Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
ja Honkajoen pitäjäin kärätäkunnan Kihlakunnanoikeudessa, toistaen mitä oli Kuvernöörille lausunut, anonut että Kihlakunnanoikeus julistaisi hänellä olevan laillisen omistusoikeuden Takasen järven vesijättömaahan Vihtori Holmström on vastustanut kannetta, toistaen mitä hän Kuvernöörille antamassaan selityksessä oli lausunut. Kuultuaan myöskin Nestori Iisakinpoikaa, joka on ilmoittanut myyneensä Uusinaavin talon Vihtori Holmströmille 8 päivänä Elokuuta 1898 samoine oikeuksineen ja velvollisuuksineen kuin hänellä itselliin taloon nähden oli ollut, on Kihlakunnanoikeus, jutun oltua asiakirjoista lähemmin näkyvän käytte lyn alaisena 3 päivänä Helmikuuta 1908 julistamallaan päätöksellä rutkaissut asian; ja koska Takasen vesijättömaa, jonka Iisakki Uusinarvi aikoinaan Uusinaavin talon omistajana oli Takasen järveä asianomaisella luvalla laskemalla hankkinut ja joka vesijättömaa Kankaan pään kylän jakokunnassa toimite tussa 30 päivänä Kesäkuuta 1898 lopetetussa isonjaon täydentämisässä lainvoimaisesti oli Rankaanpään kylän jakokuntaan kuuluvattomana pyykitetty siitä erilleen, ei kuulunut Kusinarvin taloon eikä Iisakki Uusinarvi, myydessään mainitun talon Vihtori Holmströmin saantomieholle Nestori Iisakinpojalle, samalla ollut nimenomaan myynyt sanot tua, vesijättömaata, sentähden ja kunTurun ja Porin läänin Kuvernöörin virasto 5 päivänä Kesäkuuta 1875 annetussa päätöksessä, jolla laskuyktiölle oli annettu lupa puheeksi tulteiden vesistöjen laskemiseen, oli määrännyt ettei niitä laskettavan vesistön alueita, jotka olivat jonkun talon maiden ympäröimät, ollut otetta ru laskemisosakkaiden yhteisesti nautittaviksi, sekä selvitetty oli, että Takasen vesijättömaa oli kokonaan Uusinarvin talon tilusten ympäröimä, 236
on Kihlakunnanoikeus julistanut Iisakki Uusinaivilla olevan omistusoikeuden Takasen vesijättömaahanHovioikeus, jonka tutkittavaksi Vihtori Holmström oli vetoamalla saat tanut asian, on 20 päivänä Toukokuuta 1910 antamassaan tuomiossa kalsonut, ettei Iisakki Uusinarvi ollut voinut näyttää, että hän 8 päivänä Syyskuuta 1888 myydessään Uusinarvin talon Nestori Iisakinpojalle olisi kauppakirjassa pidättänyt itselleen omistusoikeuden Takasen järven vesijättömaahan, minkä vuoksi Hovioikaus on kumonnut Kihlakunnanoikeuden päätöksen ja hyljännyt hän teen. Hovioikeuden tuomioon on Tisakki Uusinaavi anonut muutostaperustelmalla, johon Vihtori Holmström on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion, jättää asian Kihlakunnanoikeuden jutussa julistaman päätökJ. T. Jennefers sen varaan. Muuten oikeutetaan Iisakki Uusivarvin täällä käyttämä asiamies Varatuomari Harry Bergroth kuittia vastaan täkäläisestä Reistraattorin konttorista saamaan takaisin Iisakki Uusinarvin puolesta tänne annetut otteet kartasta, tilusvaihtokirjasta ja isonjaontäydennyspöytäkirjasta sekä Kuvernöörin luona kertyneet asiakirjat. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin Nyman B. Ameders K. Auer. 237
Maaliskuun 9 päivänä 1914 Keisarillisen Suomen Senaalin luomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullessa, testamentin moitetta koskevassa julussa, jossa Työmiehet Otto Fredrik Rosendahl, Adam Kinnunen ja Antti Konttinen ynnä viimeksi mainitun vaimo Anna Katri Konttinen sekä Työmiehenleski Maria Josefina Kinnunen, Wiipurin maaseurakunnasta, Työmies August Rosendahl, Kaukaan lohtaalla Lappveden pitäjästä, Maan viljelijä Matti Wanhanen, Wiipurin pitäjän Maatalan kylästä, ulkomailla oleskelevan Merimiehen Herman Rosendahlin uskottuna miehenä, Työmies Antti Juho Rissanen ja hänen vaimonsa Kaisa Stiina Rissanen, Kaavin pitäjästä, detsanvartija Paavo Antinpoika Tykänen ja hänen vaimonsa Anna Nykänen, Parkanen pitäjästä Työmiehen leski Leena Stiina Kin1.53. R. A. E. l. B. K. P. E. T. SS: 459. Pag. 102 R. D. 1911. R.2.
