Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
dessa vuosien 1905 - 1906 vaiheilla lausuman suullisen määräyksen että, Maria Wiskarin kuoltua, kaikki hänen omaisuutensa oli menevä Juho Niskarille, ovat Matti ja Liisa Ruoskanen Antrean pitäjän käräjannan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut, että kerrottu lausuma julistettäisiin vainajan jäämistöön nähden tehottomaksi, koskei se täyttänyt lain määräyksiä testamentin muodosta ja Maria Niskari oli sen sittemmin peruuttanut eikä Juho Niskari ollut sitä laissa säädetyn ajan kuluessa vahonutkaan, vaan, tietäen tuolla lausumalla hänen hyväkseen tehdystä nääräyksestä Syyskuun 30 päivänä 1910 Maria Viskarin jälkeen pidetyssä perinnönjaossa luovuttanut Maria Niskarin jäämistön jaettavaksi hänen perillistensä kesken; minkä ehessa Matti ja Liisa Ruoskanen ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Juho Niskarin vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus Marraskuun 10 päivänä 1911 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla julistanut kysymyksessä olevan testamentin mitättömäksi, mikäli se syrjäytti Liisa Ruoskasen hänelle lain mukaan tulevasta perintöosuudesta. Maria Viskarin jälkeen, sekä velvoittanut Juho Wiskarin kolmellakymmenellä markalla korvaamaan Matti ja Liisa Ruoskasen oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Niskari oli vetoamalla saattanut jutun, on Joulukuun 16 päivänä 1915. antamassaan tuomiossa lausunut, että Juho Wiskari oli Perintökaaren 18 luvun 1 SS:ssä säädetyn kuuden kuukauden kuluessa Maria Niskarin kuolemasta valvonut puheenalaisen, Maria Piskarin omaisuudestaan suullisesti tekemän määräyksen, joka oli katsottava annetuksi noudatta. malla sanotun kaaren 16 luvun 1 SS:n säännöksiä testamentin muodosta; minkä vuoksi ja kun Matti ja Liisa Ruoskanen eivät olleet voineet saat
taa toteen, että Maria Wiskari olisi eläessään tuon, niinmuodoin testamentiksi katsottavan määräyksen peruutta, nut eikä myöskään että Juho Niskari olisi Liisa Ruoskasen hyväksi luopunut testamentin hänelle tarjoamista eduista, Hovioikeus on, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljännyt Matti ja Liisa Ruoskasen jutussa ajaman kanteen Hovioikeuden tuomioon ovat Matti ja Liisa Ruoskanen anoneet muutosta. Keisarillinen Senaatti, katsoo, ettei ole aihettä muuttaa Hovioikeuden tuomiota. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: till Heodorki Alfred Luksiala tina Heikoski Alfred Luksiala B. Armeberg. Sameli Koski. A. W. Ollmanen Asian Sihannen Den 2 Januari 1917. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt resisionsskilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål angående återgång af köp emellan Fröken Elin Mattsson, från Ekenäs landsförsamling, sökande, samt Stenhuggaren Gustaf Holmberg, från Ekenäs stad, svarande: Sifven uti Justiliedepartementet den 2. Janu ari 1917. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande. Efter stämning å Elin Matts son har Gustaf Holmberg vid Häradsrätten i Pojo, Tenala och Bromarf socknars samt Hango och Ekenäs landsförsamlingars tings lag anfört, att han medels den 19. Maj 1912 upprättadt köpebref till Elin Mattsson försålt arrenderätten till Ekenäs stad underlydande Björknäs tegelbruksonrade och eLäsnä: F. A. L. Bco - A. R. S. K. No 5 Pag 151 Rd. 1915
