Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
ki puut ehdolla, muun muassa, että, jos ei välikirjassa määrättyä rahamaksua aikanaan suoritettaisi tahi tyydyttävää velkasitoumusta ynnä pätevää takausta annettaisi metsän omistajalle, tämä saisi pitää kaikki hakatut puut ominaan, ja Antti Palo, joka puolestaan välikirjalla saman vuoden Tammikuun 14 päivältä ole sitoutunut Halonen Angsågs Aktiebolagille hankkimaan noin kaksituhatta sahatukkia. 7 päivänä Huhtikuuta 1910 oli osakeyhtiölle luovuttanut tuhat kahdeksansataa kahdeksan tukkia, oli Oulun läänin Kuvernööri Asiatsijan Kandelinen hakemuksesta välipäätöksellä saman Huhtikuun 18 päivältä määrännyt asianomaisen kruununvoudin panemaan vastasanotut tukkipuut takavurikkoon sekä sittemmin päätöksella. 15 päivältä Kesäkuuta 1910, siihen nähden että omistusoikeus naihin puihin oli käynyt riitaisekssi, pysyttänyt edellisen Toukokuun 2. päivänä Kaisajoen vittoväylän varrella Alatornion pitäjässä toimitetun takavarikon voimassa siksi kuin omistusoikeus puihin lainvoiman saaneella päätöksellä olisi ratkaistu tahi toisin määrättäisiin Haastatettuaan Halonen Ängsågs Aktiebolagin Kemin, Simon ja Tervolan pitäjäin käräjåkunnan Kihlakunnanoikeuteen, on Asioitsija Kandelin siellä vaatinut että koska omistusoikeus puheenaoleviin, takavarikkeen pantuihin puihin edellämainitun, 10 päivänä Tammikuuta 1910 tehdyn välikirjan mukaan oli siirtyvä Antti Talolle vasta sen jälkeen kun tämä oli puut maksanut tahi niiden hinnasta asettanut takauksen mutta Palo, joka oli joutunut vararikkoon, oli laimiinlyönyt suorittaa puiden hinnan tai asettaa siitä takauksen eikä siis ollut voinut luovuttaa puita osakeyk996 1/28. 4. R. D. 13.
tiölle, kysymyksessä olevat puut julistettaisien Asioitsijan Kandelinin omiksi, minkä ohessa Kandelin on anonut osakeyhtiöta velvoitettavaksi korvaamaan hänen kulunsa asiasta. Halonen Ängsågs Aktiebolagen vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus kuulustettuaan myöskin Antti Paloa, 27 päivänä Huhtikuuta 1911 julistamallaan päätöksellä ratkaissut asian; ja koska kysymyksessä olevat tukkipuut, jotka Halonen Ängsågs Aktiebolag oli Antti Talolta ostanut, Asioitsijan Kandelinin tieten oli tämän metsästä poisviety ja niin ollen Antti Talolle luovutettu, sentähden ja kiin Asioitsija Kandelin ei ollut vastustanut puiden mittäustä ja merkitsemistä osakeyhtiön nimiin, vaikka hän oli saanut tiedon mittauksesta, ja Kandelin sitä paitsi oli hyväksensä käyttänyt sen kahden tuhannen markan velkakirjan, jodka Antti Palo oli hänelle antanut maksuksi puista, on Kihlakunnanoikeus hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Asioitsija Kandelin oli vetoamalla saattanut jutun, on 29 päivänä Maaliskuuta 1912 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan ja velvoittanut Asioitsjun Kandelinen viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Halonen Ingjägs Aktiebolagilla jutun vuoksi Hovioikeudessa olleet kulut. Hovioikeuden tuomioon on Asiatsija Kandelin anonut muutosta perustelmalla, johon Halonen Ängsägs Aktiebolag on vastannut. "Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Asioitsija Kandelin ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiötä, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Asioitsija Kandelin suorittamaan Halonen Ängsågs Aktiebolagille, yhtiön täällä juttuun menneiden kulujen korvauk297 SS 28. 4. R. D. 13.
