Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
teen nojalla ovat Apteekkari Grönroos, Jaakko Huhtakahma, Sanna Aukustintytär, joka silloin vielä eli leske, nä, ja Niilo Tuominiemi Ilmajoen ja Seinäjoen pitäjäin käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuneet että, sittenkun Waasan läänin Kuvernöörinvirasto päätöksellä 15. päivänä Heinäkuuta 1904. oli määrännyt, että Seinäjoen rautatienaseman laajentamista varten 0,072. hehtaarin suuruinen maaalue Apteekkari Grönroosin, Jaakko Huhtakahman sekä Sanna Aukustina tyttären ynnä Martta Susanna ja Mauno Matias Mattilan yhteisesti omistamasta, Ylimarttilan talosta No 5. Seinäjven pitäjän Seinäjoen kylässä eroitetusta palstatilasta oli pakkohuovutuslautakunnan ehdottamia korvauksia vastaan annettava Suomen valtionraustateille, Apteekkari Grönroosille ynnä tuon alueen muille omistajille tämän mukaisesti oli maksettu, muun muassa, seitsemänsataa markkaa korvaukseksi siitä, että palstatilalla sijaitsevan ja osaksi luovutetulla maa-alalla levan yksikerroksisen asuinrakennuksen kaksi itäisintä asuinhuonetta oli siirrettävä rakennuksen läntiseen päähän; mutta koska Apteekkari Grönroos ja hänen edellämainitut asiakumppaninsa eivät olleet velvolliset tyytymään siihen, että heille oli määrätty palkkio ainoastaan noitten kahden asuinhuoneen siirtämisestä, jonka kautta sanottu rakennus tulisi toisenlaiseksi kuin se ennen oli ollut, ovat Apteekkari Grönroos ja hänen asiakumppaninsa vaatineet, että Rautatien hallitus velvoitettaisiin maksamaan heille, korvaukseksi tuon rakennuksen siirtämisestä kokonaisuudessaan, seitsemäntuhattakaksi markkaa viisitoista penniä, minkä ohessa Apteekkari, Grönroos ja hänen asiakumppaninsa ovat anoneet palkkiota oikeudenkäyntikuluistaan. Sittenkun kannetta oli Rautatienhallituksen puolesta vastustettu ja Kihlakunnanoikeus toimittanut katselmuksen kysymyksessä olevalla palstatilalla, on Kihlakunnanoikeus 12. päi
vänä Toukokuuta 1905. julistamassaan päätöksessä antanut lausuntonsa asiasta; ja koskei pakkohuovutuslautakunnan pöytäkirjasta käynyt selville eikä muutoinkaan oltu toteennäytetty, että Apteckkari Grönroos ja hänen asiakumppaninsa olisivat suostuneet kan tamaan korvausta ainoastaan kahden asuinhuoneen siirtämisestä puheenalaisen rakennuksen itäisestä päästä sen låntiseen päähän, on Kihlakunnanoikeus katsonut Rautatienhallituksen velvolliseksi maksamaan palkkiota koko rakennuksen siirrosta viisi tahi kuusi metriä entiseltä paikaltaan; minkä vuoksi ja koska Apteekkari Grönroos pakkohuovutuksen jälkeen oli aivan uudestaan järjestänyt ja pannut kuntoon tuon rakennuksen, joten Kihlakunnan oikeus ei enää ollut ollul tilaisuudessa paikalla pidetyssä katselmuksessa arvostelemaan, paljonko rakennuksen siirto olisi tullut maksamaan, Kihlakunnanoikeus, nojaten kiinteän omaisuuden pakkolunastuksesta 14. päivänä Heinäkuuta 1898. annetun lain 45 SS 3 kohtaan sekä katsoen siihen että pakkoluovutuslautakunta oli laskenut kahden huoneen siirron maksavan seitsemänsataa markkaa sekä että koko rakennuksessa oli yksitoista huonetta, on määrännyt korvauksen mainitun rakentuksen siirtämisestä kolmeksituhannek si viideksisadaksi markaksi; ja kun Apteekkari Grönroos ynnä hänen asiakumppaninsa jo olivat kahden