ganderätten till samtliga därå uppförda bonings och uthusbyggnader samt legelbruk och tarkhus jämte inventarier för en köpeskilling, stor 1200 mark, af hvilken 2000. mark erlagts vid köpebrefvets undertecknande och 5000. mark bort betalas vid tillträdet den 31. Juli 1912., samt på villkor att, dårest köparen icke skulle infria sina förbindelser, förberörda 2000. mark vore förverkade åt säljaren. Då emellertid Elin Mattsson icke erlagt omförmälda 5000. mark af köpeskillingen, har Gustaf Holmberg yrkat att ifrågavarande köp skulle förklaras böra återgå samt Elin Mattsson åläggas att till Holmberg afträda förberörda tegelbruk jämte därtill hörande byggnader med inventarier och jordområde saken hörd har Elin Mattsson framhållet att omordade köpebref icke innehöll bestämning därom, att underlåtenhet att erlägga köpeskillingen å de i köpebrefvet utsatta förfallodagarna medförde köpets återgång, hvaremot ett till köpebrefvet gjordt tillägg lastslog att, för den händelse Tustaf Holmberg icke kunde hos Drätselkammaren i Ekenäs stad utverka transport af arrendekontraktet rörande det öfverlåtna jordområdet å Elin Mattsson, köpet skulle vara förfallit samt Holmberg skyldig att återbetala den af honom allaredan uppburna andelen af köpeskillingen. I anseende härtill och då Holmberg, som fortfarande själf omhänderhade berörda kontrakt, försummat att vidtaga hvarje åtgärd i antydt afseende, har Elin Mattsson, som förmenat att icke Holmberg utan hon själf vore berättigad att på yrka köpets häfvande, motsagt käromålet Häradsrätten, hvarest parterna å ömse sidor anhållit om ersättning för rättegångskostnaden, har
medels den 25. Oktober 1912 afkunnadt utslag förklarat i saken utredt våra att parterna den 19. Maj 1912. upprättat köpebref angående arrenderätten till Ekenäs stad underlydande Björknäs tegelbruksomrade och eganderätten till samtliga därå uppförda bonings - och uthusbyggnader samt tegelbrukoch tarkhus jämte inventarier, hvarvid öfverenskommits att, om köparen icke den 31. Juli 1912. betalt till säljaren af köpeskillingen då förfallna femtusen mark, ifrågavarande köpeaftal skulle vara förfallet, hvarför och då Elin Mattsson ej ens velat påstå att hon skulle fullgjort sin förbindelse. antydt afseende, Häradsrätten, med upphäfvande af det ingångna köpe aftalet, ålagt Elin Matts son att ofördröjligen till Gustaf Holmberg afträda ifrågavarande tegelbruk jämte därtill hörande byggnader, inventarier och jordomrade samt att med tvåhundra mark ersätta Holmberg dennes kostnader i rättegången. Hofrätten, under hvars pröfning ElinMattsson i vadeväg dragit målet, har medels den 10. Maj 1915. gifven dom låtit vid Häradsrättens utslag bero, jämte det Elin Mattsson ålagts att med femtio mark godtgöra Gustaf Holmberg hans kostnader i Hofrätten Uti Hofrättens dom har Elin Mattsson anhållit om ändring medels deduktion, hvilken Gustaf Holmberg bomött Kejserliga Senaten finner skäl ej förekomma till ändring i Hofrättens dom. Elin Mattsson ålägges att till Gustaf Holmberg i ersättning för hans i Senaten för målet hafda kostnader utgifva sextiofem mark Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: till Faarikork R. Amberg Alpet Luksiala. Samuli Koski. AF Huksdaler Aeres Sarva
Ofde Den 15 Januarii 1917. Kejserliga Senalens för Finland dom uti ett på nedsätt revisions skilling från Kejserlige Åbo Hof rätt inkommit mål, angående bland annat, rätt till fiske, emellan Bonden Gustaf Alfred Sundberg, från Busa enstaka skatte hemman i Ekenäs landsförsamling, och Ofvanintendenten Kihli ge Statsrådet Axel Fredrik Tiger stedt, från Helsingfors stad, gemen samt sökande, samt Fiskaren Henrik Vilhelm Sundberg och Yngre Sotren Karl Gustaf Sjöström, från Buso hemman, äfvensom Bonden Erik Frans Brunström och Adre Lotsen August Stenlund från Tofo enstaka hemman styr vaktaren Viktor Sjöblom och Aldre Lotsen. Knut Emil Lund berg, från Jussaro börkland Yng re Lotsen Karl Henrik Falck, från Ahlola by och Fiskarene Frans Frdinand Backman, från Espinskar by, och Karl Robert Sten lund från Petskar enstaka hemH. l. B. A. R. H. K. F. k.S. No 414 Pag 200 Rsd 1915
