Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
sin hufvudmäns intressen, så hade Majava, ehuru varor enligt Busterffa föreskrift fått där säljas på kredit, åt Handlandene Matti Hämäläinen och P. Alkio, hvardera till ett belopp af högst ettusen mark, men åt Händ landen L. J. Ylinen från den 26 April sagda år icke vidare och till Handlanden J. M. Nieminen alldeles icke utborgas, emellertid brutit häremot och därigenom tillskyndat Bösterff skada, uppgående enligt räkningar till sammanlagdt 13,pps mark 62 penni; att Majava underlåtit att i Handlanden K. A. Hiltunens vid Rådstufvurätten i Kuopio stad anhängiga konkurs bevaka en Handlanden Bjustorffs fordran å 2. 345 mark 12 penni, hvarigenom Böstersf åsamkats en förlust af 1172 mark 65 penni, att Majava, åt hvilken enligt förberörda kontrakt i aflöning utlefvats hälften af den nettoförtjänet hemaffären under år 1907" inbringa de, på grund af särskildt träffad muntlig öfverenskommelse egt uppbära denna aflöning, om nettoförtjäns ten under året uppgått till 12.000 mark eller därutöfver, men att Majavas andel i nettförtjänsten, i händelse den samma understigit sagda belopp skulle få uppgå ända till 6000 mark men emedan affären under ifrågavarande år gifvit en behållning af endast 5,079 mark 42 penni, hvartill ännu komme att de genom konkurver under året lidna förlustorna vida öfverstigit nämnda behållning, har Handlanden Böstorf ansett att de 4724 mark 40 penni, hvilka Majava såsom lön för änsagda år uppburit, borde af honom återbäras; samt att Mujava år 1908 från Handlanden Mustarffs afför tagit på räkning varor för ett värde af 159 mark 5 penni; och har Handlan den Bjustorff förty yrkat Johan Edvärd Majavas förpliktande att till Bustorff utgifva sammanlagdt 20,051 mark i 81 penni, efter afdrag likväl af 3410 mark 66 penni, hvilket belopp såsom Majava tillkom119
mande lön för år 1906 ännu utestade hos Handlanden Busterff, jämte det Bustorff anhållit om godtgärd se för umgälderna i rättegången. Isakon hörd har Johan Edvard Majava medgifvit riktigheten af Handlanden Bustarffs fordran ä 150 mark 5 penni, men motsagt käromålet i öfrigt samt för den händelse att Handlanden Basterffs talan till någon del blefve godkänd anhållit att få kvitta sin innestån de lön, så långt densamma försto ge, mot hvad af honom i saken till äfventyrs kunde varda utdömdt. Rådstufvurätten har uti utslag, afsagdt den 24 November 1908, funnit att Majava, rörande utkreditrandet af en ror åt Handlandena Hämäläinen, Aldio, Ylänen och Nieminen från Bustarffs affar, af denne icke erhållit sådana instruktioner, att Maja va kunde anses vara ansvarig för de förluster, som i detta afseende drukbot Bustorffritt Majava i dennes egenskap af föreståndare för Bustusen förenämnda affär visserligen ålegat ombesörja bevakning af Bustarffs fordringar i förefallande konkur, ser, men att Majava, då Mustorff, efter att hafva träffat aftal om ai körd med Handlanden Hiltunen själf gått i författning om utbekommande af betalning för denna sin fordran, icke kunde göras ansvarig för den förlust Prestorff genom antydda uraktlåtenhet tillskyndatsamt att, vidkommande Bjustorsfs anspråk på återbekommande af det af Majava under år 1907 ifrån af fören obestridt lyftade beloppet af fyratusen sjuhundra tjugufyra mark fyrationio penni, Majava, hvilken på grund af ofvanberörda kentrakt af den 8 Januari 1907 för samma år skulle tillkomma en aflöning af femtio procent af den så kallade hemufförens nitt övinst, enligt med Bustarff senare träffadt mynt ligt aftal tillförsäkrats i aflöning för sagda år sextusen mark, äfven för den händelse att hälften af net 920
