Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
tömyyttä toimituksen ja sitten Mikkelin pitäjän Maanjakooikeudessa jonka käsiteltäväksi asia oli siir etty, vaatinut että, koska sanotusta rustitilanosasta Heikki Juhana Jalkonen omisti kotipalstan ja Tuomas Tuukkanen Ristiinan pitäjän sisällä sijaitsevan Hiirimäen ulko palstan, joka oli kotipalstaa suujempi sekä nämät palstat siis oli sivat äskenmainitun omistusoikeuden mukaan olleet jaossa Valkaset le ja Tuukkaselle lohkaistavat, mutta toimitusmaanmittari oli halkomalla akanut puheenaolevan rustitilanoman kaktia heille kummallekin ja Tuomas Tuukkanen sen kautta menettänyt osan Kiirimäen palstaa sanottu holhousuja ko julistettaisiin mitättömäksi ja lohkominen määrättäisiin tilalla toimitettavaksi, niin oli Maanjakon keus tuomiolla Toukokuun 12 päivältä 1900., mainitsemillaan perusteilla, vahvistanut maanmittarin toimituksen, jota vastoin Keisarillinen Senaalti, jonka tutkittavaksi Tuomas Puuk kanen oli saattanut saman tuomion, oli päätöksellä Syyskuun 16 päivältä 1901, koska riita oli syntynyt siitä, oliko Tuomas Tuukkasen puolikas kahdestoistaosasta Valkoon rustitilaa alueeltaan tarkemmin määräämättä vai oliko se katsettava käsittävän määräalueen, eikä sellaisen riidan ratkaiseminen ollut Maanjakooikeuden asiana poistanut Maanjakooikeuden tuomion ja neuvonut asianosaiset laillisessa Oikeudessa asiasta riitelemään Mikkelin pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa on Tuomas Tuukkanen senjälkeen, Heikki Juhana Valkoselle toimituttamansa haasteen nojalla, lausunut että Talol linen Gabriel Heikkinen aikoinaan omistaessaan puheenalaisen kahdestoistaosan Valkolan rustitilaa oli kauppakirjalla Helmikuun 19. päivänä 1859 myynyt tilan kotipalstan Talol liselle Antti Ville Kekkoselle ja hänen vaimollensa Anna Sofia Schade vitsille, pidättäen itselleen Hiirimäen 996
ulkopalstan, jotka palstat, siihen nähden ettei veronalaisen maan vähentäminen ollut silloisen lainsää dannon mukaan sallittu, oli kauppakirjaan merkitty vastaavan kumpikin yhtä kahdeskymmenesneljäsosaa Valkolan rustitilasta, sekä että omistusoikeus sanottuun kotipalstaan sittemmin oli erinäisten luovutusten kautta siirtynyt Heikki Juhana Valkoselle, mutta Hurimäen utkopalsta, jonka Gabriel Heikkinen oli kauppakirjalla Tammikuun 20 päivältä 1870 myynyt Kauppias Erik Pevalinille ja tämä kauppakirjalla Huhtikuun 3 päivältä 1873. luovuttanut Tuomas Tuukkasen isälle Talolliselle Esaias Tuukkaselle, tämän kuoltua joutunut osaksi perinnön osaksi perintölunastuksen kautta Tuomas suukkasen omaksi; mikin nähden Tuomas Tuukkanen, joka hallitsi, samoin kuin ennen häntä Esaias Tuukkanen, Erik Tevalin ja Gabriel Heikkinen olivat hallinneet, Hiirimä en ulkopalstaa kokonaisuudessaan, on anonut, että hänet edelläkerrottuu kin saantoihin perustuvan oikeuten ja nojalla julistettaisiin saman ulkopalstan omistajaksi. Kanteesta kuulustettuna on Heikki Juhänä talkonen