Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Parviaisen ja Antti Hukan sittemmin on taessa yhtiölle ylläsanotun Lokakuun 31. päivänä 1899. laaditun tilanosan myyntikirjan maksaneensa siinä mainittua viidentuhannen markan suuruista kauppahintaa tahi Maria Parviaisen ja Antti Hukan vaatineen sen suorittamista, mutta asiassa esitetystä selvityksestä päin vastoin näkyi, että viimemainittu myyntikirja oli annettu ainoas taan jotta saataisiin, kun tilanosan perintökirja oli kirjoitettu Maria Purviäisen nimeen, osakeyhtiön nautintooikeus tilanosaan turvatuksi, sentähden ja kun osakeyhtiö viimesanotun päivän jälkeenkin oli tehnyt lyhennysmaksun osakeyhtiön sekä Heikki ja Jaakko Parviaisen välillä sovitusta kauphahinnasta ja näin ollen oli katsottava hyväksyneen Heikki ja Jaakko Parviaisen tilanosan oikeiksi myyji, minkä seikan Maria Parviainen ja Antti Hukka myöskin olivat todista neet, on Hovioikeus, kumoten Raastuvanoikeuden päätöksen, velvoittanut osakeyhtiö Aktiebolaget K. S. Hallbergin, saadessaan alkuperäiset velkakirjat takaisin, heti maksamaan Heikki Parviaiselle kolmetoistatuhatta kolmesataa markkaa sekä Jaakko Parviaiselle yksitoistatuhatta kahdeksansataa kaksikymmentäviisi markkaa koron kanssa kuusi sadalta vuodessa, luettuna, siihen nähden etteivät Heikki ja Jaakko Parviainen olleet voineet näyttää, milloin orakeyhtiö Aktiebolaget K. S. Hallberg oli ennen 31. päivää Joulukuuta 1899 haltuun sa saanut perintökirjan kysymyksessä olevalle tilanosalle, äskensanotusta päivästä, Heikki Parviaisen saatavasta kuitenkin lyhennettyä Heinäkuun 16 päivänä 1900. suoritetut kaksituhatta yhdeksänkymmentä markkaa kaksikymmentäyhdeksän penniä, jonka ohessa osakeyli Aktiebolaget K. S. Hallberg velvoitettiin tuhannellaviidelläsadalla markalla korvaamaan Heikki ja Jaakko Parviaiselle heidän Raastuvanoikeudessa kärsimänsä oikeudenkäyntikulut; ja raukesi asian näin päättyessä lausuntosakeyhtiö Aktiebolaget K. S. Hallbergin vetokanteesta 274
Hovioikeuden tuomioon on osakeyhtiö sktiebolaget K. S. Hallberg anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmasla, johon Heikki ja Jaakko Parviainen ovat säädetyssä järjestyksessä vastannetminkä jälkeen suullinen kuulustelu täälä on tapahtunut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei osakeyhtiö Aktiebolaget K. S. Hallberg ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden edellämainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi, minkä ohessa osakeyhtiö Aktiebolagt. K. S. Hallberg velvoitetaan Heikki ja Jadeko Parviaiselle, korvaukseksi heiltä täällä juttuun menneistä kuluista, suorittamaan sata markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: f G. Wihman Kalentinhemman, f G. Wihman Kalentinhemman, Grenn Hjelmme Johannes Littnig Iisavineet. Huhtikuun 13 päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleessa, kiinteistönkaupan purkamista koskerassa jutussa, jossa Talollinen Juho Juhonpoika Pesola, Terrolan pitäjän Lapinniemen kylästä, on hakijana sekä Metsänpäällysmies Karl Johan Hjalmar Malmgren ja hänen vaimonsa Anna Margareta Malmgren, Kovaniemen pitäjän Karkalan kylästä, tulematta jääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa, Huhtikuun 13 päivänä 1904 Keisarillinen Senaatti on itsellensä sityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa Sittenkuin Anna Margareta Malmgrén Marraskuun 13 päivänä 1899 tehlyllä kauppakirjalla ole veljelleen Juko Pesolalle myynyt Siirtola nimien, Talolliselta Pekka Isotervelta ja hänen vaimoltaan Elsa Irolenelta valikirjalla Joulukuun 2. päivänä 1892 läsnä: J. G. S. V. R.G. - B. K. - J. B. I. S. 2 No 413. Pag. 163. R. 2. 1903
