Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
kakuussa 1908. ja toisen vähäistä myöhemmin ja koska yhtiö, joka asianosaisten sopimuksen mukaan ei ollut ottut velvollinen vuonna 1909. lähettämään toiminimelle uutta mallikolmaa, oli edellä mainituissa kiertokirjoissä ainoastaan antanut Morkovassa oleville liiketuttavilleen tiedon siitä että yhtiö oli sanonut irti toiminimen kanssa tekemän sä puheenalaisen sopimuksen; minkä julseen Raastuvanoikeus on 29. päivänä Toukokuuta 1911. antanut asiasta lausun tonsa, ja koska toiminimi, joka asianosaisten kesken tehdyn sopimuksen mukaan oli sitoutunut myymään osakeyhtiön valmistamia tapettaja Loka kuun 1. päivän 1908. ja seuranneen Lokat kuun 1. päivän välisenä aikana Masko van kaupungissa vähintäin kahdenkymmenentuhannen ruplan arvon, ehmäkiyhtiölle sopimuskirjan määräyskseen tuomensa tosen katsonut selvite täyttamisen vakuudeksi jättämät tingetiksi, että toiminimi bet. Ruin 26. et., omistäyttamisen vakuudeksi jättämät tingetiksi, että toiminimi bet. Ruin 26. et., omistäyttämisen vakuudeksi jättämiöt havijä täksi, että toiminimi det. Rein se, omismiksi, ellei toiminimi saavettiisi sovitti ja olevan myyntikauden kuluessa Martua myyntimäärää, oli myöntänyt sopimuksen mukaisesti myyneensä puheenalaisia tapettaja ainoastaan noin kuudentuhannen ruplan arvon, näyttämättä että osakeyhtiö, joka kysymyksessä olevan myyntikauden alussa oli lähettänyt toiminimelle ainakin yhden tapettimullikokoelman, olisi ollut velvollinen kesällä vuonna 1909. hankkimaan toiminimelle uutta mallikokodmaa ja että sakeyhtiön 29. päivälle Heinäkuuta 1909. päivätty kiertokirje olisi estänyt toiminimea suavuttamasta sovittua myyntitulosta, on Raastuvanoikeus hyljännyt toiminimen kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Lakitietantohtori Fredmann, toiminimen E. A. Reine 80: on sillä välin jouduttua konkussitilaan, konkurssipesän uskottuna miehenä oli vetoteitse saattanut juldolla maan muassa että toiminimen on 25 päivänä Paakuuta 1912. antaman dolla maan muassa että toiminimen on 25 päivänä Paakuuta 1912. antaman dolla maan muassa että toiminimen on 25 päivänä Paakuuta 1912. antaman valtion Augusteiemi kirponkainen ja edellä toimiminen asianomisten sopimukselitunnustut jontaisivat osakeyhtiöön on mukaan, olisi tullut kysymykses679
kovan kaupungissa myydä osakeyhtion Tammerfors Tapetfabriks Aktiebolagin valmistamia tapettaja vähintäin kahdenkymmenentuhannen ruplan arvo, uhalla että toiminimen osakeyhtiölle sopimuskirjan täyttämisen vakuudeksi jättämät obligationsani kuponkeineen ynnä vekselitunnusteet muuten joutuisivat osakeyhtiön omiksi, kuitenkin oli sanotun ajan kuluessa myynyt puheenalaisia tapettaja ainoastaan noin kuudentuhannen ruplan arvon; mutta koska osakeyhtiö, levittämällä Moskovassa oleville ostajilleen edelläkerrottua, 29. päivälle Heinäkuuta 1909. päivättyä kietokirjellä, jossa osa keyhtiö oli luvannut piakkoin lähettää ostajilleen uuden ajannukaisen kokoeltoiminimelle toimittamatta, oli omalla si maksu tapahtuisi. toiminnallaan velkoisesti vähentänyt. Koroikeuden tuomitoiminmallaan velkoisesti vähentänyt Koroikeuden tuomioon on osakeykmahdollismalta ja osakeyhtiö itse och anonut muutosta perustelmalla, johon mahdollismalta ja osakeyhtiö itse sitä sanonut muutosta perustelmalla, johon mahdollismalta ja