Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
lag toimitetun haasteen nojalla ovat Tuomas ja Juho Wartio ynnä Esko Karvanen, Liisa Wartion holhoojana, ja, sittenkun Karvanen oikeudenkäynnin aikana oli tullut mielisairaaksi, hänen oikeudenvalvojansa Heikki Könönen sekä Liisa Wartiolle asiaa varten määrätty uskottu mies Hovioikeudennotaria Euhastus Sopanen Hiitolan pitäjän ja Tiuvalan kappelin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa 28 päivänä Maaliskuuta 1903 lausuneet, että Talollinen Juho Paavonpoika Repo kontrahdilla 27 päivälta Marraskuuta 1895, johon aikaan hallitsivat, Juho Repo puolta ja Esko Karvanen, Liisa Wartion sekä silloin myöskin alaikäisten Tuomas ja Juho Wartion holhoojana, toista puolta jakamattomasta Kruununtalosta No 7 Hiitolan pitäjän Kilpolan kylässä, oli oikeuttanut osakeyhtiön Wiborgs Sågverks Aktiebolag tillhannen seitsemänkymmenenviiden markan hinnasta ja kahden markan vuotuista vuokraa vastaan viiden vuoden kuluessa siitä, kun mainittu talo ostettaisiin perinnöksi, eräältä sanottuun taloon kuuluvalta maa-alalta hakkautamaan kontrahdissa tarkemmin määrätyt puut, sekä että yhtiö, sittenkun Tuomas, Juho ja Liisa Wartion hallitsama puolisko talosta 15 päivänä Lokakuuta 1902 oli perinnöksi lunastettu ja sen jälkeen välijoon kautta erotettu Juho Revon talonpuoliskosta, oli talvella 1902 - 1903 tuolta metsää lueelta, joka jaossa oli kokonaan ontunut Tuomas, Juho ja Liisa Wartion talonpuoliskolle, hakkuuttanut neljätuhatta kaksisataa seitsemäntoistä tukkia; mutta kun Esko Karvanen ei ollut valtuuttanut Juho Repoa Karvasen holhottien puolesta tekemään edelläkerrottua metsäkontrahtia, eikä Esko Karvanen ollut lain mukaan oikeutettukaan suostumaan senlaatuiseen välipuheeseen, ovat Tuomas Wärtio ja hänen asiakumppaninsa vaatineet, että sanottu kontrahti julistettaisiin mitättömäksi, sikäli kuin se koski Tuomas, Juho ja Liisa Wartion oikeutta, sekä että osakeyhtiö Wiborgs Sågverks Aktiebolag kiellettäisiin ottamas 117
ta puheenalaiselta maalta vielä pystyssä olevia, kontrahdin mukaisia mitä kuin myös velvoitettaisiin suoittamaan Tuomas Wartiolle ja hänen asiakumppaneilleen korvausta noista neljästatuhannesta kahdestasadasta seitsemästätoista tukista, viisi markkaa kappaleelta, kaksikymmentäyksituhatta kahdeksankymmentäviisi markkaa Sittenkun osakeyhtiön Wiborgs Såg verks Aktiebolag puolesta oli vastustettu kannetta ja Juho Repoohin kuulustettu asiasta, on Kihlakunnanoikeus 13 päivänä Marraskuuta 1913 julistämässään päätöksessä mainitsemillaan perusteilla hyljännyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Tuomas ja Juho Wartio sekä Heikki Kononen olivat vetoamalla saattaneet ja tiin, on tuomiossa 1 päivänä Joulukuuta 1906 katsonut selvitetyksi, että Juho Repo oli osakeyhtiön Wiborgs Tågverks Aktiebolag kanssa tehnyt puheenalaisen metsänhakkausta koskevan välipuheen 27 päivältä Marraskuuta 1895. nikäli se koski Tuomas, Juho ja Liija Wartion oikeutta välipuheen esivenä olevaan metsään, näiden kaikkien silloisen holhoojan Esko larvasen heidän puolestaan sitä varsen 22 päivänä äskenmainittua