Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
tillhörig; och har käromålet förty af Karl Johan Sandbacka och bolaget motsagts. Med anledning häraf har Matts Leander Ahlskog framhållit, att den vid sistnämnda tillfälle utstakade ränvarit att betrakta endast såsom en förslagsra, hvilken emellertid icke blifvit af Matts Leander Ahlskog godkänd, samt att vid sådant förhållande den vid sämjoskiftet år 1881 tillkomna rån fortfarande vore gällande Häradsrätten, hvarest parterne å ömse sidor tagit i anspråk ersättning för sina kostnader å rättegången, här medels den 9 September 1913 afkunnadt utslag förklarat utredt vara, att ifrågavarande, af Wilh. Schauman, Aktiebolag afverkade träd vuxit å norra sidan af den år 1881 uppgångna samjöran eller således å Matts Leander Ahlskogs hemmansdel underlydande mark, samt förty ålagt Karl Johan Sandbacka och Wilh. Schauman Aktiebolag att, gemensamt eller den af dem, som tillgång egde, till Matts 1136 Leander Ahlskog i ersättning för sagda träd utgifva det fordrade beloppet fyrahundra fyratioåtta mark tio penni jämte fem procents årlig ränta, räknad från stämningsdagen den 23 December 1911 till dess fullbetalning skedde, äfvensom att med tvåhundra åttio mark godtgöra Matts Seander Ahlskog dennes umgälder i målet. Hofrätten, under hvars pröfning Karl Johan Sandbacka och WilhSchallman, Aktiebolag i vadevägdragit målet, har genom den 25 November 1914 däri gifven dom låtit vid Häradsrättens utslag bero samt skyldigkänt Sandbacka och bolaget att med sextiofem mark ersätta Matts Leander Ahlskog dennes i Hofrätten för målet hafda kostnader Uti Hofrättens dom hafva Karl Johan Sandbacka och Wilh. Schauman, Aktiebolag anhållit om ändring medels deduktion, den Matts Leänder Ahlskog bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet
i öfvervägande; och enär utredning icke förebragts därom, att Matts Leander Ahlskog godkänt det år 1905 verkställda sämjoskiftet samt den år 1881. uppgångna sämjöran förty måste anses förtfarande vara gällande, fördenskull och på de af domstolarne åberopade skäl pröfvar Kejserliga Senaten rättvist låta bero vid det slut, hvari Hofrätten i saken stannat; och åläggas Karl Johan Sandbacka samt Nilh. Schauman, Aktiebolag att till Matts Leander Ahlskog, i ersättning för hans härstädes i målet hafda kostnader, utgifva sjuttiofem mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Waler Andersin K. R. Helanen K. Auer. R. Anneberg A. J. Brununen Asian Tihannen Lokakuun 4 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa takaisinsaantia koskevassa jutussa, jossa ovat Taipalsaaren pitäjän Rehulan kylässä asuvan Talollisen Emil Afligtin konkurssiin luovutetun pesän toimitsijamiehet PanhinjohtaHeikkilä Lappeen pitäjän Kausekä Leskijouva Liisi Sederhalm, Kowulanmäen kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Lokakuun 4 päivänä 1916 Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut tietää; Sittenhein Emil Affligt oli 11 päivänä Elokuuta 1913 pantu konkurssitilaan hakemuksen johdosta joka oli jätetty asianomaiselle tuomarille 4 päivänä samaa kuuLäsnä Wit - P.t - R. H. R. A- A. K. to 1849. Pag. 72. R. D. ja Väinö Takala, Helsingin kaupungista, ja Liikemies Erik rulanmäen kylästä, hakijoina 1916.
