Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
lån gjorda ansökan samt dessutom påstätt 6oofs skyldigkännande att i stöd af mer berörda arrendokontrakt och borgesförbindelse till bolaget erlägga följande penningebelopp, som belaget nödgats antingen för Inge moren Conradi utgifva eller undvara, nämligen: e) för år 1904. Conrades andel i brandstodsfvermerna 78 mark 57 penni och afgifterna till prästgårdsbyggnadskassan i Paavola socken 9 mark 71 penni samt åtta månaders obetaldt arrende 66 markls penni, samtliga dessa poster med sei procents ränta från den 31 Oktober 1904; fj 1905 års lega för ofvanantydda inventarier 461 mark 75. penni jämte sex procents ränta därå från den 28 Februari 1905, gf för är 1906 ell års lega för samma inventarivi 61 mark 75 penni med sex procents ränta lärå från den 28 Februari 1906, brandstads prender och kyrkoväktareurvde 140 mark 28 penni jämte sex procents ränta från den 30 November 1906 samt ett års arrende för ifrågavarande hemman 1500 mark med sex procents ränta, räknadt å 750 mark från den 30 April 1906 och å enahanda belopp från den 31 därpåföljande Oktober; k) för år 1907 brandstodsprender 246 mark 55 penni jämte sex procents ränta, räknadt å 57 mark 50 penni från den 31 Januari 1907, å 80 mark från den 31 Augusti 1907, och å 109 mark 5 penni från den 30 November 1907, lega för inventarterna 461 mark 75 penni med sex procents ränta från den 28 Februari 1907, arrende för lägenheterna 750 mark med sex procents ränta från den 30 April 1907, afgifter till byggnads kassorna för prästerskapets boställen 221 mark 85 penni jämte sa procents ränta därå, räknadt å 9 mark 57 penni från den 30 April 1907, å 9 mark 49 penni från den 31 Maj 1907 och å 202 mark 79 penni från den 3 December samma år, kyrkliga utskylder för året 1905 - 19el 57 mark 36 penni med sex procents ränta från den 30 April 1907 kronoutskylder för år 1906 215 mark 82 penne jämte sex procents ränta från nästsag de dag, prästantskylder för året 1901 - 1907 168 mark 90 penni med sex procents ränta räknadt å 33 mark 37 penni från den 31 Maj 1907 och å 135 mark 53 penni från den co nästpåföljande Juni, 1906 års komme nala utskylder 412 mark 7o penni jämte 643
sex procents ränta från den 30 November 1907 och arrende för lägenheterna 750 mark med sex procents ränta från den 31. Oktober 1907, samt i) ett års lega för inventarier na 401 mark 75 penni jämte sex procents ränta från den 28 Februari 1908 och samma arrendebopp 750 mark med enahanda ränta från den 30. April 1905. saken hörd har Landthushållaren Tredf genmält: att Aktiebolaget Finska Kolagårens förrättnings talan syntes grunda sig dels å förberörda arrendekontrakt af den 2 Mars 1904 dels å öfverenskommelsen af den 28 Februari 1905 jämte den af Landthushållaren Spoof för Ingeniören Conradis däri åtagna förpliktelser ingångna ler gen, men att uti 21 punklen af berörda kontrakt stipulerats att, om arrendatorn skulle uraktlåta att å uträtta tider erlägga från lägenheterna utgående ärende, utskylder, onera m. m. och icke uppfyllde honom åsatta förpliktelser, kontraktet vore förbrulet utan vidare upprägning, samt att, då Landthushållaren Spoof ingått sin borgen för den skada, som Åktiebolaget Finska Kolasfåren finge lida genom all Ingeniören Conradi icke uppfyll de de i kontraktet föreskrifna vilkoren, så dant skett under den berättigade förutsättningen att, sårnart Conradi bruste i full görandet af någon honom enligt kontrak del åliggande skyldighet, kontraktet på grund af nämnda punkt skulle betraktas såsom annuberadt, i anseende hvartill och enär Ingeniören Conradi redan år 1905 försummat att erlägga samma är förfallna år rendebolopp och behörigen skila lägenheter na, kontraktet allaredan, sagda är varit förbrutet samt något arrende och andra därmed i kontraktet likställda afgifter för tiden därefter, jämlikt kontrahenternes aftal icke vidare bort förekomma, synnerligast som Ingeniören Conradi, på sätt ett den 20 Maj 1905 upprättadt syneinstrument utvisade, enligt Aktiebolaget Finska Kolof färens förvaltning vid syntillfället lämnade uppgift redan i början af berörda Maj öfvergifvet de af honom arrendrade lägenhetena och äfven därigenom förver kat sin tegorätt, att i hvarje händelse, då Landthushållaren Spoof ingått borgen såsom för egen skuld samt arrendeafgiften 644