seksi, kuusikymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset neudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti Kusten Saarinen Alfred Luksiala Johannes Pesonen K. R. Helanen A. J. Huusuvaan Haf Hellen Den 23 Mars 1914. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsätt revisionsskilling, från Kejserlige Åbo Hof rätt inkommit konkursmål emellan bolagen Osakeyhtiö Ordel Aktalo lag och Aktiebolaget Agros samt sakförareförman Jansson & Sundman, alla med hemort i Helsingfors stad såsom fordringsägare i finnan å laParesionnes och dess innehafvare Konveln Alhar Johan Nummelins, jämväl från Helsingfors, konkurs gemen samt sökande samt Konsulu Sum melin. Åderkalleskalen i Tullstyrel son Fredrik Werner Orell änvensom Kensula Nummelins och finnan å laPariniennes öfriga fordringsägare uti lidne svarande. Äfven i enskte derarlementet den 23 Mars 1914 Kejserliga Senaten har låtit handlingar å i målet sig fordragas och af dem, så ett nu är i fråga, inhämtat följande Sedan Konsuln Nummelin i en den 20 November 1010 till Rådstufvurätten i Melningfors stad ingifven skrift upplåtet sin och förman å la Paristernes egendom till Kure. Rl. 11. C. Bl. El- K.l R. T. 11. SS: 335 Pag 269. Rb. 1913. 28. 4. R. D. 13.
konkurs samt inställdsedag i konkursen utsatts att äga rum den 1. April 1913, så har Advikatiskalen Orill i egenskap af tillförordnadt ombud för Kronan och Tallverket därvid bevakat, utom annat, 10300 mark, utgörande värdet af sidentyger, dem Konsuln Nummelin under åren 1908 - 1912 för förman ala Parcsiamnes räkning till landet infört utan erläggande af fullafgifter, eller och del lägre belopp, som kunde till betalning fastställas, sedan från förenämnda 10300 mark afdragits värdet af de till 52160 mark 92 penni uppskatta de ostämplade sidentyger, hvilka den 23 och 24 November 1912 Herman å laParcsionnes offörslokat tagits i beslag och hvilka lyger i en mil Konsuln. hemmelin anhängigjord rättegång om bland annat, straff för fullförsnillning kunde genom laga kraft vunnet utslag vardat dömda förbrutna till Kronan Vid andra uppropet i konkursen den 10 Maj 1913 här Osakeyhtiö Ordel Altiebolag yrkat att, för den händelse Tullverkets berörda bevakning skulle godkännas, det bevakade beloppet, som borde likställas med böter, måtte fast ställas att är konkursmassan utgå med sämsta rätt Sedan Advokatfiskalen Orill med gifvit till afdrag å sagda af honom wakade belopp 839 mark 85 penni, har Rådstufvurätten medels den 4 Juli 1913 afkunnad dom, jämte det Tullver hets ifrågavarande fordran, som var föremål för rättegång, af Rådstufvu rätten fastställts att utgå ur konkurs massans tillgångar med del belopp hvartill sagda fordran tilläfventyrs medels slutligt domstolsutslag kunde fast ställas, hvarvid dock skulle iaktagas att ifall de af Advokatsen Örell till afdrag medgifna åttahundra trettionio mark åttatiofem penni icke i berörda rättegång såsom afkortning ofverera des, nästnämnda belopp borde från det i rättegången utdömda afdragas, läm nal Osakeyhtiö Credel Aktieldags anmärkning därom att omförmälda fordran borde utgå med sämsta rätt utan är seende, enär det bevakade beloppet, ifall 299 28. 13.
det utdömdes, såsom utgörande ersätt ning för gods, det där bort såsom förbrulet förklaras och hvilket, om det funnits i behåll, fullständigt skulle undandragits borgenärerna, icke kunde med biter likställas, samt förty i stöd af 18 SS i Kejserliga Förordningen den 9 November 1868 angående borgenärers rätt och företräde framför hvarandra till betalning ur egendom, som blifvit till honkurs afträdd, förordnat att, sedan för mänsrätt och planhållägande borgenärer utfätt hvad, dem tilldömts, samtlige öfrige borgenärer borde erhålla lika betalning enhvar i förhållande till sin fordrans belopp Hofrätten, under hvars pröfning Osakeyhtiö Credit Aktiebolag och Aktiebelagd Agres gemensamt samt förmån Jansson & Sundman för sig i väderig dragit målet, har medels dom den 31 Oktober 1913 låtit vid Rådstufvurättens dom bero. Uti Hofrättens dom hafva Osakeyhtiö Credit Aktiebolag och Aktielola get Agros samt sakförareförman JansK. Auer B. F. häll" son 4. Sundman anhållit om ändring. Kejserliga Senaten har lagit må let i öfvervägande och finner Osakeyhtio Credit Aktiebolag och dess förenämnda medparter icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förty skall förblifva. Ort alle, som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: Pemi Saarikoski B. Anneberg Walter Andersin. te Nyman 300 13.