ta ovat Punkinjohtaja, Takala ja Erik Heikkilä, yllä mainitussa toimessaan, Liisi Sederholmille saman vuoden syyskäräjiin hankkimansa haasteen nojalla Lappeen pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuneet että Emil Afletyt oli kauppakirjalla Heinäkuun 21. päivältä 1913 myynyt 2,200 markan hinnasta Liisi Sederholmille Lappeenrannan kaupungissa olevan Merinrius nimisen elävien kuvien teaat terin siihen kuuluvine konoineen ja sisustuksineen; mutta kun kaupsakinta oli myydyn omaisuuden arvoon nähden liian alhainen ja kauppa niin ollen loukkasi konkurssipesän velkojain oikeutta, varsinein kun kauppahinta kauppa ehtojen mukaan suurimmaksi osaksi tuli suoritettavaksi siten että Liisi Sederholm otti vastataksensa erinäisistä Emil Ajflegtin maksettavista velkamää sistä, joista muutamat eivät olleet todellisiakaan ovat Pantinjohtaja Takala ja Erik Heikkilä vaatineet, että kysymyksessä oleva kauppa parettaisiin ja mainittu elävien kuvien liike julistettaisiin kokonaisuudessaan konkurssipesälle kuuluvaksi, minkä ohessa Takala ja Heikkilä ovat pyytäneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, Liisi Sederholm on vastustanut. kannetta; minkäjälkeen ja kuulus1138 tettuaan asiasta myös Emil Affligtin Kihlakunnanoikeus on 30 päivänä Lokakuuta 1914 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla puisteilla julistanut moitteena. laisen kaupan paretukisekä velvod tanut Liisi Sederholmin luovut tamaan konkurssipesälle kantees sa tarkoitetun elävien kuvien tedatterin sitä vastaan, että konkurssipesä maksoi Liisi Sederhalmille takaisin ne kaksisataa seitsemänkymmentäneljä markkaa kolmekymmentäseitsemän penniä mitkä Liisi Sederholm oli suorit tanut Afbegtille kauppahintana
sekä korvasi Liisi Sederholmin teaatteriin panemat tarpeelliset kustannukset, josta korvauksesta asianosaisten oli elleivät he siitä muuten sopineet erikseen riidettävä; ja koska tuomio jo oli annettu Emil Afflegtin konkurssissa, on Kihlakunnanoikeus Konkurssisäännön 48 SS:n nojalla oikeuttanut Liisi Sederholmin saamaan konkurssi pesältä korvaukseksi niistä saata vista, jotka Liisi Sederholm oli kuitannut kauppasummaa vastaan, sen määrän joka vastasi hänelle tulevaa osinkoa siinä täpauksessa, että nuo hänen saata vansa olisi valvottu Emil Afligten konkurssissa ja siinä tulleet hyväksytyiksi. Sitä paitsi on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Liisi Sederholmin korvaamaan konkurs siperän oikeudenkäyntikulut sadalla seitsemälläkymmenellävii dellä markalla. Hovioikeus jonka tutkittavaksi Liisi Sederholm oli vetoamalla saattanut jutun, on Tammikuun 27 päivänä 1916 antamassaan tuomiossa katsonut asiassa jääneen näyttämättä että kysymyksessä oleva Liisi Sederholmin ja Emil Afflytin välinen kauppasopimus olisi pidettävä pääsiallisesti lahjan laatuisena taikka Afligtin velkojain oikeuden loukkaamista tarkoittavana; mihin nähden Hovioikeus, kumaten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, on hyljännyt kanteen Hovioikeuden tuomioon ovat Pankinjohtaja Takala ja Erik Heikkilä anoneet muutosta perustelmalla, johon Liisi Sederholm on vastannut. Keisarillinen Senaatti katsoo, etteivät Paukirjohtaja Takala ja Erik Heikkilä ole esittäneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pyyväksi. ja velvoitetaan Jakola ja Heikkilä edellä mainitussa toimessaan, suorittamaan Liisi Sederholmille hä1139
nellä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvaukseksi viisikymmentäviisi markkaa; Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. R. Annberg. Walter Andersin. R. Annberg. K. R. Helanen Samuli Koski. K. Auer Lokakuun 4 päivänä 1916 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa talon osan sukuun lunastamista koskevassa jutussa jossa ovat Walkealan pitäjän Pyötsiälän kylästä, olevat Talolliset Aatami Sylvesterinpoika Markki ja hänen vaimonsa Helena Sylvesterintytär Pyötsiä Taneli Syhterin poika Mankki, omasta puolestaan ja alaikäisen tyttärensä Lydia Tanelintytär Mankin holhoojana ynnä Talollisenpojat Otto ja Aitturi Tanelinpojat Mankki hakijana sekä Torppari Juho Eliaanpoika Ihanäinen, edelläsänotun pitäjän. Merkonkylästä, vaimonsa Maria Taavelintytär Seppälän edusmiehenä, ynnä Talollisenpoika Halmar Taavelinpoika Seppälä ja Sjönjohtaja Sylvester Paakso, saman pitäjän Jokelan kylästä, viimemainittu vaimonsa Lydia Taavetintytär Seppälän edusmiehenä ja alaikäisten Talollisenlasten Ida Nestor, Elin Lauri Vilho ja Edvard Kaarlinlapset SeppäLäsnä: W. 1. P. R. K.  1. R Bn A. S. 110 Pag. 162. R. D. 1915 No 1851.