kuuta antaman valtakirjan nojalla; mutla koskei Esko Karvanen ollut laillisesti oikeutettu kenellekään luovuttamaan tuottaista nautintaoikeutta holholliensa tulevaan yhteiseen kiinteimistöön nähden kauemmaksi ajaksi kuin siihen päivään, jolloin joku näistä joutuisi täysi ikäiseksi, sen tähden ja hun Tuomas Wartio, joka Ii syntynyt 27 päivänä Kesäkuun ta 1875, jo oikeudenkäynnin alussa oli ollut kahdenkymmenenyhden vuodenikainen ja Juho Wartiokin oikeudenkäynnin aikana joutunut täysi ikäiseksi, joten sanottu välipuhe ei ollut heitä sitova, on Hovioikeus, kumeten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, julistanut kysymyksessä olevan kontrahdin, sikäli kuin se koski Tuomas, Juho ja Liisa Wartion oikeutta, 118
mitättömäksi sekä sen johdosta, kun kontrahdissa mainittu metsä oli talolla No 7 Kilpolan kylässä toimitetussa välijaossa langennut Tuomas Juho ja Liisa Wartion puoliskolle, mikä nyttemmin oli perintömaan luontoisena heidän omistuksessaan, kieltänyt osakeyhtiötä Wiborgs Sågverks Aktiebolag ottamasta tuossa metsässä vielä kasvavia, kontrahdin määräämät mitat täyttäviä puita kuin myös velvoittanut yhtiön kaadat tamistaan neljästätuhannesta kahdestasadasta seitsemästätoista oikeuden käynnin alussa metsässä vielä olleestä tukista suorittamaan Tuomas, Juhoja Liisa Wartiolle korvausta, yhden markan mukaan kappaleelta, neljätuhatta kaksisataa seitsemäntoista markkaa Hovioikeuden tuomioon on osakeyhtion Wiborgs Sågverks Aktiebolag puolesta anottu muutosta tänne toimitetulla perustelmalla, johon Tuomas. Juho ja Olli Wartio ovat säädetyssä järjestyksessä vastanneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei osakeyhtiö Wiborgs Sågverks Aktiebo lag ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi, minkä ohessa yhtiö velvoitetaan suorittamaan Tuomas Wartiolle ja hänen asiakumppaneilleen, korvaukseksi heillä täällä asiasta olleista kustannuksista, kuusikymmentäviisi markkaa, Tätä, kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti. R. A. Brede. A. Henr. Snellman C. J. Tingren Tall August C. J. Tingren Tall August Edavaklfander Utj Juvuk; der 119
Maaliskuun 3 päivänä 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Haioikeudesta tulleessa, torpantilasten eroittamista koskevassa ja tussa, jossa Pohjan pitäjässä toimiva osakeyhtiö Fiskaris Akliobolag on hakijana sekä Niskon pitäjän Jytyn kylässä asuvat Torppari Abraham Lindgren ja hänen poikansa Antti Abraham Lindgren vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 3 päivänä Maaliskuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itselleen sittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt en kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Välikirjalla 2 päivältä Marraskuuta 1798 on yllämainitussa Jylyn kylässä sijaitsevan Kauppilan eli Kaupin talon silloinen omistaja Matti Matinpoika Kauppila 388 riksin 42 killingin 5 runstykin hinnasta apellensä Matti Sileniukselle sekä tämän vaimolle, lapsille ja perillisille kuisiksi ajoiksi luovuttanut sanotSainio: R. A. H. Bl. C; J. F. C.S. M. 20 N: 279. 120 No 279 Pag. 14. Rd. 1907.
