Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Syyskuun 20 päivänä 1902. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahoilla Wiipurin Hovi oikeudesta tulleessa velkomuspitussa jossa Maalanimestari Johan Fredrik Tuhkanen ja Kauppias John Carlson, molemmat Kuopion kaupungista, vuoroin ovat hakijoina sekä Johan Fredrik Tuhkanen saapuville tulleena mutta Kauppias Carlsson tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa, Syyskuun 20 päivänä 1902. "Keisarillinen Senaatti on itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Kauppias Carlsonille ja Kauppatoiminimelle "Juon tehtaan rautakauppaKuopiossa" toimittamansa haasteen nojalla on Johan Fredrik Tuhkanen Kuopion kaupungin Raastuvanoikeuden istunnossa Maaliskuun 27 päivänä 1897 lausunut, että hän vuodesta 1888 alka en vuoden 1895 loppuun oli ollut kauppaasioissa mainitun toiminimen kanssa, jonka hoitajana Kauppias Carlsson oli Läsnä: A. K. - E. A. - C. F. - V. H. Hans Nummer samt ägde tillgångs ande och att gä ensska prt No 9. i 48. 32. 33. 2/3 33 1/3 mantal skatte hemman kylässä och aflagan kautta hemman i samma Heiskkinen öf
Kuopiossa sillävälin kaupan kautta oli siirtynyt Kauppias Carlsonille, on asianosaisten välillä uudestaan 28 päivänä Kesäkuuta ja 21 päivänä Heinäkuuto 1900 toimitettu tili ja on siinä syntyneeseen tilikirjaan merkitty muun muassa: että asianosaiset olivat myöntäneet, että edellämainittu 5,000 markan velkakirja oli luettu Tuhkaselle hyväksi ja että siihen määrään, jonka Carlsson 6 päivänä Syyskuuta 1897 oli tunnustanut saaneensa Tuhkaselta veksiliaksipteissa, oli sisältänyt 1,379 markkaa 48 penniä, jotka Tuhkanen oli rahassa suorittanut Carlsonille, jotenka se määrä, jonka Tuhkanen oli rahassa maksanut Carlsonille, teki kaikkiaan 7,555 markkaa 90 penniä; että Kauppias Carlsson oli luopunut vaatimuksestaan 28 päiväksi Joulukuuta 1891 päivätyn 2544 markan vekselin nojalla; että Tuhkanen oli myöntänyt ole vansa velkaa Carlsonille tavaroista Carlsenin vaatiman määrän 21,396 markkaa 51 penniä, siitä kuitenkin vähennettyä Tuhkasen Juon tehtaan rautakaupalle Herrads åt samt wägandens öfver samt eller att Wilfver samt No 9. i WitGammalien kylässä siintakaisin jättämien tavaroiden hinnan 1. 960 markkaa 63 penniä, rasitustodistuksen lunastuksesta 12. markkaa, Tuhkasen veksel sitä uudistettaessa Carlsonin maksamista 4,002 markasta 51 pennistä 3,994 markkaa 51 penniä, mutta kiettänyt että Carlsson olisi antanut Tuhkaselle lainaksi edellämäinittuja 450 markkaa tahi Tuhkasen edestä direkonttokorkoina suorittanut ylläsanottuja 429 markkaa 16 penniä; että Carlson oli myöntänyt Tukkasen kassakreditiivilaskuun Suomen Pankin konttorista Kuopiossa kantaneen, sa 2,300 markkaa ja että Tuhkanen oli väittänyt ett'ei tämä määrä ollut tullut hänelle hyväksi hänen väleissään Carlsonin kanssa, mutta että Carlsson taas oli ilmoittanut lukeneensa sen Tuhkaselle hyväksi; että asianosaisten yhdek säänkymmeneenkahdeksaan Tuhkasen hyväksymään ja Carlsenin asettamaan vekseliin perusteviin välien selvityksen perusteeksi oli pantu asianomaisista pankeista saadut todistukset siitä kukakustakin vekselistä oli nostanut rahat ja vekselin sittemmin lunastanut; että Carlhustru hemman i prt No 9. Korp. 10 m Skatte Hemmans hemmans Skatte Hansing bevis662 på ifrån Kirjakola och att uppbudet åt salmen kylässä. mantal skatte hemman kylässä Skatte hemman i man nämndeman kommen och att ett öf
