Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
rättens utslag. Uti Hofrättens dom har Kommer seradet Schauman anhållit om ändring. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Kommerssradet Schauman icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens omförmälda dom, vid hvilken förty kommer att för blifva. Det alle, som vederbör, till efter rättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland A. N. Nundin. Bom.ellad A. N. Nundin. Bom.ellad L. Forssell. Johannes Litting. Wavonin Helmikuun 8. päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleessa, testamentin moittimista koskevassa jutussa, jossa Ylistaron pitäjän Kainaston kylässä asuva Ratavartijanleski Susanna Matintytär Lehtimäki on hakijana sekä saman pitäjän Pelman kylässä asuva Torppari Jaakko Matinpoika Elo, vastaa jana: Annettu Oikeusosastossa, Helmikuun 8. päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itsellensä entyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saa nut tietää seuraavaa: Sittenkuin asianosaisten veli Torppa ri Kustaa Matinpoika Ilo Joulukuun 7. päivänä 1900. oli kuollut, on Jaakko Edg Isonkyrön ja Ylistaron pitäjien kiiräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa Huhtikuun 12. päivänä 1901. valvonut Kustaa Ely-vainajan Mäessään Heinäkuun 20. päivänä 1894. tekemän kirjallisen testamentin, jossa Kustaa Elij oli määrännyt kaiken jäämistönsä sille, joka häntä kuolinpäi vään saakka hoituisi ja hänet hautaan Läsnä: HjS - A. R. B. W. H. F. N.B. No 137. Pag. 142. R.D 1903.
toimittaisi. Sen jälkeen on Susanna Lehtimäki haastatettuaan Jaakko Elgin mainittuun Kihlakunnanoikeuteen, lausunut, ettei Jaakko Elg ollut juuri ollenkaan eikä ainakaan puheeksi tulleen testamentin määräyksien mukaisesti hoitanut Kutaa Elgiä; ja koska asian näin ollen Jaakko Elg ei ollut täyttänyt mainitun testamentin määräyksiä eikä siis myöskään ollut oikeutettu sanottua testamenttia hyväkseen nauttimaan, on Susanna Lehtimäki vaatineet, että saanu testamentti julistettaisiin mitättömäksi ja Jaakko Elg velvoitettaisiin luovut tamaan Kustaa Elgin jälkeen jäänyt omaisuus lailliseen jakoon. Asiasta kuulustettuna on JaakkoEly väittänyt hoitaneensa Kustaa Hyjä hänen kuolemaansa asti ja saatta. neensa hänet hautaan, jonka tähden Jaakko Elg, koska hän siis oli täyttänyt testamentin määräykset, on anonut että kanne hyljättäisiin. Kihlakunnanoikeus, jossa todistajien kuulusteln on tapahtunut, on Maaliskuun 24. päivänä 1902. julistamassaan päätöksessä katsonut näytetyksi, että Jaakko Elg oli hoitanut Kustaa Elgiä ja toimittanut hänet huutaan sekä siis täyttänyt ne ehdot, jotka Kustaa Elg oli määrännyt puheenalaisessa testanentissa; jonka vuoksi ja koska Kustaa Elg testamenttia todistettaessa vuonna 1899. oli ollut täydessä ymmärryksessä Kihlakunnanoikeus on hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Susanna Lehtimäki että Jaakko Eug olivat vetoamalla saattaneet jutun, on Toukokuun 2. päivänä 1903 antamallaan tuomiolla vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen. Hovioikeuden tuomioon on Susan na Lehtimäki hakenut muutosta peruslehmalla, johon Jaakko Elg on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tänän jutun ja katsoo ettei Susanna Lehtimäki ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden edellä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan
Susanna Lehtimäki korvaamaan Jaakko Elgille hänen täällä jutussa kärsimänsä kulut kuudellakymmenellä markalla. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J. G. Sohmian Km Lupblad t; a Nummer. Valentin Gummerus Genera Hjelning J N Bönderns Genera Hjelning J N Bönderns Oman Karsten Den 9. Februari 1904. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Wiborgs Hofrätt inkommit fördringsmål emellan Handlandeni E. V. tillgren och Julius Starckjohann, från Wiborgs stad, sökande, samt Aktiebolaget Arina Osakeyhtiö i nämnde stad, svarande: Gifven i Justitiedepartementet den 9. Februari 1904. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande: Efter Handlandene Sellgren och Starckehann ågången stämning har å aktiebolaget Frina Osakeyhtiös vägnar vid Rådstufvurätten i Wiborg anförts, attbyggmästaren Anders Gustaf Gustafsson medels skriftligt kontrakt af den 1. Mars 1895. förbundit sig att för bolagets räkning å dess egande tomt No 664. i Repola städsdel af sagda stad till den 1. Juni 1899. uppföra särskilda byggnader för en öfverenskommen betingsumma, stor ett hundratretusen mark, men att Gustafsson den 29. Maj nästsagda år, innan berörda byggnads arbete blifvit slutfördt Och 7. G. S. - E. A. B. s. 7. N.B. F. RosNo 153. Pag. 107. R. D. 1903:
upplåtit sin egendom till sina borgenärers förnöjande och sålunda icke förmått fullgöra omförmälda betingsufftal, hvarför bolaget nödgats till Byggmästaren Felix Wuorinen öfverlemna afslutandet af byggnadsarbetet, som i följd deraf kommit att kosta bolaget åttatusen åttahundra femtiosex mark nittiofyra renni mera än hvad fallet hade varit i den händelse att Byggmästaren Gustafsson i behörig ordning slutfört detsamma; och som Handlandene Kellgren och Starckjohann den 2. Mars 1898. skrifte ligen iklädt sig sotidarisk ansvarighet såsom för egen skuld till ett belopp af trettiotusen mark ej mindre för de för kotter, bolaget å entreprenadsumman komare att åt Byggmästaren Gustafsson utgifva, än äfven för den kostnad och skada, bolaget genom Gustafssons uraktlätenhet att fullgöra sin berörda förbindel re tilläfventyrs komme att tida, har och tieboläget Anna Osakeyhtiö med förmälan, att det bolaget på förenämnd grund skadeersättning tillkommande beloppet åttatusen åttahundra femtiosex mark nittiofyra penni jemväl bevakats i Byggnästaren Gustafssons vid bemälde Rådstufvurätt anhängiga konkurs och af Rådstufverätten ur konkursboets tillgångar till betalning faststälts, yrkat Handlandene Sillgrens och Starckjohanns för pligtande att gemensamt eller i män af tillgång till bolaget gälda sagda belopp jemte ränta, efter afdrag likväl af hvad derå från Byggnästaren Gustafssons konkurs komme att utfalla. Isaken hörde hafva Handlandene Sillgren och Starckjohanren genmält, att aktiebolaget Arina Osakeyhtiö vid tiden för Byggmästaren Gustafssons iråkade konkurs till Gustafsson såsom förskott å den dem emellan öfverenskomna entre prenadsumman erlagt omkring tjugutur sen mark mera än Byggmästaren Gustafsson, jemlikt bestämmelserna uti förenämnda kontrakt, i förhållande till det då utförda arbetet egt att å betingssumman uppbära; i anseende hvartill och som den af Handlandene Kellgren och Starckjohann ingångna borgen endast innefattade skyldighet för dessa att till ett belopp af tret77
tiotusen mark ansvara för de förskoller, Arina Osakeyhtiö i enlighet med sagda kontrakt till Byggmästaren Gustafsson erlagt, men bolaget sålunda genom att afvika från kontraktets bestämmelser sjelft varit vållande till den förlust, datum ma i förestående måtte tillskyndats, Handlandene Kellgren och Starckjohann emotsett käromålets förkastande Rådstufvurätten, hvarest parterne å omse sidor anhållit om godtgörelse för sina rättegångskostnader, har härå medels den 28. Januari 1902. afkunnadt utslag utlåtit sig och funnit det vara utredt att aktiebolaget Arina Osakeyhtiä, vid uppförandet af ifrågakomna byggnader, hvilket arbete Byggnästaren Gustafsson åtagit sig på entreprenad för ett pris af etthundratretusen mark, genom Byggmästaren Gustafssonseråkute konkurs och deraf härflylande oförmäga att fullgöra entreprenaden nödgats till annan person öfverlemna arbetets slutförande samt att kostnaden för det åt Byggmästaren Gustafsson ursprungli gen på beting lemnade arbetet härigenom öfverstigit den åt Gustafsson utlofvade entrepradsumman med ett belopp, som af bolaget uppgifvits till åttatusen åttahundra femtiosex mark nittiofyra penni; i anseende hvartill och då Handlandens sellgren och Starckjohann, hvilka jemlikt förberörda borgeskrift, en för begge och begge för en, såsom för egen skuld iklädt sig ansvarighet för alla de skadeståndsoch ersättningsbelopp, högst trettiotusen mark, som Byggmästaren Gustafsson genom uraktlåtenhet att fullgöra sina åtagna förbindelser kunde blifva skytelig att till bolaget erlägga, icke bestridt riktigheten af bolagets uppgift beträffande beloppet af den skada, belaget tillskyndats derigenom att ifrågavarande byggnadsarbete lemnats af Gustafsson ofullbordadt, Rädstufvurätten ålagt Handlandene Sellyren och Starckjohann gemensamt eller den af dem som tillgång ej de att, emot qvitto, i fordradt afseende till aktiebolaget Arona Osakeyhtiö utgif va åttatusen åtlahundra femtiosen mark nittiofyra penni med fem procents årlig ränta från rättegångens början den 27. 77