tuun taloon kuuluvat seuraavat titukset, nimittäin a) Särjennetsän ja b) Artmaan pellot ynnä näiden peltojen läheisyydessä aitauksesra olevat niityt, e) peltoaitauksen Finnarsin niityn yläpuolella sekä uudispelloksi al ennen pottetun kasken Ahvonanpelto nimisen pellon vieressä ehdolla, muun muassa, että tilusten haltijat Matti Siloniaksen ja hänen vaimonsa kuoltua tekisi vät taloon vuosittain kuusi päivä työtä talon ruassa. Sittenkun Matti Fileniuksen pojan poika Johan Silenius oli kuollut 3 päivänä Tammikuuta 1901, jättäen jälkeensä täysiikäisen pojan Kaarle Aksel Sileniuksen ja tyttären Maria Siloniuksen, joka oli naimisissa Abraham Lindgrenin kanssa, sekä puheenadevat, Fileniuksen torpaksi nimite tyt tilukset Kaarle Aksel Seleniuksen ja Maria Lindgrenin välillä SS päivänä Maaliskuuta 1902 pidetyssä perinnön jaossa olivat joutuneet Maria Lindgrenille, ovat Abraham ja Maria Lindgren Turun ja Porin läänin Kuvernöörille 18 päivänä sen jälkeistä Joulukuuta antamavaan kirjatuksessa anoneet että, koska he kerrotussa perinnönjaossa tehdyn sopimuksen kautta olivat tulleet Sileniuksen torpan omistajiksi ja torppaan kuuluvat maat näin ollen maatilojen osittamisesta 12. päivänä Kesäkuuta 1895 annetun asetuksen mukaan voi tiin eroittaa. Kauppilan talosta, jota nykyään omisti osakeyhtiö Fiskars Aktiebolag, asianomainen maanmitta ri määrättäisiin lohkomisella tahi palstatilaksi eroittamalla Abraham ja Maria Lindgrenin varalle erilleen ottamaan nuo tilukset Tämän hakemuksen johdosta on osakeyhtiön Fiskars Aktiebolag puolöstä väitetty, etteivät kysymyksessä oleval tilukset muodostuneet tarkoin määrättyä aluetta sekä ettei välikirja 2 päivältä Marraskuuta 1798 olut yhtiötä sitova, koskei yhtiö ollut luovuttanut puheenalaina tiluksia tai ollut niiden luovuttajan perilli121
nen eikä myöskään ollut hyväksynyt sanottua välikirjaa; ja kun eivät Abraham ja Maria Lindgren ollut näyttäneet että Kauppilan talo jo välikirjan teen aikana oli isossa jaossa eroitettu rälsi - tai perintötila ja että he olivat Matti Sileniuksen ainvat perilliset tahi saaneet kaikkein toisten perillisten huudotettiin aikeuden mainittuun torppaan, on hakemasta vastustettu. Kuvernööri on päätöksessä 30 päivältä Tammikuuta 1903, siihen nähden että Abraham ja Maria Lindgrenin omistusoikeus Fileniuksen torpan tiluksiin oli joutunut riitaiseksi, osoittanut Abraham ja Maria Lindgreniä siitä erittäin riitelemään ananomaisessa Oikeudessa Osakeyhtiölle Fiskaris Aktiebolag toimitetun haasteen nojalla ovat Abraham ja Maria Lindgren Kiskon ja Kiikalan pitäjäin käräjåkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuneet, että Sileniuksen torppaan vieläsanotusta 2. päivästä Marraskuuta 1798 saakka oli kuulunut a) helmaan pelto, joka oli torpan tonttimaa ja jossa oli sekä peltoa että niittyä; 6) tärjennetsän palsta, joka sijaitsi Jylyn järven rannalla ja johon kuuluipaitsi pelto- ja niittymäätä myöskin joutomaata; e) Santakuopan pelto eli tilakset Kinnuksin niityn yläpuolella, ja d) Ahvenanpellon palsta, niinikään Jytyn järven rannalla, kaikki nämä entisissä umpiaitauksissa; ja orat Abraham ja Maria Lindgren vaatineet, että heillä julistettaisien olevan jollainen oikeus näihin tiluksiin, että he mainitun asetuksen nojalla. jaisivat nuot sanottuun torppaan kuuluvat tilukset erilleen otetuiksi Kuuppilan talosta Osakeyhtiön Fiskars Aktiebolag puolesta on asiassa vastattu, että, kun yhtiö vuonna 1883 oli tullut. Kauppilan talon omistajaksi, kysymyksessä olevan välikirjan tekopäivästä jo oli kulunut enemmän kuin viisikymmentä vuotta, joten tuo välikirja, jonka vakuudeksi ei oltu hankittu 122