Maaliskuun 24 päivänä 1914 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta liipurin Hovioikeudesta tullassa, saatavaa koskevassa jutussa, jossa Siikemies Johan Henrik Låne, lupu rin kaupungista on hakijana ja Talollinen Aatu Hyvärinen, Kontielah den pitäjän Lehmonahon kylästä myöskin vaimonsa Lydia Hyvärisen edusmiehenä, vastaajana: Annettu Oikeus osastossa 24 päivänä Maaliskuuta 1914 Keisarillinen Senaatti on itselleen entti lyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut lidää Haastatettuaan Johan Henrik Leinen tupurin kaupungin. Raastuvanoikeuteen ovat tahi ja Lydia Hyvärinen sillä lausuneet ttä he 23 päivänä Tammikuuta 1918 laaditulla kontrahdilla ja siihen 8 päivänä seuraavaa Helmikuuta tehdyllä lisäyksellä olivat oikeutDaniel Johan Henrik Leinon yhden vuoden hdentoista kuukauden kuluessa ensiksimainetun päivästä lukien hakkauttamaan. Aatu ja ydia Hyvärinelle kuuluvista, talojen No 7 ja 5. Polvijärven pitäjän Markavaaran kyläsä metsistä kaikki kontrahdessa lähemmin Läsnä: RS. H. l. B. 1. E. K. l B. T. M. No 54o. Pag. 179 R.S 1911. 28. v. R. D. 13.
määrätyn mitan täyttäneet mänty- ja näripuut yhteensä 1000 markan hinnasta, joka oli suoritettava viimeistään Lokakuun kuluessa vuonna 1905, mutta koska Johan Henrik Leino kysymykseen tulleiden puiden hinnasta oli jättänyt määrättynä maksuaikana suorittamat ta 1500 markkaa ovat. Aatu ja Lydia Hyvärinen vaatimet Johan Henrik Leinoa velvoitettavaksi heille maksamaan viimemainittu rahamäärä kuuden prosentin vuotuisine, 1 päivästä Marraskuuta 1908 luettavine korkoineen Ranteesta kuultuna on Johan Henrik Lano väillänyt, että Aalu ja Lydia Mynolle, ellei samtinka metsista saalaisi täjen talojen metsissä kasvunut minul750 kontrahdina määrätyn mitan laga ja närifvud yksensä 1000 markan kauphyväkymän kohelmukan mukaan tingen eri intekirjan maksan olivat sitou ruuta, Johan Henrik Lano, joka niin ollen oli vastapuoliltaan saapa enemmän kuin he hänellä vaativat, on anonut kun nella hyljälläväksi Tämän jälkeen on Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin myös ovat anoniel korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, 15 päivänä Huhtikuuta 1909 julistanut päätöksen asiasta; ja koska Johan Henrik toino, ostettuaan 23 päivänä Tammikuuta jos laaditun kontrahdon ja siihen seuraavan Helmikuun 8 päivänä tehdyn lisäyksen mukaan Aatu ja Lydia Hyvävärinen elivät kenrahdin allekirjuttomas räntta kaikki kontrahdissa lähemmin värinen elivät kenrahdin allekorjuttomas räntta kaikki kontrahdissa lähemmin päivänä tehdynä eri valikirjassa oike mainitun mitan lailläneet, aviopuolpäivänä tehdynä eri valikirjassa oike mainitun mitan lailläneet, aviopuoltanut suorittamaan Johan Henrik Talosville Hyvärialle kuuluvissa yllämnet nolle, ellei sanotusta malaista malaisiin myös täyten talojen metsissä kasvävänäljännytävän puuta, korveudseksi lis pennen ja mukaamasta, ei ollol määrägan kuluvan kainetta puoltuvalla huuliojalolta, mihin annolusta hinnasta Aatu ja lyten Hynikden ja kun kysymyksen lotteisen olevaneelle maksanut enempää kuin 8100 omyksen tulleissa maksuiselle maksanut enempää kuin 5500 sessa 10 päivänä Huhtikuuta 1908 lagysa markkaa, sentähden ja hin Johan Hentaneen, asianomaisen molemmin puolen och Leino, jolle Aatu ja Lydia Hyvää tusta puumäärästä eli puuttunut No 7 osa samel ettei melusta saduisi 7/30 lägenkuuliojalkua laki 111 korkahden mukaan riittaista puuta, kasamaan niiden puul302 28. v. R. D.
