Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
runkoja välikirjassa tarkemmin määrätyillä ehdoilla yhden markan hinnasta juoksumetriltä ja että hän olikin tämän sopimuksen perusteella hankkinut kaikkiaan 1273 juoksumetriä sovittua puutavaraa, mutta koska Pirilälle oli siitä maksettu ainoastaan 10919 markkaa 19 penniä, vaikka välipuheen mukainen hinta tuosta puumäärästä, mikä oli vastaanotettukin, li 12713 markkaa, on Iisakki Frilä vaatinut Ylihallitusta velvoitettavaksi hänelle suorittamaan hinnanerotus 1793 markkaa 81 penniä korkoineen, siitä vähentämällä kolmestakymmenestäkahdeksasta huonosti veistetystä kahdeksan metrin pituisesta hirrestä viiden pennin jälkeen metriltä viisitoista markkaa kaksikymmentä penniä, minkä ohessa Pirilä on anonut korvausta oikeudenkäyntekuluistaan Kanteeseen on Ylihallituksen puolesta vastattu, että mainitun välipuheen mukaan, jonka sanotun radan Osastoinsinööri Julius ASipi oli tehnyt, piti hirsien olla suoria, täyttää kaksikymmentä sentimetriä latvasta ja olla vähintäin kuuden metrin pituisia kuitenkin siten, että ainoastaan kymmenen prosent. tia sai olla juuri tuon mitan täyttäviä, jonka ohessa kultakin juoksumetriltä oli pidätettävä kolmekymmentäviisi penniä sovitusta hinnasta kunnes hankinta oli loppuun. suoritettu, mikä oli tapahtuva Maaliskuun 1 päivään 1910. Iisakki Pirilän ja hänen kanssaan yhdentoista muun talollisen hankkimasta puumäärästä, 1753 hirrestä, joista oli kertynyt 13863, 5 juoksumetriä, oli kuitenkin ainoastaan 7525 juoksumetriä ollut hankinnan mukaisia, mutta oli Osastoinsinööri Sipi vastaanottanut loputkin, jotka osittain eivät kuuluneet hankintaan kuten junttapaalut, osittaen olivat vajamittaisia tahi vääriä, sovitusta alennetusta hinnasta, jonka suuruus koko puumäärään nähden oli ollut 931
laskettava sen mukaan paljonko alamittaisia oli ollut joukossa. Senvuoksi ja kun Pirilä samoin kuin muutkin hankkijat olivat tähän suostuen saaneet maksuna vastaanottaa yhteenja 121 markkaa 40 penniä ja Ylihallitus muuten, koskei hankintaa ottu välipuheen mukaisesti täytetty, olisi ollut oikeutettu pidättämään hankittujen mitan täyttävien hinnasta 35 penniä kappaleelta eli 2632 markkaa 75 penniä, Ylihallituksen puolesta on anottu kannetta kyljättäväksi. Sittenkuin Insinööri Sipiä oli asiassa kuulustettu, on Kihlakunnanoikeus Syyskuun 8 päivänä 1911 julistanut asiaan päätöksen ja mainitsemillaan perusteilla velvoittanut Ylihallituksen Iisakki Pirilälle suorittamaan tämän hankkimista puutavaroista kaikkiaan 12542 markkaa 75 penniä, siitä vähentämällä kolmestakymmenestäkahdeksasta kahdeksan metrin pituisesta liian paksusta ja huonosti veistetystä takista viiden pennin mukaan metriltä viisitoista markkaa kaksikymmentä penniä sekä Iisakki Pirilän saamiseen tunnustamat kymmenen. tuhatta yhdeksänsataa yhdeksäntoista markkaa yhdeksäntoista penniä eli siis kuittia vastaan hänelle maksamaan tuhat kuusisataakahdeksan markkaa