och brandstodsframiena enligt kontraktet bort erläggas halfänsvis den 1 Maj och 1 November, Aktiebolaget Finska Kolasförens förvaltnings talan emot Spoof således vore sentida väckt beträffande de en kontraktet härflytande poster, hvilka förfallit till betalning mer än tolf månader, innan Spoof dels tidigare hos Guvernören dels i denna rätte gång blifvit för dem sökt, och till hvilka borde härföras ej mindre de uti Guverne rens och Guvernörsembetets i Uleåborgs län utslag ingående postorna än ytterligare de i käromålet under punkterna e, g. och k. upptagna beloppen för arrende brandstodsprender och utskylder, de där måste betraktas såsom förfallna de dagar, från hvilka bolaget å dem fordrat ränta; att i öfverenskommelseskriften af den 28 Februari 1905 bestämts, bland annat, hurusom Ingeniören Conradi hade att, intill dess de i skriften omnämnda lefvande och döda inventarierna blifvit af honom inlösta, betala i laga fem procents årlig ränta efter den i skriften angifna värde ringen, men att, enär Landthushållaren Smoofs borgen såsom för egen skuld väl äfven omfattade sagda ränta och densamma utfästa att erläggas årligen den 28 Februari berörda ränta bort inom tolf månader därefter hos Spoof utsökar för att talan beträffande densamma skulle vara mot honom bevarad, i följd hvaraf äfven krafvet för de räntebelopp, som hänförde sig till tiden före den 28. Februari 1907, hvarom talan förts i denna rättegång, vore sentida väckt; samt att anspråket å ränta på ränta dessutom vore eskäligt, likasom och anspråket att Landthushållaren Spoof skulbetala de hos. Ingeniören Conradi utfömda lagsökningskostnadsersättningarna. ta ofrån anförda skäl har Landthushålla ren Spoof yrkat förkastande af den i saken utförda talan Häradsrätten har medels den 11 Septemler 1905 afkunnadt utslag på anförda grunder förkastat käromålet Hofrätten under hvars pröfning Åktiebolaget Finska Koläffarens förvaltning i vadeväg dragit målet, har genom den 31. Maj 1911 däri gifven dem funnit utredt vara, att Ingeniören Conradi medels kontrakt af den 2 Mars 1904 af Aktiebolaget 685
Finska Kolaffären på femton års tid år renderat förenämnda hemman emot vilkor bland annat, att Conradi ansvarade för hemmanens alla utskylder och onera samt att arrendeafgiften, som för första ård utgjorde ettusen mark och sedermera årligen ettusen femhundra mark, jämte brandstodspromerna för byggnader och inventarier skulle af arrendatorn erläggas halfärsvis den 1 Maj och den 1 November, att Conradi i öfverenskommelseskriften af den 28 Februari 1905, jämde det han erkänt sig hafva emottagit de i skriften uppräknade kreatur och andra inventarier samt godkänt dem däri åsatta värden, inalles niotusen tvåhundra tuttiofyra mark nittio penni, åtagit sig att, utom annat, i laga betala fem procents årlig ränta å nästsagda belopp; samt att Landthushållaren Spoof medels skriftlig förbindelse af den 28 Maj 1905 iklädt sig proprie borgen ej allenast för all den skada Aktiebolagd Finska Kolevaren komme att åsamkas genom att Ingeniören Conradi af en eller annan orsak ej fullgjorde de i sagda arrendekontrakt föreskrifna vilkor utan äfven för den betalningsskyldighet Conradi iklädt sig genom förberörda den 28 Februari 1905 upprättade öfverenskommelseskrift. Så grund häraf och emedan ofvanberörda i förm af ränta utgående lega icke blifvit utfäst att å viss tid betalas, men det därmed, jämlikt 24 SS: i Kejserliga Förordningen om införande af ny utsökningslag af den 3. December 1895, ålegat Aktiebolaget Finska Kolaffåren, för att hafva sin talan mot Landthushållaren Spoof bevarad att för ifrågakomna å viss dag förfallna arrende afgifter och brandstadsvermer äfvensom för utskylderna de där måste anjos hafva till betalning förfallit senast de dagar, från hvilka bolaget å dem fadrat ränta, inom tolf månader efter ofvanuppgifna förfallodagar, lagsöka Spoof som emellertid fått del af de till hvarhören i Nylands län inlämnade lagsökningshandlingarna först den 17 Juni 1907 och af stämningen den 5 Maj 1905, ty har Hofrätten, med ändring af Häradsrättens motvädjade utslag härutinnan ålagt Landthushållaren Spoof, hvilken kun346
