Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
vältä 1894. Sahanomistaja Dahlbergille myynyt Eva Kristina Stenbergin omistamaan viiteen yhdeksäsosaan Marttilan kylässä sijaitsevaa Knaapin rustitilaa kuuluvista Tikkupuumäki Töytynpuoli ja Hakametsä - nimisistä metsälohoista kaikki puutjotka kahdeksantoista jalan korkeudelta maasta täyttivät kahdeksan tuomaa, kaikki englännin mittaa, sillä ehdolla muun muassa, että puiden hinta, joka oli kahdeksän tuuman paksuisista kahdeksankymmentä penniä kannolta sekä yhdeksän tuuman paksuisista puista, männyistä kaksi markkaa ja kuusista markka. seitsemänkymmentäviisi penniä kannolta oli täydelleen suoritettava Maaliskuussa 1895, jonka jälkeen Tuhanomistaja Dahlbergin toimesta oli luettu ja himattu hänelle sanotulla kauppakirjalla edellämainituista metsälokoista myydyt puut, joita oli saatu leimatuksi kahdeksantuu maisia neljätuhatta kolmesataa kuusikymmentäseitsemän ja yhdeksäntuumai ria, mäntyjä tuhat sata kuusikymmen täseitsemän ja kuusia kolmesataa seitsemankymmentä. Tämän lukemisen perusteella oli Tahanomistaja Dahlberg vähentäen sata yhdeksänkymmentäyhdeksön markkaa yhdeksänkymmentäviisi penniä laho misen kautta vikaantuneista puista, suorittanut puiden hintaa Johan Fredrik Pakalönille, kuusituhatta neljäsataa seitsemänkymmentäviisi markkaa kymmenen penniä. Mutta koska Johan Fredrik Pakalén in sen jälkeen toimeenpanemassa lukemisessa edelläsänottuja haadettaviksi merkittyjä puita oli havaittu oikeastaan ole van, kahdeksan tuumaa paksuja kolmetuhatta kaksisataa yhdeksänkymmentä kahdeksan sekä yhdeksän tuomaa paksuja, mäntyjä tuhat kuusisataa kahdeksankymmentäkaksi ja kuusia yhdeksänsataa kolmetoista, joista Eva Kristina Stenberg oli saapa kahdeksantuomaisista kaksituhatta kuusisataa kolmekymmentä. kahdeksan markkaa neljäkymmentä penniä sekä yhdeksäntuumaisista, männyistä kolmetuhatta kolmesataa kuusikymmentäneljä markkaa ja kuusista tuhat viisisataa yhdeksänkymmentäseitse män markkaa seitsemänkymmentäviisi penniä eli yhteensä seitsemäntuhatta kuu243
sisataa markkaa viisitoista penniä, on Adolf Ferdinand Ahlstedt, vaimonsa Eva Kristina Stenbergin laillisesti määrättynä holhoojana vaatinut Sahanomistaja Dahlbergin velvoittamista Adolf Ferdinand Ahltedtille maksamaan puiden hinnasta niinmuodoin vielä maksamattomat tuhat sata kaksikymmentäviisi markkaa viisi penniä korkoineen Huhtikuun 1 päivästä 1895. kuin myöskin kahdeksallakymmenelläkolmella markalla kahdeksallakymmenelläkuudella pennillä palkitsemaan Ahlstedtin kustannukset puiden lukemi. Tästä kuultuna on Tuhanomistaja Dahlberg väittänyt hänen toimittaman sa, kysymyksessä olevien puiden lukemisen olleen oikean, sekä sen tähden turvautuen tuohon lukemiseen, anonut kanteen hylkäämistä Sittenkuin todistajainkuulustelu jutussa oli tapahtunut, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset kumpikin olivat vaatineet korvausta oikeudenkäyntikulustaan, Maaliskuun 13 päivänä 1899. julistamassansa päätöksessä lausunut, että Kihlakunnanoikeus juttua tutkiessaan voinut ottaa huomioon Tahanomistaja Pahlbergin puolesta toimitettua, yllämainitulla 19 päivänä Maaliskuuta 1894 tehdyllä kontrahdilla myydyn metsän lukemista ja mittaamista, kosk´ei oltu näytetty että sanotussa lukemisessa runkojen lukumaara ja koko olisivat merkityt kirjaan sellaisiksi