Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
neljäntenätoista päivänä juttua varten murätyn paikalletulopäivän jälkeen eli viimeistään Huhtikuun 29. päivänä 1903., vaita seuraavan Toukokuun 2. päivänä eli niinmuodoin myökään tänne tuotuna ja tetään huomioon ottamatta, katsoo Keisa rillinen Senaatti, sen perusteella mitä ja tussa on osaksi myönnetty, osaksii muuten näytetty, selvitetyksi että, sittenkuin Antti Juhonpoika ja Sofia Yrjänantytär ovat puo heenalaisella kontrahdilla 7. päivältä Helmikuuta 1870. saaneet vuokralle Mattilan silloin jakamatta olevaan taloon kuulut van Hautalan torpan viideksikymmenes si vuodeksi, paitsi muittu Mattilan talon omistajilta, Jaakko Siltamattilalta, hänen hallitessaan vaimonsa Albertina Jereman tyttären edusmiehenä tälle yksityisesti kuuluvaa seitsemän seitsemänkymmentä kahdesosaa manttaalia sanotusta talosta ja Aleksanteri Mattilalta, joka omisti seitsemän kolmekymmentä kahdesosan manttaalia talosta, ynnä Talolliselta Herman Hermanninpoika Mattilalta, Jaakko Silta nattila on Albertina Jeremiaantyttären kuoltua kauppakirjalla 24. päivänä Lokakuuta 1895. hänen perillisiltään, joille Albert lina Jeremiaantyttären talonosa hänen jälkeensä lankesi, siitä ostanut nyt omistanansa seitsemän kaksisataakuudestoista osaa manttaalia sekä Juho Oskari Ikki sä ja Malilda Aleksanterintytär ovat saanut 13. päivänä Marraskuuta 1897 annetalla kiinnekirjalla turvatun omistusoikeuden seitsemään kolmekymmentäkahdesvaan manttaalia talosta niin tavoin että Matilda Aleksanterintytär siitä on pesinyt seitsemän kaksisataakahdeksan kymmentä kahdeksasosaa manttaalia äidiltään Maija Liisa Juhontyttäreltä ja tähteet on ostettu osaksi Matilda Alekanterintyttären isältä Aleksanteri Matti lalta, osaksi ylempänä nimitetyltä Herman Mattilalta, kuin myöskin että Mattilan taloon osakasten kesken jaettu vuonna 1899., jolloin osa Huutalan torpan tiluksista on joutunut Jaakko Siltamattilan ja Jaakko Oskari Ikkelän äskensanotuille tiloille, ja koskei Jaakko Siltamattila, oka on itse ottanut osaa kysymyksesja olevan kontrahdin tekemiseen ja sen ellekirjoituksellaan hyväksynyt, ole kat227
settava niiden muutosten johdosta, joiden alaisina edellämainittu Albertina Jeremiaantyttären eläissään omistama osa Mattilan taloa on hänen kuolemansa jälkeen ollut, tulleen vapautetuksi velvolli suudesta noudattaa samaa kontrahtia siihen osuuteen nähden äskensanetusta talonosasta, jonka omistaja Siltamattila on, ja lainmääräys siitä että kauppa rikkoo vuokran sitä vähemmin on oman sa puolustamaan Juho Oskari Ikkelää kannetta vastaan, kuin kontrahti kieltä nättä on voimassa mitä tulee siihen seitsemään kaksisataakahdeksankymmentä kahdeksasosaan manttaalia Mattilan talosta, jonka Matilda Aleksanterintytär ylläkerrotulla tavalla on perinyt, ja Juho Oskari Ikkelä, joka tuskin on, ostaessaan muun osansa Mattilan taloa, ollut tietämättä Antti Juhonpojalle ja 30 fia Yrjänäntyttärelle luovutetusta oikeus desta Hautalan torppaan, sitä paitsi on pidettävä hyväksyneen saman oikeuden ottamalla, niinkuin näytetty on, osaa talvella vuonna 1896. tapahtuneeseen sopimukseen Hautalan torpasta maksettaman lisätyn vuokran määrästä sentähden ja jan ei ole kielletty Antti Juhonpojan ja  Sofia Yrjänäntyttären oikeuden Hautalan ropan nautintoon siirtyneen Jaakko Hautalalle, katsoo Keisarillinen Senaatti oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion, julistaa puhanalaisen 7. päivänä Helmikuuta 1870. tehdyn sontrahdin ja sen oikeuden, joka Jaakko Huudalla saman kontrahdin perusteella on Hautalan torpan nautintoon, olevan Jaakko siltanattilan ja Jaakko Oskari Ikkelän noudatettavan ja heitä sitavan heidän omistaessaan, Jaakko Siltamattilan seitsemän kaksisataakuudestoistaosaa manttaalia sekä Jaakko Oskari Ikkilän yhdessä Mutilaa Aleksanterintyttären kanssa seitsemän kolmekymmentäkahdesosaa manttaalia Mattilan talosta. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: fyldeman och underois - J. Olhman och Andersin ValentinSumman J Märnlund Malentensummarus J Märnlund Vilhelm Blåfield =
Den 26. Mars 1904. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisioneskilling, från Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Sekreteraren i Öfverstyrelsen för allmänna byggnaderna Adolf Johan Ahnger, sökande, samt Fastighetsaktiebolaget St. Hans i Helsingfors stad, Kamreraren vid Finlands Hypoteksförening Albert Honborg, Öfverenspektören i Landtbruks styrelsen Alfred Wilhelm Sjöström och Ingeniören Herman Norrmén tillstädeskomne, äfvensom förre Sekreteraren i Landtbruksstyrelsen Axel Palmgren, uteblifven svarande, angående upphäfvande af bolags stämmobeslut, ersättning med mera gifven uti Justitiedepartementet den 26. Mars 1904. Kejserliga Senaten har låtit handngarna i målet sig föredragas och / dem inhemtat följande: Efter utverkad stämning å Fastigutsaktiebolaget St Hans, Kamreraren Hornborg, för egen del och såsom verktällande direktor för sagda bolag. afde: J. G. S. A. K.S. W. H. J. N. B. så. E. J. A. 000 No 358. Pag. 69. R. D. 1903.
Öfverinspektören Sjöström Ingeniören Norr min och Sekreteraren Palmgrén till Rådstufvurättens i Helsingfors samman träde den 13. Februari 1901., har Sekreteraren Ahnger vid Rådstufvurätten anfört: att Aktiebolaget St Hans sidats i Januari månad 1898. af Kamreraren Hornborg, Öfverinspektören Sjöström, Ingeniören Norrmin, Statsrådet Karl Fridolf Stenius och Sekreteraren Ahnger medett aktiekapital af 90,000 mark, fördeladt på 90. aktier, lydande hvarje å 1000 mark; att hela aktiekapitalet tecknats af stiftarene sålunda att enhvar af dem öfvertagit 18. aktier, hvarefter aktiskapitalet inbetalts och gården No 36 vid Andregatan i Helsingfors stad för belagets räkning inköpts; att ursprungliga afsigten med bolagets stiftande varit, att stiftarene för sig och sina rätteinnehafvare, så länge de visade sig vara innehafvare af 18 aklier i bolaget skulle emot en en gång för alla bestånd fyra få innehafva och disponera sina i berörda gård då bebodda lokaler; att denna afsigt dock sedermera icke vidhållits, hvaremot stiftarene muntligen öfverenskommit att enhvar af dem skulle genom hyreskontrakt på tio års tid, räknad från och med den 1. Juni 1898, tillförsäkra sig samt sina arfvingar och rättsinnehafvare såväl redan om förmälda förmånsrätt som och rättigheten att få sitt hyreskontrakt försängdt på ytterligare tio år, äfvensom att de stiftare, som innehade de mindre lokalerna, egde rätt att emot erläggan de af enahanda hyra, som innehafvarene af de större lokakerna erlade, utbyta sina innehafvande lokaler emot tokaler i en af bolaget på tänkt nybyggnad å berörda tomt, hvarigenom ålla delegare i bolaget komme att erhålla lika goda och rymliga likaler, att ett i sådant afseende uppgjordt, vid den 27. September 1898. hållen ordinarie bolagsstämma med delegare i bolaget framlagdt förmulär till hyreskontrakt emellertid icke blifvit godkändt hvarför af stämman fattats beslut att de hyriskontrakt som stiftarene i tiden ingått med gårdens förra egare, skulle 230