osakeyhtiö itse sitä sanonut muutosta perustelmalla, johon si siihen ettei toiminimi ollut saanut tannutettei toiminimi ollut saavat tannut. tanut sovittua myyntimärään, sentaa Keisarillinen Senaatti on tutki den ja kun yhtiö näin ollen ei ollut oikeutettu hyväksensä käyttämään ylempänä mainittua vakuutta, Hovioikeus on, muuttaen Raastuvanoikeuden päätöstä, velvoittanut osakeyhtiön Tämmer fors Fapstfabriks Aktiebolagin, joka kieltämättä oli kysymyksessä olevia vekelitunnusteita vastaan nostanut neljätuhatta sata yhdeksäntoista mark kaa seitsemänkymmentäyhdeksiin penniä, heti kuittia vastaan antamaan toiminimelle takaisin edellämainitun obligationsionin kuponkeineen sekä suorittamaan toiminimelle sanotun rahämäärän neljätuhatta sata yhdeksäntoista markkaa seitsemänkymmentäet piakkoin lähettän yhdeksän penniä ynnä viiden prosen tin vuotuisen koron haastepäivästä man tapittimalleja, sellaista kuitenkuun 7 päivästä Huhtikuuta 1910. kunnes täydellisen uppatetukseen annettamisen tio Tammarfors Fyrstebriks Aktiebolax oli katsittava ainakin osittain syysgiin jaketuntohtori Fredmanin on vastaneet sovittua myystimäärään, sentti Kararillinen Annasti on tutkinut 680
tämän jutun ja harkitsee oikeaksi, kumoten Kovioikeuden tuomion, jättää asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. Johannes Pesonens A. V. Huksuvaara gius Larasto Alfred Lindström Marraskuun 22 päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, vekselisäätävää koskevassa nostajutussa, jossa Kivennavan pitäjän Raivolan kylästä kotoisin oleva Talollinen Matti Seppänen, alaikäisen poikansa samassa kylässä asuvan Maakauppiaan Juho Seppäsen holhoojana, on hakijana sekä Kauppias Ivan Michailovitsen Ivanoff, Pietarin kaupungista Wenäjän käsarikuntaa, tulematta jääneenä vastaajana Annettu Oikeusosas tossa 22 päivänä Marraskuuta 1912 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä saanut tietää seuraavaa: Juho Seppäselle toimituttamansa haasteen nojalla on Kauppias Ivanoff Wiipurin kaupungin Raastuvanoikeu lessa vaatinut, että Juho Seppänen velvoitettaisiin, 22 päivänä Marraskuuta Läsnä: S.S. B. A. R. H. K. A SS: 162 Pag. 62. R. D. 1912
1910 yhdessä veljensä Maakauppiaan Mikko Seppäsen kanssa Kauppias Ivanoffille antamansa, 22 päivänä Tammikuuta 1911 maksettavaksi langenneen, mutta lunastamatta jätetyn ja asianmukaisesti protestatun vekselin nojalla, suorittamaan Ivanoffille vekselin sisällys 446 ruplaa 60 kopeekkaa korkoineen; minkä ohessa Kauppias Ivanoff on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan Jutussa kuulustettuna on Matti Seppänen tosin myöntänyt Juho Seppäsen asianmukaisella luvalla ja yhdessä Mikko Seppäsen kanssa harjoittavan maakauppaliikettä ja selittänyt, että puheenalainen vakseli oli annettu ostettujen tavarain hinnasta; mutta kun sanotut tavarat eivät olleet Juho Seppäselle saapuneet, on Matti Seppänen vastustanut kannetta. Raastuvanoikeus on 19 päivänä Kesäkuuta 1911 julistamullaan päätöksellä ratkaissut jutun; ja koska Kauppias Ivanoffin vaatimus perustui Juho Seppäsen antamaan, maksettavaksi längenneeseen vekseliin sekä Juho Seppänen siihen aikaan, kun vekseli annettiin, oli itsenäisesti harjoittanut kauppaliikettä, eikä sanottua rekseliä oltu räitettykään tehdyksi muuta kuin mainittua kauppaliikettä varten, on Raastuvanoikeus, nojautuen 29 