Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Heikki Hyväriselle, Antti Pasaselle, Juho Riekkiselle, Aatu Halmeelle ja toiminimi E. A. Tiaiselle korvaukseksi näillä vastaajallaansa Hovioikeudessa valvossaan ollaista kuluista viisikymmentä markkaa. Hovioikeuden tuomioon on Otto Marttinen anonut muutosta perustelmälla, jonka kaksoiskappaleen Heikki Hyvärinen, Antti Pasanen, Juho Rickkinen, Aatu Halme ja toiminimi E. A. Tiainen ovat täältä ottaneet ja antaneet vastineen, minkä Veikko Hirvonen myös on allekirjoittanut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja, samalla kuin Keisarillinen Senaatti jättää ottamatta huomioon, mitä Veikko Hirvosen puolesta on vastineessa esitetty, koska Varatuomari Aleksander Koiranen, joka on perustelman kaksoiskappaleen täältä ottanut, ei ole näyttänyt olevansa oikeutettu täällä käyttämään Veikko Hirvosen puhevaltaa, katsoo Keisarillinen senaatti ettei Otto Marttinen ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Otto Marttinen suorittamaan Heikki Hyväriselle Antti Pasaselle, Juho Riikkiselle, Aatu Halmeelle ja toiminimi A. Tiaiselle, heillä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen SenaattiTuis Saarikoski. B Anneberg Samuli Koski. Alped Liukkala. M. Blensuvaan Häl Hellen 369
Den 28. April 1915 Kejserliga Senatens fördinland dom uti ett på nedsatt revers skilling från Kejserlige Åbo lofrätt inkommet mål angående ersättning emellan Gårdriga redöstrarna Isofanida Smir noff och Anna Smirnoff, från lelsinförs stad, sökande, samt Gårdsegaren. Duntill Smirneff jämväl från Helsingfors, uti blifven svarande Gifven i Justiliedepartementet den 28. Apr. ril 1915. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtal följande Sedan Stefanida, Anna och Lentuz Omarnoffs fader Gårdsegaren Tergi Emirnoff, hvilken aflidit den 26. Augusti 1900, medelsi den 23. Juli samma år upprättadt skriftligt testament i förordnat utom annat att Nifa mida och Anna Smir Adolf, jämte det hvardera af dem tillagts eganderätt till 1/9 af Tergeri Smirneffs då goda gård och tomt. No 57. vid WahlmissaSgr: R.G. 12. Sr. 1. R.S. R b af 570 No 733. Pag. 6. R. D. 1912
tan i Helsingfors, för lifstiden eller tills de blifvit gifta såsom, bostad skulle tillkomma minst två rum uti trähuset i nämnda gård, äfvensom genom ett den 25 i nästsagde månad till testamentet gjort skriftligt tillägg berättigat Stefanida och Anna Smir nolf att såsom dem i testamentet tillförsäkrad bostad få begagna förutom berörda två rum, såväl köket som de andra rummen samt äfven hushållsinsättningen uti ifrågavarande trähus samt Hafanida och Anna Smir nott, hvilka bevakat omförmälda töstamentariska förordnanden, medels den 26. November 1901 upprättadt med bref jämte sina samarfva föryttrat de dem i testamentet tillagda ande larna i ännämnda gård till Intyg Smirnoff, hafva Stefanida och Anna Eminoff, efter stämning å Tmitry Emirnoff, vid Rådstufvurätten i Wilsinöfors stad yrkat att emedan Smeden Emirnoff, som intill Augusti månad 1905 tillåtit Stefanida och Anna Smirnoff att jämte honom bebo hela det i testamentet omnämnda trähuset, från sagada tid till bortad åt dem upplåtit endast två små rum jämte kök och tamtur, Omikri Smirnoff måtte åläggas att för det Stefanida och Anna Smirnoff icke okvaldt sätt åtnjuta dem tillförsäkra de förmåner, till hvilka enligt Stefanida och Anna Smirnoffs förmenande jämväl hörde fri värme och fritt lare, i ersättning till dem gemensamt utbetala 100 mark för månaden, räknadt från den 1 Augusti 1815 så länge de lefde eller förblifve voista, hvarjämte Olofanida och Anna Eminoff gjort anspråk på godtgörelse för sina rättegångskostnader saken hörd har Emil Simonsson notragt käromålet såsom obetogadt, och gifvande likväl att han före rättegån gens början för ernämde af uppgöicke i svedo erbjudit Yksanida och tuna Smirnoff en ersättning i förenämndt afseende af 40. mark för månad men att, då dessa icke därmed åtnöjts förliknings förslaget sätt förfalla Kedels den 4. November 1909. af kunnadt utslag har Rådstufvurätten