gälla tills vidare och deri upptagna hyresbelopp likaledes tills vidare erläggas af alla öfriga stiftare, utom af Sekreteraren Ahnger, hvars hyra blifvit nedsatt från 1500 till 1,450 mark; att delegarene i bolaget härå, efter det under tiden två andra förslag till hyrckontrakt ej heller blifvit antagna, kallats till extra bolagsstämma den 30. December 1899. för, såsom ordalagen i kallelsen lydt, utseende af en person för handhafvandet af de löpande ärendena dels för fastställande af hyreskontrakt med särskilda hyresgäster, hvilken stämma likväl icke af Sekreteraren Ahnger bivistats af orsak att Ahnger af kallelsens ordalydelse fått den uppfattning, att vid stämman skulle antagas någon springsgelse eller dermed likställd person i bolagets tjenst samt uppgöras hyreskontrakt med andra hyresgäster än stgtarene af bolaget, till hvilket antagande Ahnger haft så mycket större anledning som, bland annat, i kallelsen icke ingått något meddelande om hvar och när de handlingar och förslag, som beörde de vid stämman till behandling förekommande ärendena, skulle vara på sätt i 12. SS: af bolagets bolagsordring föreskrefves, för bolagsmannen tillgängliga och Ahnger derom icke heller på annat sätt blifvit underrättad; tt till den sålunda sammankallade bagsståmman tillstädeskommit endast Kamreraren, Hornborg, Öfverinspektören höström, Ingeniören Norrmén och Sekreteraren Palmgrén, af hvilka den sistnämnde äfven uppgifvits vara delegare bolaget; och hade desse dervid ej allenast utsett Kamreraren Hornborg till bolagets verkställande direktor samt nöjt dennes arvode från 60. mark till 00. mark om året, utan ock faststält hyseskontrakt för samtlige stiftare af bolaget, gällande för tio år från den Juni 1900, hvilka hyreskontrakt afveki ran alla tidigare öfverenskommelser rörande stiftarenes rätt till hyreslokaler bolagets gård hufvudsakligast derutan nan att hyran för lokalerna för tio är från den 1. Juni 1900. bestämts till let belopp, som vid bolagsstämman 231
den 27. September 1898. godkänts att gälla endast tills vidare, samt deri att tillgodo njutandet af denna förmån icke gjorts beroende af att stiftare fortfarande innehade ett visst antal aktier i bolaget och att till och med den stiftare medgifna rätt till utbyte af sin innehafvande lokal emot ny likal i den tillämnade nybyggnaden uteslutits. Då emellertid Kamreraren Hornborg, Öfverinspektören Sjöström och Ingeniören Norrmén genom att sålunda beslutne i egen sak, åt sig sjelfva för jemförelsevis villig hyra upplåtit de bästa lokalerna i bolagets gård samt dymedelst tillskyndat Sekreteraren Ahnger betydligt mindre inkomst för Ahngers i bolaget nedlagda kapital, än hvad öfriga stiftare hade att päräkna, men sådant beslut vore striden, de emot stadgandet i 2. mom. 27 SS: af lagen om aktiebolag af den 2 Maj 1895., har Sekreteraren Ahnger, med stöd af 3. mom30 SS: nyssnämnde lag, yrkat att ifrågavarande den 30. December 1899. fattade beslut i nästnämnda del, likasom och de på grund af samma beslut upprättade hyreskontrakten, måtte upphäfvas samt att Kamreraren Hornborg, Öfverinspektören Sjöström, Ingeniören Norrmén och Sekretera