Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Aaprami Laisin vaatimuksen mukaan 15 markan 25 pennin jälkeen tuhannelta, 1413 markkaa 33 penniä eli siis kaikkiaan 4163 markkaa 61. penniä, viiden prosentin vuotuisella korolla 2. päivästä Marraskuuta 1899., jolloin oikeudenkäynti oli alkanut, poistuettua kuitenkin ne 3877. markkaa 49. penniä, jotka Aaprami Laisi oli myöntänyt Tilanomistaja Krein geriltä kantaneensa; ja velvoitettiin Kriuger sen ohessa oikeudenkäyntikulujen korvaukseksi suorittamaan Aaprami Laisille sata viisikymmentä markkaa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Tilanomistaja Drenger vetoamalla oli saattanut jutun, on tuomiosses Heinäkuun 11. päivänä 1903. katsonut, samoin kuin Kihlakunnanoikeuskin, näytetyksi että Aaprami Saisi edellä mainitun välipuheen perusteella oli tehnyt Tilanomistaja Strengerille ainakin kaksisataakuusitoistatuhatta seitsemänsataa yhdeksänkymmentäseitsemän tiiltä, jotka kaikki olivat tulleet Tilanomistaja Kreijerin hyväksi ja joista, kun Tilanomistaja Kriliger oli kieltänyt saaneensa polttamattomia tiiliä enempää kuin seitsemänkymmentäkuusituhatta kappaletta, Aaprami Laisin moittama määrä satakaksikymmentäneljätuhatta satakaksikymmentä kappaletta oli pidettävä olleen almiiksi poltettuja ja loput poltta nattomia; ja koska Aaprami Laisi ainoastaan täydellisesti valmistetuista tiiloistä oli saapa täyden tekopalkan ja polttamattomat tiilet, Hovioikeuden varkinnon mukaan, olivat tuhannelta korkeintaan kahdentoista markan aroiset, sentähden ja kun Aaprami laisi, joka siten oli saapa tiiloistä hteensä kolmetuhatta neljäsataa seitsemänkymmentä markkaa neljäkymmentä penniä ja päivätöistä kolmesataa yhdeksänkymmentäkaksi markkaa, niin muodoin jo oli kantanut täyden maksuin saamisestaan, kumosi Hovioikeus Kihlakunnanoikeuden päätöksen ja hylkäsi Aaprami Laisin jutussa ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Aaprami Hovioikeuden tuomioon on Aaprami aisi hakenut muutosta. 145
Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo oikeaksi, kumoten Hovioikeuden mainitun tuomion Kihlakunnanoikeuden mainitsemillä perusteilla velvoittaa Tilanomistaja Kruugerin kuittia vastaan Aaprami Laisille maksamaan neljätuhatta satakuusikymmentäkolme markkaa kuusikymmentäyksi penniä, siitä kuitenkin poisluettuut kolmetuhatta kahdeksansataa seitsemänkymmentäseitsemän markkaa neljäkymmentäyhdeksän penniä eli siis kaksisataa kahdeksankymmentäkuusi markkaa kaksitoista penniä koron kanssa viisi sadalta vuodessa 2. päivästä Marraskuuta 1899. kunnes täysi maksu tapautuu, kuin myöskin sadallaviidelläkymmenellä markalla korvaamaan Aaprami Laisille hänen kulunsa Kihlakunnanoikeudessa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: J. G. Tolman AndersJ. G. Sohman do underrisValentin Summeins. J N O Bamlund perns skilling Oman Karster Den 24 Februari 1904. Kejserliga Senalens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Wasa Hofrätt inhemnet mål emellan Bonden Matts Mattsson Skytte och dennes söner Matts och Joel Mattsöner Skyttä, från Kortjärvi by i Teerijärfvi socken, sökande, samt Bonden Johan Andersson Hästbacka, dennes söner Johan Emil och Frans Riehard Johanssöner Riistbacka jämte svarson Bondesonen Adolf Henriksson Wiik, såsom målsman för sin hustru Maria Emilia Johansdotter, äfvensom Bonden Matts Jakobsson Kaval samt dennes ogifta dotter Edla Johan na Råväl och svärven Bondesonen Joel Nilsson Hästbacka, i egenskap af målsman för sin hustru Amanda Kaval, Adolf Niik från Kyrkobyn och de öfri ga från Hästbacka by i Teerijärvi socken, svarande, angående afträdande af jord och ersättning: Gifven i Justiliedepartementet den C. R. No 219. Pag. 154. R. D. 1903.
