Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
ritettu Hovioikeuden tuomioon on osakeyhtiö Karjakka Trävaru Aktiebolag anonut muutosta perustelmalla, johon Juho Heikki Juumajärvi on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoa, ellei Varjakka Tråvaru Aktiebolag ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi ja velvoitetaan Varjakka Tråvarne Aktiebolag suorittamaan Juho Heikki Juumajärvelle, hänellä jutun vuoksi täällä olliiden kulujen korvaukseksi, kahdeksankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. Walter Andersson K. R. Helanen Johannes Pesonen. K. Auer. E. Thesleff. s. Helmikuun 16 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillijesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa korvausjutussa, jossa ovat Karjakka Trävaru Ahtiebolag niminen osakeyhtiö, Oulun kaupungista, hakijana sekä Talollinen Taneli Jaakkola Kuusamon pitäjän Alaktkan kylästä vastaaja na: Annettu Oikeusosastossa 16 päivänä Helmikuuta 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Kauppakirjalla 23 päivältä Syyskuuta 1895 oli Taneli Jaakkolainyy nyt Könsuli Leonard Andelinille nuoremmalle 4333 markan kauppahinnasta omistamansa Jaakko lan 1/8 manttaalisen verotalon No 33 Alakilan kylässä silloisten rajain sisällä löytyvät sahatukikiksi kelpaavat männyt ja kuuset jotka 7 metrin 13 senttimetrin eli Läsnä: W. t. J. P. = R. H.-K.t. /E. R. 259 SS: 321. Pag. 181. R. D. 1914.
12 kyynärän korkeudella läpimitaten täyttivät vähintään 24 4 senttimetriä eli 10 kalutuumaa, ehdolla muun muassa että puut olivat otettavat kymmenen vuoden kuluessa siitä kuin kaikki kruununtilat Alakitkan jakokunnassa, johon Jaakkolan talokin kuului, oli ostettu perinnöksi sekä että myyjä, jos hän toimisi niin että ostaja menelle oikeuten sa myytyyn metsään, oli velvollinen maksamaan takaisin nostamansa kauppasumman korkoineen sekä suorittamaan ostajalle vahin, gonkorvaukseksi kolme markkaa jokaisesta metsässä olevasta yllämainitun mitan täyttävästä puusta. Sittenkuin sanottu hakkuuoikeus oli luovutettu osakeyhtiälle Varjakka Trävaru Aktiebolagille, oli suuri osa Alakilkan ja kokunnan osakkaita, niiden joukoisa myöskin Taneli Jaakkola, tehnyt osakeyhtiön kanssa 27 päivänä Marraskuuta 1900 kauppasopimuksen, jolla he osakeyhtiälle myivät ja luovuttivat jako kunnalle väliaikaisesti jaetusta metsästä kaikki tervist petäjät ja kuuset, jotka 7 metrin korkoudella läpimitalen täyttivät 25 senttimetriä, ja sitä suuremmat ehdoilla muun muassa, että osa keyhtiön tuli maksaa jokaisesta mitan täyttävästä puusta 2 markkaa 25 penniä, että koska suurem malta osalta jakokuntaan kuuluvia tilaja oli näitten manttaalin mukaan kauppaan sisältyvä metsä jo aikaisemmin myyty Konsuli Candelinille ja Sahanomistaja J. A. Nordbladille sekä väli kirjat noista metsäkaupoista, joita vastaan ja oli nostettu rahoja oli siirretty osakeyhtiölle tämä oli oikeutettu ensi makuerästä kantamaan ja kuittaamaan kullekin tilalle tulevasta rahaosasta niin paljo kuin talon metsää vastaan ennakalta oli maksettu ynnä kuuden prosentin korkotuota määrästä; että äskenmainitut 238
