Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Joulukuun 5. päivänä 1913. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa takaisinvaantia konkurssipesään koskevassa jutussa, jossa ovat Lautamies Matti Seino, Talollinen Vilhelm Leino, Kauppaapulainen Otto Leino ja Talollinen Antti Juhananpoika Leino, kaikki Tappeen pitäjän Haapajärven kylästä, hakijaina sekä mainitusta kylästä botoisin olevan kauppiaanlesken Helena Leinon bonkurssipään toimitsijamies, Kuupunginkamneeri Aukusti Juhana Edvard Sestrin, Lappeenrannan kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 5. päivänä Joulukuuta 1913. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysy myksessä, saanut seuraavat tiedot: Matti ja Vilhelm Leinolle 29. päivänä Maaliskuuta 1910., Antti Seiläsnä: S.S. - B. et. - 7S. P. - A. R. - skatJ. E. W. 7° 1622. No 10 i No 10 i Pag. 119. R. 1915.
nolle 25. päivänä seurannutta Huhoikeuta sekä Otto hinolle 8. päivä ra Syyskuuta 1911. toimitetun haasteen nojalla on kaupunginkamme i Gestrin Lappein pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että Helena Leino oli kauppakirjalla 26. päivältä Maalis kuuta 1909. 2000. markan kauppahinnasta ja elinkautisesta eläkkeestä luovuttanut Matti hinolle ja länen asiakumppaneilleen, joista Matti, Vilhelm ja Otto Leino olivat Helena Leinon poikea sekä Antti Kino Helena Teinon pojanpoika, muun muassa 5/4 vapaatulosta AHaapajärven kylässä; kun hustin kin tämä luovutus talonosan todettueen ainakin 30,000 markkaan nousevaan arvoon nähden ilmessati oli Helena Leinon velkojain vahingoksi tehty lahjoitus sekä Helena Leino oli ollut pakotettu 5. päivänä Lokakuuta 1909. luovuttamaan omaisuutensa konkursiin, jossa vaivonla oli toimitettu 21. päivänä Maaliskuuta 1910, kaupunginkamrera sestrin on vaatinut, että kerrottu maanluorintas, jota ei vielä ettei laissa huudatettu, perittäisiin ja puheena oleva talonosa tuomittai jiin Helena Leinon konkurssipesän omaksi. Matti Aino ja hänen asiakumpi raninsa ovat väittäneet että he oli vat hakineet puheenalaisesta maansäännöstään lainhuutoa ja 100. vuoden lakimääräisissä syyskär�jissä, jolloin lainhuutoa jonkien asiakirjoissa olleen perillisuuden vuoksi kuitenkaan ei oltu myönnetty, sekä 5. päivänä Huhtikuuta 1911., jolloin lainhuutoa nyt kysymyksessä olevan udan virulla olemisen vuoksi ei myökään oltu myönnetty; ja kun valvonta Helena leinen konkursissa oli ollut 21. päiana Maaliskuuta 1910., mutta i kauningenkamrerari Keskin ei ollut hvartattanut Antti ja Otto hinoa asiaan vastaamaan kolmenkymmenen päivan kuluessa mainitusta valvonta701
raivasta lukien, niin oli kaupungenlämneri Castrén Konkussisaan nen 1o St:n mukaan menettänyt puhe valtansa asiasta. Mitä muuten pääisiaan tuli, ovat Matti Leino ja hänen asiakumppanensa selilläneet tta he olivat puheena olevasta talonosasta, jonka arvo kauppaa tehtäessä ei ollut olliut niin suuri kuin Kaupunginkamreeri bestrin oli ilmoittanut, oikeastaan maksaneet paljoa enemmän kuin kauppakirjään oli merkitty, sillä he, paitsi sitä että he olivat vastuussa tilaan kiinnitetyn, nykyään 3,47 markan 8. pennin hypoteekkilainan maksamisesta, olivat maksaneet yhteensä 1762. markkaa 50. penniä Helena Leinon muita velkoja ja sen lisäksi sitoutuneet suorittu maan Helena Leinon puolesta vielä 5,490. markkaa, jonka vuoksi Matti Leino ja hänen asiakumpi pänensä ovat vastustaneet hännetta, anoen samalla Helena Tunon konkurssipesää velvoitettavaksi, siinä tapauksessa että talonosa julistettäisiin Helena Leinon konkurs sipesään takaisin luovutettavaksi, suorittamaan