Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
kavaltanut kaupungille kuuluvia kunnallisveroja ja vuokria kaksituhatta kahdeksansataa kaksitoista markkaa seitsemankymmentäviisi penniä sekä kaupunkiseurakunnan kirkonkassan varoja tukat viisisataa markkaa ynnä kumman kin laatuisia saatavia yhteensä sadan kahdeksankymmenenkahden markan viidenkymmenenyhdeksän pennin arvon, jonka viimeksi mainitun summan Helle sittemmin oli asianomaisille suorittanut; mikin nähden Raastuvanoikeus, sen ohessa että enempi lausunto Helteeseen kohdistettuihin vaatimuksiin nähden raukesi siksi kunnes hänet tavattiin, oli erotta nut Helteen kaupunginvoudinvirasta alkaen siitä päivästä, jolloin Kemin kaupungin Maistraatti oli hänet virastaan pidättänyt eli 6 päivästä Kesäkuuta 1910. Laivuri Castrénille ja Kansakoulunopettaja Lehtiselle toimitetun haasteen nojalla on Kemin kaupunkisverakunnan Kirkonisännöiksijä Elis Robert temmin mainitussa Raastuvanoikeudessa vaatinut että, koska Lainuri Castren ja Kansakoulunopettaja Lehtinen 6 päivälle Syyskuuta 1909. pälvätyssä sitoumuksessa omasta ja toistensa puolesta olivat menneet ominaiseen takaukseen vajauksen tahi puuttuvan tilityksen varalta kaupungin ylöskantovarois sa, joita Kruununnimismies Helteelle voitiin uskoa, aina neljäntuhannen markan suuruiseen summaan asti, Castrin ja Lehtinen velvoitettaisiin yhteisesti tahi se heistä, jolla varoja oli, kirkonkassalle maksamaan tuhat viisisataa markkaa sitä vaillinkiä, jonka Helle hänelle perittäviksi jätetyissä ja karamissaan kirkollisverörästeissä oli tehnyt, kuuden prosentin vuotuisine korkoineen luettu na edellä mainitusta 6 päivästä Kesäkuuta 1910 kunnes täysi maksu tapahtui, siitä kuitenkin vakennettyä se määrä, rika Kruununnimismies Helteen konkurssista, jossa vajaus oli valvottu, niinkona saatiin. Kanteseen vastatessaan ovat Laivuri Pastrén ja Kansakoulunoneniltaja Lehtinen kieltäneet, että he mainitussa 6 päivälle Syyskuuta 1909 päivätyssä takaussitoumuksessaan olisivat läannut Kruununnimismies 1051
Hellettä kysymyksessä olevista kirkollisvarois ta sekä vaatineet kannetta hyljättäväksi. Sittenkuin Kirkonisännöitsijä Riberg vielä oli ilmoittanut, että kaupungin Maistraatti 13 päivänä Maaliskuuta 1911. oli määrännyt nyt kysymyksessä olevan saatavan lyhentämiseen käytettäväksi Helteellä nostamatta olevaa palkkaa neljäsataa markkaa ja että velkomus siis jos Maistraatin sanottu toimenpide josta Kruununnimismies Helteen konkurssipesän toimitsijamiehet oli vat valittaneet sai lain voiman oli tuolla määrällä vähennettävä sekä asianomaiset puolin ja toisin olivat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on Raastuvanoikeus 3 päivänä Huhtikuuta 1911 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Laivuri Pastrénin ja Kansakoulunopettaja Lehti sen yhteisesti tahi sen heistä, jolla varo ja oli Kemin kaupunkisurakunnan kirkonkassalle maksamaan vaaditut tuhat viisisataa markkaa viiden prosentin vuotuisine korkoineen luettuna haaste päivästä 24 päivåstä Maaliskuuta 1911, mutta asian laatuun nähden kuitattiin oikeudenkäyntikulut asianosaisten kesken; ja oli, jos kirkonkassa sai