Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
1874. till den 2. påföljande Maj för den art af sinnessjukdom, som benämnes mania periodieä; och emedan Honki vakuutusosakeyhtiö Pennia Lillörsäkningsaktiebolag, i händelse nu nämnda om ständighet varit vid pröfningen af "Hållbergs försäkringsansökan för bola get bekant, icke hade på de beträffan de ifrågavarande försäkring faststälda vanliga vilkoren antagit honom till försäkring i bolaget, utan genom en särskild klausut i försäknings brohet Fritagit sig från ersättningskyldighet för den händelse att Hällberg under sinnesförvinning skulle begä sjölfmera eller ådraga sin invälidet samt Hillberg sålunda i en punkt af ofgörande betydelse för försäkningensk stånd undanhållit belaget sannings enliga urgifter, under hvilket förhållande Försäkrinen jämlikt 1 SS: af de allmänna försäkringsvilkoren vore ogiltia ty här bolaget emotsett käromålets förkastande Rådstufvurätten har medels den 26. Oktober 17/908. afkunnadt utslag i saken sig utlåtit och funnit utredt vara att Mediainelirentiåten Hallberg, å hvars lifHenkivakuutusosakeyhtiö Pennia Lifför säkringsaktiebolag medelst försäkrings bref af den 1. Maj 1906 Förräkrat femförtusen mark under de vilkor, som funnes å försäkrings brefvet upptagna, den 7 December 1907 under påkommen nimisförvisning afhändt sig lifvet samt lt Redovirelicintraten Hallberg vid aflämnandet af de uppgifter hvilka i derne af vår å särskilda frågor i enlighet med utfärdade formulär varit i och för Försäkringen af belaget påbjudna och bland hvilka förekom mit en, om försäkringstagaren behandlats å sjukhus sanatorerne, brunneller badort, för hvilken sjukedom samt när och hvar, äfvensom en annan hvilka låkare försäkringstagaren anli tal och af hvilken orsak, besvärat den förra nekande och den senare medt orden 2:a Heikel vid tyans för 3/32 år sedan, oaktadt Nedieinekseen tillten Halttberg, enligt hvad som utvalts, emellan den 15 April och den 206
2. Maj 1874. varit intagen i sjukhuset i Mustasaari socken för en sjukdom som i sjukhusets jöarnal betecknats med dagnösen Maria periodiea; och att Hällberg afgialligen velat förliga nu anförda omständighet, har Medstufvurätten funnit Medicine lidentiaten Hallberg, hvilken dock icke kunnat vara okunnig om att han varit å sjukhus intagen eller att sjukdomen möjligen varit sinnessjukdom, genom undersäfenhet att umgifva sagda om ständighet, som kunnat Söranhola Henkivakuutusosakeyhtiö Anniä Lifförsäkringsaktiebolag att inhämta närmare kännedom om arten af den sjukdom, för hvilken Hiillberg varit i sjukhuset intagen, och hvilken om ständighet äfven måste anses hafva varit af afgörande betydelse för hela get vid pröfningen af Hillbergs anhållan om försäkning, i anlydel del icke hafva lämnat sanningsenliga uppgifter om sig, hvarför och som sålunda en väsentlig förutsättning för försäkringasattalats gitterhet sak rats, Rådstufurätten ansett den beviljade försäkningen i enlighet med klagets stadgar vara ogillia, hvarför ehuru det icke kunde anses vara styrka; Suurakontrakan tilltras i det icke kunde anses vara styrkt underhärtentenkan tillhror i saken utförda talan af Rådstufvurätten