Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Raastuvanoikeus kumminkin tuomitsisi Mynttisen Aleksander Kiljan derille maksamaan jotakin hänen vaatimastaan määrästä, katsonut että tuomittavasta määrästä oli pantava kuittaukseen ne kolmeenkymmeneentuhanteen markkaan nousivat vastasaatavat, jotka Mynttisellä oli Matti Muttalalta; anoen Mynttinen sen ohessa korvausta oikeudenkäyntikutuistaan. Sittenkuin Matti Muttalaakin oli kuulusteltu, on Raastuvanoikeus Tammikuun 17 päivänä 1916 julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Matti Muttala oli avoimella siirrolla Aleksander Kiljanderille luovuttanut kanteen perusteeksi pannut vekselit perimistä varten ja että Kalle Mynttisellä sentähden oli katsottava olevan oikeus tämän jutun yhteydessä Kiljanderiakin vastaan tehdä väitteitä ja vaatimuksia, joihin Mynttisen suoranainen suhde Muttalaan voi antaa oihettä. Ja samalla kuin Raastuvanoikeuston osaksi lakiin perustumattomina ja osaksi näyttämättöminä hyljännyt Kalle Myntti sen väitteet, on Raastuvanoikeus Maaliskuun 29 päivänä 1858 annetun Pekselisäännön nojalla velvoittanut Kalle Mynttisen, saadessaan alkuperäiset vekselit kuitattuina, maksamaan Aleksander Kiljanderille kaksituhattaviisi sataa markkaa kummankin vekselin määrästä eli yhteensä viisituhatta markkaa viiden prosentin vuotuisine korkoineen haastipäivästä Kesäkuun 26 päivästä 1915 lukien kuitenkin niin, että Kalle Mynttisellä oli valta kuitata tätä velkaansa Raastuvanoikeuden 23 päivänä Huhtikuuta 1914 julistamaan päätökseen perustuvalla vekselisauta. vallansa Matti Muttalalta kolmella tuhannella kuudellasadalla markalla kuuden prosentin korkoineen Helmikuun 26 päivästä 1914 alkaen kuittauspäivään saakka ynnä kolmannes prosentinprovisionineen vekselin määrästä sekä protesti - ja sen yhteydessä tuomitulla oikeudenkäyntikulujen korvauksella seitsemälläkymmenelläviidel155
lä markalla, siitä kuitenkin vähennet tynä jo maksetut viisikymmentäviisi markkaa kaksikymmentäneljä penniä Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kalle Mynttinen oli vetoamalla saattanut jutun, on Kesäkuun 30 päivänä 1916 antamallaan tuomiolla jättänyt sen edelläkerrotulta kohden Raastuvanoi keuden päätöksen varaan, kuitenkin siten että Kalle Mynttinen oikeutettiin, jos hän katsoi olevan siihen syytä, erittäin hakemaan kuitattaviksi ilmoitta miaan vastasaatavia Matti Muttalalta, mikäli niitä ei oltu tässä jutussa kuitattaviksi hyväksytty. Hovioikeuden tuomioon on Kalle Mynttinen anonut muutosta perustetmalla, johon Aleksander Kiljander on vastannut. Keisarillinen Senaatti katsoo näytetyksi että Aleksander. Kiljander on saanut kysymyksessä olevat vekselit Matti Muttalalta perittäviksi ja että asia sen vuoksi voimassa olevan Pekselisäännön 15 ja 85 SS:n perusteella on arvosteltava sen suoranaisen suhteen156 mukaan, missä Kalle Mynttinen on Matti Muttalaan; ja koska näytetty on että Kalle Mynttinen on kirjoittari tunut vekseloihin hyväksyjäksi ainoastaan hankkiaksensa Matti Muttalalle tilaisuuden rahan saantiin ne myymällä, ja Muttalalla niin ollen ei ole vekselien perusteella mitään saatavaa Kalle Mynttiseltä, harkitsee Keisaris linen Senaatti oikeaksi, kumoten Hovi oikeuden tuomion ja Raastuvanoikeuden päätöksen, hyljälä Aleksander Kiljanderin jutussa ajaman kanteen ja velvoittaa. Kiljanderin neljättäsadalla markalla korvaamaan Kalle Mynttisellä Raastuvanoikeudessa ollut oikeudenkäyntikulut. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen. Suomen Senaatti tiin Saanbonde Alpot Luksiala. tiin Saanbomk. Alhel Luksiala. B. Anneberg. Samuli Koski. A. W. Brununen 1. Harrj kyrotti.
