Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
senjälkeisen Kesäkuun 12 päivänä maksettavaksi erääntyneen ja Kauppias N. Jalosen asianajatoimistolle siirtämän, 21500 markan vekselin perusteella velvoitettaisiin asianajatoimistolle maksamaan vekselin sisällys korkoineen kuin myös korvaamaan asianajotoimiston oikeudenkäyntikulut. Jutussa on Kiinteistöosakeyhtiö Agricolan puolesta vastattu, että Liikemies Johan Fredrik Fagerholm ja Ferdinand Ahlberg, jotka maini tussa vekselissä löytyvien merkintäin mukaan olisivat yhtiön puolesta hyväksyneet vekselin olivat kauppakirjalla Toukokuun 9 päivältä 1913 Varatuomari Johannes Könöselle myyneet kaikki yhtiön 300 osaketta, ja oli Varatuomari Konönen, joka tuon kauppakirjan perusteella senjälkeisen Kesäkuun 1 päivänä oli saanut haltuunsa kaiken yhtiön kiinteän ja irtaimen omaisuuden, viimeksisanotusta päivästä alkaen hoitanut yhtiön asioita keväällä vuonna 1914 tapahtuneeseen kuolemaansa saakka; että mainitussa kauppakirjassa olivat Fagerholm ja Ahlberg vakuuttaneet, ettei yhtiöllä ollut muita velkoja, kuin kauppakirjas sa mainitut kiinnitysvelat, sekä sitoutuneet, jos muita velkoja löytyisi, niistä itsekohtai sesti vastaamaan; sekä että, kun Tagerholmilla ja i Ahlbergilla, myytyään sanotut osakkeet, ei ollut ollat mitään tekemistä yhtiön asioiden kanssa, joskin he nimellisesti oli vat sen johtokuntaan kuuluneet aina Helmikuun 19 päivään 1914 saakka, jolloin heidän erostaan oli kaupparekisteriin ilmoitettu, olisivat he menetelleet epärehellisesti, jos he yhtiön nimissä olisivat hyväksyneet puheenalaisen vekselin, josta yhtiö ei ollut mitään rahoja saanut ja josta yhtiöllä ei ollut ollut mitään hyötyä. Asian näin ollen ja kun maasta sittemmin poistunut. Johan Fredrik Fagerholm oli yhtiön Raas tuvanoikeudessa käyttämälle asiamiehelle ilmoittanut, ettei hän ollut yhtiön puolesta tätä vekseliä tunnustanut, eikä Ferdinand Ahlbergkaan ollut tuokon vekseliin nimerän kirjoittunut, on yhtiön puolesta Fagerholmin vekselissa oleva nimikirjoitus ja siis myöskin vekselissä löytyvän yhtiön tunnus teen oikeellisuus kielletty sekä sentähden kan netta vastustettu. Sittenkuin Ferdinand Ahlberg, jutussa kuuttuna, oli lausunut ei milloinkaan merkinneensä nimeään 21500 markan suuruiseen 258
veliin eikä muistavansa Kiinteistöosa keyhtiö Agricolan puolesta antaneensa planiolunnustettu, on Raastuvanoikeus Huhtikuun 7 päivänä 1915 julistamassaan päätöksessä antanut lausuntonsa asiasta; ja koska Johan Fredrik Fagerholm ja Ferdinand Ahlberg joiden nimillä Kiinteistöosakeyhtiö Agrielan toiminimi oli merkitty kysymyksessä olevaan ockseliin kirjoitettuun tunnusteeseen, vekselin syntyessä olivat kuuluneet yhtiön johtokuntaan ja olleet oikeutetut kirjoittamaan sen toiminimen sekä siihen suikkaan, että yhtiön puolesta oli kielletty Tagerholmin nimikirjoituksen oikeellisuus, jutussa esitettyyn selvitykseen katseen ei voitu huomiota kiinnittää, senvuoksi ja kun yhtiön puolelta tehty väite, etteivät Fagerholm ja Åhlberg olisi ollut oikeutetut puheena ole valla vekselillä sitomaan yhtiötä sekä ettei yhtiö olisi vekselistä saanut vastiketta, saattanut johtaa siihen, että yhtiö paasisi vapaaksi velvollisuudestaan lunastaa vekseliä, kun ei edes oltu voitu