Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
nas följande utgifter, nämligen 50 mark för en å byggnaden förenämnda den 7 Januari verkställd syn, 59250 marki ersättning åt aktiebolaget Tampereen Tementlivalimo ja Rautaketoni Osakeyhtiö för byggnadsurbetels utföranle och 549 mark 98 penni i räntör å förskatterade medel eller således till hopa 59SS 35 mark 98 penni; emedan Handlanden Karlman fått af Paul rekammaren uppbära endast Abel mark eller 1825 mark 98 penni min dre än sammanlagda beloppet af hans kortnader för byggnads arbetels slutforande; samt emedan den af Byggmästaren linngvist den 12 November 1914 för Teekonsuln Backman utfärdade fullmakten att lyfta om ordade 2000 mark vämnet de för fallit till betalning icke för Kocken rubel Backman medfört rätt att af ter det förnyvist upplåtit sin egen dom till konkurs omhänderfå medel, efven hvilka bonngvist säsom och sionant icke dåmera ryl själf förfoga, och hvad af nämnda andel af inbeprandssumman ej tillkomne Handlanden Karlman således borde till falla lönnqvists konkursmassa; för den skull här Hofrätten, med upphäfvande af Rådstufvurättens utslag och förkastande af öfriga i saken fram ställda yrkanden, förklarat att af ifrågavarande hos Prätntkammaren innestående tjugutusen sexhundra mark tillkomme Handlanden Karl man adertontusen tvåhundrafemtio fem mark nittioåtta penni samt Ryggmästaren lönnqvists konkursmas så återsleden eller tvåtusen trehundra fyrtiofyra mark två penni Olli Hovallens dom har till kenneln Backman sökt ändring me dels deduktion, den Handlanden Karl man och Vicehäradshöfdingen Edelman bemott Kejserliga Senaten finner skäl ej förekomma till undring i Hofrutlens dom. teckensuln Backman alaa ger att till Handlanden Karlman utgifva etthundrafyrlofem samt till Byggnästaren lönnqvists konkursmassa 168
attiofem mark i ersättning för deras i Senalen för målet hafda kostnader. Det alle, som vederbör, till efterrättet se länder Kejserliga Senaten för Finland: Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K.R. Helanen K. Auer. Allan Dahlbeelt Helmikuun 14. päivänä 1917. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Viipurin Hovioikeudesta tulleessa vekseliasiassa, jossa ovat Viipurin kaupungista oleva tyman kylästä oleva Talollinen Matti Laitinen tulematta jääneenä vastaajana, Annettu Oikeussastossa Helmikuun 14. päivänä 1917. Keisarillinen ilmaatti on itsellen saanut seuraavat tiedot: Wiipurin kaupungin Raastuvan oikeudessa on Varatuomari Merola vaatinut, että Matti Laitinen velvoitettaisiin suorittamaan Varatuomakylän kylässä asuvan Torpparin Joonas Hämäläisen 25. päivänä Marraskuuta 1914. kahden kuukauden kuluttua maksettavaksi asettaman, Matti avoimesti siirtämän, Meroldin hallusläsnä: W. t. J. B. - R. H. - K. A. ./. A. Dble No 534. Pag. 110. R. D. Varatuomari Fredrik Herold hahijana ja Heinjoen pitäjän Räänja esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä ri Meroldille Wiipurin pitäjän tyylaitisen hyväksymän ja itämäläisen 1916.