Den 14. Februari 1917. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsätt revisionsskilling, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit fordringsmål, emellan Godsegaren Emil von Haartman och dennes hustru, Thyrä von Haart man, från Stennäs egendom i Pyttis socken sökande samt aflidne Bankdirektaren Johan Pelkonens ensaEmilia Pelkonen äfvensom barn Studeranden, tino Elsa Emilia Pelkonen och Artisten Alho Veikko Pelkonen, alla från Willmanstrand stadsamt Assforsmannen Ilmari Pelkonen, från residensstaden Petrograd i Kejvardömet Ryssland, svarande. Gifven i Justitiedepartementet den 14 Februari 1917. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig fordragas och af dem inhämtat följande: Sedan Rådstufvurätten i Willmanstrand på yrkande af Emilia Pelko nen, för egen del och såsom för tiden förmyndare för tino Elsa Emilia Pelkonen, samt Artisten Pelkonen och Och 4. t. f. R. B. 5. lt. 157 No 329. Pag 270. R. T. 1915.
Aforsmannen Pelkonen genom den 2. December 1907 afkunnadt utslag ålagt Thyrä von Haartmans moder Restauratrisen Mathilda Gustavsson, hvilken den 20 Mars 1899 till Bankdirektören Pekonen utfärdat en skuldsedel, lydande å 4000 mark och löpande med sex procents årlig ränta, att emot återfående af sagda skuldsedel i original behörigen kvitterad, till Emilia Pelkonen och hennes medparter utgifva skuldsedelns oguldna innehåll 12150 mark och i ränta, beräknad från den 30 Maj 1901 till den 1 Januari 1904, fordrade 1883 mark 25 penni af vensom 500 mark i rättegångskostnadsersättning samt såväl Kejserlige Viborgs Hofrätt genom dom den 1. April 1910 som Kejserliga Senaten medelst den 11 Juli 1912 gifven dom fastställt Rådstufvurättens förenämnda utslag, så hafva Emilia Pelkonen och hennes medparter, efter stämning å makarna von Haartman, vid Rudstufvurätten i Helsingfors, med förmälan att Mathilda Gustavsen under ofvanbeskrifna rättegång aflidit i sistnämnda stad, där hon senast varit bosatt, samt att hennes efterlämnade bo skiftats emellan hennes rätte innehafvare, yrkat att styra von Härtman, som tagit arf efter sin förbemälda moder Mathilda Gustavisen, och Godsegaren von Haartman matte åläggas att personligen eller den af dem som tillgång egde, till Emilia Pelonen och hennes medparter utgifva förberörda skuldsedels återstående kapitalbelopp 12150 mark jämte sex procents årlig ränta därå hon den 30 Maj 1901 I saken hörde hafva makarna von Haartman genmält, att de såsom Mathilda Gustanssons enda rättsinnehafvare den 23 November 1912 erbjudit sig att betala Emilia Pelonens och hennes medparters tillgodohafvande enligt Kejserliga Senatens förberörda dem emot återbekommande af annämnda skuldsedel i original, behörigen bevitterad, men att någon betalning icke kunnat ifrågakomma 158
af orsak att skuldsedeln icke utgifvits, äfvensom att, enär Emilia Pelkonen och hennes medparter icke i ofvanbeskrifna rättegång fordrat af Mathitda Gustafsson mera ränta å kapitalet än det belopp Kejserliga Senaten utdömt samt ej heller förbehållit sig rätt att utföra särskild talan beträffande ränta utöfver namnda belopp, Emilia Pelkonen jämte medparter förlorat sin talan därom; och hafva makarna von Haartman, jämte det de förklarat sig fortfarande villiga att erlägga innehållet af Kejserliga Senatens dom, emotsett förkastande af käromålet i öfrigt Genom den 26 April 1913 afkunnadt utslag har Rådstufvurätten marest parterne å ömse sidor gjort anspråk på ersättning för rättegångskostnaderna, i saken sig utlåtit; och enär Emilia Pelkonen och hennes medparter uti omordade, genom Kejserliga Senatens åberopade dem af den 11 Juli 1912 afgjorda rättegång icke förbehållits rätt till ränta å deras i frågavarande fordran utöfver det belopp af ettusen åttahundra åttatiotre mark tjugufem penni, som dem genom domen tillagts, har Rådstufvurätten, med tillämpning af 1 och 28 21 kap. Rättegångs Balken, förklarat Emilia Pelonen och hennes medparter icke hafva vidare talan å ränta utöfver nyssnämnda belopp, hvarför käromålet i antydda del lämnats utan afseende. Vidkommande sedan målet i öfrigt har Rådstufvurätten ålagt Godsegaren von Haartman och fyra von Haartman att deras ätagande likmätigt gemensamt eller i man af tillgång emot återbekommande af originala skuldsedeln behörigen kvitterad till Emilia Pelkonen och hennes medparter gemensamt utgifva å hufvudstolen oguldna tolftusen etthundra femtio mark jämte ränta ettusen åttahundra åttatiotre mark tjugufem penni eller således sammanlagdt fjortentusen tultiotre mark tjugufem penni; men som makarna von Haartman obe139
