Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
och då omförmälda kontrakt såle des, jämlikt SS: 15 i detsamma, upphört att gälla med utgången af är 1901 samt förevarande talan grunda de sig å leveranser under år 1902, målet återförvisats till Rådstufvurätten Härå har Handlanden Svanljung anfört att han, enligt en af honom till Rätten ingifven kontokurontrakning, hos Aktiebolaget Agros egde motfordran, som uppginge till högre belopp än bolagets ifrågavarande tillgodohafvande, samt förty gjort anspråk på kvillning af dessa fordringar. Medels den 1. Juli 1904 afsagdt utslag har Rådstufvurätten, hvarest parterne ömsesides anhållit om godt görelse för sina rättegångskostnader. utlåtit sig, att alldenstund Handlanden Svanljung icke förnekat att Antiebolaget deros uppgifna tid tilländt honom ifrågakomna varor samt Svanljung jämväl lemnat obestridd belagets uppgift rörande såväl varor nas pris som parternas öfverenskommelse angående betalningstiden, fördenskull och då Handlanden Svanljung gillat styrka hvarken att han guldit någon del af priset för meranämnda varor eller riktigheten af sin omförmälda motsordran, har Rådstuf vurätten, med förkastande af Handlanden Svanljungs kvillnings anspråkålagt Svanljung att emot hville till Aktiebolaget Agros erlägga fyratusen ellhundra sjuttiotre mark ålleotvå penni med sex procents årlig ränta å tvåtusen tvåhundrasextiosex mark femliofem penni från den 1 Juli 1902, å niohundratvå mark en penni från den 1o därpåföljande Augusti och å ettusen fem mark tjugusex penni från den g i sistsagde månad tills full betalning skedde samt att med fyrahundra mark ersätta Aktiebolaget Agros dess rättegångsungölder Hofrätten, under hvars pröfning Handlanden Svanljung i vederogdragit målet, har uti dem den 14 Juni 1906 fastställt Rådstufvurättens sistnämnda utslag, jemte det Handlanden Svanljung ålagts att till As303
tiebolaget Agros, i ersättning för dess hos Hofrätten i saken hafda kostnader, utgifva femtio mark Uli Hofrättens dom har Handlanden Svanljung sökt ändring me dels ingifven deduktion, som tillika innefallar anhållan om rättelse uti Hofrättens förberörda utslag af den 11 Juli 1903; därå Aktiebolaget Agros i föreskrifven ordning bemält Handlar den Svanljungs ändringsansökning Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och jämte det Hofrättens ofvan omförmälda utslag af den 11 Juli 1903, på däri upptagna grunder och enär Aktiebolaget Agros uti bref till Handlanden Svanljung af den 14 September 1901 godkänt uppvägningen af det parterne emellan den 28 November 1900 afslutade hon traktet af Kejserliga Senaten gillas finner Kejserliga Senaten Handlanden Svanljung icke heller hafva anfart skäl till ändring i Hofrattens förenämnda dom hvarvid förty kommer att bero; och ålägges Uno Strömsten. Handlanden Svanljung därhos att med sjuttio mark godtgöra Aktiebolaget Agros dess härstädes i må let hafda kostnader. Tel alle, som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland R. A. Brede. C. J. Fingren Fredr. Luudenius. Carl August. Fredr. Luudenius. Carl August. A. N. Granström 304
Den 25. April 1907. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Wasa Hofrätt inkommet mål emellan Politierådmannen Albert Wisin, Stadsingeniören Karl Albert Lassenius och Arkitehten Alfred Wilhelm Stenfors, från Nikolaistad, samt Prokuratorsadjointen Lorengo Kihlman, från Helsingfors stad, gemensamt; sökande, äfvensom Handlanden August Lasset, från förstnämnde stad, svarande, angående utbekommande af urkund: Gifven uti Justitiedepartementet den 25. April 1907. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Efter stämning å Handlanden Lasset haf ra Rådmannen Wasen och hans ofvanbemälde medparter vid Rådstufvurätten i Nikolaistad anfört, att parterne jämte särskilda andra delegare i Wedenoja Tegelbruks Aktiebolag uti en af dem den 13. Juli 1902. under tecknad borgesskrift iklädt sig, till belopp, motsvarande högst hälften af naminella värdet utaf deras då innehafda aktier i ofr R. A. W. - C; J. F - F. d. C. F. - G. G. 303: 603 Pag. 220. R. D. 1906.