kuin ne toimituksessa oli havaittu. Sitä vastoin katsoi Kihlakunnanoikeus sen puiden lukemisen ja mittauksen kautta, joka sittemmin Johan Fredrik Takulinen alkuunpanostä sanotussa metsässä oli toimitettu selvitetyksi että siellä oli ollut Tähän omistaja Dahlbergin varalle leimattuinu tuhat seitsemänsataa neljäkymmentäviisi kahdeksan tuoman ja tuhat kuusisataa kahdeksankymmentäkaksi yhdeksän tuuman paksuista mäntija, paksuus mitattuna kahdeksantoistä jälän korkeudelta tyvistä, sekä tuhat viisisataa viisikymmentäkolme kahdeksan tuuman ja yhdeksänsataa kolmetoista yhdeksän tuuman paksuista kuusipuuta, samalta korkeudelta mi244
tattuina, kaikki englännin mitan mukaan; mikin nähden ja kun Eva Kristina Ahlstedt niinmuodoin oli kerrotussa kontrahdissa olevien hintamääräysten mukaan saapa Tahanomistaja Dahlbergille myydystä metsästä seitsemäntuhatta puusisataa markkaa viisitoista penniä, mutta Dahlberg oli siitä hänelle suorittanut ainoastaan kuusituhatta neljäsataa seitsemänkymmentäviisi markkaa kymmenen penniä Kihlakunnanoikeus on velvoittanut Tuhanomistaja Dahlbergin sen lisäksi maksamaan Adolf Ferdinand Ahlstedtille Eva Kristina Ahkstedt. in holhoojana, tuhat sata kaksikymmentäviisi markkaa viisi penniä kuuden prosentin korkoineen, luettuna 1 päivästä Huhtikuuta 1875. kunnes maksu tapahtuisi, minkä ohessa Sahanomistaja Sahlbergen tuli Adolf Ferdinand Anttedtille korvala puiden laskemis- ja mutuumiskustannukset kahdeksallakymmenelläkolmella markalla kahdeksalla. kymmenelläkuudella pennillä sekä hanen käräjäkulunsa asiassa kuudellakymmenellä markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Sahanomistaja Dahlberg oli vetoamalla saatta nut jutun, on Maaliskuun 10 päivänä 1900. antamallaan tuomiolla jättänyt Kihlakunnanoikeuden päätöksen pysyväiseksi minkä ohessa Tahanomistaja Dahlberg velvoitettiin suorittamaan Adolf Ferdinand Ahlstedtille maksut hänen kappalastaan Hovioikeuden tuomiota kaksikymmentä markkaa kahdeksankymmentä penniä. Hovioikeuden tuomioon on Sahanomistaja Dahlberg alamaisesti anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Adolf Ferdinand Ahlstedt on määrätyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän asian ja katsoo ettei Tuhanomistaja Vahlberg och esiintuoneet syytä muut taa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi, minkä ohessa Tuhanomistaja Sahlberg velvoitetaan suorittamaan Adolf Ferdinand Ahlstedtille maksut hänen kappakistaan tätä Keisarillisen Senaatin tuomiota kuusikolmatta markkaa. Tätä kaikki asian45
omaiset alamaisuudessa noudattakootKeisarillisen Majesteetin Korkeassa Nimessä, Keisarillisen Majesteetin Korkeassa Nimessä, Hänen Suomen Senaattinsa: Henr. Berenius. A; Blomlin Ernesti Forsman. Andersin. Adolf Aminoff Den 9 Mars 1901. I Hans Kejserliga Majestäts Hoga NamDess Senats för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från WasaHofrätt inkommet sjörattsmål emellan Bergnings och Dykeri - Aktiebolaget Nytun, i staden Stockholm uti Sverige, samt Sjöförsäkringsaktiebolaget Nord. DeutseheVissicherungs Gesellschaff, i staden Hamborg, och Sjökaptenen Heinrich Ross, från staden Lybeck uti Tyskland, gemensamt sökande, äfvensom Fyraktaresonen Johan NymanLotsen Henrik Sid, Fiskarene Herman, Isak och Viktor Berg, Fyvaktareen korna Ida Söderholm och Lovisa Holm samt Lötsenkan Karolina Svän, alla från Söder - Wallgrund by i Replot socken, svarande, angående bergarelön: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitia Departement, i Helsingfors, den 9 Mars 1901. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet Sig föredragas och af dem inhemtat följande: Efter Bergnings - och Pykeri - AktieOdde A. af N° 67. - E. F. - A. K. J. N. - Extra. 46. No 343 Pag. 246. R. D. 1900. Pag. 246. R. L. 1900.