de anses hafva hvarken åtagit sig att gälda ränta å det i förenämnda öfverenskommelseskrift upptagna beloppet från tidigare dag än Ingeniören Conradisskriften åtecknade förbindelse utfärdats eller ingått borgen för de af Guvernörsembet och Guvernören i Uleåborgs län belaget tillerkända lagsökningskostnadorna, att till Aktiebolaget Finska Kolasfären utbetala ej mindre fem procents ränta å niotusen tvåhundra trettiofyra mark nittio penni för tre år, räknadt från den 28 Februari 1905, inalles ettusen trehundra åttatio fem mark tjugufem penni än de belopp för hvilka Landthushållaren Spoof inom föreskrifven tid blifvit sökt, nämligen: arrende för senare hälften af åren 1911 och 1907 samt för förra hälften af år 1908 sammanlagdt tvåtusen tvåhundra femtio mark, äfvensom följande uti punklen h. i käromålet upptagna belopp, brand stodspremerna åttatio mark och etthundranio mark fem penni, afgifter till byggnadskassorna för prästerskapets boställen nio mark fyrationio penni och tvåhundra två mark sjuttionio penni, fråtantskylder etthundra sextioåtta mark nittio penni samt kommunala utskylder fyrahundra tolf mark sjuttiotvå penni eller inlles fyratusen sexhundra aderton mark tjugu penni med fem procents årlig ränta i ettusen trehundra åttatiofem mark tjugu fem penni från stämningsdagen den 8 Maj 1908, samt med sex procents ränta å tre särskilda poster om sjuhundra femtio mark hvarje från respeklive förfallodagar den 1. November 1906, den 1. November 1907 och den 1 Maj 1905, å åttatio mark från den 1. November 1907, å etthundra nio mark fem pen ne från den 1 Maj 1908, å nio mark fyrationie penni från den 31 Maj 1907, å tvåhundra två mark sjuttionio penni från den 31 December 1907 å trettiotre mark trettiosju penni från den 31. Maj 1907. å etthundra trettiofem mark femtiotre penni från den 30 Juni 1907 och å fyrahun dra tolf mark sjuttiotvå penni från den 30 November 1907 allt tills full betalning skedde; hvaremot Häradsrättens utslag i öfrigt eller såvidt Aktiebolaget Finska Kolaffärens öfriga anspråk förkastats, fastställdes. 617
Uti Hofrättens dom har Landthueshållaren Spoof anhållit om ändring Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Landthushålla ren Spoof icke hafva anfört skäl till än dring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken förty kommer att bero. Det alle som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: Felix Saarikoski. Alpedtuksiala B. Ameberg. J. W. Lillblifvaara B. Ameberg. J. W. Lillblifvaara Sameli Koski. Valtero, Parviainen Toukokuun 14 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tullossa velkomisjutussa, jossa A. Santaholma Osakeyhtiö, Kalajoon pitäjästä, on hakijana sekä toiminimi Becker & 6o Lentoon kaupungista IsoBritannian kuningaskuntaa, vastaajana: Annettu Oikeus osastossa 14 päivänä Toukokuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut tietää: A. Santaholma Osakeyhtiölle toimitetun kirjallisen haasteen nojalla on toiminimen Becker C. Coin puoles ta Oulun kaupungin Raastuvanoikeudessa lausuttu: että yhtiö 26 päivänä Tammikuuta 1906 tehdyllä välikirjalla oli sitoutunut ensi avovoden aikana toiminimelle hankkimaan Raahan tullikamarin alueeseen kuuluvaan sata maan lainan kylkeen 500 toimia puuvanoiketta, sellaisilla välipuheilla että Läsnä: F. F. S. - R. t. A. R.S. K. H: af H. No 852. Pag. 14. R. D. 312.