päivänä Maaliskuuta 1858 annetun Tekselisäännön 37 SS:ään, velvoittanut Juho Seppäsen heti, saadessaan alkuperäisen vekselin kuitattuna haltuun sa, yhteisvastuullisesti Mikko Seppäsen kanssa, joka jo oli Raastuvanoikeuden esillä olevassa jutussa häneen nähden julistamalla päätöksellä 20 päivältä Helmikuuta 1911 velvoitettu, maksamaan Kauppias Ivanoffille kysymyksessä olevan vekselin sisällys korkoineen ja oikeudenkäyntikuluineen, suoritta maan Kauppias Ivanoffille vaaditut neljäsataa neljäkymmentäkuusi ruplää kuusikymmentä kopeekkaa, tai vastaavan määrän Suomen rahaa makvaikana käyvän kurssin mukaan, kuuden prosentin vuotuisine korkoi neen, lukien haastepäivästä 15 päivästä Helmikuuta 1911 täyden maksun 682
tapahtumiseen asti, kuin myös kolmellakymmenellä markalla korvaamaan Kauppias Ivanoffin oikeudenkäyntikulut; jota paitsi Juho Seppäsen yksinään tuli samassa tarkoituksessa suorittaa Ivanoffille viisikymmentä markkaa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Matti Seppänen oli vetoamalla saattanut jutun on 25 päivänä Tammikuuta 1912 siinä antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan sekä määrännyt, että yllämainitut, Juho Seppäsen maksettaviksi tuomitut rahamäärät ja Raastuvan oikeuden määräämä korko oli suori tettava Juho Seppäsen puolesta hänen varoistaan; ja velvoitettiin Matti Seppä nen samoista varoista maksamaan Kauppias Ivanoffille viisikymmentä markkaa korvaukseksi hänellä jutun takia Hovioikeudessa olleista kuluista Hovioikeuden tuomioon on Matti Seppänen, edellämainitussa holhoojatoi messaan, anonut muutesta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Matti SepOssian tilamman. pänen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen SenaattiLauten Saarinen K. R. Helanen B. Anneberg K. Auer. 583
Marraskuun 22 päivänä 1912. "Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, vikselisäätavaa koskevassa nostajatussa, jossa Kivonnavan pitäjän Raivolan kylästä kotoisin oleva Talollinen Matti Seppänen, alaikäisen poikansa samassa kylässä asuvan Maakauppiaan Juho Seppäsen holhoojana on hakijana sekä entinen Pormestari Otto Johan Tanner, Viipurin kaupungista, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 22 päivänä Marraskuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itsellan esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä saanut tietää seuraavaa: Juho Seppäselle toimituttamansa haasteen nojalla on Pormestari Tanner Viipurin kaupungin Raastuvan oikeudessa vaatinut, että Juho Seppänen, joka yhdessä veljensä Maakauppiaan Mikko Seppäsen kanssa oli 23 päivänä Syyskuuta 1910 antaSäsna: S.S. R.t R. H. K.t. 384 No 1613. Pag. 63. R.D. 1912
nut 23 päivänä Tammikuuta 1911. maksettavan 350 ruplan vekselin ja 23 päivänä seurannutta Helmikuuta maksettavan 579 ruplan 76 kopeekan vekselin Pietarin kaupungissa Vönäjan keisarikuntaa olevalle. Kauppahuoneelle P. T. Ivanovin Perilliset mutta oli laiminlyönyt, kuten Mikko Seppänenkin, määräaikoina Sunastaa sanotut, asianmukaisesti protestatut vekselit, velvoitettaisiin Pormestarille Tannerille, jolle vekselit oli siirretty, suorittamaan vekselien sisällykset korkoineen ja provisiooneineen; minkä ohessa Pormestari Tinner on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Jutussa kuulustettuna on Matti Seppänen tosin myöntänyt, että mainitut vekselit