bolaget. Neptun, Sjöförsäkringsaktiebolagget Nord. Dentsohe Teisioherungs Gesellsehaft och Sjökaptenen Voss ågången stämning till Rådstufvurätten i Nikolarstad, hafva Johan Nyman och hans ofvanuppräkna de medparter derstädes anfört, att sedan Sjökaptenen Toss tillhöriga och af honom förda briggen Deron i medlet af Augusti månad år 1898 stött på grund i närheten af Norrskär lötsstation invid farleden till sagde stad samt briggen blifvit af Bergnings - och Dykeri - Aktiebolaget Nedun tillhöriga ängaren Bilos tagen från grundet och förankrats i närheten af detsamma, men sedermera, medan bergningsängaren Belos för transport af en del af briggens utaf sparrar bestående last varit aflägsnad från platsen, till följd af uppkommen stark storm råkat i drift, hade Johan NymanHenrik Sid, Herman, Isak och Viktor Berg samt Ida Söderholms, Lovisa Holm och Karolina Svans sedermera aflidne män, Fyvaklarene Erik Söderholm och Johan Holm samt Lotsen Kristian Svani lifstiden på morgonen den 24 i nämnda Augusti månad begifvit sig i båt till bringen samt lyckats komma ombord på och få densamma ånyo förankradhvarefter briggen, hvars läst varit i NordDeutsehe. Viroicherungs Gesellschant försäkrad mot sjöskada, af ängaren Belos förts till Nikolaistad der bringen jemte lasten försålts för ett pris af inalles tolftusen femhundra mark; och hafva Johan Nyman och hans medparter, af dem Ida Söderholm, Lovisa Holm och Karolina Ivan i egenskap af sina mänrättsinnehafvare, yrkat att, emedan Johan Nyman, Henrik Sid, Herman, Isak och Viktor Berg, Erik Söderholm, Johan Holmoch Kristian Svan på omförmälda sätt under fara för eget lif bergat bingen Oberon, hvilken, i händelse densamma icke ånyo fätts förankrad, skulle drifvit på Storkallan benämnda, rätt ned i vind från förankringstället belägna grund och der jemte innehafd last ovilkorligen gåst förlorad, så mycket sökrare som bergningsängaren Belos först på eftermiddagen sagde den 24 Augusti återkommit till platsen, Johan 247
Nyman och hans medparter måtte för berörda bergning, som skett utan tillhjelp af briggens befälhafvare och besattning hvilka redan före bergningstillfället öfver gifvit fartyget, tilldömas lön med i ett för alt tvåtusen mark. Öfver käromålet hörda hafva Bergnings och Dykeri - Aktiebolaget. Septun och dess medparter genmält, att alldenstund Johan Nyman, Henrik Sid, Herman, Isak och Viktor Berg, Erik Söderholm, Johan Holm och Kristian Svan vid bingen Oberons bergning icke tillgjort något annat än att de gått ombörd på bingen och nedfällt ett af dess ankare, desse icke kunde anses hafva bergat bingen, utan endast biträdt angaren Belos vid bergningen, hvarföre bolaget Septun och dess medparter motsagt Johan Nymans och hans medparters anspråk på bergarelön, men bolaget Napteen förklarat sig vara villigt att med tvåhundra mark ersätta Johan Nyman och hans medparter för det besvär, Johan