funnit utredt vara, att den i tvåhuset uti ifrågavarande gård inrynda lokalen om två rum, kok och tambar jämte ved äfven som hushållskällare, hvilken Dmitris Smir noff, efter det han af sina samarfva inköpt saada gårdsfastighet ifrån Augusti månad år 1905. anvisat åt Stefanida och Anna Smirnoff till bostad, i värde understeg de dem uti testamentet af den 23 Juli 1900 samt i tillägast därtill af den 25. i samma månad tillförsäkrade för månerna, bestående däri att Stefanida och Anna Smirnoff utöfver rätt att för lifstiden eller tills de blefve gifta få bebo minst två rum i berörda gårdskygnad vore berättigade att begagna såväl böket som de andra rummen samt afven hushållsinrättningen, hvilket sistnämnda uttryck icke kunde tolkas så vid sträckt att Stefanida och Anna Aminoff äfven borde tillkomma fri värme och fritt by je af Emilrij Smirnoff; men emedan Stefanida och Anna Smirnoff icke gikat närmare utreda storleken af den ersättning som tillborde dem för afsaknaden af fulla förmåner, men Dmby Smirnoff å andra sidan obestridt före rättegångens början erbjudit dem en godtgörelse i antydt afseende af fyra tio mark i månaden, ty ansåg Rådstuf vurällen Dmitrij Smirneff våra skyldig att åtminstone enligt nyssnämnda Toräkningsgrund utgifva godtgörelse åt Ytmida och Anna Aminoff, hvarför Måd tufvurätten, med underkännande af deras därutöfver sträckta anspråk, ålagt LmituEmirnoff att till ostanida och Anna Smenedt emot kvitto utbetala ej mindre det erdan förfallna ersättningsbekapet för tiden från den 1. Augusti 1905 till den 1 November 1909 med tiotusen fyratio mark, än och framdeles så länge Stefanida och Anna Ombudet lifde och förblifve gifta till dem erlägga fyratio mark i månaden; vid hvilken utgång af saken Stefanida och Anna Smirnoffranspråk på ersättning för rättegångskostnaden underkänts befrätten, under hvars pröfning stafandel och Anna Smirnoff i sade vio dragit målet, har genom dom den 17 November 1911 låtit vid Rådstufvurättens utslag bero 512
Uti Hofrättens dom hafva Stefan nida och Anna Smirnoff anhållit om ändring Kejserliga Senaten har tagit nio let i öfvervägande och Finner Stefanida och Anna Smirnoff icke hafva anfört skil till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förty skall förblifva det alle, som veder bör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: tens Laurikoski Albed Luksiala. tens Laurikoski. Albed Kiuksiala. B. Amberg Samuli Koski. A. W. P. Ullblmman Haf Hellen Huhtikuun 30. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla. Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, irtaimiston kaupan purkamista koskevassa jutussa, jossa ovat Talollinen Matti Jaakonpoika Rintakakuni, Kurikan pitäjän Miitaan kylästä, hakijana sekä Palolliset Jaakko Iisakinpoika Hakuni ja Matti Matinpoika Sohikoski, viimeksimainittu alaikäisen Talollisen Iisakki Iisakinpoika Aukunen holhoojana, molemmat sanotusta kylästä, saapuville tulleina, ja Talollisenlesken Hedvig Matintytär Hakunin holhooja Seppä Jaakko Matinpoika Köykkä, myös Mietaan kylästä, poisjääneenä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 30. päivänä Huhtikuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselon esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut tietää: Jaakko Hakunille, Matti Johikoskelle ja Jaakko Köykälle toimiLäsnä: F. S. A. K. - B. A.- A. B. -S. -V. R. J. H. af H. No 753. Pag. 179. R. B. 1912.