honomäljennet och eller Nyyvän kylässä son oli väittänyt jättäneensä Tuhkaselle rahoja Tuhkasen pankeista lunastamien vekselien maksuksi 8,550 markkaa 98 penniä, mutta että Tuhkanen oli myöntänyt saaneensa ainoastaan 3075 markkaa 50 penniä edellämainittujen 24 päiväksi Huhtikuuta ja 24 päiväksi Syyskuuta 1594 päivättyjen vekselien lunastamiseksi sekä että Tuhkanen oli ilmoittanut jälkeenpäin Carlsonille maksaneensa tämän asianomaisista pankeista lunastamista, Tuhkasen tunnustamista ja Tuhkasen hallussa olevista vekseloistä 6,550 markkaa, mutta että Carlsson oli kieltänyt Tuhkasen viimemainitun väitteen; ja on tämän johdolla asianosaisten väleistä tehtyyn lopulliseen tiliin merkitty, että Johan Fredrik Tuhkasella, jolle edellämainittujen yhdeksänkymmenenkahdeksan vekselin nojalla ylempänäsanotun laskuperusteen mukaan oli hyväksiluettava 33,628 markkaa 2 penniä, siis, vähentämällä mitä Carlsson edellä mainittujen tilikirjaan tehtyjen merkintöjen mukaan oli kieltämättä saapa Tuhkaselta eli 14,281 markkaa 99 penniä, oli selvää saatavata Carlsonilta 19,34546 markkaa 3 penniä, sekä että Carlsonin riidanalainen saaminen teki: vekselien uudistamiseen annettuja varoja 8,550 markkaa 95 penniä ja sellaisten vekselien lunastamiseen annettuja varoja, jotka Tuhkanen asianomaisten pankkien todistusten mukaan oli lunastanut 5,473 markkaa 45 penniä, fiskonttokorkorkoja 429 markkaa 16 penniä sekä edellämainitut 450 markkaa eli yhteensä 6,562 markkaa 64 penniä, ja Johan Fredrik Tuhkasen niin ikään riidanalainen saaminen 6,550. markkaa, jotka hän oli väittänyt maksaneensa Carlsonille tämän lunastamista vekselsistä, ja 2300 markkaa, jotka Carlsen oli kantanut Tuhkasen kassakreditiivilaskua vastaan eli yhteensä 8,550 markkaa. Sittemmin on Johan Fredrik Tuhkanen Raastuvanoikeuden istunnossa 7 päivänä Elokuuta 1900, vaatinut Kauppias Carlsonin velvoittamista viimemainitun tilin mukaan maksamaan Tuhkaselle 28,196 markkaa 3 penniä korkoi neen. Hans 666 målsegandens krono Häradets andel fängelse med förhustru hemmanet No 9. förordning eller att uppbudet åt b: Silfver och aflösling ägpå enskiltande man kopek Silfver samt öfver Hansing
Tämän johdosta kuulustettuna on Kauppias Carlsson väittänyt että kaikki muut vekselit paitsi ne, jotka hän oli ottanut konttokuranttiinsa ja ne veliselit, joihin hänen edellämäinittu 11,344 markan saatavansa perustui, olivat syntyneet osaksi Tuhkasen auttamiseksi hänen asioissaan osaksi sitä varten tehtyjen vekselien uudistamiseksi sekä senvuoksi toistanut mitä hän oli asiassa ennen vaatinut ja lausunut sekä samalla väittänyt että ne 566 markkaa 88 penniä, jotka Carlsson oli 27 päivänä Kesäkuuta 1893 jättänyt Tuhkaselle vekselien lunastukseksi ja jotka epähuomiosta olivat poisjätetyt Carlsonin Oikeuteen antamasta konttokurantista, olivat jos Carlsson tuomittaisiin maksuvelvolli suuteen Tuhkaselle, Trekkasen mahdollisesta saamisesta vähennettävät. Sittenkuin Trehkanen oli vastustanut barhonin viimemainittua vaatimesta, on Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat vaatineet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, 15 päivänä Syyskuuta 1900 julistamassaan Wilhelmina 3/16 dels päätöksessään antanut jutusta lausun tonsa; ja koska oli näytetty että Johan Fredrik Tuhkasen riidaton saaminen Carlsonilta nousi 19,346 markkaan 3 penniin, ja se seikka että Tuhkasella oli hallussaan ne vekselit, joihin hänen 6,550 markan vaatimuksensa perustui, oli todistus siitä että Tuhkanen oli maksanut tämän määrän Kauppias Carl sonille eikä Carlsson ollut näyttänyt toteen väitettään