tovinsten för året, såsom sedermera också skett, icke uppginge till nämnda belopp, hvarför och då Bustorff icke kunnat visa att berörda aftal gjorts beroende däraf att affären skulle afkasta vinst, Majava för oftanämnda år tillborde i aflöning sextusen mark, äfvensom att, hvad slutligen angick fordringsanspråket på ett hundra femtionio mark fem penni, detsamma af Majava till riktigheten erkänts; men enär Majava å sin sida hade att fordra af Bjustorf i lön för år 1906 obestridt tretusen fyrahundra tio mark trettiosex penni och för år 1907, enligt hvad Råd stufvurätten i förestående måtto fast slagit, ettusen tvåhundra sjuttiofem mark femtioen penni, har Rådstufvurätten ansett dessa motfordringar enligt Bjustarffs medgifvande under rättegången böra gå i kvittning mot Bustorffs förenämnda fordran af etthundra femtionio mark fem penni till däremot svarande belopp; i anseende hvartill Rådstufvurätten förkastat käromålet. Hofrätten, under hvars pröfning Handlanden Rustorff, i vädesvägdragit målet, har genom dom den 3. April 1911 låtit bero vid Rådstufvurättens utslag, jämte det Bjustarff ålagts att med femtio mark ersätta Konto risten Majava hans uti målet i Hofrätten hafda kostnader Uti Hofrättens dem har Handlanden Bustörff sökt ändring medels deduktion, hvilken Kantoristen Majava bemött Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner Handlanden Bjusterff icke hafva förebragt skäl till ändring i Hofrättens dem, vid hvilken förty skall förblifva; och kännes Handlanden Bustörff skyldig att utgifva till Kontoristen Majara sextio mark i ersättning för dennes härstädes i målet hafda umgälder. Det alle som vederbör, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland: Filis Saarikoski. B. Amieberg Alpio Luksiala. 921
Marraskuun 24. päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, maa-alueen luovuttamista koskevaslästä, on hakijana sekä Suomen Suotsi - ja Majakkalaitoksen Ylihallitus poisjääneenä vastaajana AnPetter Oikeusosastossa 24. päivänä Marraskuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mitäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedol Enon pitäjän käräjiäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Heikki Wäänäkuuta 1890. tapahtuneen kaupan nojalla ka talonosa 10. päivänä joulukuuta 1800. paattyneellä halkomisjaolla oli erotettu Luotsi- ja Majakkalaitoksen toimesta rakennettu Ahvenuksen luotsetupa, jossa asustivat Kruununluotset Antti Juhana Läsnä: P. A. L. B.t - J. P. K. A/ H. R. E. 222 No 1609. Pag. 173. R. D. tuomio nostorahalla Keisarillisesta sa jutussa, jossa Talollinen Heikki Wäänänen, Enon pitäjän Enon kynen lausunut, että hän 2. päivänä Syys omisti 3/5. verotalosta No 24. Enon kylässä, joeri tilaksi, ja että tällä tilalla sijaitsi 1910.
Kansanen ja Simo Räsänen, mutta koska Luotsi - ja Majakkalaitoksella ei ollut laillista oikeutta sanottuun tarkotukleen käyttää Heikki Wäinäsen tilan maata, Heikki Wäänänen on Luotsi- ja Mujakkalaitokseen Ylihallitukselle ynnä Antti Juhana Känsaselle ja Simo Räsäselle tanitetun kirjallisen haasteen nojalla vaatinut, että Ylihallitus velvoitettaisiin heti poistamaan puheenaolevalta tilalta tuo luotsikartano sekä että Antti Juhana Kansanen ja Simo Räsänen velvoitettaisiin perheineen ja tavaroineen muuttamaan pois sanotun tilan maalta ja jättämään se Heikki Wäännäsen vapaaseen hallintaan, minkä ohessa Heikki Wäänänen on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Sittenkuin Luotsi- ja Majakkalaitoksen Ylihallituksen puolesta oli vastustettu kannetta sillä perusteella, että se