oli annettu Juho Seppäsen omassa nimessään ja Matti Seppäsen luvalla harjoittamaa kauppaliikettä varten tilattujen taväräin hinnasta; mutta kun ei noita tavaroita ollut Juho Seppäselle saapunut ja tämä vielä oli alaikäinen, on Matti Seppänen vastustanut kannetta Raastuvanoikeus on 21 päivänä Kesäkuuta 1911 julistamassaan päätöksessä lausunut jutussa selvitetyksi, että Juho Seppänen siihen aikaan kun puheenalaiset vekselit annettiin, oli asianmukaisen elinkano ilmoituksen jälkeen harjoittanut kauppalikettä ja että nuo vekselit oli mainittua liikettä varten annettu; senvuoksi ja kun Juho Seppänen näin ollen oli ollut oikeutettu antamaan sanotut vekselit, Raastuvanoikeus, nojautuen 29 päivänä Maaliskuuta 1858 annetun Tekselisaannon 3: SS:ään on velvoittanut Juho Seppasen heti, saadessaan alkuperäiset vekselit kuitattuina haltuunsa suorittamaan Pormestarille Tamnerille kysymyksessä olevien vekselien sisällykset, yhteensä seitsemänsataa kaksikymmentäyhdeksän ruplaa siitsemänkymmentäkuusi kopeekkaa, tai vastaavan määrän Suomen rahaa maksuaikana käyvän kurs685
sin mukaan kuuden prosentin vuotuisine korkoineen, lukien kolmestasadasta viidestäkymmenestä ruplasta 23 päivästä Tammikuuta 1911. ja kolmestasadasta seitsemästäkymmenestäyhdeksästä ruplasta seitsemästäkymmenestäkuudesta köpekasta seuranneen Helmikuun 23 päivästä täyden maksun tapahtumiseen asti, sekä kolmannen osan prosenttia vakselien sisällyksistä arovisivonia kuin myös neljälläkymmenellä markalla korvaamaan Förmestarin Tannerin oikeudenkäyntikulut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Matti Seppänen oli vetoamalla saattanut jutun, on 25 päivänä Tammikuuta 1912 siinä antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan sekä määrännyt, että yllämainitut maksettavaksi tuomitut rahamäärät Raan tuvanoikeuden määräämme korkoineen oli suoritettava alaikäisen Juho Seppäsen varoista; ja velvoitettiin Matti Seppänen samoista varoista maksamaan Pormestarille Tinnerille viisikymmentä markkaa korvaukseksi hänellä jutun takia Hovioikeudessa ollaista kuluista Hovioikeuden tuomioon on Matti Seppänen, edellämainitussa holhoojatoimessaan, anonut muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Matti Seppänen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä paikki asianomaiset noudattahoot Keisarillinen Suomen Senaatti: santeri Kaarinen B. Annberg. santeri Kaarinen B. Annberg. K. R. Helanen K. Auer. Okiantikauman 686
Den 22. November 1912. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt uvisiensskilling, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål emellan Sme den Oskar Reinhold Hagerstedt och Aletskarlen Otto Melan der, bägge från Tonsa såbriks by i Tammela socken, Inhyses nansdöttrarna Henrika och Karo liina Melander, från Perlaan kylä by af nämnda socken. äfvensom Taktensänkan Ida Maria Sjillom, från Helsing fors stad, gemensamt erkände, samt i sagde stad besätta egifta Maria Melander, varan de, angående klander af testa mente: gifven uti Justitiedopär tamentet den 22 November 1912. Kejserliga Senaten har låtit hans lingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Vid Rådstufvurätten i Helsing fors hafra Oskar Reinhold lägerstedt och hans ofvanbemälde medpar ter, de där vore närmaste arfvingar Spl. - 53. - R. 1. A. H. K. F. SS: 1614. Pag. 34. R. D. 1910.