Mars 1900. tills skeende full betalning, efter afdrag likväl af hvad emot sagda belopp kunde från Byggmästaren Gustafssons konkursbo utfalla, hvarhos Handlandene Sellyren och Starckjohann skyldigkänts att med tvåhundrasjuttiofem mark hålla aktiebolaget Arina Osakeyhtiö skadeslöst för dess i målet hafda kostnader. Hofrätten, under hvars pröfning Handlandene Sillgren och Sturckjöhann i vade väg dragit målet, har medels den 14. kars 1903. gifven dom faststält Rådstufvarättens i målet afkunnade utslag äfvensom ålagt Handlandene Sellyren och Starekjohann att med femtio mark ersätta aktiebolaget Arina Osakeyhtiö för dess i Hofrätten hafda kostnader. Uti Hofrättens dom hafva Handlandene Sillgren och Starckjohanen anhållit om ändring medelst ingifven deduktion, den aktiebolaget Arina Osakeyhtiö i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Handlandene tillgren och Härckjohann icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken förty kommer att bero, jemte det Handlandene Sell gren och Starckjohann ålägges att till aktiebolaget Stina Osakeyhtiä, i ersättning för dess härstädes i målet hafda umgälder, utgifva sjuttiofem mark Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: J. C. Löhman Valentin Gummerus. a Andersin. J N Barnunut Nans Talmén. 75
Mars 1900. tills skeende full betalning, efter afdrag likväl af hvad emot sagda belopp kunde från Byggmästaren Gustafsson sons konkursbo utfalla, hvarhos Handlandene Sellgren och Starckjöhann skyldigkänts att med tvåhundrasjuttiofem mark hålla aktiebolaget Arina Osakeyhtiö skadeslöst för dess i målet hafda kostnader. Hofrätten, under hvars pröfning Handlandene Sillgren och Starckjöhann i vade väg dragit målet, har medels den 14. Mars 1903. gifven dom faststält Rådstufvurättens i målet afkunnade utslag af vensom ålagt Handlandene Kellgren och starckjohann att med femtio mark ersälta aktiebolaget Arina Osakeyhtiö för dess i Hofrätten hafda kostnader. Uti Hofrättens dom hafva Handlanlene Sillgren och Starckjökann anhållit om ändring medelst ingifven deduktion den aktiebolaget Arina Osakeyhtiö i förskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målets öfvervägande och finner Handlandens Rikgren och Starckjohanen icke hafva anförd skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken förty kommer att bero, jemte det Handlandene Sell gren och Starckjohann ålägges att till aktiebolaget Anna Osakeyhtiö, i ersättning för dess härstädes i målet hafda umgälder, utgifva sjuttiofem mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Af Herman och Andersin. J. C. Ullman - C. Andersin. Valentin Gummerus. J N Barnunut Hans Talmén. 78
Helmikuun 9. päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Turun Hovioikeudesta tulleessa nostojutussa, jossa Kosken kappelin Tuimalan kylästä kotoisin oleva Torpparinleski Eeva Stiina Hakala on hakijana ja samassa kylässä asuva Talollinen Kaarle Fredrik berg tulematta jääneenä vastaaja na ja joka juttu koskee torpan luovut tamista: Annettu Oikeusosastossa, Helmikuun 9. päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itselleen esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Joulukuun 28. päivänä 1825. Tuima lan kylässä sijaitsevan Rengon talon silloisen omistajan Juho Matinpoika Wingon ja tämän langon Eeva Stiina Hakasan miehen Joose Kustaanpoika Hakalan isän Kustaa Matinpojan välillä kirjallisesti tehdyllä kontrahdilla oli Kustaa Matinpojalle ja hänen vaimollensa heidän elinajakseen vakuutettu. hallintuoikeus sanottuun taloon kuuluvaan Hakalan torppaan ja niinikään määrätty että viimemainittujen aviopuoLäsnä: HjS - E. A - J. B. Pag. 131. R.D. 1913.
