Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
man, emottagit dem utan att anmärka något emot Brunmers afflyttning; och har Brummer förty motsagt käromålet. Men för den händelse att Registratorn Briimmer likväl skulle anses skyldig att betala det fordrade beloppet, här Brummer yrkat dess qvittande emot Brummer tillkommande ersättning för det ett parti honom tillhöriga, i berörla tyreslokal förvarade viner i följd af dess bristfälliga skick den 23. Deimber 1892. genom frysning förderfvats, hvargenom Brummer tillskyndats en skada af åtminstone fyrahundra fyratioen mark åttatio penni. I anledning af svaromålet har Ingeniören Neuman, bland annat, bestridt att rummen uti ifrågavarande boningshus varitilla försedda och påstått Registratorn Brunmer äfven i öfrigt hafva tillgodonjutit de honom genom hyreskontraktet tillförsäkrade förmånerna samt jemväl förnekat att Brummer vare sig före eller vid sin afflyttning från Kenneri hemman förmligen uppsagt hyreskontraktet; hvarföre Ingeniören Teuman, som likaledes bestridt att Registratorn Brummers viner af uppgifven orsak frusit och motsagt dennes qvittningsanspråk, ansett Brummer icke hafva haft lagligt skäl att bryta hyres aftalet utan böra ansvara för hyrans gäldande anda till den 1. Januari 1895, från hvilken dag Henneri hemman genom köp öfvergått till Landthushållaren Otto Gustaf Wigelius. Härefter har Häradsrätten, hvarest Registratorn Brummer yttermera invändt, att Ingeniören Neuman enligt sagda hyreskontrakt ej varit berättigad att åt Landthushållaren Sigelius upplåta berörda väning, äfvensom parterne gjort anspråk på ersättning för sina rättegångskostnader, medelst utslag den 14. Februari 1898. förklarat Registratorn Brummer icke hafva visat, att den genom ifrågavarande hyreskontrakt af den 1. Oktober 1892. åt Brummer på tre års tid upplåtna boningsbygnaden å Henneri hemman, efter det samma hus
om sommaren år 1893. reparerats och Brummer dervid haft tillfälle att framställa sina anspråk, varit till den grad bristfällig, att Brummer på grund deraf egt bryta hyresaftalet, och ej heller att Ingeniören Neuman asidosatt sina åligganden enligt nämnda hyreskon. trakt i annat hänseende, än att Nouman icke till Brummers förfogande upplåtit särskild drängkammare, hvilken uraktlåtenhet likväl icke varit af den betydelse, att den ensam för sig berättigat Brummer att bryta hyres aftalet; i anseende hvartill och enär Registratorn Brummer ej ens föreburit, att Ingenie ren Neuman sätt sig i besittning af hyseslägenheterna tidigare än den 1. Januari 1895., då Landthushållaren Wigelius tillträdt Henneri hemman, samt Brunmer icke styrkt, det Neuman vållat att Brummers viner frusit, och ej heller till hvad belopp honom derigenom tillskyndats skada, Häradsrätten, med förkastande af Brunners qvittnings anspråk, ålagt Brummer att genast emot qvitto åt Neuman utbetala den utsökta hyrän för den sista fjerdedelen af år 1894. med tvåhundra mark jemte sex procents årlig ränta å dessa medel från den 1. Januari 1895., dock med afdrag från hyresbeloppet af femtio mark i ersättning för det Brummer varit i afsaknad af särskildt drängrum; hvaremot rättegångskostnaden uti målet, i anseende till sakens beskaffenhet, qvittats parterne emellan. Hofrätten, under hvars pröfning såväl Ingeniören Neuman som Registraförn Brummer i vadeväg dragit målet, har genom dom af den 28. Januari 1899. funnit Brummer icke hafva anfört skäl till ändring i Häradsrättens utslag samt Neumans vädeinlaga ej heller föranleda annan rättelse deri än beträffande hans anspråk på rättegångskostnadsersättning; i hvilket afseende Hofrätten ålagt Brummer, som målet i hufvudsak tappat, att godtgöra Neuman för de af honom vid Häradsrätten vidkända nödigaste umgälder i saken med åttatio mark. Uti Hofrättens dom har Registratorn Brummer i underdånighet sökt ändring medelst ingifven deduk