nunen, alaikäisten tylläriensä Aliina ja Selma Kinnusen holkojana, Talollinen Olli Miettinen ja hänen vaimonsa Kata piina Miettinen, Itsellinen Juho Heikki Soininen ja hänen vaimonsa Ida Maria Soininen sekä Talollinen Juho Tulikainen ja hänen vaimonsa Maria Tolvisa Tiilikainen, Kuusjärven pitäjästä, kuin myöskin Itselle nen Juho Petter Kärppä ja hänen vaimonsa Helena Kristina Kärppä, Tuusniemen pitäjästä, yhteisesti ovat hakijoina sekä Gileekkari Uno Eklund ja hänen vaimonsa Sigrid Charlotta Exlund, Ruveden pitäjän Kirkonkylän lä, ynnä Ylioppilas Hilma August Savin, Turun kaupungesta, vastaa jina Annettu Oikeusosastossa 9 päivänä Maaliskuuta 1914 Keisarillinen Renuutti en itsellen och a pöyällä telyttänyt julun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraaväl tiedol: Turun kaupungin Maastuvanoikeudessa ovat Otto Fredrik ja August Rosendahl, Matti Wanhala, ylempänä mainitussa toimessaan, sekä Maria Josefina Kinnunen ja hänen miehensä Työmies Gustaf Kinnunen vaatineet että koska Aplickkari Eklund ja hänen asiakumppaninsa olivat vasta 26 päivänä Elokuuta 1907 valveneet 29 päivänä Maaliskuuta 1899 kuolleen Kauppiaan Edvard Isak Caleniuksen ja hänen 1 päivänä sanottua Elokuuta kuolleen vaimonsa Antoinet la Gustava Caleniuksen 11 päivänä Elokuuta 1898 tekemän kirjallisen testamentin, jossa taleniuksen aviopuo3/6 osot olivat määränneet, muun musassa, että heidän molempain kuollua heidän kasvattilyttäniensä Sigrid Charlotta Eklundin ja Hilma Augusta tävänin tuli saada päältäjäen pesästä on lainettu Svaranden kysäljäkymmentuhatta markkaa kummankin, vaikka nämä jo aikaisemmin kuin kuutta kuukautta ennen sanottua valvontaa olivat tietaneet testamentista, sekä testamentissa sitä 239
paitsi ole se vika, että siinä oleva vierasmiesten todistus oli kirjoitettu 10 päivänä Elokuuta 1898 eli siis päivanennen testamentin tekee, sanottu testamentti julistettaisiin mitättömäksi mikäli se laukkasi Otto Fredrik, Angust ja Herman Rosendahlen sekä Maria Josefina Kinnusen lähinpään sukulaisuuteen perustuvaa perintötikautta Kauppias Calonius-vainajan jäämistöin. Asiasta kuulusteltuina ovat Anteckkari Eklund ja hänen asiakumppa ninsa kiettäneet saaneensa tietä kerrotusta testamentista ennen kuin Entvinella Gustava Caloniuksen kuoleman jälkeen minkä lähden ja kun testamentti muolensa puolesta oli laillinen, Eklund ja hänen asiakumppanin sa ovat anoneet kannella hyljättäväksi Ruusluvanoikeus on 26 päivänä Huhtikuuta 1909 julistanut päätöksen omista; ja koska Otto Fredrik Rasendahl ja hänen asiakumppaninsa eivät ollut näyttäneet, että Sigrid Charlotta Erland hehtikuun 1. ja Hilma Augusta sovin, jotka Upäivälle kopek Nisen Elokuuta 1907 olivat valvoneet puheenalaisen testamentin sekä 27 päivänä Maaliskuuta 1899 kuolleen Kuuppiaan Caloniuksen että hänen 1 päivänä Elokuuta 1907 kuolleen vaimonsa Antoinelta Gustava Caleniuksen jälkeen, olisivat enempää kuin kuut la kuukautta ennen testamentin valvomista lieläneet sen tehdyksi sigrid Charlotta Eklundin ja Hilma Augusta lavenin eduksi niin ja kun siis testamentti ole laillisesti valvottu, eikä asiaan vaikuttanut se seikka, että itse testamentti ja vierasmies ten siinä oleva lodistus olivat päivätel on päiville eli testamentti 11 päivälle Elokuuta 1898 ja sanottu todislus ja edelliselle päivälle koska näytettu oli testamentin olleen valmiiksi kirjoitetun ja taloniuksen aviopuolisi jen allekirjoittaman siinä tilaisuudessa, jossa vierasmiehet olivat todistaneet sen oikeaksi on Maastuvanoikeus kumennut kanteen Fredrik Rosendahl ja hänen sanotut 240