lisojen kuoltua heidän lapsensa saisi vat torpan hallinnan sillä ehdolla että he tekisivät siitä yhden päivätyön viikosra, jota vastaan Kustaa Matinpoika oli kontrahdissa kuitannut ne kaksisataa riksiä valtavelkaseteleissä, jotka oli vat hänen vaimolleen tuleva lunastus, Wingon talosta. Sittenkuin Joose Hakala, joka oli Maaliskuun 9. päivänä 1848. sen jälkeen kuolselta isältään Kustaa Matinpojalta saanut mainitun kontrahdin nojalla Hakalan torpan haltuunsa, oli Joulukuun 10. päivänä 1898. kuollut, on Kaarle Fredrik Oberg, joka nykyään omistaa Wingon talon, huastatettuaan Eeva Stiina Stuka lan Marttilan pitäjän sekä Kosken, Euran ja Karinaisten kappelien käräjäkunnan 1900. vuoden syyskäräjiin, Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että Eeva Stina Hakala, joka ilman mitään laillista oikeutta viljeli Hakulin torppaa, oli avtanut torppaan kuuluvien huoneuten joutua rappiolle ja Kaarle Fredrikberg in luvatta vuokrannut osia torpan muita vieraille henkilöille, jonka vuoksi ja koska Eeva Stiina Hakala sitä paitsi oli jättänyt 1899. vuoden päivätyöt suorittanatta, Kaarle Fredrik Öberg on vaatinut stä Eeva Stiina Hakala, joka ennen Tuomaanpäivää 1899. oli torpasta irtisanot tu, velvoitettaisiin heti luopumaan siitä ja jättämään torppa huoneineen mainan bergin vapaasti hallittavaksi. Kanteesta kuultuna on Eeva Stiina Hakala vastannut, että hän kysymyksessä olevan kontrahdin nojalla, jonka pysyväisyyden vakuudeksi Kihlakunnanoikeus Maaliskuun 12. päivänä 1901. oli uudistanut Helmikuun 24. päivänä 1874. vahvistetun sekä Marraskuun 6. päivänä 1883. ja Maaliskuun 7. päivänä 1892. uudistetun kiinnityksen Wingon taloon, oli oikeutettu hallitsemaan Hakalan torppaa, josta Eeva Stiina Hakala oli maksanut rahassa kaikki verot. Ja on Eeva Stiina Hukula, väittäen että torpalla olevat raken nukset olivat hänen omansa ja ettei hän koskaan ollut vieraille vuokranneet torpan maita, anonut kanteen hylkäämistä 80
Todistajia jutussa kuulusteltua ja senjälkeen kuin asianosaiset molemmin puolin olivat pyytäneet korvausta oikeudenkäymiskuluistaan, on Kihlakunnanoikeus Lokakuun 10. päivänä 90/. julistamallaan päätöksellä antanut lausunnon asiasta; ja koskei Eerva Stiina Hakalalla, siihen nähden ett si Hakalan torppaa oltu annettu hänen miehellensä Joose Hakalalle, vaan Joose Hakalan edesmenneet vanhemmat olivat saaneet torpan välikirjalla Joulukuun 25. päivältä 1825. elinäjäkseen vuokralle, Joose Hakalan kuoltua ollut laillista oikeutta sanotun kontrahdin nojalla hallita torppaa, sentähden ja kun Eeva Stiina Hakala, joka ei ollut esiintuonut muuta perustettä oikeudellein hallita torppaa, oli saanut hyväkseen nauttia laillisen muuttaajan, on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Eeva Stiina Hakalan heti muuttamaan pois torpasta ja jättämään sen tilukset ynnä notorpan huoneet, jotka ehkä kuuluivat Wingon taloon, Kaarle Fredrik Obergin vapaaseen hallintaan, sekä samalla oikeistanut asianosaiset, elleivät he sopineet siitä, mitkä huoneet Hakalan torpalla kuuluivat Wingon taloon, mitkä olivat Eeva Stuja Hakalan omat, tästä erittäin riitelemään, jonka ohessa oikeudenkäymiskulut jutun laatuun nähden kuitattiin asianosaisten kesken Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Eva Stiija Hakala oli vetoamalla saattanut jutun, on Toukokuun 2. päivänä 1903. antanallaan tuomiolla vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen. Hovioikeuden tuomioon on Eeva Stiina Hakala anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Eeva Stiina Hakala ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti ff. Somman Valentin Gummerus Andersin. J Närnlunds Nans Talmros