että hän olisi lukenut Tuhkaselle hyväksi Carlsonin Tuhkasen kassakreditiivilaskua vastaan kantaneia 2300 markkaa, sen vuoksi ja kun ei Kauppias Carlsson ollut voinut toteen näyttää 6,562 markan 64 pennin saamistaan, jonka Tuhkanen viimemainitussa tilissä oli tehnyt riidanalaiseksi, yhtä vähän kuin sitäkään että hän olisi Tuhkasen puolesta maksanut viimemainitun tilin jälkeen vaatimiansa 500 mark kaa 85 penniä, velvoitettiin Kauppias Carlsson, samalla kun hänen vaatimuk sensa saada itselleen tuomituksi viimeksimainitut kaksi rahamäärää samoin kuin asianosaisten muuten tämän yli ma i Witäjän kuuluvan kautta ja Hansing Hansing Hansing. Gustaf Johan Henriksdotter Johan JohansWilhelmina by
dom, vid hvilken altså kommer att förblifva, jemte det Bagaremästaren Pirondin kännes skyldig att med sjuttio marker sätta Imatra Aktiebolag för dess umgälder i Kejserliga Senaten. Det allo, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: honomålades nummer i söhonomäljarens andelst Kysesliga Senalens för Finland dom uti ett, på nedsatt uvisionsskil ling, från Wasa Hofrätt inkommit mål angående ersättning emellan Handlanden Tuomas Laurell, från Nikolaistad, Sjökaptenen Karl Siljeqvist, från Helsingfors stadoch i Wirdois socken löralte Possessionaten A. L. Borg, gemen samt sökande, samt Vicekonsuln Edvard Trummer, från Nikolai stad, tillstädeskommen, äfvensom Handlandene Kaarle Nygrén och Emil Asselund, begge jemväl från nästsagde stad, uteblifne svarande. Sifven uti Justitiedqartementet, den 6. Oktober 1902. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande: Vid Rådstufvurätten i Nikolaistad hafva Handlanden Laurell, Sjokople nen Liljeqvist och Possessionaten Karl Wilhelm Hasselblatt, från Ilmola socken, anfört, att Kettniska Augförtyrs Aktiebolaget vid den 14 Mars mantal skatte hemman kylässä och aflagde för eller öfver samt äg ek ellerhonomäljarens andel för eller att gä
Hansing Hansing. Herr Sena kalan padon ja riidattomasti viljellyt sitä vuosina 1895, 1896, 1897 ja 1898.; sekä että Kihlakunnanoikeus Talollisen Antti Niemelän ja muutamain muiden Korjalan kyläläisten keväällä vuonna 1899. omavaltaisesti otettua Pahkalan ladon hallintoonsa ja ruvettua sitä käyttämään, Kruunun ajaman kanteen johjosta Syyskuun 16. päivänä 1899. julistamallaan päätöksellä oli, samalla kuin Antti Niemelä tuomittiin rengaistukseen sanotusta omavaltaisesta menettelystään, julistanut Kruunun olevan padon oikean haltijan; ja on Suomen Kruunu, asian näin ollen ja siihenkin nähden että Karjalan kyläläisten väite, että Kruunu ja Iin kruununkalastusarenlightiö vuonna 1895. olivat laittomasti ottaneet Pahkalan padon haltuunsa, oli perätön, vaatinut kanteen kumoamista Sittenkun Iin kruununkalustusaren tiyhtiö niinikään oli vastustanut Karjalan kyläläisten kannetta ja todistajain kuulustelu asiassa oli tapahtunut, on Kihlakunnanoikeus päätöksellä Lokakuun 28. päivänä 1899. julistanut selvityksi, että Karjalan kyläläiset olivat puheenalaista Pahkalan pataa miesmuistoisen ajan viljelleet ja lohipatonakin käyttäneet siihen asti kuin eräs Kauppias Häggqvist, sittenkuin Iin vanha lohenkalastusyhtiö Oulun läänin Kuvernöörin Kesäkuun 2. päivänä 1888. antamalla häätämisspääitöksellä oli velvoi tettu Kruunulle luovuttamaan yhtiön hallussa olleet kalastuspaikät, vuokra si padon Iin kruununkalastusarenti yhtiöltä, sekä että Karjalan kyläläiset myöskin sen jälkeen, Keisarillisen Sendatin kumottua Kuvernöörin sanotun haätämispäätöksen, olivat samaa patoa kahden vuoden aikana hallinneet; johon nähden ja kun Suomen Kruunu ja Iin kruununkalastus arentiyhtiö eivät edes olleet tahtoneet todistaa väitettänsä, että Karjalan kyläläiset ainoastaan Iin vanhan lohenkalastus yhtiön vuokramiehinä olivat pataa viljelleet, eivätkä myöskään olleet voineet näyttää mitään saantia, välipuHerr Sena