man, alla i Ekenäs landsförsamling, uteblifne svarande: Gifven uti Justitiedepartementet, den 15. Januari 1917 Kejserliga Senaten har laitet hand lingarna i målet sig föredragas och af dem, så vidt numera är i fråga, inhämtat följande: Genom köpebref af den 10. Februari 1900. hafva Gustaf Alfred Lundberg och hans hustru Karolina Sundberg, såsom egare till Busi hemman, ut Kuhlige Hutradet Fagerstedt försålt till själfve stående lägenhet eller parvell följande Ruso hemman underlydande i Finska viken belägna holmar, nämligen: till Jussaro, tillegandet, Perhunen, torhurugnandet, Rödelsgrundet, Ensvärdskanen, Ställandet, Onkoblen, Fremäningar na, Stenlandet, Högkarun, Tuittandet, Slutlandet Vestergärden, Skogogådden, Hamn gädden Östergådden, Färgeri och Trekollen jämte att den rätt såväl till fiske som till annat, hvilken säljare ne i egenskap af egare till namn da hemman innehade i sältsjön om kring holmarna söderom en linje, dagen från Svartharu kolme å ena si dan till Perhängrundet i ester och å andra sidan till Färgeri holmen i väster. Efter det härå i saken för farits på sätt i 25. SS: af Kejserliga förordningen den 12. Juni 1895, angående delning af jordligenheter, finnes föreskrifvit samt Guvernören i Nylands lain genom utslag den 12. Oktober 1900. fastställt ofvanuppräknade holmars och förmåners afsöndling till en Jussari benämnd påredt af Buso hemman, hafva Henrik Vilhelm Landberg, Karl Gustaf Sjöström, Erik Frans Brunström August Stenlund tiktor. Sjöblom. Knut Emil Sundberg Karl Henrik Falck, Frans Ferdinand Backman och Karl Robert Stenlund på stämning å Gustaf Alfred och Karolina Sundberg samt Verklige Stats dedet Tigerstedt, vid Häradsrätten i det tingslag som består af Pojo, Tenala och Bromarf socknar och Eke näs landsförsamling, anfört att af de holmar makarna Sundberg i före10
stående måtto försålt ut Kaklige Stuts radet Tigerstedt följande tio, nämligen Lerharien Högkarun, Trettandet, Rätten det, Westeraud den, Skogsgådden, Hamn gadden, Östergådden, Färgeri och Tre kobben vore sådana i öppna hufvet belägna helmar, invid hvilka landets innebyggare egde frihet att idka fiske, hvarför och då Henrik Vilhelm Sundberg och hans medparter på sådan grund fiskat med skötor i vattnen omkring nyssnämnda holmar, Lundberg jämte bemälda medparter under bestridande af att dessa holmar tillhörde Bussa hemman, yrkat att varda bibehållna ej allenast vid sin omförmälda fiskerätt utan och vid rättigheten att landsliga på och förtöja sina biten vid ifrågava rande tio holmar Genmäle affordrade hafva må kunna Sundberg och Keklige Stadsradet Tingastedt trygget sig vid att samtliga förenämnda holmar hörde under Buss hemman, hvarhos och sedan Kejserliga Senatens Ekonomiedepartement, i anledning af de besvire Henrik Vilhelm Lindberg och hans medparter hos Kejserliga Senaten anfört öfver Guvernörens ofvanbeskrifna utslag, genom utdrag den 13 Februari 1903 upphäst Guvernörens utslag och förklarat frågan om ifrågavarande jorddelning böra lainnas beroen de tills Verklige Statsridet Fagerstedts rätt att få nämnda kolmar afskilda från Berå hemman blifvit genom laga domstols utslag fastställd, Verklige Natsrådet Tigerstedt, på stämning å nakarna Sundberg samt Henrik Vilhelm handberg och dennes medparter, i det af seende Kejserliga Senaten i dess om förmälda utslag föreskrifvit anmält sin talan till behandling i ett samman hang med det af Henrik Vilhelm Lundberg och hans medparter i ofvan anförd måtto anhängiggjorda målet af vensom därvid, under påstående att de genom köpebrefvet den 10. Februari 1900. åt Fagerstedt försålda holmarne alltid ansetts tillhöra Buss hemman framhållit att, då makarna handberg icke vidare gjorde anspråk på egande rätt till desamma samt Henrik til11