Den 11 Februari 1904. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsätt revisionskilling, från Åbo Hofrätt inkommit mål angående ersättning emellan Ägenten Georg Reinhold Wilhelm Lillianus, från Helsingfors stad, sökande, och Sörnäs Snickari Ahtiebo lag i sagde stad, svarande. Gifven uti Justitisdepartementet, den 11 Februari 1904. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande: Efter Ägenten Lillisuus ågången stumning har å Tomas Snicheri Aktiebolags väg nar vid Rådstufvurätten i Helsingfors unförts, att Ägenten Lillisuus uti handbref af den 6. Mars 1901. utaf Tomas Snickari Aktiebolag bestålt ettusen femhundra styrken kriftlådor af trå, att emot visst pris till Lilliaus levereras inom utgången af nastpåföljande April månad, dock med skyllighet för Lillenius att senast inom två der före leveransens början tillhandahålla belaget de för tillvinnas köpfogande erforderliga gångjernen och skrifvarna samt Saa J. G. F. A. K. V. W. fl. f. B. & 7. Z. No 161. Pag. 116. R.D. 1903.
ett bolaget uti svarebref för den 11. berörde Mars jemväl antagit denna beställning, med enär Agenten Lilliaeus oaktadt särskilda påminnelser icke tillhandahållit Pörnäs Snickeri Aktiebolag skrifvar och gångjern vida re än till tre läder samt det i följd deras varit omöjligt för bolaget att kopfoga det öfriga läderna och leverera dem till Ägenter Lilliaeus inom den utsatta tiden, har Tornäs Sniekeri Aktiebolag yrkat Agentin Lillioens förpliktande att i ersättning för det virke och de öfriga materialier, som åtgått till förfärdigandet af läderna, samt för arbetet dermed utbolaget utbetala enligt rädning tretusen etthundra fyratio mark med ränta. I saken hörd har Agerton Lillinens förklarat, att han uti förberörda handbref af den 6. Mars 1901. väl åtaget sig att senast två vecker före bevaransens början tillhanda hålla Svinius Snickari Aktiebolag gångpen med skrufvar till ifrågavarande krullade men att Lillidens uti handbref af den 26. Mars 1901. meddelat bolaget, att gångjern möjligen icke behofde af belaget påskrefvan läderna och, då Tornus Snickari Aktiebolon omdast tre ofmellertid, jemlikt till Agerton Lillisuus aflåten skrifvelse af den 20. April 1901., velat inställa levaransen under förebärande att Zilliaus icke tillhandahållet bolaget sagda gångjern och skrufvar, uti bref för den 22. i nästsagde månad uttryckligen fritagit bolaget från omförmälda skyldig het samt genom sistnämnda bref och ett den åg i samma månad till bolaget aflåtit bref utsträckt levaranstiden till den 13. Maj  1901; i anseende hvartill och då Pernas Snicberi Aktiebolag, hvilket anskaffandet af de för lädernas hopfogande nödvändiga skrifvarna ålegat, sålunda icke af Ellia ens för hindrats att fullgöra leveransen, Ägenten Lilliaus emotsett förkastande af böta gets i målet utförda talan; och som den mellan Sörnäs Snickeri Aktiebolag och Lillaeus ingångna öfverenskommelsen till försäkrade Agenten Lilliaus en godtgörelse af fyra rubel fyratio kopek för hvarje buda, som icke levererats inom behörig tid men Tomas Snickeri Aktiebolag, som på angifvet sätt brutit beveransaftalet, af ifrågakomna ettusen femhundra läder levererat endast tre stycken, har Agenten Lillinens, 3.