Nyman, Henrik SidHerman, Isak och Viktor Berg samt Erik Söderholm, Johan Holm och Kristina Svan haft med briggens förankring och den risk, för hvilken de dervid varit utsatta. Efter det parterne å ömse sidor gjort anspråk på ersättning för sina kostnader i rättegången och vittnesförhör i målet försiggått, samt sakkunnige afgifvit utlåtande deri, har Rådstufvurätten genom utslag den 11. December 1899. funnit det vara utredt, att sedan beggen Oberon i medlet af Augusti månad år 1898. grund stött i närheten af Norrskär lötsstation och blifvit af Bergnings och Dykeri - Aktiebolaget Neptuns bergningsängare Belos löstagen från grundet och förankrad i dess närket, hade briggen, å hvilken vakt icke qvarlemnats, medan ängaren Belos varit aflägsnad från stället, natten mellan den 23. och 24. i sagda månad under stark syd-sydvesttig storm rakat i drift och drifvit i riktning mot storkallan grundet, samt att Johan Nyman Henrik Sid, Herman, Isak och liktor Berg, Erik Söderholm, Johan Holmoch Kristian Svan, om ock icke med fara för egna lef, så likväl under stor risk, med båt begifvit sig till beggen samt 248
förakrat densamma; och enär tillika intygats, att briggen med full sannolikhet skulle, derest densamma icke ånyo förankrats, långt före ängaren Belos återkomst till stället drifvit ned till Storkallan grundet och der ovilkorligen gått i gvaf, samt Johan Nyman, Henrik Sid, Herman, Isak och Viktor Berg, Erik Söderholm, Johan Holmoch Kristian Svan således genom sin omförmälda åtgärd bergat briggen, altså och då den för sagda bergningsarbete fordrade ersättning icke kunde anses förhög, har Rådstufvurätten, jemte det Johan Nymans och hans medparters emot NordDentsehe Vericherungs Gesellsehaft och sjökaptenen Toss utförda talan förkastats, med stöd af 164. SS: i Sjölägen den 9. Juni 1873. ålagt Bergnings och Dykeri - Aktiebolaget Septeen, som omhändertagit och försält fartyget, att öfverst af den behåll na köpeskillingen till Johan Nyman, Henrik Sid Herman, Isak och Viktor Berg, Ida Söderholm, Lovisa Holm och Karolina Svan, de tre sistnämnda i egen skap af sine aflidne mans rättsinnehafvare, utgifva tvåtusen mark; hvarhos bolaget Neptien skyldigkänts att med sextio mark hålla Johan Nyman och hans medparter skadeslösa för deras umgälder i rättegången. Hofrätten, under hvars pröfning Bergnings - och Pykeri - Aktiebolaget. No 4. och dess medparter i vadeväg dragit målet, har genom dom af den 31. Juli 1900. faststält Rådstufvurättens utslag samt ålagt bolaget Neptun och dess medpar ter att med femtio mark godtgöra Johan Nyman och hans medparter för deras i Hofrätten hafda kostnader i målet. Uti Hofrättens dom hafva Bergnings och Dykeri - Aktiebolaget Septun och dess medparter i underdånighet sökt ändring medelst ingifven deduktion, som Johan Nyman och hans medparter bemätt. Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande samt finner Bergnings - och Lykeri - Aktiebolaget Septunsjöförsäknings aktiebolaget Nord - Putscher Krsicherungs Gesillselaft och Sjökaptenen toss icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens förberörda dom, vid hvilken förty kommer att bero; hvarhos Berg49