ostamansa kolme kahdeksasosan manttaalin suuruisen osuuden Isotervon verotalosta No 3 Lapinniemen kylässä, ovat Metsänpäällysmies Malmgren ja Anna Margareta Malmgren. Juho Pesolalle toimitetun haasteen nejalla, Kemin, Simon ja Tervolan pitajäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatineet, että, koska puoliset Malmgren olivat menneet avieliittoon jo vuonna 1897 sekä kauppakirja Marraskuun 13 päivältä 1899 oli tehty Metsänpäällysmies Malmgrenin tietämättä ja ilman hänen suutumustaan, sanottu kauppa julistettaisiin mitättömäksi. Kuultuna kanteesta on Juho Pesola väittänyt, että kun Anna Margareta Malmgren oli ostanut Siirtolan tilan Pekka ja Elsa Isotervelta oli kaupassa tehty sellainen ehte, että Juho Pesola, joka oli Pekka ja Elve Isotervin vävy, milloin hyvänsä saisa ostaa talon Anna Margareta Malmgrenilta; ja kun Anna Margareta Malagren siis oli ollut sekä oikeutettu että velvollinen myymään tila Juho Pedelalle, miehensä suostumuksesta huolimatta, ja Anna Margareta Malmgrenillä sitä paitsi avioehdon nojalla oli oikeus itse hallita kiinteätä omaisuuttaan, on Juho Pesola vaatinut kannetta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus on Syyskuun päivänä 1901 julistanut päätöksen jutussa; ja koska selvitetty oli että Anna Margareta Malmgren oli, myylessään ylempänä sanotulla kauppakirjalla 13 päivältä Marraskuuta 1899. ruheenalaisen Siertolan tilan Juho Peselalle, ollut naimisissa Metsänpäällysmies Malmgrenin kanssa, sentähsen ja kun ei Juho Pesola ollut väittänyt Metsänpäällysmies Malmgrenin suostuneen tähän kauppaan, eikä myöskään ollut näyttänyt toteen väitettään, että Anna Margareta Malmgrenilla avioehdon perusteella oli dlut oikeus miehensä suostumuksetta ja valtuudetta tehdä samaa kauppaa, Kihlakunnanoikeus, nojautuen säännöksiin R.tta 1 luvun 8 SS:ssä ja Huh276
tikuun 15 päivänä 1889 annetun, aviepuolisoiden omaisuus ja velkasuhteita koskeran lain 2 luvun 6 SS:ssä, julistu moitteen alaisen, Marraskuun 13 päivänä 1899 tehdyn kaupan mitättömisä Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho si Pesola oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiolla Kesäkuun 30 päivältä 1904 vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen; minkä ohessa Juho Pesola velviitettiin vastapuolilleen suorittamaan maksut heidän kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota viisitoista markkaa kahdeksankymmentä penniä. Hovioikeuden tuomioen on Juho Pesola anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Juho Tijola ole esiintuonut syytä muuttaa Hävioikeuden edelläsänettua tuomiota, joka siis ja kun Metsänpäällysmies Malmgrenilla, Oikeuksien mainitsemän lainpaikkain mukaan, on valta perintöja peräyttää puheenalainen, Anna Margareta Malmgrenin kanssa tehty kauppa Wavonius jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti J. G. Sorsman Valentin Gummerus. J N Bömland J. Em. Lillfattad venn Ojilama Johannes Litting. 27
Huhtikuun 13 päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, perinnönakoa koskevassa nostajutussa, jossa Sakkolan pitäjän Kiviniemen kylästä kotoisin olevat Loisenleski Maria Tuokas, omasta edestään ja alaikäisen tyttären ä Loviisa Tuomaantytär Käpen puolesta, sekä Torppari Antti Lampu ja Räätäli Pekka Hinklanen, vaimojensa Anni ja Helena Tuomaantyttärien Kärin dusmiehinä, ovat hakijoina sekä Talollinen Aatami Matinpoika Käppi, samasta kylästä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Huhtikuun 13 päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itsellen sä esityttänyt juttuun kuuluvat kirat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Sittenkuin Talollisen Matti Käpin leski Anni Jortikka oli Kesäkuun 6 päivänä 1897 kuollut, jättäen jäläsnä: J G S - 8 2 - 76 - kol - J. B - 7 2/2 J S. Bom No 416. Pag. 177. R. D. 1903.