tilain metsistä ennen tehdyl kaupat tulisivat kumotuiksi, jos kauppasopimukselle saataisiin asianomäinen vahvistus ja semmoinen lupa että osakeyhtiö sen perusteella heti voisi ryhtyä metsää hakkauttamaan ja poisvedättämään mutta että jos kauppasopimukselle syystä tai toisesta ei saataisi vahvistusta tahi se muista syistä kumontuisi ja joutuisi mitättömäksi taikka metsänhakkauttamiseen ei annettaisi sellais ta lupaa että siitä heti voitaisiin ruvela puita poisvedättämään, tilain metsistä ennen tehdyt vä likirjat ja kauppasopimukset jäisivät kaikin puolin voimaansa ja olisivat noudatettavat; kuin myös kin että osakeyhtiöllä oli oikeus myyjäin nimessä mutta omalla kustannuksellaan koettaa oikeuden käynnullä tai muilla keinoin. saada ne jakohuutalaiset, jotka eivät suostuneet tuohon kauppaan vakotetuiksi hyväksymään sen. Tämän johdosta olivatkin useat niistä tilallisista, jotka olivat tehneet vastakerrotun kauppasopimuksen osakeyhtiön kanssa Kuusamon pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatineet muita Alakitkan jakokunnan osakkaita velvoitettaviksi hyväksymään kauppasopimuksen mutta Kihlakunnanoikeus oli 13 päivänä Kesäkuuta 1902 julistetulla päätöksellä jonka Hovioikeus oli vahvistanut tuomiolla 2 päivältä Heinäkuuta 1904, hyljännyt sanotun vaatimuksen. Samojen tilallisten sen jälkeen vuonna 1905 Oulun läänin Kuvernööriltä anottua että hei län ja osakeyhtiön välinen kaupsasopimus vahvistettaisiin olivat ylläsänotun jakakunnan osakkaat Kuvernöörille annetussa kirjoituksessa 6 päivältä Kesäkuuta 1906. pyytäneet, että äckensanottu anomus jätettäisiin huomioonattamalta ja jakakuutalaisille on nettaisiin lupa asianomaisella metsänhoitovirkamiehellä leima239
uttaa kaikki jakokunnan metsissä olevat tuoreet petäjät ja kuuset jotka 6 metrin korkeudella maasta kuoren päältä täyttivät 22 1/2 senttimetriä ja sitä vahvemmat, kuin myöskin että sama metsänhoitovi kamies määrättäisiin myymään puheenalaiset puut julkisella huutokaupalla ja että saadut rahat talletettaisiin Oulun lääninrahastoon sisltä asianomaiselle maanomistajille määräysten mukaan jaettaviksi; ja oli Keisarillinen senaatti, jonka ratkaistavaksi Kuvernööri oli alistanut asian, 26 päivänä Lokakuuta 1906 jättänyt meinsanotun kauppasopimuksen vahvistamatta sekä, mitä kuumentiloihin tuli suostunut Alakitkan jakakuutalaisten äsken kerrottuun yhteiseen anomukseen, ehdolla että myytäviksi leimattaisiin ne puut, jotka 1,3 metrin korkeudella maasta lukien kuoren päältä täyttivät 30 senttimstriä tahi enemmän, sekä että huutokauppa muuten toimitettai siin noudattamalla Keisarillisen Senaatin siinä suhteessa antamia määräyksiä. Settemmin oli Alakit kan jakakunnan yhteismetsästä myyty Tahanomistaja Emil Granfeltille 175,528 puuta 3 markan 25 pennin, toiminimelle N. Rusanoffille & Pojalle 144079 puuta 2 markan 75 pennin sekä Ytterstfors Trävaruaktiebolag nimiselle osakeyhtiölle 13SS,800 kuuta 3 markan 18 pennin hinnasta rungalta joten keskihinta runkaa kahti oli ollut vähän päälle 3 markan 7 pennin. Taneli Jaakkalalle toimitetun haasteen nojalla on sittemmin osakeyhtiön karjakka Trävaru Aktiebolagin puolesta mainitussa Kihlakunnanoikeudessa vaadittu että, koska Taneli Jaakkola oli allekirjoittanut yllämainitun kauppakirjan 23 päivältä Syyskuuta 1895 sekä edelläkerrotun kauppasopimuksen 27 päivältä Marraskuuta 1000 ja siten myön260