län uskottuna miehenä, tulematta jääneinä vastaajina Annettu Oikeusosastossa Lokakuun 4 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saa nut seuraavat tiedot Aatami Mankille ja hänen myötäpuo lilleen Walkialan pitäjän käräj¬kunnan 1911 vuoden talvikäräjiin toimitetun kyjallisen haasteen nojalla ovat Juho Ihanäinen ja hänen myötäpuolensa K. lakunnanoikeudessa lausuneet että Maria Hjalmar. Lydia Ida, Nestor Elin, Lauri Vilho ja Edvard Seppälän vanhemmat, isä Taavetti Sylvesterinpoka Seppälä ja äiti Anna Sofia Kylvesterintytär Seppälä omaa sukua Pyötsiä olivat Kesäkuun 12 päivänä 1889 kirjallisesti selittäneet viimemainitun sisarten Helena ja Eva Sylvestytärten Pyötsiäin miesten Aatami ja Taneli Mankin maksettavasta 3000 markan suuruisesta lunastussummasta luopimansa kaikesta oikeudestaan Anna Sofia Seppälälle perintönä hänen lähinnä edellisen Helmikuun 19 päivänä kuolleen isänsä Sylvester Fredrikinpoika Pyötsiän ja silloin vielä eläneen äitinsä Maria Jaakontytär Rämän jälkeen lankeaviin osuuksiin näiden yhteisessä pesässä ollesta 1/6 osasta perintötaloa No 1 mainitussa Syntsiälän kylässä ynnä pesän irtaimistosta, mutta koska Anna Sofia Seppälälle, jonka vanhemmat Sylvester ja Maria Pyötsiä olivat vihityt avioliittoon Joulukuun 26 päivänä 1844 ja avio luttonsa aikana ansainneet edellä sanotun talonosan, oli tuosta talonosa ta langennut perintönä Sylvester Bjöt siän jälkeen 1/27 osa ja olisi Maria Rämän jälkeen, joka oli kuollut Joulukuun 5 päivänä 1909 langennut 1/54 osa eli Anna Sofia Seppälä näin myödoin kaikkiaan tullut perimään talosta 1/18 osan ja Taavetti ja Anna Sofia Seppälän oli katsottava edelläkeri tulla luovutuskirjalla Aatami ja Helena sekä Suneli ja Eva Munkille myyneen perimysmaata, niin ovat Juho Ihanäinen ja hänen myötäpuolen sa, ilmoittaen Eva Mankin kuolleen 1141
Tammikuun 3 päivänä 1898 sekä Aatami Helena ja Taneli Markin ynnä viimemainitun Eva Mankin kanssa siittämien lasten sanottujen Otto, Artturi ja Lydia Mankin Huhtikuun 23 päivänä 1910 saaneen ensimmäisen lainhuudon puheeksitutulleelle 1/6 osalle taloa No 1, vaatineet että 1/18 osa samasta talosta tuomittaisiin peräytyneeksi sukuun Maria, Hjalmar, Lydia, Ida Nestor, Elin Lauri, Vilho ja Edvard Seppälälle, ja den puolesta oli 1911 vuoden talvikäräjäin ensimmäisenä oikeuden käyntipäivänä sukulunastusrahana Oikeuteen talletettu 3200 markkaa, sellaisesta lunastussummasta, joka oli samassa suhteessa 3.900 markan määrään kuin Sylvester Pyötsiän jälkeen Kesäkuun 12. päivänä 1889 toimite tussa pesänkirjoituksessa useinsanotulle 1/6 talosta No 1 pantu arne 9000 markkaa on saman pesänkirjoituksen mukaan Sylvester Pijötsiän jättämien