Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Paavo Kolehmainen ja Wilho Lavikainen olivat vetoamalla saattaneet jutun on 8. päivänä Toukokuuta 1909. antamassaan tuomiossa katsonut, samaten kuin Kihlakunnanoikeuskin, että Pekka Wilho ja Antti Juho Luvikaisen järjentila puheena olevan välipuheen tekoaikana tosen oli ollut jossakin määrin heikontunut, mutta kun myöskin Maija Stiina ja Wilho Lavikainen olivat olleet läsnä sopimusta päätettäessä ja kumpikin ottaneet osaa sen tekemiseen ja sopimus siis oli pidettävä kaikkien pesän osakasten yhteisestä suostumuksesta tehtynä, on Kovioikeus näillä ja Kihlakunnanoikeuden mainitsemille perusteilla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon ovat Juho Paavo Kolehmainen ja Wilho Lavikainen anoneet muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämien jutun ja katsoo selvitetyksi, että Pekka Wilho ja Antti Juho Lavikainen puheena olevan metsänhakkanoikeutT. J. Wabel ta koskevan välikirjan tekoaikana ovat ärjentilaansa nähden olleet pätomät Emät tekemään laillisesti sitovua sopimusta, jonka vuoksi Keisarillinen Senaalti harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, julistaa sanotun välikirjan mitättömäksi Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Kejsarillinen Suomen Senaatti: Wahlunnan. Marois Lillonen B. Annaberg K. R. Halonen. 73
Tammikuun 31. päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senuutin sännio nostorahalla Keisarillisasta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa suumistu koskevassa jutussa, jossa Kruununnimismies Axel Forsberg, Antuari pitäjän Ilmatorolan kylästä, on hukijana ja Renki Herman Jäppinen saman pitäjän Talikkalan kylästä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 31. päivänä Tammikuuta 1912 Keisarillinen Senuulli on itsellen sä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kiral ja mistä saanut tietvä seuraavaa. Kruununnimismiehelle Torsbergille toimituttumansa haustaen nojalla on Herman Jäppinen Aukaan pitäjän kiijäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lauennet, että hän eli, pesluuduttuaan 20 päivänä Maaliskuuta 1899. Kruununni mismiehen Forslagin palodukseen ela tuksesta ja 20. markan rahullisesta vuosipalkasta, lommul Kruununnimismieheltä Forstavilla linkien sanotusta jaivasta 1. päivänä Marraskuuta 1904 ja sen ohessa, Kruununvoudin HjulmaEriksonen muutettua Kruununnimis läsnä: P. W. A. J.  P. K. H. Tm No 121. Siv. 246. R.D. 1909.
miehen Forsbergin asumaan taloon ja sovittua siitä Forsbergin kanssa, lämän kihoituksesta 1 päivän Toukokuuta 1900 ja 1. päivän Joulukuuta 1903. välisen ajan eli siis kolme vuotta seitsemän kuukautta palodlut myöskin Kruunun voudin Eriksonen renkinä loivoin, Kuununnimismiehen Sorsbragin uskottetun mukaisesti, suuvansa siitä Kununun voudittu Eriksonilla, paitsi tämän hänelle antamaa mokaa ja asuntoa, ralupalkkaa 10 markkaa kuukaudella. Mutla kun Kruununvouti Erikson, jota Heman Jäppinen oli Kihlakunnanoikeu dessa vaatinut velvoitettavaksi Juppi sille suorittamaan puoloduspalkkaa puheena olevalla ajalla, Kihlakunnan oikeudessa oli vapautettu tuota palkkua maksumasta, syystä että Herman Jäppinen oli ryhtynyt Kruununvouden Eriksonen palvelukseen Kruununnimismiehen Forsbergin käskystä ja että Kuusminvouti Eriksen oli suorittanut siitä korvauksen. Kruununnimismiehelle terskrigille antamalla Herman Jäppiselle elatuksen, sekä Kruununnimis mies Norrberg, joka ei ollut ottut oikeutet tu, itse siitä hyötyvksensä, pitämään Herman