Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
lain 11 SS:n mukaan oli vastaanottajalta saapa täyden korvauksen oikeutensa menettämisestä, senvuoksi, ja kun Agronoomi Collin oli puheena olevan pakkolunastuksen johdosta menettänyt edellämainittuihin välikirjoihin perustuvan vuokraoikeutensa kysymyksenalaiseen Ladugårdin säteritaloon kuuluvaan maa-alueeseen ja sanotun vuokraoikeuden arvon ole katsottava olevan kuusisataa kahdeksankymmentäneljä markkaa seitsemänkymmentäviisi penniä vuodessa eli siis yhdeltäkolmatta vuodelta, jona rikana Collin oli puheenalaisen pakkolunastuksen vuoksi estetty käyttämästä hyväkseen tätä oikeuttaan, laskettuna pääomaksi viiden prosentin mukaan ja lukematta kysymyksessäolevan edun laatuun nähden korkoa vuotuismäärille, yhteensä seitsemäntuhatta neljätoista markkaa viisikymmentäyksi penniä, on Raastuvanoikeus velvoittanut Venäjän sotilaslaitoksen maksutodisteen saadessaan suorittamaan Agronoomi Collinille seitsemäntuhatta neljätoista markkaa viisikymmentäyksi penniä kuuden prosentin vuotuisine korkoineen Syyskuun 5 päivästä 1910, jolloin sotilaslaitos sai pakkohunastetun alueen huostaansa, täyden maksun tapahtumiseenHovioikeus, jonne Tammisaaren Sotilasrakennuskomitea oli vedennut Raastuvanoikeuden päätöksestä, on Juolukuun 31 päivänä 1915 antamallain tuomiolla jättänyt asian mainitun päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon on Tammisaaren Sotilasrakennuskomiteä anonut muutosta perustelmalla, johon Agronoomi Collin on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei ole aihetta muuttaa Hovioikeuden tuomiota. Venäjän sotilaslaitos velvoitetaan suorittamaan Agronoomi Collinille. hänellä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvaukseksi, kahdeksankymmentä markkaa. Muuten oikeutetaan Tenäjän sotilaslaitos, jonka Oikeudenkäymiskää1108
lain 11 SS:n mukaan oli vastaanottajalta saapa täyden korvauksen oikeutensa menettämisestä, senvuoksi, ja kun Agronoomi Collin oli puheenaolevan pakkolunastuksen johdosta menettänyt edellämainittuihin välikirjoihin perustuvan vuokraoikeutensa kysymyksenalaiseen Ladugården säteritaloon kuuluvaan maa-alueeseen ja sanotun vuokraoikeuden arvon oli katsottava olevan kuusisataa kahdeksankymmentäneljä markkaa seitsemänkymmentäviisi penniä vuodessa eli siis yhdeltäkolmatta vuodelta, jona aikana Collin oli puheenalaisen pakkolunastuksen vuoksi estetty käyttämästä hyväkseen tätä oikeuttaan, laskettuna pääomaksi viiden prosentin mukaan ja lukematta kysymyksessäolevan edun laatuun nähden korkoa vuotuismäärille, yhteensä seitsemäntuhatta neljätoista markkaa viisikymmentäyksi penniä, on Raastuvanoikeus velvoittanut Venäjän sotilaslaitoksen maksutodisteen saadessaan suoritta maan Agronoomi Collinille seitse mäntuhatta neljätoista markkaa viisikymmentäyksi penniä kuuden prosentin vuotuisine korkoineen Syyskuun 5 päivästä 1910, jolloin sotilastaitos sai pakkolunastetun alueen huostaansa, täyden makseen tapahtumiseen; Hovioikeus, jonne Tammisaaren Sotilasrakennuskomitea oli vedennut Raastuvanoikeuden päätöksestä, on Juolukuun 31 päivänä 1915 antamallaan tuomiolla jättänyt asian mainitun päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon on Tammi saaren Sotilasrakennuskomiteå anonut muutosta perustelmalla, johon Agronoomi Collin on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei de aihetta muuttaa Hovioikeuden tuomiota. Venäjän sotilaslaitos velvoitetaan suorittamaan Agronoomi Collinille, hänellä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvaukseksi, kahdeksankymmentä markkaa. Muuten oikeutetaan Venäjän sotelastaitos, jonka Oikeudenkäymiskää1108