maa-ala, jolle puheenalainen luotsitura oli rakennettu, oli 30. päivänä Kesäkuuta 1885. toimitetulla pakkolunastuksella joutunut Suotsi- ja Maijukkalaitosta varten Suomen Valtion omaksi ja että alueen lunastushinta oli silloiselle maanomistajalle Talolliselle Ivan Kiiskiselle suoritettu, on Kihlakunnanoikeus 28. päivänä Syyskuuta 1908. julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Suotsi - ja Majakkalaitoksen Ylihallituksen heti poistamaan Heikki Wäänäsen omistamalle osalle puheenalaista taloa rakenneteen luotsikartanon ja jättämään sitä varten käytetyn maa-alan Heikki Wäänäsen hallintaan kuin myöskin Antti Juhana Kansasen ja Simo Räisäsen perheineen muuttamaan pois mainitusta luotsikartanosta; minkä ohessa Suotsija Majakkalaitoksen Ylihallituksen tuli 280. markalla korvata Heikki Wäänäsen oikeudenkiyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Suomen tuokse- ja Majakkalaitoksen Ylihallitus oli vetoamalla saattanut jutun, on 28. päivänä Huhtikuuta 1911 antanut siihen tuomion; ja koska, Keisarillisen Majesteetin Armollisella käskykirjeellä 12. päivältä Maaliskuuta 1885. määrättyän että pakkohuovutus oli toimeen pantuva 923
tarpeellisen maa-alueen erottamiseksi edellämainitusta talosta Suotsi-ja Majakkalaitoksen tarvetta varten, sellainen alue, käsittävä Ahvenuksen virran alapuolella sijaitsevan ja 600. neliökyynäränalaksi havaitun, Pitkäniemi-nimisen niemen, oli 30. päivänä Kesäkuuta 1885. Kuopion läänin Kuvernöörin toimesta 12 päivänä Joulukuuta 1864. maan pakkoluovuttamisesta yleistä tarvetta varten annetun Keisarillisen asetuksen säätämässä järjestyksessä paalutuksella ja mittauksella rajoiltaan ja laapuudeltaan määrätty ja arvioitu sekä maanomistajan hyväksymää korvausta vastaan suotsi - ja Majakkalaitoksen hallintaan luovutettu ja Luotsi- ja Majakkalaitos siten oli saanut omistusoikeuden tuohon maa-alueeseen, sentähden ja kun sama alue kiistämättä siitä lähtien oli ollut aiottua tarkoitusta varten Luotsija Majakkalaitoksen hallinnassa, Kevioikeus on, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, mikäli Suotsi- ja Majakkalaitos oli velvoitettu jättämään puheenaoleva alue Heikki Wäänäsen hallintaan ja poistumaan sille rakennettu luotsimaja sekä korvaamaan Wäänäsen oikeudenkäyntikulut, hyljännyt Heikki Wäänäsen Luotsi- ja Majakkalaitoksen Ylihallitusta vastaan asiassa ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Heikki Käämänen anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Heikki Wäänänen ote esittänyt syytä muuttaa Kovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi Tätä kaikki asianomaiset neudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: från Samarki Alfred Kiukkala. från Samarki Alfred Kiukkala. från Samarki Alfred Kiukkala. B Amberg K. Auer. Johannes Pesonen. /H. R. Henric. 924
Marraskuun 25 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa korvausta koskevassa jutussa, jossa ovat Isonkyrön pitäjän Hevonkosken kylässä asuvat entinen Talollinen Juho Heikinpoika Praski ynnä Talolliset Jaakko ja Mikko Juhonpojat Praski, yhteisesti, hakijoina sekä Torppari Iisakki Juhonpoika Kangas, Lapuan pitäjän Ruhan kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusostossa 25 päivänä Marraskuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellen ja esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Juho Praskille ja hänen asiakumppaneilleen toimituttaman sa haasteen nojalla on Iisakki Kangas Isonkyrön ja Ylistaron pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että sitLäsnä: F. S. A.S. - B. t. - A. R. F. O. S. 923 No 1623. Pag. 209. R. D. 1911.