efter den 3. November 1886 aflidne Landthushållaren Johan Reinhold Malander, yrkat att, emedan dennes den 31. Oktober 1905. jämväl aflidna önka Maria Melander, medan hen på grund af ett den 14 November 1880. af bemälda makar upprättadt inbördes testamente suttit i orulladt bo, medels den 27. Januari 1904. upprättadt skriftligt testamente tillagt Maria Melander att sin efterlämna de lösegendom, men änkan Melander icke varit berättigad att genom tetamente förfiga öfver den andel af sagda egendom, som på grund af gistorätt skulle tillfallit Johan Reinhold Melander, nästnämnda testamen te, hvilket af Maria Melander vilofvanbemälde Rådstufvurätt brukats måtte förklaras ogilligt, för råvidt däri försegats öfver Johan Reinhold Helanders giftorätt, äfvensom Maria Melander skyldigkännas att till laga skifte upplåta ifrågavarande egen dom. Sedan Maria Melander, i saken börd, motsagt käromålet samt gjort anspråk på ersättning för sina rättegångsumgälder, har Rådstufvurätten medels den 20. December 1906. afkunnadt utslag utlåtit sig i saken, och emedan uti ofvanomförmälda inbördes testamente den efterlepande maken genom lydliga ord tillagts full eganderätt till allarts egendem vid den först aflidne makens frånfälle samt det i slutet af testamentet ingående förordnande, att den efterlef vande finge sitta i erulladt be till den död, icke stode i sked med eller upphäfde den antydda, mera omfattande ovilkorliga bestämningen i testamen tet, att ledt skulle tillfalla den efter lefvande maken med full eganderätt ty och som änkan Melander, vid sådant förhållande och då testamentet icke blan drats efter hennes mans frånfälle, rå rit lagligen berättigad att genom testamente bortgifva sin egendom, har Rådstufvurätten förkastat Oskar Reinhold Hagerstedts och hans medparters i målet utförda talan samt ålagt desse 388
att i rättegångskostnadsersättning till Maria Melander utgifva etthundra mark. Hofrätten, under hvars pröfning Oskar Reinhold Hägerstedt och hans medparter i räderäg dragit målet, har genom den 20. December 1909. däri gifven dom låtit vid Rådstufvurättens utslag bero samt skyldigkänt Oskar Reinhold Hägerstedt och hans med parter att med fyratiofem mark ersätta Maria Melander för hennes i Hofrätten i saken hafda kostnaUti lofrättens dom hafva Oskar der. Reinhold Hägerstedt och hans med parter anhållit om ändring medels hit ingifven deduktion, den Maria Melander sedermera bemält. Kejserliga Senaten har tagit må let i öfveragande och finner Oskar Reinhold Hagerstedt och hans medpar ter icke hapa anfört skäl till än dring uti Hofrättens ofvanberörda dem vid hvilken förty kommer att för blifva; och ålägges Oskar Reinhold Asiannikauman tagerstedt och hans medparter att till Maria Melander, i ersättning för hennes härstädes i målet hafda kostnader, utgifva sjuttiofem mark. Ed alle, som vederlör, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland: Santen Karinen B Amberg Santen Karinen B Amberg KR Helanen K. Auer KR Helanen K. Auer K. R. Helanen 685
Marraskuun 31 päivänä 1912. "Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla. Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullessa velkomusta ja korvausta koskevassa jutussa, jossa Talollinen Kaarle Vihtori Paateri, Kuhmoisten pitäjän Lästilän kylästä, on hakijana sekä ja man pitäjän Päijälän kylässä asuva Maijoisti Juho Avid Raukola vastaajana: lunettu Oikeusosastossa 31. aiva na Marraskuuta 1912 Keisarillinen Renuutti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkun yllämainitussa Päijälän kylässä olevan Eurakosken talon siltoinen omistaja, Talollinen Juho Korkinen eli Herrakoski eli 10 päivänä Maaliskuuta 1895 tehdyllä välikirjalla pojallensa Juho Erkki Koskiselle viidenkymmenen vuoden ajaksi, sauotun Maaliskuun 25 päivästä lukien, vuokralle antanut Leppakosken Sama: 25- k.t. K. H. N. 1 No 1615. No 1615. Pag. 91. R. D. 1910.
