Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
ria Hotalle ja hänen asiakumppaneilleen toimituttamansa haasteen nojalla oval Pekka ja Juhana Annanen sanotun käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuneet että, sittenkun heidän ja Matti Juhananpoika Annasen iså Juhana Heikinpoika Anna nen, joka oli ollut asukkaana puolella kruununtaloa No 1. Pajasirjan kylässä, vuon na 1883. oli kuollut ja asukkuus hänen jälkeensä joutunut avoimeksi, oli Wiipurin läänin Kuvernööri päätökselläiin 31. päivältä Joulukuuta 1886. ottanut Matti Juhananpoika Jonasen yksin koko tilupuolisken asukkaaksi, määräten samalla että Matti Juhananpoika Annasen oli moitettava Pekka ja Juhana. Immull ynnä heidän sisarellensa. Inga Juhanan tytär Annaselle lunastus, jonka suuruu kola, ellei siitä sovittuisi, mainituilla sisaruksilla oli oikeus viidellä asianomuisessa oikeudessa; ja olla, kun. Matti Juhananpoika Annanen siitä huolimat ta oli sikka ja Juhana Immuselle, jotka eivät olleet saaneet kappalettu eivätkä muutenkuun tietoa kysymyksessä oleva ta päätöksestä, vakuuttanut ettei heillä disi samanlainen osuus asukkuudessa kuin Matti Juhananpoika Annasellukin olivat Pekka ja Juhana Imunen asuneet yhdysproulessa Matti Juhananpoika Annasen kanssa sekä, tämän kuoltaa, hänen yllämainittujen oikeudenemista piinsa kanssa, kunnes irtaimen lainan jako nimemainittujen sekä Pekka ja Juhana Anna sen kesken oli vuonna 1903. toimitettu, jolloin Pekka ja Juhana Annanen vasta olivat saaneet tulokseen yllämainitun Kuvernöörin päätöksen ja että heillä siis ole ainoastaan oikeus maata lunastus osuudestaan asukkuudessa; ja ovat Pekka ja Juhana. Imanen senvuoksi vaatinut, ettei heille siten tuleva lunastuosumme vahvistettaisiin itte markaksi sekä että Maria Holla asiakumppuoneineen velvoitellai siin suorittamaan Pekka ja Juhana Iluna selle mainittu rakenmäärä kuin myös korvaumaan heidän kärsiminsä oikeudenkäyntikulut Harin Holan ja hänen asiakumppanensa vastusteltua kannetta on Kihlakun nanoikeus 1o. päivänä lokakuuta 1910 julista mallaan päätöksellä siinä esitetyistä syistä halronut Pekka ja Juhana Turusen kannesällön vanhemtunen sekä senvuoksi kyl493
jännyt heidän asiasta ajamansa kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Pekka ja Juhana Annanen olivat vetoamalla saattanut suteen, on 25 päivänä Huhtikuuta 1912 antamallaan tuomiolla sen ratkaissut; ja koska Pekka ja Juhana Annanen, Kuvernöörin ylläkevolal la, lainvoiman saaneella päätöksellä 31 päivälla Joulukuuta 1886 ottaessa. Matti Juhanan poika Annasen asukkaaksi puheenalaiselle kruununtilalle ja määräksä että Matti Juhananpoika Annasen oli suoritettava Pekka ja Juhana Annaselle lunastus heidän asia destaan asukkuudessa, olivat saanut asken mainittuun päätökseen perustuvan saamisoikeuden Matti Juhananpoika Annasta vastaan mutta Pekka ja Juhana Imunen, jotka oli vat 29 päivänä Huhtikuuta 1887. saaneet kappaleen saman puutosta, eivät ollut kymmenen vuoden kuluessa sen jälkeen panneet vaati masta sanotun saamisoikeutensa nojalla asanomisessa tuomistuimassa viimell tahi muuten todistettavasti vaatinut Kuvernöörin heille määräimaa lunastusta, on Henrika en jättänyt asian sen loppupuutuksen varan, johon Kihlakunnanoikeus oli jutussa jehtunut, velvoittain sen oleva likka ja Juhana Anna sen viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Maria Holalle ja hänen asiakumppaneilleen heillä Heinäkeudessa ollut kustannukset Hovioikeuden luomioon ovat Pekka ja Juhana Timanen anoneet muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut lainan jutun ja katsoo, Mäivät Pekka ja Juha na Turanen ole esiintuoneet nytä muuttaa Hoviikeuden luomista, joka siis jää pysyväkTälä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Santen Saarinen K. R. Helanen. Alfred Kiuksiala. A. W. Ruusuvaara Alfred Lindström. 191