ja olevan vekselin sisällys 450. markkaa korkoineen sekä korvaamaan Varatuomari Heroldin oikeudenkäyn tikulut. Matti Laitinen on vastustanut hannetta, voittaen että hänet juovuksissa ollen oli uhkapelissä vietetty hyväksymään kanteen perustena oleva vekseli. Kuulusteltuaan myös Joonas Hämäläistä, on Raastuvanoikeus 22. päivänä syyskuuta 1915. julistamassaan päätöksessä hatsonut jääneen näyttömättä, että Matti Laitinen olisi viettelyn johdosta tullut antaneeksi puheenalaisen rekselin Joonas Mamäläiselle; ja kun Matti Laitinen oli myöntänyt vekselin oikeaksi, on ikaastuvanoikeus Maaliskuun 29. päivänä 1858. annetun Keisarillisen vekselisäännön 37. SS:n nojalla velvoittanut Matti Taitisen saadessaan kuitatun vekselin maksamaan Varatuomari Meroldille vekselin sisällyksen neljäsataa viisikymmentä markkaa keuden prosentin vuotuisine korkoineen 3. päivästä Maaliskuuta 1915. maksupäivään saakka sekä sadalla kundellakymmenelläviidellä markalla korvaamaan Varatuomari Heroldin oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Matti Laitinen vetoamalla oli saattanut jutun, on 10. päivänä Helmikuuta 1916. antamassaan tuomiossa lausunut selvitetyksi, että Matti Saitinen oli uhkäpelissä syntyneestä velasta tunnustanut Joonas Hämäläiselle kysymyksessä olevan vekselin, saamatta siitä todellista vastiketta; minkä vuoksi ja kun Varatuomari Herold oli myöntänyt vekselin hänelle siirätyn perittäväksi, Hovioikeus on kumonnut Raastuvanoikeuden päätöksen ja hyljännyt kanteen. Movioikeuden tuomioen on Varatuomari Merold hakenut muutosta. Keisarillinen Senaatti harkit me oikeaksi, kumoton Movioikeuden tuonion, jättää asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan. Tätä kaikki asianomaiset nou170
dattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer. Helmikuun 14. päivänä 1917. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa korvausjutussa, jossa Rakennusmestari Erland Oksanen, Helsingen kaupungista, on hakijänä sekä Suomen Rakennusmestariliiten Helsingin Osasto vastaajana: Annettu Oikeusorastossa Helmikuun 14. päivänä 1917. Keisarillinen Senaatti on ilaillensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Suomen Rakennusmestariliiton Helsingin Prasto on, haastateltuaan Erland Ohsosen, Helsingin kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut, että, sittenkuin Erland Ohranen, joka oli vasten jäsen, oli tullut erimielisyyteen Suomen Muurariliiton Helsingin kappariainmattiosaston kuuden jäsenen kanssa palkasta, minkä nämä olivat oikeutetut saamaan Erland Oksanen Osakeyhtiö Tasannelle rakentamalla uutimakennuksella tontilla No 25. läsnä: F. S. A. G. - B. et. Å. B. Sok. J. F. S. No 335. Pag. 31. R. D. 1916.
Itäisen Virstotien varrella Helsingissä tekemästään työstä, sanottu riitaisuus oli mainitussa kaupungissa toiminen rakennustyönantaja - ja rapparityöntekijäjärjestöjen kesken Helmikuun 28. päivänä 1909. tehdyn sopimuksen mukaisesti rappaustöiden hinnoittelusta jätetty sovintooikeuden ratkaistavaksi, jossa niidan ja Suomen Rakennusmestariliiton Helsingen Osasto ja Suomen Muuraritiiton Helsingin Kappariammattiorasto niinikään sanotun sopimuksen mukaisesti olivat esiintyneet kysymykseen tulleiden jäsenteensä puolesta asianosaisina, sekä että sanottu sovinto-oikeus oli Heinäkuun 12. päivänä 1912. julistamaltaan päätöksellä, katsoen ettei Erland Oksanen ollut suorittanut puheenalaisille työntekijoille täyttä palkkaa heidän Joulukuussa vuonna 1911. ynnä Tammi - ja Helmikuussa vuonna 1912. Oksaselle tebemästään työstä, velvoittanut Suonen Rakennusmestariliiton Helsingin Osaston Suomen Muurariliiton Helsingin Kappariammattiosastolle suorittamaan sanotuille työntekirjoille Erland Ohrasen kerrotun minettilyn johdosta hoituneen vahingon määrää vastaavat 30. markkaa jaettaviksi näiden kesken sekä