Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
dottern Alma Sofia Klostrom, har Vicekonsuln Riska, efter det Alma Sofia Klockain uppnått myndig ålder, till henne aflemnat ej mindre en den 1. Mars 1894. dagtecknad redovisning öfver förvaltningen af Alma Sofia Klockoins penningo medel under åren 1890. 1895 än äfven enden 14. April 1894. öfver hennes samliga tillgångar och gäld uppgjord redovisning enligt hvilken tillgångarne uppginge till trettiosutusen fyrahundra fyratiospe mark femtiosju penni och gälden till nitton lusen etthundra sjutton mark sextiosju penni, hvaraf sjutusen sjuhundra tjugutre mark fyratiotre penni utgjorde under förmyndareförvaltningen uppkommen skuld Elli Viiskoneuln Riska. Derå har Alma Sofia Klockain, efter Kuckonsuln Riska ågången stämning till Rådstufvurättens i Gamlakarleby stad sammanhade den 24 September 1894, emot omförmälda förmyndare redovisning anmärkt. Matt Viukonsuln Riska icke på sällhonom ålegat, upprättat särskildt för hvar je år afslutad räkning öfver sin ifrågakomna förmyndareförvaltning; 2o att Alma Sofia Klockain af Viukonsuln Riska godtgjorts för endast sextusen kronor af del lifförsäkrings belopp om sjutusen kronor svenskt mynt, som Alma Sofia Klamelin Allborde efter Johan Isak Klockain, samt 3o att Vicekonseln Riska, som i sin för myndareegenskap bedrifvit en Alma Sofia Klockain i arf efter Johan Isak Kloström tillfällen bokbyckenrörelse, genom lemnade förskoll till denna rörelse erhållit ofvan uppgifna fordran hos Alma Sofia Klockain, med deremot och oaktadt affaren framt bort bekrifvas med dess egna inkomster under låtit att indrifva en mängd fordringar för å lyckeriet åren 1891. 1898 och 1898 utförda arbeten och i den å lyckenet utgifna tidningen Maria Posten intagna annonser jemte särskilda tillgodehafvanden från Johan Isak Klockoins lifstid, att till ett sammanlagdt belopp af niotusen fyratio sex mark fyra tiosju penni, hvilka föreningar emellertid genom inträffade konkurser och andra förondrade för hållanden minskats i värde, och har Alma Sofia Klockioin förty yrkat Vicekonen Kiskas åläggande att till henne aflemna en behörigen upprättad, af verifikationer
åtföljd redovisning öfver sitt ifrågakomna sysslande samt att ansvara för såväl återstående ettusen kronor af ofvannämnda försäkrings belopp som omförmälda, icke indrifna och i den klandrade redovisningen såsom tillgång upptagna fordringar, med undantag likväl af tillgodshafvandena hos Handlandena A. G. Söderlund, K. Engström och Karl Nyström Osan Rådmannen Victor Hermansson S. Gumastii annonskyra Bodhvet i Gamlakarleby samt tidningar na Wasa ledning Wasabladet Osterbottniska forten och Herfverlstadsbladet, hvilka tillgedebefvanden Alma Sofia Kloström god känt såsom erhållen liqvid Öfver käromålet hörd har Vicekanrubn Riska genmäle förrämligast att utaf omordade lifförsäkningssumma ett belopp af ehuru kronor upptagits uti derå särskilde utfärdade försäkringsbref, hvilket sedermera såsom fant innehafts af Vicekoneeln John W. Hagan, att Alma Sofia Klocköm blifvit i kontekieantrakning med Vockensuln Hagan af den 31te cember 1893 för beloppet godtgjord med ettusen trehundra sjuttiotvå mark femtio tre penni; äfvensom att Alma Sofia Kloström, under hvars inseende bokbyckeraren bedrifvits, genom beviljad