kolmekymmentäkuusi penniä sekä kahdellasadalla markalla. jalkitsemaan Iisakki Pirilän oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Ylihalletus vetoamalla oli saattanut jutun, on Lokakuun 29 päivänä 1912 antamallaan tuomiolla lausunut selville käyneen, että Iisakki Pirilä, joka hankintasopimuksella Tammikuun 12 päivältä 1910 oli sitoutunut Seinäjoen - Kristiinankaupungin- Kaskisten radan tarpeeksi Ilmajoen asemalle hankkimaan tuhannesta viidestäsadasta kahteentuhanteen suoraa ja veistettyä ainakin kuuden metrin pituista ja latvasta kaksikymmentä sentimetriä paksua 932
hirsipuuta yhden markan hinnasta juoksumetriltä, oli Ylihallituksen myönnytyksen mukaan määräpaikkaan hankkinut yhteensä tuhat seitsemänsataa viisikymmentäkolme tukkipuuta; mutta koska Iisakki Pirilä, vaikka hän oli saanut tieden, että tähän määrään sisältyi sellaisiakin puita, joita ei väärinä ja vajamittaisina hyväksyttäisi hankintaan kuuluviksi, siitä huolimatta oli luovuttanut kaikki hankkimansa puut radan tarpeeksi; senvuoksi ja kun. Pirilä, joka oli myöntänyt maksuna puista saaneensa kymmenen. tuhatta yhdeksänsataa yhdelsäntoista markkaa yhdeksäntoista penniä, ei llut voinut näyttää, että hankittuun määrään olisi sisältynyt enemmän kuin Ylihallituksen myöntämät yhdeksänsataa kolmekymmentä kappaletta eli seitsemäntuhatta viisisataa kaksikymmentäviisi juoksumetriä hankintasopimuksen mukaista puuta, eikä myöskään että hänelle jälelläolevasta puumäärästä olisi sitouduttu maksamaan enemmän kuin mitä hän oli niitten osalle saamastaan maksuista vastaanottanut Hovioikeus on, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljännyt Iisakki Pirilän kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Iisakki Pirilä anonut muutosta perustelmalla, johon Ylihalletus on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutki nut tämän jutun ja katsoo, ettei Iisakki Pirilä ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Alfred Luksiala H Annberg Alfred Luksiala H Annberg A. W. Lillnunmaa. Sameli Kaski. A. J. Rummala Sameli Koski. Uno Strömsten 933
Syyskuun 7 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin, tuomio nostorahalla Keisaris lisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa korvausjutussa, jossa Kauppias Ivan Antonovitseh Antonoff, Uudenkirkon pitäjän Kanneljärven kylästä, on hakijana sekä Terijoen pitäjän Terijoen kylässä asuva Kauppias Michael Petrovitsch Petroff tulematta jääneenä vastaa jana: Annettu Oikeusosastos sa Syyskuun 7 päivänä 1915 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Kauppias Antonoffille toimitetun haastien nojalla on Kauppias Petroff Uudenkirken pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että hän ynnä Talollinen Seliverst Petroff olivat Maaliskuun 10 päivänä 1904 antaneet Kauppias Antonoffille 300 ruplan suuruisen, seuranneen Syyskuun 10 päivänä lunastettavan vekselin, Säsnä: F. S. B. t. K.t. - S. K: C. S. 934 No 1667. Pag. 101. R. D. 1913.