hankinnasta mahdollisesti johtuvat muut raitsi vanukkeen kostaudesta aikautuvat riitaisuudet, olivat ratkaistavat Iso- Britanniassa voimassa olevan sovinto-oikeuslain määräysten mukaan; että toiminimi sittemmin tuon puuvanukkeen kuljetusta varten oli Heinäkuun 17 päivänä 1906 tehdyn sopimuksen mukaan rahdannut Elakia tor - nimisen höyrylaivan, joka jo 22 päivänä samaa kuuta oli saapunut Teniluodon satamapaikkaan ylläsanotun tullikamarin alueella lastataksensa edellämainitut 500 tormia vanuketta; että yhtiö kuitenkin oli kieltäytynyt antamasta laivan kapteenille enempää vanuketta kuin mitä sopi laivan lastinmiin, eli 30 1/2 tenniä, väittäen että vanuke kansilastiksi pantuna voisi kostua; että laivan sillä tavoin saatua liian vähän lastia, oli sen isännes tö sittemmin vaatinut toiminimeltä. korvausta menetetystä rahdista, mikäli laiva olisi voinut ottaa kansilas tia eikä ollut sitä saanut, minkä joh dosta toiminimen oli täytynyt suorittaa korvausta laivan isännistölle osit tain rahdesta ja kustannuksista ja osittain siitä syntyneessä oikeudenkäyn nissa olleista kuluista yhteensä 108 puntaa 3 stillingia 5 poneä Englannin rahaa; että toiminimi, kun yhtiö oli kieltäytynyt toiminimelle vuorostaan suorittamasta tätä raha määrää sekä korvaamasta sitä vahin koa, minkä toiminimi oli kärsinyt siitä, ettei se ollut saanut kaikkea estamaansa päivänukelta sovittuun hintaan ja että puuvanukkeen hinta sillä välin oli kohonnut, eli jättänyt tuon asian välikirjassa 26 päivältä Tammikuuta 1906 mainitun sovintooikeuden ratkaistavaksi; että asianosaiset kumpikin sitten olivat valinneet jäsenen tuohon sovinto-oikeuteen, jonka jälkeen, ja kun näin valituleivät olleet valinneet kolmatta henpitää puheenjohtajaksi, Englamin Ylivikeus sovinto-oikeuksista siellä voimassa olevan lain mukaan toiminimen pyynnöstä oli sanottuun toimeen määrännyt Tuomarin Georg 619
Wallaen, joka, annettuaan asianosaisille kutsumuksen saapua määräpäivä nä valvomaan etuaan, oli 31 päivänä Heinäkuuta 1908 asiassa julistamallaan päätöksellä velvoittanut A. Santaholma Osakeyhtiön suorittamaan toiminimelle edellämainitut 108 puntaa 9 skillingia 3 peneä, ynnä korvauksenä puuttuvasta hankinnasta 75 pientaa ja sovinto-oikeuden kulut 12 pentaa 1 skillingin 6 peneeä, jota paitsi Tuomari Kallase oli tuominnut yhtiön palkitsemaan toiminimen asiasta kärsimät kulungit, jotka jälestäpäin Englannissa voimassa olevan oikeudenkäyntijärjestyksen mukaan kahdella eri päätöksellä oli määrätty, toisella 14 päivältä Lokakuuta samaa vuotta 46 punnaksi ja toisella 2 päivältä lähinnä seurannulta Marraskuuta 21 pummaksi 17 skillingiksi 4 peneeksi, joten siis yhtiön tuli toimi nimelle suorittaa yhteensä 263 puutaa 8 skillingiä 1 pennyn; että kun yhte sitten oli jättänyt toiminimelle tuon summan suorittamatta, oli toiminimi yllämainitussa. Raastuvanoikeudessa vaatinut sitä toiminimelle tuomittavaksi, mutta että Raastuvanoikeus 11 päivänä Joulukuuta 1909 julista