väittää, että Kauppias talosella, joka asianmukaisella siirrolla oli saanut vekselin haltuunsa ja oli sen Becker & Wesamaa Asianajo- ja liiketoimistolle perittäväksi luovuttanut, vekselin saadessaan olisi ollut tieto mainituista seikoista, on Raastuvanoikeus, nojautuen Maaliskuun 29 päivänä 1858 annettuun. Keisarilliseen Teksilisääntöön, velvoittanut Kiintoistöosakeyhtiö Agrielan, saadessaan alkuperäisen vekselin, kuitattuna, haltuunsa, suorittamaan sanotulle asianajotoimistolle vekselin sisällyksen, kaksikymmentäyksituhatta viisisataa markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen eräytymispäivästä, Kesäkuun 12 päivästä 1914, kunnes täysi maksu toimitettiin, kuin myös sadalla kahdeksallakymmenelläviidellä markalla korvaamaan asianajotoimiston oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi, Kiinteistöosakeyhtiö Agrielan sillä välin jouduttua konkurssitilaan, kon kurssipesän uskotut miehet, Senaattori Castrén ja Väratuomarinleski Kononen olivat vetoamalla saattaneet julun, on Marraskuun 1 päivänä 1915 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan muuten, paitsi että, koskei oltu näytetty, että kysymyksessä oleva vekse359
li olisi esitetty maksettavaksi aikaisem min, kuin Tammikuun 25 päivänä 1915, jolloin yhtiö sai haasteen asiaan, ja yhtiö, yllämainitun vekselisäännön 37 SS:n mukaan, oli velvollinen vasta vekselin esittämistäivästä suorittamaan sen määrästä korkoa, Raastuvanoikeuden määrää mä korko Becker i Wesamaa Asianajoja liiketoimistolle maksettavaksi tuomitusta vekselimäärästä oli luettava Tammi kuun 25 päivästä 1915. Hovioikeuden tuomioon ovat Senaat tori Castrén ja Varatuomarinteski. Könönen anoneet muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei ole näytetty Ferdinand Ahlbergin kirjoittaneen nimeään kysymyksenalaiseen vekseliin; ja kun samäista vekseliä niin ollen ei voida pitää Kiinteistöosakeyhtiö Agri volan puolesta hyväksyttynä, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, kumolen Hovioikeuden tuomion ja Raastuvanoikeuden päätöksen, hyljätä Becker & Hesamaa Asianajo- ja liiketoimistön jutussa ajaman kanteen. Tälä kaikki Asian Schauman. asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. Verri Saarikoski B. Amberg. Samuli Koski. Alpo Kiukkiala. A. T. Huuruvara
Helmikuun 23 päivänä 1916. "Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, pakkolunastuskorvausta koskevassa jutussa, jossa Talollinen Heikki Karro, Tervolan pitäjän Ylipaakkolan kylästä, on hakijana sekä Suomen Tie - ja vesirakennusten Ylihallitus vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Helmikuun 23. päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on esittelyttänyt itselleen jutun kirjat ja niis tä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot Sittenkun Oulun läänin Kuvernööri oli Huhtikuun 8 päivänä 1909. antamallaan päätöksellä määrännyt, että normaaliraiteista rautatietä varten, joka valtion kustannuksella oli rakennettava Laurilan suisahduslaiturilta Oulun-Tormion radalla Rovaniemen pitäjän kirkonkylään, olivat muun muassa eräät Varanaanmittari J. E. Söderlundin tekemälle kartalle merkityt maa-alueet Tervolan pitäjässä pakkolunastettavat Läsni: W A. J. P. R. H. K. AM. S. 761 No 378. Pag 32 Rd 1913.