tuttamansa haasteen nojalla on Matti Rintahakani Kurikan pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että hänen vanhempansa Talollinen Jaakko Hakuni vanhempi ja Hedvig Hakuni olivat kauppakirjalla Tammikuun 3. päivältä 1909. myyneet omistamansa 25/192 manttaalia Alahakunin perintötaloa No 6. Mietaan kylässä huolleen poikansa Iisakin pojille Jaakko Hakunille ja Iisakki Hakunille kahdeksansadan markan kauppahinnasta ja myyjille suoritettavasta eläkkeestä sekä sellaisen sopimuksen, että ostajat, joista vuorempi Jaakko Hakunikin siihen aikaan kun kauppa tehtiin oli ollut alaikäinen, olivat oikeutetut ottamaan ostamansa tilan haltuunsa tultuaan täysivaltaisiksi tahi, jos vanhempi Jaakko Hakuni sitä ennen kuolisi, heti hänen kuolemansa jälkeen ja että ostajat kaupassa saivat myönkin puolet kaikesta myyjäin irtaimistosta, oli se mitä laatua tahansä; sekä että nuorempi Jaakko Makuni ja Iisakki Iisakinpoika Hakuni, jotka vanhemman Jaakko Hakuni kuoltua Helmikuun 19. päivänä 1909, olivat ottaneet sanotun tilan haltuunsa, olivat yllämainitun kauppakirjan perusteilla vaatineet itselleen myöskin puolta kaikesta vanhemman Jaakko Hakunin jälkeensä jättämästä muusta omaisuudesta; mutta kun ei sanottua kauppaa, mikäli se irtaimistoa koski, voitu ranna täytäntöön, koskei kauppakirjasta selvinnyt, mitä omaisuutta ja mitä esineitä sillä tarkoi tettiin, eikä tällaista epämääräisen ja erilaisia jakautumattomiahin esineetä sisältävän irtaimiston osan myyntiä voitu muutenkaan lain mukaan pitää pätevänä, on Matti Rintakakuni, huomanttaen vielä ettei kauppakirjasja oltu irtaimistosta määrätty erityistä hintaa, vanhemman Jaakko Hakunin perillisenä vaatinut että hysymyksessäoleva irtaimiston kauppa julistettaisiin pitemättömäksi. 374
Asiasta kuulustettuina ovat Jaakbo Hakuni ja hänen myötäpuolensa, katsoen ylläsanotun kaupan kaikin puolin lailliseksi, vastustaneet kannetta; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus Huhtikuun 7. päivänä 1911. julistetulla päätöksellä on siinä mainituilla perusteilla kumonnut yllämainitulla kauppakirjalla tehdyn irtaimiston kaupan. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Jaakko Hakuni ja hänen asiakumppaninsa vetoamalla olivat laattaneet jutun, on 30. päivänä Toukokuuta 1912. antamasiaan tuomiossa katsonut, ettei Matti Kintakakuni ollut esittänyt laillissa syitä asiassa ajamansa kanteen tueksi, minkä tähden Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, on hyljännyt kanteen Hovioikeuden tuomioon on Matti Rintahakuni anonut muutosta perustelmalla, johon Jaakko Hakuni ja Matti Lohikoski ovat vastannet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska puheenalaisella 3. päivänä Tammikuuta 1909. tehdyllä kauppakirjalla on, paitsi siinä mainittua kiinteimistöä, ostajille myyty puolet kaikesta Jaakko Hakuni vanhemman ja Hedvig Hakunin yhteisesti omistamasta irtaimesta tavarasta, oli se mitä laatua tahansa, yhteensä sovitusta kahdeksansadan markan kauppahinnasta ja erinäisistä eläkeeduista, niin ja kiin myydyn omaisuuden hinta siis on nuuruudelleen määrätty ja kauppaan julkautuneen irtaimen tavaran luovutus voidaan panna toimeen siinä järjestyksessä kuin yhteisen omaisuuden jaosta on säädetty, katsoo Keisarillinen Senaatti ettei Matti Rintakunin muutoksenhakemus anna oiketta muuttaa Hovioikeuden tuomiota, jonka varaan asia siis jää; ja velvoitetaan Matti Rintakakuni suoritta373