Den 12. Maj 1914 Kejserliga Senatens för Finland dem uti ett på nedsatt bevisiens skilling från Kejserlige Ilo Hofrätt inkommit fordringsmål emellan Richardshöfdingen John Svanljung, från Helsingfors stad sökande samt Fabriksagaren EugmBölf, från Ruokolahti socken, warande; tilven uti Justitulepartamentet den 12 Maj 1914 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtal följande: Efter Tioehäradshöfdingen Svanljung ågången stämning har Fabriksgaren Mälft vid Rådstuhurätten i Helsinefors erkat att, emedan tolf på grund af den procreckogen han iklädt ne för återbetalningen af ett Svanljund af Erlands Aktebank beviljadt kassa kreditiolän å 5000 mark den 22 Juli 1910 till banken nödats utgifva 18042 mark 40. penni Svanljund måtte för pliktas att till stolof åtirgälda vist sagda belopp med 6. procents årlig ränta från nyssnämnda dag samt Närvaro 92. 12 2/3 1. 4. 195 No 813 Pag 28/2 R. P. 1912
att ersätta Välff rättegångskostnaden Genmäle affordrad har Vicehäradshöfdingen Svanljana invändt att, enär han såsom säkerhet för återbetalningen af ifrågavarande lån åt Nylands Akter bank pantförskrifvit särskilda å hans lif utfärdade lifförsäkringebref, förhvilken pant hvarken Nylands Aktielank eller Fabriksiaaren Tolfs redore sät, det utsökta beloppet icke vore till betalning förfallit samt förty mot sagt Käromålet Rådstufvurätten har medels utslag den 1. September 1910 sig i saken utlåtit; och som Fabriksgaren Wolffs fordran grundade sig å ett af Tiohäradshöfdingen Svanljung utfärdadt kapsakreditio kontrakt, å hvars innehåll half, i egenskap af littesman, nödgats till Sylands Åsterläns inbetala trettonlusen fyratiotvå mark fyratio genom, alla och då den omständigheten att Svanlung till säkerhet för sånets återbetalning åt bemälda bank inrättning pantförskrifvit å hans lif utfärdade lifförsäkringsbref, icke kunnat belaga banken rättighet att afTalriksagaren Wiltt kräfva ifrågavarande belopp, har Rådstufvurätten ned förkastande af den gjorda invändningen, ålagt tillhäradshöfdingen vanljung att emot kvitto till Fabriks garen stolft utbetala omordade tretton tusen fyratiotvå mark fyratio penni vid sex procents ränta därå från den 22. Juli 1910. tills full betalning följde, hvarutom Tväntjung länts skyldig att med nekofem mark ersätta Rälff dennes kostnader i rättegången Tolvalten, under hvars arfning Vicehäradshöfdingen Tvenlund i vadrag dragit målet, har genom den den 24 Oktober 1912 låtit terovid Rådstufvurättens utslag, jämte del Ranljung ålagts att med alla mark ersätta Fabriksdaren Wolff hans uti målet i Hofrätten halda kostnaden. Uti Abirallens dom har Piehåradshöfdingen Svanljung sökt ändring medels deduktion, den Inteckningarn 496