kredit sjelf gifvet upphaf till flertalal af förberörda ulestående fordringar, å hvilka räkningar sedan af henne af lemnats till Vicekonsuln Riska och att dessa fordringar vid tiden för redovis ningens afslutande varit att anses såsom dels säkra, dels icke till betalning för lallna; hvarföre Kuckaneeln Riska emotoll käromålets förkastande. Efter det parterne ömsesides yrkat på ersättning för sina kostnads å rätte gången samt vittnesfader i saken förnygått, äfvensom målet i öfrigt haft den omgång handlingarna deri utvisa, har Rådstufvurätten medelst utslag afkunnade den 19. Juli 1897. utlötet sig och funnit Vicekonsula Keska e sin namn da förmyndareegenskap hafva varit skyllig att indrifva och derefter förvalta ifrågavarande utestående fordringar niotusen fyratio sex mark fyratiosju penni, hvarföre och då den klandrade redovisningen icke upptage sagda belopp 103
Alria Sofia Klockrom till godo samt samma redovisning dessutom befunnits vara icke allenast bristfällig derutinnan att den icke blifvit afslutad för hvarje år särskildt och ej heller tydligen utvi sade huru mycket genom det till betalning af företberörda skuld till Vittkoneuln Hagan använda försäknings bref kommit Alma Sofia Kloström till godo, utan och oriktig den att Alma Sofia Klocköm icke godlejorts ränta å hennes afda jemte öfriga medel, Rådstufvurätten ålagt Vice konsula Riska vid honom i sådant afseende förelagdt och af tvåhundra mark, att inom sex månader derefter till Alma Sofia Klockioin afgifva ny fullständig redovisning öfver för valtningen af hennes egendom, vid upprättandet af hvilken redovisning Ruhaborde olålla sig till efterrättelse de än dringar och rättelser i den klandrade redovisningen, hvilka af Rådstufva rätten sålunda föreskrifvits, jemte det Riska berättigat att beräkna ränta äfven å de på debetridan upptagna utgiftspasta äfvensom att från Alma Sofia Klostroms tillgodohafvande afräkna de i den klandrade redovisningen upptagna fordringar, hvilka Alma Sofia Abraham i förestående måtte medgifvit till afdrag; hvarutom Vicekonsuln Riska skyldigkänts att med trehundra femtio mark ersätta Alma Sofia Klockain hennes kostnader i målet. Hofrätten, under hvars pröfning Vickonsuln Riska i vadeväg dragit målet, har medelst dem den 28 Juni 1898 utlätit sig i saken; och emedan Anna Sofia Klashams under punkten 1/3 om förmälda fordringar icke blifvit af Vuokoneutn Retha uppburne samt del ej visats, att dessa fordringar till följd af Kuckonauln Renkas underlåtenhet att indrifva desamma icke vidare kunde af gäldenärerne utfäs, ansåg Hofrätten Vilkonsuln Riska icke kunna åläggas att för sagde föreningar redovisa såsom om de allaredan influtet, hvarföre och då det icke ens påställe, mindre vi vals, att Tuckoneuln Retha skulle vid förmynderskapets aflemnande uraktlåtet