24 Februari 1904. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämlat följande: Efter stämning å Matts Skytti och hans förbemälde två söner hafva Johan Hästbacka och hans medparter vid Häradsrätten i Kronoby och Teerijärvi socknars tingslag förmält, att Johan Hästbacka jemte Johan Emil och Frans Riehard Johanssöner och Adolf Wiiks hustru Maria Emilia Johansdotter egde tillhopa en fjerdedel af Kaval skatte ka by äfvensom Matts Jakobsson Mahemmen, medelst afhandling den 2. JuJot Hinttrukus hustru Amanda Rå Westa och Nämndemanssonen Anders Aman samt att under sagda hemman förenämnda utsbergeskifte, är hade Matts delar, hvilka voro delegarene emellan blägtt förvärfvat sig den rätt Jakob Nils oskeftade, hörde hälften af ett i Karl mén skytte haft till ifrågavarande hällft borga rätt häfdade sagda hälft af utskogskiftet samt värvintern 1900. från hela utakogsskiftet förmält virke för 3000. mark, fva Johan Hastbacka och hans medparter yrkat förpliktande för Matts Skytte net Matts och Joel Mattssöner att icke Menust till Johan Hästbackas och hans medparters fria förfogande genast afträsa nämnda hälft af berörda utskogsskifte, utan ock till dem utgifva hälften af vagda virkespris med 1500 mark. Öfver käromålet hörda hafva Matts Skatte samt Matts och Joel Mattssöner anmält att sedan Bonden Johan Guhemman No 5. om 6/72 mantal i Kettmark silfver Kaval, som egt hela Kovalokul och samt Tulla Johanna Kuival och annan till till Bonden Jakob Peterson väl likaledes en fjerdedel af samma böterne åkifte på 49 är arrenderat hela jervi by beläget, Storsvedjelneen on af uldragoskiftet, samt att Matts Skatte ladt utebegenkifte om 25. lundund 28 1/3 meds matal afhandling den 27. Oktober 1898. ladt utebegenkifte om 55 lautund 23 1/3 rubel afhandling den 27 Oktober 1795. om 55 tunland 23 1/6 rubels afhandling den 27 Oktober 1875. kappland; och emedan Matts skatte uppbudet den andra hälften af ansåg med sina förbemälde två söner olmål till ålakogsdskifte utaf dens dörrvarande 145
egare Bonden Matts Mattsson Kaval, samt för tiden innehade hälften af Raval hemman, hvarför och då Matts Skytte och hans söner varit berättigade att försälja, virbefrån skiftet, Matts Skytte samt Mattsma del om tvistemarkens arrendesan kastande. Efter det nyssbemälde Matts Matts och frånvinna dem summa mark, deriAnna Lovisa Gustafsdotter samt förmyndaren mark, skyldigkänt Matts Skytte daren för hennes i äktenskapet med Målte samt Matts och Joel Muttsdotter en Mattsson Rubel födda barn Matts Senn ett Johan Häckacka och hans med der, Emma Lovisa, Alna Johanna, Emilia anter, som visat sig nära egare till och Keso Maria Bonden Nils Karlsson hälften af förenämnda skogeskifte, beta och Keso Maria Bonden Nils Karlsson hälften af förenämnda skogeskifte, beta socken haft den omgång handlingarna i skog skiftet öfverkade ochesmängden med ne å ömse sidor yrkat på godtgudata minsta derå från den 7. September för rättegångskostnaden, har Häradsdotter att, då rättagången började, tills fulluti utslag den 7 Februari 1800 ej min betalning följde, hvarhos Matts Skytte dre på anförde erhål ålagt Matts Tinslag med Matts och Joel Mattssöner ålades samt Matts och Joel Mattssöner att ett gemensamt eller den af dem, dem till till Johan Hästbacka och dennes medning egde, med etthundra sju nuari 1860. innehade utaf ifrågakomna rättegången. skogsskifte, än äfven, emedan utredt blifatt Matts Skytte samt Matts och Joel Mattssöner, efter det Johan Hästbacka jämmedparter vägrat att med dem ingå Joet Mattsöner emotsitt häromålets för ald utskap om Johan Hintlackus och hans medparters afsigt att genom rätteson Kovola rättsinnehafvare, hans enka förvalt virke för ett belopp af tre ner Kovola rättsinnehafvare, hans enka förn förvalt neke för ett belopp af treLandtanka blifvit i socken hörda samt år hustru af priset för den från hela målet närmare utvisa, äfvensom parkeltan femhundra mark jemte fem pro parter genast afträda, hvad de pigan mark emella Johan Hästbacka och den af ofvanberörda afhandling af den 8. för medparter för umgälderna å 140