nings - och Dykeri - Aktiebolaget. Nettun och dess medparter åläggas att med sjuttiofem mark ersätta Johan Nyman och hans midparter deras kostnader i målet härstädes. Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länder. I Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn Dess Senat för Finland: A. af Nyborg. Enest: Forsman. Wilm; Ammelin E. Johnsari Andersin. Michael Pogvalin Den 11. Mars 1901. H. Hans Kejserliga Majestäts Högredaran Dess Senats för Finland dom uti attpå nedsatt revisionskilling, från AliHofrätt inkommit mål emellan Fabrikanten Robert Wilhelm Ekllom, från Borgå stad sökande, samt General ägenten för olycksfullförsäkingsaktide lagel Strandemarien, Handlanden Johan Nikolaus Carlander, från Helsingfors stad, svarande, angående utbekommande af försäkringsumma för olyckesfull: Silfven uti Kejserliga Bonden för Finland och Dess Justitio Departement, i Helsingfors, den 11. Mars 1901. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet Sig fordragas och af dem inhemtat följande: Medelst ett emellan olycksfullförsäkningsaktiebolaget Skandinarien och Fabrikan ten Ekblom skriftligen afslutadt kontrakt, hvilket undertecknats å belagets vägnar den 15 Januari 1897 och af Fabrikanten Ekblom den 22 i samma månad, har belaget på ansökan af Ekblom intill ett belopp af 37.000 mark för ett år, räknadt osa R. B. - E. F. - A. R. E. A. A. A. 30 No 349. Pag. 35 - R.D. 1900
från den 5 nyssnämnde Januari till samma dag år 1898. antagit sjutton vid Ekbloms ölbryggeri i Borgå anstälda personer till försäkning mot de makrida följderna af en genom yttre räldsom orsak rättad kroppskada, som öfrivilligt och utan gaf vårdslöshet å deras sida träffade dem under utöfning af deras syssdrättning vid arbetsföretaget och föranledde inskränkning i förrärfssonmågan, på grund af en utaf Fabrikanten Ekllom öfver bemälde persöner till belaget lemnad förteckning, hvari försäkningsbeloppet för två personer med uppgifvit yrke af övelkörare och stalldräng upptagits till 2000 mark för dem hvardera. Sedan Arbetskarlen Karl Kurttinen, som varit anstäld vid ofvanberörda beggeri i egenskap af övetkörare och ställdeäng, den 22 Oktober 1897 anträffats dock uti korpi å samt Rådstufvanden i Borgå stad, efter verkstäld undersökning rörande Wänttinens dödsstill genom den 26 nyssnämnde Oktober afsagdt utslag förklarat utredt vara, att Näullinen den 21. i summe månad på aftonen genom denna ning omkommit utan annan persons han dareskan och utan att minsta skäl funnes att antaga det han sjelf skulle förkortat sitt lif, har Fabrikanten Ekllon, på stämning å Handlanden Carlander till Rådstufvurättens i Helsingfors sammanträde den 30 Mars 1898, derstädes anfört, att Karl Wänttinen, till hvars göromål vid byggvid bland annat hört att dagligen under siglatienstiden å ängbåten Rundberg, hvilken trusiterade linjen emellan Helsingfors och Borgå städer, upplaga regnsitioner å ol, ifrågavarande afton vid sjutiden för sådant ändamål besökt sagda änglåt, som vid tillfället legat förtöjd vid kajen under Ägalan i Borgå, samt att Wänttinen, då han från Runberg vandrat långs omförmälda käj i afsigt att begifva sig till byggeriet för att å dess kontor meddela underrättelse om utgången af sitt berör å Runderes och för dingen afsluta sina sysslor såsom stalldräng, af vådes fallit i än och omkommit; hvarföre och då Wärttinens död årledes inträffat genom olycksfall, under det han varit stadd i utöfning af sitt yrke, men direktionen för beläget Skands251