huoneen siirtämisestä kantaneet seitsemänsataa markkaa, tuli Rautatienhallituksen siis kerrotussa tarkoituksesja vielä suorittaa Apteekkari Grönroos ille ja tämän asiakumppaneille kaktuhatta kahdeksansataa markkaa ynsä kuuden prosentin vuotuinen korko vinhyvin tästä määrästå kuin myös Kihlakunnanoikeuden Apteekkari Grönroosille ja hänen asiakumppaneilleen, lisäkorvauksena heidän luovuttamastaan maa-alueesta, tuomitsemista kahdeksastakymmenestäkuudesta markasta neljästäkymmenestä pennistä, ylläsanotun lain 48 SS: mukaan lukien 15. päivästä Lokakuuta 1904. kunnes täysi 390
maksu toimitettiin, jota paitsi Rautationhallitus velvoitettiin neljälläsadalla markalla korvaamaan Apteekkari Grönroosille ja hänen asiakumppaneilleen. heidän oikeudenkäyntikulunkinsa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Apteekkari Grönroos ja hänen asiakunpopaninsa että Rautatienhallitus olivat saattaneet jutun, on tuomiossa 28. päivänä Syyskuuta 1907. vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen muun puolesta, paitsi että Apteekkari Grönroos ille ja hänen asiakumppaneilleen puheenalaisen rakennuksen siirtämisestä tuomitun korvauksen määrä, asiassa esitettyihin todistuksiin nähden, vähen nettiin tuhanteen kahdeksaansataan viiteenkymmeneen markkaan, sekä että Rautatienhallitus vapautettiin suorittamasta korkoa Apteekkari Grönroosille ja hänen asiakumppaneilleen määrätyistä rahaeristä, koskei korkoa niis tä oltu vaadittukaan; ja tuli Rautatien hallituksen siis maksaa Apteekkari Grönroosille ja hänen asiakumppaneilleen mainitun rakennuksen siirtämisestä; 391 sen lisäksi mitä heille jo oli siinä tarkoituksessa suoritettu, tuhat sata viisikymmentä markkaa ynnä sitä paitsi delläsanottu neljänsadan markan suuruinen oikeudenkäynti kulujen korvausHovioikeuden tuomioon ovat Apteckkari Grönroos, Jaakko Huhtakahma, Juho Tuisku ja Niilo Tuominiene anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Rautatienhallituksen puolesta on säädetyssä järjestyksessä vastattu. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Apteckkari Grönroos ja hänen viimeksi sanotut asiakumppaninsa ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A: Bonde. V. Henr. Snellman Carl Blungist Juhris Hummelin C. J. Tingren (Ossian) Lauman
Den 17. September 1908. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionskilling, från Wiborgs Hofrätt inkommet fordringsmål emellan Aktiebolaget Walkiakoski, med hemort i Sääksmäki socken, sökande, och Handlanden Ivan Pugin, från staden Wiborg, svarande: Sifven uti Justitiedopartementet den 17. September 1908. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af som inhämtat följande: Wid Rådstufvurätten i Wiborg har å Aktiebolaget Walkiakoskis vägnar anförts, att Handlanden Pugin någon dag i Mars månad år 1904. för finnan Raivola Pås- och Kartonagefabriks räkning hos bolaget genom den ågent Paul Nyman beställt särskilda partier påspapper för ett pris af inalles tvåtusen åttahundra åtkionio mark nittio penni, men sedermera vägrat att ut bolaget, som emellertid till Raivola Pås- och Kartonagifabrik afsändt agda varor, gälda priset för desamna; och enär Handlanden Pugin Ofde R. A. H. - J. N. - H. F. C. f. T. - C: A. /. T. J. 39 No 1907. Pag. 136. R. D. 1907.