Wollt bemätt, hvarjämte Svanljung i en särskild till Kejserliga Senaten ingifven skrift anfört, att han i tiorätten emot Fabriksdotter Hallss kraf framställt invändning därom, att Holof, som vid erläggande af sin andel af ifrågavarande lån skulle erhållit motsvarande del af den till säkerhet för lånet lämnade panten icke redovisat för densamma och ej heller förtarit med panten på sätt i 2 SS 10 kap. Handelsbanken stadgades samt att stölff som egt panten värda men underlåtit att inbetala de förfallna tillörsäkringsperiminnan och sålunda låtet försäkringen förfalla vore ersättningskyldig antimot Sanljune, i anseende hvartill utredning saknades därom, huruvida Wellt hade hos Svanljung någon fordran och en så vore, huru stor densamma kunde vara; men som Hofrätten underlåtit att utgifva yttrande i anledning af den sålunda framställda invändningen innan Hofrätten ingått, i pröfning af själfva saken, har Vicehärads höfdingen Tvanljung med åberopadt stöd af 18. SS: 30. kap. Rättegångs balken yrkat att Hofrättens dom såsom innebärande domvilla måtte undanrödjas Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande, och jämte det tillhärads heldingen Svanljungs förenämnda klagan såsom foglös lämnas utan afseende, finner Kejserliga Senaten Svanljung icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dem vid hvilken förty kommer att förblifva; och skyldigkännes Vicehäradshöfdingen Svanljung att till Fabriksgaren Kölf, i ersättning för hans härstädes i målet hafda sumgälder, utgifva etthundra tjugu mark Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland Gusten Saarinen Aro Luksiala. Gusten Saarinen Alpto Luksiala. K. R. Helanen A. J. Ollusenvaara Alfres Lindström. 497
1914 Toukokuun 13 päivänä. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, ositteluohjelman moittimista koskevassa jutussa, jossa Uudenkaupungin Puuskauppa r. l. nimisen osuuskunnan konkurssipesän toimitsi ja Varatuomari Alfred Holmström, Turun kaupungista on hakijana sekä Kauppias Knut Leonard Wallin, Uudestakaapungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 13 päivänä Toukokuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itselteen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niista, mikälinyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Uudenkaupungin Raastuvanoikeu dessa on Kauppias Hallin lausunut että, vaikka hän, joka oli kuudellakymmenettakuudella osuudella liittynyt jäseneksi edellämainittuun osuuskuntaan, sittemmin oli ilmoittanut tahtovansa osuuskunnasta erota ja tämä ervamistmoitus oli merkitty Uudenkaupungin Mristraatille annettuun osuuskunnan Liesnin: S.S. - 42. K. G. A. B. 198 No 821. Pag. 9 R. D. 1914.
jäsenluetteloon kuudenkymmenenviiden osuuden kohdalta 25 päivänä Elokuuta 1908 ja yhden osuuden kohdalla 30 päivänä Lokakuuta 1909, eikä Kauppias Wallin lain mukaan ollut lisämaksuvelvollinen niistä osuuskunnan sitoumuksista, jotka olivat syntyneet vastasanottujen päivien jälkeen, Kruununvouti Juho Frilioj Saarivinen, joka silloin oli mainitun, konkurssitilaan joutuneen osuuskunnan toimitsija, oli kuitenkin merkinnyt siihen ositteluohjelmaan, minkä hän toimitsijamiehenä oli laatinut osuuskunnan jäseniltä kerattavista lisämaksuista ja 13 päivänä Lokakuuta 1911 pidetyssä osuuskunnan velkojain ja jäsenten kokouksessa asettanut esille, Kauppiaan Wallinin suoritettavaksi seitsemänkymmentä procent till hänen lisämaksumaarislänsä eli, kun lisämaksu kullukin osuudelta teke 100 markkaa, 4620 markkaa. Iloska osuus kunnan konkurssipesän luettelon ja Raatuvanoikeuden 10 päivänä Lokakuuta 1910 osuuskunnan konkurssissa antaman tuomion mukaan tällaisia, ennen Kauppidan Wallinin eroimisilmoitusta tehtyihin sitoumuksiin perustuvia velkoja oli ainoastaan 1908 vuoden