kiinnitystä Kauppilan taloon, mainittuun aikaan oli läännöt olemasta voimassa, vaikka suullisen sopimukren nojalla ensin Johan Silenius elä essään ja tämän kuoltua Abraham Lindgren oli hallinnut kysymyksessä olevaa torppaa, josta Lindgren kuitenkin oli irtisanottu poismuutta maan 14 päivänä Maaliskuuta 1905, ja kun oli jäänyt selvittämättä, eltä Abraham Lindgrenin näin muodoin hallitsema maa-alue kokonaisuudessaan oli sama ala, josta mainittiin 2 päivänä Marraskuuta 1798 tehdyssä välikirjassa, sekä Abraham ja Maria Lindgren olivat vaatinut maata eroitettavaksi neljästä eri päikasta, vaikka maata edelläsanotun asetuksen mukaan ei saatu eroittaa muuta kuin yhdessä, tahi korkein taan kolmessa kappaleessa, on yhtiön puolesta vaadittu kannetta hyljättä väksi. Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikulun. geistaan, on 18 päivänä Marraskuuta 1903. julistamassaan päätöksessä katso nut selville käyneen että, sittenkun Matti Matinpoika oli 2 päivänä Maraskuuta 1798 laaditulla kauppavälikirjalla kolmensadan kahdeksankymmenonkahdeksan riksin neljänkymmenenkahden killingin kahdeksan rum stykin hinnasta Matti Seleniukselle tämän vaimolle, lapsille ja vastaisille perillisille ainaiseksi luovuttanut Kauppilan talon alueella olevat. Sarjennetsi ja Artmaa nimiset pelte maat sekä Finnassin taloon kuuluvien niittymäiden yläpuolella sijait sevan pellon ynnä mainittujen tilus ten lähellä olevat niityt kuin myös ennenaikaan polleteen kaskimaan Ehvenanpello nimisen maapalstan vieressä, Abraham ja Maria Lindgren olivat polvi polvelta tapahtumen perinnön kautta joutuneet omistamaan näitä tiluksia, jotka yhteensä muodostivat niin sanotun Silenius sen torpan; minkä vuoksi ja koska tuon torpan maat olivat näytetyt 123
ylimuistoisista ajoista sisältävän neljään lohkoon jaetun, tarkoitusta varten tarpeellisesti määrätyn maa alueen, Kihlakunnanoikeus, säännösten mukaan yllämainitun asetuksen 41 SSssä, on määrännyt, että puheenaolevat Sileniuksen torpan tilukset, mekäli ne kuuluivat Kauppilan taloon, olivat sanotusta talosta laillisessa järjestyksessä eroitettavat Abraham ja Maria Lindgrenin laillisesti omistettaviksi, jonka ohessa osakeyhtiö. Fiskars Aktiebolag velvoitettiin neljälläsadalla markalla. korvaamaan Abraham ja Maria Lindgrenille heille juteesta johtuneet kulungit Hovioikeus, jonka tutkittavaksi osakeyhtiö Fiskars Aktiebolag oli vetamalla saattanut julun, on tuomios sa 13 päivänä Joulukuuta 1906 vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen sekä sitä paitsi velvoittaneet yhtiön suorittamaan Abraham ja Maria Lindgrenille, korvaukseksi heillä Koriakeudessa asiasta olleista kulungus ta, kuusikymmentä markkaa. Häioikeuden tuomioon on osakeyhtiö Fiskars Aktiebolag anonut muutosta tänne toimittamallaan perustetmalla, johon Abraham ja Antti Abraham Lindgren, viimeksimainittu sillä välin kuolleen äitinsä Maria Lindgrenin ainoana perillisenä, ovat säädetyssä järjestyksessä vastannet "Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei osakeyhtiö Riskari Aktiebolag ole esiintuo nut syytä muuttaa. Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomista, joka siis jää pysyväiseksi, minkä ohessa yhtiö velvoitetaan maksamaan Abraham ja Antti Abraham Lindgrenille heiltä täällä juttuun menneiden kustannusten korvaukseksi, kuuksikymmentä viisi markkaa. Tiitä kaikki asianomäiset noudattakod Keisarillinen Suomen Senaatti. R. A. Bonde C. J. Tingren. letala klander. A. Henr. Ingman Tall Augusti Otian karten 124
25/12 25. Pag. 38. R. D. Såg. 38. R. D. 1907. Maaliskuun 4. päivänä 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Kovioikeudesta tulleessa, tilankaupan mitättömäksi julistamista koskevassa aiassa, jossa Kauppiaanpojat Juho ja Aukusti Tikka, Ristiinan pitäjän Lyytikkälän kylästä, yhteisesti, ovat hakijoina sekä sanotun pitäjän Korholan kylässä asuvan Asioitsijan Viktor Ollikaisen vaimo Aleksandra Maria Ollikainen tulematta jääneen nä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 4. päivänä Maaliskuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Ristiinan pitäjän käräj äkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Aleksandra Maria Ollikainen, Juho ja Aukusti Tikalle sekä Wiipurin kaupungissa olevalle toiminimelle Paul Wahl & Co toimitetun nausteen nojalla, lausunut, että Viktor Ollikainen oli kauppakirjalla 4. päivältä Marraskuuta 1904. myynyt Juho ja Aukusti Tikalle kolmannen osan mainitun pitäjän Kuomion kylässä sijaitsevasta LoisenLäsnä: R. A. H. G. F - C. P - H. K. A. E. R.