tenkuin hän, joka vuokravälikirjan perusteella 5 päivältä Elokuuta 1871 oli hallinnut Praskin verotaloon No 3 sanotussa Hevonkosken kylässä kuuluvaa Ylijokikorpi nimistä niittypalstaa 86 markan 25 pennin vuotuisesta vuokramaksusta, oli vuonna 1905 tässa kylässä toimitetussa isonjaonjärjestelyssä menettänyt sanotun niittypalstan, koska se silloin oli joutunut pois Thuskin talosta, niin olivat Iisakki Kangas ja sanotun talon silloinen omistaja Juho Praski 27 päivänä Helmikuuta 1907 Kihlakunnanoikeudessa tehneet sellaisen sovinnon, että Juho Praski jättäisi sitä seuraavana keväänä Iisakki Kankaalle hänen menettämänsä vuokramaan sijalle Praskin taloon kuuluvasta Wiholaissaaren eli Navettasaaren palstasta 10,607 muunnettua tynnyrinalaa sekä sen lisäksi korvaukseksi siitä, että tämä palsta oli lähes neljä peninkulmaa kauempana Kankaan asunnosta kuin Ylijokikorven palsta, 1,793 tynnyrinalaa maata. Mutta koska Iisakki Kangas oli vasta 12 päivänä Loka kuuta 1908 toimitetun häädön kautta saanut nämä maat haltuun sa ja hän siten oli ollut niitä vailla kesät vuosina 1907 ja 1908 on Iisakki Kangas vaatinut, että Juho, Jaakko ja Mikko Praski, jotka kaksi viimemainittua olivat kauppakirjalla 2 päivältä Tammikuuta 1908 isältään Juho Praskilta ostaneet edelläsänotun talon, johon Iisakki Kankaalla oli kiinnitys muinitun vuokravälikirjan voimassa. lon vakuudeksi, velvoitettaisiin kavaamaan Iisakki Kankaalle kerrotuin tavoin syntynyt vahinko. ja sitä varten suorittamaan hänelle. Juho Praski yksin vuodelta 1907 600 markkaa korkoineen sekä hän ynnä Jaakko ja Mikko Traski, yhteisesti tai se heistä, jolla varoja oli, vuodelta 1908 400 markkaa korkoineen, kuin myös suorit. tamaan puolet kerrotun tilus926
vaihdon kustannuksista, 28 markasta, jotka Iisakki Kangas oli yksin maksanut, vaikka ne sopimuksen mukaan olivat tasan hänen ja Juho Praskin suoritettaJuho sekä Jaakko ja Mikko vat. Proskin vastustettua kannetta on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset olivat molemmin puolin anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, 30 päivänä Maalis kuuta 1910 julistamassaan pää. töksessä katsonut selvitetyksi, että Iisakki Kangas oli vuosina 1907 ja 1908 ollut vailla Praskin taloon kiinnitetyn välikirjan mukaan 5 päivältä Elokuuta 1871 mickrattuja maita, joiden sijaan Juho Praski 27 päivänä Helmikuuta 1907 tehdyssä sovinnossa oli luvannut ne maat, mitkä Iisakki Kungas vasta 12 päivänä Lokakuuta 1908 oli saanut haltuunsa, ja on Kihlakunnanoikeus sen vuoksi velvoittanut Juho Praskin ja hänen asiakumppaninsa vaadituksi kervaukseksi suorittamaan Iisakki Kankaalle, Juho Praskin yksinvuodelta 1907 kuusisataa markkaa korkoineen viisi sadalta vuolessa, lukien 6 päivästä Huhtikuuta 1909, jolloin tämä asia eli llut ensi kerran Kihlakunnanoikeulessa esillä, sekä kaikin yhdessä vuodelta 1908 neljäsataa markkaa, samoin viiden prosentin korolla samasta päivästä, jonka ohessa Juho Praskin tuli suorittaa Iisakki Kankaalle tilusvaihdosta syntyneistä kustannuksista neljätoista markkaa sekä yhdessä Jaakko ja Mikko Traskin kanssa korvata Kankaan oikeudenkäyntikulut sadalla viidelläkymmenellä markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Traski ja hänen asiakumpa ninsa olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiolla 12 päivältä Taukokuuta 1911 vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen muuten 927
