Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
son disponenten Alexander Etholin erkänt sin ifrågavarande skuld samt lofvat tre år därefter påbörja afbetalningen af densamma; men emedan Bonptjenstemannen af Forselles sådant underlåtit, har Enkekaptenskan Etholin, som på grund af laga kraft åkommit testamente till försäkrats eganderätten till all hennes mans efterlämnade hvarlåtenskap, yrkat Banktjenstemannen af Förselles förpliktande att till Enkekaptenskan Etholin utgifva förenämnda 5027 mark 20 penni med fem procents ränta därå från den 23 September 1904 samt att därhos ersätta Enkekaptenskan Etholin kostnaderna i målet I saken hörd har Banktjensteman nen af Forselles väl medgifvit, att han af sin moderbroder Kaptenen Etholm erhållit 4727 mark 20 penni, men påstått att Kaptenen Etholin lämnat sagda belopp åt af Forrelles såsom gåfva och icke sårom försträckning, hvarför och då det af af Forselles i förberörda skrifvelse gifna löftet att återbetala beloppet saknade hvarje betydelse såsom en rättsgrund, hvarpå ett framtvingande af betalning medels rättegång kunde byggas, Banktjenstemannen af Forselles, under bestridande att han af Kaptenen Etholin emottagit något utöfver nästnämnda summa, emotsett förkastande af käromålet. Rådstufvurätten har medels den 4 November 1910 afkunnadt utslag på däri upptagna skäl förkastat käromålet. Hofrätten, under hvars pröfning Enkekaptenskan Etholin i vadevägdragit målet, har uti dom den 20. September 1912 funnit styrkt vara att Kaptenen Etholin under de i käromålet uppgifna tider försträckt Banktjenstemannen af Forselles fyratusen sjuhundra tjugusju mark tjugu penni, hvarför Hofrätten med upphäfvande af Rådstuvarens utslag, ålagt af Forselles att till Enrekaptenskan Etholin emot kvitto 916
son disponenten Alexander Etholin erkänt sin ifrågavarande skuld samt lofvat tre år därefter påbörja afbetalningen af densamma; men emedan Banktjenstemannen af Forselles sådant underlåtit, har Enkekaptenskan Etholin, som på grund af laga kraft åkommit testamente till försäkrats eganderätten till all hennes mans efterlämnade kvarlåtenskap, yrkat Banktjenstemannen af Toiselles förpliktande att till Enkekaptenskan Ethlösen utgifva förenämnda 5027 mark 20 penni med fem procents ränta därå från den 23. September 1904 samt att därhos ersätta Enkekaptenskan Etholin kostnaderna i målet I saken hörd har Banktjenstemen nen af Forselles väl medgifvit, att han af sin moderbroder Kaptenen Etholm erhållit 4727 mark 20 penni, men påstått att Kaptenen Etholin lämnat sagda belopp åt af Forsilles såsom gåfva och icke sårom försträckning, hvarför och då det af af Forselles i förberörda skrifvelse gifna löftet att återbetala beloppet saknade hvarje betydelse såsom en rättsgrund, hvarpå ett framtvingande af betalning medels rättegång kunde byggas, Banktjenstemannen af Forselles under bestridande att han af Kaptenen Etholén emottagit något utöfver nästnämnda summa, emot sett förkastande af käromålet. Rådstufvurätten har medels den November 1910 afkunnadt utslag på däri upptagna skäl förkastat käromålet. Hofrätten, under hvars pröfning Enkekaptenskan Etholin i väderagdragit målet, har uti dom den 20. September 1912 funnit styrkt vara att Kaptenen Etholin under de i käromålet uppgifna tider försträckt Banktjenstemannen af Forselles fyratusen sjuhundra tjugusju mark tjugu penni hvarför Hofrätten med upphäfvande af Rådstufvurättens utslag, ålagt af Forselles att till Enkekaptenskan Etholin emot kvitto 016