helm Lundberg och hans medparter så mycket mindre kunde hafva eganderätts anspråk på kolmana som dessa af Henrik Vilhelm Lindberg jämte med parter uppgifvits vara kronans tillhörig het, min Kejserliga Senaten icke föreskrifvit att kronan borde indragas till part i saken, det icke funnes någon som med fog kunde stridiggera Keger stedts eganderätt till omtvistade holmar och hans rätt att få dem med tillhörande vattenområde afskilda till paräll under Buso hemman, hvarför Tigerstedt anhållet att denna hans rätt blefve af Henriksrätten fastställd, då äfven Henrik Vilhelm Lundbergs och dennes medparters talan emot Piga stedt komme att förkastas. I anledning häraf hafva makar nu Sundberg vidhållet att ifrågavarande holmar sedan äldre tider til lyckt Busi hemman samt förty emot rell att yrkandet om holmarnas af skiljande till pupill måtte godkännas hvaremot Henrik Vilhelm Sundberg och hans medparter anmärkt att utredning icke förebragts därom att merberörda holmar vore Busi hemmans tillhörig het, vid hvilket förhållande de måste anses ligga utom byarån samt Henrik Vilhelm Lundberg jämte medparter bor de få tillgodonjuta den rätt som med gåfves i 3 SS: 18 kap och 16. SS: 17. kap. B. B. enligt sagda kapetets lydelse i lägenaf den 23. Juli 1902, eller att framdeles likasom förut fritt idka fiske vid saa la helmar samt därstädes landsrätta brit och torka fiskbragder. Sedan Finska Kronan jämväl blif vit i målet hörd har Häradsrätten hvarest tecklige Hotsradet Tvastedt samt Gustaf Alfred och Karolina Sundberg framställt anspråk på ersättning för sina kostnader i målet, medels den 23. Mars 1912 afkunnadt utslag sig saken utlutit, att emedan hvarken terklige Stadsridet Tigerstedt eller ma kärna Lundberg kunnat föreställa laga grund för sitt i målet framställ da påstående om fastställande af Erik lige Stutnådet Tigerstedts rätt att få från Busi hemman afskilja ifrågava16
rande Luhasen Högkarun, Trettandet "Rättandet Westergådden, Skogsgädden Hämngadden Östergårdeln, Färgeri och Trekollen benämnda skår och holmar samt icke ens utredt blifvit att sagda holmar och skär härförinnan tillgett Busi hemman, ty har Häradsrätten underkänt Vaklige Statsrädet Tigerstedts och makarna Sundbergs i målet utförda påstående äfvensom enär enligt serenämnda af Henrik Vilhelm Lundberg och hans medparter åberopade lagrum enhvar af landets innevänare till komme rätt till fiske vid skar och holmar i hafvet, som visst hemman icke tillyda, eller under särskilda villkor innehafvas, samt att beträda annans strand, bibehållet Henrik Vilhelm Sundberg, Karl Gustaf Sjuström, Erik Frans Brunström, August Stenlund, Viktor Sjöblom Knut Emil Sundberg Karl Henrik Falck, Frans Ferdinand Bäckman och Karl Rebot Stenlund vid deras rätt att utan hinder af verklige Stadsridet Tigerstedt idka fiske vid ifrågavarande skul och holmar, såvidt desamma visst hemman icke tillydde eller under särskilda villkor innehades samt att där vid tillgodonjuta jemväl de förmåner, som i sist åberopade lagrum omförmäldes. Hofrätten, under hvars pröfning Gustaf Alfred Lundberg och Sörklige "Hatsradet Tigerstedt i väderig dragit målet, har uti dom af den 14. Juli 1915. låtit vid Häradsrättens utslag bero, jemte det Gustaf Alfred Sundberg och Tiger stedt känts skyldige att med femtio mark ersätta Henrik Vilhelm Sundberg Erik Frans Brunström. August Sten lund, Viktor Sjöblom och Knut Emil handlar, hvilka i egenskap af svarandeparter i Hofrätten tillstädeskom mit deras densammastädes i målet hafda kostnader Uti Hofrättens dom hafva Gustaf Alfred Lundberg och Torklige Stats ridet Tingustedt anhållit om ändring Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner utredt vara, att vid den afmätning syn och värdning af Busa enstaka 13