ren 30 luvun 4 SS:n mukaan olisi pitänyt saada nostorahaa maksamatta saattaa juttu Keisarillisen Senaatin tutkittavaksi, ilmoituksesta Hovioikeudesta perimään sinne panemansa, nostoraha sata yhdeksänkymmentäkaksi, markkaa; Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Alfrediuksiala K. R. Helanen Alfredtuksiala K. R. Helanen A. W. Lillmanie. K. Auer. A. W. Lillmanie. K. Auer. A. W. Lillmanie. K. Auer. Alfred Sarva. Den 23 September 1916. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt reviHofrätt inkommit mål emellan man, från Åbo stad, sökande äfvensom i samme stad bosat 1o Vicehäradshöfdingen Kuno Afthan såsom syssloman i förkonkurs, tillstädeskommen, samt de öfriga sysslomännen i sagda konkurs Bankdirektören Carl Gustaf Wahlström, från Ilo och Prokuristen, Forstmästaren Hultu uteblifne, svarande, angående bättre rätt till egendom: Gif ven i Justitiedepartementet den 23 September 1916. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt numera är i fråga, in hämtat följande: Efter stämning å Tioehäradets höfding gen Alfthan, Bankalirektören Hahlström Förvarande: A. L. A. H. - A. B. - KutE. Th. 1109 Pag. 246. R. D. 1916. sionsskilling, från Kejserlige AlaVicehäradshöfdingen Helge Hartman, K. E. Blomberg Aktiebolags Gällén, från Björneborgs stad No 1803
och Forstmästaren Gallén har Vicehäradshöfdingen Hartman vid Rådstuf verätten i Åbo stad anfört, att sedan guvernören i Uleåborgs län medels utslag af den 3 April 1911 förklarat K. E. Blomberg Atteebolag för tiden med därtill hörande byggnader i Haukipudas socken äfvensom arrende rätten till det Haukipudas och Kello byars skifteslag i sagda socken till hörande jordområde, hvarå nämnda såginrättning och byggnader voro belägna, i måt och förordnat, att inrättningen jämte byggnader och är enderätt borde till betäckande af Hartmans i dem intecknade fordran å exekutiv auktion försäljas så häde Vicehäradshöfdingen Alfthan Bank direktören Wahlström och Forstmästa ren Gallén utan laga rätt låtit fån len utmätta sågimrättningen bortföra följande till inrättningen hörande och för dess drift nödvändiga markinen och markindelar, nämligen: fyra stor re och åtta mindre stockvägnar, vår tillhöriga Martinniemi såginrättning da 2038 mark 40 penni, åtta dubbel sägningsvalsar af 560 marks värde, fyratio par sträckhalsar, uppskattade till 350 mark, tvåhundra nittiofem heter transmissions, värda 129 mark 97 penni, en lubrikator, i derad till 1/32 mark 50 penni, fjorton verkelsägblad af 106 marks värde åttio rämsågblad, uppskattade till 672 mark och fem protoret, värda 2100 mark; och som konkursförvaltningen efter det Vicehäradshöfdingen Hart man genom förberörda exekutiva försäljning blifvit egare till omorda de sägenrättning, vägrat att till Herr man återställa de borttagna mark nerne och markandelarna har Hartman yrkat Vicehäradshöfdingen Allthar Bankalirektören Wahlströms och Forst mästaren Gulléns förpliktande att errätta Hartman de bortförda förenå lens ofvannämnda värde äfvensom hans rättegångskostnader. Vicehäradshöfdingen Alfthan, som vid Rådstufvurätten företrädt M. E. Klomberg Aktiebolags konkursförvalt 1110
ning, har i saken hörd väl medgifvit att ofvanuppräknade markiner och maskindelar, med undantag af mötorema, vid utmätningstillfället funnits i Martinniemi såg, men blifvit därifrån af konkursförvaltningen före sägens exekutiva försäljning bortförda, hvaremot motorerna aldrig användts i sågen, utan fyra af dem begagnats i böta gets utom arrendeområdet belägna bröd gård och den femte motorn åter betjenat tt flyttärt verk, hvarmed bolaget till hörigt flottvirke dragits i land från vattnet. Dock som alla dessa föremälvore lösa inventarier och auktionen om fattat endast den intecknade egenda men eller byggnader jämte väggfarten maskiner och inrättningar, har Alfthan ansett Vicehäradshöfdingen Hartman icke hafva någon rätt till ifrågavarande föremål samt förty anhållit om käromålets förkastande jämte det ett than för öfrigt anmärkt att del af Hutman fordrade ersättningsbeloppet vore öfverdrifvet och att ännämnda före mål, som i det skick, hvari de vid auktionstillfället befunnit sig, förvarats uti ett nära sägen befintligt uthus kunde såsom sådana