tänyt talonsa metsän hakkanoikeuden kuuluvaksi osakeyhtiölle, mutta siitä huolimatta oli omaksi hyödykseen myymällä metsän toistamiseen muille riistänyt osakeyhtiältä mahdollisuuden käyttää hankkimaansa oikeutta samaan metsään Taneli Jaakkala velvoitettaisiin suorittamaan osakeyhtiälle korva ukseksi niistä 8740 puusta, mitkä osakeyhtiö Taneli Jaakkolan ja Konsuli Candelinin välisen kaupan nojalla olisi ollut oikeutettu saamaan Alakitkan jakakunnan yhteismetsästä, 3 markkaa 7 penniä puulta eli yhteensä 26,831 markkaa 80 penniä korkoineen, siitä kuitenkin vähennettyä ennennainitussa kaupassa sovitun hinnan maksamatta oleva osa; minkä ohessa osaksi yhtiön puolesta on anottu korvausta sen oikeudenkäyntikuluista Asiasta kuulusteltuna on Taneli Jaakkola anonut kannetta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus on 2 päivänä Heinäkuuta 1913 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Karjakka Trävaru Aktiebolag oli vetaamalla saattanut jutun on 20 päivänä Elokuuta 1914 antanut tuomion asiaan; ja koska kysymyksessä olevalla kauppakirjalla 23 päivältä syyskuuta 1895, jota tehtäessä isoajakoa ei vielä altu Alakilan jakokunnassa toimitettu, oli myyty puita hakatta vaksi jakokunnan yhteisestä metsästä ja kauppakirja siis ollakseen pätevä, edellytti kaikkien jakakuutalaisten suostumusta suiden hakkaamiseen; koska Taneli Jaakkola ynnä useat muut jakunnan osakkaat tehtyään Karjakka Tväru Aktiebolagin kanssa edellämainitun sopimuskirjan 27 päivältä Marraskuuta 1900 jalla oli jakokunnan metsästä 261
myyty samallaisia puita kuin ylläsanotulla kauppakirjalla ja jossa oli määrätty muun muassa että vieläsänottu, osakeyhtiölle sillä välin siirretty kauppakirja oli katsot tava kumotuksi, jos sopimuskirjat le saataisiin asianomainen vahvistus olivat koettaneet oikeuden käynnillä saada niitä jakokunnan talonomistajia, jotka eivät olleet sopimuskirjaa allekirjoittaneet pakatetuiksi hyväksymään sen, mutta heidän siitä ajaman sa kanne oli hyljätty sekä Keisarillinen Senaattikin sittemmin 26 päivänä Lokakuuta 1906 oli, mitä jakokunnassa oleviin kruumentiloihin tuli jättänyt sopimuskirjan vahvistamalla, ja koska näin ollen myöskin oli katsattava selvitetyksi että oli mahdatonta saada kaikkien jakakuutalaisten suostumusta 23 päivänä Syyskuuta 1895 tapahtuneeseen metsänkauppaan, joka siis 3 päivänä Syyskuuta 1860 annetun Metsäläin 5 SS:n mukaan oli ruvennut; sen vuoksi ja kun tähän nähden Taneli Jaakkola oli ollut oikeutettu yhdessä kaikkien muiden jakokunnan talonomistajain kanssa ja Keisarillisen Senaatin kruununtelojen puolesta siihen antamalla suostumuksella myymään muille puita jako kunnan yhteisestä metsästä, on Hovioikeus jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus oli johtunut sekä velvoittanut Varjakka Täävä ru Aktiebolagin viidelläkymme nellä markalla korvaamaan Taneli Jaakkolan kulut Hovioikeudessa; minkä ohessa Hovioikeus kuitenkin on oikeuttanut osakeyhtiön eri oikeudenkäynnellä hakemaan takaisin mitä 23 päivänä Syyskuuta 1895 tehdyssä kauppakirjassa sovitusta kauppähinnasta oli suoritettu Hovioikeuden tuomioen on osakeyhtiö Värjakka Trävaru Ak262