tion, som Ingeniören Neuman bemält. Hvad sålunda förelupit samt handlingarna i målet vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande och finner Registratorn Brummer icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens förberörda dom, vid hvilken förty kommer att bero, jemte det Registratorn Brummer ålägges att ersätta Ingeniören Neuman hans härstädes hufde kostnader i målet och i sådant afseende till Neuman utgifva sextio mark. Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länder. I Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senat för Finland: S. W. Kauberg Henr. Bonenius. Ludvig Chenberg. Rusa Edestam Ludvig Chenberg. Rusa Edestam Julian Serlachius Michael Pagvalin. Toukokuun 3 päivänä 1900. Keisarillisen Majesteetin Korkeussa Nimessä Hänen Suomen Senaallensu tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa jutussa jossa Rustitilallinen Tuomo Erland Joelinpoika Isotupa, Karinaisten kappelin Mäenpään kylästä, alaikäisen Talollisentyttären Pyydia Wilhelmina Kaarlentyttären holhoojana on hakijana sekä Rustitilallinen Kaarle Oskar Juhonpoika Uusivärri, samasta kylästä, vastaajana ja joka koskee pesänjaon moittimista Annettu Keisarillisessa Suomen Senuutessa ja Sen Oikausosastossa, Helsingissä, Toukokuun 3 päivänä 1900. Keisarillinen Senaalle on Itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mitäli nyt enään on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Kaarle Oskar Uusivärrin vaimo Wilhelmina förfina Juhontytär Helmikuun 2 päivänä 1895 oli kuollut, jälkeensä jättäen, paitsi vastanimitettyä miestänsä edellisissä naimissuun Rustitilallisen KuurleJuhonpoika Uusivärrin kanssa synnyttämän. ja tyttären Lyydia Wilhelmina Kaarlentyttären, sekä pesänjako Wilhelmina Josefina JuLäsnä 94. R. H. B - 28 - 72 No 575. Pag. 53. R. D. 1879.
hontyttären jälkeen oli Kesäkuun 27 päivänä 1875 pidetty, niin Tuomo Erland Isotupa, toimitettuunsa Kaarle Oskar Uusi väisille haasteen Marttilan pitäjän sekä Kosken, Euran ja Tarinaisten kappelien käräjäkunnan 1896 vuoden talvikäräjiin, Kihlakunnanoikeudessa mainitussa holhoojatoimessaan on moittenut sanottua pesänjakou ja sitä vastaan muistuttunut. a) että jaossa syntyneisen toimituskirjaan oli Wilhelmina Josefina Juhontyttären yksityiseksi velaksi ja siis hänen yksin vastulluvaksensa merkitty eräs Stivenhakkauja Kaurle Kustaa Forsströmin vuominen 1500 markkaa ja Kauppias N. Haapasen suuluva 30 markkaa, sekä pesän yhteisiin velkoihin luettu, paitsi muutu, ensiksisanotun velan korko 75 mark. kuu 84 penniä, vaikku Kaarle Oskar Uimivärri Kaarle Uusivaari - vainajan jälkeen Marraskuun 25 päivänä 1893 tapahtuneessa pesiin selvityksessä oli ottanut ensimainitun velan korkoineen yksin maksettavakseen sitä vuotuun että hän sai omakseen Lyydiä Vilhelminä Kaarlentyttären osan Kaarle Uusio år. rin ja Wilhelmina Josefina Juhontyttären jädkeenjättämisä pesästä ja sen lisäksi Elokuun 15 päivänä 1894 rahassa 157 markkaa 56 penniä, ja sama velka siis oikeastaan oli Kaarle Oskar Uusivärrin yksityinen, sekä velsa N. Haapaselle oli Kaarle Oskar Uusivärrin ja Wilhelmina Josefina Juhontyttären yhteinen; b) että Wilhelmina Josefina Juhontyttären hautajäisten kustannukast oli laskettu 350 markaksi, vaikka ne todellisuudessa olivat nousset ainoastaan 250 markkaan; ej ellei Tuomo Erland Isotupa voinut hyväksyä jakokirjaan merkittyjä yhteisiä velka- ja minomääriä, nimittäin: "Kustaa Maunulle korkoinensa "1,561 markkaa 86 penniä, St. Pigvät. ille