åt Hartman utlämnas, därest de ansåges tillkomma honom Rådstufvurätten har medels utslag den 20 Maj 1915 förklarat utredt våre att sedan N. 6. Blomberg Aktiebolag för tiden tillkoriga Martinniemi såginrättning med därtill hörande byggunder äfvensom arrenderätten till det jordområde, hvarå sägensättningen vare belägen, genom Guvernörens i Uleåborgs lån den 3 April 1011 gifna utslag blifvit förklarade inrättagna för gäl dande af en fordran, till säkerhet för hvilken behörig inteckning i innatt ningen blifvit af vederbörande Härads rätt meddelad, R. E. Blomberg Abtieho lags konkursförvaltning låtit från inrättningen bortföra fyra större och åtta mindre stockvägnar, värda samman lagdt tvåtusen trettioåtta mark fyratio penni, åtta dubbetsägningsvalsar, vår da femhundra sextio mark, åttio sträck halsar, värda trehundrafemtio mark, två 1111
hundra nittiofem meter transinsionsrummar, varda sammanlagdt ettusen ett hundra tjugunio mark nittiosju penni, en bebrikator af femtiotvå mark fem tio pennis värde, fjorton virkelsägblad värda etthundra nittiosex mark, åttio ransågblad till ett värde af sex hundra sjuttiotvå mark och fem i lektriska protorer, värda sammanlagdt tvåtusen etthundra mark; och enär Råd stufvurätten ansett att af sagda egendom stockvägnarna, dubbetsägningsväl sarna, sträckhalsarna, fransmissionsrum narna och bebrukatorn utgjorde delar af inrättningens fasta markinen och för ty tillkomme Vicehäradshöfdingen. Hartman, hvilken å enskutivauktion inropat inrättningen i fråga, men att däremot verkel - och ramsägbladen samt de elektriska motorerna icke kunde härföras till sådan egendom, som om fattats af sagda inteckning, har Mål stufvurätten ålagt K. E. Blomberg Aktibolags konkurs förvaltning att till Tiohäradshöfdingen Hartman utlämna ännämnder fyra större och åtta mindre stockvägnar, åtta dubbelsägningsvalser åttio sträckhalsar, transmissionsrummer och lubrikator eller, för såvidt dessa ej funnes i behåll, ersätta Vicehärads höfdingen Hartman deras ofvanangifna värde samt att därhos med vihundra sjuttiofem mark ersätta Hartman hans umgälder i målet. Hofrätten, under hvars pröfning så väl Vicehäradshöfdingen Hartman som Vicehäradshöfdingen Alfthan i väde väg dragit målet, har medels den 31 Maj 1916 gifven dom, emedan utred ning saknades derom, att ifrågavarande stockvägnar, dubbetsägnings välgar, sträckhalsar, fransmissionsrummer och likrikator vid omordade auktion blifvit försålda till Vicehäradshöfdingen fortman, med ändring af Rådstufveråt tens utslag förkastat Hartmans talan i dess helhet Uti Hofrättens dem har Vicetha radshöfdingen Hartman anhållit om ändring medels deduktion, den Vice häradshöfdingen Alfthan bemält Kejserliga Senaten har tagit må 1112
let i öfvervägande och pröfvar rättvist, med upphäfvande af Hofrättens dom fastställa Rådstufvurättens utslag. Petalle, som vederbör, till efterrättelse lån der Kejserliga Senaten för Finland: Alpe Kiukkala. K. R. Helanen A. J. L. Lillman K. Auer. A. J. L. Lillman L. Auer. "No 1833. Pag. 57 R. D. 1915 E. Thesleff. Den 2 Oktober 1916 Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett utan erlagda afgifter från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet revisionsmål, angående ersättning för fast egendom som exproprierats för allmänt behof, emellan Drätselkamma ren i Mariehamn stad och Finska kronan, omsom sökande och svarande: Gifven i Justitudepartementet den 2 Oktober 1916 Kejserliga Senaten här låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande Sedan Kejserliga Senaten för Finland på Lötsstyrelsens framställning förordnat, att för antäggning af en trädlös telegrafstation behoflig mark i staden Mariehamn skulle för kronans räkning uproprieras, samt vederbörande landtmätare utpålat och å karta affattat ett 693 hektar stort, sagde stad underlydande jordområde har Guvernören i Åbo och BjörLäsnä: J. F. R. H. - A. B. K. A. S. X. /T. Järnefelt.