asiakumppaninsa olivat vetoamat la saattaneet julun, on 10 päivänä Holmikuuta 1911 antamallaan tuomiola jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan, sen ohessa velvoitta en Otto Fredrik Rosendahlen ja hänen asiakumppaninsa yhteisesti tai kapellä varoja oli, suorittamaan Aplakkari Eklundille ja hänen asiakumppa silleen, heillä julun vuoksi Hovi oikeudessa olleiden kulujen korvankseksi, neljäkymmentäviisi markkaa Jervikauden luemioon oval Otto Fredrik Rosenlaht ja hänen ylempänä luetellut asiakumppaninsa, joista Katariina Antlinen, Helena Kristina, Kauppä ja Maria Lovisa Tiilikainen olivat 29 päivänä Lokakuuta 1908 kuolleen Gustaf Henricsson sisaria sekä Adam Kinnunen, KuusWiina Rissanen, Anna Nykänen Aliina ja Selma Kinnunen, Anna Katri Kontlinen ja Ida Maria Soininen hänen kuolleitten veljiensä lapsia anonut muutosta perustelmalla, johon eliksi kari Eklund ja hänen asiakuppaninsä ovat vastannet. Keisarillinen Senaatti on käsitellyt tämän jutun; ja koska asiakirjoista käy ilmi, että Gustaf Kinnunen en kuollut ja julun ollessa Raasta vanoikeuden käsiteltävänä, eivätkä Adam Kinnunen ja muut ylempänä luetellut Gustaf Kinnusen oikeudenomistajat ole Raastuvanoikeudessa jalkaneet, häinen kannettaan, harhelm Keisarillinen Senaatti oikeaksi, kumoton ja poistaen Raastuvan oikeuden päätöksen ja Amerikuuden luomion, mikäli niissä on annettu lausunto Gustaf Kinnusen jutussa ajamasta kanteesta, jättää varteen ottamalla mitä yllämainitussa perustelemassa on Adam Kinnusen ja Gustaf Kinnusen muitten oikeuden omistajain puolesta lausuttu Mitä tulee Otto Fredrik ja August Eosendahlin sekä Maria Josefina Kinvisen ja Matti Wanhasen muutoksenhakemukseen, katsoo Keisarillinen genuutti olleivät he ole erittäneet syylä muuttaa Hovioikeuden tuoniota joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan 241
Otto Fredrik ja August Rosendahl, Maria Josefina Kinnunen ja Matti Wanhanen suorittamaan Aplackka ri Eklundille ja hänen asiakumpnanoillaen, heillä julun vuoksi täällä olleiden kustannusten korvaukseksi, seitsemänkymmentä mark kaa. Nelä kaikki asianomaiset mudattakool. Keisarillinen Suomen Senaallitina Savikoski. B Anneberg tina Savikoski. B Anneberg E Nyman. A. Auer. E Nyman. A. Auer. Maaliskuun 9 päivänä 1914 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa ovat Maakauppias Juho Seppänen, Kivennavan pitäjän Terijoen kylästä, Maakauppiaan lesken Helena Summasen alaikäisten lasten Johannes ja Olga Aleksandra Summa sen holhoojana, hakijana sekä Ivar Schroderin asianajotoimisten omistaja Varatuomari FretaWiik, Wiipurin kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeus No 460. osastossa 9 päivänä Maaliskuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellenja esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä saanut seuraavat tiedet: Kaastatettuansa Juho Seppäsen Kivennävän pitäjän kärajäkunnan Kihlakunnanoikeuteen on Varatuomari Wiik siellä lausunut, että Wiipurin läänin Kuvernööri päätöksellän sä 22 päivältä Elokuuta 1906 oli vel Läsnä: F. S. B. A. E. N. K. A O. Sn Pag. 57. R2. 1910.