förkastats. befrätten, under hvars pröfning Medicindirentioentinteckan laillberg i vaifrån dragit målet har genom den 3 Maj 1911 gifven dem låtit vid Rådstufvurättens utslag beror Uti Hofrättens dom har Moderinelioentinteukan, Stållberg gökt ändring medels deduktion, den Henkivakuntusorakeyhtiö Pennia Lillörsäkringsaktieholvo bemätt. Kejserliga Senaten har tagit målet i övervägande och finner Mediaineliontintenkan Hallberg icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dem vid hvilken allt re kommer att förblifva och skylLiakannes Merkoimiteintiätenkan tullberg att till Henkivakuutusomkyhtiö Kenniä Lillförsäkringsaktiehalax i 207
sällning för dess härstädes i målet hafda umgälder utgifva sjuttio mark Det alle som vederhör, till efterrättel se länder. Kejserliga Senaten för Finland Hein Jaarikoski Alfred Luuksiala. Hein Jaarikoski Alfred Luuksiala. B. Anneberg A. W. Lillbergman Uno Strömsten. Helmikuun 25 päivänä 1915 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, korvausta koskevassa jutussa, jossa Maanviljelijä Heikki Heikkilä, Wintalan pitäjän Wintalan kylästä, on hakijana ja Suomen valtio tulematta jääneenä vastaajana Annettu Oikeusosastossa 25 päivänä Helmikuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedet Suomen valtiolle toimituttaman sa haasteen nojalla on Heikki Heikkilä Lappajärven, Evijärvon, Kortesjärven ja Wintalan pitäjäin käräjiäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että hän sitoutuessaan syksyllä 1907 toiminimi P. U. Strengber gin kanssa tekemällään sopimuksella hankkimaan seuranneeksi kesäksi toiminimelle tukki-sekä paperin ja propsipuita Alholmen nimiseen Pietarsaaren kaupungin läheiLäsnä: A. S. - B. A. - A. R. G. K. K. L. P. 208 No 325. Pag: 207 R. 1911.
syydessä sijaitsevaan lastauspaikkaan tosin oli tiennyt, että valtio syystalvilla vuonna 1907 Alajärven, Wintalan, Lappajärven, Evijärvon ja Ähtävän kuntain pyynnöstä oli ryhtynyt Ähtävän joen perkaukseen, mutta huullut, siitä kun ei oltu mitään erittäin ilmoitettu, perkulistyötä jatkettavan samaan aikaan seuraavana vuonna, ja että hän oli kevään kuluessa 1908 Lappajärven rantamilta ostanut ja uitta mista varten Ähtävän jokia pitkin sen suulle Lappajärven alapuolelle kunnut sekä Touko- ja Kesäkuussa vesistöön laskenut 5000 kuutiometrisyltä paperi ja propsipuita ynnä 2200 viten vielä kestäessä, oli Elokuussa samana vuonna jokisuulla Niskan sillan kohdalla Lappajärven alapuolella jatkanut edellisenä talvena aletettua joenperkäustyötä ja sitä varten patoamalla sulkenut joen, eli vesi padon alapuolella vähentynyt siihen määrään että vittaminen sen kautta oli suuressa määrin viivästynyt ja Heikkappaletta tukkipuita. Kun valtio, kilälle siten tullut vahinkoa sadan miehen työpalkka yhdeltä kuukaudelta, 2 markan 75 pennin mukaan päivältä miestä kohti, 8250 markkaa, neljänkymmenen lisä-vittomiehen palkka kuukauden ajalta 3300 mark kaa, hinta vittaviivytyksen kautta hukkuneista 100 kuutiometrisylestä puita 4000 markkaa, lisäkustannuk set siitä että veden vähyyden takia Kollilan aseman lähellä oli täytynyt nostaa maalle 1000 kuutioniemisyltä propsipuita ja ne junalla kuljettää Pietarsaareen 5500 markkaa, mereen hukkuneista tahi muuten kadonneista 300 kuutiometrisylästä pohsi- ja paperipuuta 12900 markkaa se kä 2000 tukkipuusta 3000 markkaa ynnä lisäkeistannukset jokisuulla mereen jäätyneiden puiden kokoa misesta 3500 markkaa; minkä vuoksi Heikki Heikkilä, viitaten 23 päivänä Heinäkuuta 1902 annetun Vesteikeuslain 4. luvun 7 SS:n säännöksiin, on anonut valtista velvoitettavaksi Heikkilälle korvaamaan tuon vahin209 -