neborgs län medels utslag af den 5 September 1908 förordnat, att nämnda jord område skulle staden frånhändas och jämte rättighet att därifrån till städen anlägga en väg till 2 1/9 meters bredd till Finska kronan och toisver ket öfverlåtas emot en godtgörelse af 400 mark jämte fem procents år lig ränta därå, räknadt från den 1. December 1906, då marken ifråga af lötsverket omhändertagits, tills full likvid följde; dock finge nyssberörda väganläggning icke utgöra hinder för en möjlig framtida utvidgning af staden och dermed förbunden tomtregtering Missnöjd med Guvernörens utslag rörande omförmälda ersättning har Drätselkammaren i Mariehamnefter stämning å Finska kronan näHäradsrätten i Jomala sockens och Mariehamn stads tingslag yrkat att, emedan Mariehamn stad vid försäljning af tomtplatter erhållit ett prisaf ända till 5 mark för hvadrat me ter samt staden, ifall ifrågavaran98 114 de omräde öfverlåtits åt enskild perron eller industrist inrättning, kunnat af detsamma hafva en fortgående årlig inkomst, som vid omrädets öfvergående i kronans ägo komme att uteblifva Kronan måtte åläggas att till Mariehamn stad erlägga för sag da område, hvilket vore beläget omkring 500 meter från stadens till tomter indelade rödra mark, i ersättning minst 2500 mark jämte fem procents ränta därå från förenämnda den 1 December 1906 samt för omordade till den afsöndrade marken ledande väg så länge Kronan begagnade den samma en årlig afgäld af minst 20 mark, hvarhos Frälselkammaren i stöd af 3 mom. 46 SS i lagen om uppropriation af fast egendom för allmänt behof, gifven den 14 Juli 1828 anhållit att staden, deroende af säkens utgång vid Häradsrätten, mål te tilläggas godtgörelse för rättegångskostnaden därstädes. Såsom svaromål i saken härå Kronans vägnar genmälts, att området
i fråga vore af ojämn bergylta och beläget så långt från Mariehamn stad och närmaste strand att staden hade användning för detsamma hvarken till bostads- eller fobrikstomter, och förty icke heller kunde påräkna någon inkomst från detsamma, hvarför å Kronans vägnar anhållits om käromålets förkastande såsom fullkomligt obefogadt samt stadens skyldigkännande att ersätta kronan dess kostnader å rättegången Härå och sedan upplyst blifvit att till Drälselkammaren allaredan inlevererats det Mariehamn stad af Guvernören tillagda eräättnings beloppet 400 mark, har Häradsrätten, som jämväl hållit syn på stället i fråga, den 10 Februari 1913 afkunnat utslag i måtet; och som enligt stadgandet uti 88. i ofvanåberopade lag ersättning för fäst egendom, som för allmänt behoffstodes, skulle bestämmas efter fasten hetens högsta gångbara pris eller med andra ord fastighetens marknadsvär de vid tiden för uppropriationen samt då den af Drätselkammaren framhållna möjligheten att framdeles fördelaktigare använda ifrågavarande fastighet, med fästadt afseende å ortsförhållandena vid tiden för uppropren tionen, icke kunnat inverka på gångbära priset, alltså och då tillsvidare icke heller föreläge sannolika skilpå grund af hvilka man vore berältigad antaga att bebyggandet af kring liggande jordområden i en nära framtid komme att ega rum, har Härads rätten, som emellertid funnit det af Guvernören för ännämnda jordom råde fastställda priset fyrahundra mark vara för lågt, med fästadt af seende å den utredning, som i målet föreställts, ålagt Kronan att för sagda jordområde till Mariehamn stad utgifva i ersättning, beräknadt efter ett pris af tio penni kvadratmetern, niohundra trettio mark jämte fem procents årlig ränta därå från den 1 December 1906, dock med afdrag af till staden redan erlagda fyra hundra mark jämte å nästberörda 115