maan Jaakko Hakunille ja Matti tohikoskelle, heillä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi, viisikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: tain Laurikoski. Alfred Luuksiala. teri Laurikoski. Alfred Luuksiala B. Anneberg Samuli Koski. A. V. Lauslagan Huhtikuun 30. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin lollisenpoika Emil Hannula on hakijana ja saman pitäjän Ylistaron kylässä asuva Vuokraajanleski Maria Sorkkeli vastaajana Annettu Oikeusosastossa 30. päivänä Huhtikunla 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen enut seuraavat tiedot: Kokemäen ja Harjavallan pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Maria Torkkeli vaatinut että, koska Emil Hannula syksyllä vuonna 1908. eli Maria Sorkkelilta ostanut 46 1/2 tynnyriä rukiita sekä 1490 kiloa hei niä yhteensä 2153. markan 2 pennin hinnasta eikä ollut tästä maksanut kuin 21. markkaa 2. penniä, Emil Hannula velvoitettaisiin suorittamaan Maria Sorkkolille 2132 markkaa korkoineen jota paitsi Maria Sorkkeli on pyytänyt läsnä. A. S. 12. B.S. ä R B Hof 36. 576 No 754. Pag 224 Rd 1912 tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullessa velkomisjutussa, jossa Kokemäen pitäjan Pulkkilan kylästä oleva Tasittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saa
korvausta oikeudenkäyntikulungeistaan Emil Hannulan väitettyä maksa neensa Maria Sorkkelille täyden hinnan puheenalaisista rukiista ja hei nistä sekä sen vuoksi vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus Maaliskuun 21. päivänä 1910. julistamassan päätöksessä katsonut selvitetyksi, SS:tä Emil Hannula joka aika ennen joutua vuonna 1908. oli Maria Torkkihta ostanut velaksi neljäkymmentäkun si ja puoli tynnyriä rukiita ynnä neljätoistatuhatta kuusisataa yhden sänkymmentä kiloa heiniä yhteensä kahdentuhannen sadan viidenkymme nenneljän markan kahdeksan pennin hinnasta, ja kun Emil Hannula ei ollut voinut toteensaattaa maksaman sa tuosta hinnasta kuin mitä Maria Torkkeli oli maksetuksi myöntä nyt, on Kihlakunnanoikeus velvoitta nut Emil Hannulan suorittamaan Maria Torkkelille vaaditut kaksituhatta sata kolmekymmentäkaksi markkaa viiden prosentin vuotuisine kerkoineen Maaliskuun 21. päivästä 1910 jolloin oikeudenkäynti alkoi, täyden maksun tapahtumiseen, jota paitsi Emil Hannulan tuli neljälläkymmenellä markalla korvala Maria Sorkkolille hänen oikeuden käynti kulunsa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Emil Hannula oli vetoamalla saat tanut jutun, on Heinäkuun 12. päivänä 1912. antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeulen päätöksen varaan sekä velvoittanut Emil Hannulan neljälläkymmenellä viidellä markalla korvaamaan Maria Torkkelille hänen kulun sa asiasta Hovioikeudessa Hovioikeuden tuomioon on Emil Hannula anonut muulosta perustelmalla, jonka kaksoiskappaleen Maria sorkkeli on täältä ottanut siihen kuitenkaan vastaamatta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Emil Hannila ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Emil Hannu