kommande att åttondedels kappland under öms kostnader å rättegången i Hofrätegade till hälften Johan Hintbacken ett tre betala femtio mark. Ravel hemman samt till andra hälf se samt Matts och Joel Mattssöner ten Matts Mattson Ruvalo rätteinnaan, sökt anlling i dertuktion, hvilken Joares andel af samma hemman öfverdan kan Hästbacka och hans förbemälde som att Matts Skatte jemlikt kontrakt och moder i stadgad ordning beden 27. Oktober 1878. egde häfderätt till mitt den 27. Oktober 1878. egde häfderätt till mitt andel af skiftet; men emedan Matts blifvit målet i öfvervägande och finandel af skriftet; men emedan Matts blifvit målet i öfvervägande och finte icke kunnat visa höfdaritt till denne Matts Skytte samt Matts och Joel andra hälften af skiftet, ty och då det Mattsdotter icke hafva anfört skäl andra hälften af skiftet, by och då det Mattsöner icke hafva anemot Matts och Joel Mattssöners be till ändring i Hakdotte stridande icke visats att dessa numn hvilken förty skall i ra häfdade någon andel af tvistemarken, ålades Matts Skytte att till Johan Hästbacka och dennes medparter genadt åstunda hvad han utöfver hälften detta Johan Hintbacka och hans med nadt afträda hvad han utöfver hälften Matts Johan Hintbacka och hans med af sagde utakogsskifte häfdat; men de parter för deras härstädes i saken af sagde utekogeskifte häfdat; men då parter för deras härstädes i anöfriga delar af målet från Hofrätten hafda kostnader med sextio mål. PetHofrätten, under hvars pröfninge Råtte skatte samt Matts och Joel MattsSkylte samt Matts och Joel Mökkänen derom icke hafva något och tal till förmdes Matts i nadering åbragit målet, har i den dera Häradsdömet Matts och Joel Mattsöner 23 Maj 1773. funnit det vara utredt och skatte samt Matts och Joel Mattsöner förde uppbuden benämnde mebellega att till Johan Hiesbackar och tegandens femtiofem tunland tio hännes medparter i godtgörelse till de bom medintressenters andel af ofvanberördn A Hofrättens dom hafva Matts SkytMatts Mattson Kavidsrättsinnehafvaren Kejserliga Senaten har laMatts Mattson Kavidsrättsinnehafvaren Kejserliga Senaten har tate icke kunnat vian höfdaritt till denne Matts Skytt samt Matts och Joel till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förty skall bero; hvarjemte Matts Skytte samt Matts och JoilMattsöner ålägges att gemensamt eller den af dem, som tillgång eger, er117
alle, som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland A. B.melin. E. Idvissell. F Em. Lignblad SS: Johannes Litting Oman Karsten. Helmikuun 26 päivänä 1904 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tullessa jutussa, jossa Maanviljelijä August Mannila, Saarijärven pitäjän Saarijärven kylästä, on hakijana ja Torpparinleski Eeva Järvinen eli Kantalainen, samasta kylästä, vastaajana ja joka juttu koskee torpan luovuttamista: Annettu Oikeusosastossa Helmikuun 16 päivänä 1904 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Eeva Järviselle toimitetun haasteen nojalla on August Mannila Saarijärven ja Uuraisten pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut että, koska Eeva Järvinen, joka Huhtikuun 4 päivänä 1883 tehdyn välikirjan perusteella hallitsi ja viljeli August Mannilan Saarijärven kylässä omistamaan Mannilan perintötaloon No 7 kuuluvaa, Juhola nimistä torppaa, useampana vuotena oli karsinut havuja kielletyistä paikoista sekä ottanut mättäitä talon omassa hoidossa olevasta metsämaasta Säsnä: J. G S. - G - H. - J. N 3. No 926. Pag 79. R. 63. 1905.