vastannut omistavansa, kuten hänen talonkirjansakin osottivat, puolen kysymyksessä olevasta kahdestoista osasta rustitilaa sekä vastustanut Tuomas Tuukkasen vaatimusta perusteettomana Kihlakunnanoikeus on päätöksellä Helmikuun 20 päivältä 1902 mainitumillaan perusteilla, hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Tuomas Kuukkanen oli vetoamalla saattanut nitun, on tuomiossa Heinäkuun 23. päivältä 1904 lausunut, että koska Eva ias Tuukkanen, jotta Tuomas Tuukka nen oman ilmoituksensa mukaan perinnön kautta oli saanut puheena olevan tilansa omakseen edellä sanotulla kauppakirjalla Huhtikuun 3 päivältä 1873. oli Erik Nevalinilta ostanut kahdeskymmenesneljäsosan talosta sekä se seikka että Gabriel Heikkinen 757
myydessään ylläkerrotulla kauppakirjalla Antti Ville Kekkoselle saman vuruisen osan talosta, oli siksi kunnes laillinen jako tilalla tulisi toimitetuksi pidättänyt itselleen määraalan tilasta, voi perustaa Tuomas Tuukkaselle yksinomaista oikeutta Hurimäen ulkopalstaan, sentähden vahvistettiin se lopputulos, johon Kihlakunnanoikeus edellä kerrotussa kohden oli päätöksessään johtunut. Hovioikeuden tuomioon on Tuomas Tuukkanen anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska yllämainittu kauppakirja Huhtikuun 3 päivältä 1873. sisältää Erik Tevalinin sen kautta Esaias Tuukkaselle myyneen Gabriel Heikkiseltä ostamansa kahdeskymmenesneljasosan Valkolan rustitilaa eikä ole näjtetty tällä kaupalla tarkoitetun muuta, kuin minkä kauppakirja sananmuodoltäin osottaa, sentähden ja kun Tuonas Tuukkanen ei ole edes välttänyt itsellään olevan rustitilaan toisellaista tahi laveampaa oikeulla, kuin mikä nnen häntä oli Esaias Tuukkasella. katsoo Keisarillinen Senaatti oikeaksi jättää pysyväksi sen loppupäätetmän, johon tuomioistuimet ovat jutus sa johtuneet. Tätä kaikki asianosaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. A; Ssonlin. Bom Lupblad venn Februa Johannes Littin Vilhelm Blåfield. 708
Joulukuun 16. päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, vekselisaatavaa koskevassa jutussa, jossa Pesit ehtailija HermanRantanen, Jälkealan pitäjän Kouvolan kylästä, on hakijana ja Varatuomari Nikolai Metschikoff, Helsingin kaupungista, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa, Joulukuun 16. päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itselleen esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Kaminan kaupungin Raastuvanoikeudessa on Varatuomari Petsehikoff, Herman Rantaselle toimituttamansa haasteen nojalla, vaatinut Rantasen velvoittamista Varatuomari Petsehikoffille suorittamaan Rantasen 12. päivänä Syyskuutä 1908. asettaman, erään K. N. Niemisen hyväksymän ja siirron kautta Hämeenlinnan Terkalehdas Osakeyhtiöltä Väratuomari Metschikoffin haltuun joutuneen asianmukaisesti protesteeratun vekselin sisällyksen tuhatviisisataa markkaa kirkoineen vakselin lankamispäivästä 12 läsnä A. K. Wend. W H. J. Z. No 1246 Pag 169 Rd 1904.