sitä varten asetetun pakkolunastuslautakunnan ehdottamia korvauksia vastaan, sekä että muiden muassa Heikki Karvolle, Karvon perintötalon No 19. Ylipaakkolan kylässä omistajana, oli maksettava korvausta viljelyshakemuudesta kaksisataa markkaa, on Heikki Karvo, tyytymättömänä Kuvernöörin päätökseen, Suomen Kruunulle sekä Tie - ja vesirakennusten Ylihallitukselle toimitetun haasteen nojalla Kemin, Simon ja Tervolan pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa, ilmoittaen että matka suurimmalle osalle puheenalaisen tilan viljelyksiä oli uuden ylikäytävän kautta jatkunut sadalla viidelläkymmenelläneljällä metrillä, vaatinut lisäkorvausta viljelyskankaluudesta kuusisataa markkaa laillisine korkoineen sekä palkkiota oikeudenkäyntikuluistansa. Suomen Kruunun sekä Tie- ja vesirakennusten Ylihallituksen puolesta on vaadittu kanteen hylkäämistä. Kihlakunnanoikeus on Marraskuun 13. päivänä 1911. julistamallaan päätöksellä, koska Heikki Karvolle oli rautation kautta kontunut sata viisi kymmentäneljä metriä pitempi matka vainioilleen rautatien länsipuolella velvoittanut Suomen Kruunun maksamaan Heikki Karvolle korvaukseksi tuosta lisähankaluudesta kerta kaikkiaan kuusisataa markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen oikeudenkäynnin alusta 19. päivästä Marraskuuta 1909. sekä kahdellasadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Heikki Kariolle hänen oikeudenkäyntikulunkinsa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Pie - ja vesirakennusten Ylihallitus oli vetoamalla saattanut jutun, on Joulukuun 20. päivänä 1912. antamallaan tuomiolla, katsoen jääneen näyttämät tä, että pakkolunastuslautakunnan ehdottama ja Kuvernöörin yllämainitussa päätöksessään Heikki Karvolle määräämä kahdensadan markan korvaus rautatien rakentamisen kautta syntyneestä viljelyshankaluudesta oli 302
si liian alhainen, kumonnut Kihlakunnanoikeuden päätöksen ja hyljännyt Heikki Karvon edelläkerrotun kanteen Hovioikeuden tuomioon on Heikki Karvo anonut muutosta perustelmalla, jonka kaksoiskappaleen Tie - ja vesirakennusten Ylihallitus on ottanut, vastausta sitten kuitenkaan antamatta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut taman jutun ja harkitsee oikeaksi, kumotin Hovioikeuden tuomion, jättää asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Walter Andersson. Johannes Pesonen. Walter Andersson. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer Matti Syrjänen Den 23. Februari 1916. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Gårdsegaren August Hultman, från längö stad, sökande, samt i samma stad bosatte Villagaren Kustaa Viktor Mattila, svarande, angående fordran: Gifven uti Justitiedepartementet den 23. Februari 1916 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande Efter August Hultman den 20. September 1912. ågången stämning har Kustaa Viktor Mattila vid Rådstufvurätten i Hango anfört, att Huttman enligt köpebref af den 15. November 1909, medels hvilket Huttman tillhandlat sig gården och tomten No 106. i 10. hvarteret och andra stadsdelen af sagde stad, öfvertagit personlig ansvarighet för betalningen af en den 27. November Sed: F. 9 - A. S. B. A. R. G. (O. S) 363 No 893. Pag. 110. R. D. 1915.