taipaleen perintötalosta, minkä tilanosan Juho ja Aukusti Tikka sittemmin 8. päivänä sanottua kuuta olivat luovuttaneet toiminimelle Paul Wahl s Co; mutta koskei Aleksandra Maria Ollikainen, jolla, men tyänsä 4. päivänä Tammikuuta 1895. naimisiin Viktor Ollikaisen kanssa, oli naima osa tuossa tilanosassa, minkä Ollikaisen puolisot avioliittonsa aikana 25. päivänä Syyskuuta 1897. olivat ostaneet, ollut antunut suostumustaan ensinmainittuun tilankauppaan, on Aleksandra Maria Ollikainen vaatinut, että äskensanottu kauppa julistettaisiin mitättömäksi. Asiasta kuulustettuina, ovat Juho Tikka ja hänen asiakumppaninsa vastustaneet kannetta sillä perusteella, että Aleksan dra Maria Ollikainen oli hyväksynyt puheenalaisen tilankaupan ja suullisesti valtuuttanut Viktor Ollikaisen kirjoittamaan hänen nimensä kauppakirjaan, sekä sen ohessa pyytäneet korvausta oikeudenkäyntikustannuksistaan; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus, kuulustettuaan jutussa myöskin Viktor Ollikaista, on päätöksessä 17. päivänä Joulukuuta 1904. mainitsemillaan perusteilla julistanut kysymyksessä olevan tilankaupan mitättömäksi. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho ja Aukusti Tikka sekä toiminimi Paul Wahl 6o olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiossa 9. päivänä Helmikuuta 1907., kun eivät Juho Tikka ja hänen asiakumpraninsa olleet voineet esittää laillista näytöstä siitä, että Aleksandra Maria Ollikainen olisi antanut ehdottoman, vapaataktoisen suostumuksensa siihen, että Viktor Ollikainen saisi varustaa yllämainitun kauppakirjan hänenkin allekirjoitukselsaan, tahi että Aleksandra Maria Ollikainen muullakaan häntä laillisesti sitovalla tavalla olisi hyväksynyt puheenlaisen tilankaupan, jättänyt asian sen lopputuloksen varaan, johon Kihlakunnan oikeus oli päätöksessään johtunut; ja velvoitettiin Juho Pekka ynnä hänen asiakumpraninsa, yhteisesti, maksamaan Aleksandra Maria Ollikaiselle, korvaukseksi hänellä Hovioikeudessa asian vuoksi olleista kustannuksista, viisikymmentä mark kaa. Kovioikeuden tuomioon ovat Juho 126
ja Aukusti Tikka anoneet muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun, ja koskei Aleksandra Maria Ollikaisen ole näytetty antaneen kysymyksessä olevaan tilankauppaan häntä laillisesti sitovaa suostumusta, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi vahvistaa sen loppupäätöksen, johon Hovioikeus on asiasta johtunut Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A. Borde. Al. H. Tenn.manR. A. Borde. Al. H. Tenn.manC. J. Timgren. Paul Augusti. Edalaksander. 11. kantavansa Maaliskuun 5 päivänä 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin luomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusta koskevassa jutussa jossa Itsellismies Taneli Taavetinpoika Pulsa, Walkealan pitäjän Miettulan kylästä, on hakijana sekä sanotusta kylästä kotoisin olevat Talolliset Aatami ja Emanuel Tanelinpoika Kansikas, edellinen saapuville tulleena, mutta jälkimmäinen tulematta jääneenä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 5. päivänä Maaliskuuta 1908 Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Aatami ja Emanuel Kansikkaalle toimitetun haasteen nojalla on Taneli Pulsa Walkealan pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että Aatami ja Emanuel Kansikas, sittenkun Taneli Pulsa oli kuulutettu avioliittoon Aatami Kansikkaan tyttären Maria Aatamintyttäran kanssa, välikirjalla 23 päivältä Tammikuuta 1891 olivat ottaneet Taneli Pulsan mainitusta räivästä alkaen Aatami ja Emanuel KanLäsnä: Rit. W. H. S. - C. J. T. C.t - W. K. O. S. 127a 288 Pag 78 32 1907