kaikkien varojen summaan 1893 markkaan 53 penniin. Aatami Mankki ja hänen myötäpuolensa ovat asiassa kuultuina kultäytyneet vastaamasta kanteeseen, mikä li se koski edellä lueteltuja alaikäisiä, väittäen että, kun ei asianomainen holhouslautakunta ollut antanut suostumustaan jutun vireille panoon, joka tarkoitti kiinteistön hankkimista alaikäiselle vastiketta vastaan niin ei kanteen tekemiseen alaikäisten puolesta ollut oikeutta mutta on Kihlakunnanoikeus Toukokuun 5 päivänä 1911 julistamallaan päätöksellä hyljännyt tämän väitteen koska Syhister - Laakso de Oikeudessa määrätty käsillä olevaa juttua ala ikäistön puolesta ajamaan Tästäten pääasiaan ovat Aatami Mankki ja hänen myötäpuolensa huomauttaneet, ettei Taavetti ja Anna Sofia Seppälän edelläkerrottua luopumista oikeudesta puheenaolevaan tilaan voitu pitää kauppana ja ettei luopumuksen perusteella saatu talonosa siis ollut sukulunastuksen alainen, ja sen vuoksi vastustaneet kannetta sekä anoneet oikeuden1142
käyntikulunkiensa korvaamista Kihlakunnanoikeus on Toukokuun 11 päivänä 1911 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla tuominnut kyseessäolevan 1/18 osan mainitusta talosta peräytyneeksi Taavetti ja Anna Sofia Seppälän lapsille siikuun siten että Aatami Mankin myötäpuolinun tuli heille Maaliskuun 14 päivänä 1912. luovuttaa tuo talonosa kahdentuhannen neljänsadan kuudenkymmenen kahden markan yhdek sänkymmenen pennin lunastus summasta, joka oli määrätty suhteellisesti Pylvester Pyötsiän jälkeen pide tyssä perinnönjaossa kiinteälle ja irlainille omaisuudelle pantujen asejen mukaan; mutta oli Juho Ihanäinen myötäpuoleneen velvollinen korvaamaan Aatami Mankin tilan osaan panemat tarpeelliset kustan nukset, joiden määrästä asianosaiset, ellei siitä sovintoa aikaansaatu, saivat erikseen riidellä. Hevioikeus, jonka tutkittavaksi Aatami Nankki myötäpuelineen oli veteamalla saattanut jutun, samalla anoen myöskin Kihlakunnanoikeuden kerrotun näitipäätöksen oikaisemista, on Toukokuun 14 päivänä 1915 antamallaan tuomiolla ratkaissut jutun, ja koskei Aatami Mankin myöläpuolineen teke mä väite siitä, ettei riidan nostami seen alaikäisten puolesta ilman holhouslautakunnan suostumusta olisi ollut oikeutta, ollutoikeudenkäynti räite ja Aatami Mankilta myötäpuolineen näin ollen oli puuttunut ai hetta sanotulla perusteella kieltäytyä asiassa vastaamasta, on Hervikeus hyväksynyt sen lopputuksen Johan Kihlakunnanoikeus oli sanotun väitteen johdosta julistamassaan päätöksessä johtunut. Mitä sitten Kihlakunnanoikeuden lopulliseen päätökseen tuli on Hanoikeus jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan, kuitenkin siten että sukuunlunastukseen tuomitun talon osan luovutus ole tapahtua ensimmäisenä lähtöpäivänä Ilmoikeuden tuomion antopäivästä lukien eli siis 1143