käpin hyväksi luovuttanut itse samalla kuin Maria Suokkaan otään ja perillisiltän kaiken yllämasta puolestaan asiassa tekemä Jortikan omaisuuteen nähden ja Köpin edusmiehinä, toimitutta Eäle Tuomas Käppi sen kautta on jälkeen jääneestä omaisuuden ja kun Tuomas Käppi ei ole ollut manikään määrätä että Aatami heille mahdollisesti syntyvästä tiedon missä ja milloin jako on oikeudesta periä Anni Jortekkaa, toimitettava, neljänkymmenen näin ollen ei vaikuta siihen itse markan uhkasakon haastolla olla teen saada osaa Anni Joukan nelmä läsnä ja luovuttaa hallusviisa Käpellä Anni Jortikan pata mentö edellä mainitulla tavalla tämän jutun ja katsoo kyllä selvitet siinä on, sentähden ja kun Maria si että Tuomas Käppi eläissään on Asukkaalla itsellän ei ole perimiseftenpänä mainitulla välikirjalle oikeutta Anni Jortikan jälkeen, harpäivältä Lokakuuta 1889 Aatami Petsee Keisarillinen Senaasti oikeaksi, den vastaisuudessa vaatia perni paatimus kyljätään, kumoten Hovin töä äitinsä Anni Jortikan jälken kuuden tuomion, oikeuttaa Maria SuokMutta koska Tuomas Käppi on Suukkaan, Loviisa Käpin oikeuden vakulut ennen Anni Jortekkaa eikä uud ynnä, sekä Antti Lampun ja Pihtullut perintöoikeudelliseksi Anni ka Hinkkasen, Anni ja Helena sanottu luovutus niinmuodoin maan sellaisen jaon Anni Jortimäärännyt omasta oikeudestaan tä että Loviisa, Anni ja Helena keriä Anni Jortikkaa, itsestään köskin perimä osa sanotusta omarauennut, sekä tämä luovutusian puudesta laillisesti erotetaan,sekä keutettu lastensa Anni, Helena ja Käpin tulee, saatuaan kolme kuuLovisa Käpin puolesta luopumme nautta sitä ennen todistettavan perässä, joka Anni, Helena ja Lo hään oleva Anni Jortikan jää281
jaettavaksi. Tätä kaikki asianoma set noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti. J. G. Tohman Valentin Gummerus. J N Bönlund Herr Löyblag vaim. Esaiwe Johannes Littag I Aavonius. Huhtikuun 14 päivänä 1900 "Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Raasan Hovisa jutussa jossa Talolliset Kalle ja lan karpelin Pulkkilan kylästä, ovat tinpoika Ojantakanen, samasta kylästa vastaajana Annettu Oikeusosastossa Huhtikuun 14 päivänä 1904 Keisarillinen Senaalle on edellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja nesta saanut tulaa seuraavaa Talokirjalla Maaliskuun 6 päivältä W on Riistuu Ojantakunen ottanut Maaauppias Taneli Pappilalle ennen Heinäviin loppua samana vuonna vapaasti anlatunvaanmiehen Ruukon avatutvanasnalla hankkiakuin viisisataa mikistä lenhöryttiin myönty- ja kuuseksiä kolmen kymmenentolmen markan viidenkymmeen pennin hinnasta huutios ylellä, mäin nuunu sellaisella ehdoilla että puut me lollaisien, ostajien ja myyjän laki hee dän asiamuelensa läsnä ollessa, Rauhen kaupungin satamassa tahi jossaen Lunu j SS: V. W H. j. I. Savonius. No 418. Pag 131. R. 2 1903. oikeudesta tullassa saatavaa koskevas Kustaa Kallenpojat Mäkelä, Pulkki hakijoina sekä Talollinen Kustaa Ma