Härädets andelst honomålades nummer som ejans ägWilfver samt öfvegtooikeus patoon oli Kruunulle siirtynyt, Kihlakunnanoikeus, joka ei katsonut olevansa Syyskuun 16. päivänä 1899. antamansa ylempänä mainitun päätöksen tähden estetty nyt ajettua kannetta tutkimasta, koska samassa päätöksessä ja sen edellä tapahtuneessa tutkinnossa ei oltu käsitelty kysymystä siitä oikeudesta, joka Karjalan kyläläisillä oli paloon, on julistanut Karjalan kyläläiset Pahkalan ladon oikeiksi haltijoiksi siksi kuin Kruunu ehkä voisi laillisessa järjestyksessä nestettavan eri riidan kautta omistusoikeuden nojalla voittaa palon mainituilta kyläläiseltä Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Suomen Kruunu että Iin kruununkalastus arentightiö olivat vodon kautta saattaneet jutun, on tuomiella Joulukuun 29. päivältä 1900. katsonut selville tulleen, että tilanhaltijat Karjalan kylässä sen jälkeen kuin kaikki Iinvanhan lohinkalastuseyhtiön hallussa olleet lohen - ja toimenenkalastukset, 69 paitsi muualla, Iin joessa Keisarillisen Senaatin tuomiolla Toukokuun 28. päivältä 1894 oli julistettu Kruunalle kuuluvaksi, olivat Kruunulle jättäneet puheenalaisen Pahkalan palon ja sitten antaneet Kruunun ja Iin kruununkalastusarentiyhtiön, jolle viimeksimainitulle Kruunu oli padon vuokrannut, sitä häiritsemättä neljänä vuonna hallita, minkä tähden ja kun Karjalan kylän tilanhaltijat siis olivat katsottavat myöntaneen Kruunun hallintooikeuden sanottuun kalastuspaikkaan, Hovioikeus on kumonnut Kihlakunnanoikeuden päätöksen ja hyljännyt mainittujen tilan haltijain asiassa ajaman kanteen Hovioikeuden tuomioon ovat Karjalan kylän tilanomistajat anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Suomen Kruunu on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän asian; ja koska selvitetty on että, sittenkuin Iin vanha lohenkalastuseyhtiö oli Keisarillisen Senaatin tuomiolla 28. päivältä Toukokuuta 1894. velvoitettu Kruuhonomäljarens andel försonas andelst hustrun kylässä „
Hansing andelst Herr Senats hustru 3/16. Hansing andelst mantal skatte hemHerr Senan kylässä. hustru hemman honomålades undergång kopek Silfvernulle luovuttamaan, muun muassa, yhtiön hallussa olevat Iin joen sekä sen edustalla sijaitsevan saariston lohenja toimenenkalastukset, puheenalainen Pahkalan pato on sen silloisten haltijain ja siis myöskin Karjalan kylän tilanomistajain puolesta, mikäli nämät samaa patoa hallitsivat, jätetty Kruunulle ja sen jälkeen vuodesta 1895. keskentymättä ollut Kruunun sekä, Kruunun ja Iin kruununkalastusarentyhtiön kesken tehdyn vuokrakontrahdin perusteella, viimeksi sanotun yhtiön hallussa; sentähden ja kun näin ole len Karjalan kylän tilanomistajain sitä ennen nauttimaa oikuitta Pahkalan padon hallintoon ei voida katsoa riittäväksi perusteeksi heidän vaatimuksellensa päästä jälleen nauttimaan sanottua oikeutta harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi jättää sen lopputuloksen pysyväksi, johon Hovioikeus ylempänä mainitussa 6i asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: hemman i Kasevan/ honomäljemte 2/16. dels mantal skatte Hansing prt No 9. honomäljennet ekomma i Wit måsalmen kylässä.