tiebolag anonut muutosta perustelmalla, johon Taneli Jaakkola on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Karjakka Trävaru Aktiebolag, ole i sittänyt syytä muuttaa Hovioikeu den tuomiota joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Varjakka Kävaru Aktiebolag suorittamaan Taneli Jaakkolalle hänellä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvaukseksi kahdeksankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin Johannes Pesonen. Walter Andersin Johannes Pesonen. Walter Andersin Johannes Pesonen. K R Helanen K. Auer. K R Helanen K. Auer. E. Thesleff. Helmikuun 16 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin luomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa kor vausjutussa, jossa ovat Värjakka Två vara Aktiebolag niminen osakeyhtiö Oulun kaupungista, hakijana sekä lautamies Sippa Sipanpoika Niemelä eli Korva Kuusamon pitäjän Alakilkan kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 16. päivänä Helmikuuta 1916. Keisarillinen Senualle on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietvä: Kauppakirjalla 16 päivältä Joulukuuta 1893. oli Sippu Niemelän isii Sippa Niemelä eli Korva myynyt. Konsuli Leonard bondelinille, nuoremmalle, 1907. markan hinnasta kaikki omistamaansa Niemi lein eli Koivan 5/32 manttaalin perintötaloon, No 8. Alakitkan kylässä, kuuluvat ja nykyisten rujain sisällä löytyvät suhatukiksi kelväävät mannyt ja kuuset, jotka 1. metrin 13. senttimetrin eli 12. kyynärän korkuudella täyttivät lupimilaten vähintään 24ä senttimiehen eli 10. katuluumaa, Sämä: W. A. J. P. K. H. - R. A.) E. Th. SS 17 No 322. Pag 182. R. D. 1914
ehdolla muun muassa ettei puut olivat otettavat kymmenen vuoden kuluessa siitä kuin kaikki kruununtilat. Alakitkaan jakokunnassa oli ostettu perinnöksi ja oi kais metsänhakkuuseen oli saavutettu sekä että myyjä, jos hän toimisi niin että ostaja menetti oikeutensa myytyyn metsään oli velvollinen maksamaan takaisin nestamansa kauppasumman korkoineen se ka suorittamaan ostajalle vahingonkorva ukseksi kolme markkaa jokaisesta metsäs sä olevasta, ollamainitun mitun täyttävasta puusta Sittenkuin sanottu hakkuu oikeus oli siinnetty osakeyhtiölle Varjukka Fruvaru Aktiebolagille, oli suuri osa Alaholkan jakokunnan osakkaita, niiden joukassa myöskin Sippu Niemelä nuorempi tehnyt osakeyhtiön kanssa 27. päivänä Marraskuuta 1900. kauppasopimuksen, jolla mainitut jakoosakkaat olivat osakeyhtiölle myyneet ja luovuttaneet jakokunnalle väliai kaisesti jaetusta metsästä kaikki terveet petäjät ja kuuset, jotka 7. metrin korkeudella läpimitäten täyttivät 25 senttimetiä, ja sitä isommät, ehdoilla muun muassa ilta osakeyhtiön tuli maksaa jokaisesta mitan täyttävästä puusta 2. markkaa 25. penmä; että koska isommalla osalta jako kuntaan kuuluvia tiloja oli näiden manttaalin mukaan kauppaan sisältyvä met rii jo aikaisemmin myyty Rousuli bande linille ja Tuhanomistaja J. A. Nordbladille sekä välikirjat neista metsäkaupoista, joita vastaan jo oli nostettu rahoja, oli siir retty osakenhtiölle, tämä oli oikeutettu ensi maksuerasta kantamaan ja kuittaa maan kullekin tilalle tulevasta rahaa sasta niin paljon kuin talon metsää vastaan ennakolla oli maksettu ynnä kuuden prosentin korko tuosta määrästä; että äskenmainitut, tilain metoista on nen tehdyt kaupat tulisivat kumotuiksi, jos puheenaolevalle kauppasopimukselle saa taisiin asianomainen vahvistus ja sen moinen lupa että osakeyhtiö sen perusteella voisi ryhtyä metsän hakkautta maan ja poisvedattämään, mutta että, jos kauppasopimukselle syystä tai toisessa ei suutuisi vahvistusta laki se miesta syistä huudatuisi ja joutuisi mitättä näksi taikka metsän hakkauttamiseen i annettuisi sellaista lupua että siitä 261