vid beställningen uraktlåtit att fritaga sig från ansvarighet för betalningen af ifrågavarande varor, ehuru han uppenbörligen afvetat det Paul Nupnant varit i den tro, att Handlanden Pugen antingen i egenskap af delegare i nämnda fabrik eller under förpliktelse att ansvara för erläggandet af varornas pris beställt desamma, samt fabriken innehades af en firma, hvilken ej blifvit inskrifven i handelnegistret och förty icke kunde lagsökas för gäld, har å bolagets vägnar yrkats, att Handlanden Pugin måtte åläggas att till bolaget utgifva omordade tvåtusen åttahundra åttionio mark nittio penni jämte ränta samt att därhos godtgöra bolaget dess rättegångskostnader. I saken hörd, har Handlanden Pugen motsagt krafvet på den grund att han vid ifrågakomna beställning endast uppträdt i egenskap af tolk; därå Rådstufvurätten medels den 9. Maj 1905. afkunnadt utslag på upptagna skäl förkastat Aktiebolaget Walkiakoskir i saken utförda talan. 393 Hofrätten, under hvars pröfning Åktiebolaget Walkiakoski i vadeväg dragit nålet, har uti dom den 20. Juli 1907., enär Aktiebolaget Walkiakoski emot Handlanden Pargins bestridande icke förebragt utredning därom, att Handlanden Pugen hos bolaget beställt ifrågavarande partier papper, låtit bero vid det slut, Rådstufvurättens utslag innefattade. Uti Hofrättens dom har Aktiebolaget Walkiakoski sökt ändring medels ingifven dederktion, den Handlanden Pugin i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och emedan Åktiebolaget Walkiakoski icke styrkt, att Handlanden Pugin tagit sådan befattning med beställningen af förenämnda partier papper att han vore skyldig att erlägga priset för desamma, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist faststeilla det slut, hvari domstolämä i saken stannat; och ålägges Aktiebolaget Walkiakoski att med sextio mark ersätta Handlanden Pugin
hans här för målet hafda kostnader. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: R. A. Bonde. A. Henr. Enellman 1all Kungint. Julin Nummelin C. J. Timgren. 1. Jännefel Syyskuun 21. päivänä 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Karjakko Anna Karinkanto, Wiipurin pitäjän Talikkalan kylästä, on hakijana sekä sanotun pitäjän Suurperon kylässä asuva Kemaaliluutnantti Wladimir von Orgvesky vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 21. päivänä Syyskuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa. Wiipurin pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa on Anna Karinkanto lausunut, että hän, ollessaan Kenraaliluutnantti von Orgioskyn palveluksessa, oli antanut lainaksi Kanraatiluutnantti von Orgemskyn taloutta varten hänen taloudenhoitajansa NicolaiFabricius'en omassa nimessään tunnusta. mia velkakirjoja vastaan Tammikuussa vuonna 1896. tuhat markkaa ja suman vuoden Elokuussa niinikään tuhat markkaa, mikä 2000. markan laina oli KerraaLäsnä: R A W. J N. H. B. C. S. C; C. b. bom C. F. b A 394 No 19 20. Såg 144 RD 1907