ren Palmgrén, hvilka i bolagets namn attat beslutet om kontraktens utfärdande och äfven befordrat beslutet till verkställighet, blefve förpligtade att ersätta Sekreteraren Ahngers förlust för tiden från den 1 Juni 1898. till den 1. Juni 1900. med vinet 186. mark 62. penni om året, från den 1. Juni 1900. till samma dag 1901 med J20 mark 81. penni och från sistsagda dag efter beräkning af 813 mark 61. penni för belt år intill dess giltigheten af de öfverklagade kyriskontrakten upphört. Vidare har Skreteraren Ahnger ansett bolagsstämman den 30. December 1899. med afseende å den för stämmans hållande utfärdade vilse. ledande kallelsen icke hafva egt rätt att höja verkställande direktörens arvode från 60 till 500. mark, hvarför Ahnger anhållit om Kamreraren Hornbergs, Öfverinspektören Sjuströms, Ingeniören Noraméns och Sekreteraren Palmgréns åläggande att till bolaget St. Hans återbära allt hvad Kamreraren Hornberg på grund häraf uppburit i arvode utöfver 60. mark om året. 222
Och emedan den redovisning jemte dertill hörande verifikåter och revisionsberättels som till bolaget St. Hans ordinarie bolagstämma den 19. September 1900. af Kamreraren Hornborg afgifvits öfver bolagets verksamhet och förvaltning under nästderförutgångna redovisningsår, icke såsom i förberörda 12 SS: af bolagets bolags ordning samnes stadgadt, hållits för bolagsmännen tillgänglig fyra dagar före stämman åtminstone två timmar dagligen, samt Arberger reserverat sig emot denna stämmas beslut att bevilja Kamreraren Hornborg och Öfverinspektören Sjöström ansvarfrihet för förvaltningen af bolagets angelägenheter under berörda redovisningsår och derigenom förvärfvat sig rätt att vid domstol föra klandertalan emot Hornborgs redovisning och således äfven mäste hafva rätt att granska redovisningen, har Sekreteraren Ahnger påstått Kamreraren Hornborgs, Öfverinspektören Sjöströms och Ingeniören Norrméns föreläggande vid vite att till Ahngers genomgående och granskning framlägga sagda redovisning med bilagor, hvarhos Sekreteraren Ahnger sutti gen, i stöd af 2. mom. 28. SS: i åberopade lagom aktiebolag, yrkat Kamreraren Hornorgs förpligtande likaledes vid vite att till justering utlemna det vid sistnämnla bolagsstämma förda protokoll. Sedan Kamreraren Hornborg, öfverinspektören Sjöström Ingeniören Norrmon de Sekreteraren Palmgrén afgifvit svaromål i saken, har Rådstufvurätten hvarest Sekreteraren Ahnger jemväl gjort anspråk på ersättning för rättegångskostnaden, medelst utslag den 17. Juli 1901. i målet sig utlåtit och förklarat utredt vara, att ofvanomförmälda till den 30 December 1899. utlysta utra bolagsstämma med delegarene i Aktiebolaget St Hans varit sammankallad i den ordning bolagets stadgar föreskrefve samt att de vid sagda bolagsstämma fattade besluten icke stode i strid med föreskrifterna i nämnda stadgar eller gällande aktielag, hvarför Sekreteraren Ahngers yrkande på upphäfvande af desamma samt ersättning för den förmenta skada som genom besluten åvägabragts, af Rådstufvurätten förkastats. Och som Sekreteraren Ahnger genremot si200