stridt redan före rättegången erbjudet beloppet åt Emilia Pelkonen och hennes medparter, blef dessas yrkande på rättegångskostnadsättning förkastadt; Daremot skyldigkändes Emilia Pelkonen och hennes medparter att gemensamt eller den af dem som tillgång egde, med trehundra mark godtgöra makarna von Haartman dessas kostnader och besvär i målet. lofrätten under hvars pröfning Emilia Pelkonen och hennes medparter i vadeväg dragit målet, har genom däri den 1 November 1915 gifvon dom låtit vid Rådstufvurättens utslag bero i öfrigt utom att enär ifrågakomna af Mathilda Gustavson den 20 Mars 1899 utfärdade skuldsedel, för hvars infriande måkärnä von Haartman såsom. Mathilda Gustavsons rättsinnehafvare vore ansvariga innehöll förpliktelse att å skuldsedelns kapitalbelopp gälda sex procents årlig ränta samt den omständigheten att Mathilda Gustavson uti Rädstufvurättens i Killmanstrand den 2 December 1907 afkunnade, sedermera af Kejserliga Senaten genom dess den 11 Juli 1912 gifna dom gillade utslag ålagts att emot återbekommande af originala skuldsedeln kvitterad till Emilia Pelkonen och hennes medparter utgifva i kapital tolftusen etthundra femtio mark och i ränta ettusen åttahundra åtta tiotre mark tjugufem penni, icke funde belaga vederbörande fordringsigare den i skuldsedeln honom tillförsäkrade rätten att utbekomma ränta tills full lifvid skedde, makarna von Haartman ålagts att utöfver hvad Rådstufvurätten allaredan utdömt till Emilia Pelkonen och hennes medparter emot behörigt kvitto utgifva sex procents årlig ränta å tolftusen etthundra femtio mark han den 1 Januari 1904 till och med den 23 November 1912, då makarna von Haartman erbjudit sig att gälda innehållet af Kejserliga Senatens socnämnda dem, samt att Emilia Pelkonen jämte medparter befriats från 160
skyldigheten att till makarna von Haartman utbetala den makarna von Haartman af Rådstufvurätten tillagda rättegångskostnadsersättningen trehundra mark; och skyldigkändes makarna von Haartman därhos att med femtio mark godtgöra Emilia Pelkonen och hennes medparter deras vid Rådstufvurätten i målet hafda kostnader Uti Hofrättens dom hafva makarna von Haartman anhållit om ändring medels deduktion, den Emilia Pelkonen och hennes medparter bemött. Kejserliga Senaten finner skäl ej förekomma till ändring i Hofrättens domMakarna von Haartman ålägges att till Emilia Pelkonen och hennes medparter i ersättning för deras i Sonaten för målet hafda kostnader utgifva sjuttiofem mark Det alle, som vederbör, till efterättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K Auer Filip Grömvu 161 No 330. Pag 2774. R. D. 1916. Den 14 Februari 1917. Kejserliga Senatens för Finland dom i ett på nedsätt revisionskilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål, angående utbekommande af lösegendom, emellan Omkyhtiö Konttoritarpeita Aktiebolaget Kontorsartiklar benämnda afliebolag, från Helsingfors stad, sökande, samt Vicehäradshöfdingen Gustaf Hesterlund, likaledes från Helsingfors i egenskap af syssloman i Aktiebolaget Kassif Osakeyhtiös till konkurs upplåtna bo, tillstädeskommen, men förman Julius Tallberg A. B, äfven från Helsingfors stad, uteblifven svarande: Gifven i hustiliidepartementet den 14 Februari 1917 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig fordragas och af dem inhämtat följande. Efter utverkad stämning å förman Julius Tallberg A. B. har Ombuyhtiö Konttoritarpeita Aktiebolaget Kontorsartiklar vid Rådstufvurätten i kesingfors anfört, att bemälda bolag Omb: W. F. R. B. K. T. J.