å tagen genstämning, yrket belagets förplagtaren och skrufver, ty och då belaget icke tande vilkor, hvilka icke blifvit till Lillender kopek bonden Lillmeni nedermera framot oja laitor, hvilka icke blifvit till Ittuneres ägor fyorten Lillmans sedermera framotil oja lindor, hvilka icke blifvit till Ittamo kopek Silfveten Lillmans sedermera framotil lemnande, åt honom utbetala sammanligt uti förelog derom att läderna skulle tilldörtusen femhundra åttatio sex rubel utlala gångas honom utan Conten Stå bedag eller årvice Snickari Aktiebolags vägnar bemälte år anlade verkttåtenhet hafva brottet föreKadetisamoitten, hvarest parterne omsendedels anmäla bevismansriftel och fördenskull vagjort anspråk på ersättning för rättegång ar skyldlig att erätta bolaget dess derekostenckna, medels den 5. Oktober 1901. af genom tillskyndade förlust, hvarföre och då kunnadt utslag i saken utlåtit sig, att nämnda förbudt enligt af bolaget inlemnad emedan den emellan parterne i början af till riktigheten bestyrkt räkning uppgått till kors månad år 1901. ingångna öfverenbar botonen etthundra fyratio mark, Rådelofva melse, hvarigenomternas Snickari Aitensdotter, jemte det Agenten Lillmån med Sex påföljande April månad levevaro åt Ägor nio befogad förbrottats, ålade Agnorten Lillu ten Lillinens ettusen femhundra tredodre är att emot kontto till Tornas Sockari af vice byn, afsades för förvalning af hvilka tobleldag genom utbetala förenämnde beinnehållet bestämning derom att de till tusen etthundra fyratio mark med fem prosagda tillför behöftiga gångjemen eller bettats årlig ränta deri från rättegångens bör le af Lillinens tillhandakållas belaget samt att med etthundratjugu mark godty senast två veckor före levisandens brifva han beläget dess umgälda i måletmen Lillinens oaktadt flere påmin derå  Hofrätten, under hvars pröfning i Ägerfrån belaget icke aflemnat dylika pröd till Lillens i nedering dragit målet, har från belaget icke aflemnat dylika prag till Lillens i nedering dragit målet, har från belaget icke aflemnat dylika pris eller Lillnens i nädning draget målet, har å tagen genstämning, yrkat belagets förpligt men och skrufver, by och då belaget icke kunde anses hafva varit pliktigt att ingå kopek jemte börda. första eller ute icke förelegt dock, här Kaseblefver bjemte ränta sökrar för eller ett icke föreligt obud, har Rådstufvare Sedan Agerton Lillineni talan å Torr detta funnit Agenten Lillialus genom omlag förbundet sig att till uftaladt pris innegångs Socken Antalalag utförda talan då sluger jemte till dem hörande skrufver har pigan den 1 Juli 1901 tills full lignd följde men Lillinens vakladt flere påminnek uppullen, under hvars pröfning i ÄgenJ
genom den 8. April 1903. gifven dom fastställt Rådstufvurättens utslag. Uti Hofrättens dom har Agerton Fred ens anhållit om ändring medels ingifven deduktion, som å Pörnäs Snickeri Aktubolags vägnar i föreskrifven ordning bemötts. Kejserliga Senaten har tagit mulet i öfvervägande; och emedan Stgenten Lilliaus uraktlåtenhet att tillhandahålla No näs Snickari Aktiebolag de för ifrågavarande lador behöfliga gångjernen med till den hörande skrifvar icke utgjort hinder för belaget att låta ihopfoga läderna eller ökat belagets kostnader för arbetet med sagda låt dor samt Pörnäs Snickari Aktiebolag, som de af Lilliaus redan den 26. Mars 1901. Mer innan skyldighet att lemna bolaget omerdel de gångjern och skrufvar inträckt för honom underrättats att gångjernen makända icke behöfde af bolaget påskrufvas, icke egt inställa leveransen utan att derförinnan med dela Lillinens det bolaget vidblef den ur sprungliga öfverenskommelsen, men Tornas Snickeri Aktiebolag sådant underlåtit, fört ner Kejserliga Senaten Sörnäs Snicken Aktiebolag hafva saknat laga grund för att anspråk på ersättning för till låderna mända materialier och för arbetet, som dem nedlagts; och alldenstund Ägenten Tillialus, enär han på sätt ofvan anförts förändrat vilkoren för öfverenskommelsen parterne emellan, jemväl mäste anses hafå förverkat den honom i aftalet tillförräkrade godtgörelse för bristande leverans från omförmälda bolags sida, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist, med upphäfvande af Hofrättens dom och Rådstuf verättens utslag samt frikallande af Ägenten Lillinus från honom ålagd ersättningskyldighet, förkasta parternes mot hvaranra i målet utförda ersättningspåståenden. Det alle, som vederbör till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland. J. G. Sollman J. Em. Lyeblad För Böndernes A. J. Norrlin. Gem. Kelman Johannes Littnig. Ande Charter 85