liluutnantti von Orgenskyn alaikäisen tyttären Maria von Orgeivskyn kuoleman jälkeen 13. päivänä Lokakuuta 1900. toimitetussa perunkirjoituksessa merkitty Maria von Orgewoskyn ja hänen niinikään alait käisen veljensä Aleksei von Onguoskyn velaksi; mutta kun Kenraatiluutnantti von Orguosky oli kieltäytynyt takaisin maksamasta tuota lainaa, on Annas Karinkanto vaatinut Kenraatiluutnant ti von Orgiaskyn velvoittamista suorittamaan hänelle sanotut kaksituhatta markkaa korkoineen Asiasta kuulustettuna, on Kenraaliluutnantti von Orgevosky väittänyt, ettei hän ollut oikeuttanut Nicolai Fabricius tekemään velkaa hänen talouttaan varten sekä ettei puheena olevain velkakirjain sisältö myöskään ollut tullut Kanraatiluutnantti von Ongewskyn talonden hyväksi, jonka vuoksi Kenraaliluut nantti von Orgerosky on vastustanut kannetta Tämän jälkeen on Kihlakunnanoikeus päätöksessä 12. päivänä Toukokuuta 1905. mainitsemillaan perusteilla velvoittanut Ren395 raatiluutnantti von Orgeroskyn, saadessaan haltuunsa edellämainitut velkakirjat, suorittamaan Anna Karinkannolle kaksituhatta markkaa viiden prosentin vuotuisen koron kanssa 26. päivästä Elokuuta 1904. kunnes täysi maksu toimitettiin, Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kenraaliluutnantti von Orenosky oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 31. päivänä Elokuuta 1907. katsonut, ettei vastoin Kenraatiluutnantti von Orgeroskyn kieltoa oltu toteennäytetty, että Kennaaliluutnantti von Onguosky oli oikeuttanut Nicolai Fabriciusen ottamaan Kenraaliluutpantti von Orenoskyn taloutta varten rahaa velaksi tahi että kysymyksessä olevat Anna Karinkannon Nicolai Fabriniuselle lainaamat kaksituhatta markkaa olivat tulleet Kenraaliluutnantti von Ougenskyn talouden hyväksi, minkä vuoksi Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen mikäli se on ylempänä kerrottu, on hyljännyt Anna Karinkannon kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Anna Karinkanto anonut muutosta tänne toimit
tamallaan perustelmalla, johon Kenraalinutnantti von Orgervsky on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Anna Karrinkanto ole esiintuonut syytä muut taa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi, minkä ohessa Anna Karinkanto velvoitetaan suorittamaan Keuraaliluutnantti von Orgeroskylle, hänellä täälle jutussa olleiden kulunkien korvauksen si, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A: Bonde A. Hen. Snellman Carl Stingvist. Julris Nummelin C. J. Timgren Umo Strömsten 8 Den 21. September 1908. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Wasa Hofrätt inkommit mål angående utbekommande af handstodsbidrag emellan Bonden Erland Josefsson Båsk, från Dagsmark by i Lappfjård socken, sökande, samt Nämndemannen Johan Viktor Johansson Båsk, från samma by, i egenskap af ordförande i direktionen för Lappfjård kommens brandstodsförening, svarande: Gifven uti Justitiedepartementet den 21. September 1908. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Efter stämning å Erland Bäsk har Johan Viktor Båsk vid Häradsrätten i Lappfjård och Sideby socknars tingslag anfört att, sedan folkskobyggnaden i nerra distriktet af Lappfjärd by i först rämnda socken, hvilken byggnad varit net edskada försäkrad i Lappfjärd kommans brandstodsförening till ett vår de af tiotusen mark, den 7. Juni 1905. 6Sde R. B. J. N. 4. G. G.- G. F. - C.t U. S. No 1921 Pag. 147. R. D. 1907.