1908. till innehafvaren utfärdad, i nämnda fastighet den 7 därpåföljande December intecknad, tre månader efter skedd uppsägning till betalning förfallen skuldsedel å 5000 mark; och enär Mattila numera vore innehafvare af berörda skuldsedel, hvilken den 9. Maj 1912. hos Hultman uppsagts till betalning, har Kustaa Viktor Mattila yrkat August Huttmans förpliktande att till Mattila utgifva skuldsedelns innehåll jämte därå föreskrifven sex procents ränta från den 1. December 1911. äfvensom ersätta Mattila rätte gångskostnaden. I målet hörd har August Huttman emotsagt käromålet. Rådstufvurätten har medels den 28. Oktober 1912. afkunnadt utslag, enär August Huttman vid omformälda köp öfvertagit ansvarigheten för gäldandet af innehållet utaf ifrågavarande skuldsedel, ålagt Hultman att emot återbekommande af originala skuldsedeln, behörigen kvitterad, till Kustaa Viktor Mattila utgifva fordrade femtusen mark med sex procents årlig ränta därå, räknad från den 1. December 1911, samt att med femtio mark godtgöra Mattila dennes umgälder i målet. Hofrätten, under hvars pröfning tugust Huttman i vadeväg dragit målet, har genom den 24. Mars 1915. däri gifven dom låtit vid Rådstufvurättens utslag bero äfvensom skyldigkänt Hultman att med femtio mark ersätta Kustaa Viktor Mattila hans i Hofrätten för målet vidkanda kostnader. Uti Hofrättens dom har August Hultman anhållit om ändring medels deduktion, den Kustaa Viktor Mattila bemött Kejserliga Senaten har tagit mået i öfvervägande och finner tugust Huttman icke hafva anfört skäl till ändring uti Hofrättens dom, vid hvilken förty skall förblifva; och ålägges August Hutt761
man att till Kustaa Viktor Mattila i ersättning för hans härstädes i målet hafda kostnader, utgifva sextio mark. Det alle, som vederbör till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: Fens Saarikoski Alpo Luuksiala. B. Amberg Samuli Koski. A. V. Csummaa Asian tihannen Helmikuun 23 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Tennatin luomio nostorahalla Keisarillisesta Kaaran Hovioikeudesta tullensa velkomisjähessä, jossa Talollinne Oskari Markunpoika Taasikoski konjoen pitäjän Ironjoen kylästä on hakijana sekä samassa kylässä asuva Talollisentytär Hilda Lyydia Antintytär Asukas tule malla jääneenä vastaajana: An365 nettu Oikeusamastossa Helmikuun 23. päivänä 1916 Keisarillinen Senaatti on ilullen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot Kaasan läänin Kuvernöörille antamassaan kirjoituksessa sekä, sittenkuin asia riitaisena oli lykätty asianomaisen tuomioistuimen tutkittavaksi ja ratkaistavaksi, Oskari Saasikoskelle ynnä Talollisenpojalle Frans, lamas Fransinpoika Kortesniemelle toimitetun haasteen nojalle Isonjoen ja Karijoen pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuden on tilda Lyydia Amkas lausunut, että Frans Läsnä: 42. R. B. l. k- 9. K No 384. Tog 214. K. 2. 1914