tuvan määrän, ei ollut toleennäyttänyt, ettei puheenalaisessa metsissä olisi ollut laattua määrää kontrahdinmukaisia puita, Kaastu vanoikeus on och erhållared Johan Henrik leinon heti kuittia vastaan Aatu ja Lydia Hyväriselle suorittamaan tuhatviisisataa markkaa korkoineen kuusi sadalta vuoden lukien 1 päivästä Marraskuuta 1905 täyden makseen tapahtumisen saakka sekä sen ehenä kahdellasadalla markalla korvaamana tala ja Lydia Hyväreselle oikeudenkäynneslä oikeutunut kulungit. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Johan Henrik Leino velkamalla oli saattanut ja tiin, on 12 päivänä Huhtikuuta 1911 anta mallaan tuomiolla, koskei Johan Henrik seene ollut näyttänyt, että Aatu ja kyden Hyvärinen olisivat sitoutuneet vastaamaan myöskin siitä, että heidän puheenaoleesta meisestä myymistään puista, joita lukumäärättään oli ollut enemmänken kuin heidän ilmoittamansa määrä eli 750 kongkahdenmukaista puuta, saataisiin vissi määrä kuutiojalkoja puutavaraa, jättänyt asian. Raastuvanoikeuden päätöksen varaan, minkä ohessa Johan Henrik Eino on velvoitettu viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Aatu ja Lydia Hyväriselle heillä asiasta Hovioikeudessa ollut kulun Hovioikeuden tuomioon on Johan Hengif. rik Leino anonut muutosta perustelmalla johon Aatu Hyvärinen omasta puolestaan ja Lydia Hyvärinen edusmiehenä on vaslannut "Keisarillinen Senaatti on tutkinut tanän jutun ja katsoo ettei Johan Henrik loino ole esittänyt syytä muuttaa Hovi keuden luomiala, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Johan Henrik Leino suosittamaan Aatu Hyväriselle hänellä ja len vuoksi täällä olluden kulujen korvaukseksi seitsemänkymmentä markkaa. Täla kaikki asianomaiset noudattakod Keisarillinen Suomen Senaatti. selie Saarikoski B. Anneberg. K. Auer Walter Andersin E Nyman C. A. F. Mällä 303 28. "K. R.
Maaliskuun 24 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin lumio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullessa velkomesjutussa, jossa ovat Talollinen Juho Kustaa Juhonpoika Jutila, Taskon pitäjän Jutilan kylästä hakijana sekä Puusepän lyöntekirja Aleksanten Hermaninpoika Lehtinen, sanotusta kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 24 päivänä Maaliskuuta 1914. Keisarillinen Senaattiin itsellan esittelyttänyt julun asiakirjat ja niistä, mikäli enää on kysymyksessä, saanut tulaa seuraavaa Kurun ja Teisken pitäjäin käräjakunran Kihlakunnanoikeudessa on Aleksaneri Lehtinen lausunut että, sittenkun Juko Kustaa Julila ja hänen velipuolensa Hellesmies Vihtori Kuuslanlinpoika Lereniemi olivat päättäneet rihtyä meitlimaan Talollisen Juho Simonpoika Tolosen ja hänen 22 päivänä Huhtikuuta 1895 molleen vaimonsa Juhana Speniemen sivarpuolen Maria Kristina Antintyttären 6 päiläsnä: S.S. - A. L. B. K. A. R. J. D. No 542. Pag 232 R. D. 1911 28. "K. R. 13.