jonka sisällyksestä Kauppias Petroff sittemmin oli suorittanut Kauppias Antonoffille neljässä erässa yhteensä 180 ruplaa. Kuittaamatta näitä maksuja puheenalaiseen vekseliin, oli Kauppias Antonoff Elokuun 18 päivänä 1909 siirtänyt samaisen vekselin Talolliselle Michris Petroffille, jonka kanteesta asianomainen veräläinen velastioikeus sitten oli päätöksellä Syyskuun 27 päivältä samana vuonna velvoittanut, muun muassa, Kauppias Petroffen suorittamaan Michail Petroffille vekselin sisällyksen kokonaisuudessaan; ja on Kauppias Petroff sen vuoksi vaatinut, että Kauppias Antonoff velvoitettaisiin suorittamaan Kauppias. Pehröft ille takaisin ylläsanotut 180 ruplaa korkoineen kuin myös korvaamaan Kauppias Petroffen oikeudenkäyntikulut. Kauppias Antonoffin kiellettyä saaneensa Kauppias Petroffilta mitään maksua kysymyksessä olevaa vekseliä vastaan sekä sentähden vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus Huhtikuun 28 päivänä 1911 julistamallaan päätöksellä, katsoen Kauppias Petroffin toteennäyttäneen kanteensa perustecksi esiintuomansa asianhaarat, velvoittanut Kauppias Antonoffen suorittamaan Kauppias Petroffille takaisin tältä kantamansa sata kahdeksankymmentä ruplaa, joko venäjän rahassa tahi maksuaika. na käyvän kurssin mukaan suomen rahassa, viiden prosentin vuotuisine korkoineen oikeudenkäynnin alusta Marraskuun 8 päivästä 1910 kuin myös sadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Kauppias Petroffin oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppias Antonoff oli vetoamalla saattanut jutun, on Maaliskuun 13 päivänä 1913 antamallaan tuomiella jättänyt asian Kihlakunnano keuden päätöksen varaan sekä vel035
voittanut Kauppias Antonoffin suorittamaan Kauppias Petroffille maksut, yksitoista markkaa kolmekymmentä penniä, hänen kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota. Hovioikeuden tuomioon on Kauppias Antonoff anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Kauppias Antonoff ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tatä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: tellis Leanpoiki H Annberg tellis Leanpoiki H Annberg K. Auer. Samuli Korki. K. Auer. Samuli Korki. Oriianbika Den 7. September 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatta sovisionsskillingar, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål emellan Bankdirektören Hjalmar Grönblom från Tammerfors stad samt i Lampis socken bosatte Gödsegaren Alfred Kordelin å ömse sidor sökande men hvardera uteblifne svarande. angående återköp af aktier. Gifven uti Justitidapartementet den 7. September 1915. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Efter Godsegaren Fordelin ägangen stämning har Bankdirektören Grönblom vid Häradsrätten i Lampis och Koskis socknars tingslag anfört att han den 6 Juli 1907 af Godsegaren Nordelin tillhandlat sig 3500. aktier i Osakeyhtiö Suomen Tiekootehdas Aktiebolag benämnda aktiebolag för ett pris, efter 20 mark för aktie af sammanlagdt 7/1000 Och: F. A. B. et. R.t. S. K. 136 No 1668 Pag 211. R. D. 1912.
mark samt att Kordelin därvid förbundit sig att af Grönblom vid anfordran för samma pris återköpa sagda aktier. Nu som Godsegaren Kordelin omellertid, ehuru därtill uppfordrad, vägrat att fullgöra sitt nämnda åtagande, har Bankdirektoren Grönblom yrkat Kordelins förpliktande att, emot erhållande af brefven å berörda aflier, till Grönblom utbetala 70.000. mark jämte ränta därå I målet hörd, har Godsegaren Kordelin emotsett käromålets förkastande. Häradsrätten, hvarest parterne ömsesides anhållit om ersättning för sina rättegångskostnader, har medels den 14. December 1907 afkunnadt utslag