päivästä Maaliskuuta 1903. kuin myös lainmukaista vekselipuovisionia sekä protestikustannusten ja oikeudenkäynti kulujen korvausta. Kanteesta kuulustettuna on Herman Rantanen myöntänyt tosin asettaneensa ja nimikirjoituksellaan avoimesti siirtäneensä puheenalaisen veksilin; mutta kun siirto ei ollut tehty Kämeenlinnan Verkatehdas Osakeyhtiölle eikä Herman Rantanen ollut missään välityksissä Varatuomari Pletsehikoffin kanssa, on Herman Rantanen vastustanut kannetta Raastuvanoikeus on Heinäkuun 13. päivänä 1903. julistamallaan päätöksellä koska Varatuomari Aletschiköffin vaati nus perustui selvään ja maksettavaksi langenneeseen sekä lainmukaisesti puetestaerattuun vekseliin, jonka Herman Rantanen oli myöntänyt asettaneensa ja avoimesti siirtäneensä, Maaliskuun 29. päivänä 1858. annetun vekselisään rön nojalla velvoittanut Herman Rantasen, saadessaan takaisin alkuperäisen vekselin kuitattuna, Varatuomari Pletsehikoffille suorittamaan vekselin sisällyksen tuhatviisisataa markkaa kuuden prosentin korolla 12. päivästä Maaliskuuta 1903., provisionia kolmasosa prosenttia vekselimäärästä ja prolestikustannusten korvausta kuusi markkaa, minkä ohessa Herman Rantasen tuli kahdellakymmenellä markalla Väratuomari Metschikollille palkita hänen oikeudenkäyntikulunsa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Herman Rantanen oli vetoamalla saat tanut jutun, on tuomiolla Elokuun 13. päivältä 1904. vahvistanut Raastuvanoikeuden päätöksen, sen ohessa velvoittaen Herman Rantasen suorittamaan Varatuomari Metschikoffille korvaukseksi hänen oikeudenkäyntikuluistaan Hovioikeudessa neljäkymmentä markkaa. Hovioikeuden tuomioen on Herman Rantanen hakenut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Herman Rantanen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden edellämainittua tuomiota, joka siis jää pysy800
väksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: A; K; Tennelin. Hm Lupblad Eremeljelning Johannes ZillingGenr; Sjelmme Johannes ZillingVilhelm Blåfield Joulukuun 27. päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleessa, omaisuuden voittamista konkurssipesälle koskevassa jutussa, jossa ovat Rovaniemen pitäjän Korkalon kylässä olleen kauppatoiminimen L. Tiohanoffin konkurssipesän toimitsijamiehet Pankirjohtaja Aksel Heikel ja Karatuomari August Edvard Adolf Lång hakijoina sekä sanotun pitäjän Ounasjoen kylässä asuva Talollinen Andrei Tichanoff vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Joulukuun 27. päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itselleen esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Haastaluansa Andreirichanoffin Rovaniemen pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen ovat kauppatoiminimiS. Tichanoffin konkurssipesän uskotut miehet Pankinjohtaja Heikel ja Kauppias Juho Aappo Koikka lausuneet että, sittenkuin sanotun toiminimen perustaja Läsnä: J. G. S. E. A. W. J. R. E J A. 800. No 1276. Pag. 166. RåD 1904.
Kauppias Leontej Tichanoff Huhtikuun 14. päivänä 1892. tekemällään testamentilla oli määrännyt osan jälkeensä jäävästä omaisuudesta Andrei Piehänoffelle, joka oli Kauppias Tiehänoffin veljen poika, ja sisarensa pojalle Kemijärven pitäjän Alakylän kylästä kotoisin olevalle Kauppiaalle Kaarle, oikeastaan Gabriel Klementjeffille, ehdolla että nämät jatkaisivat hänen liikettään entisellä toiminimellä "Lontyrichanoff Andrei Tiehänoff oli Kauppias Richard noffin kuoltua, hyväkseen käyttäen sanottua testamenttia, jatkanut toiminimen liikettä