muualla sanotun kaupungin seudulla jenne puut olivat ostajan toimesta ja bustannuksella kuljetettavat; ja on Rätte Mäkelä samalla sitoutunut ominaesan takaukseen Kustaa Ojantakasen välikirjan sa ottamaan velvollisuuksiin täyttämisestä Sittenkuin Kalle ja Kustaa Mäkelä sanotun Maaliskuun 22 päivänä Kuotun Rantakasen kanssa tekemässään sopemuksessa olevat ottanut Kustaa Ojantaka sen puolesta täyttääksensä edellämäen tun hankintasitomuksen ja vapauttanut Pantukasen siitä, ovat Kustaa Ojantakanen ja Kalle Mäkelä seuraaran Henäkuun 28 päivänä kirjullisesti vahtuuttunet nylantetuisen kauppahuoneen blecker i Hellbergin, jolle Maukauppi as Toppila vuorostuun oli sitoutunut lankkimaan puheenalaista laatua eli osa puuluvaroita, haltuunsa ottamaan, lautattamaan ja Ruukin anmälle ratätenvaunuhen toimittamaan kaikkeus proppuut till osan niistä, jotka Kiutää Ojantakanen ja Kalle Mäkelä olivat ottaneet hankkiaksensa Maaheus peus Toppikille, sekä sitoutuneet yhteesestä masta ja toistensa puolesta maksamaan kaikki ne menot ja kustannukset, joita suuden kahjeluksesta ja rautatienvaunuhen toimittamisesta tai muusta sanottujen tehkävun suorittamisesta johtuisi siten että Kaukauppias Teppila puiden hinnasta saa i hyväuksen näistä kustannuksista sekä stä Sjuntakanen ja Mäkelä, sekälekuin sesta ei miehen rättiin, suorittaisivat eri tuksen, minkä ohessa Kustaa Käkelä simesanottuna päivänä on niinikäiin ljullisesti sitoutunut, jos kauppahuone Bkeker & Hedberg, ettaisi lautetuksensa aljelluaksensa ja rautatunvaunuhen Ruukin asemalla lastataksensa harkkija kaksipuut tai osan niistä jotka från Källe Mäkelän kanssa oli hank nut Maakauppias Toppilalle, mutta vun kaikki ne maksut ja kustannuket, josta Kustaa Ojanlakunen sanottujen tehtävien johdosta tulisi kiirsi niin sittii osattu joka sopimuksen mukaan Maaliskuun 22 päivältä 1900 Kustaa Mäkelälle kuuluusi. Haaslakunassa Kalle ja Kustaa Viiheliin Piippolien ja Kestelien pitä28.
nan Kihlakunnanoikeuteen, on Hera todistusta kolmeatausta markkaa marOjantuhannen siellä enentuoneet, ettäi mantikolme penniä mainitun Lehkirjaluuten puulen viste, kulsetusa sekä loput kaksisataa markkaa tetun ovinenkin luetaus, jonka houkkin och egen kontiursi, Gustakanen on nibouppahuone Oktober i Halborg els samt Stå Rätte ja Kustaa Mäkelä, och mattanut, ole lullut maksamaan seitä mainittujen sitennastansa veralla, oikeuranlukutta saturekaksymmentä mark Kettusien Ostan tuhudle maksamaan vareetkaksikymmentie penniä ja että Ilome ilmoittamatta viivistavaksi markkaa, kolme Kalle ja Kustaa Rubelii deras lainhuksen omistukarell kunnan oikeudkinut puita, Lokakuun 3 päivänä 23. kopekkulansa Ruolon kaupungina toimitetun miten siin vuodutetaan ovat Kulli ja kuuluvastä eli kaheksiintuhannen osan ollut kolmantavakansa metristä huutoon viidenkolmatta pennin arvassa jonka kiettänut sekittä mainittujen visteai hankentuunsa niiten saanut muodistus- ja lastuukustannusten reinen keuloja osan puolen, että muudut tilastan Ostanlakasen ilmoittamaan määtull yksi merkkuu belmekymmentät ela 6. protokaselta utägmtes ej ollut taka summais jännyt puolen kann aller Selfveta oikeutta Kalle Mäkkäläin vastaan le koronnuttu, jekon mäkelen ja maata mitä hän sanotusta kustannukirKustaa Öfventuhannen eli Maakauppaan itse ole maksanut ulii Konten Mikko jan sekä Pulkkelan kappelen luvien lägenkelle tästä rakenniin astii suorattanut pias Toppela ole sanotun sukuun itäyennötalokolme penniä kuuden prosentin vaseurjakunnalle suorittanut, mutta olemme kuin kanssa sekä sen ehurusen mukaan, ilmaantaan kaksutuu Ollutuu Mäkelä vuittanut, että heidän pakymmen läseetamiin ja puolen mukaan kuullemansa paikkirjasta talollisuudessa denradan ykskänkymmenenyhden miesten hakse ja neljänosa huutio miterä kustannuksesta ole huuduksettu ensimmän; joka tähden ja kun Kustaa 28