Jäppistä Kruununvoudin Eniksonin päiviluksessa, näin ollen ja än hon kerrotulla luvalla hyötyä siitä nautilluaan itse oli velkapää suorittamaan Herman Juppiselle hänen kysymyksessä olevasta palveluksestaan tuleviin palkan, on Herman Jäppinen vaati mel Kruununnimismiehen Sorslagen velvoittamista suorittamaan Herman enppiselle edellä mainitulla palvelus njutta 10. markkaa huukaudelta eli siis oleensa 420. markkaa ja korvaamaan Jäppisen oikeudenkäyntikulut Kruununnimismiehen Forsbergin vastustettua hannella on Kihlakunnanoikeus 14. päivänä Marraskuuta 1906 ja testamallaan puutoksella siinä mainituilla perusteilla hyljennyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Hermän Jäppinen oli velonmalla saat lanut jutun, on 12. päivänä. Kesä kuuta 1909. antamassaan tuomiossa lausunut selvitetyksi, eller Herman Piipinen ollessaan Kruununnimis77
miehen Stomlergin paloduksessa oli tämän kehoituksesta kolmen vuoden ja seitsemän kuukauden ajan tehnyt työ lin myöskin Kruununvoudille Eriksson ille; minkä vuoksi ja kun ei oltu näy lelle, ellei Herman Jäppinen olisi siloulunut palodemaan Eriksasia ei korvauksella, joka Jäppisen luosta toimesta vanlimaa konnusta voitupitää kohtuuttamana, se kun ei oi näkään ollut suurempi sitä etua, mi ki Kruununnimismiehelle Forsbergille oli katsottava hoituneen sen kautta llä hänen ollut tarvinnut antaa 16 man Juppiselle ruokua tämän tehdessa ylempänä mainitun ajan työla myöskin Kruununvoudille Eriksson ille, Henockaus on velvoittunut Kruununnimismiehen Stombergin kuittia vastaan Herman Jäppiselle heti suorittumaan vaaditut neljäsataa kolme kymmentä markkaa ja kahdellakymmenellä markalla korvaamaan jop pisen Kihlakunnanoikeudessa asiasla karrimat kustannukset Hovioikeuden tuomioon on Kruununnimismies Försborg anonut muu losta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Herman Jäppinen on vaslannut Keisarillinen Senuatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Kruununnimismies Forsberg och esiintuonut syyti muuttaa Hovikauden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysy väksi; ja velvoitetaan Kruununnimismies Forsberg suorittamaan Herman Piippiselle, korvaukseksi hunella tuolloi julussa olloista kuluista, kuusikym mentei markkaa tulee kaikki asian omaiset noudullakoot Keisarillinen Suomen Senuutti Yhkunnano Marian krono Suomen R. Annberg, K. R. Helanen. T. Jänulet 10
Tammikuun 31 päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, testamentin moitetta koskevassa jutussa, jossa ovat Talolliset Juho Ryynänen ja hänen vaimonsa Maria Liisa Väisänen, Taavetti Puurunen ja hänen vaimonsa Vilhelmiina Väisänen sekä Oskar Puurunen ja tämän vaimo Ada Väisänen, Leppälahden kylästä, Talollinen Taavetti Ryynänen ja tämän vaimo Tiina Näisänen, Väiselänmäen kylästä, Talollisen Ivar Väisäs vainajan leski Anna Jääskeläinen, lastensa Aaro, siina ja Anna laisasen holhoojana, Karvasalmen kylästä, Talolliset Lappo Räihä ja hänen vaimonsa Maria Loviisa Hujanen, Paavo Hashonen ja tämän vaimo Johanna Karoliina Hujanen ynnä huolleen Talollisen Jahvetti Hujasen vaja valtaisen pojan August Hujasen holhooja Antti Hujanen, Onkiveden kylästä, kaikki Lapinlahden pitäjää, hakijoina sekä Talollisen Aapeli S. W. A. J. P. - B. t. R. H. ma No 122 Pag 282 R. Z. 1904