paitsi että Juho Praski ja hänen asiakumppaninsa oikeutettiin vähentämään heidän suoritettavikseen määrätyistä korvauksista, Juho Proski se määrä, kahdeksankymmentäkuusi markkaa kaksikymmentäviisi penniä, mikä oli vuodelta 1907 vuokramaasta ollut maanomistajalle suoritettava sekä Juho, Jaakko ja Mikko Praski yhteisesti myöskin kahdeksankymmentäkuusi markkaa kaksikymmentäviisi penniä vuodelta 1908 maksettavaa vuokramaksua. Hovioikeuden tuomioon ovat Juho Praski ja hänen asiakumppaniusa anoneet muutosta perustelmalla, johon Iisakki Kangas on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei vät Juho Praski ja hänen asiakumppaniusa ole esittäneet syytä muut taa Hevioikeuden tuomiota, joka siis jaa pysyväksi; ja velvoitetaan Juho Praski ja hänen asiakumppaninsa, yhteisesti tai se heistä jolla varoja on, suorittamaan Iisakki Kankaalle kuusikymmentä markkaa korvaukseksi hänen täällä jutun vuoksi olleista kuluistaan. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: tius Fabriki Alpet Luuksiala. tius Fabriki Alpet Luuksiala. B. Anneberg A. T. Puusumara 928
Marraskuun 25 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin luomio maksuilla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa korvausta koskevassa nostajutussa, ossa ovat Suomen Kruunu hakijana sekä Huittisten pitäjän Karheniemen kylässä asuvat Talolliset Juho Kastari Kustaa Turi, Ferdinand Ruukkinen, Lauri Isorautio, Eiffer Vähärintio ja Emil Paavola ynnä Kirka talonvuokraajat Frans Kouhi ja Frans Unto saapuville tulleina sekä Talolliset samasta kylästä Kelle Höyssy, Oskar Keini ja Vihtori Vastamäki poisjääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 25 päivänä Marraskuuta 1914. Keisarillinen Senaatti en itsellensä pittelyttänyt asiaan kuuluvat kirut ja niistä saanut seuraavat tiedot: Sittenkuin Keisarillisen Suomen Sevaalin Talousosasto oli Joulukuun 8 päivänä 1880 käskenyt Turun ja Porin läänin Kuvernööriä määräämään maan läsnä: F. S. A. L. B. A: A. R. SS: 62. 329 No 1624. Pag 173 R. D. 1911.
mittarin Kruunun varalle erilleen pyykittämään Huillisten pitäjässä olevat Isosuo ja Vähäsuo -nimiset rakkasuolelleivät niitä ympäröivien lilojen omistajat voineet saattaa selville oikeuttaan sanottuihin soihin sekä Komisionimaanmittari Johan Ferdinand Henlius oli sen jälkeen, saamansa määräyksen mukaan, toimittanut ja Heinäkuun 18 päivänä 1884 paalutus todistuksella lopittanut rajankäynnin, minkä Hultisten, Vampulan ja Punkalaitumen pitajäin käräjäkunnan Kihlakunnan oikius on vahvistanut Lokakuun 5 päivä nä 1888, olivat Karhuniemen kylän tilalliset alamaisuudessa anoneet rajankäyntiloimitusta sikäli perittänksi, että heidän sallittaiseen siitä valettaa, minkä johdosta Keisarillinen Enaatti päätöksellä Joulukuun 14 päivältä 1901 eli anomukseen suostunut siten, että hakijan sallittiin Kihlakunnanoikeudessa valvoa ilmoitettua oikeultansa puheenalaisiin rahkasahin. räjankäynnin saaman lainuman ja vahvistuksen esteenä olematta. Suomen Kruunulle toimitetun haustan nojalla oli vat sittemmin Juho Kastari, Kustaa Tiri Wille Höysöy, Ferdinand Huukkinen Emil Paavola, Oskar Kemi ja Vihtori Torlamäki, jotka omistivat kukin nimellisensä talon Karhiniemen kylässä Lauri Isoran tiin samassa kylässä omistaman heran lien talon silloisen omistaja Talollinen Asakki Isoianlo ja Silfver Tähärantiolle nykyään kuuluvan Vähärandien talon sanotussa kylässä edellinen emistaja Talellinen Juho tähärautio alle viimeksimainetulle Karheniemen kylän Uusiaalien talon omistaja Talollinen Vihtori Uusiantu oli luovuttanut oikeutensa puheena oleviin soihin sekä kans Rauhi ja Frans Under joista edellinen hallitse Kauhin ja Valo Unnen virkalalen Karhiniemen kylässä, sanotussa Kihlakunnanoikeudessa vaatinut, että Kemesionimaanmittuun lenelinksen lainitus kumottaiseen sekä sanotut suet julistettaisiin kuuluviksi Karhiniemen jäkekuntaan kuin myös että Kruunu, joka oli ne ottanut haltuunsa, velvoi tettaisiin luovuttamaan heille heidän titeittiin isojain asiakirjain mukaan tule130