kruununvero 203. markkaa 64 penniä sekä Kauppiaan Wallinen vuokravälikirjan nojalla 30 päivältä Toukokuuta 1906 saatava liikehuoneuston vuokra ennen 1 päivää Kesäkuuta 1910 kuluneelta ajalta 750 markkaa ja tämän päivän jälkeen kuluneelta vuokravuodelta 3000 markkaa molemmat vuokraerät korkoineen, eikä Hallin siis ollut velvollinen vastaamaan konkurssituomiossa suoritettaviksi määrätyistä vekseluistä, kirkollismaksuista ja kruununveroista vuodelta 1909, kunnallisveroista vuodelta 1910, ei kä kontrahdella 30 päivältä Toukokuuta 1909 otetusta 5000 markan kassakreditu vilainasta muiden kuin yhden osuuden puolesta, Wallin on vaatinut moitteena laista ositteluohjelmaa oikaistavaksi siten, että hänet pantaisiin osittehessa ottamaan osaa suhteellisesti hänen kaikkun osuuksiensa mukaan osuuskun nan muiden lisämaksuvelvollisten ja sentin kanssa ainoastaan 203 markan 64 pennin, 750 markan ja 3000 markan velkaenin sekä yhden osuuden puolesta 199
myöskin sanottuun kassakreditiivilaiadan Vastineessaan on Kruununvouti Saarioinen, huomauttaen ettei kantaessa mainitut yleiset verot ja ulosteot ollut sitoumuksia siinä merkityksessä kuin suustoimintalain 13 SS:n 2 kohdassa tarkoitettiin, väittänyt 13 päivänä Lokakuuta 1911 laatimansa ositteluohjelman olevan oikean myös mitä tuli sanottuihin vekseleihin ja kassakredituvilainaan, koska nämä osuuskunnan sitoumukset, jotka olivat samat kuin konkurssituomiossa oli konkurssipesästä maksettavaksi määrätty, olivat olleet olemassa osuuskunnan velkasitoumuksina jo ennen kuin Kaupriaan Wallinin eroamisilmoitus oli ja tetty. Maistraattiin merkittäväksi, vaikka ne olivat tulleet eri kertoja uudistetviksi; mikin nähden Kruununvouti Saarivinen on anonut kannella hyljättäväksi. Raastuvanoikeus on 13 päivänä Tammikuuta 1913 julistetussa päätöksessä antanut asiasta lausunnon; ja koska Uudenkaupungin Osuuskaupan r. 1. korkurssissa 10 päivänä Lokakuuta 1910 julistetulla tuomiolla maksettaviksi määrätyt kaikki muut osuuskunnan velatpaitsi 1908 vuoden kruununvero kaksisataa kolme markkaa kuusikymmentä neljä penniä sekä Kauppiaalle Walli nille vuokrakontrahdin nojalla 30 päivältä Toukokuuta 1906 tuomittu vuokrasaatava ajalta ennen 1 päivää Kesäkuuta 1910 seitsemänsataa viisikymmentä mark kaa korkoineen ja vuokravuodelta viimesanotusta päivästä 1 paivään Kesäkuuta 1911 kolmetuhatta markkaa niin kään korkoineen, perustuivat sitoumuksiin, mikä oli tehty jälkeen 23 päivää Elokuuta 1908, jolloin Wallinen eroamisetmoitus hänen kuuteenkymmeneenviiteen osuuteensa nähden oli ilmoitettu merkittäväksi Maistraalin hallussa ole vaan osuuskunnan jäsenluetteloon, ja mainituista veloista kaikki muut, paitsi askoulustellut sekä lisäksi kruununve ro vuodella 1909 kaksisataa kolme markkaa kuusikymmentä neljä penniä, kirkollismaksut kirkollisvuodelta 1 päivästä Toukokuuta 1909 samaan päivään 1910 500
korkantaan kuusikymmentä markkaa. Maipviljelijälle Frans Koskiselle 30 päivänä Toukokuuta 1909 tehdyn kassakredituvikontrasdin nojalla tuomitut viisikymmentä tuhatta markkaa korkoineen ynnä Kaupriaalle Wallinille 30 päivänä Toukokuuta 1906 laadittuun vuokrakontrahtiin 15 päivä nä. Huhtikuuta 1909 tehdyn lisäyksen nojalta, jolla alkuperäinen osuuskunnan liika huoneusten vuosivuokra oli korotettu kolnestatuhannesta markasta viideksi tuhanneksi markaksi, tuomittua vuokraa aja ta ennen 1 päivää kesäkuuta 1910 viisi sataa markkaa korkoineen ja sen päivän jälkeiselta