tamas Kortesniemi oli Elokuun 22. päivänä 1910 tehdyssä sopimuskirjassa siteutunut Tammikuussa vuonna 1913. merittamaan Hilda Lyydia Asukkaalle heidän Joulukuun 10. päivänä 1911. syntyneen avioltoman lapsen eläkkeuksi 1500. markkaa, jonka määrän maksamisesta Oskari Paasikoski oli mennyt omarkainen takauksiin; ja koskei Hilda Lyydia Asukas ollut sanotusta määrästä saanut enempää, kuin 141. markkaa 73 renniä on Hilda Lyydia Asukas ilmoit taen, että mainittu lapsi oli kuollut Helmikuun 10. päivänä 1913, vaatinut Frans Eemar Mortsuunti ja Oskari Paanikas ka oikeitettavaksi merittamaan hänelle kerrotun jopimuskirjan jäännöisisällys korkoineen kuin myös korvaamaan hänen oikeudenkäyntikulunsa. Entussa kuulustettuina ovat Arans trenas Kortaniemi ja Oskari Paasikas ki, ilmoittaen ettei Kortesniemi puheena laisen soimuskirjan tekeaikään vielä ollut ollut täysi ikäinen avalka hänen holhoojansa olleet sitä hyväksyneet, huomanttanut että sopimus oli tehty sillä edelletyksellä että lapsi eläisi ja viidentoista vuoden vanhana saisi rahat itse haltuun sa, johon saakka ne sopimuskirjan mukaan olivat säilytettävät erityissä rahastona ja Hilda Lyydia Asukas olisi ollut oikeutettu käyttämään ainoastaan niiden korol lapsen elatuksen, ja ovat Frans tomas Kortesniemi ja Oskari Taasikoski sen vuoksi vastustaneet kannetta Kihlakunnanoikeus on Syyskuun 1 päivänä 1913 julistamassaan päätöksessä samalla kuin kanne Frans Armas Kortes mentä vastaan hyljättiin, koska hän kysymyksessä olevan sopimuskirjan tekeai kana oli ollut alaikäinen eikä sopimuskirja niin ollen ollut häntä sitova lausunut selvitetyksi että Oskari Saasikoski, tietäen että Kortesniemi oli alaikäinen, oli mennyt omavelkaiseen takauksen tämän puheenalaisesta sitoumuksesta, sekä sen vuoksi velvoittanut Paasikosken, kuitin saadessaan suorittamaan Hilda Lydia Asukkaalle tuhat viisisataa markkaa, siitä kuilenkin vähennettyä ja maksetut jota neljäkymmentäyksi markkaa pitimänkymmentäviisi penniä, kuuden prosentin vuo366
tillisine korkoineen, bekien Helmikuun, päivästä 1913, kunnes täysi maksu toimitettaisiin, kuin myös neljälläkymmenellä markalla korvaamaan tilda Lyydia Asikkaan oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus jonka tutkittavaksi Oskar ri Paasikoski oli vetoamalla saattanut ja tun, on Lokakuun 29 päivänä 1914 antamallaan tuomjolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan Hovioikeuden tuomioon on Oskari Paasikoski anonut muutosta Keisarillinen Senaatti on tutki ut tämän jutun ja katsoo, ellei Oskari Paasikoski ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti. Alfred Liuksiala B. Anneberg. A. W. Plikkaara Samuli Kossi. A. J. Lillkman Sameli Kossi. 707 No 386 Tal. 64. K. D. 1914. Asian Schauman Helmikuun 23 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullensa velkomisasiassa, jossa ovat Työnjohtaja Juho Makkonen, Helsingin kaupun gista, hakijana sekä Tusinööri Eugen Krook, samasta kaupungista vastaajana Amettu Oikeusastonsa Helmikuun 23. päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on ilselleen esittelyttänyt jutun kirjal ja niistä, mekäli nyt on kysymyksessä, saanut neraavat tiedot. Liikemies Johan David Iloman on velkakirjassa Kesäkuun 30. päivältä 1910 sitoutunut maksamaan velkakirjan haltijalle kuukauden kuluttaa jommalle kumnalta puolen tapahtuneen irtisanomisen jälkeen 3000 markkaa 6. prosentin korkoinen sanotusta päivästä lukien jonka sitoumuksen täyttämisestä ovat samana päivänä menneet lakauksien Lukomiehet Henrik Richard Pehjola ja sisem Ahola kumpikin omasta ja toistensa puolesta niinkuin omasta velastaan. Velka Läsnä: R.S. 1. 2. R. B. K. 1191