hemmans egor, som den 26. Juni 1786. förrättats af Landtmätaren Hans Fattenborg, Jussaro - kolme jämte till-Jussari äfvensom Perharden och Jussaro gaddar, bestående af små bärggrund belägna ytterst mot öppna hafvet, upp tagits såsom hörande till Buso hemman samt att sagda holmar, deri bland äfven nu ifrågavarande tio holmar, jämväl efteråt häfdats af egare ne till Buso, intill dess Stor. Jussaro år 1868. egeropnemats för statsverkets behof, fördenskull och som Henrik Vilhelm Sundberg och hans medparter grundat sin talan om fiskerätt vid tvist underkastade holmar på den omständigheten att sistsagda kolmar vore så dana kronan tillhöriga kolmar i haf vet, hvarom talas i 3. SS: 18. kap. R. B. men desamma mäste anses tillg da Buso hemman, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist, med upphäfvan de af Hofrättens dom och Häradsrättens utslag, förkasta Henrik Vilhelm lundbergs och hans medparters i sa ken utförda talan och förklara Verkti ge tatsrädet Tigerstedt vara berättigad att få, bland andra, ifrågavarande holmar med därtill hörande vatten afskit da till parcell under Buso hemman Det alle, som vederbör, till efterrättelse lån der Kejserliga Senaten för Finland: Walter Andersin. H. Annberg. K. R. Helanen. K. Auer. K. R. Helanen. K. Auer. Samuli Koski. 14
Tammikuun 15. päivänä 1917. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Viipurin Hovioikeudesta tulseessa, omistusoikeutta takavari. koituun omaisuuteen koskevassa jutussa, jossa ovat toiminimi Nordicka, Borgraf Kapparist Fernander i Hällroth. Helsingin kaupungista, hakijana sekä elävienkuvien teatterin omistaja Hjalmar Pohjanheimo, samasta kaupungista, ja elävienkuvien teatteren johtaja Adolf Pohjan heimo, Wiipurin kaupungista poisjääneinä vastaajina: Annettu Oikeusorastossa Tammi kuun 15. päivänä 1917. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä sanut tietää: Sittenkuin Wiipurin kaupungin Naitraatti oli yllämainitun toiminimen hakemuksesta 7. päivänä Lokakuuta 1914. antamallaan päätöksellä määrännyt, että Maistraatin välipäätöksevi nojalla edellisen Syyskuun 22. häLäsnä: V. A. - D. F. R. H. - K. A. No 5. 7 SS: 51. Pag 170 Rb. 1015
vänä takavarikkoon otettu Hjalmar Pohjanheimolle kuuluva, Adolf Pohjan - heimon hallussa ollut Salaperäinen huvila metsässä" niminen elävienkuvien filmi, jonka Suomessa esittämiseen toiminimi oli väittänyt olevansa yhsin oikeutettu, oli edelleen pidettä vä takavarikossa siksi kunnes kysynnys tilmin omistusoikeudesta tuomioistuimessa ratkoistaisiin sekä että toiminimen tuli määräajan kuluessa vireille panna karme väittänästään yksinoikeudesta tilmiin, on toiminimi, haastateltuaan Hjalmar ja Adolf Pohjanheimon määräjässä Viipurin kaupungin Raastuvanoikeuteen siellä vaatinut, että koska toimini mi oli puheenalaisen filoin valmiistajalta, Terlinin kaupungista Saksan keisarikunnasta olevalta toiminimeltä Contimantal Stunsstelm C. m. b. H. ostanut oikeuden tilmiin yksinomaiseen esittämiseen Suomessa, toiminimellä julistettaisiin olevan Suomessa yksinomainen esittämisoikeus sanottuun fihmiin. Hjalmar ja Adolf Pohjanheimo ovat vastustaneet kannetta ilmoittaen ostaneensa esittämisoikeuden tilmiin Pietarilaiselta kauppauhtiöltä Globus joka sen oli hankkinut Morkovan kaupungista olevalta kauppayhtiöttä Karl Filip ja Kuorepp., jolle taas esit tämis oikeuden oli luovuttanut tilmin valmistaja yllämainittu toiminimi Contirental Kurestillon G. m. b. H. Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on 15 päivänä Joulukuuta 1915 julistamassaan päätöksessä lausunut, ettei Nordiska Biograf Koropaniet Fvanander Hollsetti ollut näyttänyt itsellään olevan yksinomaista oikeutta silmin esittämiseen Sumessa, ja sen vuoksi kyljännyt kanteen sekä velvoittanut toiminimen sadalla kahdellakymmenettäviidellä markalla korvaamaan Hjalmar ja Adolf Pohjanheimon oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kordiska Borgraf Torapaniet Fernander Hullsett oli vetoamalla saattanut ju96