gon ynnä Heikkilän oikeudenkäyntikustannukset Tätä kannetta on valtion puolelta vastustettu; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus on 12 päivänä Maaliskuuta 1910 julistamallaan päätöksellä mainitsemillaan perusteilla hyljännyt kantaan. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Heikki Heikkilä vetoamalla oli saat tanut jutun, on 12 päivänä Toukokuuta 1911 antamassaan tuomiossa katgonut selville käyneen että Suomen valtio vuoden 1907 loppupuolella oli edellämainittujen kuntain puolesta ryhtynyt perkaamaan Lappajärvestä alkavaa ja Pietarsaaren kaupun gin kohdalla mereen laskevaa. Ahtävän jokea, että perkaustyä oli aletettu sanotun joen ylipäässä syystalvella vuonna 1907 ja että työtä oli jatkettu seuraavan vuoden aikana kesän loppupuolella ja syksyllä sekä että tuo joenperkäistyöoli tuottanut haittaa Heikki Heikkin län samaan aikaan toimittamalle lauttaukselle, oiheuttaen ainakin noin 35000 markan vahingon, vaan koska Heikki Heikkilä, joka oli tiennyt valtion alottaneen perkänstyön jo syystäloella vuonna 1907, olisi ollut velvollinen hankkimaan itsellen tarkemman tiedon milloinko tuotatyötä jatkettaisiin ja sen mukaan sovittelemään uittetyönsä, mutta Heikkilä, hankkimatta sanotusta seikasta tietoa, oli ryhtynyt niitti työhönsä ja niinmuodoin itse ollut syypää kysymyksessäolevaan vähin koon, sen vuoksi ja kun Heikkilän kanteensa tueksi mainitsemaa lainkohtaa ei voitu sovelluttaa esilläolevaan tahaukseen, Hovioikeus on jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johon Kihlakunnan oikeus oli jutussa johtunut Hovioikeuden tuomioen on Heikki Heikkilä anonut muutosta Keisarillinen Senaatti en tutki nut tämän jutun ja katsoo ettei Heikki Heikkilä ole esittänyt syytä muut taa Herioikeuden tuomiota, joka siis 210
jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti Alfred Liuksiala. R. Annberg. Alfred Liuksiala. R. Annberg A. W. Lillisluvaara Sameli Koski. A. W. Lillisluvaara Sameli Koski. Valterossarviainen Helmikuun 26 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, talon kaupan purkamista koskevassa jutussa, jossa Maanviljelijä Antti Yrjänäinen ja hänen vaimonsä Berta Yrjänäinen Kauhajoen pitäjästä, ovat hakijoina sekä Poliisylikonstaapeli Juho Nestori Virtunen, Tampereen kaupungista, omasta puolestaan ja vaimonsa Aino Hilma Virtasen edusmiehenä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 26 päivänä Helmikuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä. saanut seuraavat tiedot: Tampereen kaupungin Raastuvan oikeudessa ovat Antti ja Berta Yrjänäinen haasteen nojalla lausuneet, että Juho Nestori ja Aino Hilma Virtanen olivat kauppakirjalla 20 läsnä: A. L. B. t. A. R. S. K. K. S. T. No 327. Pag. 55. R. D. 1911.