vuokravuodelta kaksituhatta markkaa myös korkoineen perustuivat sitoumuksiin, mitkä oli tehty jälkeen 20 päivää Lokakuuta 1909, jolloin Wallenin eroamisilmoitus hänen viimeiseen osuuteensakin nähden oli merkitty osuuskirnan jäsenluetteloon, Kaastuvanoikeusen nojautuen 10 päivänä Heinäkuuta 1901 annetun Osuustoimintalain 15 SSn 2 kohtuun määrännyt, että moitteenalainen ositti luohjelna oli, mikäli se koski Kauppiasta Wallinia, siten korjattava, ettis ehjelmaan oli merkittävä hänen suoritetta vaksensa kuudenkymmenenkuuden osuuden mukainen osa 1908 vuoden kruununvirosta kahdestasadasta kolmesta markasta kuudestakymmenestäneljästä pennistä inna edellämainituista seitsemänsadan viidenkymmenen ja kolmentuhannen maron määristä korkoineen viimesanotusta märästä kuitenkin vain sikäli kuin se Hallinille konkurssituomiossa osoitetussa eri oikeudenkäynnissä tuli tuomituksi, sekä yhden osuuden mukainen osa yllamainituista 1909 vuoden kruununverosta kahdestasadasta kolmesta markasta kuudestakymmenestäneljästä pennestä, kirkollismaksuista korkeintaan kuudestakymmenestä markasta, viidenkymmenen tuhanan markan kassakredituvilainasta korkoineen ja Kauppiaan Wallinin vuokrasaatais ta viidestäsadasta markasta ja kahdestaluhannesta markasta korkoineen, jälkimmäisestä rahamäärästä kuitenkin ainoastaan mikäli se vahvistettaisiin eri oikeudenkäynnissä. Hovioikeus jonka tutkittavaksi Kruuminvouti Saarioinen velvamalla oli saat 501
tanut jutun, on 24 päivänä Marraskuuta 1913 antamallaan tuomiolla, sittenkun eli näytetty että Kruununvouti Saarioinen oli vapautettu osuuskunnan konkurssipesän toimitsijan tehtävistä ja että hänen sijaansa toimitsijaksi oli määrätty Varatuomari Holmström, jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan ja velvoittanut Varatuomarin Holmströmin mainitussa toimessaan korvaa maan Kauppiaan Wallinin kulut Hovi oikeudessa kuudellakymmenellä markalla. Hovioikeuden tuomioon on Varatuomari Holmström anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Kauppias Wallin on vastannut. Keisarillinen Senaalli on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Taratuomari Holraström ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Varatuomari Holmström, edellämainitussa toimessaan maksamaan Kauppiaalle Wallinille korvaukseksi hänel7. Matti Stenius lä julun vuoksi täällä ollista kuluista kuusikymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen SenaattiSuntru Saarinen Alfred Luksiala Suntru Saarinen Alfred Luksiala K. R. Helanen A. W. Ruusuvaara 502
Toukokuun 14 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Kaaran Hovioikeudesta tullessa takaisinvoittaa koskevassa, jutus sa, jossa Torppari Matti Heikinpoika Honkonen, Saarijärven pitäjän Saarijärvin kylästä, on hakijana sekä Saarijärven seurakunnan kirkkoherra Rovasti August Wilfem Lund vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 14 päivänä Toukokuuta 1914 Keisarillinen Senaatti on itselleen. sittelyttänyt jutun asiakirjat ja niitä saanut seuraavat tiedot: Kaasan läänin Kuvernöörille on netussa kirjoituksessa oli Arvasti Sund, ilmoittaen että hän, tultuaan nimitetyksi Saarijärven seurakunnan kirkkohemaksi, oli 1 päivänä Toukokuuta 1909. saanut sanotun seurakunnan Kalkanniemi nimisen kirkkoherranvirkatalon Saarijärven kylässä haltuunsa, anonut että koska Matti Honkonen, joka hallitsi mainittuun Läsnä: 9.S. 12. SS: 4. A. B. B. A. M. 503 No 831. Pag 243. R. D. 1912.