la suorittamaan Maria Terkeelille maksut hänen kappakestaan tätä Keisarillisen Senaatin tuomiota kaksikymmentäkolme markkaa. Titä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: telli Isoikoski. Alfred Luksiara. B. Anneberg. A. W. Lillnemä. B. Anneberg. A. W. Lillnemä. Samuli Koski. Häf Hellen Toukokuun 1 päivänä 1915 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, perinnönjaon moitetta koskevas sa jutussa, jossa ovat Tilan omistajanleski Olga Jegorinty tär Niema, Impetahden pitäjän Kirkonkylästä, hakijana sekä Salmin pitäjän Miina lan kylästä olevat Kauppiaat Wänti ja Iwan Teederinpojat Hosainoff, ensiksimainittu myös alaikäisen tyttärensä Taljana Hosainoffin holhoojana saapu ville tulliina ja Pietarin kaupungissa Wenäjän Keisarikuntaa asuvat Kauppiaat Mikail Tiodorinpoika ja Feodor Waselinpoika Kosainoff ynnä Kurkijain pitäjän Kauppakylästä olivat Kauppias Nikolai Räkkoläinen ja hänen vaimonsa Anna Warisintytär Rakkolainen tule matta jääminä vastaajina Annettu Oikeusenastassa päivänä Toukokuuta 1915 Keisarillinen Senaatti on tullaniLäsnä: W. F. R.G. E. A. Och 578 No 761. Tag. 31. R. D. 1912
sittelyttänyt pitun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraa vat tiedot. Sittenkun Keisarillinen Senaatti 28. päivänä Huhtikuuta 1909 antamallaan tuomiolla oli Olga Nieman kanteen johdosta velvoittanut Wasili Iwan ja Mikail Hasainoffin luovuttamaan vuonna 1889. kuolleen ai tinsä Marina Jakoslewan heidän hallussaan olevan jäämistön lailliseen jakoon oli jako toimitettu 26 päivä nä Elokuuta 1909 ja siinä, koska Marina Jakonlewalta oli jäänyt leski, sittemmin vuonna 1896. kuollut Lampuoti Iso dor Kondratjeff Härvinoff sekä pojat Wasili, Ivan ja Mikael Storainoff ynnä vuonna 1883 kuolleen tyttären Anna forainoffin lapset Olga Kirma ja Tiitarin kaupungissa asuva Konttoristi Michel Prokofjeff, Olga Klemalle jaettu 1/24 osa 3. päivänä Syyskuuta 1890. laaditun perunkirjoituskirjan mukaan Maria Jakoolevalle ja Feodor Rouchat jeli Häräinoffille kuuluneiksi myönnet tyjen, yhteensä 2940. ruplaksi 40. kopu kaksi arvioitujen talonstavaroiden ja asiinrakennusten arvosta Tämän jälkeen on Olga Kiesnahaastatettuaan Salmin pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen Wasili, Iwan ja Mikail Hasainoffen lassi Hosainoffin myös Taljana Hominettiin holhoojana, sekä Feodor Hosainoffin ynnä Nikolai ja Anna Riikkäläisen, joista Feodor Rosainoff ja Anna Räkkiläinen, samoin kuin Tatjana Häräinoff, olivat Nauli Kosainoffen ja hänen vuonna 1899 kuolleen vaimonsa Maria Kariljewan lapsia Kihlakunnanoikeudessa lausunut että hän oli vanhempiensa kuoltua joutunut vastapuollensa kanssa yhdyspesään asumaan, kunnes hän vuon na 1896 osi mennyt Tilanomistaja Waseli Niemän kanssa naimisiin, ja kun yhdysperään, siihen nähden ettei jakoa pesässä aikaisemmin oltu tahina Jakoolevan ja hänen miehenså Feodor Kondratjeff Kosainoffin jälkeen toimisettu, oli kuuluva kaikki jaon aikana Wasili Kosainoffin ynnä 579