att uppgifva alla Alma Sofia Klockamo fordringar, Hofrätten förkastat Alma Sofia Klostroms i denna del af målet utförda talan, henne dock förbehållet att, sedan utredt blifvit om och hurustor del af omförmälda fordringar icke komme att inflyta särskildt i laga ordning emot Vicekoneeln Riska utföra talan om ersättning för den skada hvartill han ansåge honom genom brutan de noggranhet vid förmynderskapets Landhafvande i denna del vara vållande, med hvilken ändring vid sagda utslag i öf rigt fått bero, dock sålunda att det ålåge Vuckonsuln Riska att inom sex månader efter dagen för Hofrättens dom, vid den honom af Rådstufverätten förelagda förpliktelse den föreskrifna redovisningen afgifva Uti denna Hofrättens dom hafva Vicehanneln Riska och Alma Sofia Klockain, hvardera för sig, i underdanighet sökt ändring, hvarefter den sist nämndar andringsansökning blifvit af Vicekonsuln Riska bemält. Hvad sålunda förelupit och handlingarna vidare innehålla har Kejser liga Senaten tagit i öfvervägande, och jemte det ej mindre domstolarnas yllrande, hvarigenom Vicekonsson Riska ålagts att till Alma Sofia Klockröm redovisa för ränta på hennes af Vicekonsuln Riska förvaltade tillgångar samt till följd deraf jemväl berättigats att tillgodoberåkna sig ränta på sina ulläggningar, undanrodjas, enär något anspråk på ränta ej i rättegången vachti, än äfven Alma Sofia Klockoins anspråk på erhållande af ny redovisning öfver Riskas förvaltning, afslutad för hvarje år och upplägande huru mycket af det till betalning af hennes skuld till Viukoneeln Hagan använda för säkringsbrefvet å aflidne Bokbyckaren Klockans lif kommit Alma Sofia Kleström till godo, underkännes alldenständ den af Riska aflemnade redovisning om än icke årligen afslutad, lemnar erforderlig möjlighet att bedama bekräffenheten af hans förvaltning samt af handlingarna framgår att tillkomuln slagan ochidigt haft hos Alma Sofia 115
Klockain att fordra mera än förberörda försäkringsbrefs belopp, finner Kejserliga Senaten vid pröfning af saken i öfrigt Kickaneeln Riska hafva vid handhafvandet af ifrågakomna förmynderskap förfarit värdetort och förmäligt i så måtto att Riska, ehuru sedvänligt år, att boktyckeri och annons räkningar i afseende å kraf tillsändas vederbörande gäldenärer ofördröjligen och åtminstone ömedelbart efter hvarje års utgång samt Alma Sofia Kloström hvilken under Vilkoneula Riskas inseende handhaft kontorsgöranaten å tryckeriet, i berörde afseende jemväl utskrifvit och för hvarje fjerdedels år tillhandahållit Vicekomma Riska nödiga räkningar, underlåtit så väl att utsånda dylika räkningar till ett antal af femtionio för år 1891 och etthundra sjuttiosju för år 1892, förutom en mängd räkningar för år 1893, då förmynderskapet i September månad upphörde, som att vidtaga annan åtgärd i afseende å utfående af räkningarnes innehåll, med den påföljd att, då Riska i Mars och April månader 1894. afgifvit redovisning öfver förmynderskapel, utestående fordringar, i afseende å hvilkas infående någon åtgärd af Riska icke vidtagds, funnits till ett belopp af åttahundra fyrationio mark sjuttiofem penni för år 1891 samt tretisen etthundra nittioåtta mark tjugu åtta penni för år 1892 eller tillhopa för dessa år till ett belopp af fyratusen fyratioåtta mark tre penni, å hvilket belopp likväl sedermera till Alma Sofia Klockain influtet eller genom qvittning mot gäldenärernes tillgodshafvanden kunnal inflyta följande fordringar, närligen hos lifförsäkningsbolaget l Uabaine och dess ägont A. E Söderlund tvåhundra sju mark sjuttiofem penni, hos Alexander Tinniläs sterbhus nittionio mark entiosem penni, hos J. G. Söderlund etthundra trettio mark rediofem penni, hos. Waander Domström etthundra fyratioen mark sjuttiofem penni hos Alfred Björklara sjuttiofem mark hos Backhuset Gamla Karleby fyrationio mark åtta tiofem penni, hos Karl Engström fyra mark sjuttiofem penni samt