borvaamaan viimeksi mainitun ammattiosaston kulut yhteensä 55. markalla kuin myösmaksamaan sovinto-oikeuden kulut205. markkaa. Tähän nähden ja kun Erland Oksanen, joka laimin lyömällä edellämainitun hinnoille lusopimuksen noudattamisen oli oikeuttanut Suomen Rakennusmentariliiton Helsingin Osastolle nämä maksut, yhteensä 290. markkaa, oli vastuussa niiden borvaamisesta orastolle, on Suomen hakemusmestaritieten Helsingin Osasto vaatinut, että Erland Ohsanen velvoitettaisiin osastolle suorittamaan sanottu summa korkoineen Asiassa kuulusteltuna on erland Ohsanen väittänyt, ettei hän siihen aikaan, jolloin edellä mai172
nittu sovinto-oikeus oli asetettu puheenalaista riitaisuutta ratkaisemaan, enää ollut olluteut Suomen Rakennusmestariliiten Helsingin Osanton jäsen; ja koskei sanotun sovintooikeuden päätös niin ollen ollut Erland Oksasta sitova, on Oksanen anonut kannetta hyljättäväksi. Raastuvanoikeus, jossa Suomen Rakennusmestariliiton Helsingin Osasto on pyytänyt oikeudenkäyntikulujensa hoivuamista, on Huhtikuun 16. päivänä 1913. julistetulla päätöksellä lausunut selvitetyksi, että Erland Ohsanen oli puheenalaisena aikana ollut Suomen Rakennusmestarilisten Helsingin Osaston jäsen sekä niin muodoin velvol linen noudattamaan sanotussa kaupungissa toimivien rakennustyönantaja - ja rapparityöntekirja. järjestöjen edellä mainittua hinnoittetusopimusta, minkä vuoksi ja kun Erland Ohranen, poikkamalla tuon sopimuksen määräyksistä, oli oikeuttanut samassa sopimuksessa edellytetyn sovinto oikeuden asettamisen, Maastuvanoikeus, pitäen Erland Oksasen velvollisena Suomen Rakennusmestariliiton i Helsingin Osastolle korvaamaan kysymyksessä olevat kustannukset, on velvoittanut Erland Oksasen olli suorittamaan kaksisataa yhdeksänkymmentä markkaa viiden prosentin vuotuisine korkoineen haastepäivästa Helmikuun 3. päivästä 1913., sekä sadalla viidelläkymmenellä markalla beroaamaan Suomen Rabennusmestariten Helsingin Osan ton oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Erland Ohsanen vetoamalla eli saattanut jutun, on Marraskuun 26. päivänä 1915. antamassaan tuomiossa jättänyt sen Raastuvanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Oksasen viidelläkymmenellä markalla hervaamaan Suomen iläkennusmestariliiton utehingin Osaston Hovioikeudessa ollut pulut. 473
Hovioikeuden tuomioon on Erland Oksanen anonut muutosta perustelemalla, johon Suomen Rakennusmestariliiton Helsingin Osasto on vastannut. Keisarillinen Senaatti katsoo, ettei ole oiketta muuttaa Hovioikeuden tuomiota. Erland Oksanen velvoitetaan maksamaan Suomen Rakennusmestariliiton Helsingin Osastolle sillä jutun vuoksi Senaatissa elleiden kulujen korvaukseksi seitsemankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Eelis Laurikoski Alfred Luksiala Eelis Laurikoski Alfred Luksiala B. Annelag. A. V. Olliusdala. Samuli Koski. Tilj. Grånvaa Helmikuun 15 päivänä 1917. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillises ta Turun Hovioikeudesta tullees sa konkurssissa valvotun saatavan vahvistamista koskevassa jutussa, jossa Kelloseppä Johan Wahlberg, Tampereen kaupungista, on hakijana ja Tampered la myös asuva Varatuomari Edvard Eriksson, Kauppias Adolf Niemen konkussipesän toimit sijana, vastaajana. Annettu Oikeusosastossa Helmikuun 15 päivänä 1917. Keisarillinen Senaatti on itsellen sä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut tietää: Valvontapäivänä Kauppias Niemen Tampereen kaupungin Raastuvanoikeudessa vireillä olleessa konkurssiasias sa Syyskuun 28 päivänä 1914 on Kelloseppä Wåhlberg saatavanaan Niemeltä valvonut, muun muassa vuonna 1906 tehdyn sopimuksen nojalla 4970 markkaa viiden prosentin vuotuisine korkoineen sanotusta päivästä, mikä saataLäsnärt. L. J. P. - R. H. - A. B. -S. K. No 349. No 349. Pag. 361 R.D. 1916.