summasta on Finnööri Krook, Einä kuun 1 päivänä 1910 mennyt laillinen varatakauksen kuuden kuukauden ajaksi viimeksi mainitusta päivästä lukien siinä tapauksessa, ellei lainanottajalla ja hänen takausmiehillään todistettavasti riittäisi omaisuutta lainan maksaminen. Tunnari Ruokille Tammikuun 5 päivänä 1911 toimituttamansa haasteen nojalla on Juho Makkonen Helsingin kaupungin Raastuvanoikeudessa lausinut, että sanotun kaupungin Maiskaut ti oli päätöksellään Syyskuun 21. päivältä 1910. Makkoon vaatimuksesta velvoit tanut Johan David Alomarin velallisena sekä Henrik Richard Pohjolan ja Kippu Aholan omavelkainina takausmiehinä, yhteisesti tahi sen heistä kollä varoja oli, ylempänä mainitun vilkakirjan nojalla Juho Makkoselle merittamaan, paitsi lainkäyntikulujen korvausta 3000 markkaa 6. prosentin vuotuisine korkoineen Kesäkuun 30 päivästä 1910. lukien, mutta ettei heiltä kuul täkään oltu voitu saada Maiskaalin päätöksen sisällystä, Ilomanilta ja Pohjolalta kun toimitetuissa ulosmittaus yrityksissä oli havaittu muuttuvan varaja ja Ahola taas oli konkursitelässä Säin ollen ja kun Insinööri Krook ei lut hyvällä möstanut Makkoselle suorittamaan puheena olevan velkakirjan sisällystä, on Makkonen vaakuut Krotkia velvoitettavaksi takaussitoumuksensa perusteella Makkontti maksamaan 3000 markkaa 6. prosentin vuotuisine korkoinen mainitusta Kesäkuun 30 päivästä 1910. lukien Kanteesta kuultuna on Tunnööri Krook väittänyt että koska hänen täytetakaussitoumuksensa oli ollut voimassa ainoastaan 6 kuukautta lainakuun 1 päivästä 1910 alkaen ja hän oli saanut haasteen asiaan vasta Tammikuun 5 päivänä 1911, hän oli päänyt kysymykessä olevasta takannetoumuksestaan vapaaksi Tähän on Juho Makkonen huomanttanut, että hän, hakeakuin saatavaansa Insimari Ruokilta, oli minä tarkoitukjissä ennen lakausajan umpeen kulumista tätä haetuttanuta kun Kookia 368
ei oltu kotivackamaan tavattu oli Nokkonen niinikään ajoissa ilmoittanut vaatimuksensa, Ulorotonhaltijalle ja panettanut todistuksen siitä virallisiin sanomalehtiin, joten Makkonen oli vanhemtumisen varalta säilyttänyt puhevaltansa asiassa Täliväitteen johdosta on Maastuvanoikeus Tammikuun 18 päivänä 1911 ja listanut päätöksen; ja koska selville oli käynyt, ettei haastemies ollut voinut Innööri Kuckia haasteella asiassa tavata ja Juho Makkonen sentähden päirattamalla laillisessa järjestyksessä mainitsimansa todistuksen virallisiin sanomalehtiin oli säilyttänyt puhevaltan sa asiassa, niin Maastuvanoikeus on velvoittanut Insinööri Kreetin vastaa maan pääasiaan Tämän johdosta on Tuunöeri Kuckväittänyt, että Juho Hakkonen oli kysymyksessä olevan saatavansa makenksi Johan David Ilomanilla saanut oikeilisitoumuksi ja että Kreet siten oli päänyt takausitoumuksestaan vapaaksi, mihin nähden Krook on vastestanut kannetta Maastuvanoikeus, jossa asianosaiset nolemmin puolin ovat anonut korvausta oikeudenkäyntikustannuksestaan, on Kesäkuun 14. päivänä 1911 julistamassaan lopullisessa päätöksessä katsonut näytetyksi että, sittenkuin Johan David Ilomanoli haltijalle asettanut edellä kerrotun velkakirjan, jonka lainan ynnä sille juoksevan kuuden prosentin vuotuisen koron maksamisesta Henrik Richard Pohjola ja Klemu Ahola olivat omasta ja toistensa puolesta menneet oma velkainen takauksen. Insiniäri. Kuokoli Heinäkuun 1 päivälle 1910 päivatyllä sitoumuksella mennyt lailliseen varatakaukseen velkasummasta kolmestatuhannesta markasta siinä tapauksessa ettei lainanettajalta ja hänen mainitulta takausmiehiltään todistettavasti riittäisi omaisuutta sen maksamisen; sekä että Johan David Ilomants ja Henrik Richard Pohjolalta, jotka Maiskaattipäätöksellään Syyskuun 21 päivältä 1910 oli velvoittanut yhdessä Viljervi Aholan kanssa tahi sen heistä, jolla varoja oli, 369