Matti hinolle ja hänen asiakumppaneillan heidän maksamansa kauppahinnan takaisin sekä täyden borvauksen heidän sanottuun tilaan panemistaan yhteensä 4,789. markan 19. pennen suuruisista kustannuksista. Kihlakunnanoikeus, jossa asi anosaiset molemmin puolin ovat anoneet berovista oikeudenkäyntikuluistaan, on asiakirjoista nähyvän monottetyn jälkeen, 17. päivänä Toukokuuta 1913. julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt kanteen. Kovioikeus, jonka tutkittavaksi kaupunginhämreeri bestrin vetoamalla oli saattanut jutun, on 10. päivänä Huhtikuuta 1913. antamassaan tuomiossa, koskeivät Matti Leino ja hänen asiakumppaninsa olleet perilleajaneet Kihlakunnanoikeudessa 1909. vuoden 702
syyskäräjissä ja 5. päivänä Huhti kuuta 1911. tekemiänsä anomuksia mainitun luovutuksen lainhuudottamisesta ja lu siis olivat ainoas taan erittäneet hakea puheena. olevasta luovutuksesta lainhuutoa ja sittemmin ejityksestään luopuneet, katsonut ettei Helena Leinon bonkussisissa ollut hännevaltaa anasta menittänyt; ja kun oli julvitle käynyt, että riidanalaisten 5/27 vapaatatosta No 7 sanotussa kylässä luonitus Matti Tiinolle ja hänen asiakumppaneilleen oli päänällisesti ollut lahjan laatuinen ja tuottanut Helena Leinon velkojille lantuvaa vähinkoa, on Kovioikeus, nojautuen Konkurssisäännön 46. SS: b.) bohtaan, julistanut kysymyksessä olevan maankaupan piiretuksi si bäli kuin Helena Leinon omistama osa vapaatalosta No 9. Haapajärven kylässä oli sillä luovutettu Matti teinolle ja hänen asiakumppanetleen ja tuominnut saman talonosan Helena Leinon konkurssipean omaksi, sekä oikeuttanut Matti Tienen ja hänen asiakumppaninsa aamaan konkussipesällä takaisin jen hinnan, minkä he olivat konkurssipesälle luovutettavastaan talon osasta maksaneet samoin kuin ranottuun talonosaan panemansa tarpelliset kustannukset, joiden hinnan ja kustannusten määristä asianosaiset, elleivät he niistä muuten sopisi, saisivat erikseen riidellä ten ohessa on Hovioikeus velvoitta nut Matti Leinon ja hänen asiakumpaninsa kahdellasadalla viidelläkymmenellä markalla harvaa maan Helena Leinon konkussige sällä asian johdosta Kihlakunnanoikeudessa otteet kulungit. Hovioikeuden tuomioon ovat Matti Leino ja hänen asiakumppaninsa hakineet muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettivät Matti Aino ja hänen ahakumppaninsa ole esittäneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota703
joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. hustru Karinenen B. Anneberg Sentin Saarinen R. Anneberg Sentin Saarinen R. Anneberg Johannes Pesonen. A. J. Ollusvaara Johannes Pesonen. A. J. Ollusvaara Johannes Pesonen. A. J. Ollusvaara K. Auer G. E. Winter Joulukuun 5 päivänä 1913. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullessa, takavarikon peruuttamista koskevassa jutussa, jossa ovat toiminimi J. A. Zachr. ricassen & Co, Uudestakaupun gista, hakijana sekä Kauppias Oskar Marjunen, Nääntälin kaupungista, ynnä entinen Rustitilallinen Gustaf Aleksanler Helin ja hänen vaimon sa Maria Matilda Helén, Putolan yksinäisrustitilalta Halikon pitäjästä, poisjääneinä vastaajina: Annettu Oikeusmaa tossa 5 päivänä Joulukuuta 1913. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esityttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää Sittenkun Turun ja Porin läänin Kuvernöörinvirasto oli välipäätöksellä 6 päivältä Heinäkuuta 1908 määrännyt, että niin suuri osa Gustaf Aleksander ja Maria Matilda HeleLäsnä: F. S. V. A. - B. etc. - R. H. - K. Å. 704 No 1625. Pg. 79. R. D.  1911.