voittanut Helena Summasen, hänen Vuorineuves Seth Sohlbergille tunnustaman, siirrolla Ivar Schroöderin asianajotoimistolle joutuneen vekselen nejalla, sanotulle asianajotoimistolle maksamaan 2881 markkaa 70 penniä kuuden prosentin vuotuisine korkoineen 9 päivästä Heinäkuuta 1906; mutta koska Helena Summanen sittemmin tapahtuneessa ulosottogrityksessä oli havaittu varattomaksi ja Johan nes ja Olga Aleksandra Summanen siihen aikaan kuin puheena ollut velka oli syntynyt olivat asuneet Helena Summasen kanssa yhdessä jakamattomassa pesässä, jonka hyväksi velka oli tehty, on Varatunmari Wiik vaatinut, että Juho Seppänen velvoitettaisiin holhottiensa varoista Varatuomari Wiikille, hänen edelläkerrotussa ominaisuudessaan, suorittamaan mainittu rahamaara korkoineen. Asiasta kuulustettuna on Juho Seppänen selittänyt, että vuonna /41/ jolloin hän oli määrätty Johannes ja Olga Aleksandra Summasen holhoojaksi, oli jako puheenaotteessa pesässä toimitettu ja että Helena Summanen miehensä kuoltua oli harjoittanut kauppaa omassa nimessään eikä yhdyspesän puolesta, mihin nähden ja kun Vuorinunos Sehlberg maksuksi saamisestaan oli 9 päivänä Huhtikuuta 1906 ottanut Helena Summselta tunnusteen ja tuorineuvos Sohlberg siis oli katsoo tava tyytyneen Helena Summa sen vastuunalaisuuteen velasta, Juho Seppänen on vastustanut kan netta Tämän jälkeen on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset melemmin puolin ovat anoneet kervausta oikeudenkäymiskuluistaan, 31 päivänä Maaliskuuta 1908 julistanut päätöksen asiasta; ja koska se velka, jonka suorittamiseksi Helena Summanen 9 päivänä Huhtikuuta 1906 oli Vuorineuvos Sohlbergille tunnustanut edelläkerrotun, Ivar Pehriderin asianajotoimistolle sittemmin 243
siirretyn vekselin, oli näytetty syntyneen Helena Summasen eläessä ja kamattomassa pesässä Johannes ja Olga Aleksandra Summasen kans sa, joiden holhoojina olivat toimineet Helena Summanen ja Juho Seppänen, ja puheenaollut pesä sanottuna aikana kokonaisuudessaan oli ollut Helena Summasen hoidet tavana, sentähden ja kun Johannes ja Olga Aleksandra Summasen osuus pesässä siis myöskin oli puut tävä vastuunalaisena Helena Summasen yhdyspesän puolesta tekemistä veloista, jommoiseksi puheenalainen velka oli katsottava, koskei Helena Summanen sitä tehdessään ollut sitoutunut siitä vastaamaan ainoastaan yksityisellä omaisuudellaan. ja Helena Summaselta oli puuttunut varoja sanotun velan maksamiseen, Kihlakunnanoikeus on velvoittanut Juho Seppäsen holhottiensa varoista Varatuomari Wiikille, hänen edellämainitussa ominaisuudessaan, suorittamaan vaaditut kaksituhatta kahdeksansataa kahdaksankymmentäyksi markkaa seitsemänkymmen tä penniä kuuden prosentin vuotuiine korkoineen, lukien 9 päivästä Hanäkuuta 1906, sekä sadallaviidelläkymmenellä markalla korvaamaan Varatuomari Wiikin oikeudenkäymiskustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Seppänen oli vetoamalla saat tanut jutun, on tuomiolla 31 päivälå Joulukuuta 1907 jättänyt asianKihlakunnanoikeuden päätöksen vaaan sekä velvoittanut Juho Seppäsen viidelläkymmenellä markalla palkitsemaan Varatuomari Wiikin Heri oikeudessa olleet kustannukset. Hovioikeuden tuomioen on Juho Seppänen anonut muutosta perustelmalla, johon Varatuomari Wiik on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun, ja siihen nähden että puheeksitullut holhoustoimi on Helena Summasella ja Juho Seppäsellä ollut jakamattomana ja hei244