sikkaan elinajaksi asumaan heidän hallitsemälleen kruununluontoiselle osalle talosta No 1. Miettulan kylässä, mikä tila Aatami ja Emanuel Konsikkaan kuoltua oli jääpä Taneli Pulsan ja Maria Aatamintyttären hallittavaksi, jota paitsi Aatami ja Emanuel Kansikas olivat sitoutuneet. elleivät he sopisi olemaan yhdessä Tapeli Pulsan ja Maria Aatamintyttären kanssa vaan käskisivät heidät talostaan pois, suorittamaan Taneli Pulsalle ja Maria Aatamintyttärelle kuusisataa markkaa vuodessa siltä ajalta, jonka nämä olisivat asuneet tilalla; ja kun Taneli Pulsa, joka 8 päivänä Helmikuuta 1891 oli mennyt naimisiin Maria Aatamintyttären kanssa, kerrotun välipuheen ohdosta ja toivoen, että puheenalainen tila Aatami ja Emanuel Konsikkaan kuoltua jäisi Taneli Pulsalle ja Maria Aatamintyttärelle, oli tehnyt talossa työtä, ensin yhdessä mainitun vaimonsa kanssa ja, tämän 31 päivänä Elokuuta 1893 kuoltua, yksin, kunnes Aatami ja Emanuel Kansikas 20 päivänä Marraskuuta 1903 olivat käskeneet Taneli Pulsan talosta pois, on Taneli Pulsa vaatinut, et tä Aatami ja Emanuel Kansikas velvoitettaisiin maksamaan Taneli Pulsalle kolmelta vuodelta, lukien 1891 vuodan alusta, kuusisataa markkaa vuodelta ja siltä ajalta, jonka Taneli Pulsa vaimon sa kuoltua yksin oli ollut talossa, neljäsataa markkaa vuodelta eli yhteen sä viisituhatta yhdeksänsataa viisikymmentäviisi markkaa viisikymmentäkolme penniä sekä sitä paitsi korvaamaan Taneli Pulsalle hänen oi keudenkäyntikulunkinsa Asiasta kuulustettuina, ovat Aata mi ja Emanuel Konsikas vastustaneet kannetta muun muassa sillä perusteella, että Taneli Pulsa vapaaehtoises ti oli eronnut yhdyselämästä Aata mi ja Emanuel Konsikkaan kanssa Kihlakunnanoikeus on 19 päivänä Marraskuuta 1904 julistamassaan päätöksessä mainitsemillaan perusteilla velvoittanut Aatami ja Emanuel Kansikkaan suorittamaan Taneli Pulsalle kolmetuhatta kahdeksansataa neljäkymmentäseitsemän markkaa viisi128
kymmentä penniä sekä sadalla markalla korvaamaan Taneli Pulsalle hänen kulunkinsa asiasta. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset molemmin puolin olivat vetoanalla saattaneet jutun, on tuomiossa 22 päivänä Maaliskuuta 1907 katsonut selvitetyksi että, sittenkun Aatami ja Emanuel Kansikas edelläsanotulla välikirjalla olivat ottaneet Taneli Pulsan asumaan yhteisessä pesässä Aatami ja Emanuel Konsikkaan kanssa sekä sen tapauksen varalta, ettei vät he sopisi olemaan yhdessä Taneli Pulsan ja Maria Aatamintyttären kanssa vaan käskisivät heidät muuttamaan talosta pois, sitoutuneet suorittamaan Taneli Pulsalle ja Maria Aatamintyttärelle palkkaa kuusisataa markkaa vuodessa, jota palkkaa nämä eivät olleet oikeutetut vaatimaan niin kauan kuin asuivat yhteisessä pesässä, Taneli Pulsa ja Maria Aatamintytär, mentyänsä 8 päivänä Helmikuuta 1891 avioliittoon, olivat asuneet Aatami ja Emanuel Kansikkaan kanssa yhdyspesässä kunnes Maria Aatamintytär 