nin irtainta omaisuutta, joka arvossa vastari toiminimen J. A. Zachariasson bon todennäköistä saatavaa Helenin aviopuolisoilta eli 11242 markkaa, oli pantava takavarikkoon sekä, asianomäisen ulosottomiehen 17 päivänä Heinäkuuta 1908 toimitettua mainitun takavarikon, 15 päivänä seurannutta Elokuuta antamallaan päätöksellä määrännyt, että toimitettu takavarikko oli edelleen pysyvä voimassa, kunnes toiminimi J. AZachariassen & Co oli tullut saata vastaan täydellisesti tyydytetyksi taikka Helinin puolisot olivat asetta neet hyväksytyn pantin tai takauksen taikka asiassa laillisessa järjestyksessä toisin määrättiin on Kauppias Marjanen, haastateltuaan toiminimen J. A. Zachariasson & bonja Helinin aviopuolisot Halikon, Uskelan ja Perttelin pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen, siellä vaatinut että, koska Marja nen oli kauppakirjalla 12. päivältä Helmikuuta 1908 Helenin aviopuolisoitta ostanut paitsi Putolan rustite lan myöskin 17 päivänä Heinäkuu ta 1908 takavärikkoon pannun irtaimiston sanottu takavarikko peruutettaisiin. Kanteesta kuultuna on toiminimi J. A Zachariasson i Co by. tänyt Kauppias Marjosen mainitsemän kaupan todellisuuden sekä Margasen ilmoituksen, että takavarikkaan pantu omaisuus oli hänelle kuuluva, varsinkin kun se takava rikkoonpanotilaisuudessa oli ollut Helenin puolisojen hallussa, sekä sen vuoksi anonut kannetta hyljättäväksi. Gustaf Aleksander Helinin omas ta ja Maria Matilda Helenin puolesta selitettyä puolisojen myyniin kauppakirjalla 12 päivältä Helmikuuta 1908 kysymyksessä olevan irtaimen omaisuuden Putolan tilan mukana Kauppias Marjaselle, on Kihlakunnanoikeus 1 päivänä Joulukuuta 1908 julistamallaan päätöksellä, koski ei Kauppias Marjanen ollut voinut 705
laillisesti toteensaattaa omistusoikeuttaa sa kysymyksessä olevaan takavari hon alaiseen irtaimeen omaisuuteen, joka takavarikkoa toimeenpantaessa oli ollut Helenin aviopuolisojen hallussa, hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppias Marjanen oli vetoamalla saattanut jutun, on 17 päivänä Sammikuuta 1911 antanut siihen tuomion; ja koska kauppaan 12. päivältä Helmikuuta 1908, jolla Gustaf Aleksander ja Maria Matilda Helin olivat myyneet Kauppias Marjaselle Putolan rustitilan, siitä tehdyn asiakirjan mukaan oli sisältynyt myöskin erinäinen samana päivänä laudittuun luettaloon merkitty irtaimisto, sentähden ja kun kysymyksessä oleva 17 päivänä Heinäkuuta 1908 takavarikkoon pantu irtaimisto oli otettu sanottuun luetteloon sekä kosketellun kaupan todellisuutta sitä vähemmän voitiin opäillä, koska Kauppias Marjaselle sen perusteella oli myönnetty lainhuuto mainittuun tilaan, Hovioikeus on, kumaten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, Ulosottolain 7 luvun 13 SS:n nojalla peruuttanut puheenaolevan takavarikon Kauppias Marjasen edellävutatulla perusteella takavarikkoon otettuun omaisuuteen hankkimaa omistusoikeutta loukkaa vana Hovioikeuden tuomioon on toiminimi J. A. Zachariaren & Co anonut muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei toiminimi J A. Zachariassen i b: ole esittänyt syystä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Sätä kaikki asianomäiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. tina Savikoskidotter Andersin tina Savikoskidotter Andersin B. Amberg. K. R. Helanen. B. Amberg. K. R. Helanen. K. Auer Alfred Lindström 706