päivältä Heinäkuuta 1908 Antti ja Berta Yrjänäiselle myyneet talon ja tontin No 69 sanotun kaupungin kuudennessatoista kaupunginosassa; mutta koskeivät, kuten Antti ja Berta Yrjänäinen sittemmin livat saaneet tietää, Juho Nestori ja Aino Hilma Virtanen omistuneetkaan mainittua tonttia, joka ole Tampereen kaupungin oma ja vuokrattuna Juho Nestori ja Aino Hilma Virtaselle, ovat Antti ja Berta Yrjänäinen vaatineet, että kauppa parettaisiin, minkä ohessa he ovat pyytäneet korvausta oikeuden käyntikuluistaan. Kanteesta kuultuina ovat Juho Nestori ja Aino Hilma Virtunen selittäneet kaupantekotilaisuudessa Antti ja Berta Yrjänäiselle ilmoittaneensa, ettei heillä ollut omistusoikeutta muuhun kuin sanotulla tontilla oleviin rakennuksiin, sekä samassa tilaisuudessa asianomaisten kesken sovitun, että Juho Nestori ja Aino Hilma Virtanen heti kauppahinnan ensimäisen maksuerän saatuaan suorittaisivat tontin lunastuskinnan Tampereen kaupungille. Sittenkun Tampereen kaupungista kotoisin olevaa Asioitsijaa Juho Kaarelaista ja hänen vaimoonja Maria Kaarelaista oli kuultu todistajena jutussa, ovat Antti ja Berta Yrjänäinen vaatineet, että Juho ja Maria Kaarelainen julistettaisiin peräytystodistajiksi, koska Juho Kaarelainen oli välittänyt puheenaolevan talonkaupan ja hänellä siis samoin kuin hänen vaimoltaanken oli hyötyä tahi vahinkoa todistuksistaan odotettavana. Raastuvanoikeus on 18 päivänä Marraskuuta 1908 julistanut päätöksen asiaan; ja samalla kuin Antti ja Berta Yrjänäisen vaatimusettä Juho ja Maria Kaarelainen julistettaisiin peräytystodistajiksi kyljättiin, koskei oltu selvitetty että näillä asian päättymisestä voisi olla hyötyä tahi vahinkoa odotetta212
vänä, on Raastuvanoikeus katsonut näytetyksi, että Antti ja Berta Yrjänäinen ostaessaan Juho Nestori ja Aino Hilma Virtaselta kysymyksessä olevan talon olivat tietäneet että tontti, jolla talo sijaitsi, vielä oli kaupungilta lunastamatta ja että asianosaiset keskenään olivat sopineet siten että Juho Nestori ja Aino Hilma Virtanen, saatuaan Antti ja Berta Yrjänäiseltä kauppahinnan ensimäisen maksuerän, maksaisivat tontin hinnan kaupungille, jonka tähden ja kun kauppa näin ollen oli pidettävä irtaimen omaisuuden kauppana eikä siis se seikka, ettei kaikkia kauppaehtoja oltu kauppakirjaan merkitty, voinut oikeuttaa kaupan purkamista, Raastuvanoikeus on hyljännyt kanteen sekä velvoittanut Antti ja Berta Yrjänäisen suorittamaan Juho Kaarelaiselle vaadituksi korvaukseksi hänen kahdesta käynnestään Raastuvanoikeudessa yhteensä kahdeksan markkaa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Antti ja Berta Yrjänäinen olivat vetoamalla saattaneet jutun, n tuomiollaan 20 päivältä Joulukuuta 1910 vahvistanut Raastuvanoikeuden päätöksen sekä velvoittanut Antti ja Berta Yrjänäisen korvaamaan Juho Nestori Virtasella jutun takia Hovioikeudessa olleet kustannukset viidelläkymmenellä markalla. Hovioikeuden tuomioon ovat Antti ja Berta Yrjänäinen anoneet muutosta perustelmalla, johon Juhe Nestori Virtanen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Antti ja Berta Yrjänäinen le esittäneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomista, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Antti ja Berta Yrjänäinen suorittamaan Juho Nestori Virtaselle, hänellä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi, kuusikymmentäviisi markkaa. Tä213
tä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Alfred Luksiala. R. Amberg. Alfred Luksiala. R. Amberg. A.V. Ollusadara Samuli Koski. A.V. Ollusadara Samuli Koski. Valtero Järviäinen Helmikuun 27 päivänä 1915 "Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisaril lisesta Waasan Hovioikeudes la tullassa, saatavaa koskevassa jutussa, jossa Wiitasaaren pitäjän Haapaniemen kylässä asuva Kauppiaan laski Ida Paananen on hakijana sekä toiminimi Suomen Suotonantajayhdistys, Finska Kreditgifvare föreningen, Tampi reen kaupungista, ja osake yhtiö Moo e Asplund Aktiebolaa Nikolainkaupungista vastaajina: Annettu Oikeus osastossa 27 päivänä Helmikuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellen sä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, vanut seuraavat tiedet: Wiitasaaren pitäjän käräj äkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Suomen Suotananlajan helistyksen puolesta vaadittu, että Ida Paanasen mies, lapaniemen kylästä koleisin oleva Särnä: R.S. A. L. R. B. K. SS. 20pp. No 135. Sim 67 R. D. 1911