heti voitaisiin ruveta puita poisvedättä mään, tilain metristä ennen tehdyt vailikirjat ja kauppasopimukset joisivat kaikin puolin voimaansa ja olisivat noudatettavat; kuin myöskin että osakeyhtiöl ki oli oikeus myyjäin nimassä mutta omalla kustannuksellaan koettaa oikeudenkäynnilla toi muilla heinoin saada ne jakokuntalaiset, jotka eivät suostuneet luokon kauppaan, pakotetuiksi hyväksymään sen. Tämän johdosta olivat kin useut niistä tilallisista, jotka oli vat tehneet vastakerrotun kauppasopi muksen osakeyhtiön kanssa, Kuusamon pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut muita lakotkan jakokunnan osakkaita velvoitettaviksi hyväksymään kauppasopimuksen, mutta Kihlakunnanoikeus oli 13. päivänä Kesäkuuta 1902. julistetulla päätöksellä, jonka Hovioikeus oli vahvistanut tuomiolla 2. päivältä Heinäkuuta 1904, kyljännyt sano tun vaatimuksen. Tämöjen tilallisten sen jälkeen vuonna 1905. Oulun läänin Kuvernööriltä anottua, että heidän ja osa keyktiön välinen kauppasopimus vahvistet laisiin, olivat ylläsanotun jakokunnan osakkaat Kuvernöörille annetussa kirjoituksessa 6. päivältä Kesäkuuta 1900 pyytäneet, että äskenkerrottu anomus jätettäisiin huomioin ottamalla ja jakokuntalaisille annettaisiin lupa asianomaisella metsiin hoitoinkumiehella lainauttaa kaikki jako kunnan metsissä olevat toivat peläjät ja keuset, jotka 6 metrin keskaudella maasta kuoren päältä lagttivist vähintäin 22 1/2 manttimisiä, kuin myöskin että sama met sänhoitovirkamies määrättäisiin myymään puheenalaiset puut julkisella huutokaupalla ja ettei saadut rahat talletettaisiin Oulun lääninrahastoon sieltä asianomaisille maanomistajille määräysten mukaan jaettaviksi; ja oli Keisarillinen Senaat ti, jonka ratkaistavaksi Kuomioni oli alistanut asian, 21 päivänä Lokakuuta 1900 jättänyt useinsanotun kauppasopimuksen vahvistamatta seksi mitä kuununtiloi hin tuli, suostunut Alukittiin jakokunta laisten äskenkenkorrottuun yhteeseen ano mukseen ehdolla että myytäviksi leimät taisiin ne puut, jotka 1/3 metrin korkon della maasta lukien kuoren päältä täyt265
tivat 30. senttimetriä tahi enemmän, sekä tä muuten huutokauppa toimitettaisiin noudattamalla Keisarillisen Senaatin siinä suhteessa antamia määräyksiä Sittemmin oli Alakitkan jakokunnan yhteismet vastä myyty Tuhanomistaja Emil Granfelt ille 175,525 puuta 3. markan 25. pennin, toi minimelle N. Rusanoffille v. Pojalle 144, 679. puu ta 2. markan 75. pennin sekä Ytterstfors Råtten Aktiebolag nimiselle osakeyhtiölle 13,800. puuta 3. markan 18 pennin hinnasta rungettu, joten keskihinta niinkoa kohti oli ollut vähän päälle 3. markan 7. pennim. Nuoremmalle Sippa Niemelälle toimite tun haasteen nojalla on tämän jälkeen Varjakka Toivari Aktiebolugin puolesta mainitussa Kihlakunnanoikeudessa vaadittu ettei, koska Iippu Niemelä allekirjoittamalla kauppasopimuksen 27. päivältä Marraskuuta 1900. oli myöntänyt ylläkerrotun 16. päivänä Joulukuuta 1893 hänen isänsä ja Konsuli Candelinin välillä tehdyn kauppakirjan noudatettavaksi, mutta siitä huolimatta oli omaksi hyödykseen myymällä talonsa metsiin