prt No 9. i Hemmans nummer prt No 9. Korpenedbrunnit, sagda förenings direktion den 29. i samma månad beslutit, att för så väl omordade som öfriga under nämnda är timade brandskader, hvilka föreningen borde asätta, hos föreningens medlemmar skulle uttareras etra bidrag i förhållande till det be lopp, hvarför enhvar vår såsom delegare i föreningen antecknad, att gäldas i särskilda poster å därför bestämda tider, af hvilka betalningar den första borde utgå efter beräkning af tjugufempenni för hvarje etthundra mark af det värde, hvartill enhvar delegares egendom försäkrats, samt att Erland Båsk vid uppbörden den 6. November 1906. af förberörda såsom första bidrag beslutna belopp vägrat att erlägga detsamma; och har Johan Viktor Båsk förty yrkat, att Erland Båsk, hvars egendom var för råkrad till ett värde af fyratusen mark, nätte åläggas att uti ifrågavarande afseende åt Johan Viktor Båsk, i hans förberörda egenskap, utgifva tio mark. Isaken hörd, har Erland Båsk inmärkt: att uttäderingen af ifrågakomna extra brandstodsbidrag föranledts af den brandskada, som öfvergått ofvansagda under uppförande varande folkakskobyggnad; att, enligt det för branddödsföreningen gällande reglementet af den 18. Juni 1894, folkskolehus emellertid icke kunde blifva föremål för föräkring i föreningen; att byggnaden förjäkrats till hela dess värde, ehuru uppkallningen af det försäkrades värde icke finge öfverstiga tre fjärdedelar af verkliga ordet; att försäkningen verkställts af ordföranden i föreningens direktion utan att denne, på sätt reglementet föreskrefve, därvid biträdts af en direktions ledamot, att Lappfjärd kommans samtliga folk holehus enligt ett vid kommunalstämma den 14 April 1902 fattadt beslut bort försäkras i allmänna brandstodsbolaget för landet, samt att nödiga försiktighetsmått emot delsväda icke iakttagets vid uppförandet af förenämnda folkskobbygg rad; och har Erland Båsk på grund häraf motsagt befogenheten af käromålet samt tillika gjort anspråk på ersättning 397
för sina rättegångskostnader. Härå har Häradsrätten medels den 11. December 1905. afkunnadt utslag utlåtit sig i saken; och alldenstund Erland Båsk såsom medlem Lappfjård kommans brandstodsföre ning enligt denna förenings reglemente, hvars giltighet icke ifrågasatts, vore skyldig att deltaga uti betalningen af brandkadersättningar i förhållande till det belopp, hvarmed han ingått såsom deligare i föreningen, samt medgifvet blifvit, att ifrågavarande folkskolehus, hvilket den 7. Juni 1905. genom vådeld förstörts, varit i föreningen försäkradt till ett belopp af tiotusen mark, fördenskull och då de skäl Erland Båsk åberopat för lefrielse från utgifvande af brandskadeersättningen icke kunde fritaga honom från hans skyldighet därutin nan samt Erland Båsk icke gittat framställa någon anmärkning emot de i sådant afseende uppgifna beloppen, har Häradsrätten ålagt Erland Båsk att emot kvitto åt Johan Viktor Bråsk i dennes förenämnda egenskap erlägga fordrade tio mark. Hofrätten, under hvars pröfning Erland Båsk i vadeväg dragit målet, har medels dom den 10. September 1907, jämte det Erland Båcks i Hefrätten framställda invändning där om, att reglementet för Lappfjärd komnuns brandstodsförening saknade vederbörlig stadfästelse och således icke vore för honom bindande, af Hofrätten lämnats utan afseende, fastställt Häradsrättens utslag, hvarhos Erland Bårk ålagts att med femtio mark ersätta Johan Viktor Båsk honom hos Hopatten i målet åbragta umgälder. Uti Hofrättens dom har Erland Råsk sökt ändring medels hit inäfven deduktion, hvilken Johan Viktor Bäsk i föreskrifven ordning bemött Kejserliga Senaten har tagit målet i öfverragande och finner Erland Bäsk icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens förenämnda som, vid hvilken förty kommer att bero; och ålägges Erland Båsk att med sextio mark godtgöra Johan Viktor Båsk hans härstädes i målet hafda 398