vänä Toukokuuta 1867 tekemää kirjallista keskinäistä testamenttia, jonka mukaan jälkeen jäävän aviopuolison pitisaada omakseen koko yhteinen pesämutta Vihtori Reponiemeltä oli puuttunut varoja sellaisen nähtävästi suuria kustan nuksia aiheuttavan meiteriidan nosta miseen Lopeniemi 15 päivänä Tammikuuta 1896 oli kirjallisesti sitoutunut tuvuttamaan Aleksanteri Lehtiselle kolmanneksen oikeudenkäynnullä Saponiela, että tehtiin toimittaisi oikeksi ja herr vastannut ettå, vaikka Vihtori Repola, että tehtiin toimittaisi oikeksi ja herr vastannut ettå, vaikka Vihtori Repolenkuri Lyroniemen puolesta metsoiden viemi oli sitoumuskirjassa 15 päivälKun Vihtor Syreniemi ei kuitenkaan Nel 1ä Tammikuuta 1890 till Keisarillinen Suomen Kanuolli des päivä kor ulos lyroniemelle lankuvan perinlättimäksi mikäli vettä oli Maria Kustaa jaan ole testamentin moituista kaikissa Antintettären peringsmaata annettu, jonka kaksastuissa ajettu Aponiemen ja Jutija velvoittanut Juho Oikeusen Jako Heikkinen nimissä, sekä että asianlauta ole jan Muroleen kylässä, sekä tjeniin de jako Pekosta vastaan saadakseen hal21 päivänä Maakuuta No 1 Jahdalla myöntuunsa testamentin oikeudalla voittalään sanotun talon puoliskosta saanut 15200 markkaa, on Aleksanteri Lehtinen vaatinut, että 27 päivänä Lokakuuta 1906 kuolleen Vihtori Leponiemen ainoa perillinin Juho Kustaa Jutila velvoitettaisiin Lehtiselle suorittamaan kolmannes mainitusta summasta eli 5066 markkaa Ul penniä korkoineen 26 päivästä Kesäkuuta 1901 sekä korvausta Lehtisen oikeudenkäyntikustannuksista. mille välittävästä omaisuudesta sekä Kantusien on Juho Kustaa Jätilä la, että tehtiin toimittaisi oikeusi ja herr vastannut ettå, vaikka Vihtori Repoläyttänyt keroltan sitenmästaan, joka santeri Lehtiselle täyden oikeuden hanä Kesäkuuta 1877 antamalleen hinnut förmuden Maria Kustina Antintyttären nä Kesäkuuta 1877 antamalleen hinnut förmuden Maria Kustina Antintyttären la julistanut mainitun testamenten me vilkeen, Lehtonen ei ollut perintöt hakomKihdalle ja Viktori Leponiemälle luonsto blut sama luotojutusakin, jota tyvöniemaan Tekeein puhtolaalen Raaveden pitäjän ja Jukola olivat yhtevisti ajaneet 305 28. 4. 32. 13.
mansa omaisuuden, kuin myös perinnönjaossa Maria Kristina Antintyttären jälkeen perintö oli jaettu Vihteri Leponiemelle eikä Lehtiselle vaikka siten olisi pitänyt tapahtua, jossitoumuskirja olisi katsottu voimassa olevaksi, mihin nähden ja kun sitoumuskirja siis oli tavalla tai toisella käynyt mitättömäksi, Jutila on anonut kannetta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus on, jutussa niin menetellyä kuin asiakirjat osottavat 3 päivänä Helmikuuta 1910 julistamaltaan päätöksellä siinä mainituilla perän kiintein ja toimitusten tultua Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Suonnalla suoritetuksi, eli saanut tyvän santere tehtinen oli vetoamalla mehti niille tullusta Tokosen talon osuudesta, tanut jutun, en 31 päivänä Toukokuun myydessään se Juho Kustaa Junut selvitetyksi, että Vihtori lopull markkaa, mihin nähden ja kun Jutehdyllä sitoumuskirjalla antanut alle sanottua Vihtori Reponiemen ja Alaranteri Lihlaselle tämäksi Sepennan ja santeri Lehtisen sopimusta piintekolka Vihtori Lyvniemelle mahdollisesti Eerklax Vihlori Reponiemi vainajan lankeavan perinnön hänen 22 päivänä Huhtikuuta 1895 kuolleen sisarpuolensa Maria Kristina Antintyttären jälkeen, muun muassa sillä ehdolla että Lehtinen saisi kolmanneksen riidalla Leponiemelle voitettavasta omaisuudesta, sekä että Lehtinen sittemmin Juho Kustaa Jutilan kera oli omalla kustannuksellaan kiistämättä toimittanut ajetuksi sen moiteriidan, jossa Tokosen talo oli tuomittu Vihtori lyroniemelle ja Juho Kustaa Jutilalle, nan kuin myös että Vihtori Leponiemi, eri oikeun päätöksellä siinä mainitulla ja denkiinteen ja toimitusten tultua n päätöksellä siinä mainitulla ja denkiinteen ja toimitusten tultua rustalla vihdttamana hyljännyt konten kuolella toelenneekärryydellä tehtisen, siinä muudessa kuin sitä ole ajilta Reponiemen ja Jutilan yhteistaminsiinä muodessa kuin sitä oli ajalta Reponiemen ja Jutilan yhteistomen ta 1911 antamassaan luomiossa kahdelli, viisitoista tuhatta kaksisataa me oli 15 päivänä Tammikuuta 1874 Ja Kustaa Jutila ei ollut näytti lesta ja omalla kustannuksellaan ole Heinikus on katsonut Juho Kustaa 106 28.