edellä mainitut neljäsataa markkaa Helteelle tulevaa palkkaa, sanottu määrä lyhennettävä Castri nin ja Lehtisen vastuusummasta; jota paitsi Laivuri Castrén ja Kansakouluno peltaja Lehtinen jos he ehtivät suorittaa takausvelkansa ennenkuin Helteen konkurssipesä oli selvitetty, saivat sieltä kantaa kassalle tulevan osingon, mutta jos hastrénin ja Lehtisen takaussumma ei riittäisi tämän ja muitten Helteellä kaupunginvoutina olleiksi ilmestyväin vaillin kien täysin maksamiseen mikäli ne tuolla takuulla olivat vastattavat oli summa jaettava kunkin vahvistetun vaillingin määrän mukaan tasan markka markal Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä la. Kirkkoneuvosta että Laivari Castrén ja Kansakoulunopettaja Lehtinen vetoamalla olivat saattaneet jutun on 12 päivä nä Kesäkuuta 1912 antanut tuomion asiaan ja koska Caslien ja Lehtinen edellä kerrotussa takaussitoumuksessaan olivat men1052
eet takaukseen niistä Kemin kaupungin varoista, joita Kruununnimismies Helteelle kaupunginvoudiksi nimitettynä voitiin uskoa mutta nyt kysymyksessä oleva raillinki oli syntynyt Kemin kaupunkiseurakunnan kaupunginvoudin periltäviksi jättämissä varoissa sentähden ja kun Castrén ja Lehtinen kerrotun täkaussitoumuksensa nojalla eivät ollut velvolliset vastaamaan kaupunkissura kunnan Helteen perittäviksi uskotuista varoista on Hovioikeus kumoten Raastuvanoikeuden päätöksen, hyljännyt kanteen; ja saivat asianosaiset, asian laatuun nähden, itse kässiä oikeudenkäymtikulunsa, Hovioikeuden tuomioon on Kirkkoneuvosta anonut muutosta perustelmalla, johon Laivuri Castrén ja Kansakouluno pettaja Lehtinen ovat vastannest. Keisarillinen Senaatti on tutkinut täman jutun ja katsoo ettei Kirkkoneuvosta oli esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomio ta, joka siis jää pysyväksi ja velvoitetaan Kirkkoneuvosta suorittamaan Lievuri Castrenille ja Kansakoulunopettaja Lehtiselle heillä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi yhteensä seitsemänkymmentä mark kaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: Alfred Kiuksiala. K. Amberg. Alfred Luuksiala.  A. W. Brunnaara Sameli Korki. A. W. Brunnaara Sameli Korki.
Tokakuun 14 päivänä 1915 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tullnessa, kiinnityksen mitättömäksi julistamista koskevassa jutussa, jossa Hovineuvor Emil Bjugg, Helsingin kaupungista, on hakijana sekä Talollinen Juho Huovila, Liikkalan kylästä, ynnä Talollisenleski Leena Stiina Aatamentytär Mäkelä ja Talollinen Magnus Pajari, kumpikin Ruotilan kylästä Sippolan pitäjää, vastaajina Annettu Oikeusosastossa 14 päivänä Lokakuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen osittelyttänyt julun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Pekkalahden ja Sippelan pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa valJuho Huovila, Leena Stiina Mäkelä ja slagnus Pajuri lausunut, että Kihlakunnanoikeus oli Everstiluutnantti Lennart Torsténin ja tämän vaimon Alma Torsten in hakemuksesta 1 päivänä Maaliskuuta 1000 vahvistanut kiinnityksen eräihin Sämä: Wil- R. H. B. K. E. Theslof. 105 No 1890. Såg. 17/2 R. S. 1914 Pagl 37 S.D. 1914.