Joulukuun 5. päivänä 1913. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa konnusjutussa, jossa ovat Toiminimi Chr. Haikala, Lappeenrannan Kaupungin Rahatoimikannari vastaajana: Annettu Oikeusosustossa 5. päivänä Joulukuuta 1913. Keisarillinen Sennatti on itselleen esitmikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Kaasteen nojalla omdanninimi ChriHaikala Lappeinrannan kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut, että sittenkun saman kaupungin Rahatoimikamari kaupunginvaltuusmiesten 27. päivänä Toukokuuta 1881. tekemän päätöksen menen vuoden ajaksi, vasta sanotusta päivästä lukien, vuokrannut kaupungin omistamiin tiloihin Nroihin 1. ja 2. läsnäs. S.S. A. L. J. P. R. H. No 1627. Påg. 76. R. D. kaupungista, hakijana sekä sanotun telyttänyt jutun asiakirjat ja niistä merkaisesti oli nyttemmin kuolle Kuuppiaalle Christian Haikalalle viidenkymappeen pitäjän Mustolan kylässä kuuluvan ranta-alueen höyrymyllyn ja väli1910
myrajan perustamista varten sekä Rahatoimikamari sittemmin oli Kauppias Haikalalle, joka valtuusmiesten päätöksellä 26. päivältä Syyskuuta 1881. oli oikeutettu satama- ja siltamaksuja suorittamatta vuokraamallensa aluudle tuomaan kaikenlaisia tarpeita tehdastaitosten rakentamista ja liikkeensä harjoittamista varten, valtuusmiesten 9. päivänä Kesäkuuta 1885. ja 9. päivänä Maaliskuuta 1891. tekemien päätösten mukaan samaksi ajaksi kuin edellämainittu vuokravälipuhe vielä oli oleva voimassa eli siis 27 päivään Toukokuuta 1911. vuokrannut sanotun alueen vierestä lisämaata sahan ja puunjalostuslaitoksen perustamista varten, niin oli Kauppias Haikala kerrottujen vuokrasopimusten nojalla puheena oleville vuokra-alueille rakenmuttunut myllyn ja siihen sekä puumulostuslaitoksen, joita varten tuoduista tarveaineista Kauppias Haikala viltuusmiesten edelläsanotun päätöksen. mukaisesti ei ollut eläessään suorittanut mitään satama- ja siltumaksuja Koska Lappeensannan kaupunki kuitenkin Kauppias Haikalan kuoltua oli vuonna 1903. velottanut Toiminimiä Chr. Haikalan Kauppias Heikalan oikeuden omistajana satamaja siltamaksuista Kaikalan vuosina 1893- 1902. vuokra-aluoille tuomista tarveaineista yhteensä 4132. markkaa 30. penniä, mitkä maksut samoin kuin toiminimeltä vuosiltu 1905. ja 1906. velotut samallaiset maksut yhteensä 1902 markkaa 58. penniä toimimimi oli ollut pakotettu kaupungille suorittamaan, sittenkuin Keisarillisen Senaatin Patousosasto päätöksellä 20. päivältä Huhtikuuta 1907. oli julistanut toimininen veliolliseksi ne maksamaan, mutta toiminimi valtuusmiesten ja Kuuppias Kaikalan yllämainitun välipuneen mukaan oli oikeutettu satama-ja siltamaksuja suorittamatta vuokra-aluville rakennettuvia tehdaslaitoksia varten tuomaan kaikki rakennus- ja tarviainet, on toiminimi vaatinut, että appeenrannan kaupunki velvoitettaijiin toiminimelle takaisin maksamaan tältä perityt edellämainitut maksut yh708