nämnda bolag, ansvarighet för den förlust som kunde drabba de personer, hvilka ingått eller därefter komme att ingå förbin delser för bolaget; och emedan Rådmannen Wisen jämte medparter, hvilka tecknat bor gen för bolaget, för att kunna göra sin rätt gällande emot undertecknarene af sagda borgesskrift vore i behof af denna förbindelse. men Handlanden Lasset, som i tiden varit verkställande direktör för Wedenoja Tegel bruks Aktiebolag och omhänderhade borgesskriften, vägrat att utlämna densamma, hafva Rådmannen Wesén och hans med parter yrkat Handlanden Lassels förpliktande att till dem utgifva omförmälda bor gesförbindelse samt ersätta Wesin och hans medparter deras rättegångskostnader. af saken hörd, har Handlanden Lassel uppgifvit att ifrågavarande borgesskrift, hvilken Lasset hade omhändes, tillkommit under uttryckligt förbehåll att densamma ej finge användas därest icke alla aktio närer i Wedenoja Tegelbruks Aktiebolag underskrifvit densamma, hvarför och då samtlige delegare i bolaget ej undertecknat nämda skrift, Handlanden Lasset motsagt köromålet Sedan jämväl de öfriga personer, hvilka underskrifvit omordade borgesförbindelse, blifvit instämda för att i saken höras, har Rådstufvurätten medels den 22. Juli 1904. af kunnadt utslag på upptagna skäl förkastat Rådmannen Wisens och hans medfrarters i målet utförda talan. Hofrätten, under hvars pröfning Råd mannen Wisin och hans medparter i vadeväg dragit saken, har uti dom den 16. Augusti 1906., enär utredning icke förebragts därom, att ifrågakomna skrift skulle af dess undertecknare i själfva verket utgifvits för att gälla såsom borgesskrift, samt Rådmannen Wisén och hans medparter en dast i berördt afseende yrkat att omhänderfå densamma, fastställt det slut Rådstufvurättens utslag innefattade, hvarhos Rätmannen Wisin och hans medparter åla des, att med fyratiofem mark godtgöra Handlanden Lasset dennes i Hofrätten för målet hafda kostnader. Uti Hofrättens dom hafva Rådmannen Wisen och hans medparter anhållit om andring medels ingifven deduktion, den Händ306
landen Lasset i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och emedan utredt blifvit, att i frågavarande borgesskrift utfördats åt Råd mannen Wisin och hans medparter till säkerhet för den förlust, som kunde drabba dem för förbindelser, hvilka de dels därförinnan ingått dels därefter komme att ikläda sig för Wederoja Tegelbruks Aktiebolag, ty och då Wisin jämte medparter sålunda visat sig vara berättigade att omhänderhafva sagda borgesförbindelse, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist, med upphäfvande af Hofråttens dörr och Rådstufvurättens utslag, ålägga Handlanden Lasset att till Rådmannen Wisin och hans medparter genast utgifva omförmälda begerskrift. Dock få Rådmannen Wisen och hans nedparter i anseende till sakens beskaffenhet själfve vidkännas sina umgälder i rättegången. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: R. A. Brode. Fredr. Lundenius. A. B. Granström. C. J. Timgren Paul Jungvisti Asian tilauman 32. Huhtikuun 29 päivänä 1907. Keisarillisen Suomen Senaalin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleena, parempää oikeutta kalavedeen koskevassa jutussa, jossa Laukaan pitäjän Haapavatian kylässä asuvat Talolliset Kaarle Heikki Juhon poika Alapeura, Matti Matinpoika Harjupenra, Aleksi ja Kaarle Heikki Juhonpojat Mäkipeura sekä Juho Heikinpoika Peura eli Uusitalo ovat hakijoina kuin myös Suomen Vallio vastaajana: Annettu Oikeusorastossa 29 päivänä Huhtikuuta 1907. Keisarillinen Senaalle on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Kaarle Heikki Alapeura, Matti Harjupeura, Aleksi Mäkipuron oikeudenkäynnin aikana kuollut isä Talollinen Juho Heikinpoika Mäkipeura, Kaarle Heikki Mäkipuura ja Juho Sanna: R. A. H. G. P.S. 1. C. A- A. S. O. K. 307 No 623. Pag. 74. R. D. 1906.