kaan vastaan enemmästä kuin puolesta, Kalle ja Kustaa Mäkelä ovat nitustaneet kannetta Sen jälkeen kuin sekä Maahanspias Toppilaa että todistapahin oli att siassa kuulusteltu, on Kihlakunnanoikeus keus Helmikuun 1 päivänä 1902 julista massaan päätöksessä katsonut selvitetyn että, sittenkuin Kalle ja Kustaa Michlä Maaliskuun 22 päivänä 1900 olevat ettanut täyttääksensä Kustaa Ojanta kusen Maakauppias Toppilan kanssa saman kuun 6 päivänä tekemän hänkentaneehemuksen sekä seuraavan Harjalainet jättänyt nekmiehdessä heltienet kentusopimuksen sekä seuraavan Härän jättiinut vieharkohdena bokentusopimuksen sekä seuraavan Harjalivat juttunut vuokoskohdena bokuun 23 päivänä valtuuttaneet kauppa tä wätkä Kalle ja Kustaa kuun 28 päivänä vakuuttaneet saanea ja jättä Kalle ja Kustaa huone Becker i Hedbergen ludan hutunnuksellansa lauttaamaan ja sanoiin olemmän kuin myönnyt kakssa tensaumiehen toimittamaan puheena itse neljäkymmentäseitsemän lunet poppapuut, mainittu kauppan omistaa lautios yllä, Kihlakunnanoiklunet poppapuut, mainittu kauppan omistaa lautios yllä, Kihlakunnassa lunet poppapuut, mainittu kauppan omistaa lautios yllä, Kihlakunnanoikne eli tämän tehtäriin suorittu intajan on velvultanut Kalle ja Kustaa ne eli tämän tehtäriin suorittu intajan on velvultanut Kalle ja Kustaa Maakauppias Seppilä kauppakuo pellä telläktion, yhtevisti tai tunnalla vuokuin myöskin Kustaa Ojantukanen osan selemekymmentuhine penni, siitä kuin myöskin Kustaa Ojantukanen osan selemekymmentuhine penni, siitä Maakauppari Seppälelle palkennut bo nelain kauppakoon Oikeud Hellmjek Maakauppari Seppälelle palkennut bo nelain kauppakoon Oikeud Hellmjek alle siten syntyneen vahingon kuudet atuhannella kolmellasadalläykdellä markalla kolmellakymmenelläkolmella penillä sekä muita sitoumuksen täyttäaisen laiminlyönnestä koituneita kustannuksia kahdellasadalla markalla; onkatähden ja kun Kustaa Ojantaka en oli näyttänyt oikeaksi kauppahuo„ Bken Hedbergen lauttaus ja lasviiskustannuksesta Syyskuun 30 päiväå 1800 antaman tilin, joka oli Ojantakasen korvausvaatimuksen perusteena: ja jonka Kalle ja Kustaa Mäkelä kuun 28 päivänä valtuuttaneet langa tä otkii Kalle ja Kustaa Mäkelä kuun 28 päivänä vakuuttaneet saage tä otta Kalle ja Kustaa Mäkeliollut todistaneet hankkineensa poosepulaattuunaan ja perintöta erimmän kuin myönnetyt hakissa lauttaamaan ja rautettu vimmän kuin myönnetyt kakssa tensauruksen toimittamaan puheena itua neljäkymmentäseitsemän ja puolne eli tämän tehtäriin suorittu intajan on velveittanut Kalle ja Kustaa maksanut nelä johtunut puuttu hän jos oli Kustaa Ojuntukalle merittu maksanut nelä johtunut puuttu hän jos och Kustaa Ojuntukalle merittu lan kesäämatta jääneet kustannusta osan kuulutusta kolmesatauskolsanotun huolestusetomuksensa josta kuulestaen lyksnnettyä Maakauperas Iso 285