utgifva förenämnda fyratusen sjuhundra tjugusju mark tjugu penni med fem procents årlig ränta därå från stämningsdagen den 24. Oktober 1910 samt att därhos med femtio mark godtgöra Enbekaptensfors Etholm hennes vid Rådstufvurätten i saken hafda kostnader; Uti Hofrättens dom har Banktjenstemannen af Forselles anhållit om ändring medels deduktion, den Enkekaptenskan Etholin bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Banktjenstemannen af Forselles icke halva anfört skäl till ändring i Hypättens dom, vid hvilken alltså skall förblifva; och skyldigkännes Banko tjenstemannen af Forselles att till Enkekaptenskan Etholin i ersättning för hennes härstädes i målet hafda kostnader utgifva sjuttiofem mark Det alle, som vederbör, till efterrättelse lander. Kejserliga Senaten för Finland Alfred Liuksiala. B. Amberg. Alfred Liuksiala. B. Amberg. A: J. Oikeudelle Samuli KockiF K.P.G. Hilduncuu Uno Strömsten Syyskuun 6 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa korvausjutussa, jossa Talolliset Juho Fredrik Kallionnen ja Pekka Taneli Nouka vaara ynnä viimeksimaini. tun vaimo Briita Kaisa Noukavaara Wasaraperän kylästä, Kalle V. Vaarala, Kirkonkylästä Aappo Paloniemi, Posion kylästä, ja Petter Hänninen, Heikkilän kylästä kaikki Kuusamon pitäjää ovat hakijoina, sekä Metsänhoitaja Edvard Leopold Sandman, vastaajana. Annettu Oikeus osastossa Syyskuun 6 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja mistä, mikäli nyt on kysymyksessä saanut tietää. Kirjallisesti haastatettuaan Juho Fredrik Kallioisen ja hänen myötapuolensa Kuusamon pitäjän käräLäsnä: F.  A. L. B. A. S. K. B. F.  917 No 1650. Pag. 219. R. 1913
jäkunnan Kihlakunnanoikeuteen on Metsänhoitaja Sandman siellä lausunut, että välikirjalla Huhtikuun 4 päivältä 1902 olivat Likka Taneli Noukavaara sekä Talolliset Fiina, Herman ja Johanna Kovaniemi, Paavali ja Maria Meskus Kustaa, Herman ja Reeta Kallioinen sekä Juho ja Kustaa Herman Noukavaara, ensimäisen Heinäjärven jakokunnan osakkaina, johon jakokuntaan kuuluvat Heinäjärven 1/8 manttaalin perintötalo No 1 ja Kovaniemen niin ikään 1/8 manttaalin perintötalo No 2 ylläsanotussa Kasaraperän kylässä, Metsänhoitaja Sandmanille luovuttaneet oikeuden viiden vuoden aikana äskensanotusta. päivästä lukien jakokunnan metsästä hakkauttaa kaikki sahatukiksi kelpaavat mänty - ja kuusipuut, mitkä kuuden metrin korkeudella tyviteikkauksesta kuorittuina puun lienoimmalta puolelta läpimitaten täyttivät kaksikymmentäkaksi senttimelriä tahi enemmän yhden markan hinnasta umgälta; että Sandmän sittemmin, aikoen talvella 1906. 1907 hakkauttaa ja ajattaa ostamansa puut sekä voidakseen keväällä viimeksisanottuna vuonna uitattaa puunsa, oli jo syksyllä 1906 sitä varten toimitut tanut erinäisiä valmistavia töitä, mitkä olivat tulleet maksamaan 1500 markkaa; että kun Helsänhoitaja Sandmanin pitiruveta nosta puita hakkautta maan, olivatkin Juho Fredrik Kalhoinen, joka omisti 11/48 Heinäjärven taloa ja Briita Kaisa koukavaara joka vuonna 1891 oli mennyt naimisiin sekka Taneti Noukavaaran kanssa ja jolla oli naimaosa aviopuollen avioliiton aikana ansaitsemaan 1/6 Heinäjärven taloa, kulun läänin Kuvernöörille antamassaan hakemuksessa anoneet että koskeivät he olleet antaneet suostumus918