Väisäs-vainajan leski Heleena Kärkkäinen, viimeksi mainitusta kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 31 päivänä Tammikuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä mikäle nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Helena Kärkkäiselle toimituttamansa haasteen nojalla ovat Juho Ryynänen ja hänen edellä mainitut asiakumppaninsa, ilmoittaen että heistä olivat Maria Liisa, Vilhelmiina, Ida ja Tiina Väisänen 12 päivänä Joulukuuta 1905 rintaperillisittä kuolleen Aapeli Väisäsen sisaria, Anna Jääskeläisen holhotit Aapeli Täisäsen velivainajan SvarJäisäsen lapsia, Maria Lovisa ja Johanna Karoliina Kujanen Aapeli Väisäsen huolleen sisaren Johanna Väisäsen tyttäriä sekä August Hujanen Johanna Taisasen poikavainajan Jahvetti Hujasen poika, ja että he niinmuodoin olivat Aapeli Väisäsen lähimpiä perillisiä, Lapinlahden pitäjän käräjiä kunnan Kihlakunnanoikeudessa kertaneet, Ata Aapeli Wäisänen ja Heleena Kärkkäinen olivat 4 päivänä Maaliskuuta 1898 tehdyllä testamentilla omaisuudestaan määränneet muun muassa, että toisen heistä huoltua eloon jäänyt saisi kaiken Aapeli Jäisäsen ja Hekena Kärkkäisen niin kiinteän kuin irtaimen omaisuuden täydellä omistusoikeudella hallintaansa, minkä testamentin Heleena Parkhäinen oli säädetyssä järjestyksessä valvonut; mutta kun Aapeli Väisänen sanottua testamenttia tehdessänsä ei ollut ollat terviessä järjessä ja täydessä ymmärryksessä eikä siis voinut punnita tehojaan, ovat Juho Ryynänen ja hänen asiakumppaninsa vaatineet, että mainittu testamentti, jota sitä paitsi ei oltu tehty lain saatamällä tavalla, julistettaisiin mitättömäksi ja Helena Kärkkäinen velvoitettaisiin jättä mään Aapeli Väisäsen jäämistö lailliseen jakoon Juho Ryynäselle ja hänen asiakumppaneilleen. Heleena Kärkkäisen vastustettua hän netta, on Kihlakunnanoikeus 5 päivänä Helmikuuta 1905 julistamallaan päätöksellä katsanut käyneen selville, että puheena oleva testamentti oli laadittu niin tavoin kuin testamentin tekemisestä Perintökaaren 16 luvun 1 SS:ssä säädettiin; mihin nähden ja 78
kun oli näytetty, että Aapeli Jäisänen testamentin tekoaihana oli ollut täydessä järjessään Kihlakunnanoikeus on hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Ryynänen ja hänen asiakumppaninsa vetoa malla olivat saattaneet jutun, on tuomiolla 31 päivältä Heinäkuuta 1909 jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan Hovioikeuden tuomioon ovat Juho Ryynänen ja hänen asiakumppaninsa anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, Johan Heleena Härkkäinen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Juho Ryynänen ja hänen asiakumppaninsa ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi, ja velvoitetaan, Juho Ryynänen asiakumppanaineen suorittamaan Heleena Kärkkäiselle, korvaukseksi hänellä täällä jutussa ollaista kuluista, kuusikymmentä markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J W. Kurmo Mannus Peltonen B. Amberg K. R. Helanen B. Amberg K. R. Helanen B. Amberg K. R. Helanen Trennett Helmikuun 1 päivänä 1912. SS: Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa sukulunastus oikeutta koskevassa nostjutussa, jossa ovat Loismiehet Heikki Juhonpoika Lopina, nuorempi, ja Heikki Juhonpoika Lopina, vanhempi, Spanlahden pitäjän Havuraaran kylästä, hakijoina sekä Tohmajärven pitäjässä oleva osakeyhtiö "Värtsilä Aktiebolag vastaajana: Annettu Oikeusosastossa, 1 päivänä Helmikuuta 1912 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Heikki Lapinan, nuoremman, isä ja vanhemman Heikki Lopinan veli Juho Juhonpoika Lopina välikirjalla 3 päivältä Syyskuuta 1883 oli toiminimelle T. L. Lappes arfvingar tuhannen markan hinnasLäsnä: D.V. t. - J. P. B. A. - R. H. SS. 7. No 125. Tåg. 323. R. D. 1909.