kusvinensa 1,052 markkaa 50 penniä, Kuka Juhontyttärelle " 322 markkuu, " Tytär Tyytill Wilhelminulle 11/6, 1918 markkaa 75 penniä palkollisten palkkoja 350 markkaa, Kruunulle ja kunnalle 314 markkaa 56 penniä, kirhollismaksut 25 markkaa 79 penniä, " vuivaisten prosentti "23 markkaa 54 penniä, kalukirjoitusmaksut tuomarille y. m. 40 markkaa, velkuu Kruununnimismies E. Sjömanille" 52 markkaa 50 penniä, palorahuu " 2 markkan 54 penniä, 16 tynnyriä siemenkauroja 144 markkaa, "13 tynnyriä siemen ohria " 26 markkaa, 5 kappaa siemenpapuja 5 markkuu 20 penniä, 20 nelikkoa perunoita a 1 273
mk 20 markkaa, tulonväen ruokaraha 4 kuukauden kuluessa tekevä vähiluvien mukaan 66 päivää a 60 penniä "393 markkaa 60 pennia, palkintoa jaon pitämisestä y.m. "75 markkaa sekä "apumiesten palkut " 10 markkaa; d) ettei Huhtikuun 19 päivänä 1895 pidetyn pesän irtaimen omaisuuden huutokaupan pöytäkirjassa olevaan tiliin pesän rasitukseksi pantuja saaraavia eriä: vasaramiehen palkka 1/5 mark. kaa 45 penniä, " huutorahoja päivarmoittu 45 markkaa 45 penniä ja huutokaupan pitämisestä 69 markkaa 27 penniä ollut merkitty jakokirjaan; e) että jakobirjasta oli poisjedet. ty kauppahintu 2000 markkaa Wilhelmina Josefina Juhontyttären ennen avioliittoaan Kaarle Oskar Uusivairille kauppakirjalla Kesäkuun 7 päivänä 1872 myynnistä neljänneksestä päilesta Wärrin rustitilasta Mäenpään kylässä ja yhtä suuresta osuuksta puolesta Keskitalon talosta Närpin kylässä Karinaisten Lappeliä, joka määrä oli pidettävä Kaarle Oskar Uusivärrin yksityisenä velkana sinetulle vainajalle; sekä f) että Lyydia Wilhelminä Kaarlentyttären suoritettavaksi oli jääsa pantu osa pesän veloista, vaikka velat olisivat olleet ensiksi maksettavat ja jäännös, mistä etuosa oli erotettava, sitten jaettava. Ja on Tuomo Erland Isotupa tämän johdosta vaatinut, että Kaarle Oskar Uusivärvi velvoitettaisiin toimituttamaan uusi jako, jossa mainitut virheet olivat korjattavat ja myöskin todisteet pesän myöista ja maksuista esiintuotavat. Kaarle Oskar Uusivärrin vastattua kanteeseen ja todistajain myöskin tultua jutussa kuulustetuiksi, Kihlakunnanoikeus Joulukuun 3 päivänä 1897 on siinä julistanut päätöksen; ja mitä ensin tuli Kaarle Kustaa Forsström. in kysymyksenalaiseen tuhannen viidensadan markan suuruiseen saatavaan pesältä, niin koska Kaarle Oskar Uusivärri tilinteossa, joka oli Marraskuun 25 päivänä 1893 pidetty Syyslia Wilhelmina Kaarlentyttären Kaarle Uusivärri-vainajalta perimistä varoista oli suostunut vastaamaan tuostu velasta Kaarle Kustaa Forsströmille ja myöskin 15 päivänä Elokuuta 1894 kuitannut ne siitä kolmekymmentäseitsemän markkaa viisikymmentämuusi penniä, jotka Lyyeliä Vilhelmina Kaarlentyttäreltä oli saman velan horosta jäänyt suorittumatta, Kihlakunnanoikeus on katsonut, ettei sanottua velkaa olisi jaossa
ollut määrättävä Lyydia Wilhelmina Kaarlentyttären yksin maksettavaksi sen kokonaisuudessa, vaan ainoastaan niin suoreksi osaksi kuin hän oli oikeutettu saamaan perintöä Wilhelmina Josefina Juhontyttären jälkeen. Sitä vastoin Kihlakunnanoikeus, joka jutus. sa kuulusteltujen todistajain kertomuksista ja muista seikoista oli havainnut, eltävät Wilhelmina Josefina Juhontyttären hautajaisista merkityt kustannukset ollut liilliset, ja että pesän kiinteistöihin käyteltyjen siemenien määsä oli, sikäli kuin sitä voitiin toteen suattaa, sellainen kuin Kaarle Oskar Uusivirri jaosse oli ilmoittanut, on oikeettomina kyljännyt Tuomo Erland Isotuvan ylempänä 6 ja e kohdissa mainitut muistutukset muuten kuin että Kaarle Oskar Uusivärvelle laskettava korvaus työväen ruusta ulennettiin päivältä viideksikymmeneksi penniksi kultakin kengeltä samoin kuin