hänen asiakumppaniensa hallussa otiva omaisuus, myös se osa siitä, jonka he olivat tahtoneet yksityisenään ja Osakeyhtiö Hosainoff" nimiselle toiminimelle nyttemmin luovutettuna yhteisestä pesästä erottaa on Olga Kiemä vaatinut, että edellämainittu jako kumottaisiin ja Wasili Iwan ja Michael Kosainoff määrättäisiin sopivalla uhalla luovuttamaan jakoon Wasili Kosainoffin ja hänen asiakumpräniensä hallussa oleva pesuus, sellaise na kuin se jaon aikana eli, kaikki ne irtaimistoineen, rahoineen, saatavineen ja kauppatavarastoineen sekä saha, laiva- ja muine lukkeineen, siitä kuitenkin erotettua tila No 2 yllämainitussa Miinalan kylässä, joka Marina Jakoolewan kuoleman jälkeen oli perinnöksi ostettu, sekä savaamaan Olga Kieman oikeuden käyntikulut. Asiassa kuulustettuina ovat Wasili Hosainoff ja hänen asiakumppaninsa kieltäneet, että Olga Kiesmajonka Wasili, Iwan ja Mikail Härviroff olivat hänen vanhempiensa kuoltua ottaneet hoitaakseen ja kasvattuakseen, olisi annut Wasili Josainoffin ja hänen asiakumppaniensa kanssa sellaisessa yhdysjesässä, jota P. K. 11. luvun 1 SS: sä tarkoitettiin, minkä vuoksi ja kun Wasili lesainoff oli jo vuodesta 1872. alkaen ja pienessä määrässä sitä ennenkin harjoittanut itse näistä, hänen vanhemmilleen kuulumatonta siikettä johon sittemmin hägen veljensä olivat osakkaina liitty net ja joka nyttemmin oli siirtynyt toiminimelle Osakeyhtiö Merainötf, ovat Wasili Kosainoff ynnä hänen asiakumppaninsa, ilmoittaen että Feoder, Kondratjeff. Hasainoff oli 22 päiväja luhtikuuta 1890 tehdyllä lahjakiralla luovuttanut kaiken omaisuutensa  Wasili, Juvan ja Mikail Harainoffille ja väittäen, ettei Marina Jakodenalla ollut ollet osaa muuhun omaisuuteen kuin siihen joka oli jaettavaksi ilmoitettu vastustaneet kannetta Sittenkun myöskin Mikail Trekeljefia oli asiassa kuulustettu, on Kihla580
kunnanoikeus 18. päivänä Huhtikuuta 20 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla, velvoittanut Wasili, Iwan ja Rihail Hasainoffin kun kin viidensadan markan sakon uhalla kahden kuukauden kuluessa antanaan Marina Jakoolewan osalleklankeavan omaisuuden perästä vaadit tuun jakoon, jossa päättäräin oli OlaaFiemalle erotettava Kihlakunnanoikeuden Olga Klemalle oikeudenkäyntikulunkien korvauksena määräämät 175. markkaa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Wasili Horsainoff ja hänen asiakumppaninsä olivat velvamalla saattaneet jutun on 7 päivänä Joulukuuta 1911. antamasiaan tuomiossa katsonut, MerOlaa Kiema ollessaan vanhempiensa kuoltua Wasili, Iwan ja Mikail Hojainoffin luona heidän kasvatellavanaan, ollut heidän kanssaan elänyt sellamma yhdysperässä kuin P. N.n 11. luvun 1. SS:ne tarkoitettiin niinkätähden, ja koski eltu näytetty että. Marina Jakonluvalla olisi ollut osuutta muuhun pesän emaisuuteen kuin siihen, joka hänen jälkeen sä toimitetussa perunkirjoituksessa oli myönnetty hänen ja hänelle miehensä omaksi ja moitteenalaisessa jaosja ilmoitetty jaettavaksi, eikä myöskään että tämä omaisuus sitten. min olisi tuottanut mitään lisäystä, pesään, Hovioikeus on, kumaten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljännyt Olga Kuman kanteen Hovioikeuden tuomioon on Olga Niema anonut muutosta perustelmalla, johon Wasili ja Iivan Hasainoff ensiksimainille myös Talja na Kosainoffin holhoojana, ovat vastaneet kirjelmällä, jonka Mihail ja Feodor Hasainoff sekä Niko sai ja Anna Käkkäläinenkin ovat allekirjoittaneet Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julun, ja jättäin huoneen että matta mitä Alhoit ja Feodor Hosaisoff sekä Nikolai ja Anna Rakko lainen ovat täällä esiintuoneet koska he eivät ole määrättynä paikalle tulopäivänä tänne saapuneet vastuu puhe581.