summa löpande enahanda ränta, räkradt från den dag dessa till staden erlagts. Men blef Drätselkammarens yrkande om Kronans förpliktande att för begagnande af väg erlägga en är lig afgift af tjugu mark såsom obeförgadt af Häradsrätten underkändt. Beträffande sedan parternas anhållan om rättegångskostnadsersättning, så enär det af Drätselkommaren åbero rade lagrummet afsåg endast sådan afträdare, som på grund af stadgan det i 2 mom. 37 SS: i änberörda lag nu domstol utförde talan om vidare errättning, har Häradsrätten med afseende å sakens beskaffenhet kvittat ättegångskostnaderna parterna emellan Hofrätten, under hvars pröfning parterna ömsesides i väderag drag rit målet, har medels dom den 29 Januari 1915 låtit vid Häradsrätlens utslag bero. Höfrättens dom hafva såväl Drälsetkammaren i Mariehamn stad som Finska kronan anhållit om andAll ring; och har Kronans ändrings ansökan af Drätselkammaren bemötts Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner skäl icke vara anförda för annan ändring Hofrättens dom än att Kronan skyldigkännes till Drätselkammaren i Matehämn utbetala i ersättning för dess kostnader i målet vid Häradsrätten efter pröfning, sexhundra mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse lån der Kejserliga Senaten för Finland Johannes Pesonen. K. R. Helonen Johannes Pesonen. K. R. Helonen A. W. Brunberg K. AucA. W. Illhållaren J. Auer Samuli Koski 116
Lokakuun 3 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulNo 7837. lessa velkomisjutussa, jossa Kaupsias Benjamin Kuusela, Hiito lan pitäjän Hiitolan kylästä on hakijana sekä Tampereen kaupungissa oleva, Suomen Luotonantajaihdistys Finska Kreditgifvareföreningen nimi nen yhdistys vastaajanden nettu Oikeusosastossa Loka kuun 5 päivänä 1906. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä mekäli nyt on kysy myksessä saanut seuraavat tiedat Benjamin Kuuselalle Lokakuun 17 päivänä 1909 toimitetun haasleen nojalla on Suomen juotonantajayhdistyksen puolesta tiitolan pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaadit tu, että Benjamin Emselä velvoitettaisiin suorittamaan yhLäsnä: F. A. A: B. B. K. - Å. JC. S. Pag. 1. R. D. 1916
distykselle Wiipurin kaupungissa ole van, M. Gregörjeff ja Kumpp. nimisen kauppatoiminimen yhdistyksel le siirtämän Kuuselalle toimitetun 100 säkin ruisjauholähetyksen hinnasta syntyneen Helmikuun 8 päivälle 1800 päivåtyn laskiin sisällys 1250 markkaa korkoineen kuin myös korvaamaan yhdistyksen oikeudenkäyntikulut tutussa kuulustettuna on Benjamin Kuusela väittänyt, ettei hän koskaan ollut tilannut puheena olevia väisjänhoja toimini mi M. Grigorjeff ja Kumpp:lla vaan oli Wiipurissa asuva Kauppias Paul Matvejevitsek Gragerjefs jolta Kuusela vuonna 1908 oli tilannut 400 säkkia liisejauhoja. syystä että viimeksimainitut jauhot olivat olleet ala arvoisia ja tarkoituksensa aivan kelväämattomia hyvitykseksi niistä läheltä nyt isänsä Kauppias Malvei Grigarjellin kautta Kuuselalle 100 säkkiä ruisjauhoja; ja on Benja min Kuusela sen vuoksi anonut kan netta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus on Joulukuun 5 päivänä 1911 julistamassaan päätöksessä lausunut selvitetyksi, että Benjamin Kuusela oli saanut kysymyksessä olevat jauhat Matoxi Ytigorjeffilta joka oli siirtänyt jauhoista syntyneen saatavansa Suomen Luotonantajdyhdistykselle senvuoksi, ja kun Kuusela ei ollut voinut velkomusta vastaan tebenniään väitteitä toteensaattaa, on Kihlakunnanoikeus velvoitta nut Benjamin Kuuselan luutin saadessaan maksamaan Suomen motonantajayhdistykselle vaaditut tuhat kaksisataa viisikymmentä markkaa viiden prosentin vuotulline korkoineen Lokakuun 17 päivästä 1909 kuin myös sadalla viidettäkymmenellä markalla korvaamaan yhdistyksen oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus jonka tutkittavaksi Benjamin Kuusela oli vetoamal1118