ne vederparters bestridande icke kunnat styrka att den redovisning jemte dertill hörande verifikat och revisionsberättelse, hvilken afgifvits öfver bolagets verksamhet och förvaltning till ordinarie bolagsstämma den 19. September 1900., icke varit för bolagsmännen tillgänglig på sätt SS: 12. i förenämnda stadgar innehölle, blef Ahngois yrkande jemväl i denna del af Rådstufvurätten underkändt. Deremot och då Kamreraren Hornborg icke i bevis ledt sitt påstående derom att det vid berörda bolagsstämma den 19. September 1900. tillkomna protokollet blifvit till Sekreteraren Ahnger i och för justering behörigen aflemnadt, berättigades Sekreteraren Ahnger, såsom utsedd att justera sagda pentokoll, att vid anfordran i närvaro af Kamreraren Hornborg få del af detsamma, men i anseende till sakens beskaffenhet fick Sekreteraren Ahnger sjelf vidkännas sina kostnader i rättegången. Hofrätten, under hvars pröfning ej mindre Sekreteraren Ahnger, än Fastighetsaktiebolaget St Hans, Kamreraren Hornberg, Öfverinspektören Sjöström och Ingeniören Norrmén i vadeväg dragit saken, har medelst dom den 14. Februari 1903 yttrat sig och, vidkommande först Sekreteraren Ahngers yrkande om upphäfvande af det beslut, som vid utra bolagsstämma med delegarene i aktiebolaget St Hans den 30. Fecember 1899 fattats om utbyrande af lödaler i bolagets fastighet åt bolagits stiftare och ersättning för den skada Sekretejaren Ahnger åsamkats genom sagda beluts bringande i verkställighet, funnit utedt vara att å merberörda extra bolagstämma beslutits att åt en hvar af stiftaene i bolaget på tio år, räknadt från den 1. Juni 1900, uthyra den af honom då innehafda lokal i bolagets fastighet för tt årligt hyresbelopp, som var betydligt ägre än hvad för enahanda lokaler i allmänhet i samma stad erlades och med all sannelikhet kunnat af andra hyresgäster påräknas, hvarföre och då omordade beslut af sådan orsak vore egnadt att binda icke blott åt de stiftare, som sebo de större lokalerna i bolagets fastighet, större fördel af deras aktier i bolaget, än åt de stiftare, som bebo de min231
dre lokalerna, utan äfven åt bolagets stiftare genremot öfrige möjlige aktiegare sådan fördel utöfver stiftarenes insats i bolaget, som i 4. SS: af lagen om aktiebolag den 2. Maj 1895. omnämnes, belagsstämman väl saknat befogenhet att i strid med nyssnämnda lagrum samt 2. inom 27. SS: samma lag fatta merberörda beslut; men alldenstund sagda beslut en ligt af Sekreteraren Ahnger lemnad uppgift, som icke motsagts af öfrige parter allaredan bragts i verkställighet samt de emellan bolaget och stiftarene upprättade hyreskontrakten, hvilka utan bolagets hörande kunde öfverlåtas å tredje man, orre för bolaget bindande fördenskull ansåg Hofrätten att hvarken förenämnda å utra bolagsstämman den 30. December 1899 fattade beslut eller den i följd af besliutet vidtagna åtgärden att åt stiftarene i bolaget uthyra deras innehafvande lokaler numera kunde upphäfvas. I anseende härtill och enär bolagsman jemlikt 3 mom. 30. SS: i ofvanåberopade lag vore berättigad att utföra talan endast om den ersättning bolaget tillkomme för skasa orsakad af en åtgärd, som grundats å ett af bolagsstämma utom dess befogenhet fattadt beslut, men Sekreteraren Åhnger i målet utfört talan om tiller kännande af dylik ersättning åt honom sjelf, fann Hofrätten Sekreteraren Ahnger ke hafva anfört skäl till ändring i det slut, hvari Rådstufvurätten beträflande nu ifrågavarande del af målet stannat. I öfriga delar af målet har Hefrätten låtit bero vid Rådstufvurättens utslag. Uti Hofrättens dom har Sekreteraren Ahnger sökt ändring medelst ingifven deduktion, som Aktiebolaget St Hans samt Kamreraren Hornborg, Öfverinspektören öström och Ingeniören Norrmén i före skrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit måi öfvervägande och finner Sekretera ren Ahnger icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dem, vid hvilken alltså kommer att förblifva, jemte det Sekreteraren Ahnger kännes skyldig att till Aktiebolaget St Hans jemte ders i Kejserliga Senaten tillstädeskomne 205