Maaliskuun 14 päivänä 1916 sekä että Juho Ihanaisen ja hänen myötäpuolten sa tuli sitä ennen Aatami Mankille ja hänen myötäpuolilleen suorittaa portsi Kihlakunnanoikeuden määräämää sukulunastusraa myöskin konous viimemainittujen talonosaan panomista ja sen tähden tekemistä tarpeellisista kuluista, ja velvoitettiin Aatami Manki ja hänen myötäpuolensa viidellä kymmenellä markalla korvaamaan Juho Ihanaisella ja hänen myötä puolillaan vastuupukavallan vahomisesta Hovioikeudessa olleet kustannukset. Henoikeuden tuomioon on Aatami Mankki myötäpuolineen anonut muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun, ja koska Taavetti ja Anna Sofia Seppälä puheenalaisessa, 12. päivänä Kesäkuuta 1889 tehdyssä sopimuskirjassa ovat suostunut Anna Sofia Seppälän osuutena tämän vanhempain Sylvester ja Maria Pyökään pesästä vastaanottamaan 3200 markkaa, eikä ole edes väitetty että Anna Sofia Seppälälle olisi ylläsanotusta tilästä perinnönjaolla mitään osuutta jaittii, sen vuoksi, ja kun kysymyksessä olevan sopimuksen ei voida katsoa sisältävän sellaista luovutusta kuin Maakaaren 5 luvun 1. SS:ssä tarkoitetaan, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi hyväksyen Hainoikeuden tuomion mikäli se koskee edellä kerrottua vaitettä, muilta kohden kumata Häräkeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeus den päätöksen sekä hyljälä Juho Ihanaisen ja hänen myötäpuollensa asassa ajaman kanteen, ja oikeutetaan Juho Ihanainen myötäpuolinen takaisin saamaan Kihlakunnanoikeuteen tallettamansa sukulunastusoike- Tätä kaikki asianomaiset noudattakolKeisarillinen Suomen SenaattiWalder Andersin. Johanna Pesonen. Walder Andersin. Johanna Pesonen. KR Helanen Samuli Korki. A. J. Ollman 1144
Den 4. Oktober 1916. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisions skilling, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål, angående barns förklarande för äkta, emot lan Statsrädsdottern Emelie Wideman från Helsingfors stad sökande, samt Vicehäradshöfdingen Alexander Mauritz Lassi. nius, i egenskap af förmyndare för aflidne Translatorn Nikolai Hedemans i lifstiden frånskilda hustrus Dagny Jonsine Widemans, från residensstaden Storholm i konungariket Sverige, omyndiga dotter Signe Margar reta, svarande: Gifven i Justitiedepartementet den 4 Oktober 1916. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Vid Rådstufvurätten i Helsingfors har Pogny Jensine Wideman, efter stämning å Translutorn Widemans rättsinnehafvare, hans enka Ojde: W. A. J. P. R. H. - Rit. /T.g./ 1143 No 1879. Pag. 238. R. 1915.