Kihlakunnanoikeus, kun selvitetty oli mikin huutokauppapöytäkirjan tiliin panneet vaan jakokirjaan merkitsemättä jääneet määrät olikäytetty, on katsonut sen enempää lausantoa Tuomo Erland Kotuvan näistä tehdyn muistutuksen johdosta muksavan. Mitä utten koski Tuomo Erland Kateran muistutusta edellä sanottujen tilanosuuksien kauppahinnasta kahdestatuhannesta markasta, Kihlakunnanoikeus on päätöksessä mainitsemistään syistä katsonut sanotut kaksituhatta markkaa oleven pidettävä Kaarle Oskar Uusivärrin yhsityisenä velkani pesään; ja on Kihlakunnanoikeus siis velvoittanut Kaarle Oskar Uusivärrin viidenkymmenen markan sakon uhalla ennen 1 päivää Huhtikuuta 1898 toimittamaan uuden pesänjaon Wilhelmina Josefina Juhontyttären jälkeen, jossa oli lyhennettävä pesiin velat ennenkuin etuosa Kaarle Oskar Uusivärille annettiin ja muuten vaarinotettava mitä ylempänä oli määrätty. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Tuomo Erland Kolupa ja Kaarle Oskar Uusivärvi ovat molemmin puolin vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiollu Helmikuun 7 päivänä 1899 holvonut, ettei Tuomo Erland Kotuvun vetokirja ochattanut muuttaa Kihlakunnanoikeuden päätöstä, ja ettei Kaarle Oskar Uusivärrinkään muutoksenhakemus antanut aihittu muulla tavoin oikaista sanottua päätöstä kerin että, koska kauppakirja Kesäkuun 7 päivältä 1872 sisälvi, että
siinä suostuttu kauppahinta kaksituhatta mark. kaa oli umpeen maksettu, Kaarle Oskar Uusivärri vapautettiin vastaamasta Wilhelmina Josefina Juhontyttären kuolinpesälle mainitusta summasta. Näin muutettuna on Kihlakunnanoikeuden päätös muissa kohdin jäänyt pysyväisksi, kuitenkin siten että Kaarle Oskar Uusivärrin tuli, hänelle siinä tarkoituksessa määrätyn viidenkymmenen markan uhkasakon haastolla, toimituttaa viisi pesänjoko neljässä kuukaudessa lukien 9 päivästä Helmikuuta 1899. Hovioikeuden tuomioon on Tuomo Erland Kotupa alamaisesti anonut muutosta tänne toimittamallansa perustelmalla, johon Kaarle Oskar Uusivärri on määrätyssä järjestyksessä vastannut. Mitä näin on tapahtunut ja asiakirjat sen lisäksi sisältävät on Keisarillinen Saniutti ottanut tutkittavakseen ja katsoo, ettei Tuomo Erland Isotupa ole esiintuonut syytiä muuttuu Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi, kuitenkin siten, että aika, jonka kuluessa uusi pesänjako on toimitettava, luetaan tästä päivästä; minkä ohessa Tuomo Erland / Antt Charpentus Kotupa velvoitetaan suilalla markalla korvaa. maan Kaarle Oskar Uusivärrin täällä kärsimät kulut asiassa. Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudattakoot Keisarillisen Majistetin Kockensa Nimessä Hänen Suomen Senaallensa: T. W. Kauoserp Ludvig Ubelberg. Henr. Borenius. Juhan Serlachu
Toukokuun 5 päivänä 1900. Keisarillisen Majestatin Korkassa Timissä Hänen Suomen Senaattinsa tuomionostorahalla Turun Hovioikeudesta tutloisen juttuun, jossa ovat Torpparit Gerhard Yrjönpoika Myllymäki, Aadam Wilhelm Yrjönpoika Lahteenmäki, Viktor Efraiminpoika Keskinen ja Aadam Arvid Albertinpoika Toivola, kaikki Ikaalisten pitäjän Tevaniemen kylästä, ynnä Torppari Kustaa Viktor Matinpoika Ylinen, saman pitäjän Miettisten kylästä, hakijoina, sekä Talollinen Abert Viktor Yrjönpoika Tuonti ja entinen Talollinen Oskar Markuksenpoika Stianen, molemmat sanotusta Tevaniemen kylästä, vastaajina, ja joka juttu koskee kiinteistön saannon moittimista: Annettu Keisarillisessa Suomen Senaatissa ja Sen Oikeusosastossa, Helsingissä, Toukokuun 5 päivänä 1900 Keisarillinen Senaatti on juttuun kuuluvat kirjat Itselleen esityttänyt ja nista saanut tietää seuraavaa: läsnä: A. af N. S. N. H. - C. G. - H. G."S. - M. F. SS: 31. No 579. Påg. 49. R. S. 1899.