den 2 Januari 1915 utaf innehafvaren af firman Tapedoppoten, Alex Kocoleff, Sonatshammarförvandten Alexander Koroleff för ett pris af 7570 mark 16. nenni tillhandlat sig sistnämnda firma tillhöriga lager af kontorsartiklar, hvilket lager, enär Kammarförvandten Kroloff för tiden varit verkställande direktor för Aktiebolaget Kassif Osakeyhtiö, förvarats uti en af sagda aktiebolag förhyrd likal i Julius Tallberg A. B:s egande gård No 8 vid Brunangatan i Helsingfors. Men enär Julius tallberg A. B., sedan Anticbolaget Aussef Osakeyhtiö emellertid råkat i konkurs, till säkerhet för sin hos Aktiebolaget Kassif Osakeyhtiö egande hyresfordran af omförmälda kontorsartiklar hvarhållit alla de föremål, hvilka ännu icke hunnit af Osakeyhtiö Konttoritarpaita Aktiebolaget Kontorsarteklar bortföras, eller enligt en till Rådstufvurätten ingifven förteckning egendom till ett värde af 3934 mark 56 penni, har sistbemälda bolag yrkat Julius Tallberg A. B. förpliktande att till Osakeyhtiö Konttoritarpeitä titiebolaget Kontorsartiklar utgifva namn da, af Julius Tallberg A. B. hvarhållna egendom samt ersätta bolaget rättegångskostnaden i målet. Herman Julius Tallberg A. B. har motsagt käromålet; därå och sedan Vicehäradshöfdingen Westerlund i hans förenämnda sysslomännagenskap jämväl blifvit i saken hörd, Rådstufvurätten genom utslag den 20 September 1915 afgjort målet; och enär Osakuhtiö Konttoritarpeita Aktiebolaget Kontorsartiklar icke gittat lagligen utreda, att ifrågakomna uti den af Iktiebolaget Kassif Osakeyhtiö i firman Julius Tallberg A. B:s gård uppkyrda sökalen befintliga och af sistberörda firma till säkerhet för oguden hyra hvarhållna egendom vore Osakeyhtiö Konttoritarpeita thtiebela get Kontorsartiklar tillhörig har Rådstufvurätten förkastat käromålet Hofrätten under hvars pröfning Osakeyhtiö Konttoritarpeita Aktiebolaget Kontorsartiklar i vädeväg dragit må162
let, har medels som af den 31 Juli 1916 låtit vid Rädstufvurättens utslag bero, hvarhos Osakeyhtiö Konttoritarpaita Aktiebolaget Kontorsartiklar ålagts att med sextio mark ersätta finnan Julius Tallberg, A. B. dess för målet i Hofrätten hafda kostnader Uti Hofrättens dom har Osakeyhtiö Konttoritarpeita Aktiebolaget Kontorsartiklar anhållit om ändring medels deduktion, den Richardshöfdingen Vesterlund, i sin merberörda egenskap, bemött. Kejserliga Senaten finner skäl ej förkomma till ändring i Hofrättens denOsakeyhtiö Konttoritarpeita Aktiebolaget Kontorsurteklar ålägges att till textiebolaget Mattif Osakeyhtiös konkursbo i ersättning för dess i Senaten förmålet häfda kostnader utgifva sextio mark Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland. Walter Andersson. Johannes Pesonen. Walter Andersson. Johannes Pesonen. K. R. Halanen K. Auer K. Relonen K. Auer. /T. J. J.nimfelt Den 14 Februari 1917. Kejserliga Senalens för Finland loin uti oll, på nedsull ruisions skilling, från Kejserlige Vasa Hofrätt inkommit mål angåenle bättre rätt till dyftad godt görelse för arbetsboling, emellan Klockonnula Lennart Backman från Nikolaistad, sökande samt Handlanden Erik Hartman och Nederhäradshöfdingen Edvard Odelman, hvardera från nämnde stad, den sistnämnde såsom syssloman i Ryggmästaren Karl Ivar Lemngvists konkurs, svarande: Gifven i Justiliedepartementen tel den 14 Februari 1917 Kejserliga Senulen har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämlat följande Medels ett den 13 Juni 1914 emellan Proteckammaren i likdenstud och Byggmästaren bonngvist ingånget hen 163 trakt hade den sistnämnde åtaget sig att å femton A 30 vid Rådhusgalan i myde stad uppföra en byggnad för Luomi: K. A. J. P. R. H. M. Å No 331. Pag. 298. R. D. 1916.