valtaansa valvomaan, harkitsee Keisarillinen Senaalle oikeaksi Hovioi keuden mainitsemista syistä ja kun Olga Kioma ei ole väittänytkään, että Marina Jakorlevan jälkeen toimitetussa perunkirjoituksessa hänen jälkeensä jääneille omaisuus esineille rannut arvomaarat eivät olisi vastanneet omaisuuden todellesta arvoa, jättää sen loppupäätöksen pysyväksi, johon Hovioikeus on jutussa johtunut; ja velvoitetaan OsaKiemä suorittamaan Wasili ja Iivan 26 jäinoffille seitsemänkymmentä markkaa korvaukseksi heillä jutun vuoksi täällä olleista oikeudenkäyntikuluista Tätä kaikki, asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen. K. Auer. T. 6. tilius. Den 1 Maj 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revi sionsskilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål, angående klander af testa mente, emellan Sjökaptensdottrarna Elise, Edith och Elsa Fogelholm samt Stationsinspektorn Friherre Carl Gustaf Adolf Mellin och dennes hustru Evelina Mellin, alla från Bjerno socken, Affärsmannen Georg Gustaf Fogelholm, från staden Winnipeg i bristanniska besitt ningen Canda, och Ingeniö ren Axel Herman Fogelholm, från staden New Gerk i republiken Nordamerikas Ferenta Stater, gemensamt sökande samt Skeppsmäktaren Gustaf Lennart Cairenius och dennes hustru Sigrid Wilhelmina Cairenius, från Helsingfors stad svarande: Gifven uti Justitiede partementet den 1 Maj 1915. öjserliga Senaten har låtit handEfde: F. S. - A. L. B. A. R.S. G. F.o. 2. 582 No 764. Pag. 126. R. D. 1912
lingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Gustaf Lennart och Sigrid Wilhelmina Cairenius hafva den 3 Augusti 1908 inför Rädstufvurätten i Åbo stad, med förmälan att Sigrid Wilhelmina Cairenius den 21 Oktober 1886 aflidna moder Wilhelmina Enfrösyne Mandells i Åbo stad kyrkskrifne broder, Sjöfvranden Carl Wilhelm Ekqvist den 27 September 1905 aflidit i Australien, bevakat ett af Carl Wilhelm Ekqvist i lifstiden den 11 Juli 1883 skriftligen upprättadt testamente, hvarigenom Ekqvist förklarat sin yttersta vilja vara, att den Ettqvist efter hans hädangångna moder Wilhelmina Ekqvist tillfallna arfslott, utgörande 16500 mark, hvilka medel Carl Wilhelm Ekqvist befullmäktigat Wilhelmina Eufrosyne Mandell att omhändertaga och förvalta, icke finge i sin holhet eller till någon del delas emellan hans andra syskon efter hans frånfälle och ej heller borttestamenteras af Wilhelmina Eufroryne Mandell eller Sigrid Wilhelmina bäironius, ifall desse skulle aflida före Carl Wilhelm Ekqvist, och att de andra syskonen icke skulle hafva någon rättighet eller något anspråk till nämnda penningebelopp, såframt Carl Wilhelm Ekqvist icke på ett mera bestämdt sätt därom förordnade. Härå hafva Elise, Edith och Elsa Fogelholm, Friherren och Friherrinnan Mellin samt Georg Gustaf och Axel HermanFogelholm, af hvilka Elise, Edith, Elsa, gorg Gustaf och Axel Herman Tegelholm äfvensom Friherrinnan Mellin äro barn till Carl Wilhelm Ekqvists den14 December 1905 hädangångna syster Johanna Evelina Fogelholm, efter utverkad stämning å makarne Cairenius vid nämnda Rådstufvurätt i egenskap af arfvingar till Carl Wilhelm Ekqvist yrkat, att ofvanomordade testamente, i fall utredas kunde att Carl Wilhelm Ekqvist vore afliden, måtte förklaras ogiltigt icke allenast på den grund, att Carl Wilhelm Ek583