ja hallintooikeus torppaan välikirjan määräyksiön mukaan sen tähden oli menetetty, sanottu välikirja julistettaisiin mitättömäksi ja Eeva Järvinen velvoitettaisiin heti muuttamaan pois torpasta ja jättämään se huoneineen tiluksineen August Mannilan vapaaseen hallintoon, minkä ohessa Mannila on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan Kanteesta kuulustettuna on Eeva Järvinen vastannut, että hän oli torpan omilta tiluksitta ottanut havuja ja mättäitä, paitsi kesällä vuonna 1899, jolloin niitä August Mannilan luvalla oli otettu talon aituuksistakin ja Eeva Järvisen renki hänen tietämättään siellä köennut jonkun verran mättäitä, minkä vuoksi ja kun torppaan jo Mannilan talon edellisen omistajan aihana oli otettu havuja ja mättäitä niistä paikoista, joista nyt oli kysymys, eikä August Uannila aikaisemmin ollut huomautta nut Eeva Järvistä siitä, että tässä oli mahdollisesti monetetty luvattomasti, beva järvinen on anonut kannetta kyljättäväksi. Sittenkuin todistajia oli asiasta kuulusteltu ja siinä muuten niin mendetty kuin asiakirjat tarkemmin osoittavat, on Kihlakunnanoikeus päätöksellä Lokakuun 18 päivänä 1901 mainitsemistaan syistä velvoittanut Eeva Järvisen heti lähtemään puheenalaisesta torpasta ja jättämään sen August Mannilan vapaaseen hallin toon, minkä ohessa Eeva Järvinen velvoitettiin neljälläkymmenellä markalla korvaamaan August Mannilalle hänen kulunsa asiassa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Eeva Järvinen oli vetoamalla saattanut jutun, on Helmikuun 14 päivänä 1903 antamassaan tuomiossa katsonut tosin selville käyneen, että Eeva järvinen ilman erityistä lupaa August Mannilalta oli hänen talonsa kotometsäpalstalta ottanut torppansa tarpeeksi havuja ja mättäitä; mutta koska Eeva Järvinen edellämäinitun välikirjan perusteella oli oikeutettu saamaan torpan metsätarpeita talon metsästä ja August Mannila oli jättänyt kieltämättä Eeva Järvisen ilmoituksen, että semmoisia tarpeita ennemmin oli saatu 149
talonomistajan suostumuksella ottaa samalta kotometsäpalstalta, sentähden ja kun Eeva Järvisen puheenalainen metsänkäyttäminen, jonka August Mannila ei ollut voinut näyttää edes tuottaneen Mannilalle vahinkoa, nähtävästi oli tapahtunut Eeva Järvisen tietämättä, että se loukkaisi sanotun välikirjan määräyksiä, mutta, mikäli välikirjan epäselvästä kuudennesta kohdasta voi päättää, ei ainakaan tuollainen rikkominen tuottanut vuokraoikeuden menettämistä, on Hovioikeus kumonnut Kihlakunnanoikeuden päätöksen ja hyljännyt August Mannilan asiassa ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioon on August Vannila anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Eeva Järvinen on säädetyssä järjestyksessä vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei August Kannila ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää voimaansa, minkä C. J. Finngren. ohessa August Mannila velvoitetaan suorittamaan Eeva Järviselle, häneltä täällä asiaan menneiden kulujen korvaukseksi, kahdeksankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti J. Vikman Vähäter hemmans J. W.man Välertin Gammenus Gemer Wiehrag J Nämlund Gemer Wiehrag J Nämlund Gemer Wiehrag J Nämlund 150
Helmikuun 27. päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa pitussa, jossa Talollisenleski Heleena Matinty tär Tirasela, Orimattilan pitäjän Kuivannon kylästä, on hakijana sekä Talollinen Tuomas Antinpoika Riihelä ja Talollisenleski Maria Tuomaantytär Isojaakkola, sanotusta kylästä, Kauppias Saavi Isotalo ja hänen vaimonsa Karoliina Juhontytär Isotalo, Iitin pitäjän Kausalan kylästä, ynnä Tampereen kaupungissa asuva Työmies Taavetti Juhonpoika Mäkinen vastaajina ja joka pittu koskee testamentin moittimista: Annettu Oikeusosastossa Helmikuun 27. päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itselken esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa Sittenkuin Heleena Tirasela, miehensä Talollisen Juho Antinpoika Tiraselan kuoltua Marraskuun 2 päiSävä: J. G S. V. W. H. - J. N. B. (C. J T.) 15 No 229. No 132. R. D. 1903