Juho Makkoselle merittamaan puheenalaisen velkakirjan sisällyksen kuuden prosentin korkoineen Kesäkuun 30. päivästä 1910, oli ulosmittausyvityksessä havaittu puuttuvan omaisuutta ja Vilppu Ahola taas sittemmin oli konkurssiin luovut tanut omaisuutensa mekin nähden ja koskei Annimäki Krook ollut voinut näyt tää, että Juho Makkonen olisi vapautta nut Kreetin kysymyksessä olevasta takaus sitoumuksesta laki ettei se muuten enää ollut häntä sitova, Raastuvanoikeus on velvoittanut Insinööri Kroobin, saadessaan alkuperäisen velkakirjan kuitattu na, Juho Makkontti maksamaan velka kirjan sisällyksen kolmetuhatta markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen Eljäkuun 30 päivästä 1910 lukien kunnes, täysi maksu tapaktui, jota paitsi Krookin tuli kahdellasadalla markalla borvola Makkosen oikeudenkäyntikustannukset asiassa. Hovioikeus jonka tutkittavaksi Insinöri Krook oli oikemalla saattanut jutun, anoen myöskin Raastuvanoikeuden edellä mainitun väitepäätöksen oikaisemista on Helmikuun 2 päivänä 1914. on tämässään tuomiona lausunut tosin Insinöri Krookin Heinäkuun 1 päiväsä 1910. mennun puheena olevan velan maksamisesta takaukseen sillä varalta ettei lainan ottajalla ja hänen takaus miehillään ollut varaja velan maksa minen kuin myös että näiden maksu kyvyttämyys oli laillisesti selvitetty, mutta kun Insinööri Krock oli Juho Nakkoselle antamassaan takauskirjassa nimenomaan määrännyt, että hänen sitoumuksensa oli oleva voimassa aineastaan kuusi kuukautta sanotusta Heinäkuun 1. päivästä 1910. eikä Makkonen ollut näyttänyt sanotun ajan kuluessa vaatimensa Krookilla tuontakaussitoumuksen täyttämistä, niin Hovioikeus on, kumoten sekä Maastu vanoikeuden edelläkerrotun vaimoiteksen että saman Oikeuden antaman lopullisen puutokien, hyljännyt Juho Makkonen asiassa aaman kanteen Hovioikeuden huomisen on Juho Makkonen anonut muutosta perustetmalla, johon Tunnari Ruok on vas370
tannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän juhin ja harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion, jättää pysyväksi sen loppupäätöksen, johon Raastuvanoikeus sekä voite - että lopulli sessa päätöksessään on asiassa johtu nut tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaalle: teris Kuonioiki Alfredtuksiala. teris Kuonioiki Alfredtuksiala. B. Annaberg. A. W. P. L. Lill Huu B. Annaberg. A. W. P. L. Lill Huu Samuli Koski. " Eino Strömsten. Helmikuun 23. päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillijesta Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomisjutussa, jossa Talollinen Anton Ylä - Pynnö nen, Vilppulan pitäjästä, on hakijana ja Kuoreveden pitäjän Vähäsalmen kylässä asuvan Talollisen Juho Kotalahden holhooja Metsänvartija Vihtori Kolosalmi, viimeksimainitun pitäjän Huikurin kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Helmikuun 23. päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: längelmäen ja Kuoreveden pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Anton Ylä-Nynnonen lausunut, että Juho Kotalahti oli Helmikuun 8., 22. ja 29. päivänä 1904. antamallansa kolmella eri kirjallisella tunnusteella saanut Ylä-Nynnöseltä velakLäsnäs T. S. - A. L. - B. A. B.S. Å. K. J. A. SaNo 387. Pag. 202. R. D. 1915.