va konkurssissa tapahtuneessa toisessa esiinhuudossa on perusteettomana ja todistamattomana kielletty. Raastuvanoikeus on Joulukuun 21 päivänä 1914 julistamassaan konkurssituomiossa osottanut Kelloseppä Wahlbergin, kun hänen valvontansa oikeellisuus oli riitautettu, eri oikeudenkäynnissä näyttämään saatavansa Tämän johdosta. Kelloseppä Wahlberg on Raastuvanoikeudessa, Paratuomari Erikssonille toimitetun haasteen nojalla, lausunut, että Wahlberg oli vuonna 1906 Kauppias Niemen kanssa tehdyn suullisen sopimuksen mukaan Niemelle antanut kelloja ja muita kellosepan toimialaan kuuluvia esineitä myytäväksi henkilöille, joille Niemi katsoisi voivan sa antaa luottua, ehdolla että Niemen oli vastattava saamiensa tavaroiden hinnasta, huolimatta siitä saisiko hän ostajilta makseen vai ei, ja että ostajat olivat oikeutetut suorittamaan hinnan Wahlbergillekin sekä että Niemen tuli saada palkkioksi myynnistään määriit ty prosentti suoritetuista maksuista. Ja kun Kauppias Niemi mainituilla ehdoil la Kellosppä Wahlbergilta saamistaan tavaroista oli Oikeuteen annetun luettelon mukaan jättänyt tilettämältä kaikkinan 4838 markkaa 50 penniä, on Wahlberg vaatinut, että hänen Niemen konkurssissa valvomansa saatava vahvistettaisiin sanotun määräiseksi korkoi neen; minkä ohessa Wåhlberg on pyytänyt, että Niemen konkussipesä velvoitettaisien korvaamaan Wahlbergille tästä riidasta oikeutuneet kulut. Varatuomari Eriksson on kieltänyt Kauppias Niemen sitoutuneen vastuu seen hänen välityksellään myytyjen Kelloseppä Wahlbergin tavaroiden hinnasta sekä tällä ynnä mainitsemillaan muilla perusteilla vastustanut kannetta; minkäjälkeen ja kuultuaan asiata Kauppias Niemeäkin Raastuvanoi keus on Lokakuun 20 päivänä 1915 julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Kauppias Niemi toimeen Kelloseppä Wåhlbergin asiamiehena oli vuosina 1907 - 1912 myynyt Wählleigen esittämässä luettelossa mainitut Kahl473
bergin tavarat luetteloon merkityistä hinnoista, joista osan olivat Niemelle suorittaneet asianomaiset ostajat, niiden joukossa Elis Syvänen niminen henkilä kahdeksan markkaa ja eräs henkilä nimellä Ida Järveläinen, kymmenen markkaa, Varatuomari Erikssonin voimatta näyttää, että Wählberg sanottujen tavaroiden hinnoista oli saanut kantaa enempää kuin mitä mainittuun luetteloon oli merkitty tahi että Niemi oli Wåhlbergille tehnyt tilin ElisSyväsen ja Ida Järveläisen suorittamista kahdeksastatoista markasta; mutta kun Kelloseppä Wahlberg puolestaan ei myöskään ollut näyttänyt, että Kauppias Niemi olisi sitoutunut vastaamaan Wahlbergille hänen vielä maksamatto mien tavaroillensa hinnoista kuten omasta velastaan, on Raastuvanoikeus, hyljäten kanteen muuten, vahvistanut Påhlbergille riidanalaisesta saatavas taan Niemen konkurssipesästä maksettavaksi tuomiossa määrätyllä oikeudella kahdeksantoista markkaa viiden prosentin vuotuisine korkoineen Syyskuun 28 päivästä 1914. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kelloseppä Wåhlberg oli vetoamalla saattanut jutun, on Lokakuun 12 päivänä 1916 antamallaan tuomiolla jältänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan ja velvoittanut Kelloseppä Wahlbergin kuudellakymmenelläviidellä markalla korvaamaan Jaratuomari Erikssonille hänellä asiasta Hovioikeudessa olleet kulut Hovioikeuden tuomioon on Kelloseppä Wählberg anonut muutosta perustelmalla, johon Varatuomari Eriksson on vastannut. Keisarillinen Senaatti katsoo ettei ole ole aihettu muuttaa Hovioikeuden tuomiola Kelloseppa Wahlberg velvoitetaan maksamaan Varatuomari Erikssonille, hänen edellä mainitussa toimessaan, hänellä jutun vuoksi Senaa tissa olleiden kulujen korvaukseksi seitsemänkymmentä markkaa. tätä kaikki asianomaiset nou176