markkaa paprepuoden rahdosta Ruuhan Kustaa Mäkelä anonut muasimatta Raakon kaupunkun, jos täme lainettamallaan puustamalla, ja aktru Ojaslakunen kiinkestaseteen och son Kustaa Omistakainen on sävälra mukaan ei ollut ollat velallen tyvä järjestyksessä vastumut suu kolmekymmentäkolme penniin lämttä ja Kustaa Michelä ole vuotuonut yykuun 6 päivästä 1900, kunnes täysä määtetä muun puolesta huon ette huu vuden prosentin vuotuisen kun kuulle maksettuen suotuenen kirke och kanna siitä päivästä jota Kihlakun lainan tulli vuodellilukannalle yhdek alhan nanoikeuden puutos juhdettiin taada osalle utsemällskymmenelle medelle markaltuhannella sadullasestamallikymmeet annen talon prosenttien ja määrätään lautkeudettu merkulla seitsemällekymme marka arkeuden kirjansa ulusta Marläneljättä pennettä korvaamaan by, 25 päivästä 1900, olen oikeudessa Hovarken tukolle hänen oikeudenkiemte vakuoden tuomio muuten jaisi pyyskirjasta Tätä nuksensa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi 31 päitaa Ojantakanen, erikseen, sekä Kulltoumalla saattaneet jutun, on tuomiola Toukokuun 2 päivältä 1903 vahvistun ja Ojantakasen sitten Teppelalle marka Kihlakunnanoikeuden päätöksen nat kolmeataa kaksikymmentuhann Herraskuulan tuoneen ovat Kähsuorittamaan, eli siis ensituhatta esi Keisarillinen Sisvulte en tutki sänsataa siitämänkymmentäviin neljänt taman jäten ja katso ollavat Kaprocenten vuotuisen koron kanssa sen tä muittua Herraskuiden edelläkauttuu on tapaktuu, ynnä kaksisataa mark se ja Kustaa Mäkelän Kustua Ounta maksun lopahtumiseen sekä seitä sekseltekymmen allekolmelle pennille olemkaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Sernatte ja Kustaa Mäkelä, ylkevats, olevataloa tokundere tule tulevan osan olemme a Kustaa Mäkelä, yhtevistä, dervaka tolf hundra Skatte hemmans a Kustaa Mäkelä, yllande, derasma tolf hundra Skatte hemman, ja Kustaa Mäkelä, ylkevats, olevataloa tohundra tähte summan Gemen Etthag Johanna Litting. 286
Den 15. April 1904. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, så nedsatt revisionsskilling, från Wasa Hofrätt inkommit mål emellan Kommerserådet Alfred Carl ström, från Krestinerlad, sökande, och Bonden Anders Johansson Svartti från Storå by i Stora socken, uteblifven svarande, angående fordran: Gifven uti Justitiedomenlet den 15. April 1904. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhemtal följande: Hos Guvernören i Wasa län har Kommaserådet Carlström den 10 December 1901 äckt och efter det saken såsom tvistig förvisats till demdel, på Anders Svartti åganren stämning vid Häradsrätten i Storå och Adam socknars tingslag fullföljt talan derom 11 Anders Svartti, som den 29. Oktober 1898 blädt sig proprieborgen för gäldandet af innehållet af en utaf Bonden Isak Kamppi sidragde dag till Kommerserådet Carlström uthändigad skuldsedel å tretusen åtta hundra mark jemte ränta och sedermera den 27. Maj 1899 ytterligare förklarat sig nsvara för nämnda fordran såsom för Sfte 7GS - A. H. E. A. V. T. G. C. B. mt. W. Wil. från 67. S. 28 Sag 155. R. P. 1903 No 421.