31 päivänä Elokuuta 1893 oli kuollut ja Taneli Pulsa, riitauduttuaan Aatami Känsikkaan kanssa, syksyllä vuonna 1903 lähtenyt pois puheenalaisesta talosta sekä haastattanut Aatami ja Emanuel Kansikkaan vastamainitun vuoden syyskäräjiin saadakseen palkkaa siltä ajalta, jonka Pulsa oli ollut talossa; minkä vuoksi ja kun Taneli Pulsaa, joka sitten tosin oli jättänyt tuon kanteensa ajämatta ja uudestaan tarjoutunut kysymyksessä olevassa välikirjassa suostutuilla ehdoilla asumaan yhdessä Aatami ja Emanuel Konsikkaan kanssa, ilman että Aatami Konsikas sii hen kumminkäan oli suostunut, siis ei voitu katsoa mainitun välikirjan nojalla oikeutetuksi saamaan siinä määrättyä vuosipalkkaa, etenkin kun välikirja ei sisällänyt mitään määräystä palkan maksamisesta Maria Aatamintyttären kuoltua, mutta Aata mi ja Emanuel Kansikas Hovioikeudessa olivat ilmoittautuneet taipuvaiseksi suorittamaan Taneli Pulsalle kohtuullista 129
palkkaa hänen kymmenen viime vuoden kuluessa Aatami Kansikkaan hyväksi tekemästään työstä, Hovioikeus, muuttaen Kihlakunnanoikeuden päätöstä, on velvoittanut Aatami ja Emanuel Kansikkaan vastasanotulta ajalta maksamaan Taneli Pulsalle harkinnan mukaan sata viisikymmentä markkaa vuodelta eli siis yhteensä tuhat viisisataa markkaa; ja sai Taneli Pulsa asian näin päättyessä, itse kärsiä hänellä jutussa olleet kustannukset Hovioikeuden tuomioon on Taneli Pulsa anonut muutosta tänne toimit tamallaan perustelmalla, johon AatamiKansikas on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koskei Taneli Pulsa ole voinut toteennäyttää, että Aatami ja Emanuel Kansikas olisi vat käskeniet hänet muuttamaan pois heidän hallitsemastaan talosta, eikä Taneli Pulsa siis puheenalaisen valikirjan nojalla ole oikeutettu saamaan heillä korvausta kysymyksessä olevina vuosina talossa tekemästään työstä, har kitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi jättää asian sen loppupäätöksen vasaan, johon Hovioikeus on ylempänä mainitussa tuomiossa johtunut; ja velvoi letaan Taneli Pulsa suorittamaan Aatami Kansikkaalle, korvaukseksi häneltä täällä jutun vuoksi olleista kustannuk sista, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: P. A. Börck. 1. Wall. hemman P. A. Börck. 1. Wall. hemman C. J. Timgren. Wolakijanden. Carl Hangqvist. Brian Lihannen 130
5 päivänä Maaliskuuta 1908. Keisarillisen Suomen Senaalin tuomio nostorahalla Turun Hevioi keudesta tulleessa torpan erilleen ottamista koskevassa jutussa, jos ra Torppari Juho Herman Taavetinpoika Riitamaa, Tottijärven kappelin Torvan kylästä, on hakijana ja Talollinen Juho Laurin poika Knuuttila, samasta kylästä, vastaajana: Annettu Oikeuso sastossa 5 päivänä Maaliskuuta 1908 Keisarillinen Senaatti on itselleen sittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Talollinen Akseli Hannun poika Knuuttila, saatuaan välikirjalla 5 päivältä Joulukuuta 1810 veljeltään Israel Hannunpoika Lillongeltä Knuut tilan perintötalon ylläsanotussa torvan kylässä, samana päivänä tehdyllä kontrahdella oli luovuttanut mainitusta talosta Israel Lettingille eläketiluksina vapaasti käytettäviksi välikirjassa tarkemmin määrättyä vuotuista veroa vastaan Riitamaan niittykään Sämä: R. C W. Hs- G. S. C. A. H. K. A. E. R. 13 N: 290. 13 N: 290. Pag. 28 RD 107.