medparter i ersättning för deras kostna der härstädes utgifva åttatio mark dotalle, som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: fl. Blman W Em Lujellad J N Bömetund A; Kumlin. Cverna Kelmme Johannes Lettnig E. Ascholin Den 28. Mars 1904. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsätta rovisionsskillingar från Wasa Hofrätt inkommit forfringsmål emellan aflidne Kommerse radet Gustaf Adolf Serlachius rättsinne hafvare, hans enka Elias Serlachius måg Studeranden Gösta Michael Serlachius och dennes hustru Sigrid Edith Serlachius, från Keuru socken, son till Ernst Serlachius, från Helsingfors stad, samt måg bevilingeriören Karl Wadimir Jurvelius och dennes hustru Tyja Maria Jurvelius, från Ruovesi socken, gemensamt, äfvensom befälhafvaren för Wasa Kördsjö. Ingbats Aktiebolag tillhöriga angfartyget Heke Tjokaptenen Waldemar Marklund, från Kikolaistad, och nämnda ängbätsaktiebolag, likaledes gemensamt, ömsesides sökande, samt meranämnda änghatsaktiebolag, tillstädeskommen, men kommerserådet. Serlachius ofvanbemälde rättsinnehafvare, Sjökaptenen Marklund och Bruksickaren H Tiittner från staden Härnnbrunn i Kejsaredömet Syskland, uteblifne, svarande Gifde XX - W. C. A T - ssr Odde No 360 Sag 83. Rb. 1903.
ven uti Justitiedapartementet den 28. Mars 1904. Kejserliga Senaten har låtit handlin garna i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande Efter stämning å Kommerserådet Serlachius har Bruksegaren Tiittner vid Häradsrätten i Keuru och Multia socknars tingslag yrkat Kommerserådet Serlachius förpligtande att till Bruksidkaren Riillner utbetala priset för ett af Piittner åt Serlachius levereradt Hoffsinner hölländarekar, åttatusen reichsmark tyskt mynt, jemte sex procents årlig ränta derå från den 18 Juli 1900, då beloppet senast bort af Serlachius till Tiittner betalas äfvensom ersättning för rättegångskostnaderna. Hörd öfver käromålet, har kommerrerådet Serlachius medgifvit, att han af Bruksickaren Tiittner reqvirerat omförmälda holländarekar med tillbehör, men emedan käret vid dess utlössning i Åbo stads hamn från ofvannämnda angfartyg, som från staden Tiiback öfverfört karet, antingen till följd af att. Bruks idkaren Piittner, hvilken förbundit sig att leverera käret "fob " Silbeck, uraktlåtit att i sistnämnda stad vid inlästningen förse kard med stöttor och nödig förpäckning, eller genom vårdslöshet vid utlösningen i Åbo bräckts och derigenom blifvit för sitt ändamål obrukkart, har kommerserådet Serlachius, som ansett att han vid detta sakförhållande icke kunde kännas skyldig att gälda kärets pris, yrkat förkastande af käromålet. Sedan Kommerserådet Serlachius under rättegången aflidit och Bruksidkaren Fullner fullföljt sin talan emot dennes ofvannämnda rättsinnehafvare, har Häradsrätten, hvarest Bjökaptenen Marklund och omförmälda ångbätsaktiebolag, hvilka af Kommerserådet Serlachius instämts för att bevaka sin af målets utgång möjligen beroende rätt, jemväl närvarit samt anhållit om ersättning för sina dervid hafda kostnader, medels den 2 November 1901 afsagdt utslag funnit det vara utredt, att Bruksickaren Niittner enligt emellan honom och kommerserådet Serlachius träffadt aftal från sin hemort staden Wärnebrunn i Kejsaredömet Tysk