manen medelst beslut af den 24 Februari 1898. utan skäl vägrat att utbetala de 000 mark, för hvilka Wäntlinens lif hos belaget försäkrade emot olyckssatt, Fabrikanten Ekblom yrkat, utom sådant hvarom nu ej är fråga, att Handlanden Carlander, såsom bolagets ställföreträdare i Finland, måtte ålaggas att till Ekblom utgifva nyssnämnda belopp med fem procents årlig ränta derå från lagsökningsdagen, den 30. Mars 1898. Isaken hörd, har Handlanden Carlan der genmält hufvudsaktigast, att Karl Wänttinen, enligt hvad af undersökningen rörande hans dödssätt framginge och i öfrigt van påtagligt, vid olyckstillfället varit från ånglåten Rungberg skuld på särd, icke såsom Fabrikanten Ekblom uppgifvit till dennes bryggeri, utan närmast till en Wänttinens hustru tillhörig, med sälustånd inredd och jemväl vid käjenunder ofvannämnda gata på något afstånd från Runeberg förtöjd fram för att derstädes intaga förtäring, hvarföre och då bolaget Skandinarien genom ifrågavarande försäkningsaflaliktädt sig ansvärsskyldighet endast för och dess fullhvaraf Wänttinen derlades vid utöfningen af sin syssla, men deremot icke för dyckshändelser hvilka träffade Nänttinen under färder dem han i sitt enskilda intresse företogs, Handlanden Carlander emetsett käromålets förkastande, helst Karl Kanttinen genom att under sin vandring från Runkberg följa omordade by, ehuru densamma å den sträcka, hvarifrån fallet i än synbarligen egt rum, utgjordes endast af en smal strandskening af sten och djupt mörker vid tillfället varit rådande, mäste anses hafva gjort sig skyldig till sädan graf vårdsteshet, som jemlikt bestämning garna i försäkingskontraktet i och för sig frikige belaget från betalningskyldighet. Efter det vittnesförhör i målet jemväl egt rum, har nästnämnde Rådstufvurätt, hvarest parterne å ömse sidor äfven framstält anspråk på godtgörelse för sina rättgångskostnader, medelst den 9 November 1898 afkunnadt utslag såvidt numera år i fråga, i saken sig utlåtit och på upptagna skäl ålagt Handlanden Carlander, i hans egenskap af gemalägent i Finland för belaget Skondemarien att emot qvitte till Fabrikanten Ekblem 252
genast utgifva hela försäkningsumman för aflidne Karl Wänttinen, tvåtusen mark med som procents årlig ränta derå från lagsökningsdagen den 30 Mars 1898 tills full betalning följde, samt att med femhundra mark gästgöra Ekllem hans i målet hafda umgälder. Hofrätten, under hvars pröfning Handlinden Carlander i räderäg dragit målet, har derå genom dem den 30. December 1899 sig Måtit och funnit utredt vara, att Karl Wänttinen ifrågavarande aften från en vid kujen till fiskarhamnen i Borgå å förlöjd pröm der hans hustru såsom fiskförsäljerska ickade sin förelse, begifvit sig till ängholm Runeberg för att, på sätt honom såsom välutköidre vid Fabrikanten Ekbloms ålbrygeri ålegat, efterhöra huruvida restan rublisen å ängbåten vore i behof af äloch, efter att hafva erhållit bosked derom, aflägenat sig från änglåten långs den invid stranden der ängheten legat förteja, befintliga tillgånglanden och, sedan denna tagit slut, långs den så kallade Rubebergskujen samt under färden kommit i än och der ljutit döden genom dennakning i men emedan icke ådagalagdt blifvit att Karl Nänttinen vid aflägsnandet från änglåten Runeberg varit på väg till begfariet samt att hans död inträffat