teensä 6055. markkaa 48. penniä kuusen prosentin korkoineen 20. päivästä Heinäkuuta 1907. jolloin toiminimi oli puheenäolevat maksut suorittanut täyden maksun tapahtumiseen saakku, kuin myöskin korvaamaan toiminimen oikeudenkäyntikulut jutussa. Lappeenrannan kaupungin Rahatoimikamari on kaupungin puolesta vastustanut kannetta, minkä jälkeen Raastuvanoikeus 11 päivänä Toukokuuta 1908. julistamallaan päätöksellä on rätkäissut asian ja katsonut siinä selville käyneen että, sittenkun Kauppias Haikala mainitun kaupungin valtuusmiesten edelläviitattujen päätösten nojalla oli viidenkymmenen vuoden ajaksi 27. päivästä Toukokuuta 1881. lukien saanut vuokralle puheena olevat alueet sekä oli oikeutettu satama- ja sittamaksuja suorittamatta vuokra-alueille tuomaan kaikenlaisia tarpeita rakennuksiansa ja siellä harjoitettavaa lickettä varten, mainitut alueet sittemmin kaupungin asimakarttaa muutettaessa vuonna 1892. olivat tulleet kuulumaan kaupungin satamapiiriin, jolla aluella kaupunki oli oikeutettu kantamaan satama- ja siltamaksuja. minkä vuoksi ja kun Toiminimi ChrHaikala ei ollut näyttänyt, että Kauppias Haikala tahi Toiminimi Chr. Haikala olisi vapautettu suorittamasta satama- ja sittamaksuja vuokra-ulmiille tuotavista tarveaineista siltä varalta että vuokra-alueet tulisivat yhdiste tyiksi kaupungin satamapiiriin tahi että toiminimelle vastamainitun vuoden jälkeen olisi myönnetty sellainen vapautus, on Raastuvanoikeus kyljännyt toiminimen jutussa ajaman kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Toiminimi Chr. Haikala oli vetoamalla saattanut jutun, on 17. päivänä Helmikuuta 1910. antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon on Toiminimi Chr. Haikala anonut muutosta perustelmalla, jonka kaksoiskappaleen Lappeenrannan kaupungin Rahatoi709
mikamari on täältä ottanut, siihen kuitenkaan vastaamatta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Toiminimi Chr. Haikala ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, jonka varaan asia siis jää; ja velvoitetaan toiminimi suorittamaan Lappeenrannan kaupungin Rahatoimikamarille maksut sen kappaleesta tätä Keisarillisen Senaatin tuomiota kaksikymmentäkahdeksan markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaattikanteri Saarinen Alfred Kiuksiälä Johannes Pesonen. K. R. Helanen T. A. Lilius. Joulukuun 5. päivänä 1913. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Kiipurin Hovioikeudesta tulleessa korvausjutussa, jossa ovat Sysmies August Kalle - Juhonpoika Kotro, Hellan Saarelta Kynin pitäjästä, hakijana sekä Halla Attiebolag niminen osakeyhtiö, samas ta pitäjästä, vastaajana. Annettu Oikeusosastossa 5. päivänä Joulu kuuta 1913. Keisarillinen Senaatti on itselleen. sittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Insimieski Ali Nordrumille ja Storoch Olem Palowille Halla Inteckolagien isännöitsijoille, toimituttamansa haasteen nojalla on August Stor Stymin ja Pyhtään pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että Stotron vasen käsi, hänen ollessa työssä osakeyhtiön Kallan saarella sijaitsevas sa selluloosatehtaassa ja 17. päivänä Joulukuuta 1904. yvittäessä viidella erästä sanotussa tehtaassa olevaa savi myllykonetta oli joutunut sammyllyn Läsnä: S.S. - A. S. f. P. R. H. - R. B. SS: 102. SS: 1628. Pag. 98. R. D. 1913.