ainoana perillisenä velvolliseksi maksamaan Aleksanteri Lehtiselle kolmanneksen sanotusta kauppahinnasta eli viisituhatta kuusikymmentäkuusi markkaa kuusikymmentakuusi penniä, josta määrästä Juho Kustaa Jutila kuitenkin oli, siihen nähden että Aleksanteri Lehtinen mainitun sopimuksen mukaan oli ollut velvolli. nen Vihtori Leponiemen puolesta vastaamaan kaikista oikeudenkäynnin ja tamituksien oiheuttamista kuluista ja Jutila oli näyttänyt hänen ja Leponiemen yhteisen asiamiehen Varatuomarin Kustaa Aleksander Forsblemin hyvitykseksi toimistaan laskeneen hyväkseen yhteensä neljätuhatta seitsemänsataa seitsemänkymmentä markkaa yhdekränkymmentä penniä oikeutettu vähentämään puolet viimeksisanotusta määrästä eli kaksituhatta kolmesataa kakdeksankymmentäviisi markkaa neljäkymmentäviisi penniä. minkä vuoksi Hovioikeus siis, kumolen Kihlakunnan oikeuden päätöksen on velvoittanut Juha Kustaa Jutilan kuitin saadessaan suorittamaan Aleksanteri Lehtiselle kaikkiaan kaksituhatta kuusisalaa kahdeksankymmentäyksi markkaa kaksikymmentäyksi penniä, viiden prosentin korkoineen 21 päijästä Tammikuuta 1907, jolloin Julila oli asiaan haastettu, sekä neljät lasadalla markalla korvaamaan Aleksanteri Lehtisen välttämältöminmät oikeudenkäyntikulut Kihlakunnanoikeudessa Hovioikeuden tuomion on Juho Kustaa Julila anonut muutosta perustelmalla, johon Aleksanteri tehtinen on vastannut. Keisarillinen Senuolli on tulkinut tämän jälun ja katsoo ettei Juho Kustaa Julila ole esiintuonut syytä muuttaa Hevioikeuden luomiola, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Juho Kustaa Juhla suorilta maan Aleksanteri Lehtiselle korvaukseksi hänellä täällä uteen vuoksi olleista kuluista 307 28. "K. D. 13.
yhdeksänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudatta kool "Keisarillinen Suomen Senaatti: keuten Saarinen Alfred Luuksiala kanen Saarinen Alfred Luaksiala Johannes Pesonen K. R. Melanen A. W. Ruusuvaara. Allan DahlbeelMaaliskuun 26 päivänä 1914 Keisarillisen Suomen Senaalin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Kaasan. Hovioikadosta tullassa maanja metsän naulintooikautta koskevasja jutussa, jossa Maakauppias Juho Juslus Wiri, Alraan pitäjän Niemisveden kylästä, on hakijana ja Talollinen Herman Tenhunen, samasla kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 21 päivänä Maaliskuula 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä manuel tulaa. Kirjallisesti haastatettuaan Juho Justus sterin Virtain ja Asarin pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen on Herman Enhunen siellä lausunut, että Wire, eka omisti Harpusenlinna nimisen Haman Tenhusen nykyään omistamasta sen hulan rälssitalosta No 2. liemisveden kylava laillisesti aktun palstatilan oli sanottua palstatilaa koskevan, Huhtikuun 4 päivänä 1881 tehdyn kauppakirjan 3 ja 4 tehdän nojalla pitänyt itsevan oikeutettava tamaan palstatilan alueen ulkopuolelta suona: B. H. l. R. B. R. T. 11. 308 No 546 Tag. 184. R.S. 1911. SS: 28. 4. R. D. 13.