Kauppias Antti Paananen velvoitettaisiin Luotenantajayhdistykselle maksamaan kahden eri Moe 8 Asplund Aktiebolagin yhdistykselle siir tämän laskun mukaan 9 päivältä Maaliskuuta 1906 ja 15 päivältä Maaliskuuta 1907 Antti Paanosen 30 päivänä Tammikuuta 1916 ostamista viidestä sä kistä kakua No 134 560 markkaa 8 penniä ja 10 päivänä Tammikuuta 1907 ostamista kahdeksasta säkistä kahvia No 153 ja viidestä säkistä No 153 135 markkaa 30 penniä eli siis yhteensä 1895 markkaa 58 penniä korkeineen, siitä kuitenkin vähennettyä 20 päivänä Kesäkuuta 1907 suoritetut. 485 markkaa 90 penniä Kanteesta kuultuna on Antti Paananen väittänyt, että Ma 6 Asplund Aktiebolagin laskun mukaan 9 päivältä Maaliskuuta 1906 lähettämät viisi säkkiä kahvia ei ollut ottut samaa vaan huonompaa laatua kuin ostatilaisuudessa hänelle esitetty näote minkä vuoksi Antti Paananen oli heti osakeyhtiölle ilmoittanut, ettei hän siitä syystä tahtonut ottaa kahvia vastaan, vaan että hän ole re osakeyhtiön laskuun tallettanut rääseen Suolahden rautativaseman laheisyydessä olevaan makasiiniin delä sitten tuli laskussa 15 päivältä Maaliskuuta 1907 mainittuihin kolmentoista säkkiin kahvia, on Antti Paananen kieltänyt koskaan ostamensa laki edes tilannansakaan niitä ja väittänyt, kahvit saatuansa, heli palauttaneensa ne takaisin osa keyhtiölle ja on Antti Paananen asian näin ollen vaatinut kanteen hylkäämistä. Antti Paanasen oikeudenkäynnin bestäessä kuoltua, on Suomen Luoton antajayhdistyksen puolesta kannetta jolkettu Ida Puunasta vastaan sekä Me i Asplund Aktiebolag, haastatettuaan Ida Paanasen, mies-vainajansa oikeudenomistajana, yhtynyt Suotonan täjäyhdistyksen kyseenalaiseen kan tuiseen. Ida Paanasen yhdyttyä miesainajansa jutussa antamaan 215
vastineeseen, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet oikeuden käyntikulujensa korvausta, 30 päivä nä Syyskuuta 1909. julistamassaan päätöksessä mainitsemillaan perusteilla hyljännyt kanteen sekä ulvoittanut Suomen Luotonantajaykdistyksen ja Moo & Asplund Aktiebolagin yhteisvastuullisesti kolmelläsadalla markalla korva maan Ida Paanasen jutussa kärsimät kulut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Suomen Luotonantajayhdistys ja Mee i Asplund Aktiebolag olivat vettamalla saattaneet jutun, on tuomiossaan 30 päivältä Joulukuula 1910 lausuneet; ja koska Antti Paananen oli myöntänyt Mee i Asplund Aktiebolagilta ostaneensa laskun mukaan 9 päivältä Maaliskuuta 1906 vastaanottamansa viisi säkkiä kahvia eivätkä Antti Paana nen ja hänen kuoltuaan, Ida Siano nen olleet voineet näyttää tien kaksilähetyksen olleen toista laatua kuin nilä Antti Paananen oli tilannut senlähden ja kun oli toteensaalet si, että Antti Paananen myöskin oli slannut laskussa 15 päivältä Maaliskuuta 1907 mainitut osakeyhtiön sanelle lähettämät kolmetoista säksiä kahvia, eivätkä Antti ja Ida Paaranen olleet voineet esittää minkään laista pälevää syytä kieltämiseen ja vastaanottaa sanottua lähtystä Hovioikeus on, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, velvoittanut Ida Paanasen, mies-vainajanra oikeudenomistajana, Suomen Luolen anlajayhdistykselle, jolle Maa & Aspelund Aktiebolag oli saamiseoikeulen sa siirtänyt ja jonka kanteeseen osa keyhtiö oli yhtynyt, suorittamaan vaadetut erät yhteensä tuhat kakdeksansataa yhdeksänkymmentäviisi markkaa viisikymmen täkahdeksan penniä viiden prosentin korolla haastapäivästä, 14 päivästä Syyskuuta 1907, tästa kuitenkin vähennettyä Suomen Luolen216.