Paara Laukaan pitäjän käräjåkunnan Kihlakunnanoikeudessa oli vät vaalinest Torppari Juho Koski selle ja Metsänvartija Matti Heikille reangastusta siitä, että nämä olivat kesällä vuonna 1900 luvattomasti kalastuneet Kaarle Heikki Alapuron ja hänen asiakump raniensa Haapavaliin kylässä yhteisesti omistamaan Peuran perintötaloon No 6 kuuluvana kalavedessä Kuusankosken itäisellä rän nulla, sekä Valtion puolesta, jota oli asiasta kuulustettu, oli voitet ty, että sanottu kalavesi kuului lalliolle, sen ollensa samalla rän nalla sijaitsevan Kuusantaipale nimisen liikamaan omistajana, on Kihlakunnanoikeus pualoksen sä 14 päivänä Toukokuuta 1902, koska omistusoikeus kalavedeen oli käynyt riitaiseksi, osottunut Kaarle Heikki Alapeuraa ja hänen asiakumppaneetänsä Valteen kanna viidelemään paremmasta oikeudesta mainittuun kalaveteen sekä jättänyt kerolun rikosasian sillensä kunnes tuo riita oli lopul linesti päättynyt. Tämän johdosta ovat Kaarle Heikki Alapeura ja hänen asiakumppa ninsa, Valtiolle toimitetun haasteen nojalla, Kihlakunnanoikeudessa lausuneet että 10 päivänä Toka kuuta 1600 tuukaan pitäjän Tikeuman kyläläisten ja muutamien Rautalammin pitäjäläisten tekemassa asianomaisen Kihlakunnanoikeuden 12 päivänä Tammikuuta 1861 vahvistamana kirjallinensä sopimuksessa oli suostuttu ellä kalavedestä Kuurankoskessa saisivat osansa Finnin talo Puran talon kanssa toisella ja Tikasen talo Kiukkisen talon kanssa toisella puolella jokea, sekä llä Waaran laamannikunnan laamannanoikeus eräässä luckaan pitäjän Peltoniemi nimisen kirkkoherranvirkalalen haltijan lääninrevasti Karl Isak Walleniusen ja Peuran talon omistajien vä308
lisessä riidassa oli tuomiossa 23 pen vänä Syyskuuta 1853 määrännyt llä kalavesi Kuusankosken, ilärannalla kuului viimeksi maini lulle talolle; minkä vuoksi ja kun Peuran talon omistajat myös keriotun sopimuksen tapahduttua. olevat hyväksen käyttäneet tuota oikeullansa, eikä Valliolla sii hen nähden ettei ylläsanottua vuonna 1803 päättyneensä isosnaja ossa Puran jakokunnasta Valtiolle erotettua ainoastaan kahden tynnyriinalan kahdeksantois ta kapanalan suuruista Stuu antaipaleen maapalstaa oltu manttaalien pantu, sen omistaja ra ollut osaa kysymyksessä ole länsä kalavedessä, Kaarle Heikki Alapuvia ja hänen asiakumppa ninsä ovat vaatinut, että tullio juljettaisien pois väillämästään oi keudesta mainittuun kaluvoleen seksi Kaarle Heikki Alapeura ja hänen asiakumppaninsa julistet lainin sen yksinomaiseksi omistajiksi Vallion puolesta on asiassa vastullu että Peuran talolla tosin ole ikimuistoinen nautintooikeus lohen pyyntöön erityisten kalupatojen luona Kuuninkosken itärannalla mutta että kalaven samalla rannalla muutoin kuului Valleelle Kuurantaipaleen luhamaan omistajana, jonka tähden kannetta on vastustettu. Kihlakunnanoikeus on 13 päivä nä Joulukuuta 1902 julistamanaan päätöksensä mainitsemillaan muisteilla tuominnut Valtion suljettavaksi pois puheenalaisen kalaveden omistuksesta ja muulemnosta sekä edelleen pysyttänyt Kaarle Heikki Alapeuran ja hänen asiakumpi paniassa, Tuvan talon omistaja na, siinä oikeudessa kuin heillä siihen asti oli ollut samaan kalaveten. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi lallio ole velvamalla saattanut jutun, on tuomiona 1 päivänä Hel309