ta luovuttanut lampuotioikeutensa Suomen Valtion lunastamaan, Soanlahden lahjoitusmaahan kuuluvaan tilaan No 2 sanotussa Havuvaaran kylässä ja Keisarillinen Senaatti 19 päivänä Marraskuuta 1906 antamallaan tuomiolla julistanut osakeyhtiön "Värtsilä Aktiebolag", jolle toiminimen" N. L. Arppes arfvingar" oikeus tilaan oli siirtynyt, mainitun tilan lailliseksi haltijaksi sekä tila senjälkeen. Keisarillisen Senaaten Kamaritoimituskunnan 27 päivänä Helmikuuta 1907 antamalla perintökirjalla oli myyty osakeyktiölle perinnöksi, ovat Heikki Lopina, nuorempi, ja Heikki Lopina, vanhempi, Korpiselän pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa haasteen nojalla vaatineet että, koska Juho Juhonpoika Lopina oli perinyt puheenalaisen tilan isältään Juho Antinpoika Lapinalta ja se siis Juho Juhonpoika Lopinalta ole ollut perimysmaata, tila sukulunastusoikeudella edellä mainittua Oikeuteen talletettua tuhannen markan luovutuskintaa vastaan tuomittaisiin joko puoleksi heille kummallekin tahi kokonaisuudessaan nuoremmalle Heikki Lopinalle. Osakeyhtiön puolesta on kannetta vastustettu ja pyydetty korvausta oikeudenkäyntikuluista; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus on 28 päivänä Marraskuuta 1907 julistamallaan päätöksellä, koskei kysymyksessä oleva tila ollut sen luontoinen että Heikki Lopina, nuorempi, ja Heikki Lopina, vanhempi olisivat oikeutetut sen sukuun lunastamaan, hyljännyt heidän kanteensa ja velvoittanut heidät, yhteisesti tahi kummalla varoja oli, kahdellakymmenellä viidellä markalla korvaamaan osakeyhtiön "lästsilä Aktiebolag oikeudenkäyntikulut; ja oli Heikki Lopina, nuorempi, ja Heikki Lopina, vanhempi, oikeutettu takaisin saamaan Kihlakunnanoikeuteen tallettaman. 30
sa sukulunastusrahan Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Heikki Lopina, nuorempi, ja Heikki Lopina, vanhempi, olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 28 päivänä Elokuuta 1909 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Heikki Lapinan, nuoremman, ja Heikki Lopinan, vanhemman, viidelläkymmenellä markalla korvaamaan osakeyhtiölle Värtsilä Aktiebolag" sillä Hovioikeudessa asian vuoksi olleet kustannukset. Hovioikeuden tuomioon ovat Heikki Lapina, nuorempi, ja Heikki Lopina, vanhempi, anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, jonka kaksoiskappaleen osakeyhtiö Pärtsilä Aktiebolag on täältä perinyt siihen kuitenkaan vastaamatta. Keisarillinen Senaatti on tutki nut tämän jutun ja katsoo, etteivat Heikki Lopina, nuorempi, ja Heikki Lopina, vanhempi, ole esiinT. Jänufelt tuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Heikki Lapina, nuorempi, ja Heikki Lapina, vanhempi, suorittamaan osakeyhtiölle Wärtsilä Aktiebolag maksut sen kappalees ta tätä Keisarillisen Senaatin tuomiota, kaksikymmentäkolme markkaa. Tätä kaikki asianomaiset neudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. J Wahlunnon Cajanus Peltonen B Annaberg K. R. Helonen B Annaberg K. R. Helonen 81
Den 1. Februari 1912 Kejserliga Senatens för Finland rätt inkommit mål, angående bättre rätt till egendom, emellan jers stad, sökande, samt sysslömännen i Fabrikanten Jaakko Kauppis, från staden Nikolai stad, till konkurs upplåtna beVicehäradshöfdingen Edvard Edel man, tillstädeskommen, och Tisprocenten Juho Juselius uti blifven svarande: Gifven i fasti tiedepartementet den 1 Februari ri 1912. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem inkäntat följande: Efter Vicehäradshöfdingen Edelman och desponenten Juselius uti dessas svarangifna egenskap ågången skrift lig stämning har å nämnda finnas ägnar inför Rådstufvurätten i Nikolai lad anförts: att finnan målets i Te3de 2. H. A. f. S. - B. l. B. K. No 126. Pag. 32. R. D. dem uti ett, på nedsatt raisions skilling från Kejserlige Wasa Hoffinnan Auktriska Aktiebolaget. J. E. G. Ingeniestyrå i Helsing. 1911.