dattakoot "Keisarillinen Suomen Senaatti: Alfred Liukkiala. Johannes Pesonen. Alfred Liukkiala. Johannes Pesonen. K. R. Helanen Samuli Kossi. A. W. Rustström T. J. Jännfelt Helmikuun 17 päivänä 1917. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisaril lisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomisjutussa, jossa ovat Agroniemi Harald Bripenberg, Nastolan pitäjän tilläkleen kylästä, hakijana sekä Sääkelieteenlänsiaatti Harald Richard Hjalmar Hilleband vainajan oikeudenomistajat Maanviljelijä Otto Wilhelm Bergiolle ja hänen vaimonsa Gustava Karolina Bergrotli ynnä Nahkurimestarenteski Mathilda Charlotta Femberg Turun kaupungista, vastaa jena: Annettu Oikeusosus tonsa Helmikuun 17 päivä na 1917. Keisarillinen Senaatti on itselleen esillelyttänyt julun kirjat ja vista, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedelHollolan, lastolan ja Kärkölän pitäjäin karajäkunnan Kihlakun nanoikeudessa on kuukuluksen Säsnä: A. A. J.  A. K. S. H. U. S. No 357. Pag. 229 R. B. 1915
siautti Hillebard lausunut, että hänen myydessään kauppakirjalla Syyskuun 19. päivältä 1907 tilläkteen kylässä olevan bristan karlanon Agro niemi Tripenbergille oli tämä sama na päivänä tehdyssä kauppakontrahdissa sitoutunut vastaamaan puitesla siitä määrästä, minkä kauppa hinta mainitun kadanen metsästä johon Lauketedeenlisennaalli Hille börd oli pidallänyt itselleen yksin omaisen myyntioikeuden viiden vuoden ajaksi sanotusta päivästä lukien, tulisi olemaan 30,000e markkaa piinempi kuitenkin sillä rajoituksel ta, ettei mitriin kauppahinta saanut olla 2000 markkaa pienempi, sekä suorittamaan lääketintisimmäälle Helleberudille vuosittain sanotusta päivästä, kunnes metsä ole myyty ja sen hinta suulu, kuusi prosenttia puolesta metsulle lasketus la arvosta eli 1500 markasta, minka jälkeen lääkelienlisen siaalliKillebud oli Elokuun 23 päivänä 1910 laadilutta välikirjalla myynyt sano lan milnin Hulla Aktie Bolag nimiselle yhtiölle 2000 markan kauppa hinnasta, josta 35000 markkaa oli maksettava mainitun Elokuun aika na; mutta koska Agronoomi Bripenberg, sitoumuksestaan huolimat la, ei ollut suorittanut puolla mera ja 2000 markan veluksesta eli 2000 markkaa eikä myöskään se vittua korkoa pitemmälle kuin syys kuun 19 päivään 1908, niin on Taakelislionlesinnanolli Hillebud vuoti nul Agronoomi Tupenbergin velvoitettavaksi hänelle maksamaan 2000i markkaa kuuden prosentin korkoi nen Elokuun 23 päivästä 1910 ja saman koron 15000 markalle Syyskuun 19 päivästä 1905 saman kuun 1 päivään 1910. Kanteesta kuulusteltuna on tynniemi Trepenberg väillänyt, että kauppakontrahti Syyskuun 19 päivät la 1907 oli niin ymmärrettävä, etla Toukokuksensaalle Hellelandel la ole ollut oikeus myydä Erolan karlunen metsä 2000 markasta vain 178