dän siis 19 päivänä Elokuuta 1898 annetun Holhouslain 37 SS:n mukaan on ollut pidettävä hallintaa yhteisesti katsoo Keisarillinen Senaatti ettei kaipuunalaista, Helena Summasen yksin ottamaa velkaa ole holhotta vien Johannes ja Olga Aleksandra Summasen varoilla maksettava ja harkitsee sen vuoksi oikeaksi kumoton Oikeuksien päätökset, hyljätä Varatuomari Wiikin kanteen sekä velvoittaa Varatuomari Wiikin suorittamaan Juho Seppäselle oikeuden käyntikulujen korvaukseksi sata viisikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaattitelis Joarikoski B. Annberg telis Joarikoski B. Annberg A Nyman. K. Auer Olof Lindeman Maaliskuun 9 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tullessa, tilankaupan mitättömäksi julistamista koskevassa nostojutussa, jossa ovat Kerimäen pitäjän Ruokolahden kylässä asuva Mökkiläinen Pekka Haverinen hakijana sekä samasta kylästä kotoisin olevat Talolliset Juho Seppänen ja Matti Mikkonen vastaajina: Annettu Oikeusostossa 9 päivänä Maaliskuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellensä sittelyttänyt jutun asiakirjat ja mistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Juho Seppäselle ja Matti Mikkoselle toimituttamansa haasteen nopulla on Pekka Haverinen, oikeuden käynnin aikana kuolleen alaikäisen poikansa Olli Haverisen holhoojana, Kerimäen pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut että 28 päivänä Joulukuuta 1903 kuolLäsnä: S. S. - t. L. J. P. A. R. G. E. W. No 463. Tog. 12 R. D 1911.
246 tättömiksi sekä että Olli Haveriselle luomittaisien osuutensa puheenaolevista kiinteistöistä; minkä ohessa Pekka Haverinen on anonut korvausta oikeudenkäyn tikuluistaan. Juho Seppäsen ja Matti Mikkosen vastustettua kannetta on Kihlakunnanoikeus 15 päivänä Lokakuuta 1909 julistämässään päätöksessä katsonut se ville käyneen että Taavo Albin Seppä rin puheenalaisella testamentilla oli määrännyt jäämistönsä Maria Toropaiselle täysin omistusoikeuteen, jonka vuoksi ja kun Maria Toropainen niin muodoin oli ollut oikeutettu rahaksi tahi muuksi tavaraksi muuttamaan vielämainitulla testamen tilla saamansa puheenalaiset kiinteistöt, Kihlakunnanoikeus on hylännyt asiasta ajetun kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Pekka Haverinen, Olli Haverisen holhoojana, oli vetoamalla saattanut julun, on tuomiolla 4 päivältä Marraskuuta 1910 jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan. lut Talollinen Paavo Albin Seppänen eli 19 päivänä samaa Joulukuuta laati massaan kirjallisessa; testamentissa määrännyt, että hänen kuollessaan kaikki hänen jälkeensä jääpä omaisuus, erinäisiä testamentissa määrättyjä suorituksia lukuunottamat ta, oli menevä tasan Paavo Albin Seppäsen langolle Juho Toropaiselle ja Oili Haveriselle, kuitenkin siten että Seppäsen sittemmin 6 päivänä Huhti kuuta 1909 kuolleelle vaimolle Maria Toropaiselle varattiin tämän elinajaksi hallintaoikeus sanottuun jäämistöön; mutta kun Maria Toropainen oli eläessään kauppakirjalla 16 pnä vältä Lokakuuta 1908 elinkuutisesta eläkkeestä myynyt Juho Seppäselle ja Matti Mikkoselle tuohon jäämistöin kuuluvat 19/36 perintötalosta No 4 ja 20/81 perintötalosta No 6 edellämainitussa Ruokolahden kylässä sekä 16/32 wamassa kylässä sijaitsevasta Myllyjän vesimyllystä, on Pekka Haverinen mätinut, että sanottu kauppa ja siitä tehty kauppakirja julistettaisiin mi