tino Maria Wideman, under rättegången gift med Ingeniören Ilmari Mellin, från Helsingfors, samt systrar Emelie Wideman och Kronofogden Johannes Eberhard von Schantz hustru Olga von Schantz, från Åbo stad, anfört, att Translatorn Wideman, som aflidit den 14 Januari 1908 och med hvilken Pogny Jonsine Wedemän den 24 December 1897 ingått trolofning, blifvit den 20. Februari 1898 till äktenskap fördyst och den 26. därpåföljande Maj sammanvigd, under trolofningstiden och isynnerhet efter lysningen April månad 1898, då Franslatorn Wideman och Pugny Jensine Wideman bott hos den förres fader, jämväl pädangångne Statsrådet Wilhelm Wideman, i Helsingfors, häfdat Pugny Jensine Videman och rådt henne med hennes afvanbemälda, den 2 Januari 1899. framfödda dotter Signe Margareta, i anseende hvartill och då den möjligheten äfven förelage, att barnet aflats efter vigseln, helst detsamma födts ofullgånget, Dagny sonsine Hildeman yrkat, att sagda barn måtte förklaras för äkta dotter till Translatorn Wideman och berättigad till arf efter honom I saken hörde hafva Ingeniören Mellin och hans medparter, af hvilka Olga von Schantz i egenskap af tillfördnad god man företrädt jämväl Kronofogden von Schantz genmält, att Translatorn Wideman hvarken före eller under äktenskapet med Togny Jensine Wideman häfdat henne och alltså icke kun1116 de vara hennes ifrågavarande barns fader; hvarför Ingeniören Mellin och hans medparter yrkat förkastande af käromålet samt anhållit om godtgörelse för umgälderna i rättegången. Medels utslag, afkunnadt den 28 Februari 1910, har Rådstufvurätten på angifna skäl förklarat Signe Margareta för äkta dotter till Translatorn Wideman och berättigad
att taga arf efter honom. Hofrätten, under hvars pröfning Ingeniören Mellin och hans medparter gemensamt i vadeväg äragit målet, har medels den 26. Augusti 1915 gifven dom sig i saken utlåtit; och alldenstund Translaton Wideman den 26 Maj 1898 blifvit sammanvigd med Panny Jonsine Hideman samt hennes dotter Signe Margareta, som framfödts den 2 Januari 1899, sålunda kunde hafva blifvit aflad af Translåtorn Wideman under hans äktenskap med Pagry sonsine Wideman, fördenskull och då Ingeniören Mellin och hans medparter icke styrkt några sådana omständigheter som uteslöte möjligheten af att Translutorn Wideman vore fader till Signe Margareta, har Hofrätten låtit bero vid det slut, hvari Rådstufvurätten i saken stannat, samt älagt Ingeniören Hellin och hans medparter att med etthundra mark ersätta Dagens sonsine Hideman hannes i Hofrätten för målet hafda kostnader. Hofrättens dom har Emelie Wideman anhållit om ändring medels deduktion, som af Vicehäradshöfdingen Lassenius bemälts. Kejserliga Senaten har tagit detta mål i öfvervägande och finner Emelii Videman icke hafva anfört skältill ändring i Hofrättens dom, hvarvid förty skall förblifva; och ålägges Emelie Wideman att med sjuttio mark ersätta Vicehäradshöfdingen lassenius hans för målet härstädes hafda kostnader. det alle som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. 1117 K. R. Helanen K. Auer Tik. Grönnan
No 1868 Pag. 122 R. D. Sokakuun 5 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaalin luomio nostorahalla Keisarillises la Turun Hovioikeudesta tullee sa velkomisjutussa, jossa Turun kaupungista oleva Asunto-osa keyhtiö. Kulma on hakijana ja Asunto osakeyhtiö äiti, samasla kaupungista, vastaajana Innettu Oikeusosastossa Lokakuun 5 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt julun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää. Turun kaupungin Raastuvanoikeu dessa on Asiinto osakeyhtiö Kulma lauennut, että ilsanto osakeyhtiöt Kulmaja Tiili omistivat yhteisesti, puoleksi kumpikin, talon ja tontin No 1 sanotun kaupungin neljännen kaupunginesan kuudennessa korttelissa sekä että Anni to osakeyhtiö Kulma, sittenkuin kaupungin Maistraatti päätöksellä Tämmikuun 25 päivältä 1911 oli velvoitta nut kumpaisenkin talonpuoliskon omistajan sadan markan sakon uhalLäsnä: F. T. - 1. S. - B. t. - t. R. B. Haf H.