cember månad 1909 med Jaakko kauppi träffadt mundligt aftal åt Kauppi förhyrt fyra dektriska meto ver, markena C. G. och S. E. G., om 32, 1 1/2 och 1/2 hästkräfter, en vertilator No 10257 samt en dyramo, merket 11. 2, med till dem hörande upparåter på vilkor, bland Annal, att Kauppi skulle, så snart aflakt blifvit genom skriftligt kon trakt likräftadt, till finnan erlägga 290 mark samt sedermera hvarje må nad 100 mark samt med rättighet för honom att tillhandla sig materne genom betalning af dessas pris 1542 mark 50 penni, men att Kauppi, innan han hunnit underteckna kontraktet och erlägga någon del af hyran blifvit för sätt i kenkurs, hvarför aftalet icke full följts; och enär Vicehäradshöfdingen Edel man och Tisponenten Juselius såsom sysslomän i Kauppis konkurs vägrat att till firman utgifva ofvannämnda må skinen, hvilka ehuru tillhöriga förman, ännu befunno sig i konkursboets värje, har å finnans vägnar yrkats vice häradshöfdingen Cdelmans och Dispementen Juselius förpligtande att till förman öfverlämna desamma, hvarhos anhallits att firman måtte tilldömas godt görelse för rättegångskostnaden. Efterdrade näromål hafva Vicehäradshöfdingen Edelman och desponenten  Juselius påstålt, att något hyresastalan jande sagda markiner icke ingåtts emellan firman och Jaakko Kauppi, utan hade Kauppi af firman tillhandlat sig desamma; och hafva Vicehäradshöfdingen Edelman och Dispenenten Jusi lius förty anhållit om förkastande af käromålet; därå och sedan jämväl Jaak ko Kauppi blifvit i saken hörd Råd stufvurätten uti den 21 November 1910 afsagdt utslag utlåtit sig i målet och på upptagna skäl ålagt tillhärads höfdingen Vehlman och Tespenenten fulius att såsom sysslemän i Jakko Kauppis konkurs till finnan öfverlåne na oftanämnda markmer, hvarjemte Edelman och Juselius skyldigkänts att af konkursbets medel ersätta förman den kostnader å rättegången med åttio fem mark. 83
Hefrätten, under hvars pröfning Vicehäradshöfdingen Edelman och Disponenten Juselius i väderäg dragit må let, här medels dom den 18 Juli 1911, enär af förman medgifvits att ifrågavarande maskiner öfverlämnats åt Jaakko Kaup pi redan i slutet af år 1909 utan all utredt blifvit att detta skett under före behåll att eganderätten till dem fort farande och intill den mäskinenens åres blifvit till fullo guldet skulle tillkomma firman, med upphäfvande af Råd stufvurättens utslag, förkastat den å för mans vägnar i målet utförda talan Uti lopallens dem här merberörda firma anhållit om ändring me dels hit ingifven deduktion, den till häradshöfdingen. Edelman bemält. Kejserliga Senaten har tagit målel i öfvervägande och finner firman Erkteska Aktiebolaget. A. G. Ingenius byra i Helsingfors icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvannämnda dom, vid hvilken förty kommer att förblifva; och kännes finnan skyldig att med sextio mark godtgöra Vice T. Jäanusolf häradshöfdingen Edelman hans här tädes i målet hafda umgälder. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länderalle, som vederbör, till efterrättelse länderKejserliga bruten för Finland: Ullkunnan Maria Peltonen. Wahlmmans Manni Peltonen. B. Amberg K. R. Helanen 81
Helmikuun 2 päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulhoosa, palkkiota koskevassa jutussa, jossa Ravintolanpitäjä Karl Edvard Jonsson, Helsingin kaupungista, on hakijana ja Savonlinnan kaupunrissa asuva Merikapteeni Henrik Kock vastaajana: Annettu Oikeus osastossa, 2 päivänä Helmikuuta 1912 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Savonlinnan kaupungin Raastuvan oikeudessa on Merikapteeni Kock Karl Edvard Jonssonille toimituttamansa kirjallisen haasteen nojalla kertanutet tä, kun Karl Edvard Jansson talvella vamna 1906 oli aikonut myydä omistamaan sa, Säämingin pitäjän Pihlajaniemen kylässä olevaan Pullinlahden tilaan kuuluvan Särkilahden ulkopalstan metsineen 9,000 markan hinnasta, oli Merikapteeni Leik, joka syksyllä vuonna 1905 oli yhdessa Karl Edvard Jonssonin kanssa tarkasLäsnä: D. W. A. J. P. B. A: A. R. H. A. Dek. No 136. 35 Sag. 949 Rd ag. L. J. R. D.