förklarat det visserligen hafva styrkts att Godsegaren Kordelin, efter det han den 6 Juli 1907. till Bankdirektören Grönblom försålt ifrågakomna aktier för ett pris af inalles 700000 mark, någon dag i Februari månad år 1909 vid sammanträffande med Bankdirektören Grönblom, i anledning af dennes därvid framfastade fråga, huruvida icke Kordelin vid omförmälda ortichöp lofvat att vid anfordran af Grönblom för samma pris återköpa nämnda aktier, besvärat den na fråga jakande; dock som ett dylikt löfte äfven om detsamma vid köpetillfället afgifvits, icke kunde anses innefatta en lagligen hindande förpliktelse för Godsegaren Kordelin att återköpa ifrågavarande artier samt något villkor om sådant återköp hvarken intagits uti den vid ofvanberörda köpslut parterne emellan upprättade skriftliga köpeafhandlingen eller annerledes visats hafva köpslutet öfverenskommits, fördenskull har Häradsrätten förkastat käromålet samt ålagt Bankdirektören Grönblom att med niohundra mark godtgöra gods egaren Fordelin dennes umgälder å rättegången. lofrätten, under hvars pröfning 937
Bankdirektören Grönblom i vadevägdragit målet, har genom den 28. Juni 1912 gifven dom låtit vid Häradsrättens utslag bero i öfrigt, utom att Bankdirektoren Grönblom i anseende till sakens beskaffenhet befriades från skyldigheten att till godsegaren Nordelin utgifva den Kordelin af Häradsrätten tilldömda rättegångskostnadsersättningen, niohundra mark. Vid denna utgång af saken förkastades Gödsegaren Fordelius i Hofrätten gjorda anhållan om ersättning för hans vid svarande talans bevakande derstädes hafda kostnader. Uti Hofrättens dom hafva Bankdirektoren Grönblom och Godsegaren Kordelin anhållit om ändring. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner parterne icke å någondera sidan hafva anfört skäl till ändring uti Hofrättens dom, vid hvilken förty skall förblifva. Ort alle, som vederbör, till efterrättelse Asian Schauman länder. Kejserliga Senaten för Finland: tilia Isarikoski B Anneberg tilia Isarikoski B Anneberg K. Auer. Samuli Koski. K. Auer. Samuli Koski. 938
Den 9 September 1915 Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisions skilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål, angående häfvande af köp, emellan Apolekaren Frans Eskil Siljter, från Åbo stad, sökande samt Vicehäradshöfdingen Alfred Holmström och Handlanden Axel Wiklund, bägge jämväl från Åbo, i egenskap af sysslomän uti aflidne Snickaremästaren Johan Alexius Hyrskys till hon039 kurs upplåtna bo, svarande. Gifven uti Justitudepartementet den 9 September 1915 Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt numera är i fråga, inhämtal följande: Sedan Johan Alexius Hysky lifstiden genom ett den 21 Mars 1903 uprättadt kontrakt erhållet besittnings rätten på femtio år till ett 42 heter långt och 7/28 mer bredt tomtområde å Kuikkula hemmans mark i NumJärv. F. T. A. L. B.1. - 1. R. Bl. A. D. No 1677 Pag: 26 R. D. 1915.
mis by och St. Karins socken, emot viast årligt arrende, hade Hyrsky medels köpebref af den 3 April 1908 åtet potekaren Litzler öfverlåtit detta om rade jämte alla därå befintliga bygg nader nämligen ett boningshus, en sinekeriverkstad, on uthuslänga, en tvåttsluga och ett hönshus emot en öfverenskommen köpeskilling af 1400 mark, hvaraf 4000 mark kvitterats såsom vid köpet erlagda och återstående 1000 mark skul le likvideras sålunda, att Silcker åtog sig att ansvara för betalningen af ett utaf Turun Tuomalainen Säästöpankki åt Kyrsky emot skuldsedel af den 15 April 1905 beviljadt lån å 1000 mark jemte därå utfäst sex procents årlig ränta, till säkerhet för hvilket lån inteckning blifvit fastställd