la laskemaan mainittua, tonttia rajoit tavan Willenkadun katukäytävän, oli senjälkeisenä syksynä lasketuttanut, osansa eli puolet tuosta kateekäytävästä ja, Asunto osakeyhtiö Tiilen jätet tyä kehotuksesta huolimatta osansa samaa katukäytävää laskomatta, ollut pakotettu lasketuttamaan myös jälelläolevan puolen katukagtävästä, jon ka viimeksimainitun puolen laskeminen oli tullut maksamaan 382 markkaa 54 penniä. Tämän johdosta on Asunto osakeyhtiö Kulma vaatinutet santo osakeyhtiö Tiittä velvoitettavaksi ensiksimainitulle yhtiölle suorittamaan sanotut 382 markkaa 54 penniä ynnä kuuden prosentin koron 247 markalle 80 pennille Lokakuun 1 päivästä 1912 lukien sekä korvaamaan Asunto-osa keyhtiä Kulman oikeudenkäyntikulut Asunto-osakeyhtiö Tiiten vastustettua kannetta on Raastuvanoikeus Maaliskuun 10 päivänä 1913 julistamassaan päätöksissä katsonut selvitetyksi, että asianosaiset, jotka kumpikin omisti vat puolet puheenaolevasta talosta ja tontista, pitivät osakasten kesken tapahtuneen järjestelyn mukaan tontiosiaan vastaavan määräälän tonttialueesta hallussaan siten, että Asunto-osakeyhtiö Kulma hallitsi Willen - ja Tiilentekijän katuihin rajoittuvaa tonttipuoliskoa ja Asunto osakeyhtiö Tiili toista Tiilente kijankadun varrella olevaa puoliskoa siitä, minkä vuoksi ja kun asianosaisten tämän johdosta tuli ylläpitää katua ainoastaan lonttiosansa kohdalta eikä Asunto osakeyhtiö Tiittä siis voitu velvoittaa ottamaan osaa kysymyksesraoleviin Villenkadun kateekäytävän laskomiskustannuksiin, on Raastuvan oikeus hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Asunto osakeyhtiö Kulma oli vetoamalla saattanut jutun, on Helmikuun 29 päivänä 1916 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kaastuvanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Ante osakeyhtiö Kulman kuudellakymme nelli markalla korvaamaan Asuntoosakeyhtiö Tiitellä Hovioikeudessa jutun vuoksi ollut kulut. 1149
Hovioikeuden tuomioon on Asunto osakeyhtiö Kulma hakenut muutosta perustölmalla, johon Asunto-osakeyktiö Tiili on vastannut. Keisarillinen Senaatti katsoo ettei ole aihetta muuttaa Hovioikeuden tuomiota. Asunto-osakeyhtiö Kulma velvoitetaan suorittamaan Asunto-osakeyhtiö, Tiilalle sillä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi seitsemänkymmentä markkaa. Tiitä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti tuis tavikoski Alpedtuksiala. tuis tavikoski Alpedtuksiala. H. Anneberg. Samuli Koski. A. J. C. Lillman. /Häfttellen. Lokakuun 5 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaaten tuomio nostorahalla Keisarillisesta Viipurin Hovioikeudesta tulleessa, kiinteimistön hallin taoikeuden luovuttamista koskevassa jutussa, jossa Talolli set Niilo ja Juho Nenonen sekä heidän heikkomielisen sisarensa Talollisentyttären Maria Nenosen uskottumies Talollinen Huhki Rautiainen, Tohmajärven pitäjän Akkalan kylästä, ovat hakijoina sekä Kiteen pitäjän Ruppovaaran kylässä asuva Seppä Matti Nuutinen, omasla puolestaan ja vaimonsa Maria Natrin edusmiehenä, vastaajana: Annettu Oikeusesusten ja 5 päivänä Lokakuuta 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli vielä on kysymyksessä, saa nut tietää: Haastotettuaan Niilo ja Juho Nenesen sekä Heikki Rautiaisen Tehma järven ja Pälkjärvin pitäjien käräjäSäänä: W. A. J. P. R. H. - K. A SS: 1869 Pag. 136 RD. 1915.