massaan päätöksessä, koska velkomuksesta oli olemassa sovinto-oikeuden tuomio, eikä oltu näytetty että se oli vailla ulosotto-voimaa, min kä seikan ratkaiseminen kuului asianomaiselle ulosoton- haltijalle, oli selittänyt ei voivansa ottaa asiaa tutkittavaksensa; että toiminimi sen jälkeen oli Oulun kaupungin Maist vaatille antamassaan kirjelmässä anonut, että sovinto-oikeuden tuomio sekä ylläsanotut, sen perusteella annetut päätökset määrättäisiin täytäntöön pantaviksi, mutta että. Maist raatti oli päätöksellään 28 päivältä Heinäkuuta 1910, minkä Waasan Hovioikeus sittemmin 27 päivänä samän vuoden Lokakuuta antamallaan päätöksellä oli jättänyt muuttamaltomana voimaansa, katsonut ettei vieläsanottu välitystuomio ollut syntynyt siinä järjestyksessä kuin Ulos630
ottolain 3 luvun 16 SS:ssä säädettiin sekä niin ollen lyljännyt toimini men hakemuksen; sekä että yhtiö yhä edelleenkin oli kieltäytynyt suorittamasta toiminimelle tämän edelläkerrotulla tavalla syntynyttä saatavaa, jonka määrä oli välikirjan sa 26 päivältä Tammikuuta 1906 sovitulla tavalla tullut vahvistetuksi, minkä tähden toiminimen Becker 6o puolesta on anottu A. Santaholma Osakeyhtiötä velvoitettavaksi toiminimelle maksamaan ylläsanotut 263, puntaa 8 skillingia 1 pen nyn Englännin rahaa 1/6 prosentin korkoineen välitystuomion antipäivästä, 31 päivästä Heinäkuuta 1908 täyden maksuin tapahtumiseen saakka Tämän kanteen johdosta on A. Santaholma Osakeyhtiön puolesta lausuttu: että kun höyrylaiva "sta diator oli saapunut Similuodon satamaan lastatakseen puheenalaista päivänuketta, niin ei lauvan kap teenilla eikä myöskään yhtiön edus tajalla ollut Taivan rahtaamista koskevaa sopimuskirjaa taikka jäljen nöstä siitä, joten ollen oli tietymälöntä millä ehdoilla rahtaussopi nius oli päätötty ja erittäin, myöneikä se kapteenille oikeuden ottaa myöskin kansilastia; että lastauksen tapahtuessa yhtiöllä laivaa vasten kyllä oli ollut sovittu määrä, 500 tomia puuvanuketta, josta osa jo oli luotu Sinhuotoon ja osa oli lastauksen alaisena Pyhäjoella Sinituotoon tuotavaksi; ettei laivaan mahtunut, paitsi mitä kannelle olisi voitu ottaa, enempää kuin 30/2 tönniä puuvanuketta, jolloin laiva ja oli niin lastattu, että sen peräkansi oli ainoastaan noin yhden ja an vedenpinnan yläpuolella, että kun laivassa oli pitkä siltakatos, niin olisi korkeintaan 60.ton nia puuvanuketta voitu lastata sen kannelle, koska laiva muutoin olisi painunut liian syvälle, joten ollen ei missään tapauksessa koko sovittua määrää vanuketta olisi voitu täivään ottaa; ettei yhtiön 651