antajayhdistyksen lyhennettäviksi myöntämät neljäsataa kahdeksankymmentäviisi markkaa yhdeksänkymmentä penniä; ja on Ida Päänänen velvoitettu kolmal lasadalla markalla korvaamaan Suomen Luotenantajayhdistyksen Kihlakunnanoikeudessa kärsimät kulut. Hovioikeuden luemioen on Ida Paananen anonut muulosta perustilmalla, johon Suomen Luoton antajainyhdistys ja Moo 8 Asplund Aktiebelag evät vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katso, ette Ida Paananen ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiote, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Ida Puonanen suoritti maan yhteisesti Suomen Luoten antajauhdistykselle ja Maa o. työlund Aktiebolagille, niillä tvällä julun vuoksi olleiden hulujen korvaukseksi, kuusikymmentäviisi markkaa. Tätä kaikValters Parviainen ki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti Eric Leonkoski Alfred Liuksiala Eric Svenkoski Alfred Liuksiala A. J. Kullisuvaara Samuli Koski.
No 338. Pag. 157. R. D. 1911. Maaliskuun 1 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa vuokrasaatavaa koskevassa jutussa, jossa Kauppias Aleksander Emil Jokinen, Helsingin kaupungista, on hakijana sekä Osakeyhtiö Hannus, samasta kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 1 päiväna Maaliskuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt asiaan kuuluvat kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Helsingen kaupungin Raastuvanoikeuden istunnossa 1 päivänä Heinäkuuta 1909 on Osakeyhtiön Hannuksen puolesta haasteen nojalla lausuttu, että yhtiön jokaiselle sakkaalle kuului yhtiön omistamassa talossa Not 28 ja 30 Hiivilakadun varrella Helsingissä niin menta tulisijalla varustettua huonetta kuin osakkaalla oli yhtiösläsnä: F. S. - W. t. - B. A. - J. P. - A. B. A. D.
sä osaketta, ja että Kauppias Jokisella yhtiön osakkaana oli hallussaan yksi yhtiön talon puotihuoneustoista. Kun yhtiökokous, jonka yhtiön sääntöjen mukaan oli määrättävä huoneustojen vuokrat, oli 13 päivänä Joulukuuta 1908 päältä nyt, että vuokra puotihuoneustoista oli 1 päivästä seuraavaa Tammikuuta oleva 75 markkaa kuukandelta, mikä päätös oli uudistettu yhtiön vuosikokouksessa 20 päivänä Helmikuuta 1909, ei Kauppias Jokinen ollut hyvällä taipunut naidattamaan mainittua päätöstä vaan edelleen maksanut huoneustostansa vain 45 markan kuukausimaksiin, minkä vuoksi Osakeyhtiön Hannuksen puolesta on vaadittu Kauppiasta Jokista velvoitettavaksi yhtiölle suorittamaan Tammi, Helmi-, Maalis-, Huhti- ja Toukokuulta 1909 lisää 30 markkaa kuukaudelta eli yhteensä 150 markkaa ynnä korkoa kuusi sadalta kunkin kuukauden lisävuokramäärälle saman kuun alusta. Kannetta vastustaen on Kauppias Jokinen lausunut, että Osakeyhtiön Hannuksen osakkaat olivat Syyskuun 28 päivänä 1907 ylimääräisessä yhtiökokouksessa, ennenkuin he olivat ottaneet haltuun. sa huoneustonsa yhtiön talossa, päättäneet, että vuokra oli oleva kaikille osakkaille yhtä suuri; ja oli Kauppias Jokinen tällä edellytyksellä ostanut osakkeensa yhtiössä sekä yhtiökokouksessa 13. päivänä Joulukuuta 1908 vuokria korotettaessa ilmoittanut siihen vastalauseensa, jonka kokous kuitenken oli jättänyt ottamatta huomioon. Kauppias Jokisen pyydettyä jutun siirtämistä toiseen istuntoon saadaksensa todistajena siinä kuulustuttaa yhtiön perustajia siitä, miten yhtiön sääntöjä oli heidän kesken tulkittu, mutta yhtiön vastustettua tätä pyyntöä, on Kaastuvanoikeus, jossa asianosaiset ole219