vänä 1899, oli Orimattilan ja Artjärven pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa valvonut Juho Tiraselan Lokakuun 30. päivänä 1899. suullisesti tekemän testamentin, jonka kautta Juho Tirasela oli määrännyt, että hänen kuolemansa jälkeen Heleena Tirasela saisi hallintooikeuden kaikkeen Juho Tiraselan jälkeensä jättämään omaisuuteen, joka vasta molempain aviopuolisoin kuoltua olisi jaettava heidän perillistensä kesken, ovat Tuomas Riihelä ja hänen asiakumppaninsa, joista Riihelä on Juho Tiraselan veli, Maria Isojaakkola hänen sisarpuolensa sekä Käroliina Isotalo ja Taavetti Mäkinen hänen toisen sisarpuolensa lapset, Heleena Tiraselalle toimitetun haasteen nojassa mainitussa Kihlakunnanoikeudessa lausuneet, että Juho Tiraselun 30. päivänä Lokakuuta 1899. tekemät ilmoitukset Tiraselan omaisuuden hallinnosta hänen kuolemansa jälkeen, jotka ilmoitukset, Hekena Tirasela oli valvonut Juho Tiraselan testamenttina, eivät olleet muuta kuin tilapäistä puhetta, kosk´eitodistajia tilaisuuteen oltu kutsuttu ikä satunnaisesti läsnäolevia henkilöitä edes käsketty panemaan sanotuita ilmoituksia muistiinsa, minkä tähden ja kun ei näitä ilmoituksia siis käynyt pitäminen laillisena testamenttina, Tuomas Riihelä ja hänen asiakumppaninsa ovat vaatineet, että Heleena Tiraselan valvoma testamentti julistettaisiin mitättömäksi ja Heleena Tirasela velvoitettaisiin luovuttamaan Juho Piraselan pesä lailliseen jakoon. Asiasta kuulustettuna on Heleena Tirasela, nojautuen ylläkerrottuun testamenttiin, anonut kanteen hylkäämistä; minkä jälkeen ja jutussa niin menitettyä kuin asiakirjat tarkemmin osoittavat, Kihlakunnanoikeus, jossa todistajinkin on asiasta kuulustettu, on päätöksellä Marraskuun 18. päivältä 1901 mainitsemistaan syistä julistanut Heleena Tiraselan valvoman testamentin mitättömäksi sekä 152
määrännyt, että Juho Tirasela -vainajan jälkeenjäänyt omaisuus oli luovutettava lailliseen jakoon. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Heleena Tirasela oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiolla Toukokuun 2. päivältä 1903, koskei Juho Tiraselan siinä tilaisuudessa, jossa Heleena Tirasela oli ilmoittanut Juho Tiraselan tehneen riidanalaisen testamentin, lausumia puheita voitu pitää testamenttina, jättänyt sen loppupäätöksen pysyväiseksi, johon Kihlakunnanoikeus oli jutussa tullut, samalla kuin Heleena Pirasela velvoitettiin neljälläkymmenelläviidellä markalla korvaamaan Tuomas Riihelälle ja hänen asiakumppaneilleen heidän kulunsa asiasta Hovioikeudessa. Hovioikeuden tuomioon on Heleena Tirasela anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Tuomas Riihelä ja hänen asiakumppaninsa ovat säädetyssä järjestyksessä vastataneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ett'ei Heleena virasela ole esiintuonut syytä muuttaa, Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää voimaansa, minkä ohessa Heleena Tirasela velvoitetaan suorittamaan Tuomas Riihelälle ja hänen asiakumppaneilleen, heillä täällä jutussa olleiden kulujen korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti 16. Okman talentin hemmans 16. Okman talentin hemmanet Cernerdelning för Bönderins verner Sjelning för Nämnlund verner Sjelning för Bändund C. J. Tingren 155
Helmikuun 29. päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa rakennusten luovuttamista koskevassa nostajutussa, jossa Sripari Aatami Juhonpoika Räsänen, Ruokolahden pitäjän Siitolan kylästä on hakijana sekä Kauppias Juho Hackspik, Wiipurin kaupungista, tule154 matta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Helmikuun 29. päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niis tä saanut tietää seuraavaa Aatami Räsäselle toimitetun kirjallisen haasteen nojalla on Juho Kaukspik Ruokolahden ja Rautjärven pitäjäin sekä Ilnun rukoushuoneseurakunnan käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut ttä, koska Aatami Räsänen, joka vaimonsa Serafiina Räsäsen kanssa oli kauppakirjalla 12. päivältä Maaliskuuta 1900. Juho Hauksnikille myynyt, muun muassa, Rataensinööri August Thornbergilta vuokratulle perintötilaan No 2. Siilolan kylässä kuuluvalle maalle rakennetun asuinluvan siivänä 391 A. R. 28 2/3 - 24 - SS: 18 - J. B. J. No 232. Pag 167 Rd 1903.