gattaisiin menettäen August Kotso siinä mainitun katensä, joka siihen nähden että August Stoko oli vasemkatinen oli oikean biden verlainen, sekä että tuon tapatur man johdosta Tapatusmenakuutus - Osake yhtiö Stuttervo, jossa August Kotso oli Halla Aktiebolagin toimesta ollut vakuutettuna tapahinnan varalta, eli myöntänyt Stokolle vahingonkorvaukseksi 259. markän 20. pennin vuotuisen elinkoron, kun kuiternkin Holla Aktiebolas, koska edellämainit tu savimyllykseen oli sijoitettu aflaa seen huoneeseen ja myllyn ristoista oli puuttunut tarpeellisia suojustimia oli vastuunalainen Kokoa kohdanneesta vahingosta, jonka korvaamiseksi Tapo tumakuutus - Osakeyhtiön Kuttervon hänelle myöntämä elinkorko oli riitta mätön, on August Slotts, ilmoittaen saaneensa Halla Aktiebolagilla palkkaa 2. markkaa 75. penniä päivältä, vaa tinut, että Insimäöri Nordrum ja KonsuhBufew velvoitettaisiin edellämainitussa toimessaan 5. päivänä Joulukuuta 1895. annetun, työnantajan vastuumalaisuutta työntekijää kohtaavasta ruumiinwaimonsta koskonen lain 28. SSn nojalla suorittamaan August Stokolls kerta kaikkinen 5000. mark kaa hyvitykseksi puheenalaisen ruumiin hemman seurauksista sekä korvaamaan August Notron oikeudenkäyntikustannet Asiasta kuultuina ovat Insinööri sel. Fordriin ja Konsuli tulow huomautta eet, että Rätta Aktiebolag, joka oli vakuuttanut August Kohon täpaturman varalta edellämainitussa vakuutusyhtiössä oli vapaa velvollisuudesta suorittaa korvausta kysymyksessä olemasta vahingesta ja että August Olomon, jos hän siitä vakuutus yhtiön hänelle myöntämää kerravata riittämättömänä, olisi ollut ai kalaan valitettava vakuutusyhtiön korvauksen määräämisestä tekemästä päätöksestä; ja kun August Storko, jonka tehtäviin ei ollut kuulunut puheenalaisen koneen voiteteminen, oli törkeällä huolimattomuudellaan tuottanut itselleen edelläsanotun varunnan, ovat Insinööri Fordriin ja Storoseli tulon vastustaneet kannetta Kihlakunnanoikeus on 23. päivänä 711
Maaliskuuta 1908. julistoonallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Imvenööri Anderin ja Storochi Pulowion; Hella Aktiebolagien ifrån moitsijainä, suorittamaan August Storrolle hyvitykseksi edellämainitun häselle tulleen ruumiinwamman seura uksista kerta kaikkiaan kaksituhatta markkaa sekä sadalla kahdellakymmenettäviidellä markalla korvaamaan August Stokolla jutun vuoksi olleet kulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä August Stods että Holla Aktiebolag olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 3. päivänä Maaliskuuta 1910. antamallaan tuomiolla ratkaissut sen; ja koska August Stoko tapaturman sattuessa oli Kella Aktiebolagin toimesta ollut vakuutettuna tapahunnan varalta Tapaturma vakuutus - Osakeyhtiössä Kutter vossa, joka myöskin sanotun vakuutuksen johdosta oli myöntänyt August Stötrolle tapahinnan tuottaman rämeman laatua vastaavan elinkoron sentähden ja kun Rulla Sohtiebolag siis edellämainitun, 5. päivänä Joulukuuta 1895. annetun lain 4. SSn mukaan, työn antajana oli vahautettu enememän kormuksen suorittamisesta August Kotroa työssä kohdamveen tapåturman johdotta eikä August Steko ollut esiintus nut syytä, minkä nojalla osakeyhtiö olisi velvollinen yleisen lain mukaan marsamaan August Stokolle vahingonkor rausta yli