her S. Gamaelii annonsbyrå tjugunio mark femton penni eller tillhopa sjuhundra fyratiotre mark femtiofem penni; och emedan tryckerioffärens utgifter bort, så vidt möjligt, bestridas med de inkommer som genom rördeen influt eller Carl och kunnal inflyta samt tillkans uti Bonden enligt redovisningen, hos Alma Sofia Iloström egande, genom lemnade förekoll till kyrkeriäffaren uppkomna Utgodehfvande sjutusen sjuhundra tjugutre mark fyratio tre penni sålunda till den del det mål svarar förenämnda oindrifna fordringar härver af Riskus förberörda vårdslöshet och försumlighet vid handhafvandet af sin förmynderengesta, by och då värdel af omförmälda fordringar genom dragsmålet med deras indrifvande väsenligen för minskats pröfvar Kejserliga Senaten rättvist, jemte det Alma Sofia Klockens talan i öfrigt förkarlar såsom saknande fog, rätta ifrågakomna redovisning sålunda att Alma Sofia Klockröm förklara berättigad att från Vicekonsuln Riskas i öfrigt och utiga tillgodahfvande, sjutusen sju hundra tjugutre mark fyratiotre penni, afdraga förenämnda ännu obetalds fordringar, minsta de med etthundratjugufyra mark trettiofem penni, utgörande tillgodshafvanden, som utan Vicekonsuln Keikas förvallande från början varit osäkra, eller således fordringar till ett belopp af betusen etthundra ättatio mark belton penniSedan VinkonsuLu Riskas otastående tillgodo hafvande hos Alma Sofia Klockom uppgår till fyralaren femhundra fyratiota mark heller penni; och jemte det tillhanda Riska ålägges att med behun drafemtio mark ersätta Maria Sofia Klocköm hennes kortnader i målet, tillerkännes Tuckensuln Keska ratt att för egen räkning indgifva ofvanomordade oguldna fordringar för åren 1891 och 1892, i hvilket afseende Alma Sofia Klockom bör tillhandakatte Riska anlingen nödiga räkningar eller de för sådana räkningars utskrifning nödiga böcker derut nan Hofrättens dom sålunda ombus. Del alle som vederbor till underlång efterrättelse lämten Hans Kejserliga Majestäts Kopa. Samn Dess Senat för Finland: S. W. Kauberg Ylengenskäd. Oscar Lydvig August Nyhengh. Ossian Karsten. 117
Den 3. Mars 1900. Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senats för Finland dom uti ett, på nedsatt reversionskilling, från Åbo Hofrätt inkommet sjöråttsmål emellan Finska angfartys aktiebolaget i Helsing fors stad, sökande, samt Handlandens Emil Gärdström, Karl Wilhelm Wallén, Karl Viktor Lahtinen, Tuomas Laurell och Emil Asplund, alle från staden Nikolaistad, äfvensom Handelshuset derstädes Carl Finnilä, svarande, angående ersättning: gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitio Departement, i Helsingfors, den 3. Mars 1900 Kejserliga Senaten har låtit handlingar na i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande: Handlanden Gårdström och hans ofvanuppräknade medparter hafva vid Rådstufvurättens i Helsingfors sammanträde den 26. Maj 1898., efter Finska ängfartyrs aktiebolaget dertill ågången stämning, anfört, att nämnda bolag under hösten år 1897. med Handlanden Gårdström och hans med parter ingått aftal om befordrande af särJde S. W. H. - O.G. - G. S. - A. N. M. P. No 258. Pag: 160. R. D. 1899.