Hovioikeuden tuomioon on Pekka Haverinen, ilmoittaen Olli Haverisen kuolleen, mainitun poikansa oikeudenomistajana ja vaimonsa edusmiehenä hakenut muutosta perustelmalla, johon Juho Seppänen ja Matti Mikkonen ovat vastan neet; minkä jälkeen suullinen kuulustelu jutussa on tapahtunut kuten siitä tehty pöytäkirja lähemmin osittaa Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Pekka Häerinen ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi, ja velvoitetaan Pekka Haverinen suorittamaan Juho Seppäselle ja Matti Mikkoselle heillä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen kuvaukseksi seitsemänkymmentä markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudattuksi Keisarillinen Suomen Senaatti. kanten Saarinen Alfred Luksiala kanten Saarinen Alfred Luksiala Johannes Pesonen A. K. O. Lillis.vaara. af winter Maaliskuun 10 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin luomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta lullassa korvausta keskevassa vitussa jossa Talollinen Jaakko Akkola, Michikkälän pitäjän Saivikkalan kylästä, on hakijana sekä saman pitäjän Kirkonkylässä asuva Talollinen Otto Mantin tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Mauliskuun 10 päivänä 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellensä illelyttänyt jutun asiakirjat ja niis mikäli nyt on kysymyksessä, saaut seuraavat tiedet: Otto Manlerulle toimituttaman haasteen nojalla on Jaakko Akko Virolahden ja Miehikkulan pitä n käräjäkunnan Kihlakunnan keudessa lausunut että Otto Hann, ostettuaan Lokakuun lopulla  Akkolalta kaikki tämän omistamaan tilaan No 3. Michikkalan pitäjän Läsnä: 9. SS. J. P. A. R. K. A JE. H. 241 No 472. sag. 26 R. D. vänä 1905 tehdyllä välikirjalla wak1911
Samikkalan kylässä kuuluvalla Riinpäänaho nimisellä metsäpalstulla kasvavat hamppuut, jotka kannolta milattuina olivat viitta molemmin luumaa paksummat ja mituttuun yhdeksän jalan korkeudella kahdeksaa enolännin tuumaa oluemmatoli samana syksynä mainitulla masäpalstalta kuudattanut 631 ylinnet taista ja 26 SS alumittuista puuta sekä ulkopuolelta metsäpalstan ja ja 4 lukkipuuta ja ottii Otto Marti jonka Jaakko Ukkola asianosaista 18 päivänä Marraskuuta 1908 tekemällä kontrahdilla oli oikeuttanut hän Asiaa kauttamaan kontrahdessa mainitun ostanut kannetta, minkä mitun liittävät mainity - ja kuusi pu allekirkunnanoikeus on 2 päivänä samaan tilaan kuuluvalla Tikaan Marraskuuta 1909 ja lollisen Taneli Mäkelän tilan olevan suorittamaan Jaakko Akkolalle ta 12 kappakilta; ja on Juukko Uskola on julkettu ole tuhat neljäsataa ilmoittaen viimeksimainittua välikirjaa 18 päivältä Marraskuuta 1908 Ehtäessä tulleensa hyvityksi viidestä kommenestä Rippiäänäholta kaade susta ylimittaisesta puusta, vaatinut Otto Manterelta velvoitettavaksi suoritomaan Jaakko Akkolalle 581 ylimettuisesta puusta 4 markkaa kappalal sa, 208 alamittaisesta puusta 2 mark kaa puulta sekä 4 tukki - ja 12 näreruusta 4 markkaa kappaletta eli siis kaikkiaan 2924 markkaa sekä kamavaan Jaakko Ukkolan oikeudenkäintikulut Asiaan vastaten on Otto Mantors samaan tilaan kuuluville tikälen Marraskuuta 1909 julistamallaan päilähtennoko nimisittä metsäpaloteti hänellä siinä mainittuun perinkuitenkin sillä rakenlukselta että olla velvittanut Otto Mantonen mekärandeella palstalla lähettä saanadetuksi korvuksi haillia vasmålning emot olivat jätettiin vielistäradusta kahdeksastakymme tamalla ole kuitenkin talolla yhteehdesta ylimittuisesta puusta 1910. kirkkauttunut mela näinä on markkaa viisikommmentä penni248