toistamiseen muille, niistänyt osakeyhtiöltä tilaisuuden hyväkseen käyttää hankkimaansa oikeutta samaan metsään, Sippa Niemlä velvoitettaisiin suorittamaan osakeyktiolle korvaukseksi niistä 10925 puusta, mitkä osakeyhtiö Joulukuun 16 päivänä 1893 tehdyn välikirjan nojalla olisi ollut oikeutet tu saamaan Alakitkan jakokunnan yhtoimetsästä, 3 markkaa 7 penniä puulta eli yhteensä 3,3539. markkaa 75. penniä korkoineen, siitä kuitenkin vähennettyä välikirjassa määrätyn hinnan maksamatta oleva osa 100. markkaa; minkä ohessa sakeyhtiön puolesta on anottu korvausta sen oikeudenkäyntikuluista. Asiasta kuulusteltuna on Seppä Niemela anonut kannetta hyljuttäväksi Kihlakunnanoikeus on 2 päivänä Heinäkuuta 1913. julistamallaan päätöksella siinä mainituilla perusteilla kyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Parakka Trävaru Aktiebolag oli oteamålla saattanut julun on 20 päivänä Elokuuta 1914. antanut tuomion asiaan; ja koska kysymyksessä olevalla kauppakir266
jalla 16 päivältä Joulukuuta 1893, jota tehtäessä isoajakoa ei vielä oltu Alakitkan jakokunnassa toimitettu, oli myyty puita hakattavaksi jakokunnan yhteisestä metsästä ja kauppakirja siis, ottakseen patevä, edellytti kaikkien jakokuntalaisten suostumusta puiden hakkaamiseen; koska Uppu Niemelä ynnä useat muut jako kunnan vakkaat tehtyään Vaijakka Trävara Aktiebolagin kanssa edellämainitun sopimuskirjan 27. päivältä Marraskuuta 1900, jolla oli jakokunnan metsästä myyty samallaisia puita kuin ylläsanotut la kauppakirjalla ja jossa oli määrätty muun muassa, että vieläsanottu, osake yhtiölle sittu välin siirretty kauppakirja oli katsottava kumotuksi, jos sopimuskirjalle saataisiin asianomainen vahvistus, olivat koittaneet oikeudenkäynnillä saada niitii jakokunnan talonomista ja, jotka eivät olleet sopimuskirjaa allekirjoittaneet, pakotetuiksi hyväksy maan sen, mutta heidän siitä ajamansa kanne oli hyljätty sekä Keisa rillinen Senauttikin sittemmin 26. päivänä Lokakuuta 1900. oli, mitä jakokun nassa oleviin kruununtiloihin tuli, jättä nyt sopimuskirjan vahvistamalla, ja koska näin ollen myöskin oli katsettava nelvitetyksi, ettei oli muhdotonta suada kaikkion jakokuntalaisten suostumusta 16. päivänä Joulukuuta 1893. tapahtuneeseen metrinkauppaan, joka siis 3. päivänä Syyskuula 1886 annetun Metsäläin 8 SS:n mukaan oli rauennut, senvuoksi, ja kun tähän nähden Pippa Niemelä oli ollut oikeutet tu yhdessä kaikkien muiden jakokunnan talonomistajain kanssa ja Keisarillisen Senaalin kruununtelojen puolesta siihen antamalla suostumuksella myymään muille puita jakokunnan yhteisesta metsästä, on Hovioikeus jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan johan Kihlakunnanoikeus oli johtunut sen ohessa kuitenkin oikeuttaen osakeyktion eri oikeudenkägnillä hakemaan lakaisin mitä 10. päivänä Joulukuuta 1893. tehdyssi kauppakirjassa sovitusta kauppahinnasta oli suoritettu Hovioikeuden tuomioon on mäkeyhtiö Karjakka Kuivara Aktiebolag ano nut muutosta perustelmalla, johon Sippa 267