yhdessä Gabriel Klementjeffin ja Kauppias Tiehänoffin lesken Anna Margareela Tiehänoffin kanssa, joka viimeksi mainittu sittem min oli mennyt uusiin naimisiin Metsänpäällysmies Hjalmar Malmgrenin kanssa, sekä että Andreu Tiehänoff tosen oli Heinäkuun 14. ja Lokakuun 22. päivinä 1897. tehdyillä välikirjoilla Metsänpäällysmies Malmgrenille ja hänen äskennimitetylle vaimollensa luovuttanut perintöosansa Kauppias Tiehanoff vainajan pesässä ja osansa puheenalaisessa liikkeessä sitä vastaan, että hänelle annettaisiin Parsan rannan perintötalo No 15. Ounasjoen kylässä siihen kuuluvine saha- ja myllylaitoksineen ynnä irtaimistoineen, yhteensä kahdenkymmenentuhannen markan arvosta, sekä maksettaisiin rahassa kaksikymmentäkaksituhatta markkaa, josta omaisuudesta Andrei Pihanoff oli haltuunsa saanut mainitun tilan sekä rahassa ja kauppatavaroissa yhteensä seitsemäntoistata hatta satayhdeksäntoista markkaa yhdeksänkymmentäneljä penniä; mutta koska toiminimi L. Techanoff sittemmin oli joutunut konkurssitilaan eikä mitään pesänselvitystä Kauppias Tichanoff-vainajan jälkeen oltu pidetty eikä vuosihaastetta vainajan velkojille toimitettu ja Andrei Tiehänoff edellä kerrotun testamentin mukaan vielä oli pidettävä Kauppias Techanoffin pesän osakkaana, ovat Pankinjohtaja Heikel ja Kauppias Hoikka, yllä mainitussa toimessaan, vaatineet 802
että Andrei Tichanoff velvoitettaisiin toiminimi L. Tichanoffin konkurssipesälle ei ainoastaan takaisin antamaan Tarsanrannan talo siihen kuuluvine saha- ja myllylaitoksineen sekä ylempänä sanotut seitsemäntoistatuhatta sata yhdelsäntoista markkaa yhdeksänkymmentäneljä penniä viiden prosentin vuotuisen koron kanssa Lokakuun 22. päivästä 1897. vaan myöskin luovuttamaan kaiken muunkin omaisuutensa. Sittenkuin Andrii Tichanoff asiassa kuulustettuna oli vastustanut kannetta, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaet molemmin puolin ovat anoneet korvausta lainkäyntikuluistaan, Syyskuun 10. päivänä 1902. julistamassaan päätöksessä katsonut, että Andrei Richard yllä mainitun testamentin nojalla oli ruvennut toiminimi L. Tiehänoffin osakkaaksi sekä ettei hän, vasten säännöksiä K.Kn 15. luvun 8. SS: ssä ja 1 SS:ssä Marraskuun 9. päivänä 1868. annetussa asetuksessa velan maksusta kuolemantapauksessa ynnä muusta, ollut ollat oikeutettu toiminimestä eroamaan ennenkuin pesän velat oli maksetta, minkä vuoksi ja koska näitä velkoja ei oltu suoritettu ja toiminimen omaisuus oli luovutettu sen saamamiesten tyydyttämiseksi, Kihlakunnanoikeus on julistanut Andrei Puhanoffin kuuluneen yhtioön vielä sen tehdessä konkurssen ja hänen siis olevan velvollisen omaisuu- dellaan vastaamaan toiminimi L. Piihanoffin veloista, sekä määrännyt Andru Tuhanoffin omaisuuden konkurssi pesään luettavaksi, minkä ohessa Andrei Tichanoff velvoitettiin sadalla mar kalla korvaamaan Pankinjohtaja Heikelille ja Kauppias Koikalle heidän kulunsa asiassa. Kovioikeus, jonka tutkittavaksi Andre Tiehäneff vetoamalla oli saattanut jatun, on Heinäkuun 30. päivänä 1904. antanut siinä tuomion, ja koska Pankirjohtaja Heikel ja Kauppias Hoikka asiassa esittämänsä toiminimi L. Tihanoffin konkurssipesän saamamies ten kokouksessa Marraskuun 12. päivänä 1901. laaditun pöytäkirjan mukaan, oli vat valtuutetut konkurssipesälle vaa303