öfverilligt och utan grof värdslöshet å hans sida, utan fastmer af unlösökningen i målet med all sannelikhet framginge att Wänttinen haft för afsigt att från ängbäten återrända till den af hans hustru innehafda pråmen och att han i mörket antingen gått för nära kanten af kujen eller inafvat mot någon af de deröfver dragna tressar samt sålunda genom grof oförsigtighet vållat, att han fallit i vattnet och der ljutet böden, ty och då sålunda icke visadt blifvit, att de vilkor, som förutsatts för utbekommande af den utfästa försäknings summan, vid Karl Kanttinens död förefunnits, har Hofrätten med upphäfvande af Karlstufvurättens utslag förkastat Fabrikanhen Eklloms i saken utförda talanUlidena Hofrättens dem har Fabrikan ten Ekllom i underdånighet anhållit om ändring genom ingifven deduktion den Handlanden Carlander i föreskrifven ordning bemätt. Kejserliga Senaten har tagit 253
målet i öfvervägande och finner dervid utredt vara, att Karl Wänttinen, då han, efter att hafva ifrågakomna afton i tjenstäligganden besökt änglåten Rundberg, derifrån aflägsnat sig långs den invid skanden befintliga gångkanan och kuten, under färden ofrivilligt och utan grof vårdslöshet från sin sida fallit i än och der ljulit döden genom drunkning; men emedan icke utredt befvit, att Karl Kanttinen härvid varit stadd i utöfning af sin syselsättning vid tryggeriet, utan fastmer af hvad i målet inlupit slutas kan, att Wänttinen varit på väg till sin hustrus ofvan omförmälda försäljningspråm, ty och då sålunda icke visadt blifvit, att ifrågavarande olycksfall hört till dem, för hvilka bolaget Skandinarien meddelat omförmälda försäkning, finner Kejserliga Senaten Fabrikanten Eklloms deduktion icke föranleda ändring i det slut, hvari Hofrätten genom förberörda dem i målet stannat och vid hvilket fördenskull kommer att bero, jemte det Fabrukan ten Ekblom kännes skyldig att till Adolph Aminoff Handlanden Carlander gälda afgiflemna för hans exemplar af denna Kejserliga Senatens dem med tjugusex mark. Det alle, som rederbör, till underdång efterrättelse länder Hans, Kejserlige Majestäts Höga Namn Dess Senat för Finland: Henr. Borenius. Lindtorinnan. Henr. Borenius. Lindtorinnan. A; J. S. Fumlin. anderin. 54
Maaliskuun 11. päivänä 1901. Keisarillisen Majistetin Korkeassa Nimissä "Känen Suomen Senaattinsa tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tullessa korvausta koskevassa jutussa, jossa Maakauppias Kaarle Kustaa Kilpeläinen, Nästolan pitäjän kirkonkylästä, on hakijana, sekä Asioitsija Aaretti PastinenLappeenrannan kaupungista, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Kaisarillisessa Suomen Senaatissa ja Sen Oikeusosastossa. Helsingissä, Maaliskuun 11. päivänä 1901. Keisarillinen Senaatti on Itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Hollolan, Rastolan ja Kärkölän pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeus dessa on Aaretti Pästinen, Kaarle Kustaa Kilpeläiselle toimitetun haasteen nojalla. lausunut että Sästinen oli Helsingin kaupungissa olevan kauppahuoneen Schildt 1o Hallbergin kanssa Lokakuun 20. päivänä 1897 tekemänsä välikirjan kautta sitoutunut ennen 1898. vuoden Helmikuun loppua Lappeenrannan kaupunkiin Suomen rakunnarykmenttiä varten toimittamaan Läsnä: Aap: - EJ - 73 1/3 - J N - L H (M. S.) SS: 351 by. W. I. S. 971