hustru 3/16. Hemmans Wilfver samt öfver eller att ekola uppodista gammalien eller NyySokakuun 18 päivänä 1902. 699 No 104 Pag101. R D 19 "Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Kovioikeudesta tulleessa, korvausta koske vassa jutussa, jossa Kauppaapulainen Wasili Räkköläinen, Kurkijoen pitäjän Elisenvaaran kylästä, on hakijana sekä Henkikirjuri Oskar Maaritz Melartin, Kaukolan pitäjän Patakselan kylästä, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa, 18. päivänä Lokakuuta 1902 Keisarillinen Senaatti on itselleen esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä. saanut tietää seuraavaa: Sittenkuin Talollinen Juhana Nikki hänen vaimonsa Briitta Kuosa ja poikansa Matti Nikki Syyskuun 7. päivänä 1894. tehdyllä välikirjalla olivat oikeuttaneet Monttööri Magnus Blomqvistin kuuden vuoden aikana Luiro nimiseltä, perintötaloon No 2. Käkisalmen pitäjän Alapuustin kylässä kuuluvalta metsämaalta hakkuuttamaan kaikki siellä kasvavat puut sekä Monttööri Blomqvist Maaliskuun 30. päivänä 1895 oli läsnä: J. Yt. Ef - 2/11 3 — 1/9 - Etf. 3/31 Hansing
neljännestä Juhana Nikin omistamasta yhdestä kahdeskymmenesneljäs osasta mainittua taloa eli yksi kolmaskymmeneskahdesosa siitä Wiipurin läänin Kuvernöörin 20. päivänä Elokuuta 1897. antamalla päätöksellä julishonomäljaren till ekomma och aflagde gustaf samt ängelse uppbudet åt honomäljarens andel försonas eller att tettu ulosmitatuksi ja pakkohuutokaupalla myytäväksi Henkikirjuri Melartinin viimeksimainittuun talonosaan kiinnitetyn saamisen maksamiseksi. Tämän johdosta Maaliskuun 3. päivänä 1898. toimitetussa pakkohuutokaupassa eli Wasili Räkköläinen vaatinut, että talonosa myytäisiin sillä ehdolla että puheena oleva kontrahti edelleenkin jäisi voimaansa, mutta Melartin vastustanut tätä vaatimusta, jonka jälkeen sanottu talonosa oli pantu huutoon ilman Räkköläisen vaatimaa ehtoa ja myyty Talolliselle Juhana PariHenkikirjuri Melartinille toimitetun haasteen nojalla on Wasili Räkkolainen sitten Räkisalmen ja Kauko lan pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut, että koska Henkikirjuri Melarten vaikka hän aikaisemmin oli suostunut mainittuun kontrahtiin, huutokauppatilaisuudessa oli vastustanut Rakkoläisen edelläkerrottua vaatimusta, jota tämän johdosta ei oltu otettu huomioon, ja siitä oli ollut seurauksena, ettei Wasili Räkköläinen saanut hyväksensä nauttia kontrahtiin perustuvia oikeuksiansa, Henkikirjuri Melarten, jonka siis oli katsottava tuottaneen Wasili Rakkolaiselle näin tavoin syntyneen vahingon, velvoitettaisiin korvaukseksi sanotusta vahingosta Rakkolaiselle suorittamaan niin hyvin huutokaupan aikana Luiron metsämaalla hakattuina olleiden 87. tukkipuun, 14. telefvonipatsaan, Jo. rinun ja 40. halkosylen hinta, 3. markan jälkeen tukkipuulta, 1. markan 50. pennin jälkeen telefoonipatsaalta, 50. pennin jälkeen riaulta ja 6. markan jälkeen halkosyleltä, yhHerr Senats och att uppodla å bom Summan Skatte hemman Hansing Herr Sena Nyttio HäradsMålsä lagan krono Hansing Hansing Hans Hansing Hansing 17 hemmans 77: 33 Skatte