Yllämainitussa Tevaniemen kylässä sijaitsevan Tuonnin perintötalon entisten omistajain Talollisen Yrjö Yrjonpoika Puonnin ja hänen vaimonsa Anna Kreta Juhontyttären kuoltua, viimeksimainitun 15 päivänä Joulukuuta 1806 ja Yrjö Punnin 25 päivänä Maaliskuuta 1868, on sanottu Tuennin talo perintenä mainittuin aviopuolisoin jälkeen joutunut heidän lapsilleen, joita oli: edellänimitetyt Albert Viktor Tuonti, Aadam Wilhelm Lähteenmäki ja Gerhard Rylymäki sekä Anna Pauliina, Agaata Josefiina ja Aleksandra Yrjöntyttäret Tunti; minkä jälkeen ja askenluetettuin lasten vielä ollessa alaikäisiä Oskar Kianen, näiden puolesta, on kauppakirjalla Maaliskuun 11 päivänä 1869 myynyt Punnin talon Albert Viktor Tuonnille ja sille kaupalle hankkinut Kihlakunnanoikeuden suostumuksen sekä Albert Tiktor Puonti saanut puheenalaiselle tilalle kolme lainhuutoa ja Maaliskuun 7 päivänä 1870 kiinnekirjan. Haastateltuaan Albert Viktor Tuonnin Ikaalisten pitäjän ja Jämijärven kapplin käräjäkunnan 1897 vuoden lakimääräisiin talvikäräjiin, ovat Gerhard Myllymäki ja hänen edellämainitut asia. kumppaninsa, joista Viktor Keskinen, Aalam Arvid Toirela ja Kustaa Viktor Ylinen olivat näineet Tuonnin aviopuolivoin tyttäret, nimittäin: Viktor Keskinen Agaata Josefiina Yrjöntyttären, Aadam Evid Toivola Aleksandra Yrjöntyttären ja Kustaa Viktor Ylinen Anna Pauliina Yrjöntyttären, Kihlakunnanoikeudessa vaatinut että, koska Oskar Rianen, olematta Albert Viktor Tuennin ja hänen sisaruksiensa laillisesti määrätty holhooja ja ilman että edes perinnönjakoa Puennin talosta oli nimitettyin vainajain jälkeen toimitettu, oli Albert Tikter Pvennille, tämän ollessa alaikäiserä, kerrotulla kaupalla luovuttanut Tuonrin talon, sanottu, niinmuodoin laittonasti tehty kauppa ja sen perustuksella myönnetyt lainhuudatukset kumottaisiin sekä Albert Viktor Tuonti velvoitettaisiin luovuttamaan sama tuli lailliseen jakorn Tuennin aviopuolisoin kaikkein perillisten kesken.