vat osuudet mainituista seista, Juho Vähärautiolle myöskin Uuserautien osuus sekä Frans Kauhille ja Frans Annolle Rouhinja Upinen viekalalojen osuudet hallilta viksi samalla oikeudella kuin viekatakeen muutkin tilukset. Sittemmin oli Kihlakunnanoikeus Syyskuun 22 päivänä 1913 julistetussa päätöksissä, jonka Keisarillinen Turun Hovioikeus oli vahvistanut luomioltaan Helmikuun 21 päivältä 1907 ja Kusarillinen Senaatti Maaliskuun 2 päivänä 17/108 annetulla tuomiella, katsonut tähän suon rahkasuon ja Karhiniemen jaki kunnassa olevan osan Isensuen rakka suota kuuluvan jakokunnalle sekä sen tähden, kumden Kemisionimaanmittarin Heneliuksen rajankäyntetuimiteeksen tässä osassa, velvoittanut Kruunun luorittamaan Juho Rastarille, Kustaa Turille, sille Högssylle, Ferdinand Ruukki selle, Emil Paavolalle Oskar Rennille Vihtori Vastamäelle Iisakki Beranluille ja Juho Vähärautiolle, Kastaren, Pirven, Höysyyn, Kuukkisten, Paavolan, Hennin, Vastamäen, Iserautien, Vähärandion ja Uusiraution talojen puolesta, sekä Kaas Kouhille ja Frans Uunolle Kauhen ja Ilomon virkaläujen haltiina, luetettiihin talolhin isonjain toimituskirjain mukaan kuuluvat osal neista rakkasoista Esilläolevassa oikeudenkäynnissä ovat senjälkeen Juho Kastari, Kustaa Ting, Ville ligiss, Ferdinand Huukkinen, Lauri Isoraulio, Petter Vähärautio Emil Paavola, Oskar Kemi Vihtori Vastamäki, Frans Henki ja Frans Unto, Koranlo ja Kähäran sio, ilmoittain Isorautien ja Vähärandin talojen omistajina astuvansa kaikkiin niihin oikeuksiin, mitkä Iisakki Isoian liolta ja Juho Vähärantiolta oli ollut Isen suon ja Vähänsuen rahkasoihin, mainilussa Kihlakunnanoikeudessa vaatinut että koska Kruunulla Joulukuun 14 päisän 1901 jälkeen, mistä ajasta alkaen kuumin ei enää valu katsoa voineen pitää ilseään sanottujen saiden omistajana, eli ollut tulija vuotuisesti pidetyissä kuutokaupoissa soista myydystä heinän kasvusta, vuodella 1902, 250. markkaa vuodella 1903 20 markkaa, vuodella 1904 107 markkaa 75 penniä vuodelta 1905 158 markkaa 60 penniä, vuodelta 1906 157 markkaa 331
le penniä ja vuodelta 1907 1/17 1/18 markkaa 15 penniä eli siis yhteensä 1902 markkaa 80 penniä, Kruunu velvoitettaisiin Juho Kastarille ja hänen myöläpuolillensa maksamaan korvausta neista tuloista äskensanettu määrä korkiinan lainhakupäivästä sekä palkitsemaan heulan oikeudenkäyntikulunsa Sittenkuin Suomen Kruunun puolekeli kannetta vastustettu, on Kihlakun nanoikeus 14 päivänä Syyskuuta 1908 päilistamassaan päätöksessä katsonut ja ho Kastarin ja hänen jullukumppanen sa olleen oikeutettuja heidän omistama ensa ja hallitsemiensa Kastarin Pirin, Höysyn, Huukkisten, Israelien, Tähäran lien, Uusiaalien, Paavolan, Kennen, lastamäen, Kauhin ja ilman talojen puolesta saamaan Kruunulta konauksen Isensuon ja tähänsuen rakkuja den tuleista, mikäli Kruunulla oli sellaisia ollut sanotuille taloille isen jaen toimituskirjain mukaan kuuluvista suoosuuksista siitä asti