tanut sanotulla palstalla kasvavan musän, Karl Edvard Jonssonille ilmoittanut katsovansa tuon hinnan metsän arvoon nähden liian alhaiseksi sekä tarjoutunut palkkiota vastaan uudestaan tarkastamaan mainitun metsän, jolloin Karl Edvard Jonsson, suostuen Merikapteeni Kockin tarjoukseen, omasta alotteestaan oli luvannut Koikille maksaa palkkioksi metsän lukemisesta ja arvioimisesta kolmannen osan siitä rahamäärästä, mikä Särkilahden palstasta myytäessä saataisiin yli 10,000 markan, ja että Merikapteeni Kock tämän sopimuksen perusteella sitten oli lukenut ja arvioinut palstalla olevan metsän ja ilmoittanut Karl Edvard Jonssonille palstan metsineen olevan 20,000 markan tahi ainakin 15,000 markan arvoisen, minkä jälkeen Karl Edvard Jansson saamansa ilmoituksen johdasta oli korottanut palstan hintaa ja samana talvena myynyt sen metsineen Ruokolahden pitäjässä olevalle Osakeyhtiö Tornatorille 18,000 markan hinnasta mutta kun Karl Edvard Jansson ei ollut taipunutkaan maksamaan Merikapteeni Kockille mitään palkkiota metsän lukenisesta ja arvioimisesta, on Merikapteeni dock, nojautuen väittämäänsä asianosaisten väliseen sopimukseen, vaatinut Karl Edvard Jonssonia velvoitettavaksi hänelle suoittamaan kolmannen osan niistä 8,000 narkasta, joilla palstan myyntihinta oli poussut yli 10,000 markan, eli siis 2666 markkaa 66 penniä sekä korvaamaan hänen oikeudenkäyntikulunsa. Asiassa kuulustettuna on Karl Edvard Jansson kieltänyt tehneensä Meikapteeni Kockin kanssa mitään todellista sopimusta Siirkilahden palstalla olleen metsiin lukemisesta ja arvioimisesta ja Koikille siitä tulevasta palkkias ta sekä, näittäen että Merikapteeni Kock, joka ei ollut sanotun halstan myyntiä välillä nyt eikä muutenkaan ollut ollust Jonsson in ja Osakeyhtiö Tornatorin väliseen kauppaan nähden missään tekemisissä, palstulla olleen metsän arvosta Jonssonille tekemistään huomautuksista oli tullut yllin kyllen palkituksi siten, että Jonsson oli hakannut erään Merikahteeni Kockin tunnustaman ja Joossenin asettaman 86
200 markan suuruisen rekselin, anonut kanteen hylkäämistä. Raastuvanoikeus on 9 päivänä Syyskuuta 1907 julistamassaan päätöksessä mainitsemillaan syillä velvoittanut Karl Edvard Jonssonin kuittia vastaan Meri kahteeni Kockille suorittamaan vaada, tut kaksituhatta kuusisataa kuusa kymmentäkuusi markkaa kuusikymmentä kuusi penniä ja sen ohessa viidelläkymmenellä markalla korvaamaan oikeudenkäynnin Merikapteeni Kockille tuttamat kustannukset Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Karl Edvard Jansson vetoamalla oli saattanut jutun on 14 päivänä Elokuuta 1909 anta mallaan tuomiolla, koska oli selvitetty että Karl Edvard Jensson oli sitoutunut, suorittamaan Merikahteeni Koikille kolmannen osan siitä rahamäärästä, jonka Jensson, myydessään puheenaolevan palstan, kunpahintana saisi yli kymmenentuhannen markan, palkkioksi siitä, että Kock oli hänelle ilmoittanut arvioimallansa palstalla olevan metsän todellisen arvon, jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, ohon Raastuvanoikeus päätöksessään oli johtunut, sekä velvoittanut Karl Edvard Janssonin seitsemälläkymmenel läviidellä markalla korvaamaan Merikahteeni Kockille hänellä Hovioikeudessa ollut kulut Hovioikeuden tuomioen on Karl Edvard Jonsson anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Mirikapteeni Koik on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Karl Edvard Jonsson ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Karl Edvard Jonsson suorittamaan Merikahteeni Koikille hänellä täällä jutussa olleiden kulujen korvaukseksi kahdeksankymmentäviisi markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudattakolKeisarillinen Suomen SenaattiV, Grenman Mannes Peltonen. B. Amberg. K. R. Helanen Allan Dahlbeck 87
12. Helmikuun 3 päivänä. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla. Keisaril lisesta Wiipurin Hovioikeudes ta tulleessa, velkomusta koskovassa jutussa, jossa Talolliset Mauno Pennanen, Muolan pitäjän Sormulan kylästä, ja Juho Törsänen, saman pitäjän. Kyyrölän kylästä, ovat hakijoina, sekä Varatuomari Fritz Wirk, Wiipurin kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa, 3 päivä nä Helmikuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itvelleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä. saanut tietää seuraavaa: Anolan ja Heinjoen pitä jäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Varatuomari Erik Mauno Pennaselle ja Juho sänsäselle toimituttamansa kirjoillisen haasteen nojoilla lausunut, että Pennanen ja Kämä Läsnä: D. W. A. J. P. B. t. R. H. Torg 305. R. D. 1900 No 139.