pelisimättningens i staden räkning. mot en ersättning af 124,000 mark, hvaraf bland annat 2000/ mark skulle betalas efter det inredningsrubelena med undantag af målningen verkställts; och hade Handlanden Karlman, Föregaren Emil Lönnqvist och Arbetsledaren I. F. lutakari ingått pröfvinger för full görandet af, hvad Byggmästaren Tenn. qvist genom berörda kontrakt åtagit sig. Fen till Magistraten i Nikolai stad ingifven, den 30 Januari 1915 dag tecknad skrift hade Tuckonneln Backnan, under förmälan att Ryggmärla ren Förngvist den 12 November 1914 till honom skriftligen öfverlåtit sin rätt till någda andel af entiefrenad hemman och att bonngvist den 26 i nämnda Januari månad upplåtit sin egendom till konkurs, anhållit, att Frat alkammaren i Nikolaislax måtte för bjudus att till någon annan än Vicekonseln Backmän utgifva ännämnda 1000 mark. Sedan å Byggmästaren lönnqvists konkursmassas vägnar af gifvits förklaring i ärendet, hvilken Vice kenneln Backman bemäll, hade Magistruten i resolution af den 23 Februari 1915 meddelat det äskade förbudet samt tilleka anvirat Tiekennila Backman ett vid vederbörande domstol anhängig göra talan om bättre rätt till ifrågavarande penningemålet. Efter stämning å Vicehäradshöfdin gen Edelman och Dispenenten Artturi Myntti, i egenskap af godemän i Ryggmästaren Finnqvists konkurs har tio konneln Backman vid Rådstufvurat ten i Aikelaistad yrkat att, emedan Byggmästaren Lönnqvist till honom transporterat sin rätt till förberörda 2000 mark, emot det att Backman åt bonngvist uppbrut en värda 2000 mark, hvilken Backman sedermera inlöst, samt uppförandet af omförmäl la byggnad vid tiden för inlämnan del af lönnqvists konkursansökan förtskridet så längt att endast några mindre arbelen, hvilka skulle dragit en kostnad af 3941 mark, återstått att utföra, innan nämnda 2000 mark 61
förfallit till betalning, Tioekommeln Backman måtte förklaras berättigad att lyfla ifrågakomna andel 2000 mark, efter afdrag af nyssagda 3940 mark saken hörde hafva Vicehärads höfdingen Edelman och Dispenenten Myntti genmält, att Byggmästaren Lönnqvist icke till tiedkonsuln Backmen öfverlåtit eller ens varit berättigad att dan Tratsikkammarenes samtycke öfver låta sin rätt till ifrågavarande 2000 mark, hvilka den 12 November 1914 innu icke varit till betalning förfallna, utan hade bonnqvist endast befull näkligat Ruokman att för lönnqvists räkning lyfta beloppet, hvilket Lönnqvist nedermera i sin i och för konkursen upprättade boförteckning upptagit såsom en bevis utestående fordran; och hafva trecknadshöfdingen Odelman och Tispomedlen Myntti förty anhållit om för kastande af tillkommela Nuokmans saken utförda talan, hvarjemte de anmält, att byggnadsrubel, efter det Byggmästaren bonngvist gjort konkevis slutfarts af hans borgesman. Kuckonneln Backman har härå lälit för att i saken höras instämma Handlanden Hartman, Sägegaren Finn qvist och Abelsledaren lutakari, hvilka uppgifvit att, sedan Ryggmästaren lönnqvist i en den 27 Januari 1915 till Brätntkammaren ingifven skrift anmått, att han till följd af äkonomiskt bestånd vore tvungen att upphöra med byggnadsrubel, Handlanden Karlman såsom borgesman för Regemästaren lönnqvist låtit på anmodan af Prät selkommaren slutföra arbetet. Samuel om har Handlanden Hartman, af ler stämning å Tiedkommeln Backman samt hvarhäradshöfdingen Ödelman och Tupenenten Myntti, hvilka två sistnämnde emellertid blifvit förord nade till syssloman i Byggmästä ren tomyvists konkurs, anfört, att han, som åt aktebolaget Tampereen Oementlinniemi ja Ruutataloin Osakeyhtee öfverlämnat slutförandet af byggnads arbetet, fått härför vidkännas en kostnad af sammanlagill 0,2050 mark, däri inberäknadt ersättning för 265