Marraskuun 30 päivänä 1912. Keisarillisen Tuomen Senaatin Turun Hovioikeudesta tullussa velkomusta ja korvausta koskevassa jutussa, jossa Talollinen Kaarle Vihtori Paateri, Kuhlästä, on hakijana sekä sasä asuva Augusti Juho Avid Raukola vastaajana: tunttu Oikeusosastossa 31. päivä na Marraskuulu 1912 Keisarillinen Renuatti ei itselleen ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa Rittenkun yllämainitussa Päijälän kylässä olevan Terpäkosken talon siltoinen omistaja, Talollinen Juho Roskinen eli Terrakoski eli 10 päivänä Maaliskuuta 1805 tehdyllä välikirjalla pojallensa Juho Erkki Koskiselle viidenkymmenen vuoden ajaksi sanetun Maaliskuun 25 päivästä lukien, vuokralle antanut Leppakosken Lämä: 3.S. Brit.  V. K. A. No 1665 No 1665 Såg. 21. R. D. 1910 tuomio nostorahalla Keisarillisesta moisten pitäjän Lästilän kyman pitäjän, Päijälän kyläs esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat
talon maista Tampparinkosken rohjois puolella olevan, välikirjassa lähemmin määritellyn maa-alueen mylly ja meijiritoutiksi sellaisilla ehdoilla, että vuokraajan tuli Levakosken talon omistajalle suorittaa vuotuista vuokraa kaksikymmentä markkaa sekä antaa talonomistajan jauhattaa tonttimaalla olevassa myllyssä kaiken talossa tarvittavan viljan on Kaarle Vihtori Paateri, Lepäkosken talon nykyisen nä omistajana, Juho Erid Kaukolalle toimituttamansa haasteen nojalla Padasjoen ja Kuhmoisten pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnan oikeudessa lausunut, että Maukola, joka mainitun vuokrakahden tultua 25. päivänä Tammikuuta 1901 hänelle vuoetyksi, oli hallinnut sanottua maakapaletta 1. päivään Kesäkuuta 1905 oli viimeksimainitun päivän ja adettiin syyskuun 1 päivän välisellä ajalta jättänyt suorittamalla tulon omistajalle tulevan maanvuokran sekä että Juho Arvid Kaukola oli vanettuna aikana Kaarle Vihtori Saatirelta velaksi ostanut yhden hehtolitraa rukiita, yhden parmaan rukiinolkia ja yhden sylen koivukalkoja; minkä vuoksi ja kun Paateri, siihen nähden että yllämainittu mylly Maaliskuus sä vuonna 1905 oli palanut oli ollut rakotettu jauhattamaan viljansa munalla ja jauhatuksistaan suorittamaan Nyttärille Herman Samell mark kan, Maarle Vihtori Santeri on vaalinut Juho Arvid Kaukolaa vihoitetta väksi suorittamaan Paaterille maksa natonta tontimenekaa yhdeksältä kuukaudella 15 markkaa, mainitusta enshehtolitasta 13 markkaa, eljosta 8 mark kaa ja taloista 6 markkaa sekä, korvaukseksi Herman Sjunelle suoritetusta jauhatumaksesta, 6 markkaa eli siis kaikkiaan ilmarkkaa minkä oleva Kaarle Vihtori Saakri on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan Jutussa kuulusteltuna on Juho tavid Haukola väittänyt, että Talollinen lemeli Leppakoski, Eurakosken taloa omistansvaan, eli 12. päivänä Lokakuuta 1903 tehdellä kauppakirjalla Maistarin 691