mätalon maalta kuivia ja kaatuneita puita ynnä tukkipuiden talvoja sekä hakoja ja pieniä puita ynnä kiviä, sammalia, sava ja santaa rakennusten tarpeeksi kuin myös käyttämään karjaansa lailumella samalla maalla, mutta koska mainitut osuudel oli myönnetty ainoastaan palstatilan ensimäirelle omistajalle. Maakauppias Kristian Tjuderille mieskohtaisesti eikä palstatilalle senmaisenaan, sen vuoksi ja kun näistä etuuksesta ei ollu määrätty maksettavaksi mitään veroa eikä kiinnitystäkään niiden vakuudeksi ettu emäldaan hankittu, on Herman Tenhunen vaatimat, että Juho Juslias Wiri velvoi tettaisiin heti luopumaan puheenalaisista. tuuksista Juho Juslus Wiri on turvantunut edellä mainittuun kauppakirjaan, joka kysymyksenalaisiin etuuksien nähden, ne kun oli vät semmoisia emätilaa seuraava rasitteita, jotka kiinnittämättäkin pysyivät voisinken kun Juho Justus Wiri oli saanut nauttia noita etuuksia hyväkseen aina sihen asti kunnes hänet niestä irtisanet tiin ja Tenhusen siis oli katsottava kauppa massa, oli Herman Vanhusta ulova, joskirjan hyväksynen; minkä vuoksi ja huuHerman Tenhunen palstatilan laaattajan, isänsä Abraham Fjäderin eli Tenhusen perillisenä oli vastaunalainen kaikesta niis lä sitoumuksesta, johon hänen isänsä de mennyt Juho Justas Wiri on anonut kannella hyljättäväksi. Marraskuun 17 päivänä 1909 julistamallaan päätöksellä on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset kumpikin myös val jäälinut korvausta oikeudenkäyntikuluestaan, mainitsemillään perusteilla velvoittanut Juho Jus tus Kirin luopumaan kysymyksenalaisista yllämainitun kauppakirjan 3 ja 4 kohdas ja mainituista etuuksista, mutta asian laatuun nähden saivat asianosaiset kumpekin kärsiä kulunkinsa jutussa Henrikius, jonka tutkittavaksi, paitsi muita, Juho Juslax Wiri oli vetoa malla saattaneet julun on Toukokuun 1 päivänä 1911 antanut luomion asiasta; ja koskei puheenaolevia, Huhtikuun 14 päivänä 1881 laaditun kauppakirjan ja 4 kohdassa mainittuja etuuksia olu pidätetty Harpusenlinnan palstatilan omistajalle kun palstatila erotettiin sen 309 s. 28. 1/4. R. D. 13.
hulan talosta avälkä näin ollen kauppakirjan määräykset noista etuuksista sitoneet Herman Tenhusta, joka sen jälkeen kuin kauppakirja tehtiin oli ostanut Tenhulan talon, on Hopioikeus jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johon Kihlakunnan oikeus oli asiassa johtunut Hovioikeuden tuomioon on Juho Juslus Reri anonut muutosta perustelmalla, johon Herman Tenhunen en vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut läman jutun; ja koska puheksi tulleen Huhtikuun 14 päivänä 1881 tehdyn kauppakirjan 3 ja 4 kohdassa olevat määräyksel lain mukaan eivät sedo Konkulan talon myöhempiä omistajia, sentähden ja kun ei ole näytetty että Herman Tenhunen olisi sitoutunut Juho Justus Wirille antamaan kysymyksenalaisia, talon aikaisemman omistajan palsta tilan haltijalle suomia etuuksia, harpitsee Keisarillinen Senaatti oike aksi jättää sen loppupäätöksen pysyväksi, johon Oikeudet ovat asiasta johtuneet; ja velvoitetaan Juho Juskus Wiri suorittamaan Herman Tenhuselle hänellä julan vuoksi täällä olliiden kalujen korvaukseksi kuusikymmentäviin markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudatlakool Keisarillinen Suomen Senaalle. 1mo Sonikoski Wallev Andersson 1mo Sonikoski Wallev Andersson 1mo Sonikoski Wallev Andersson B. Annsberg K. Auer. E Nyman 310 s. 28. K. R. D. 13.