen jälkeen on kohonnut sentähden ja kun Taavetti Iivari Soron vahinko Matti Hellun laiminlyömisen johdosta siis on ollut vastasanottu erotus kaksituhatta markkaa ja yllämainittu osuus Taavetti Vilpunpojan veloista kuusisataa seitsemänkymmentäseitsemän markkaa seitsemän penniä, näistä rahamääristä kuitenkin vähennet. tyä viidennes talon edellämainitusta arvosta tuhat kahdeksansataa markkaa, eli kaikkiaan kahdeksansataa seitsemänkymmentäseitsemän markkaa, seitsemän penniä, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi velvoittaa Matti Hellun Amanda Lovisa Matintyttärelle, joka Taavetti Iivari Sven kuoleman jälkeen on perinyt puolen hänen jäämistöstään, maksamaan neljäsataa kolmekymmentäkahdeksan markkaa viisikymmentäkolme penniä, joten Keisarillinen Senaatti siis eikaisee Hovioikeuden kysymyksessä olevan tuoAdolf, Aminoff mion. Tiitä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: SS 10 J. Sokman af Andersin. Emot Vermän. Valentin hemmen. honomålades ekommande elleri samHerrads nummer Skatte hemman i 33. 2/3 33 1/3 764 hustrun kylässä
kä vuoksi ja kun sisäännenomahan suorittaminen, kuten laista kävi selville, edellytti suostumusta vuokra-ajasta sekä mainittu kontrahti siis oli pidettävä tehtynä joko elinajaksi tahi viideksikymmeneksi vuodeksi, Tyyräkki Mäkelä on anonut, että kanne kyljättäisiin ja kontrahti julistettaisiin voimassaolevaksi Mäkelän elinajan tahi viisikymmentä vuotta siitä luettuna kuin se tehtiin sekä hänelle myönnettäisiin korvausta oikeudenkäyntikuluista, Kihlakunnanoikeus on Huhtikuun 30. päivänä 1900. julistamallaan päätöksellä siinä mainitsemillaan perusteilla hyljännyt kanteen ja velvoittanut Kaarle Pietilän viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Tyysäkki Mäkelälle hänen asian takia: kärsimänsä kulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kaarle Pietilä vetoamalla oli saattanut jutun, on Maaliskuun 22. päivänä 1901. antamassaan tuomiossa katsonut, ettei kysymyksessä oleva kontrahti, koskei se sisältänyt mitään määräystä vuokra sopimuksen voimassaolon ajasta, enään ollut Kaarle Pietilää sitova; jonka tähden Hovioikeus, muuttaen Kihlakunnanoikeuden päätöksen, on julistanut sanotun kontrahdin mitättömäksi sekä vapauttanut Kaarle Pietilän suorittamasta Kihlakunnanoikeuden Tyyräkki Mäkelälle tuomitsemaa oikeudenkäyntikustannusten korvausta. Hovioikeuden tuomioen on Seprakki Mäkelä anonut muutosta tänne toimittamallaan perusteltanne toimittamallaan perustelmalla, johon Kaarle Pietilä ja Frans Pietilä, joka on ilmoittanut tätä nykyä omistavansa puheenalaisen Pietilän talon, ovat vastanneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koskei Pyyräkki Mäkelä, jolle Kaarle PiWilhelmina 3/16 dels honomäljarens andel inhonomäljaren till säkerhet ägkanskyssky prt No 9. KorpeBö och åker