puolesta oltu kietletty kapteenia ottamasta kansilastia, jossa tapauksessa hänen itsensä oli vastattava vahingosta, jos lasti perille tullessa havaittaisiin kostuneeksi; että voi massa olevan Merilain mukaan kansilastin ottaminen oli kielletty muutoin kuin rahtaajan nimeno maisella luvalla, jollei tavara ollut sellaista, että se sopi kansilastiksi, jommoista puuvanuke kuitenkaan ei ollut; että kapteenin olisi pitänyt näyttää olevansa oikeutettu, rahtaajan ja tavaran ostajan puolelta kansilastia ottamaan; että koska välikirja sitoi yhtiön ankäraan vastuumalaisuuteen tavaran laatuun nähden, se kun ei saanut sisällää enempää kuin kymmenen prosenttia kostautta, niin toimini ni olisi kansilastin kostuessa hyljännyt sen kokonaan taikka ainakin polkenut hinnan alkaiseksi; ettei tavaran hinta kaupantoon ja tavaran luovuttamisen välisellä ajalla ollut hallistunut; että yhtiölle oli päinvastoin hoitunut vahin koa siitä, että kaksi proonna, jol ka jo olivat laivan kyljessä, oli täytynyt palauttaa Pyhäjoille sen tähden, ettei kansilastia voitu ottaa; että kapteeni lähtiessään oli antanut puhtaan honnossementin vaatimalla sitten enää kansilastia; ettei yhtiö mitenkään voinut hyväksyä vaaditun korvauksen mää rääkään ja että vaatimus puuttu vasta hankinnasta senkin perusteella oli oikeeton, ettei yhtiö koskaan olhet kieltäytynyt hankintaa täyttämästä; ettei toiminimi ollut näyt länyt väittämäänsä vahinkoa kärsineensä, vielä vähemmin todista nut sen suuruutta; ettei puheena lainen välitystuomio ollut syntynyt laillisessa järjestyksessä eikä siis ollut lain mukainen ja yhtiö tä sitova; sekä ettei yhtiö ollut suostunut edes jättämään kysymys tä kauppavoitan korvaamisesta sevinto-oikeuden ratkaistavaksi; mihin kaikkeen nähden yhtiön puo652
lesta on vaadittu kannetta hyljättäväksi. Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikirluistaan, on 12 päivänä Kesäkuuta 1911 julistamassaan päätöksessä katsonut asiassa tulleen selvitetyksi, että A. Santaholma Osakeyhtiö edellämainitulla välikirjalla 26 päivältä Tammikuuta 1906 oli sitoutu nut toiminimelle Becker & Calle hankkimaan sovitun määrän puuvanuketta, sellaisin sopimuksin muun muassa että välipuheesta mahdollisesti syntyvät riitaisuudet olivat ratkaistavat Iso-Britamainssa voimassa olevan sovinto-oikeuslain määräysten mukaan, sekä että asianomainen sovinto-oikeus ratkaisten edelläsanotusta välipuheesta johtuneet riitaisuudet oli 31 päivänä Heinäkuuta 1908 antamallaan välitystuomiolla velvoittanut A. Santaholma Osakeyhtiön toiminimelle Becker & Calle suorittamaan yhteen sa sata kahdeksankymmentäkolme puntaa yhdeksän skillingiä kolme peneva ynnä kuluja kaksitoista. puntaa yhden skillingin kuusi penea, minkä jälkeen Englännin ylioikeus kahdella asiassa antamat laan päätöksellä oli määrännyt yhtiön vielä suorittamaan palkintona toiminimen asiassa kärsimistä kuluista, toisella neljäkymmentä kuusi piintaa ja toisella päätöksellä kaksikymmentäyksi piintaa seitsemäntoista skillingia neljä penga; mihin nähden ja kun yhtiön puolesta ei oltu väitettykään, että yhtiö olisi hakenut tai saanut muutosta vieläsanottuun välitystuomioon, Raastuvanoikeus on velvoittanut A. Santa holma Osakeyhtiön kuittia vastaan toiminimelle Becker & Calle suorittamaan vaaditut kaksisataa kuusikymmentäkolme piintaa kahdeksanskillingiä yhden penryn Englännin rahaa tahi vastaavan määriin Suomen rahaa maksupäivänä käyvän avista kurssin mukaan, viiden prosen 653