skilda partier socker för deras räkning medelst bolaget tillhöriga angfartyget For från staden Stettiin i Tyskland till Nikolai stad, hvarvid uttryckligen bestämts att fartyget skulle afgå från Stettin omkring den 15. November samma år direkte till Nikolaistad såsom första anlöpningsort, äfvensom att på grund deraf i Stettin uti förty get inlastats för Handlanden Gårdström 5,000. hel - och 3,pps. halftoppar, för Handlanden Wallén 1000. hel och 200. hälftoppar, för Handlanden Lahtinen 1,000. hel - och 1000. halftoppar, för Handlanden Laurell 2000. hiloch 2000 halftoppar, för Handlanden Asplund 1500. hel - och 1,500. halftoppar samt för Handelshuset Carl Finnilä 3500. hel och 2000. halftoppar socker. Uti fullgöran. det af sagda traktslut hade bolaget likväl brustit i så måtto, att ängförtyget Torförst den 25. i berörda November månad afgått från Stettin samt derefter, på resan till Nikolaistad, den 28. i samma månad anlöpt staden Hango, der last lössats, och två dagar senare jemväl gjort försök att antöpa Räfsö hamn, genom hvilka afvikningar från den direkta förleden tiden för öfverfarten till Nikolaistad förlängts med åtminstone två dygn, hvarunder hemman vid Nikolaistad belagts med es. Sedan fartyget slutligen den 1. derpåföljande December inträffat utanför Rikolaistads hann, hade försök gjorts hvarken att medelst föreering af isinehuru ränna deri tidigare uppgälts af tt annat angfartyg, inlöpa i hannen eller att öfver egen eller på annat sätt befordra lasten från fartyget till hanen, utan förtyget den 2. i sistsagda månad återvändt soderut och, med förbigående af andra närmare belägna orter, såsom staderna Kasköoch Raumo, hvilken sistnämnde stads hamndå åtminstone varit öppen, ingått till Åbo stad och der lössat lasten, ehuru godset kunnat från Rauno med ringare kostnad än från Åbo framskaffas till Nikolaistad Enär Handlanden Gårdström och hans med parter sålunda förorsakats särskilda utgifter, bland annat för sockrets befordrande från Åbo till Nikolaistad, hafva Handlanden Gårdström och hans medparter yrkat Finska angfartys aktiebolagets förpligtande att ersätta dem sagda omkostnader och i sådant afseende utgifva,
till Handlanden Gårdström tretusen fyrahundra fjorton mark fjerton penni, till Handlanden Wallén femhundra sjuttiotre mark trettiofem penni, till Handlanden Lahtinen sjuhundra tjugusex mark nio penni, till Handlanden Laurell ettusen sexhundra femtionio mark fyratiofyra penni, till Handlanden Asplund ettusen etthundra åtta mark nittiotvå penni och till Handelshuset Carl Finnilä ettusen sjuhundra åtta mark fyratiosju penni jemte laga ränta å dessa belopp Finska angfartyrs aktiebolaget har i saken genmält, bland annat: att vid ifrågavarande traktslats ingående icke bestämts, att angfartsiget Tor skulle afgå från Rettin omkring den 15. November 1897., utan endast att förtyget uppgifne tid i Rettin skulle vara klart för inlästning; att fastygets ankomst till Sitten, hvilken inträffat först den 15. i samma månad, fördrogts genom ogynsamt väder och störm; att bolaget ej heller förbundit sig att låta fartyget först anlo pa Nikolaistad, utan endast att frambeför dra godset det utan omlästning i mellanlig gande hamn; att fastygets öfverfart till Ankolaistad hvarken genom antöpandet af Hangö, hvilket varit nödeändigt för förstår kande af förtygets kolförråd och der något uppehåll utöfver den tid, som härför åtgått, icke gjorts för lössande af last, eller genom antopandet af Räfsö, hvarifrån förtyget medelbart åter utgätt till sjöss, blifvit förlängd, enär förtyget under då rådande vadertokförhållanden kunnat i skärgarden från Hangö gå med större fart än om vägen tagits öfver den öppna norra delen af Östersjön, Ålands haf och Bollniska vaken; att, fastän flera försök gjorts att medelst isbrytning inkomma