mikuuta 1906 katsonut tosin selvitetyksi, että Kaarle Heikki Ala peuralla ja hänen asiakumppaneillaan, Parran talon omistajina oli oikeus kalaslukseen Kuusankoskes sa; mutta koskei tämä oikeus voi nut riistää Valtiolta sille lain mukaan tulevaa osaa sen vastais ta käytäntöä varten Peuron ja kokunnana tapahtuneessa isossa jaossa erotetun Kuusantaipaleen lukamaan aarossa sijaitsevassa kalavedessä, on Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päälöksen, hyljännyt Kaarle Heikki Alapeuran ja hänen asiakumpruniensa jutussa ajaman kan teen. Hovioikeuden tuomioon ovat Kaarle Heikki Alapura, Mulli Harjupuun, Kaarle Heikki Mäkipänen, Juho Peura ja Aleksi Mäkipeura, viimemainittu Juho Heikinpoika Mäkipuron oikeudenemistajana, menee muutosta perustelmalla johon Valtion puolesta on säädetysssä järjestyksessä vastattu, minkä jälkeen Maanmittuuksen Ylihalli tus on länne toimittanut vaaditun selvityksen. Keisarillinen Senaalli on tulkinut tämän jutun; ja koska on nelvitetty että Kaarle Heikki Alapulran ja hänen asiakumppaniensa omistamalle Puvan talolle, aikoimaan tapahtuneen sovinnon nojalla, kuuluu oikeus osaan kuluvitun Kuusankosken koskena sen turannalla, jonka osan suuruutta kuitenkaan ei ole näytetty, sekä että sanotun talon omistajat oikojen kuluena ovat tuota oikeut tansa hyväksensä käyttäneet ja siinä lain voimen maneella tuomiolla tulleet edelleen pysytetyiksi, sen vuoksi ja kun ei ole selville saatu että kysymyksessä oleva Kuusan tuipaleen maakappale on isenäjaos sa Sawun jakokunnassa liika maana Kruunulle erotettu eikä Wuunettu niin muodoin ole mituun oikeutta puheenalainen kala310
veteen, harkitne Keisarillinen Senaalli oikeaksi, kumden Hovioikeuden tuomion, vahvistaa sen loppupäätetmän, johon Kihlakunnan oikeus on päätöksenään johtunut Tätä kaikki asianomaiset noudat takoot Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A. Brod. C. J. Tingren R. A. Brod. C. J. Tingren Fredr. Lundenius. Paul Augusti. A. W. Granskom Ossian Karsten 83 Huhtikuun 29. päivänä 1907. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleessa, vesipadon poista mista koskevassa jutussa, jossa etsi joitsija Otto Reinhard Sälkeren, Jyväskylän kaupungista, ja Yliviken denasianajaja Hans Thomas Meinich, Kristianion kaupungista Norjan kuningaskunnassa, viimemainittu Asijioitsija Sälkeenin holhoojana, ovat hakijoina sekä Kangas Pappersbruks Aktiebolag nimisen osakeyhtiön, jonka kotopaikkana on ollut Jyväskylän pitäjä, konkurssipesän toimitsijamies Varatuomari Yrjö Pulkkinen, Tampereen kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 99. päivänä Huhtikuuta 1907. Keisarillinen Senaatti on itullen ja esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Osakeyhtiölle Kangas Pappersbruks Aktiebolag toimituttamansa haasteen nojalla on Asjoitsija Sälkeen Jyväsläsnä: J. A. H. S. - G. W. - E. P. - W. K. 31 No 620. Sivu 140. R. G. 1906.