hen kuuluvine rakennuksineen, ei ollut suostunut siitä poismuuttamaan, Aatani Räsänen velvoitettaisiin heti luovutta maan sanotut rakennukset Juho Hackssukin vapaaseen hallintoon sekä palkitsemaan Häckssikille hänen lainkäynte kulunsa. Kanteesta kuultuna on Aatami Räsänen myöntänyt sanotulla kauppakirjalla tovin myyneensä Juho Häcksspikille erään tupa rakennuksen Ratainsinööri Thornbergin mantla, vaan kun asialliset sittemmin olivat kaupan peruuttaneet, ja Räsänen sen julkeen oli lisännyt rakennuksia toisen vairan sekä ehrannut niihin kahdentuhan nen markan kustannuksen, on Aalami Räsänen vastustanut kannetta Kihlakunnanoikeus, jossa Rätäinsinöös Kornbergia on kuulustettu, on Kuklikuun 21. päivänä 1902. julistamallaan päätöksella antanut lausunnon asiasta, ja koska vastami Räsänen edellämainitulla kauppakirjalla oli Juho Häckssvikille myynyt Rätäinsinööri Skombergin mualla Siitelat kylässä olevan luparakennuksen, jossa kaupan aikuna oli tupa, tekeillä oleva uteinen 155 toinen lisärakennus, eikä Aatami Räsänen vastoin Juho Hackssakin kieltoa ollut todistanut tämän kaupan tulleen paretuksi, sentähden ja kun sitä, joka kaupan jälkeen mainittuihin rakennuksiin oli lisää tehty, ei voitu niistä rottaa, Kihlakunnanoikeus on velvoittanut Aatami Räsäsen, jolla ei ollut mitään oikeutta pitää hallussaan puheena olevia rakennuksia, heti muuttamaan niistä pois ja jättämään tupaakennus sen yhteyteen rakennettuine lisähuoneinensa Juho Kaukskikin vapaastallittavaksi. Muutoin ja samalla kun Aatami Räsäselle jätettiin valta eri oiviidenkäynnillä hakea Juho Kaikopikilta korvausta siitä, mitä Rusanen kaupan jälkeen lisärakennuksiin Hauksikin hyväksi ehkä oli ehrannut, velvoitettiin Aatami Räsänen suorittamaan Juho Hackrikille korvaukseksi lainkäyntikuluista neljäkymmentä markkaa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Aatami Räsänen oli velvamalla saattanut jutun, in tuomiolla Kesäkuun 27. päivältä 1903. vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen
sekä velvoittanut Aatami Räsäsen marsamaan Juho Häckssrikille maksut hänen kappalustaan Hovioikeuden tuomiota, viisitoista markkaa kahdeksankymmentä penniä Hovioikeuden tuomioon on Aatami Räsänen anonut muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Aatami Rösanen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: M. Öhman A. Brunin. M. Öhman A. Brunin. J Em Lugeblad wann Edelning, Johannes Litting. 7. Valentin Gammeneus J N Barnlund Kans Talmros Maaliskuun 2. päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin vassa jutussa, jossa ovat Suomen Kruuseksenpoika Honko, Ruoveden pitäjän leena, mutta Juho Hongon isä Talollinen Mooses Juhonpoika Honkotaajana: Annettu Oikeusosastossa, Maaliskuun 2. päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itselleen niistä saanut tietää seuraavaa: No 247. Såg. 133. R. D. tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa, maan luovuttamista koskenu, hakijana, sekä Talollinen Juho MoKuopioniemen kylästä, saapuville tulsamasta kylästä, poisjääneenä, vasnityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja Juho ja Moses Hongolle toimitetun haasteen nojalla on Suomen Kruunun puolesta Ruoviden pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa vaadittu että, koska Juho ja Moses Honko, jotka omistivat Hongon talon mainitun pitäjän Ajostaipaleen jakokunnassa, oli vat omavaltaisesti sanotun talon viljelykseen ottaneet Käsilänselässä Ruivaden pitäjässä sijaitsevan Kuissaaren ja osun samassa visistössä olevasta Nusilan Laznin: J. G. - R.G. - J. B. Haf H 1903