i Nikolaistads hämnsådant likväl icke lyckats, bland annat derför att den i esen af ett annat angfartyg förut uppgångna rannan varit för smat för Tor; att, om och angfartyget För två dygn tidigare skulle hafva inträffat utanför Nikolaislad, öfvervinnerliga hinder af is likväl redan då hade omöjliggjort fastygets inlöpande i hemman; att det icke varit bolagets skyldighet att öfver isen frambefordra tasten från förtyget in i hämmen, något som dessutom varit förenadt med synnerlig risk, utan hade detta, enär lästegarene voro skyldiga emottaga godset vid fartygets sida, 120
ålegat Handlanden Gårdström och hans medparter; samt att angfartyget Tor i följd af is kunnat inkomma hvarken till Kaskö eller Rauno, från hvilken nästberörde ort lastens befordrande till Nikolaistad icke hade blifvit synnerligen villigare än från Åbo. Enär härtill komme att fartygets befälhafvare uti samtliga i Rettin öfvergodset utfärdade konnassamenter med å dem påstämplade klausuter förbehållit sig rätt, icke allenast att i hvilken ordnings följd som helst anlöpa andra hannar anNikolaistad, genom hvilket förbehålls godkännande af aflastarene, de der vore fastegarenes ombud å inlästningsarten, vid traktslutets ingående parterne emellan derom möjligen träffad annan öfverenskommelse upphäfts, utan och att i händelse förtyget hindrades af i från att uppna sin bestämmelsport eller om befälhafvaren på grund af erhållna underrättelser om införhållandena å destinationsorten ansåge det vara resk underkastadt att anlöpa nämnde hamn eller efter ankomsten det af fara föratt infrysa funne del nödvändigt att afbry ta lössningen och utgå ur hämmen för af randarenes eller lastegarenes räkning och risk, emot ersättning af fulltrakt, upplössa hela eller återstoden af lasten i närmaste hann, hvilken utan föra för ishinder kunde anlöpas, har bolaget, helst dessutom både förtyg och last försäkrats under vilkor att isförening icke finge ega rum, påstått käromålets förkastande. I anledning af svaromålet hafva Handlanden Gårdström och hans medparter anmärkt, bland annat, att det uti ofvannämnda konnässementer med derå påstämplade klausaler gjorda förbehåll om rätt för angfartyget Tors befälhafvare att i hvilken ordning som helst anlöpa andra hamnar än Nikolaistad jemte öfriga i klansulen förutsedda hinder för sockerlastens införande till Nikolaistad saknade att betydelse, enär Handlanden Gårdström och hans medparter icke godkänt nyssnämnda förbehåll och vilkor, utan först långt efter Tors afgång från Stellin fått emottaga sagda konnässementer. sedan vittnesförhör i målet egt rum samt Hamnkaptenen Oskar Wilhelm Andsten och tillförordnade Narigationsskoleförestånda22
ren, Sjökaptenen Adam Edvard Konstantin Bergman, hvilka jemte Sjökaptenen Julius Hjelt i egenskap af sakkunnige i sjösältsmål vid sakens behandling närvarit, afgifvit skriftligt yttrande i målet, har Rådstufvurätten, hvarest parterne ömsesides gjort anspråk på godtgörelse för sina umgälder i saken, medelst utslag den 16. Januari 1899. funnit att Finska angfartygs ock tiebolagets ängfartyg Tor, som af rederut uppgifvits vara i medlet af November månad år 1897. klart att i staden Stettin emottaga last till Finland och under sådan förutsätt ning af Handlanden Gårdström och hans medparter befraktats för ett parti socker till Nikolaistad, men likväl först den 20. i samma månad blifvit färdigt att inlasta Handlanden Gårdströms och hans med parters gods, på grund deraf så mycket helfre bort, enligt Handlanden Gårdströms och hans medparters i anseende till den sena årstiden derom uttryckligen gjorda för behåll, hvilket bolaget enligt den i saken framstälda utredning måste anses hafva god känt, utan anlöpande af andra orter gå till nästnämnde stad såsom första anlöpnings hamn för att om möjligt ännu hinna