kylän ja Petäjäveden pitäjien käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että mainitulla osakeyhtiöllä oli Asijoitsija Sathrenin Harjula nimisen, 12. päivänä Heinäkuuta 1854. Tourulanperintötalosta No 22. Jyväskylän pitäjän Jyväskylän kylässä eroitetun palstatilan maalla Tourujoen varrella patoiakennuksia osakeyhtiön omistamaa, saman join varulla sijaitsevaa paperi - ja puuhiomotehdasta varten; mutta koska osakeyhtiö ei ollut oikeutettu käyttämään sanotun palstatilan maata patorakennuksensa tarpeeksi, on Asijoitsija Säthren vaatinut että osakeyhtiö velvoitettaisein nuo palorakennuksensa heti poismuuttamaan ja panemaan sanotun palstatilan ranta samaan kuntoon, jossa se ennen mainittujen teollisenislaitosten perustamista oli ollut. Kanteesta kuulustettuna on osakeyhtiö Kangas Pappersbruks Aktiebolag sitä vastustanut; minkäjälkeen Kihlakunnanoikeus, jossa asialliset puolin ja toisin olivat vaatineet korvausta oikeudenkäyntikustannuksistaan, 15. päivänä Helmikuuta 1904. julistamassaan päätöksessä on antanut lausuntonsa asiasta ja katsonut kyllä selville käyneen, että toinen pää sitä patoa, josta osakeyhtiölle kuuluvien tehtäisiin vettä johtava ränni alkoi, oli kiinnitetty sanotun palstatilan rantaan, mutta sitä vastoin osakeyhtiön kieltoa vastaan ei toteensaatetun, että padon kiinnittämiseksi olisi käytetty suurempaa maa-alaa tahi muutenkaan tehty laveampia varusteita kuin mitä padon kestämiselle oli ollut välttämätöntä; minkä vuoksi ja kun ei oltu väitettykään, ettei mainittu osakeyhtiö olisi oikeutettu koko koskessa löytyvää vesivoimaa hyväkseen käyttämään, ja ennensanottua tehdasta perustettäessä oli kuten näkyi sekä Keisarillisen senaatin 29. päivänä Toukokuuta 1874. lupaahona Hjalmar Åkerhjelmin anomuksen johdosta että Waasan 312
läänin Kuvernöörin 10. päivänä Marraskuuta 1883. Lehtori H. Molinin hakemukseen annetuista päätöksistä, noudatettu mitä silloin voimassa ollut asetus vesijohdoista ja vesilaitoksista 23. päivältä Maaliskuuta 1868. sääsi, ilman että Tourulan talon sen oikeuset omistajat joita kuulutuksilla oli kehoitettu tehtaan perustamista vastaan esiintuomaan mitä heillä mahdollisesti olisi muistuttamista, olivat tuota oikeuttaan hyväkseen käyttäneet, ehkä he itse paikalla toimitettujen katselmusten johdosta olivat tienneet, että yllämainittu pato tulisi kiinnitettäväksi kysymyksessä olevaan kohtaan rantaa, Kihlakunnanoikeus, katsoen oikeuden käyttää Tourulan talon rantaa padon kiinnikkeeksi sisältyneen tehtään omistajille sitä perustettaessa myönnettyihin oikeuksiin eikä tuon oikeuden padon kiinnikkeisen huonontuneen tahi tauonneen sen kautta että ranta, johon pato oli kiinnitetty, sittemmin oli joutunut uusille omistajille, on kumonnut kanteen aikeettomana, mutta asian laatuun nähden kuitannut kulut asiallisten kesken. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Asijoitsija Satkeen että osakeyhtiö Kangas Pappersbruks Aktiebolag olivat vetoamalla saattaneet ja teen, on 8. päivänä Toukokuuta 1906. antamassaan tuomiossa katsonut, ettei Asijoitsija läthren ollut esiintuonut syytä Kihlakunnanoikeuden päätöksen muuttamiseen. Mitä sitten tuli Kangas Pappersbruks Aktiebolag osakeyhtiön vetokanteeseen, katsoi Hovioikeus osakeyhtiön asian laatuun ja päättymiseen nähden olevan oikeutetun saamaan korvauksen asiassa kärsimistään kuluista ja velvoitti senvuoksi Asi joitsejä Satheenin palkitsemaan osakeyhtiön kulut Kihlakunnanoikeudessa yhtiön sanotussa Oikeudessa esittämän laskun mukaan tuhannella kolmellasadalla nel313