Torstönin aviopuotten omistamiin Wiehin, muiden muassa Ukkolan eli Niinimäen verotaloon No 20 Liikkalan kylässä ja Ruotilan eli Hollanderin rälssilahjotusta leen No 7 Ruotilan kylässä Evertiluut nantti Torstonen ja Alma Torstenen 20 päivänä Helmikuuta 1900 antaman, Loimin melle. P. Pideron Suomalainen Kalusto kauppa Osakeyhtiö tahi tämän toiminimen määräämälle andelun ja sittemmin 17 päivänä Syyskuuta 1902 Tehtailija M E Edvardsille sekä 27 päivänä. Helmikuuta 1906 Senaatinkanslisti. Hannes Nojmelaaukselle ja 2 päivänä Maaliskuuta 1906. Hovineuvos Bjuggille siirretyn velkakirjan mukaan maksettavan 70,000 markan ynnä kuuden prosentin oveluisen koron maksamisen vakuudeksi; että Wiipurin läänin Kuvernööri oli Hovineurs. Bjuggin anomuksesta 14 päivänä Heinäkuuta 1906 antamallaan päätöksellä velvoittanut Forstmin aviopuolet maksamaan. Hovineuves. Bjugg ille suoritettavaksi joutuneen koron sanotun velkakirjan pääomasta kuuden vuoden ajalta, lukien 20 päivästä Helmikuuta 1900 ja lainhakukulujen korvaukseksi 75 markkaa sekä samalla julistanut muidon maassa edellämainitut kiinteistöt joista Evertiluulnantti Forstén ja Alma Förstén olivat myyned kauppakirjalla 15 päivältä Huhtikuuta 1903. Juho Huovilalle Ukkolan eli Niinimäen talon ja kauppakirjalla 23 päivällä Toukokuuta 1903 Lona Stiina Mäkelälle ja Magnus Pajarille Ruotilan eli Hellanderin rälssilahjoitus talon, ulosmitalaiksi noiden korkojen ja lainhakukustannusten suorittamiseksi; sekä että. Hovinauves Bjugg ole asianomaisen kruununvuden mainittujen kiinteistöjen myyntiä varten velkojain vaatimuksista ja myyntiehdoista 21 päivänä Marraskuuta 1900 pitämässä keskustelussa, jossa Hoimuves. Bjuggin valtuuttamana asiamiehenä oli esiintynyt Varatuomari borg Otto Segerströle, vapauttanut puheenalaiset kiinteistöt kaikesta kerrotun kiinnityksen niihin tuottamasta oikeudesta, josta syystä mainitut kiinteistöt olivatkin jääneet 22 päivänä Marraskuuta vel toimitetussa pakkohuutokaupassa myynettä. Antta koska. Havineuves. Bjugg sii ta huolimatta, että nämä kiinteistöl 1055
niinmuodoin oli vapautettu olemasta Bjuggin edellämäinitun saamisen vakuutena, oli Kihlakunnanoikeudessa 23 päivänä Helmikuuta 1910 anonut ja saanut edelläkerrotun 1 päivänä Maaliskuuta 1900 vahvistetun kiinnityksen uudistetuksi, paitsi muihen tiloihin, Juho Huovilan omistamaan Ulkkolan eli Niinimäen talon N° 20 Erik kalan kylässä sekä Ruotilan eli Hollanderin rälssilahjoitusta No 7. Ruotetun kylässä erotettuihin Leena Stiina Mäkelän omistamaan Mäkelän tilaan No 7 1 ja Magnus Pajarin omistamaan Tajarin tilaan No 7 o samassa kylässä, yllämainetun velkakirjan maksamattoman sisällön 19354 markan 86 pennin kuuden prosentin korkoineen maksamisen vakuudeksi, ovat Juho Huovila ja hänen asiakumppaninsa anoneet, että tuo kiinnityksen uudistaminen julistettaisiin mitältömäksi. Kanteen johdosta on Hovineuvos Bjugg ensin väillänyt että, koska edelläkerrottu kanne tarkoitti Kihlakunnan oikeuden mainitun kiinnityksen uudistamisesta julistaman päätöksen kumaamesta, Kihlakunnanoikeus ei ollut oikea luomioistuin asiata tutkimaan, minkä räittoon Kihlakunnanoikeus on 27 päivä na Huhtikuuta 1911 julistamallaan päätöksellä hyljännyt, koska Juho Huovila ynnä tämän asiakumppanit olivat porustaneet vaatimuksensa kysymyksenalaisen kiinnityksen u distamisen julista misesta mitättömäksi siihen, että Hovineuros. Bjugg oli edelläkerrotussa 2 päivänä Marraskuuta 1906 tapahtuneena pakkohuutokauppatoimituksessa vapauttanut. Juho Huovilan ja tämän asiakumppanien puheenalaiset tilal sanotusta kiinnityksestä, eikä Kihlakunnanoikeus oi lut tästä kanteesta aikaisemmin antaneet lausuntoansa Tämän jälkeen on Mevineuvos. Bjugg anonut kannetta hyljättä väksi sillä perusteella että Hevinauves Bjugg ei ollut oikeuttanut Varatuomari Fagersträten sanotussa huutokauppatoini tuksessa luopumaan siitä oikeudesta puheenalaisiin kiinteistöihin, jonka kysy myksessä oleva kiinnitys Bjuggille tuotti, sekä vaatinut, että Juho Huovila ja tämän asiakumppanit kuin myös heidän 1056