uti omförmälda ären derätt och byggnader. Sedermera hade Vicehäradshöfdingen Holmström i sin förberörda egenskap vid Rådstufvurätten i Åbo yrkat att, emedan Protekaren Lityter icke, på sätt i ofvannämnda köpebref aftalats, öfvertaget om ordade lån å 1000 mark och Pirun Suomalainen Säästöpankki förty i Johan Alaius Kyrskys konkurs bevakat och fått sig ur konkursboet tilldömdt sagda lån med sex procents ränta från den 1 Januari 1909, Tilpler måtte förpliktas att till konkursmassan utbetala den i förestående mål to resterande köpeskillingen jämte ränta. Sedan Apotekaren Pitelä motsagt käromålet, hade Rådstufvurätten genom den 20 Juni 1910 afkunnadt utslag på upptagna skäl ålagt Dekter att på grund af förenämnda köpeaftal emot omhänderfående, af originala skuldsedeln kvitterad till Vicehäradshöfdingen Holmström utgifva 1000 mark jämte sex procents årlig ränta därå från den 1 Janua i 1909 samt att med 140 mark ersatta Holmström hans umgälder i målet; och hade Hofrätten, hvarest Apotekaren Lityler ohl ändring i Rådstufvurättens utslag. medels dom den 16 Maj 1911 fastställt sagda utslag i öfrigt utom att, enär i frågavarande arrenderätt och byggnader blifvit den 6 Juni 1910 å offentlig exekutiv auktion försålda, Detater berättigats att från hvad han sålunda blifvit ålagd 910
att utgifva, i laga ordning afdraga det belopp, som han behörigen ådagalade att af auktionsskillingen för arrende rätten och byggnaderna å förenämnda skuldsedels innehåll utfallit Uti nu förevarande mål har Apotekaren Pitzler, efter stämning å Vicehäradshöfdingen Holmström och Handlanden Wiklund, i deras ofvannämnda, egenskap, vid Rådstufvurällen i Alo anfört, att Ditoler vid det emellan honom och Johan Alexius Hyrsky den 3 April 1908 ingångna köpet blifvit af Hysky beviken i så måt tö att det jordområde, hvarå de i köpe brefvet uppräknade byggnaderna voro uppförda och hvilket jordomräde jämte byggnaderna åt Pitzter föryttrats, icke i den helhet blifvit genom arren dekontraktet af den 21 Mars 1903 åt Hyrsky upplåtet, utan hade en del af detsamma innehafts af Hyrsby på grund af muntligt aftal med ega ren af Kuikkula hemman; och ehu ruväl Vicehäradshöfdingen Holmström, som genom ett den 9 December 1909. rättadt kontrakt åt Johan Alcius Hyrs hys konkursmassa förvärfvat besittnings rätten till den af Hyrsky på grund af muntligt aftal innehafda marken, därefter ställt detta kontrakt till Apo tikaren Detglers förfogande, hade October dock icke ansett sig kunna öfverlaga detsamma, enär jordegaren däri betingat sig för marken ett årligt arren de af 55 mark. I anseende härtill har Aptekaren Ditoter yrkat, att omför mälda den 3 April 1908 ingångna köp måtte förklaras ogiltigt och böra återgå samt att, enär December ej allenast vid köpslutet åt Johan Alexius Hyrsky erlagt 4000 mark utan och på grund af Hofrättens ofvanbeskrifna dom till Stadsfogekontoret i Åbo den 27. September 1911 nödgats inbetala i kapital, räntar och rättegångskostnadser sättning 4412 mark 78 penni, Hyrskys konkursmassa blefve ålagd att till Dityter återbära inalles 8412 mark 95 penni med sex procents årlig ränta. å 4000 mark från dagen för köpet den 3 April 1908 och å återstoden från 941