jälläkymmenelläkuudella markalla viidellä pennillä sekä sen ohessa osakeyhtiön vaatimuksen mukaan korvaamaan sen kulutvastaselityksen antamisesta Hovioikeudessa kolmellakymmenelläkahdella markalla kuudellakymmenella pennillä kuin myös suoritta maan maksut osakeyhtiön kappaleesta Hovioikeuden tuomiota viidellätoista markalla kahdeksallakymmenellä pennillä. Hovioikeuden tuomioon ovat Asijoitsija Täthren ja Ylivikeudenasianajaja Meinich, viimemainittu oheenliittäen todistuksen siitä että hänet on määrätty vajavaltaiseksi julistetun Asijoitsija Sälkeinen holhoojaksi, yhteisesti hakeneet muutosta tänne toimitta mallaan perustelmalla, johon Taratuomari Pulkkinen, niinikään selvittäen olevansa toimitsijaniehenä Kangas Pappersbruks Aktiebolag osakeyhtiön sillävälin kon kurssiin luovutetussa pesässä, on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän asian; ja koska selvitetty on että edellämainitun vesilaitoksen omistaja on laillisessa järjestyksessä hankkinut itselleen oikeuden laitoksensa tarpeeksi padota vettä Tourujossa ja sitä tarkoitusta varten nyt puheena olevalla paikalla rakentaa sulun poikki joen, sen vuoksi ja kun sillaiseen patoamisoikeuteen myöskin kuuluu tarpeellinen padon kiinnitys eikä ole näytetty, että tässä kohdin sulkua rakennettaessa olisi käyty tuota oikeutta ulommaksi, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi vahvistaa sen lopputuloksen, johon Hovioikeus on asiassa johtunut muuten paitsi että asian laatuun nähden oikeudenkäymiskustannukset kuitataan asiallisten välillä. Tätä kaikki 314
asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Johan Nummelin - Å 4000. hwaranJulin Ammelin - Alian. hvilman. G. Wieskman Hdoosd Paudani L. Wieskman Edvard Paudani Wälikänder 5. Järmeket 34 Huhtikuun 30 päivänä 1907. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa menoikeus asiassa, jossa ovat Rauman kaupungissa toimiva Sauvaasa keyhtiö Albion hakijana ja samassa kaupungissa asuva Merikapteeni Frans Adam häll vastaajana: Annettu Oikeusosastossa, 30 päivänä Huhtikuulu 1907 Keisarillinen Senaatti on it sellensa esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tielää seuraavaa: Merikapteeni Trättille toimite tun haasteen nojalla on Taivaasaksi yhtiön Albion puolesta Rauman kaupungin Raastuvanoikeudessa kerrottu, että Merikapteeni Trätt, joka sanotun lainosakeyhtiön omistaman Albion nimisen paikkilaivan päällekönä oli 3 päivänä Huhti kuuta 1905 tehdyllä rahtisopimuksel la sitoutunut Albion laivalla viemään pellavänsienen lasten Arventman taläsnä: J. N. F. C. H. - Ed. W. R. 315: 636 315 No 636 Pag. 27. R. B. 1907