Kanteesta kuultuna on Albert Viktor Puonti ensin muistuttanut että Gerhard Myllymäki ja hänen asiakumppaninsa, jotka olivat laiminlyineet yön ja vuoden kuluessa yllämainitusta kaupasta tiedon saatuaan kauppaa moittia, oli vat jo menettäneet kannevaltansa asias sa. Sittenkun Kihlakunnanoikeus eri päätöksellä Syyskuun 25 päivänä 1897 oli muistutuksen kumonnut, on Albert Viktor Punti pääsiallisesti vastannut että Kihlakunnanoikeus samana päivänä, kuin kosketeltu kauppa Tuonnin talosta tehtiin, oli hyväksynyt ja vahvistanut sanotun talonkaupan sekä että Gerhard Myllymäki ja hänen asiakumppaninsa olivat muistutuksetta vastaanettaneet heille tulevat osuudet suostutusta kauppahinnasta ja sen kautta katsottavat hyväksyneen Tuonnin talon myynnin; johan nähden Albert Viktor Punti en pitänyt moitteenalaisen kaupan laillisena ja siis pyytänyt kanteen hytkäämistä. Vastauksen johdosta ovat Gerhard Rylymäki ja hänen asiakumppaninsa torra myöntäneet että he olivat vastaanottaneet osuutensa Tuonnin talon kauppasummasta, mutta ilmoittaneet heidän silloin olleen siinä luulossa että kaupra oli tapahtunut laillisessa järjestykses sä sekä väittäneet ett eivät he rahoja vastaanottaessaan olleet hyväksynut kaupraa eivätkä luopuneet oikeudestaan sitä moittia. Kihlakunnanoikeus, jossa myöskin Oskar Kiasta oli jutussa kuultu, on Maaliskuun 5 päivänä 1898 julista mallaan päätöksellä asiasta antanut lausuntensa; ja koska Kihlakunnanoikeus päätöksellään Maaliskuun 11 päivänä 1869 eli hyväksynyt ja vahvistanut puheenalaisen moititun kaupan, jonra Gerhard Myllymäki ja hänen asiakumppaninsa olivat katsottavat hyväksyneen vastaanottamalla, mitään muistutusta tekemättä, sanotusta kaupasta heille tulevan hinnan, sentäkden hyljättiin Gerhard Myllymäen ja hänen asiakumppaninsa jutussa ajama kanne. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Gerhard
Myllymäki ja hänen asiakumppanin. sa olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiella Helmikuun 3 päivältä 1899 jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan Tähän Hovioikeuden tuomioon ovat Garhard Myllymäki ja hänen asiakumppaninsa alamaisuudessa anonut muutosta perustelmalla, johon Albert Viktor Puonti ja Oskar Kitanen ovat kumpikin erikseen vastannut. Mitä näin on tapahtunut ja asiakojat sen lisäksi sisältävät on Keisarillinen Senaatti ottanut tutkittavakseen ja havaitsee tosen kieltämätöntä olevan, että Oskar Rianen, Maaliskuun 11 päivänä 1869 Albert Viktor Punnille myydessään Puonnin talon, ei ole ollut Oikeuden määräämä Yrjö Tuonnin ja Anna Kreeta Juhontyttären lasten holhoojaksi ja että Albert Viktor Puonti tämän kaupan tapahtuessa vielä oli alaikäinen; mutta koska Albert Viktor Punti, joka Elimäkuun 27 päivänä 1869 tuli täysi-ikäiseksi, on sen jälkeen huudattanut marnitun tilan ja siis hyväksynyt sanotun talonkaupan sekä Gerhard Myllymäen, Adam Wilhelm Lähteenmäen, Kustaa Viktor Ylisen ja Viktor Keskisen, jotka ovat myöntäneet ottaneensa vastaan heille taikka heidän vaimolleen puheenalaisen talon kauppahinnasta tulevan osuuden, on katsettava sanottujen rahavarain vastaan. ettamisen kautta myöskin hyväksynan puheenaolevan kaupan; sentähden ja kun Aleksandra Yrjöntytär, joka, kuten selvitetty on, Tammikuun 21 päivänä 1886 on kantanut osuutensa sanotusta kauppahinnasta, ainakin viimeksimainittuna päivänä on saanut tiedon kaupasta ja siis aiketta sen moittimiseen, mutta Aleksandra s jöntyttären puolesta ei ole tehty selloista kannetta yön ja vuoden kuluessa. Marraskuun 8 päivästä 1887, jolloin Aleksandra Yrjöntytär, vielä ennättämältä lailliseen ikään, meni avioliittoon Adam Arvid Toivolalle, katsoo Keisarillinen senaatti ett´ei Gerhard Myllymäen ja hänen asiakumppaniensa alamainen perustelma anna oiketta sen loppupäätöksen muuttamiseen, johon Hovioikeus on asiassa johtunut ja jonka varaan se siis