kuin Kunun Kihlakunnanoikeuden päätöksessä Syyskuun 22 päivältä 1903 oli velvoitettu Karhiniemen kylän tilallisille luovuttamaan mainittujen talojen rahkasoiden osuudet oli vuoselta 1904 1904. ja koska Kruunun näillä vuosilla soista saamien tulojen ilmoitetut määrät ole myönnetty oikeiksi Kihlakunnanoikeus on velvittanut Kruunun kuittia vastaan Juho Kastarille ja hänen myötäpuolillensa maksamaan Kastarin Pirrin, Höyssyn, Kuukkisten Isoiaalien Tähärandien Uusiraalien, Paavolan Kennin, Vastamäen Kouhin ja Ilanon taloille suo osuuksi ensa mukaan suhteellisesti tulevat osat mainittuja Kruunun kantamia tuloja, olka olivat ollut vuonna 1904 sata. kuusikymmentäseitsemän markkaa seitsemänkymmentäviisi penniä, vuonna 1905 sataviisikymmentäkahdeksan markkaa kuusikymmentä penniä, vuonja 1906 sataviisekymmentäseitsemän markkaa kuusikummentä penniä ja vuonna 1907 suläkuusikymmentäkahdeksan markkaa kahdeksankymmentäviisi penniä, sekä näille summille viiden prosentin vuotuisen koron, laskettuna haastipäivästä, Elokuun 5 päi932
västä 1908 täyden suoriluksen tapahtumiseen asti, jota paitsi Kruunun tuli korvala Juho Kastarin ja hänen juttukumppaniensa kulut asiassa seitsemälläkymmenellä markalla Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Suomen Kruunu oli vetoamalla saattanut julun, on 3 päivänä Huhtikuuta 1911 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan velvoittaen sen ohessa Kruunun viidellä kymmenellä markalla korvaamaan Juho Kastarin ja hänen asiakumppani ensa kulut Henriksudessa Hovioikeuden tuomion on Suomen Kuunu anonut muutosta perustelmalla, ohen Juho Kastari, Kustaa Pirri, Ferdinand Kuukkinen, Lauri Isorauteo, Tiffer Vähäraulio Emil Paavola, Frans Kaukija hans Unte ovel vastaneet kirjelmällä jonka Wille löysy ja Vihtori Vastamäki sekä eräs Kalle Kenni myös ovat alle kirjoittaneet. Keisarillinen haaalli on tutkinut tämän jutun; ja jättäen huomisen ottamättä, mitä Kalle Henne, Wille Höysyja Vihtori Vastamäki täällä ovat esittäneet, koska Kalle Kemi ei ole näyttä nyt itsellään olevan puhevaltaa asiassa ja koska Wille Höysy ja Vihtori Vastamäki eivät ole määrättynä paikalletalopäivänä tänne saapunut vastuupuhevaltansa valvomista varten Keisarillinen Senaatti katso, että ole esitetty syytä muuttaa Honikauden luomiola, joka siis jää pysyväksi ja velvoitetaan Kruunu suorittamaan Juho Kastarille ja hänen länne saapuville tulleille asiakumppaneilleen seitsemankymmentä markkaa korvaukseksi heidän täällä julun vuoksi ollusta kuluistaan. Tätä kaikkiasian omaiset noudattakod. Keisarillinen Suomen Senaatti: Eric Jaanborki. Alpes Luksiala. Eric Jaanborki. Alpes Luksiala. B. Amberg. F. 6. hans 933
Den 26 November 1914 Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål, angåente rätt till fiske, emellan Hemmansegarene Karl Magnus Jagerholm, från Tessvars, och Antti Signell, från Siksaloenstaka hemman, båda i Finby kapell sökande, samt Landtbruksradinnan Sigrid Björkenheim, från Näse gård i Björno socken, svarande: gifven uti Justitiedepartementet den 26 November 1914. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtal följande: Vid den 10 Maj 1709 af Kustandtmätaren K. V. Holmberg med vederbörande rakgare hållet slutsammanträde i anledning af den rågångsförrättning som egt rum i och för afskiljande af Petter, Tossvars Riksalo och Söderby enstaka hemmans i Finby kapell vattenomräde, har Säk: S.S. W. B. K. H. A. R. A. S. 034 No 1629. Pag. 43 R. D. 1913.