en syn å byggnaden, 50 mark, och ränta å förskotterade medel 549 mark 98 penni, att han utaf Drätselkammaren uppburit af entreprenadneman endast Waamark; all värdet af det byggnadsarbete Byggmästaren Lönnqvist utfört icke uppginge till högre belopp är 5590 mark 40 penni; all förnyvist emellertid af en treprenadsumman lyftal 1860 mark; nemt att vid sådant förhållande om odade 2000 mark tillkomme Handlanden Karlman; i anseende hvartill Handlanden Karlman yrkat, att näst sagda belopp måtte honom tilldömas Handlanden Hartmans talan har af tillkommeln Backman samt Vicehåradshöfdingen Edelman och Disponenten Myntti motsagts; och hafva de två nistnämnde framhållit, bland annat att Ryggmästaren lönnqvists konkurs nassa vore berättigad att af entrefvel nadsumman bekomma så stor del. som medwarade de kostnader lönn qvist nedlagt å byggnads arbetet; att dessa kostnader utgjorde 77572 mark 7 penni, hvarifrån dock afginge ett belopp af 2340 mark, som konkursmannen erhållit genom försäljning af särskilda utaf fönnqvist anskaffade bygg nadsmaterielier; samt att, då Fem qvist af entufvenadsumman uppburil 1800 mark, konkursmassan egde ytterligare erhålla 15251 mark 39 penni på hvilket belopp jämte ränta till häradshöfdingen Edelman och Disponenten Myntti för konkursmassans sökning förty gjort anspråkSedan jämväl Byggmästaren Lönn qvist och Pratsdkammeraren i Åbo tillstad blifvit i saken hörda har Rådstufvurätten medels den 6 December 1915 afkunnadt utslag på deri anförda grunde förkastat tillhärads höfdingen delmans och Dispenenten Nynttis i saken utiorda talan och Handlanden Karlmans påstående der om att honom skulle tillkomma vi rättning jemväl för det arbete och den kostnad, som å byggnaden nedlagtsinnan Ryggmästaren Lönnqvist gjort konkurs samt förklarat tillkomma Backman berättigad att af Protocollerne 166
maren uppbära ifrågavarande andel af enbrefvenadnemman, 2000 mark, till sästor det, som densamma utgjorde godt görelse för det före konkursens början å byggnaden nedlagda arbetet och kost naden, eller tillhopa femtontusen att hundra sextio mark Rehräffande Handlanden Karlmans talan i öfrigt har Rådstufvurätten funnit att, enär Handlanden Karlmän på grund af den utaf honom ingångna borgen för full görandet af förberörda entuprenadkontrakt slutfört byggnadsarbetet, honom tillkomme, utöfver hvad han redan af Trälsikommaren uppburit, amttning för de arbeten, som efter det han öfvertaget fullgörandet af inluprenadkontraktet återstått att utföra, innan än berörda 2000 mark förfallit till betalning eller således ersättning till ett belopp af femhunen fyrahundra fyratio mark hvarför Rådstufvurätten berättigat Hans lunden Karlman att af Frälsilkomma ren bekomma nästnämnda belopp. Hefrätten, under hvars pröfning Handlanden Karlman samt Vicehäradshöfdingen Edelman och Dispenenlen Mynt ti i väderag dragit målet, har medels dom den 31 Juli 1911 utlåtit sig i saken; och emedan Byggmästaren Sönn qvist icke i enlighet med sitt åtagande i inbefvenadkontraktet af den 13  Juli 1914 slutfört uppförandet af ifrågavarande byggnad, utan den 27 Januari 1915 för Prälsdkommaren anmält, att han till följd af äkonomiskt obesland nödgades afbryta byggnads arbet, samt vid sådant förhållande hvarken söner qvist, som vore skyldig att ansvara för kostnaderna för byggnadsärbels slutförande, eller hans konkursmassa vore berättigade att bekomma den i lyftade delen af inbefvenade hemman innan nyssnämnda kostnader framst blifvit därmed guldna, emedan Handlanden Karlman i egenskap af bor gesman för Nyggmästaren förngvist lidet verkställa, hvad af begnadssar betel återstält att utföra efter det lemnqvist upphört med arbetet, samt utredt blifvit, att Handlanden Karl man till följd häraf nödgats vidkan 167