virkatuleon kuuluvaa Tikkulan torppari, mutta jonka asianomainen Ryynioikeus, toimitettuaan tulo- ja lähtikät selmuksen virkatalolla, oli päätöksellä 7. päivältä Heinäkuuta 1909. julistanut oikuolettomaksi asumaan vastamainittua torppaa, oli kieltäy tynyt luopumasta torpan hallin nasta, Matti Honkenen määrättäisiin Pikkulan torpasta häädettävät si; minkä hakemuksen johdosta Kuvernööri, kuultuaan Matti Honkosta ja Saarijärven seurakunnan pappisvirkatalojen lautakuntaa, eli 6. päivänä Heinäkuuta 1910 antamallaan päätöksellä koskei Matti Honkonen ilhet näyttänyt minkäänlaista oikeutta, asua Pekkulan torppaa, velvoittanut Matti Ronkonen Ulosottilain 7 luvun 15 SS:n nojalla häädön uhalla heti manttamaan sanotusta torpasta ja jollamään sen Rovasti Sundin veraaseen hallintaan, jääden Matti Honkoselle kuitenkin valta asianomaisessa Oikeudessa hakea takaisinvaitoa. Tämän Kuvernöörin päätöksen Hovioikeus, jossa Matti Honkonen oli anonut siihen muutosta oli 1 päivänä Marraskuuta 1910 antamallaan päätöksellä jättänyt pysyväksi. laastatettuansa tämän jälkeen Rovasti Lundin Saarijärven ja Uureisten pitäjäin käräjjäkunnan 1911. moden lakiaikaisiin talvikäräjiin, enMatti Honkonen Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että hän ennen oli hallinnut Kolkanniemen vieka talon Honkosen torppaa sekä että kun Rovasti Lundin edeltäjä kirkkoherranvirassa Kerasti Karl David Aksel Him oli vaatinut täta torppaa luovutettavaksi hänelle Matti Honkonen oli Nevasti Hirnin ja edelläsanotun lautakunnan kanssa sopinut siten, että lankonen, jolle Ilinkonen lorpasta oikeastaan olisi ollut tuleva 1819 markan suuruinen korvalos oli luovuttanut torpan 1915 markasta ehdolla että Tikkulan torppa jätettäisiin hänen viljelläväkseen ikuisiksi ajaksi; ja koska Matti Honkonen siis oli oi 504
kautettu edelleenkin hallitsemaan Pekka lan torppaa on Honkonen ilmoit taen että hän Hovioikeuden kerroteen päätöksen nojalla oli häädetty torpasta, vaatinut Tikkulan torppaa luovutettavaksi jälleen hänen hallitta vakseen; mutta siltä varalta ettei tätä vaatimasta hyväksyttäisi, on Matti Honkonen anonut, että hänet oi keutettaisiin eri oikeudenkäennillä hakemaan mitä Honkosen torpan lunastumakrista oli jäänyt suorittamatta eli 904. markkaa vaalien Honkonen sen ohessa borvausta oikeudenkäyn tikuluistaan Kannetta on Revasti Lund vastustanut, huomauttaen ettei Rovasti Hirnin Tikkulan torpasta ehkä tekemä välipuhe sitenut Rovasti Lundia; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus on 2 päivänä Marraskuuta 1911. julistamallaan päätöksellä, koskii Matti Ronkonen ollut esittänyt me tään laillista perustella vaatimukselleen että Rovasti Lund velvoitettaisiin luovuttamaan puheenaoleva Pekkulan torpna Honkoselle takaisin hyljännyt lalli Honkosen jutussa ajaman kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Matti Honkonen oli vetoamalla saat tanut jutun, on 26. päivänä Heinäkuuta 1912 antamallaan tuomiella jättänyt asian Kihlakunnanoikeus den päätöksen varaan sekä velvoittanut Matti Honkonen Rovasti Sundille