tuu, on 6. päivänä Huhtikuuta 1916. antamallaan tuomiolla jättänyt asian Roos tuvanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut toiminimen viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Hjalmar ja Adolf Pohjanheimolta jutusta Hovioikeudessa olleet kustannukset. Hovioikeuden tuomioon on Todiska Biegraf Ilompariet Tervander & Mattseth anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on asian tutkinut; ja koskei Nordiska, Riograf Stomparet Fernander p. Mattseth, joka täällä on ilmoittanut tilmin valmistajan; toiminimen Continental Storstflm G. K. E. luoruttaneen yksinomaisen oikeuden tilmin myymiseen ja esittämiseen Skandinarian maissa ja Suomessa eräälle Osear Rosenbergille, jotta toiminimi Nordicka Hiegrat Stompaniel Femander i Kallseth oli hankkinut itselleen samallaisen yksinoikeuden mitä Suomeen tuli, ole näyttänyt laillisesti saaneensa oikeutta tilmin yksinomaiseen esittämiseen Suomessa katsoo Keisarillinen Senaatti, ettei ole Uno Strömstén. aihettä muuttaa Hovioikeuden tuomiotaTätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. B. Anneberg K. R. Helanen. K. Auer. K. R. Helanen. K. Auer. 17
Tammikuun 15 päivänä 1917. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa takaisinvoittoa konkussipesään koskevassa jutussa, jossa ovat Juuan pitäjän Ahmovaaran kylässä asuva Kauppiaantyttären Saimi Maria Eerontytär Sutisen konkurssipesän toimitsijamies Talollinen Mikko Tanskanen hakijana sekä sanotusta kylästä oleva Kauppias H. E. Pääkkönen vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Tammikuun 15 päivänä 1917 Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Saimi Maria Sutisen konkurssipesän uskottuna miehenä on Mikko Tanskanen haastattanut Kauppias Pääkkösen Juvan pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen ja siellä lausunut, että Saimi Maria Sutinen oli Syyskuun lopulla vuonna 1915 tehdyllä kauppakirjalla yhteensä 1000 markan hinnasta myynyt Kauppias Pääkköselle omistamansa /3360 talosta No 4, 655/1200 Läsnä: W. A: B. A. B. H. K.A. 18 No 52 Pag. 282. R. D. 1916.
talosta No 8 ja 7/5600 talosta No 11 Ahmovaaran kylässä sekä 170 Kuljunlahden, Repolouhen, Kalmosaaren ja Tyrikosken niittypalstoista Höytiäisen vesijätöllä, joiden saannolle Kauppias Pääkkönen ei vielä ollut hakenut lainhuudatusta; ja kun Saimi Maria Sutinen tuolla kaupalla oli mitättömän alhaisesta hinnasta hukannut ja luovuttanut senarvoista omaisuutta että siitä oli hänen velkojilleen tullut tuntuva vähinko, ja kaupalla oli tarkoitettu velkojain oikeuden loukkaamista, on Mikko Tänskanen vaatinut, että mainittu kauppa julistettaisiin mitättömäksi ja peräytetyksi sekä sen esineenä olevat kiinteistöt kuuluviksi Saimi Maria Sutisen konkurssipesälle. Kanteesta kuulusteltuna on Kauppias Pääkkönen väittänyt ettei moitteenalaisella kaupalla oltu voitu tarkoittaa Saimi Maria Sutisen velkojain oikeuden loukkaamista, kun Saimi Maria Sutiselle kaupan tehtyään oli jäänyt omaisuutta huomattavasti enemmän kuin hänellä siihen aikaan oli velkoja; ja kun kannetta ei oltu ajettukaan sillä perusteella että puheenaoleva luovutus olisi lahjan laatuinen, on Kauppias Pääkkönen anonut kannetta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus on Helmikuun 7 päivänä 1916 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla peräyttänyt puheenaolevan kaupan ja julistanut sillä myydyt tilanosat Saimi Maria Sutisen konkussipesälle kuuluviksi. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppias Pääkkönen oli vetoamalla saattanut jutun, on Heinäkuun 27 päivänä 1916 antamassaan tuomiossa, jättäen huomioon ottamatta, mitä Mikko Länskanen oli vastuukirjoituksessaan Hovioikeudessa esittänyt, koskee Tanskanen ollut näyttänyt tulleensa määrätyksi puheenaolevan konkurssipesän toimitsijamieheksi, katsonut, ettei oltu esitetty asianhaaroja, joista voitaisiin nähdä riidanalaisen luovutuksen olevan lahjan laatuisen taikka tarkoittavan Saimi Maria Sutisen velkojain oikeuden loukkaamista, minkä vuoksi Hovioikeus on kumonnut Kihlakunnanoikeuden päätöksen ja hyljännyt kanteenHovioikeuden tuomioon on Mikko Tänskanen anonut muutosta perustelmalla, johon Kauppias Pääkkönen on vastannutKeisarillinen Senaatti katsoo, ettei Mikko 19