sarallassa olevasta Paranan kaupungista Europaan, eli, saatuaan laivan lasketuksi ja sitä seuranneen Toukokuun 9 päivänä annettuaan lastista konnossementin 11 päivänä samaa Toukokuuta lähtingt täwällä Saranasta sekä 31 päivänä Heinä kuuta 1905 saapunut Falmoittiin kaupunkiin Iso-Britannian kuningas kunnassa ja siellä saadun määräyksen mukaan jatkanut matkaa samasa kuningaskunnassa olevan Koehesterin kaupunkiin, jolme laiva oli saapunut 8 päivänä Elokuuta 1905, mutta kuin täällä oli huomattu osa lastista laivan ruumaan vuotaneen merveden vahingoittamaksi, oli lasten vastaanottaja, väittäen vahingon syyksi ettei täivä ollut ottut merikelpoisessa kunnossa kysymyksessä olevalle lastille, pänittanut lauvan lakavankkoon saadakseen korvauksen puhenlunasta lastinasasta, minkä jälkeen laivan esännistä, vapauttaukseen laivan takavaraikosta, oli suorittanut laslin vastaanottajalle vähingonkorvaukseksi sopimuksen mukaan kolmesataa englännen piintaa: ja koska tämä vahinko oli oikeulunut siitä, ettei Marikapteeni Snåll ollut antanut lainaan tehdä täydellistä ja kelvollista alustavaa, jola puheenalainen merkyydelle aika laste olisi vaatinut, eikä matkalla ryhtynyt mikinkään toimein säilyttääk sensä lastia, vaikka silminnäktäviä vikoja oli löytynyt laivan kännessä, ja Merikapteeni Snäll oli laiminlyö nyt velvollisuutensa isännestää Kohtaan myöskin niin muodoin, ettei hän ollut Saranassa toimituttanut virallista tarkastusta alustavan kelvollisuudesta tai siitä hankkenut lasten lähet täjän laki vakuuttajan kirjallista hyväksymistä eikä ollut konnossement tiin merkinnyt rahlisopimuksessa ole vaa ehtoa, ettei laivan isännistö ollut vastuun alainen päällikön ja miehestön leväperäisyyden, tuottamuksen tahi och dyksen kautta syntyvistä vahingoista, sekä, vaikka Albion lauva oli Paranas la lähdettyä ajanut matalikolle Sa316
Rätän virrassa, ollut poikennut Ruonos Agresiin tekemään merisetystä tuon matalikolle joutumisen johdosta, on Laivuosakeyhtiö Albion, kun Nori kapteeni Snäll siis edelläkerrottujen laiminlyöntiensä kautta oli tehnyt lasten vastaanottajalle mahdolliseksi pidättämään laiva vahingonkorvauksen maksamisen vakuudeksi, vaatinut Meri kapteeni Prällin velvoittamista osakeyhtiölle korvaamaan mainitut kolme sataa piintaa ynnä yhtiön kaikki muut kerrotun vahingon sovittamisesta johtunut maksut eli siis yhtiölle suorittamaan laskun mukaan kaikkiansa 9,899 markkaa 23 penniä korkoineen, minkä ohessa Laivaosakeyhtiö Albion on pidättänyt itselleen oikeuden erittäin hakea korvausta kaikesta vahin gosta, joka voisi johtua siitä, ettei Kapteeni Snätt ollut tehnyt meriselle lystä sen johdosta ellä laina Albion oli sekä menomatkallaan Paranaan et tä siellä palatissaan ollut matalikolla La Platan virrassa. Kanteesta kuultuna on Merikaptee ni Snått selettänyt, että lauvaan oli ennen lastauksen alkamista laitettu asianmukainen alustava, jonka lasten antaja oli tarkastanut ja hänen siihen määräämänsä muutokset tehtyä hyväksynyt, sekä ettei Merikapteeni Snäll muutenkaan ollut laiminlyönyt mitään lastin huolenpetoon nähden vaan että syynä lasten osittaiseen pelaantumiseen oli ollut laivan heikko rakenna, mikä ei ollut voinut kestiin alkumatkalla Etelä - Mantimmerellä laivaa kohdannesta kovia myestyjä ja ankaraa merenkäyntiä; ja kuin laivan päällekö ja väki siis eivät ollut syypäät tapahtuneeseen vahinkoon, on Perikapteeni Snått, ilmoittaen keti tultuansa Rockesteriin tehneensä puolesten ja sittemmin merisetyksenkin, anonut kanteen hytkäämistä sekä sen ohessa Laivaosakeyhtiö Albionille toimi tetun haastun nojalla vaatinut yhtiö lä velvoitettavaksi Snällin 17 päivänä Marraskuuta 1905 laatiman ja 11 päivänä seurannutta Joulukuuta yhtiölle antaman tilin perusteilla Tvällille mak317