kostnader. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: R. A: Bonde. A. Wern. Snueman Carl. August. Julris Hummerin C. J. Tingren Uno Strömsten. Syyskuun 23 päivänä 1908 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa, konkurssissa valvottua saatavaa koskevassa jutussa, jossa Lempää län pitäjän Kuokkalan kylässä asuva entinen Rusti tilallinen Kaarle Kolkkinen on hakijana sekä Varatuomakaupungista, Kaarle Kolkkisen konkurssiin luovutetun pesän saama miehenä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 23 päivänä Syyskuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saa nut tietää seuraavaa: Sittenkuin Lempaälän ja Kesilahden pitajäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeus 19 päivänä Maaliskuuta 1907. oli asettanut Kaarle Kolkkijen konkursitilaan, on Varatuomari Kocope konkurssissa määrättynä saapumispäivänä 6 päivanä sitä seurannutLäsnä: R. A.tt. f. N. - H. S. - C. J. T. - b.A. U. S. ai Ossian Procopi, Tampereen 399. No 1928. Siv. 53. Rb. D. 1908
ta Heinäkuuta, osaksi niiden takaus ten perusteella, joihin Kaarle Kolkki, nen 4 päivänä Tammikuuta 1906 ja 21 päivänä senjälkeistä Toukokuuta oli mennyt Tampereen kaupungissa asuvalle Kaappiaanleskelle Rosa Kirkkoselle, edellisessä, niistä vekseleistä, mitkä Rosa Kirkkonen asettaisi sanotussa kaupungissa siihen aikaan kau ppäliikettä harjoittaneelle toiminimelle Ida Kolkkinen, ja jälkimmäisessä takauksessa siitä Tampereen Osake-Pankin, kassakreditiivikontrahdin nojalla 5 päivältä Toukokuuta 1906, tuolle toiminimelle mainittuna 21 päivänä Toukokuuta 1906 antamasta 10,000 markan suuruisesta lainasta, jonka takaisin maksamisesta Rosa Tirkkonen ja Kaarle Kolkkinen olivat omasta ja toistensa puolesta menneet omavelkaiseen takaukseen, osaksi seuraavien Rosa Tirkkosen lunastamien ja Varatuomari Procopille siirtämien vekselien ynnä kassakreditu rin nojalla valvonut: a) Rosa Tirkkosen 17 päivänä Joulukuuta 1906 asettaman, toiminimen Ida Kolkkinen hyväkymän sekä kolmen ja puolen kuukauden kuluttua maksettavaksi joutuneen vekselin nojalla, 800 markkaa ynnä kuuden prosentin koron kanssa 2 päivästä Huhtikuuta 1907; b) Rosa Tirkkosen 22 päivänä Joulukuuta 1906 asettaman, toiminimen Ida Kolkkinen hyväksymän ja neljän kuukauden kuluttua lunastettavaksi joutuneen vekselin mukaan 1,000 markkaa kuusen prosentin koron kanssa 22 päivästä Huhtikuuta 1907. e) Rosa Kirkkosen 23 päivänä Tammikuuta 1907. asettaman, toiminimen Ida Kolkkinen hyväksymän ja kolmen kuukauden kuluttua maksettajaksi joutuneen vekselin nojalla 550 markkaa ynnä kuuden prosentin koron kansja 23 päivästä Huhtikuuta 1907. d.) Rosa Tirkkosen 26 päivänä Tammikuuta 1907. asettaman, toiminimen Ida Kolkkinen hyväksynän ja kolmen kuukauden kuTultua lunastettavaksi joutuneen vekselin mukaan 1,000 markkaa kuuden prosentin koon kanssa 26 päivästä Huhtikuuta 1907. 1.) Rosa Pirkkosen 27 päivänä Joulukuuta 1906 asettaman, toiminimen Ida Kolkkinen hyväksymän ja neljän kuukauden 400