Niemelä on vastannut Keisarillinen Senaatti, on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ellei Vaijakka Prävara Aktiebolag ole esittänyt syytä muut taa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Turjakka Taavaru Aktiebolag suorittamaan Sippa Niimelälle, hänellä jutun vuoksi täällä olki den kulujen korvaukseksi, kahdeksankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Waler Andersin. Johannes Pesonen. Waler Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer. E. Thesleff. Helmikuun 16 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin Waasan Hovioikeudesta tulleessa korvaru Aktiebolag niminen osakeyhtiö Oulun kaupungista hakijana sekä Talollinen Taneli Männikkö, Kuusamon pitäjän Alakitkan kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 6 päivänä Helmikuuta 1916. Keisarillinen Senuatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut tietää: Kauppakirjalla 8 päivältä Heinäkuuta 1891 oli Talollinen Juho Wännikkö 268 Pag: 184 L. D. 1914. tuomio nostorahalla Keisarillisesta vausjutussa, jossa ovat Warjakka Trämyynyt Tuhanomistaja J. A. Nordbladille 6,500 markan kauppahinnasta omistamaansa Männikön 3/16 manttaaliseen perintötaloon No 6. Alakitkan kylässä, kuuluvat, talon silloisten rajain sisällä olevat rahatu beiksi kelpaavat männyt ja kuuset, jotka 12 kyynärän korkeudelta läpimitäten täyttivät vähintäin 10 kalutuumaa, ehdolla muun muassa, ettei puut olivat otettavat kymmenen vuoden kuluessa siitä kun kaikki kruununtilat Alakilan jakokun Läsnä: W. A. J. P. - R. H. - K. A E. Thesleff. No: 323
rassa oli ostettu perinnöksi ja oikeus metsänhakkuuseen oli saavutettu sekä että myyjä, jos hän toimisi niin että ostaja menetti oikeutensa myytyyn metsään, oli velvollinen maksamaan takaisin nostamansa kauppasumman korkoineen sekä suorittamaan ostajalle vahin gonkorvaukseksi kolme markkaa jokaisesta metsässä olevasta yllämainitun mitan täyttävästä puusta. Iittekuin sanottu hakkanoikeus oli luovutettu osakeyhtiölle Varjakka Trävaru Aktiebolagille, oli suuri osa Alakitkan jakokunnan osakkaita, niiden joukossa myöskin Taneli Männikkö, puheenalaisen talon silloisena omistajana, tehnyt osakeyhtiön kanssa 27 päivänä Marraskuuta 1900 kauppasopimuksen, jolla mainitut jakokuntalaiset olivat osakeyhtiölle myyneet ja luovuttaneet jakokunnalle väliaikaisesti jaetusta metsästä kaikki terveet pitäjät ja kuuset, jotka 7 metrin borkeudella läpimituten täyttivät 25 sentti metriä, ja sitä isommat, ehdoilla muun muassa, että osakeyhtiin tuli maksaa jakaisesta mitan täyttävästä puustu 2 markkaa 25 penniä; että koska isommalta ovilta jakokuntaan kuuluvia tiloja oli näiden manttaalin mukaan kauppaan sisälty vä metsä ja aikaisemmin myyty Tuhanemistaja Nordbladille ja Konsuli Leonard Candelinille, nuoremmalle, sekä välikirjat noista metsäkaupoista, joita vastaan ja oli nestettu rahoja, oli siirretty osakeyhtiölle, tämä oli oikeutettu ensi maksuerästä kantamaan ja kuittaamaan kullekin tilalle tulevasta rahaosasta niin paljon kuin talon metsää vastaan ennakolta oli maksettu ynnä kuuden prosentin korko tuosta määrästä; että äsken mainitut, tilain metsistä ennen tehdyt kaupat tulisivat kumotuiksi, jos puheenaolevalle kauppasopimukselle saataisiin asianomainen vahvistusja semmoinen lupa että osakeyhtiö sen perusteella voisi ryhtyä metsää hakkauttamaan ja poisvedattamaan, mutta että, jos kauppasopimukselle syystä tai toisesta ei saataisi vahvistusta tahi se muista syistä lumentuisi ja joutuisi mitättömäksi taikka metsän hakkauttamiseen ei annettaisi sellaista lupaa että siitä 209