den 27. September 1911. Sedan Vicehäradshöfdingen Holmström och Handlanden Wiklund mot sagt käromålet samt målet haft den omgång handlingarna däri utvisa, har Rådstufvurätten, där parterne ömsesides framställt anspråk på ersättning för rättegångskostnaden, medels den 5 i November ber 1913 afsagdt utslag på däri anförda, skäl förkastat. Apotekaren Ditoters i målet utförda talan samt ålagt honom att med etthundrafemtio mark godtgöro Vicehäradshöfdingen Holmström och Handlanden Wiklund deras i målet vid Rädstufvurätten hafda umgälder Hofrätten, under hvars pröfning Apotikaren Detater i väderäg dragit må let, har medels dom den 14 December 1914, enär ifrågavarande köp ingålls af Johan Alexius Hyrsky själf i lifs tiden och förvaltningen af hans kon kursbo förty icke gåge förpliktelse att ansvara för Hyrskys åtgöranden vid berörda köp, och då Apotekaren D;tg. lers i saken gjorda ersättningsanspråk942 icke berakats i Hyrskys konkurs, låtit bero vid det slut, hvarvid Rådstufvurätten i saken stannat samt ålagt. Ditoler all med sextiofem mark ersätta Vid häradshöfdingen Holmström och Handlanden Wiklund desses för saken i Hofrätten hafdu kostnader Uti Hofrättens dom har Apoteka ren Litsler anhållit om ändring medels deduktion, den till Häradshöfdingen Holmström och Handlanden Kiklund bemött Kejserliga Senaten har tagit målet öfvervägande; och finner Apotekaren Titz för icke hafva anfört skäl till ändring Hofrättens dom, vid hvilken alltså håll förblifva; och ålägges i protekaren Dito ler att med etthundra mark ersätta benat la konkursbo dess för målet härstädes hafda kostnader. Det alle, som vederbör, till eflerrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland. 1mo Saanikki Alred Luksiala. tina Saanbud. Alredduksiala. R. Annberg Samuli Koski. A. J. Huuttola Allan Dahlbeck
Den 9. September 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett utan erlagda afgifter från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommit sovisionsmål, emellan Torparedottern Anna Stina Häggblomfrån Råtnäs by i Nerpes socken i egenskap af fordringsigare i aflidne Sytningsmannen Karl Karlsson Grandells, från Stobacka by i sagda socken, till konkurs upplåtna bo, sökande och bemälde aflidnes son Bonden Karl Oskar Karlsson Granfelt, från samma socken, uteblifven svarande, angående urarfvågörelse. gifven i Justitiedepartementet den 9. September 1915. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Sedan Karl Karlsson Granell aflidit den 22 November 1912 och beuppteckning efter honom verkställts den 2 December samma år därvid tillgångarna i boet uppskatOfver: Wit - J. P - R. H - KetSS 4 943 No 1691. Pag. 79. R. S. 1915.
tats till 1342 mark 22 penni och boets skulder upptagits till 327 mark 75 penni, har Karl Oskar Gransell uti en den 4 November 1915 till Häradsrätten i Taipis, Korsnäs och Öfvermark socknars tingslag ingifven skrift anhållit att, enär förut okänd gäld efter Karl Karlsson Grändell dåmera yppats, få med åtnjutande af urarfvaförmån efter Karl Karlsson Grändell upplåta dennes kvarlåtenskap till konkurs. Å den med anledning häraf utsätta inställelsadagen den 20. Mars 1914 har Anna Alina Häggblom, jämte det hon bevakat på grund af sagda Häradsrätts den 1 November 1915 afkunnade två särskilda utslag. barnaunderhållsbidrag 1500 mark och rättegångskostnadsättning 75 mark äfvensom arbetsliga 275 mark och rättegångskostnadsersättning 15 mark, beträffande Karl Oskar Grandells anhållan om urarfvåförmån anmärkt. att ofvannämnda af henne bevakade fordringar varit Karl Karlsson Grandells rättsinnehafvare bekanta, arbetslegan redan vid bouppteckningen efter Karl Karlsson Grandell och anspråket å barnaunderhållsbidrag från den 2 April 1913, då Häradsrätten första gången handlagt det mål angående utbekommande af sådant bidrag Anna Alina Häggblom väckt mot nämnda rättsinnehafvare; att Karl Oskar Grändell sålunda icke inom laga tid ingifvit ifrågavarande ansökan, att Karl Oskar Grändell, oaktadt Anna Stina Häggbloms ofvan omförmälda fordrings anspråk varit honom bekanta validerat boet och guldit särskilda den aflidnes skulder; äfvensom att Karl Oskar Gransell därjämte vid bouppteckningen efter Karl Karlsson Grändell förfarit oredligt i så måtto, att han icke uppgifvit den fe ran å 950 mark den aflidne hos honom haft och med boets medel guldit en ved å 250 mark, som utgjort hans egen skuld; och har Anna Stina Häggblom förty 914