taan kysymyksessä olevaan metsän kauppaan eikä jakamattoman metjän myynti ilman kaikkien osa kasten suostumusta ollut luvallinen Metsänhoitaja Sandman kiellettäisiin ulosottomiehelle asetettavaa takausta vastaan hakkaamasta ja ajattamasta puheenalaista netsää; että sittenkuin Kuvernööri välipäätöksellä 5 päivältä Marraskuuta 1906 oli, pantin tahi takauksen asettamisen ehdolla ulosottomiehelle, kseltänyt Metsänhoitaja sandmanin toistaiseksi hakkaamas ta ja ajattamasta kysymyksessä olevia puita ja Juho Fredrik Kallioinen ja Briita Kaisa Noukavaara olivat asianomaiselle ulosottomiehelle jättäneet Kalle 1/. Kaaralan Aappo Paloniemen ja Petter Hännisen antaman, viimeksimainitulle paivälle päivätyn takauskirjan, jossa nämä yksi kaikkien ja kaikki yhden puolesta olivat menneet ominaiseen takaukseen kaikesta kulusta ja vahingosta, mikä sanotusta kiellosta voisi johtua Metsänhoitaja Sandmanille, oli Oulun kaupungin kaupunginvouti saman Marraskuun 19 päivänä toimittanut Sandmanille tuon kiellon ja Kuvernööri sittemmin Helmikuun 4 päivänä 1907 antamallaan päätöksellä vahvistanut. saman kiellon pysyväksi, että Juho Fredrik Kallioinen ja Briita Kaisa Noukavaara olivat sitten Kihlakunnanoikeudessa Kuvernöörin luona esittämillään perusteilla vaatineet edellämainitun, Huhtikuun 4 päivänä 1902 laaditun välikirjan julistamista metättömäksi, minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus päätöksellään Maaliskuun 17 päivältä 1909 oli maiutsemillaan perusteilla julistanut puheenalaisen välikirjan mikäli se koski Juho Fredrik Kalloisen ja Briita Kaisa Noukavaaran osuuksia Heinäjärven talosta pätemättömäksi; että Ho919
vioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset molemmin puolin olivat veto tietä saattaneet jutun, oli tuomiossaan Toukokuun 26 päivältä 1910 lausunut asiakirjoista käyneen selville Juho Fredrik Kallioisen kantaneen jäs kuitanneen osan kysymyksessä olevasta metsän luovituksesta saadusta kauppahinnasta, jotenka hänen siis oli katsattava hyväksyneen luovutuksen talonosuutensakin kohdalta, minkä vuoksi ja kun kasvavaa metsää ei voitu pitää sellaisena kiinteimistön osana, jota Sikka Taneli Noukavaara ei olisi ollut oikeutettu ilman vaimonsa suostumusta myymään Hovioikeus oli hyljännyt Juho Fredrik Kallioisen ja Briita Kaisa Noukavaaran kanteen; että Juho Fredrik Kallioinen ja Briita Kaisa Noukavaara hakemalla ja saamalla ylläkerrotun kiellon olivat malkaansaattaneet ettei Metsänhoitaja Sandman ollut voinut välikirjassa määrättynä aikana hakkauttaa ja ajattaa ostamaansa metsää, jota jakokunnan osakkaat olivat kieltäneet hänen hakkuuajan umpeen kuluttua ulosottamasta; sekä että, koska jakokunnan metsässä hakkuuajan päättyessä oli löytynyt ainakin kaksikymmentätuhatta kappaletta välikirjan mukaan Metsänhoitaja Sandmanille kuuluvaa runkoa, joiden hakkaamiseen Sandmanella oli ollut täysi oikeus ja mitkä puut silloin olivat olleet kaikki kahden maikan arvoisia, ja kun Sandman ilta hakkuun valmistuksiin. li mennyt edelläsanotut 1500 markkaa, oli Sandmanille tuosta kiellosta koitunut aina kin21500 markan vahinko; mihin kaikkeen nähden ja kun Juho Fredrik Kallioinen ja Brita Kaija Noukavaara olivat velvolliset korvaamaan tuon vahingon Metjänhoitaja landmanille ja Kalle Kaarala, Aappo Paloniemi ja 920