mitä, jotka yhdeksän jalan korkeudelta olivat kahdeksaa molemmin tuumaa paksuja ja sitä suurempia oli asianosaisten kesken sen jälkeen 8, oikeastuin 18 päivänä Marraskuuta 1908 laaditulla välikirjalla muutettu siten, että Otto Mantere li oikeutettu viimeksi tehdyssä vallikirjassa sovitusta hinnasta hyäksensä käyttämään Ruppaan ahon palstalta myöskin mainittua suuruutta olevat puut; minkä lahden ja kun Jaakko Ukkolalle niin ollen ei ollut tuleva eri havausta puheena olevista Ruppaan ahon palstulta otetuista 581 ylimittaiseksi väitetystä puusta, Honikeus on, muuttaen Kihlakunnan keuden päätöstä vapauttanut Otto Parterien suorittamasta Kihlakunanoikeuden noista puista hänen makettavaksensa määräämää korvausta tuhatta neljääsataa viittakommenta kahta markkaa viittäkymmentä alle Ranten ei Mattal Mattal oikeutettu Maria, joka muutetun Kihlakunnan alle Ranten ei Mattal Mattal oikeutillea penniä, joka muutetun Kihlakunnan viisikymmentäkaksi markkaa viisikymmentä penniä, kahdestasadas ta kuudestakymmenestä kahdeksas ta alamittaisesta puusta viisikymmentä penniä puulla eli sata kolmekymmentäneljä markkaa, kahdestatoista närepuusta markan muulta eli kaksitoista markkaa ja neljästä lukkipuusta kaksi markkaa viisikymmentä penniä kappalella eli kymmenen markkaa eli siis kaikkiaan tuhat kuusisataa kahdeksan markkaa viisikymmentä penniä, sekä sadalla markalla kirvaamaan Jaakko Ukkolan oikeuden käyntikulut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Otto Manton veliamalla oli saattanut julun, on tuomiossa Marraskuun 17 päivällä 1910 katsonut selvitetuksen, että asianosaisten kesken Lokakuus sä 1908 metsänhakkuusoikeudesta Nopäänahon metsäpalstaan tehty kuntrahti, jonka määräisten mukaan huadattamaan sanotulta palikka oikeuden päätöksen varaan asiakaadattamaan sanotulta palstatettu oikeuden päätök249 R.d.
muuten, eli mikäli Otto Mantell eli velvoitettu korvaukseksi alamittai sista puista ja kaadattamistaan neljästä lukki - ja kahdestatoista näräpuusta suorittamaan yhteensä sata viisikummentä kuusi markkaa sekä sadalta markalla palkitsemaan Jaakko Ukkolan oikeudenkäyntikulut, oli jääväHovioikeuden tuomioon on Jaakko Ukkola anonut muutesta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Jaakko Ukkola oli esittänyt syytä muuttiin Enioikeuden tuomiota, joka siis jää pisyväksi tätä kaikki asianomaiset noudattakoot: Keisarillinen Suomen Senaatti Lauteni Saarinen Johannes Pesonen Lauteni Saarinen Johannes Pesonen Lauteni Saarinen Johannes Pesonen A. W. Kullenvaara K. Aur d. E. Winter 1914 Maaliskuun 12 päivänä. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa konkurssipitussa, jossa Kunnallis neuvosmies Wilhelm Mannonen, Kauppiaat, J. V. Nylönen, Emil Ahlqvist ja Armas Niemeläinen sekä Parluri Heikki Ollilainen, kaikki Jyväskylän kaupungista, saama miehinä samassa kaupungissa asuvan Maalarin Kaarlo Juho Tiili kaisen konkurssiin luovutetussa pesässä ja Kunnallisneuvosmies Kammonen sitäpaitsi mainitun konkurssipesän toimitsija miehenä, yhteisesti ovat hakijoina sekä jäman konkurssipesän velkoja Kratuomari Åke Lund, niinikään Jyväskylän kaupungista, vastaaja ina: Annettu Oikeusosastossa 12 päivänä Maaliskuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun asia kirjat ja niistä, mikäti nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Sittenkun Jyväskylän kaupungin Läsnä: W. A. B. A., S. N. K. A J. E. W. No 482. Pag. 255. R. D. 1913. R.2.