det frambefordra lasten innan ishinder uppstode, men att förtyget dock, utan Handlanden Gärdströms och hans medparters vetskap och samtycke eller något för dem eljes bindande skäl eller medgifvande af annan, inlupit och uppehållit sig i Hango stad och i Räfsö hanen samt, då under de två dygn, hvarmed ankomsten till Mikolaistad härigenom obehörigen fördröjts, dess hamn blifvit isbelagd, derifrån återvändt och upplagt godset i Åbo; i anseende hvartill och som Handlanden Gård ström och hans medparter i följd af säbeskaffadt felaktigt fullgörande af traktaftalet tillskyndats kostnader för sockrets framskaffande från Åbo till Nikolaistad, hvilka kostnaders belopp bolaget icke gittat sätta i fråga, Rådstufvurätten ålagt Finska angfartygs aktiebolaget att ersätta Handlanden Gårdström och hans medparter omordade utgifter och i sådant afseende emot qvitton genast utbetala åt Handlanden Gårdström tretu sen fyrahundra fjorton mark fjorton penne, åt Handlanden Wallén femhundra 192
sjuttiotre mark trettiofem penni, åt Handlanden Lahtinen sjuhundra tjugusex mark nio penni, åt Handlanden Laurell ettusen sexhundra femtionio mark fyratiofyra penni, åt Handlanden Asplund ettusen etthundra åtta mark nittiotvå penni samt åt Handelshuset Carl Finnilä ettusen sjuhundra åtta mark fyratiosju penni med fem procents år lig ränta å dessa belopp från den 26. Maj 1898. till dess full liqvid skedde; hvarjemte bolaget känts skyldigt att med ettusen mohundra femtio mark hålla Handlanden Gårdström och hans medparter skadeslös. för deras rättegångsummgälder i saken samt att i arvoden till ofvanbemälde sakkenni ge utgifva, åt Hamnkaptenen Andstén och Kaptenen Bergman, hvardera, sextioen mark samt åt Kaptenen Hjelt tolf mark. Hofrätten, under hvars pröfning Handlanson Gärdström och hans medparter samt Finska angfartys aktiebolaget i vadeväg dragit målet, de förstbemälde såvidt angick rättegångskostnaden, har genom dom af den 13. Juni 1899. faststält Rådstufverättens utslag. Uti Hofrättens dom har Finska ängfär 23 tygs aktiebolaget i underdänighet sökt ändring medelst ingifven deduktion, som Handlanden Gårdström och hans medparter bemött. Hvad sålunda förelupit samt handlingarna i målet vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande och sin ner Finska ängfartys aktiebolaget icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrattens ofvanberörda dom, vid hvilken förty kommer att bero, jemte det bolaget ålägges att ersätta Handlanden Gårdström och hans medparter deras härstädes hafde kostna der i målet med åttatio mark. Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länder. Hans Kejserliga Majestäts Högadaren, Dess Senat för Finland: S. W. Klangberg Oscar Ljling G Gällegenskild August bilvensk. skallpeskild August Lillvensk Michael Pogvalin
Den 3. Mars 1900. I Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senats för Finland dom uti ett rå nedsatt reversionskilling, från Åbo Hofrätt inkommet mål emellan svenske undersåten Handlanden Carl G. Strauss, från staden Stockholm i krnungariket Sverige, sökunde, och Handlanden Johan Robert Hartzell, från Åbo stad, uteblifven svarande, angående fordran: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitie Departement, i Helsingfors, den 3. Mars 1900. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet Tig föredragas och af dem inhemtat följande: Sedan i Handlanden Strälls namn den 22. November 1895. å tullkommaren i Åbo stad till förfullning anmälts nittiotre med ängfartyg från utlandet till sagde stad inkomna tunnor, innehållande, enligt anteckning i angifningsinlagan å godvet, bressling, så har, efter verkstäld undersökning af varandensamma tagits i beslag och tullkommaren vid Rådstufvurätten i Åbo stad af den t af N. H. B. D. C. R. I. 24 No 259. Såg. 248. R. D. 1898.