vat molemmin puolin anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, mainittuna 1 päivänä Heinäkuuta 1909 julistamassaan päätöksessä, katsoen ettei tarjottu näytös ollut asiaan vaikuttava, hyljännyt tehdyn pyynnion asian siirtämisestä, sekä lausunut jutussa selvitetyksi, että Osakeyhtiön Hannuksen yhtiökokouksella sanotun yhtiön sääntöjen mukaan oli valta korottaa vuokrat yhtiön omistamassa talossa ja että mainittu oikeus koski sekä asuinhuoneiden että puotienkin vuokria, koskei puodeista ollut olemassa poikkeussääntöjä, minkä vuoksi ja kun vuokra Kauppias Jokisen vuokraamasta puodista yhtiökokouksessa 13 päivänä Joulukuuta 1908 oli määrätty seitsemäksikymmeneksiviideksi markaksi kuukaudelta, Raastuvanoikeus on velvoittanut Kauppias Jokisen kuitin saadessaan Osakeyhtiölle Hannukselle suorittamaan puheenaolevan maksamatta. män vuokran Tammi - Helmi - Melllis-, Huhti - ja Toukokuulta vuonna 1909 vaadituilla sadallaviidelläkymmenellä markalla kuuden prosentin vuotuisine korkoineen kolnellekymmenelle markalle 1 päivästä Tammi - Helmi-, Maalis-, Huhti- ja Toukokuuta 1909 täyden maksiin tapahtumiseen sekä neljälläkymmenellä markalla korvaamaan Osakeyhtiön Hannuksen oikeuden. kiyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppias Jokinen oli vetoamalla saattanut jutun, on 24 päivänä Maaliskuuta 1911 antamallaan tuomialla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan ja velvoittanut Kauppias Jokisen viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Osakeyhtiöllä Hannuksella jutusta Hovioikeudessa olleet kulut. Hovioikeuden tuomioon on Kauppias Jokinen anonut muutosta perustelmalla, johon Osakeyhtiön Hannuksen puolesta on vastattu. Keisarillinen Senaatti on tut220 N: 123 förn
kinut tämän jutun; ja koska Osakeyhtiölle Hannukselle sen sääntöjen 10 SS:n 7 momentissa on pidätetty oikeus määrätä yhtiön talossa olevien huoneustojen vuokrat, eivätkä nuo säännöt anna mitään tukea sille käsitykselle, ettei yhtiöllä, tuota määräämisvaltaansa harjoittaessaan, olisi lupa ottaa tavallisuuden mukaan huomioon niitä erikoisia etuja, mitä kullakin asukkaalla on huoneustostaan, katsee Keisarillinen Senaatti, ettei Kauppias Lokinen ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Kauppias Sökinen viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Osakeyhtiöllä Hannuksella jutun vuoksi täällä ollet kustannukset. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: telin Saavikoski B. Anneberg A. V. Ollisluvaara Walter Andersin Johannes Pesonen. man Dahlberg Maaliskuun 2 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa korvausta koskevassa jutussa, jossa Talollinen Matti Häkärä Kangasalan pitäjän Siikalan kylästä, on hakijana ja Talollisenleski Emilia Fant - Mänki, samasta kylästä, poisjääneenä vastaajana. Annettu Oikeusosastossa 2 päivänä Maaliskuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Kangasalan ja Messukylän pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Emilia Sant-Mänki) toimitettuaan Matti Häkärälle haasteen, 22 päivänä Lokakuuta 1906 lauvunut, että asianosaiset Tiihalan kylässä omistivat Emilia Sant - Manki Mängin ja Matti Hakara Nikulan talon, joilla taloilla molemmitta oli osa Kuohemmaa nimisesta ulkopalstasta; että Lääninmaan Läsnä: W. A. - J. P. - R. H. - K. Å. No 542 Pag. 250. R. D. 1911.