tin korkoineen, lukien 29 päivästä Lokakuuta 1909, jolloin yhtiölle oli annettu haasto asiaan sen edellisellä kerralla Raastuvanoikeudessa viraille pantaessa, täyden maksuin tapahtumiseen saakka, jota paitsi yhtiön tuli korvata toiminimen oikeuden käyntikulut jutussa kahdellasadalla viidelläkymmenellä markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi A. Santaholma Osakeyhtiö oli vetoamalla saattanut jutun, on 23 päivänä Huhtikuuta 1912 antamallaan tuomiolla Raastuvanoikeuden mainitsemillä perusteilla ja koska A. Santaholma Esäkeyhtiö ylläkerrotussa välikirjassa 26 päivältä Tammikuuta 1906 oli suostiinut jättämään välipuheesta johtu vat muut riitaisuudet, paitsi mitä koskee puuvanukkeen kostuutta, IsoBritänniassa voimassa olevan sovinto-oikeuslain käsittelyn alaiseksi ja sellaiseksi riitaisuudeksi myös oli katsottava kysymys puultuvasta hankin nasta, sekä kun oli pidettävä todistet tuna että noiden riitaisuuksien ratkaisussa oli noudatettu sovinto-oikeuslain määräyksiä siellä, jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johon Raastuvanoikeus oli jutussa johtunut sekä velvoittanut A. Santaholma Osakeyhtiön suorittamaan toiminimelle Becker C Calle kuusikymmentä markkaa korvauksek si sillä asian vuoksi Hovioikeudessa olleista kustannuksista. Hovioikeuden tuomioon on A. Santaholma Osakeyhtiö anonut muutosta perustelmälla, johon toiminimi Becker & Co en vastannut. Keisarillinen Senaatti on tulkinut tämän jutun ja katsoo, ettei A. Santaholma Osakeyhtiö, ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan et. Santaholma Osakeyhtiö suorittamaan toiminimelle Becker & Calle, sillä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi, yhdeksän kymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudatta. 651
koot. Keisarillinen Suomen Senaatti: fritt Svenkoski Alfred Lillksiala. teris Ivanikoski Alpo Luuksiala. B. Anneberg. Samuli Koski. A. V. Lillemman Hof Hellen Toukokuun 14. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesla Waasan Hovioikeudesta tulleessa, velvoittamista purkamaan toisen hailaksi tehty siltä koskevassa jutussa, jossa ovat Nahkuri Antti Partanen ja hänen vaimonsa Sofia Partanen, Kajaanin kaupungista, hakijoina sekä toiminimi samasta kaupungista Nieminen & Kärnä, poisjäänee nä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 14. päivänä Toukokuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikänyt on kysymyksessä, saanut tietää Kajaanin kaupungin Raastuvanoikeudessa ovat Antti ja Sofia Partanen lausuneet: että mainitun kaupungin Raha toimikamari Marraskuun 11. päivänä 1908. tehdyllä kirjallisella kontruhella oli Antti Partaselle nahkatehtaan paikaksi vuokrannut erään kaupungille kuuluran maa-alueen Tihisenniemellä ja samalla oikeuttanut Partasen yhteises1. Sakkuri Jaakko Määtän kanssa käytläsnä: S.S. 42. Ris. Ä R. S. B Herr  SS: 854. Pag 236 Rd 1912