timaan ainoastansa sitä omaisuutta, minkä Andrei Tuhanoff yllä sanotun testamentin nojalla oli toiminimen varoista hyväkseen saanut, eivätkä Pankin johtaja Heikel ja Kauppias Hoikka olleet voineet edes väittää vielä vähemmin näyttää, että Andrei Tiehänoff, joka kaupparekisterin mukaan jo Lokakuun 14. päivänä 1899. oli eronnut L. Tichanoff nimisestä yhtiöstä, oli myöhemmin kuin mainittuun aikaan kantanut saamansa omaisuuden, on Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden yllä kerrotun päätöksen, jättänyt huomioon ottamatta, mitä Pankinjohtaja Heikel ja Kauppias Hoikka yli edellä sanotun pöytäkirjan määräystä ovat vaatineet, sekä lukien perusteet tomana hyljännyt kanteen muissa osissa asiaa, jonka ohessa Pankinjohtaja Heikel ja Kauppias Hoikka tuomittiin korvaamaan Andrei Tuhanoffille hänen oikeudenkäyntikustannuksensa Kihlakunnanoikeudessa sadalla markalla ja Kovioikeudessa viidelläkymmenellä viidellä markalla. Hovioikeuden tuomioon ovat pankirjohtaja Heikel ja Varatuomari Lang kauppatoiminimi L. Tichanoffin konkurssipesän toimitsajamiehinä anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Andrei Tiehänoff on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska toiminimi 2. Tichanoffin konkurssipesän velkojat kokouksessa Marraskuun 12 päivänä 1901. ovat valtuuttaneet Pankinjohtaja Heikelin ja Kauppias Hoikan vaatimaan Andrei Tuhanoffilta konkurssi pesälle luovutettavaksi ainoastaan sitä omaisuutta, minkä hän oli testamentin nojalla saanut Kauppias Tihanoff vainajan kuolinpesästä, eikä heidän siitä yli menevää vaatimustaan siis voida ottaa tutkittavaksi, sentähden ja kun ei konkurssipesällä ole näytetty olevan lakiin perustuvaa oikeutta sanottuun omaisuuteen, katsoo Keisarillinen Senaatti etteivät Sankin johtaja Heikel ja Varatuomari Lang de siintuoneet syytä muuttaa sitä lop304
pupäätöstä, johon Hovioikeus yllä mainitussa tuomiossaan on johtunut ja jonka varaan asia siis jääpi, samalla kuin Parkinjohtaja Heikel ja Varatuomari Lang velvoitetaan yllä mainitussa toimessaan suorittamaan Andrei Theharoffille korvaukseksi hänellä täällä jutussa olleista kuluista seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asian omaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J. Holman. Andersin fl. lokman. Andersin Valentin Gummerus. J Nännund Joulukuun 27. päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleessa, omaisuuden voittamista konkurssipesälle koskevassa jutussa, jossa ovat Rovaniemen pitäjän Korkalon kylässä olleen kauppatoiminimen L. Tickanoffin konkussipesän toimitsijamiehet Ranhinjohtaja Aksel Hiikelja Varatuomari August Edvard Adolf Lang hakijoina sekä Kemijärven pitäjän Alakylän kylässä asuva Kauppias Gabriel Klementjeff vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Joulukuun 27. päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itselleen esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Haastatettuansa Gabriel Klementjeffin Rovaniemen pitäjän käräjkunnan Kihlakunnanoikeuteen ovat kauppatoiminimi A. Tiehänoffin konbussipesän uskotut miehet Ranhinjohtaja Heikel ja Kauppias Juho lämä: J. E. S. - C. A. - V. G. - J. N. B. 805 No 1277. Pag. 165. R.D. 1904.
Aappo Hoikka lausuneet että, sittenkuin sanotun toiminimen perustaja Kauppias Leontej Tichanoff Huhtikuun 14. päivänä 1892. tekemällään testamentilla oli määrännyt osan jälkeensä jaavasta omaisuudesta Gabriel Klementjeffille, joka oli Kauppiasricha noffin sisaren poika, ja veljensä pojalle, Rovaniemen pitäjän Ounasjoen kylästä kotoisin olevalle Talolliselle Andrei Tuhanffille, ehdolla että nämät jatkaisivat hänen liikettään entisellä toiminimellä "Aontej Tioha" noff Gabriel Klementjeff oli Kaupnias Tichanoffin kuoltua, hyväkseen käyttäen