tat eller försälja omförmälda tomt till Karl Wilhelm Koskinen med annan eller bättre rätt, än han sålunda förvärfvat sig dertill, ty och då Karl Wilhelm Koskinen sedermera till Alexander Rouhiainen försålt endast hvad han genom köpet af Laurikainen åtkommit, utan att någon viss areal i det dem emellan upprättade köpebrefvet blifvit utsatt, har Hofrätten, med upphäfvande af Rådstufvurättens utslag, förkastat Alexander Rouhiainens i saken utförda talan. Uti Hofrättens dom har Alexander Rouhiainen anhållit om ändring. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Alexander Rouhiainen icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom i vid hvilken fördenskull kommer att bero. Det alle, som vederbör, till efterrättelse lånder. Kejserliga Senaten för Finland: J. G. Sohman And; Torman. B. Andersin. Valentin Gummerus. Evem Njelannen Bom Lycknad Ett Forsell Karl Stenberg Den 21. Oktober 1902. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt sessionskilling, från Åbo Hofrätt inkommet fordringsmål emellan Mekanikern August Edvard Wahlstedt, från Tammerfors stadsökande, samt sysslomännen i Disponenten Hjalmar Lohjanders, från samma stad, till konkurs upplåtna bo Lars Eliel Kjäldman, svarande: Gifven uti Justiliedepartementet, den 21. Oktober 1902. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande: Disponenten Lohjander har på stämning till Mikanikern Wahlstedt vid Rådstufvu rättens i Tammerfors sammanträde den 6. hustru hemmanet No 9. KoWilfver samt äg eller eller BonNovember 1899 anfört att Mekanikern honomäljennet ek Silfver samt äghonomålades ekomma härägWahlstedt medelst skriftligt kontrakt af den 9. Juni 1898. åtagit sig att till Lisponen ten Lohjanders då under byggnad varande splintfabrik invid Lahlis köping inom utgången af derpåföljande Juli månad leverera alla för sagda fabrik nödiga nya remskifvor, plattor för lägenheckornas fästande samt en af plåt förfärdigad No 9. i 1/3 - 30. „ 3. 88. 60. /A. Alf. mantal skatte hemman kautta honomäljaren till öfver höfhustru hemman W: 1870. Pag. 14 R. D. 1902. Nyryn kanskymmalmen kanssa Hansing med sex kopio och Silfver kylässä och att eller Wilhelmina 3/16 dels Skatte hemman i Hemmans nummer
på 48 1/3 Hansing Herr Senats och honomäljarens andelar i Withvaraf Mekanikern Wahlstedt varit urstånd satt att inom föreskrifven tid sjelf förfär diga de massandelar han genom ofvanberörda kontrakt åtagit sig att leverera åt Disponenten Lohjander; men emedan är betet med Disponenten Lohjanders fabriksbyggnad fortskridit så längsamt att måskinernäs insättande kunnat vidtaga först den 15. Augusti, och anelledningens uppställande påbörjas den 29 i samma månad äfvensom ängpannan intagas först den 19. påföljande September, samt vid den 23. Oktober företagen afpröfning af Taskineriet den af Lohjander inrättade brunn, som bort förse angpannan med vatten, befunnits erfordra särskilda förbättringar för att tillräckligt vatten skulle erhållas, har Mekanikern Wahlstedt ansett sig icke hafva varit vållande dertill att fabriken ej kunnat begynna sin verk samhet på i kontraktet afsedd tid; och hvad åter beträffade Instrumenten Lohjanders kraf i öfrigt, har Mekanikern Wahl stedt väl medgifvit att Lohjander haft fyra man under fyra dagars tid i arbeten, hvilka det enligt kontraktet ålegat Wahl stedt att utföra, men bestridt att öfriga i förberörda arbetslista upptagna arbeten ankommit å Wahlstedt sedan Disponenten Lohjander bemött Mekanikern Wahlstedts genmäle samt vittnen i