la saattanut jutun on Manaskuun 18 päivänä 1915 antamassaan tuomiossa lausunut käyneen selville, että Paval Grigerjeff oli Maturi Grigoreffinpuolesta myynyt Benjamin Kuuselalle puheenalaiset jauhot ja että tästä syntynyt saatava oli kuulunut toiminimi M. Grigörjeff ja Kumppalle, saman toiminimen siirtäessä sen Suomen Luotonantajayhdistykselle; minkä vuoksi Hovioikeus on mainitulla ja Kihlakunnanoikeuden lausumalla perusteella jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Benjamin Luuselan suorittamaan Suomen Luotonantaja yhdistykselle sillä Hovioikeudessa vastiupuhevallan valvomisesta olleiden kulujen korvaukseksi viisikymmen tä markkaa. Hovioikeuden tuomioon on Benjamin Kuusela anonut muutosta perustelmalla johon Suomen Luolenantajayhdistyksen puolesta on vastattu. Keisarillinen Senaatti katsoo ettei ole aiketta muuttaa Hovioikeuden tuomiöta. Benjamin Kuusela velvoitetaan suorittamaan Suomen Luotonantaja yhdistykselle sillä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvaukseksi kuusikymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaattitain Samikoski: Alfred Kiuksiala. tain Samikola: Alfred Luuksiala. B Ameberg A. J. Lillmälä. Samuli Koski. 1119 Asian ochannan
Lokakuun 3. päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaalin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa korvausjutussa, jossa Kolkan kaupungisså oleva, Halla Aktie Bolag niminen osakeyhtiö on hakijana seka Talollinen Wäinö Pesonen, Taamingin pitäjän Juvolan kylästä, ja saman pitäjän Rukianan kylässä asuva Talollinen Einar Tynkkynen vaimonsa Anna Pesosen edusmiehenä, yhteisesti saapuville tullu na, kuin myös Talollinen Ida Tosonen, Juvolan kylästä, tulemat ta jääneenä, vastaajina. Annet tu Oikeusosustossa lokakuun 3 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen sittelyttänyt julun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedet Sänmingin pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa ovat Wiino Ida ja silloin naimatonna ollut Anna Pesonen lausuneet, että he olivat elokuun 9. päivänä 1910. tehdyllä välikirjalla siina mainitusta hinnasta oikeuttaneet Läsnä: T. F. C. B: C. R. B. S. K Ossian Schauman No 1838 No 1838 Pag. 3. Rb. 1916
sanotun yhtiön hakkuuttamaan omistamallaan Wägärannan verotaloon N: 2 Juvolan kylässä kuuluvalta. Teonjoki nimiseltä palstalta kaikki konka, petaijai - ja viiripuut, jotka kuuden metiin korkeudelta maasta mitaten huoren päättä puun paksuimmalta puolelta täytti vat 20. senttimetriä tahi olivat sitä paksummat, muun muassa ehdolla että 15. senttimetia ohkaisempien latoojen tilli jääda myöjille ja ottä yhtiö oli velvollinen Wiino Pesoselle ja hänen muinituille myöläpuolilleen suorittamaan kustakin ottamastaan alamittaisesta tyvisuusta 3. markkaa ja kun yhtiö puheenalaisesta metsästä oli kuudatta nut ja vedättänyt 42/5. alamittuista tyvipuuta ja 225. alumittaista latonpuuta on Wäinö Pasonen myöläpuolinen vaatinut, että yhti velvoitettaisiin korvaa maan heille näin lavein ottamansa tyvipuut 3 markalla ja latvapuut 50. pen niillä kappaleen. Jutussa on Halla Aktie Bolag yhtiön puolesta myönnetty kysymyksessä olevalta palstalta otetun joitakuita alamittaisia puita mutta väitet ty ettei se oli tapahtunut Wäinö Perosen ja hänen myöläpuollensa suostumuksella ja niiden samasta metsiin tä ottamiin, yhtiölle myytyjen puiden korvaukseksi; ja on kannetta yhtiön puolesta sen vuoksi vastustettu Kihlakunnanoikeus jossa asian osaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on Helmikuun 12. päivänä 1912. julistamassaan päätöksessä lausunut sel vitetyksi, että Halla Aktie Bolag, hvalaessaan Wiino Pesoselta ja hänen myötapuolillaan puheena olevan välikirjan mukaan ostumaansa metsää, oli otta nut ja käyttänyt hyväkseen neljäsataa kaksikymmentäviisi tyvipuuta ja aina kin kaksisataa kaksikymmentä lutoa puutu, jotka eivät ollut täyttäneet se vittuja mittaja; minkä vuoksi ja sii hen katsoen mitä välikirjassa alunit laisten puiden olostu oli määrätty, Kihlakunnanoikeus on velvoittanut Halla Aktie Bolugin korvaamaan Waine Pesoselle ja hänen myötäpuolilleen siten