motsagt Karl Oskar Grandells anhållan om urarfvoförmån Häradsrätten har den 11 November 1914 afkunnat dom i målet; och jämte det de af Anna Stina Häggblom bevakade fordringarna fastställts till betalning ur konkussböds tillgångar har Häradsrätten, enär de fordringsbelopp, Anna Alina Häggblom i konkursen bevakat till sin stock icke kunnat vara kända innan de af henne väckta rättegångarna befordrats till laga slut och Karl Oskar Grandells ansökan om urarfvarförmån ingifvits till Härads rätten inom den i Kejserliga förordningen af den 9 November 1868 ombland annat, urarfvägörelse stadgade tid, tillerkänt Karl Oskar Grandell sådan förmån. Hofrätten, under hvars pröfning tuna Stina Häggblom i vadeväg dragit målet, har medels dom den 12 Februari 1915 låtit vid Häradsrättens dom i öfrigt bero, utom att, enär utredt blifvit att förenämnla Anna Alina Häggblom tillkommande arbetsliga anmälts redan vid bouppteckningen efter Karl Karlsson Grändell den urarfvarförmån, som genom Häradsrättens dom tillerkänts Karl Oskar Grandell, af Hofrätten förklarats icke omsatta det Anna ttina Häggblom i nästberörda afseende tilldömda beloppet tvåhundra sjuttiofem mark jämte den henne i sammanhang därmed tillagda rättegångskostnadsättning femton mark Uti Hovartens dom har Anna flina Häggblom sökt ändring Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande, och alldenstund det Anna Alina Hagblom tilldömda barnuppfostringsbidraget utgör sådangäld, som icke kan anses hafva varit Karl Oskar Grandell bekantinnan den 1 November 1913, då densamma uti en af Anna Stina Häggblom emot Karl Karlsson Grändells rättsinnehafvare utförd rättegång af Häradsrätten genom 345
utslag till beloppet fastställts fördenskull och då Karl Oskar Grandell inom den i 6 SS af ofvannämnda förordning föreskrifna tid af trettiodagar efter sistsagde dag inlämnat ansökning om urärfvägörelse efter Karl Karlsson Grandell samt utredning icke fördragts därom, att Karl Oskar Grandell på annan grund gått förlustig sin rätt att varda frikallad från skyldigheten att med sin egendom betala Karl Karlsson Grandells gäld, finner Kejserliga Senaten Anna, Alina Hägg blom icke hafva anfört skäl till ändring i det slut, hvari Hofrätten i saken spannat och hvarvid förty kommer att bero. Det alla som vederbör, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland. Walter Andersson. Johannes Pesonen. Walter Andersson. Johannes Pesonen. Walter Andersson. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer Syyskuun 13 päivänä 1915 Keisarillisen Suomen Senaatin luomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa saatavan vahvistamista koskevassa jutussa jossa Palstatilallinen Abraham Mäkelä, Ähtärin pitäjän Niemisveden kylästä, on hakijana sekä Hämeenlinnan kaupungissa asuva Talollinen Wilhelm Kilpiälä, omasta puolestaan ja vaimonsa Iida Ulriika Kilpiälän edusmiehenä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Syyskuun 13 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti en itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Vilhelm ja Iida Ulrika Kilpiölälle toimitetun, haasteen nojalla on Abraham Mäkelä Ähtärin ja Virtain pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että kun hän, jolla jo vuonna 1908 oli ollut talonkauppa tekeillä SaLäsnä: F. S. A. L. B.t - A. R.S. K. Olof H. 946 No 1708 Pag 89 R. D. 1913.