sanotun elinkoron, on Hovioikeus, kunnoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, kylärnyt August Notron jutussa ajaman kanteen; ja on asian näin päättyessä enempi lausunto saanut rausta August Utoron vetokanteen johdosta Hovioikeuden tuomioon on August iotro annut muutosta perustölemalla jonka kaksoiskappaleen Halla Aktiebolag on täältä ottanut, siihen kuitenkaan vastaamatta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei August Kotso ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, jonka varaan asia siis jää; ja velvoitetaan August 712
Victor suorittamaan Holla Aktiebolagille maksut sen kappaleesta tätä Keisarillisen Senaatin tuomista kaksikymmentä kahdeksan markkaa. Tätä kaikki asian omaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: santeri Saarinen Alfred Liukkala santeri Saarinen Alfred Liukkala santeri Saarinen Alfred Liukkala Johannes Pesonen. A. W. Ollusuvaara K. R. Helanen F. E. Lilius Joulukuun 5 päivänä 1913. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomisjutussa, jossa ovat Talollisenleski Albertina Eliaksentytar Hottula sekä hänen oikeudenkäynnin aikana kuolleen miehensä Talollisen Kustaa Albert Kottulan ja tämän niin ikään kuolleen edellisen vaimon Maria Kristiina Juhon tyttären pojat Efraim Haus ka, Kustaa Wihtori Helin ja Erland Walentin Hottula sekä värvyt Taavetti Lindholm, vaimonsa Ida Severiina Albertintyttären edusmiehenä, ja Torppari Juho Wihtori Mäkipää, vaimonsa Emma Maria Albertintyttären edusmiehenä ja myös Kustaa Albert Ilottulan kuolleen tyttären Karoliina Albertintyttären ja tämän niinikään kuolleen mieren Itsellisen Kustaa Adolf Wehkon alaikäisen tyttären MaS.S. - A. L. J. P. - R. H. - Å. R. 713 No 1629. Pag. 107. R. D. 1910
ria Matilda Wehkon holhoojana, kaikki Hämeenkyrön pitäjän Ilottulan kylästä, kuin myös mainitun Kustaa Adolf Wehkon poika Tampereen kaupungissa asuva Ajurinnenki Kustaa Aleksander Wehko, yhtuisesti hakijoina sekä Tolollinen Matti Wihtori Salonie mi eli Wienola, samasta Ilottulan kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 15 päivänä Joulukuuta 1913. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot Hämeenkyrön pitäjän käräjiä kunnan Kihlakunnanoikeudessa ovat Kustaa Albert Hottula ja hänen yllämainitut asiakumppanin sa, Juho Wihtori Mäkipää myös silloin vielä alaikäisen Kustaa Aleksander Wehkon holhoojana, Matti Vihtori Saloniemelle toimitetun haasteen nojalla lausuneet, että Kustaa Albert Hottula ja Maria Kristiina Juhontytär olivat 2 päivänä Toukokuuta 1865 laaditulla kauppakirjalla myyneet Hottulan kylässä omistamastaan Hottulan kolmannes manttaalin perintötalosta Saloniemi nimiseen torppaan kuuluvan alueen eräälle Juho Juhonpoika Yrjölälle 4000 markan kauppahinnasta ehdolla muun muassa, että myytyyn tälonosuuteen jolle oli laskettava kuudes osa manttaalia tulisi sivältymään Saloniemen torpalla vanhastaan olleet viljelysmaat sekä metsä - ja tekomaaksi Liina harjaksi kutsuttu maa, siitä kuitenkin erottamalla ne myydyllä alueella olevat niityt, joita Hottulan talo ja Rahkolan torppa olivat nauttineet, ja Järvikulman niitty joka jäi Hottulan talolle, ja että, jos vastaisuudessa halut taisiin laillisesti erotuttaa tuomyyty maa eikä se vastaisi puoltä koko Ilottulan talosta, myydys714