Petter Hänninen olivat menneet edellämainittuun takaukseen, Metsän hoitaja Sandman on vaatinut Juho Fredrik Kallioista ja hänen myötäpuoliaan velvoitettaviksi yhteisesti tahi kenellä heistä varoja oli, maksamaan Sandmanille, suiden hakkuun valmistuksiin. menneet 1500 markkaa ja korva ukseksi siitä ettei hän ollut saanut välikirjan mukaan ottaa ostamiansa puita metsästä 20,000 markkaa eli yhteensä 21,500 markkaa korkoineen Huhtikuun 4 päivästä 1907, jolloin puiden ulosottoaika oli loppunut. Asiassa kuultuina ovat Juho Fredrik Kallioinen ja hänen asiakumppaninsa huomauttaneet, että siihen aikaan kuin usein mainittu välikirja tehtiin, oli Talollisen Juho Erkki Kovaniemi vainajan lapsille kuulunut osuuksia ylläsanotussa Kovaniemen talossa ja ettei hänen Huhtikuun 4 päivänä 1881 syntynyt poikansa Juho Kustaa Kovaniemi, joka juuri silloin oli tullut täysivaltaiseksi, ollut antanut suostumustaan tuohon metsänkauppaan mihin nähden ja kun niin muoloin kaikki jakokunnan osakkaat eivät olleet kauppaan suostuneet eikä Metsänhoitaja Sandmanilla niin ollen olisi ollut oikeutta viedä pois puheeksi tulleita puita jakokunnan jokamattomasta metsästä, Juho Tulrik Kallioinen ja hänen myötä puolensa ovat vaatineet kannet ta hyljättäväksi. Sittenkuin Metsänhoitaja Sandman vastineen johdosta oli huomanttanut, että hän Helmikuun 15 päivänä 1904 tehdyllä kauppakirjalla silloin toimitetussa julkisessa huutokaupassa oli Juho Erkki Kovaniemivaina jan alaikäisten lasten holhoojalta Talolliselta Juho Kumpuvaaralta ostanut Juho Erkki Kovaniemen lasten siis myöskin 221
Juho Kustaa Kovaniemen, osuudet eli neljänneksen edellämainittua Kovaniemen taloa ja että Sandman, kun hänen kerrottua talonsaantiaan ei oltu välikirjan voimassaolon aikana eikä jälkeenpäinkään moitittu eikä talonosuutta häneltä voitettu pois, olisi ollut oikeutettu hakkuuajan kuluessa ajattamaan puut jollei hän Juho Fredrik Kallion sen ja Briita Kaisa Noukavaa ran edelläkerrotulla meneltelyllä olisi tullut siitä estetyksi, sekä jutussa oli kuultu Heinäjärven jakokunnan osakkaita yllämainittuja Fiina Herman ja Johanna Kovaniemeä Paava li ja Maria Meskusta, Herman ja Reeta Kallioista ynnä nyt temmin kuollutta Kustaa Herman Noukavaaraa sekä myöskin kuolleen Juho Noukavaaran leskeä Maria Matilda Noukavaaraa ja näiden alaikäisten lasten holhoojaa Talollista Kornad Eujalaa kuin myöskin Talollista Autami luvankia ja Talollisenpoikia Antti ja Taneli Kovaniemeä eli Kestilää ynnä Juho Hermannin poika Kallioista, on Kihlakunnan oikeus, jossa asianosaiset olivat vaatineet korvausta oikeudenkäyntikuluestaan Maaliskuun 15 päivänä 1912 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt Metsänhoitaja Sandmanin jutussa ajaman kanteen, mutta saivata sianosaiset asian laatuun nähden itse kärsiä oikeudenkäyntikulunsa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset puolin ja toisin olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 27 päivänä Kesäkuuta 1913 antamassaan tuomiossa katoonut jutussa selville käyneen, että sittenkuin Metsänhoitaja Sandman Huhtikuun 4 päivänä 1902 tehdyllä välikirjalla oli erinäiseltä ensimäisen Hei922