jääpi; minkä ohessa Gerhard Myllymäki ja hänen asiakumppaninsa velvoitetaan yhteisesti tahi se heistä, jolla varoja on suorittamaan Albert Viktor Tuonnille ja Oskar Hiaselle korvaukseksi kiiltä täällä juttuun menneistä kuluista, Albert Viktor Tuonnille viisikymmentä mark kaa ja Oskar Niaselle niinikään viisi kymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudattukset. Keisarillisen Majestetin Korpeassa Simarin Hänen Suomen Senaattinsa: A. af Nyborg. Som Lyllng. S. W. Kauberg Ludvig Clonberg skalugenskiad. Richard Westerlmä. skalugenskiad. Richard Westerlmä. Ossian Karsten Toukokuun 7 päivänä 1900. Keisarillisen Majestatin Korkeassa Timeroi, Hänen Suomen Senaattinsa tuomionostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleesen juttuun, jossa Kuopion kaupungin Rahatoimikamari ja saman kaupungin Rouvasväenyhdistys ovat hakijoina sekä Neiti Thyrä Cecilia Johanna Jernberg, mainitusta kaupungista, vastaajana, ja joka juttu koskee testamentin moittimista: Annettu Keisarillisessa Suomen Senaatissa ja Sen Oikeusosastossa, Helsingissä, Toukokuun 7 päivänä 1900. Keisarillinen Senaatti on Itsellensä esityttänyt jutun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedet: Haastatettuaan kirjallisesti Rahatoimi kamarin ja Kuivasväenyhdistyksen on Thyrå Cecilia Johanna Jernberg Kuopion kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut, että Thyra Cecilia Johanna Jernbergin kasvatusäiti edesmenneen Kauppaneuksen Jaakko Jernbergin leski Lovisa Jernberg oli ensin 11 päivänä Kesäkuuta 1889 tekemässään ja kauppanenvoksen Läsnä: A. af N. G. - G.S. - Ant. K. F. K. S. och No 586. Pag. 20. R. 2. 1899.
leski Jernbergin 31 päivänä Heinäkuuta 1896 tapahtuneen kuoleman jälkeen Thyra Cecilia Johanna Jernbergin valvomassa kirjallisessa testamentissa määrännyt, muun muassa, että Thyra Cecilia Johanna Jernberg, Kauppaneuvoksenleski Jernbergin kuoltua, saisi omaksensa hänen omistamansa talon ja tontin No 32 Kuopion kaupungissa, ja sittemmin 24 päivänä Tammikuuta 1890 päivätyllä toisella testamentilla muuttanut ensinmainittua testamenttia siten, että sanottu talo ja tontti Kauppanenvoksenleski Junbergin kuoltua oli lankeava Kuopion kaupunkiin perustettavan ja ylläsanotun Kuivasväenyhdistyksen hoidannen alla toimiraksi aijotun lastenkodin emaksi; mutta kun Kauppaneuvoksen. leski Jernberg, tehdessään viimemainetun aikaisempaa testamenttia muuttavan määräyksen, oli taudin vaikutuksesta sielunvoimittaan siihen määrään heikentunut, ett ei hän täydellisesti ymmärtänyt tämän, toisten tämesta ja houkuttelemisesta aikaansaadun muutoksen sisältöä, on Skyra Cecilia Johanna Jernberg vaatinut, että sanottu myöhempi testamentti, mikäli se koski Thyra Cecia Johanna Jernbergille aikaisummassa testamentissa määrättyä tahi ja tonttia, julistettaisiin viimattomaksi ja Rahatumikamari ynnä Kuvasväenyhdistys velvoitettaisiin luovuttamaan sanottu talo ja tontti Thyra Celia Johanna Jernbergin vapaaseen hallintoon Raastuvanoikeus, jossa Rahatoimikamarin ja Rouvasräenyhdistyksen puolesta on kannetta vastustettu ja johon myöskin Kauppanenveksenleski Jernbergin lähimmät perilliset Merikapteeni F. A. Cajan, Oulaisten pitäjästä, ja Kruununrouti August Perander, Kaskisten kaupungista, viimemainittu vaimonsa Fredrika Cajanin edusmiehenä, olivat kuultaviksi haastetut, on 24 päivänä Tammikuuta 1898 julistamassaan päätöksessä katsonut asiasta kuulusteltujen ja testamentin teketilaisuudessa Tammikuun 24 päivänä 1890 saapuvilla Meiden henkiloiden todistusten kautta toteen näytetyksi, että äskensanottuna päivänä laadittu puheena182