rouvalle Sigrid Lilliaakselle itsenäiseksi tilaksi erotettavaksi myynyt, muun maassa, kysymyksessä olevan Kaukolalla vuokralla olleen maaaluun sekä että Ruukola tämän jälkeen oli suorittanut tontinvuokran Kouva Lilliaackolle ja Suomen Liiskakivi Osakiyhtiölle, jotka maa-alueen omistajina olivat oikeutetut kantamaan siitä lahtevän vuokran, minkä wuoksi ja ran Leppäkosken talon omistaja viimeksimainitun kauran jälkeen ei enää ollut oikeutettu maksuilla veljäänsä kaan jaukattamaan ylläsanotussa nyttyvä, Juho Arvid Kaukola, kuittuin Kunle Vihtori Paaterilta velaksi ostaneen sa kanteessa mainittuja rukiita, olkia ja holhoja, on vastustanut kannetta Kihlakunnanoikeus on 26 päivänä sokakuuta 1906 julistamallaan päätöksella siinä mainitsemiltaan muistutta velvoittanut Juho hved Kaukolan sesti kuittia vastaan maksamaan Kaar1. Vihtori Paakoille yhdestä hehtolitias ta rukiita kolmetoista markkaa, oljista kahdeksan markkaa, katoista kuusi markkaa Herman Ojaselle menneestä jauhatusmaksusta yhdeksän markkaa ja tontinnekran yhdeksältä kuukaudelta viisitoista markkaa, eli siis yhtensä viisikymmenlägksi markkaa, kuin myös viidelläkymmenelläviidellä markalla korvaamaan Kaarle Vihtori Tautuin oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho David Maukola ole vetoamalla saatta nut jutun, on 14 päivänä Maaliskuuta 1910 siitä antanut tuomion ja koskaiKaarle Vihtori Taateri, joka oli tullut Perpakosken talon omistajaksi senjälkun, kuin Omisti Terpakoski, sanottua taloa omistaessaan, 12 päivänä Lokakuuta 1903 tehdyllä kauppakirjalla ole Rowa Lillinenkull myönyt namn vuassa, sen sammarinkosken vuossa sijaitavan maa alueen, minkä nauttimi sesta taaksi oli vaatunut vuokraa, oilut näyttänyt, että hän Perukosken talon omistajana edelleenkin olisi oikeutettu hyväksiin käyttämään edelläkerrotussa vuokravälikirjassa Terrakosken talon omistajalle vakuutettua etuisuuk692
ria; sentähden ja kun Maarle Vihtori Paateri Juho Arvid Haukolan kieltää vastaan myöskään ei ollut totunsaat tanut Kaukolalle velaksi myynensä kanteessa mainittuja rukiita, olkia ja halkoja, Hovioikeus, huuden Kihlakunnanoikeuden päätöksen, on hyljän nyt Kaarle Vihtori Paakain jutussa ajaman kanteen asian näin päättyossä jätettiin Kaarle Vihtori Paatinen anomus saada korvausta hänelle vastaa jaruhivallan valvomisesta toimikuudessa oikeutuneesta kuluista huoneen ettamatta. Kovioikeuden luomion on Kaarle tehtori Paakri anonut muutosta länme toimittamaltaan perustelmalla, johon Juho Arvid Kaukola on vastannu 1. Keisarillinen Senaatti on tutkinut taman jutun ja katsoo, ellei Kaarle Vihtori Paateri ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota joka siis jää pysyväksi; ja velvoita laan Kaarle Vihtori Taateri suorille naan Juho Arvid Maukolalle, korvaukOssian Sihannan seksi hänellä täällä jutun vuoksi olleista kuluista, kahdeksankymmentä markkaa. Täta kaikki asianomaiset noudattakoot"Keisarillinen Suomen Senaattikuten Saarinen K R Helanen B. Annberg 393
Marraskuun 30. päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, maan luoruttamista koskevassa jutussa, jossa Torpparin Iisakki Ahlströmvainajan oikeudenomistajat, hänen leskensä Kaisa Ulrika Erikintytär Ahlström, poikansa Torppari Johan Anton Ahlström ynnä tyttärensä Ida Adolfina Westervik ja tämän mies Torppari Sven Fredrik Westervik, kaikki Merikarvian pitäjän Ylikarvian kylästä, sekä Maria Sofia Norrvik ja tämän mies Torppari Sven Gabriel Norvik, Ahlaisten pitäjän Alakylän kylästä, ovat hakijoina sekä Puutavara kauppias Juho Vilhelm Norrgård, ensinsanotusta kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 30. päivänä Marraskuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Huhtikuun 13. päivänä 1819. tehdyllä Läsnä: W A. J. P. Å R. JS E. Th. 694 No 1668. Säg 19/7 RD 1910