näjärven jakokunnan osakkailta hanskinut oikeuden viiden vuoden aika na mainitusta päivästä lukien jako kunnan yhteisestä metsästä hakata ja ajattaa välikirjassa lähemmin määrätyt puut ja viimeisenä hakkuuvuotena ryhtynyt toimiin metsän hakkauttamiseksi, ovat Juho Fredrik Kallioinen ja Briita Kaisa Noukavaara, jotka omistivat talonosuuksia mainitussa jakokun nassa, kulun läänin Kuvernööriltä hakeneet ja saaneet keellon Metsänhoitaja Sandmanille hakkauttamasta metsää, koskeivät he olleet kauppaan yhtyneet, se kä että Hovioikeus edellämainitussa Juho Fredrik Kallioisen ja Briita Kaisa Noukavaaran Metsänhoitaja Sandmania vastaan samaisen kaupan mitättömäksi julistamisesta ajamassa riidassa Toukokuun 26 päivänä 1910 annetulla tuomiolla oli julistanut kaupan Juho Fredrik Kallioista ja Briita Kuisa Noukavaaraa sitovaksi; ja koska Juho Fredrik Kallioinen ja Briita Kaija Noukavaara kerrotulla menettelyllään olivat saaneet aikaan, ett ei Metsänhoitaja Sandman ollut voinut hakkuuajan kuluessa hakkauttaa ostamiansa puita eivät kä jakokunnan osakkaat olleet suostuneet siihen, että hakkuu olisi saatu toimittaa mainitun ajan umpeen kuluttua, eikä se seikka, ettei Juho Kustaa Kovaniemi, joka myöskin omisti talonosuuden vielämainitussa jakokunnassa ollut metsänkaupsaan antanut suostumustaan, voinut tehdä tätä kauppaa, mikäli se koski mitä jakokunnan osakkaita, jotka siihen olivat suostuneet tahi joita kauppa muuten sitoi, pälemättömäksi eikä Juho Kustaa Kovaniemi ollut metsän hakkaamista ja ajattamista vastustanut, sentähden ja kun Metsänhoitaja Sandmän sitä paitsi siihen aikaan 923
kuin hän aikoi metsän hakata ainakin muodollisesti omisti Juho Kustaa Kovaniemen mainitun talonosuuden ja Metsänhoitaja Sandman oli näyttänyt puheena olevan hakkuukiellon johdosta kärsineensä ainakin 21,500 markan suuruisen vahingon on Hovioikeus kumaten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, velvoittanut Juho Fredrik Kallioisen sekä Sikka Taneli ja Briita Kaisa Noukavaaran ynnä Kalle V. Kaaralan, Aappi Paloniemen ja Petter Hännisen, jotka kolme viimeksimainittua olivat sitoutuneet omavelkaiseen takaukseen siitä vahingosta, jonka Sandman edellämainitusta kiellosta tulisi kärsimään joko yhteisesti tahi kellä varoja oli, kuutin saadessaan Metsänhoitaja Sandmanille maksamaan vaadi tut kaksikymmentäyksituhatta viisisataa markkaa viiden prosentin korkoineen Helmikuun 23 päivästä 1911, jolloin haaste asiaan heille toimitettiin, sekä kahdellatuhannella viidelläsadalla markalla korvaamaan Sandman in kulut asiasta Kihlakunnanoikeudessa. Hovioikeuden tuomioon ovat Juho Fredrik Kallioinen ja hänen myötäpuolensa hakeneet muutosta perustelmalla, johon Metsän hoitaja Sandman on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkenut tämän jutun ja katsoo ettu muuta laillista estettä tosin ole näytetty olleen olemas sa puheenalaisen metsänhakkauksen toimittamiselle välikirjassa määrätyn ajan kuluessa kuin Juho Fredrik Kallioisen ja Briita Kaisa Noukavaaran hakema ylempänä mainittu kielto, mutta koskei Metsänhoitaja Sandman ole näyttänyt hänelle tuonkiellon johdosta koituneen muuta vahinkoa kuin hakkauksen. valmistukseen menneet yllämainitut tuhat viisisataa markkaa, 924
harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, muuttaen Hovioikeuden tuomiota ja hyljäten Metsänhoita ja Sandmanin edelläkerrotun kanteen muuten, velvoittaa Juho Fredrik Kallioisen sekä Sikka Taneli ja Briita KaisaNoukavaaran ynnä Kalle V. Kaaralan Aappo Paloniemen ja Petter Hännisen, kolme viimeksimainittua takaussitoumussensa nojalla yhteisvastuullisesti suorittamaan Metsänhoitaja Sandmanille sanotut tuhat viisisataa markkaa viiden prosentin korkoineen edellämainitusta Helmikuun 25 päivästä 1911 kunnes täysi maksu tapahtuu, minkä ohessa Juho Fredrik Kallioisen ja hänen vastatusteltujen myötäpuoltensa tulee kan. teen ajamiseen tässä osassa menneiden välttämättömien pien kulujen korvaukseksi suorittaa Metsänhoitaja SandmanD. F. Rötter ille kuusisataa kolmekymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: till Landoiki Alfred Lillksiala. tille Jacobsdotter Alfred Lillksiala. R. Anneberg. Samuli Koski 925
Syyskuun 7 päivänä 1915 Keisarillisen Suomen Senaalin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomisjutussa, jossa ovat Karilushuoneen Kirklööri Hovineuves Vihtori Nybergh Turun kaupungista ja Harjoituskoulunyliopettaja Juho Nikko Rauman kaupungista, hakijoina sekä Kansakoulunopettajat Johan Adolf Hedman Kaarlo Fabian Heliseva ja Pekka Kärnä kaikki Turun kaupungista, ynnä Kruununnimismies Johan delolf Kakske, Huillisten pitäjästä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa Syyskuun 7 päiväna 1915. Keisarillinen Senaatti on itullen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut lietää: Kansakoulunopettaja Hedmanille ja hänen yllämainituille myötäpuolilleen toimitetun haasteen nojalla ovat Hevineuvos Nybergh ja HarjoituskoulungliLäsnä: T. S. - R. 1. A. R. - S. K. Hof H. 926 No 1655. Pag 40 R. D. 1913.
opettaja Nikko Turun kaupungin Kaastuvanoikeudessa Heinäkuun 4 päivänä 1910 lausuneet että sittenkuin Maarian pitäjässä asuva Kansakoulunopettaja J. V. Wuori oli Syyskuun 12 päivälle 1899 päevätyllä velkakirjalla Suomen Kirkollisviraston leski - ja orpokassasta saanut 3000 markan suuruisen lainan, minkä lainan ja sille määrätyn kuuden prosentin vuotuisen koron maksamisesta Hovineuvos Nybergh ja Yliopettaja Nikko olivat kumpikin omasta ja toisensa puolesta menneet omavelkaiseen takaukseen, sekä Hovineuvos Nybergk ja Yliopettaja Nikko olivat, kassan sanottua vuonna 1908 lainan irti, olleet velvolliset, velallisen Vuoren maksuksyvyttömyyden takia Marraskuun 20 päivänä 1909 suorittamaan lainasumman 3000 markkaa sekä sille edellisen Toukokuun 1 päivästä kasväneen koron, niin oli Turun ja Porin läänin Kuvernööri, Hovineuvas Nyberghin ja Yliopettaja Nikon hakemuksesta, päätöksellä Tammikuun 22 päivältä 1910 velvoittanut Kansakoulunopittaja Vuoren maksamaan Nybergkille ja Nikolle 3000 markkaa kuuden prosentin korkoineen Toukokuun 1 päivästä 1909 sekä lainhakukustannuksien korvaukseksi 61 markkaa 20 penniä, minkä päätöksen nojalla Vuorelta oli ulos mitattäessä saatu 101 markkaa 76 penniä, sekä tämä summa, siitä kuitenkin vähennettyä todistuksen lunastus 1 markkaa 20 penniä, Huhti kuun 5 päivänä 1910 jätetty Nyberghille ja Nikolle samalla kuin ulosottomies oli todistanut Vuorelta puuttuneen varoja päätöksen sisällyksen täydelliseen suorittamiseen; ja kun Kansakoulunopettaja Hedman ja hänen myötäpuolensa olivat Syyskuun 13 päivänä 1899 yksi kaikkien ja kaikki yhden puolesta sitoutuneet Hovineuvos Nyberghille ja Yliopettaja Nikelle vastatakaukseen kaikesta naitle edelläkerrotun lakauksen tähden ehkä koituvasta vahingosta, mutta eivät olleet suosiolla suorittaneet 927