sanottua testamenttia, jotkanut toiminimen liikettä yhdessä Andrei Tichanoffin ja Kauppias Tiehansffin lesken Anna Margareta Tichanoffin kanssa, joka viimeksi mainittu sittemmin oli mennyt uuniin naimisiin Metsänpäällysmies Hjalmar Malmgrenin kanssa, sekä että Gabriel Klementjeff tovin lokakuun 8. päivänä 1899. tehdyllä välikirjalla oli Metsänpäällysmies Malmgrenille ja hänen äskennimitettylle vaimollensa luovuttanut perintöosansa Kauppias Tuhanoff - vainajan pesässä ja osansa puheena olevassa liikkeessä sitä vastaan että vastamainitut aviopuolisot antoivat Gabriel Klementjeffille omaisuutta yhteensä viidenkymmenentuhannen kuudensadan neljänkymmenenkahden markan kolmenkymmenenviiden pennin arvosta sekä sitoutuivat hänelle suorittamaan yhdeksantoistatuhatta kolmesataa viisikymmentäseitsemän markkaa kuusikymmentäviisi penniä korkoineen; mutta koska toiminimi L. Tuhanoff sitlemmin oli joutunut konkurssiin eikä mitään pesänselvitystä kauppias Tichanoff - vainajan jälkeen oltu pidetty eikä vuosihaastetta vainajan velkojille toimitettu ja Gabriel Klementjeff edellä kerrotun testamentin mukaan vielä oli pidettävä Kauppias Tichanoffin pesän osak käänä, ovat Pääkinjohtaja Heikel ja Kauppias Hoikka, heidän yllä kosketellussa toimessaan, vaatineet 800
että Gabriel Klementjeff velvoitettaisiin toiminimi L. Tichanoffin konkurssipesälle ei ainoastaan takaisin antamaan edellä mainitut viisikymmentätuhatta kuusisataa neljäkymmentäkaksi markkaa kolmekymmentäviisi penniä viiden prosentin korkoineen lokakuun 8. päivästä 1899. vaan myös kin luovuttamaan kaiken muunkin omaisuutensa. Sittenkuin Gabriel Klementjeff asiassa kuulusteltuna oli vastustanut rannetta, on Kihlakunnanoikeus, josja asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta lainkäyntikuluistaan, Helmikuun 19. päivänä 1903. julistamassaan päätöksessä hatsonut, että Gabriel Klementjeff yllä mainitun testamentin nojalla oli ruvennut toiminimi T. Tichanoffin osakeeäksi sekä ettei hän, vasten säännöksiä K. Kn 15. luvun 8. SS:sä ja 1.SS:ssä Marraskuun 9. päivänä 1868. annetussa asetuksessa velan maksusta kuolemantapauksessa ynnä muusta, ollut olivut oikeutettu toiminimestä eroamaan enrenkuin pesän velat oli maksettu, minkä vuoksi ja koska näitä velkoja ei ottu suoritettu ja toiminimen omaisuus oli luovutettu sen saamamiesten tyydyttämiseksi, Kihlakunnanoikeus on julistanut Gabriel Klementjeffin kuuluneen yhtiöön vielä sen tehdessä konkurssin ja hänen siis olevan velvollisen omaisuudellaan vastaamaan toiminimi T. Tichanoffin veloista se på määrännyt Gabriel Klementjeff in omaisuuden konkurssipesään luettavaksi, minkä ohessa Gabriel Klementjeff velvoitettiin sadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Penkirjohtaja Heikelille ja Kauppias Hoikalle heidän kulunsa asiassa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Gabriel Klemintjeff vetoamalla oli saattanut jutun, on Heinäkuun 30. päivänä 1904. antanut siinä tuomion; ja koska toiminimi L. Tiehunoffin konkurssipesän velkojat pitänässään kokouksessa Marraskuun 12. päivänä 1901. olivat jättäneet Pankirjohtaja Heikelin ja Kauppias Hoi807