korvaamaan maksut hänen karraleestaan Hovioikeuden tuomiota kuudellatoista markalla kahdeksalla kymmenellä pennillä. Hovioikeuden tuomioen on Matti Honkonen anonut muutosta perustelnalla, johon Kovasti Lund on vastannut Keisarillinen Senaalle on tutki nut tämän jutun ja katsoo ettei lalle Honkonen ole esiintuonut saatä muuttaa Kovioikeuden suomiota joka siis jää pysyväksi ja velvoitetaan Matti Renkonen suoritta maan Kovasti- Lundille maksut hanen kappalustaan tätä Keisarillisen 705
sonaatin tuomiota kaksikommintä kahdeksan markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Penaatti Kuten Saarinen K. R. Helanen Alfred Luksiala A. K. Ollnwalla A. F. böter Toukokuun 14 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa talon luovuttamista koskevassa jutussa jossa Maakauppias Nestor Ahmberg, Pihtiputaan pitäjän Tihtiputaan kylästä, on hakijana ja Talollinen Viktor Juhonpoika lainikainen, samasta kylästä, vastaaja na. Annettu Oikeusorustossa 14 päivänä Toukokuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itselleen esitte yttänyt jutun asiakirat ja niistä, mikäli enää on kysymyksessä, saanut pitää seuraavaa Sittenkun Nestor Ahmberg jota 24. päivänä Elokuuta 1890 tehdyllä kauppakirjalla oli Viktor Sainikaisen isältä, Talolliselta Juho Sainikaiselta ostanut puolen tämän omistamasta kuudesosan manttaalin suuruisesta Lylylän sä snä: S:S. - of L. R. H. A. R 500 No 833. Pag. 139. Rgs 1912.
talosta No 18. Pehtiputaan kylässä oli sanotun kaupan nojalla 28 päivänä Maaliskuuta 1907 hakinut ja saanut ensimäisen lainhuudon, on Viktor Vainikainen, ilmoittaen kauppakirjalla 18. päivältä Maaliskuuta 1902 ostaneen ra Juho Vainikaiselta puolen eli kahdennentoista osan manttaa lia Lylylän talosta sekä sittem min tulleensa myöskin toisen puolen omistajaksi siten että han 6. päivänä Heinäkuuta 1902 kuolleelta äidiltään suliaana Vainikaiselta oli perinyt sadan nenkahdeksannen osan manttaalia ja kahdelta kanssaperilliseltaän kauppakirjoilla 20 päivänä Syyskuuta 1906 lunastanut kaksi samankokoista osuutta ynnä isänsä vuonna 1905 kuoltua testamentin nojalla saanut hänen jälellä olleen osuuten sakahdeksannentoista osan manttaalia, Sihtiputaan pitäjän saräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa ajanut sellaista kan netta että, koska sanottu Nestorethmbergin ja Juho Vainikaisen kesken tehty kauppakirja todellisuudessa ei ollut tarkattanut talon kauppaa vaan panttausta, jottaisena se jo ahoja sitten oli purkautunut, eikä Ahin berg, joka oli ollut tilaisuudessa laheisesti seuraamaan kaikkia niitä vaiheita, joiden alaisena Lylylän talo oli ollut kunnes se edelläkerrotuin tavain oli koko nansa joutunut Viktor Vaini kaisen omaksi, ollut tämän saan toja laillisessa ajassa moitti nut, mainittu Nestor Ahmbergin ja Juho Vainikaisen keskinen kauppa julistettaisiin mitättömäksi ja Ahmberg menettaneeksi kaiken oikeutensa puoleen Lylylän taloa, jota kannet ta Nestor Ahmberg oli vastustanut; minkä jälkeen ja Kihlakunnanoikeuden päätettyä jutun ja Hovioikeuden, jonka tutkitta507