målet afhörts, har Rådstufvu samt äg vuoden kylässä och att rätten medelst utslag den 29. November 1900. förklarat käromålet tillförlitligen styrkt samt förty ålagt Mekanikern Wahlstedt att genast emot qvitto till Disponenten Lohjander utgifva fordrade ettusen fem hundra sju mark sjuttiosex penni med fem procents ränta från stämningsdagen den 19. Oktober 1899 till dess full betal ning skedde och att med sexhundra tolfmark sjuttio penni ersätta Lohjander för umgälderna i målet. Hofrätten, under hvars pröfning Mekanikern Wahlstedt på erlagdt vad dragit målet, har genom dom af den 20. December 1901. utlåtit sig; och jemte det Mekanikern Wahlstedts i Hofrätten gjorda anmärkning att Werkmästaren Johan Eskolin, hvilken i saken aflagt vittnesmål, enär Eskolin genom sina tillgöranden vid ifrågakomna arbetes utförande skulle fördröjt detsamhustrun kylässä. Wilfver samt ägHans Hans Hans medelst Råttegandens kopekamo och SilfverWilfver samt äg5/16 dels mantal skatte hemSkatte hemman i mantal skatte hemman i WitkänNyra 3/16 dels man
honomans nummer Skatte hemman i KuiGustaf Henriksdotter Johanettä heidän hankkimiansa kiviä oli täytynyt osakeyhtiön syystä jättää kiinnittämättä 415. metriä 60 senttimetriä reunuskiviä ja 108 neliömetriä nupukiviä, jotka sittemmin oli käytetty osakeyhtiön hyväksi muihin tarpeisin; minkä tähden ja kun osakeyhtiö ei ollut suostunut maksamaan sanottujen kivien hintaa, joka oli laskettava, kiinnittämispalkka poisluettuna, reunuskivistä 4. markaksi 40 penniksi metriltä ja nupukivistä 5 markaksi neliömetrittä eli yhteensä 2,368. markaksi 64 penniksi, Juho Kurikka on vaatinut osakeyhtiötä velvoitettavaksi Kurikalle, jolle Heikki Kivehäs oli luovutta. nut tähän perustuvan saamisensa, suorittamaan sanottu rahamäärä, siitä kuitenkin vähennettyään etukäteen maksetut 1000 markkaa, eli siis 1,368 markkaa 64 penniä korkoineen. Kanteen johdosta kuulusteltuna on osakeyhtiö Wasa Sockerfabriks Aktiebolag" väittäen Juho Kurikkaa ja Heikki Kivekästä edelleen velvollisiksi sitoumuksensa mukaan kiinnittämään puheenalaisia kiviä, kieltänyt olevansa velkapää Juho Kurikalle suorittamaan asianosaisten välipuheessa määrättyä maksua ennenkuin kaikki reunus- ja nupukivet olivat kiinnitetyt; ja on osakeyhtiö sitä paitsi vaatinut että, koska Juho Kurikka ja Heikki Kivekäs, jotka olivat ottaneet laskeaksensa perustukset kolmea sokuritehtaaseen kuuluvaa rakennusta varten, olivat tehneet tämän työn niin huolimattomasti, että osakyhtiön sittemmin oli täytynyt melkoisessa määrässä korjauttaa samat perustukset, osakeyhtiölle myönnettäisiin oikeus siitä määrästä, jonka osakeyhtiö tulisi useinsanotuista reunus- ja nupukivistä Juho Kurikalle maksamaan, vähentää ne 1193. markkaa 7. penniä, mitkä osakeyhtiö oli kuluttanut ylläkerrottuihin korjaustöihin. Sittenkuin Juho Kurikka oli vastustanut tätä vaatimusta, koska mainitut perustukset olivat tehdyt osakeyhtiön antamien määräyksien mukaan sekä yhtiön puolesta hyväksytyt ja vastaanotetut, ja asianosaiset molemmin puolin vaatineet korvausta oikeudenkäyntiNyra Sjötkanskrift för eller 48. kop: och Silfver 713 gustaf samt öfver eller eller att ekola uti kanskyyskapsky 9/9 dels 33 1/3 mantal af 2. 32. 2/3 a 5/16 dels man2. 25 1/3 2. 32. 2. 40. Skatte hemman i Herr skatte hemman i Kui