Nyberghille ja Nikolle kenotuin tavoin syntynyttä vahinkoa ovat Hevineuvos Nybergh ja Yliopettaja Nikko vaatineet, että Kansakoulunonet taja Hedman ja hänen myötäpuolen sa velvoitettaisiin yhteisesti tai kenellä varoja oli Nyberghille ja Nikolle maksamaan 3000 markkaa kuuden prosentin korkoineen Toukokuun 1 päivästä 1909 sekä ylläsanottu lainhakukulujen korvaus 61 markkaa 20 penniä, kuitenkin vähentäen ulosottomieheltä saadut 100 markkaa 50 penniä. Kanteesta kuulustettuina ovat Kansakoulunopettaja Hedman ja hänen myötäpuolensa väittäneet muun muassa että koskei heitä ottu kymmenen vuoden kuluessa Syyskuun 13 päivästä 1899, jolloin he olivat menneet puheenalaiseen vastatakaukseen siitä muistutettu he olivat takauksestaan vapaat sekä sentähden anoneet kunnetta hyljättäväksi. Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikustannuksistaan, on Elokuun 8 päivänä 1910 julistetussa päätöksessa lausunut, että Hovineuvos Nybergh ja Yliopittaja Nikko ei vät olleet voineet näyttää, että he kymmenen vuoden kuluessa luettuna Syyskuun 13 päivästä 1899 olivat velkoneet tahi todistettu vasti muistuttaneet Kansakoulun opittaja Hedmania ja hänen myötä puoliaan heidän sanottuna päivänä Hovineuves Nylvahille ja Ylöseltä ja Tikolle antamastaan sitoumuksesta, minkä vuoksi ja kun Nyberahja Nikko olivat menettäneet tuohon sitoumukseen perustuneen puhevaltansa Kansakoulunopettaja Hedmania ja hänen myötäpuoleen vastaan Raastuvanoikeus on hyljännyt Hovineuvos Nyberghin ja Yliopettaja Nikon asiassa ajaman kanteen ja velvoittanut Nyberghin ja Nikon joko yhteisesti tai sen heistä jolla varoja oli, viidelläkymmenellä 928
markalla korvaamaan Kansakuulunopettaja Holmanin ja hänen myötäpuoltensa oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Hovineuvos Nyberäh ja Yliopettaja Nikko olivat vetoamalla saattanut jutun, on Joulukuun 20 päivänä 1912 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Hovineevos Nyberahin ja Yliöpettaja Aikon kuudellakymmenellä markalla kavaamaan Kansakoulunopettaja Hedmanin ja hänen asiakien paniensa kulut Henoikeudessa. Hovioikeuden tuomioon ovat Hevineuvos Nybergh ja Ylöseltäjä Nikko hakeneet muutosta perustelmalla, johon Kansakoulunopettaja Hedman ja hänen asiakumppaninsa ovat vastannet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Hovineuvos Nybergh ja Yliopeltava Mikko ole esittäneet syytä muuttaa Heioikeuden tuomiota, joka siis jää pyArf Hellen syväksi ja velvoitetaan Hovineuvos ilbergh ja Yliopittaja Nikko suorittamaan Kansakoulunopettaja Hedmanille ja hänen asiakumppanilleen heillä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi, seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti. tilia Jaaribacki B Anneberg tilia Jaaribacki B Anneberg A. W. Huurleman. Samuli Koski. 929
Syyskuun 7 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, saatavaa koskevassa jutussa, jossa Talollinen Iisakki Pirilä, Ilmajoen pitäjän Peltoniemen kylästä, on hakijana sekä Suomen Tie - ja Kesirakennusten Ylihallitus vastaajana: Annet: tu Oikeusosastossa Syyskuun 7 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut tietää: Haastatettuaan Ylihallituksen Ilmajoen ja Seinäjoen pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen on Iisakki Pirilä siellä lausunut, että hän välikirjalla Tammikuun 12 päivältä 1910 oli siteutunut Seinäjoen - Kristiinan kaupungin - Kaskisten rautatien. rakennuksen tarpeeksi hankkimaan Ilmajoen asemalle kuorittuja ja kahden puolen veistettyjä puunLäsnä: A. L. B. t. A. R. S. K. U. S. No 1656. No 1656. No 1656. Pag. 284. R. D. 1912.