kuluttua maksettavaksi joutuneen vekselin nojalla 1000 markkaa ynnä kuuden prosentin koron kanssa 27 päivästä Huhtikuuta 1907; ja f.) yllämainitun kassakredituvikontrahdin perusteella 10,467 markkaa 72 penniä kuuden prosentin koron kanssa 4 päivästä Maaliskuuta 1907, joista saatavista kuitenkin oli vähennettävä maksetut, 26 päivänä viimeksisanottua kuuta 2,500 markkaa, 2 päivänä sitä seurannutta Toukokuuta 100 markkaa, 6 päivänä äskonmainittua kuuta 1500 markkaa, 13 päivänä Kesäkuuta 1907. 4987. markkaa 21. penniä sekä Maaliskuun kuluessa vuonna 1907. 300 markkaa. Konkurssissa 5 päivänä Elokuuta 1907 tapahtuneessa esiinhuudossa on Kaarle Kolkkinen väittänyt, ettei Varatuomari Procopé ollut oikeutettu konkursissa valvomaan saatavaa yllämainittujen takaussitoumusten perusteella, koskei Rosa Tirkkonen ollut Procopelle siirtänyt niihin perustuvaansa oikeutta; että Rosa Kirkkonen oli 25 päivänä Helmikuuta 1907 toiminimen Ida Kolkkinen omistajan Ida Blomqvistin kanssa tehnyt sellaisen sopimuksen, että Kosa Kirkkonen tyytyisi viiteenkymme neen prosenttiin kaikista saatavistaan toiminimeltä, ja että Rosa Tirkkonen jo oli kantanut sanotun määrän; että puheenalaiset takaussitoumukset olivat katsottavat olevan laillisia takauksia, joten niiden perusteella ei voitaisi konkurssista tuomita muuta kuin mitä toiminimeltä Ida Kolkkinen ja Ida Blomqvistilta oikeuden käyninin ja sitä seuranneen ulosoton kautta ei saataisi; että, kun Rosa Kirksonen sekä omasta että Kaarle Kolkkisen puolesta oli nostanut akoitisumman, Kaarle Kolkkinen ei ollut velvollinen vastaamaan enemmästä kuin neljänneksestä sanotun kassakreditiivin nojalla valvotusta määrästä, sekä että puheenalainen takaussitoumus 4. päivältä Tammikuuta 1906 edellytti että Rosa Tirkkonen joutuisi lunastamaan siinä mainitut vekselit, mutta että Varatuomari Procope, eikä Rosa Tirkkonen, oli 22 päivänä Huhtikuuta 1907 pankista lunastanut Rosa Kirkkosen 22 päivänä Jou401.
lukuuta 1906 asettaman 1,000 markan vekselin Tämän johdosta on Varatuomari Procopé kuomauttanut että hän, koska Kaarle Kolkkinen oli mennyt takaukseen siitä vahingosta, jonka Rosa Virkkoselle tuottaisivat hänen toiminimen Ida Kolkkinen maksettavaksi asettamat vekselit, ja Rosa Tirkkonen oli siirtänyt vekselit Proco pille saisi perustaa oikeutensa mainittuun takaussitoumukseen; että Kaar le Kolkkinen, Rosa Tirkkosen suostues sa ylläsanottuun akortiin, oli nimeno maan sitoutunut vastaamaan kaikesta siitä, mitä Rosa Tirkkonen, kuolimalta tuosta akortista, joutuisi maksamaan toiminimen Ida Kolkkinen puolesta; sekä että Varatuomari Procope oli pankista lunastanut Rosa Tirkkosen 22 päivänä Joulukuuta 1906. asettaman 1,000 markan vekselin Rosa Virkkosen puolesta ja hänen varoilSaan Sittemmin on Kihlakunnanoikeus 20 päivänä Syyskuuta 1907 julistamassaan tuomiossa katsonut selvitetyksi, että edellämainitut Kaarle Kolkkisen toimine men Ida Kolkkinen puolesta Rosa Tirkkoselle antamat takaussitoumukset 4 päivältä Tammikuuta ja 21 paivalta Toukokuuta 1907, oikeastaan 1906, tarkoittivat, edellinen kaikkia kysymyksessä olevia vekselaita, joissa Rosa Tirkkonen oli asettajana, sekä jälkimmäinen toiminimen Ida Kolkkinen Tampereen Osake - Pankista 21 päivänä Touko kuuta 1906. saamaa kymmenentuhannen markan suuruista kassakreditiivilainaa, josta Rosa Tirkkonen oli takuussa, mitka vekselit ja kassakreditiivilainan Varatuomari Procopé, saatuaan ne itselleen siiretyiksi, oli valvonut Kaarle Kolkkisen konkurssissa, minkä vuoksi Kihlakunnanoikeus on pitänyt Procopén olleen oikeutetun sanottujen takauskirjojen perusteella, vaikkakaan ne eivät olleet siirretyt hänelle, konkurssissa valvomaan puheenaoleval vekse lit ja kassakreditiivilainan, jonka tähden valvoitaa vastaan tällä osalta tehdyt kuin myös kaikki muut ylläkerrotut muistutukset aiheetsomina kyljättiin; ja vahvistettiin siis mak402