siinä lopauksessa, ellei siitä, heidän molempain etua silmatta pitäen, voi la saada korkeampaa hintaa, mutta että sanotusta metsästä oli Agronee mirepenberg lesken lärjennut syyskuun kuluessa 1909 kahdessa eri tilaiuudessa 335000 markkaa ja jo sitä ennen sekä sen jälkeen erinäiset muut henkilöt ja toiminimet niinikään yli30000 markan, kääkelielienlösen riaalle Hillelaudin kumminkaan hyväksi mymällä näitä tarjouksia, vaikka ne ehtojensa puolesta kyllä olevat olleet hyväksylläviä, minkä lahden ja kun metsästä lopullisesti mata hinta saaketulankonnanmalle Hille bonden omasta syystä oli jäänyt luun alhainksi sekä Agroniemi Trepenberg oli oikeutettu kauppakon trahden ehtojen mukaan saamaan puolet niistä 3500 markasta, jotka melsiistä oli larjettu yli svede maikan, jota paitsi kaikki koronmaksu velvollisuus oli luonnollisesti nänen nut sen kautta, että metsästä jo syksyllä 1907 olisi valer enemmän kuin j0000. markkaa, on Agronoomi Gripenberg anonut kannetta hyljättä väksi Vastuun johdosta on Sääkelieteen lisennaalli Hillebard huomauttanut olleensa kauppakontrahdin mukaan oikeutettu myymään Erslän kartanon melmin ilman Agroniemi Eripenberg gin suostamusta 2000 markan hinnasta; että Taakaleenlesensiaatti Killebård ollut saattanut ottaa huomioon Agronoomi Filipenbergin laga uksia metsän ostamisesta itselleen koska metsä juuri hänen rahan niin kuulensa lakia oli jäänyt sisälle malla Enlan karlanon kauppaan eikä Agroniemi Tupinbergillä luvan ollut ollut, hänen myöhemmin halåtenaan ostaa metsän, tarjettava na vaimuulla kauppahinnan maksamisesta, sekä ettei muitakaan maksuehtojen puolesta alullisia tarjouksia ollu metsästä tehty Kihlakunnanoikeus jossa asian osaiset molemmin puolin ovat vaatimet korvausta oikeudenkäyntikulus 179
taan, on Huhtikuun 23 päivänä 1912 julistamassaan päätöksessä lausunut selvitetyksi, että Sääketioteenlisenmaat ti Hilleland myydessään Erslan karta ron Syyskuun 19 päivältä 1907 päevätyllä kauppakirjalla Agroniemi Fripenbergille oli pidättänyt itselleen oikeuden viiden vuoden kuluessa kaupankkopäivästä lukien myydä hakkanoikeuden kaikkiin Erslän karla non maalla kasvaneinen havupui hin, jotka kuoren päällä kahdekrantoista jalan korkeudella mitaltuina olivat täyttäneet kahdeksan Englännin tuumaa tai enemmän ja jotka puul piti olla kuudetut ja poisvedyl sanotun ajan umpeen men nessä, sekä että Agroniemi Tripen berg oli sitoutunut siinä tapaukses sa, ettei puista saatu hinta nousut kolmensataantuhanteen markkaan merittamaan Taakaleen lienhemmäälle Killebandille puolet siitä määrästä, minkä puista saatu hinta oli sanot tua määrää pienempi, kuin myös että Agroniemi Tupenberg eli että nut suorittaaksensa Sääkelieteenlisen siaalli Hilleberudille mainitun viiden vuoden kuluessa, kunnes kysy myksessä olevat lukkipuut olivat myydyt ja niiden hinta maksettu kuusi prosenttia vuotuista korkoa nidatterudellekymmenelle tuhannelle markalle, jota puitsi Agroniemi Torpion berg oli jutussa näyttänyt, että puheenalaisista tukkipuista siihen oi kaan, jolloin TaakolunlisenmaalliKillebud de ne Halla - Akler Bölu gille myynyt, olisi ostajilla, joiden mukonkykyllä Sääkelieteentesensiaalle Hillelundilla ei ollut ottut syytä i pailla, lavemmikuisilla maksu ja muilla ehdoilla ollut sualaisessa asian osaisten ilvensa puille arvioima keskihinla kolmesataatuhatta markkuu. Main ollen ja kun riitapuollen valisessa kauppakontrahdissa löytyvää määräystä, että saaketuksen maalle Killebud oli oikeutettu myy maan kysymyksenalaiset tukkipuut kahdensadankuudenkymmentä hannen markan kauppahinnasta. 180