egen skuld, måtte åläggas att till Kammera radet Carlström utbetala berörda belopp med sex procents ränta derå från dagen för skuldt sedelns utfärdande samt godtgöra honom hvil naderna å rättegången. Öfver käromålet hörd, har Anders Svartts genmält, att ifrågavarande skuld, som förfälld till betalning sex månader efter skuldsedelns utfärdande, icke utsökts hos honom inom tolf månader efter förfallodagen, hvarför han blifvit sin berörda borgen fri, samt att Isak Kamp genom till Kommerserådet Carlström levaren de trävaror, öfver hvilka afräkning gfarts den 3 Maj 1899, guldet sin omförmälda skuldoch har Anders Svartti på dessa grunder anhållet, att Kommersmådel Carlströms talan måtte förkastas. Efter det Kammerserådet Carlström med anledning af svaromålet anmärkt att priset för de af Isak Kamppi bevis rade taväror, utgörande enligt berörda af räkning fyratusen trettiofyra mark sexton penni, afkorlats å annan hans till omkring tjugutusen mark uppgående skuld till härktröm, har Häradsrätten uti den 24 Februari 1902. afsagdt utslag på upplagne skäl ålagt Anders Svartti att emot beemmande af originala skuld - och borgens förbindelsen, qvitterad, till Kommerserådet Carlström utbetala skuldsedelns innehåll, belusen åttahundra mark jemte sex proents ränta från den 29 Oktober 1898 tills full betalning följde, samt att derhos med sjuttiofem mark godtgöra Kommersmådel hartsström dennes kostnader å rättegången Hofrätten, under hvars pröfning Anler Svartti i vadeväg dragit målet, har medelst dom den 26 Maj 1903 utlåtit sig ki, och emelan ifrågakomna skuldebref varit förfallit till betalning då Anders Svartti den 27 Maj 1899 förnyade sin förbindelse att ansvara för betalningen af detsamma såsom för egen skuld samt Svärtti icke inom tolf månader derefter blifvit derför lagligen sökt, har Hefrätten, med stöd af 24. SS i förordningen af den 3 December 1895 angående införande af ny utsökningslag och hvad i afseende derå skall iakttagas, med upphäfvande af Häradsrättens utslag förkastat Kammere radet Carbetsöms fordrings anspråk så som sentida väckt samt förty frikallat 288
Anders Svartti från den honom af Häradsrätten ålagda betalnings och ersättnings skyldighet. Uti Hofrättens dom har Kommerne rådet Carlström anhållit om ändring. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande, och emedan Anders Svartti som gätt i proprieborgen för betalningen af Isak Kamppis ofvanberörda, den 29. Oktober 1898 till Kommerserådet Carl ström uthändigade, sex månader derefter till inlösen författna skuldebref, den 27 Maj 1899. och således efter nämnda för fallstid iklädt sig fortsitt borgen såsom för egen skuld för gäldandet af Carl dröms ifrågavarande fordran, samt Anders Henric Ekri Turina ströms ifrågavarande fordran, samt Anders Tsenu Eli Parma, Svartti icke påstått och det icke helle af Svartles nästnämnda förbindelse fram a Johannes K Aaf Svartles nästnämnda förbimdelse från Johanros Keltingsgar, att denne borget för betalningen af sagda skuldebref å viss tid, ty och det vid sådant förhållande den förmän, som uti det af Hofrätten åberopade lagrum för deri angifna fall är löftesman med gifven, icke tillkommer Svartti samt Svartti icke heller gifvit skäl för påsta endet, att Kommerserådet Carlström för nu ifrågavarande fordran erhållit betalning af Isak Kamppi, pröfvar Köfserliga Senalen rättvist, med upphäfvande af Hofrättens dem, låta bero vid del slut hvari Häradsrätten i målet stannet. Det alls, som vederbör, till efter Rättelse länder. Kejserliga Senaten för Finlands: /G. Sohman Andersin. blefven Summerus A. Hemlin. Herr Pujslad Et Forssell J Nämenlund 200
Den 16. April 1904. Kejserliga Senatens för Finland loin uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Jokkis - Förssa Jernvägsaktiebolag i Helsingfors stad, sökande, och Jordbrukarenes i Finland Konsuuctionsförening Låbor i samma stad, svarande, angående ersättning: Gifven uti Justitiedopartementet, den 16. April 1904. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig förodragas och af dem inhemtat följande: På föreningen Låbor ägången tämning har Jokkis - Forssa Jernvägsaktiebolag vid Rådstufvurätten Helsingfors anfört, att föreningen labor, på sätt en till Rådstufvurätten ingifven traktsedel utvisade, den 18. Maj 1901. inlemnat å Helsingoch hämnstatien fyratiosex säckar, innehållande enligt uppgift gödnings ännen, för att befordras å Finska Statsjernvägarne till Humppila station och derifrån vidare å Jokkis - Forsman J. G. S. V.G. - W. Bl. - J. Z. No 426. Pag. 152. R. D. 1903.