kan toimeksi, heidän yllä sanotussa ominaisuudessaan, laillisen oikeudenkäynnin kautta koettaa voittaa Gabriel Klementjelfiltä mitä hän edellä mainitun testamentin perusteella oli saanut Kauppias Tichanoff - vainajan pesästä kantaa, mutta Heikel ja Heikka asiassa otetun haasteen nojalla Klementjeffiä vastaan olivat ajaneet ei ainoastaan tämmöistä kannetta vaan myöskin vaatineet häntä velvoitettavaksi sanotulle konkussipesälle luovuttamaan kaiken hänellä siihen aikaan, jolloin toiminimi L. Tichanoffin pesä konkurssiin luovutettiin, hallussaan olleen omaisuutensa sekä siten vaatimuksessaan menneet yli sen mitä heille oli uskottu, on Hovioikeus jättänyt Pankinjohtaja Heikelin ja Kauppias Hoikan häntun, mitä viimeksi mainittuun vaatimukseen tuli, heidän oikeudettomasti ajamanaan, varteen ottamatta; ja mitä Heikelin ja Hoikan kanteseen muuten tuli, niin ja koska Gabriel Klementjelf, toiminimi L. Tichanoffin kanssa Lokakuun 8. päivänä 1899. tehdyn välipuheen mukaan, silloin sovituilla ehdoilla, oli toiminimestä eronnut ja tästä asianmukaisessa järjestyksessä rekisteriviranomaiselle ilmoittanut eikä Klemutjeffiä, joka tähän aikaan jo oli toiminimeltä saanut mitä hänelle sanotun välipuheen mukaan oli tuleva, siis enää voitu katsoa toiminineen kuuluvaksi, on Hovioikeus, humaten Kihlakunnanoikeuden yllä kerrotun päätöksen, hyljännyt Heikelin ja Hoikan kanteen tässä osassa ja sen johdosta myöskin vapauttanut Sabriel Klemantjeffin hänelle Kihlakunnanoikeuden päätöksessä määrätystä velvollisuudesta korvata Pankinjohtaja Heikelille ja Kauppias Hoikalle heidän oikeudenkäyntikulunsa, minkä ohessa lankinjohtaja Heikel ja Kauppias Hoikka velvoitettiin ennen sanotussa toimessaan Gabriel Klementjeffille palkitsemaan hänen asiassa kärsimänsä kustannukset Kihlakunnanoikeudessa sadallakolmellakymmenelläviidellä markalla ja 508
Hovioikeudessa viidelläkymmenellävii dellä markalla. Hovioikeuden tuomioon ovat Pankinjohtaja Heikel ja Varatuomari Lang toiminimi L. Pichanoffin konkurssipesän toimitsijamiehinä anoneet muulosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Gabriel Klementjef on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja sen ohessa että Keisarillinen Senaatti hyväksyy Hovioikeuden tuomion, mikäli toiminimi I. Tichanoffin konkurssipesän nimessä tehty vaatimus Gabriel Klementjefin velvoittamisesta konkurssipesään luovuttamaan kaiken toiminimen konkurseen alkaessa hallussaan olleen omasuuden on jätetty varteen ottamatta katsoo Keisarillinen Senaatti, koska toiminimi A. Tiehanoffin konkurssipesällä ei ole lakiin perustuvaa oikeutta siihen omaisuuteen, jonka Gabriel Klementjeff on testamentin nojalla saanut Kauppias Tiehänoff- vainajan pesästä, etteivät Pankinjohta ja Heikel ja Varatuomari Sang ole esiintuoneet syytä sen loppupäätöksen muuttamiseen, johon Hovioikeus on tuomiossaan johtunut ja jonka varaan asia siis jääpi; minkä ohesja Pankinjohtaja Heikel ja Varatuomari Lang velvoitetaan yllä mainilässä toimessaan suorittamaan Gabriel Klementjeffille seitsemänkymmentä markkaa korvaukseksi hänellä täällä ollsista kuluista asiassa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J. G. Lehman. Andersin. J. G. Pihman - Anderois. Valentin Gummerus. 309
Register öfver Kejserliga Senatens för Finland Pustitie Departements Domar 1905. ruvisionssökande i ett mål äng återbekommande af vexel. Evert August, Handlande, ravisionsökande i ett mål änghyrsaftal m. m. akka Olli, Bonde, se Jankälä nu, Matti Bonde. Matti och Pekka, Bönder, se änkälä kuno, Ereehäradshöfding, revi sionssökande i ett mål äng bätt re rätt till fordringsbelopp Heikki, f. d. Poliskonstapel, revitionssökande i ett mål äng klander af testamente. Lennart, Vicehäradshöfding, bevi tal 395. 644 143 73 153 94 265. 265. Jaltinen, Karl Herman, Pläckslagare Ahlström Alakaara Alamall Alamolo Alfthan Alholm Alholm, Ida Sofia, se föregAllén, Å