Agroniemi Trapenbergia kuulematta ei voitu ymmartaa muuksi kuin etta tämä sai tapahtua ainoastaan siinä tapauksessa, ellei korkeampaa hintaa vielu puista saada on Kihlakunnanoikeus hyljännyt kanteen mikäli se koski Agroniemi Teipin bergin velvoittamista suorittamaan puolet kolmensadantuhannen markan ja puista saadun kahdensa. dankuudenkymmenentuhannen markan vieluksesta eli kaksikymmen taluhalla markkaa; mutta koska puut oli myyty vasta Elokuun 23 päivänä 1911, vaikkukin selvitetyksi oli tullut Agroniemi Tripenbergin kahdessa vii tilaisuudessa syksyllä 1909 tarjonneen niistä Taakilielien lisennaalli Hilleberudille, toisella kirralla ainakin kolmesataakolmekymmentaluhatta ja toisella kolmesataa kolmekymmentäviisituhatta markkaa ilmun eller Agroniemi Tiepenberg oli tarjoulunut hinnan suorittami sesta asettamaan minkäänlaista vakuulla, eikä lääketoteenluvensiaalli Hillebundin näin ollen voitu katsoa olleen velvollinen Agronoomi Fripen bergin lekemiä ostalarjoukria varteen ottamaan, on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Agronoomi Torpen bergin maksumaan Taikeliedonti sinnnulli Hillberailille kuillia vastaan vaaditun kuuden prosentin vuoluisen koron sadalleriedellekymmenilleluhannelle merkalle kahden vuoden ajalla; ja saivat asianosaiul itse kärsiä heille jutussa oikeulunut oikeudenkäyntikulut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Aaro niemi Timenberg sekä, Taakilutienlisen sinalle Hellebacken lalla välin kuettua Maanviljelijä Ruorelle ja Suotava Kuodina Berörde ännu. Mathilda Marlella fembero olivat viddula mattaneet julun on Heinäkuun 31 päivänä 1915 inlämänsään tuomiona lausunut alla, koska Taaketukontisenmaalli Helbard oli sadallaviidellekymmenelle tuhannelle markalle vaatinut kuuden prosentin koron syyskuun 19 päivästä 1908 Syyskuun 1 päivään 1910 181
on Herioikeus, muuttuen Kihlakun nanoikeuden päätöstä, määrännyt että korko oli suoritettava ainous taan sanotulta ajalta sekä katso nut muuten että Sääketutunlisen sisatti Hillebård oli kauppavälikirjas sa Syyskuun 19 päivältä 1907 pidällä nyt itselleen viideksi vuodeksi kaupanlekopäivästä yksinomaisen myyntiöi keuden välikirjassa lähemmin maan teltyyn metsään kunnan vaan melsiin kauppahinta ei tullut olemaan kahtasataakuuttakymmentätuhatta markkaa pienempi sekä että - tyro niemi Teipenberg samassa välikir jansa oli sitoutunut vastaamaan puolesta siitä määrästä, minkä metsasta saatava hinta tulisi eli maan kolmeanlautuhatta markkaa pienempi, minkä vuoksi ja kun lääkelutvenlinnaatti Hilleband välikirjalla Elokuun 23 päivältä 1911 oli myynyt mainitun metsän kahden sadankuudenkymmenentuhannen markan hinnasta, Hovioikeus on velvoit tanut Agroniemi Teipenbergin si toumuksensa mukaisesti Maanviljeli ja Bergulkille ja hänen myöläpuo lilleen, Sääkeluhontisensiaalli Kille bordin oikeudenomistajina, maksamaan vaaditut kaksikymmentä tuhatta markkaa viiden prosentin korolla haaslepäivästä Marraskuun 17 päivästä 1910 täyden maknen läpiahlumiseen sekä korvaa maan saaketutunlisennaalli Hillehardilla Kihlakunnanoikeudessa julun vuoksi ollut kulut neljällä sadalla markalla Hovioikeuden tuomioen on Agroniemi Inpenberg hakenut muulesta perustelmalla, johon. Maanviljelijä Bergrelle ja hänen myöläpuolensa ovat vastannet Keisarillinen Senaalle katsoo ellei ole aihella muuttaa Hovioi keuden tuomiola. Agroniemi Pupenberg velvoitetaan suorittamaan Maanviljelijä Ruorelhelle ja hänen myöläpuolilleen heillä jutun vuoksi Senuulissa olleiden kulu jen korvaukseksi sata mark 182