land under April månad 1879 för. Kommerserådet Serlachius räkning och risk af sändt ifrågavarande hölländarekar, hvarpris, åttatusen vieksmark tyskt mynt, bort vara guldet senast den 18 Juli 1900, samt att käret levererats i oskadadt skick å den sakegarene emellan bestämda inlöst ningsplatsen, Tiibeck, hvarför och då det emot Bruksickaren Piittners bestridande å ke kunnat styrkas att Tiittner i någon måtto brustit i fullgörande af sitt åtagande, Kommersedeenkan Serlachius och hennes medparter ålades att, gemensamt eller den af dem, som tillgång egde, till Bruksickaren Piittner genast emot qvitte utbetala fordrade åttatusen reicksmart tyckt mynt eller deremot svarande finskt guld mynt efter vid betalningstiden gällande kurs jemte å beloppet löpande sex procents årlig ränta från den 18 Juli 1900 tills full betalning följde samt att med tretusenetthundrafyrationio mark ersätta Fullner hans kostnader å rättegången, men hvad beträffade Wasa Nördsjö Ängbats Aktiebolags och Sjökaptenen Marklunds ofvanberörda ersättningsanspråk, vardt, enär det stått dem fritt att vid rättegången närvara eller ej, sagda anspråk förkastadt Hofrätten, under hvars pröfning. Kommerserådsenkan Serlachius och hennes medparter äfvensom Wasa Nördsjö. Ingbåts Abtiebolag och Sjökaptenen Marklund i vadeväg dragit målet, har genom den 14 Februari 1903 gifven dom faststält Härads rättens utslag Uti Hofrättens dom hafva Kommerserädsenkan Serlachius och hennes medparter samt Wasa Rördsjö Ängbåts t Stiebolag och Sjökaptenen Marklund anhållit om ändring medels ingifna deduktioner; och har Höra bördsjö Ingbats Aktiebolag i föreskrifven ordning bemött Kommerserädsenkan terlachius och hennes medparters ändringsansökning; hvarefter muntligt förhör i målet härstädes egt rum. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner hvarken Kommerseradsenkan Serlachius och hennes med parter eller Häsa Nördsjö. Ingbåts Aktiebo lag och Sjökaptenen Marklund hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens af vanberörda dom, vid hvilken fördenskull 258
kommer att bero. Det alle, som vederför, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland A; Jumlin. Ett Forssell. Herr Lujeglag Johannes Hilting. Karl Mandertsdjö Den 28. Mars 1904. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Åbo Hofrätt inkommet vexelmäl emellan Glasmästaren Frans Oskar Forsberg, från Åbo stad, sökande, samt Nordiska Aktiebanken för Handel och Industru, svarande: Gifren uti Justitudepartementet, den 28. Mars 1904. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande: Tid Rådstufvurätten i Åbo har Korliska Aktiebanken genom dess filiälkontor i samma stad, efter Glasmästaren Forsberg ågången stämning. yrkat dennes åläggande att på grund af en utaf Arrendatorn Johan Karlström den 24. Februari 1902. utstäld, af Landtbrukaren Aksel Lindfors till betalning godkänd, så månader från sagde lag till inlösen förfallen och af Glasmästaren Forsberg till nämnda bank kontor öfverlåten verel, som sedermera för uteblifven betalning behörigen proSgr: Juh. Å. 4. - C. et. - 1. SS: R.G.  t. C.S. Ä. R. 7. Sr. B. f. SS: 73. No 365. Pag. 147. R. D. 1903.