Kihlakunnanoikeudessa käyttämänsä asiamies Varatuomari Verner. Merus tuomittai siin rangaistukseen kirjauksesta ja väärästä ilmiannosta, koska nämä olivat kanteen pirustaksi esitetyssä haastekirjassa ja Kihlakunnanoikeudessa perättömästi välttäneet Hovineuvos. Bjuggin hakiessaan puheenalaisen kiinnityksen uudistamista menetelleen petollisesti Kun Juho Huovilan ja hänen asiakumppaniensa puolelta oli esitetty todista jaksi Varatuomari Segersträle, on Hovineuvos. Bjugg ensin vastustanut Varatuomari Segersträlen kuulustamista todistaja na sillä perusteella, että Bjugg aikoo vireillepanna oikeudenkäynnin, jossa Maineuvos. Bjugg tulisi vaatimaan Varatuomari Segersträlelta korvausta siitä, että segersbåle oli toimiensaan. Hovineuves Bjuggin asiamiehenä useinmainitussa pakkohuutokaupassa laiminlyönyt valvoa Rjuggin etua, ja että Segersträlella siis veisi olla hyötyä tai vähinkoa edolella vissa todistuksestaan, mutta on Hovineu ves. Bjugg sittemmin kuitenkin sallinut kuulustuttaa Varatuomari Segersträleä tedestajana jutussa, pidättäen itselleen oi keuden ennen asian lopullista ratkaisen mista vaatia Segersbäten julistamista peräytystodistajaksi; ja onkin Varatuomari Fagersträta sitten todistajana kuulustettu Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin myös ovat anonut borvausta oikeudenkäyntekuluestaan, on 30 päivänä Elokuuta 1911 julistamassaan päätökjessä katsonut selvitetyksi, että edellämainitun pakkohuutokaupan toimittamista varten velkojain vaatimuksista ja myynti ehdoista 21 päivänä Marraskuuta 1906 pedetyssä keskustelussa oli esitetty muiden muassa Tehtailija Edvardin 11 päivänä Maaliskuuta 1903 antama kirjallinen suostumassiihen että Ukkolan eli Niinimäen talo 1o 20 Siikkalan kylässä ja Kuotilan eli Hollanderin rälssilahjoituslalo No 7. Kuoti lan kylässä vapautettiin siitä kiinnityksestä, joka ole puheenalaisen velkakirjan vakuudeksi niihin 1 päivänä Maaliskuuta 1910 vahvistettu, ja että Hovineuves Bjugg oli samassa toimituksessa hänen asiamiehenään esiintyneen Varatuomari Segerstralen kautta myöskin vapauttanut puheen 1057
alaiset kiinteistöt tuon kiinnityksen niihin luottamasta oikeudesta, minkä vuoksi ja kun. Hovineuves. Bjugg ei sitten mää ollut ollut oikeutettu Kihlakunnanoikeus dessa hakimaan ja saamaan sanottua kiinnitystä uudistetuksi mainittuihin Juho Huovilan ja tämän asiakumppanien nykyään omistamiin kiinteistöihin, Kihlakunnanoikeus on, hyljäten Hovinevas Tjuggin Juho Haavilaa ja hänen asiakumppaneitaan sekä Varatuomari Merusta vastaan tekemäl rengaistusvaatimuksel oi heettomina, julistanut puheenalaisen 23 päivänä Helmikuuta 1910 tapahtuneen kiinnityksen - uudistamisen mitättömäksi, mikäli se koske Juho Huovilan ja hänen asiakumppaniensa edellämainittuja tiloja, sekä sen ohessa velvoittanut Hovineuvos Bjuggen yhdeksälläsadalla markalla korvaamaan Juho Huovilalle ja tämän asia kumppaneille heidän oikeudenkäyntikulunsa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Hovi neuvos. Bjugg oli veloamalla saattanut ja tiin, on 23 päivänä Heinäkuuta 1914 antamallaan tuomiolla, hyljäten Hovineuves Bjuggen Hovioikeudessa tekemän vaatimuksen Varatuomari Segersträlen julistamisesta peräytystodistajaksi, vahvistanut Kihlakunnanoikeuden sekä edelläkerrotun räitepäätökson että lopullisen päätöksen ja samalla velvoittanut Hovineuvos Bjuggen maksamaan Juho Huorilalle ja hänen anäkumppanoilleen, näillä asian vuoksi Hovioikeudessa olleiden kulujen korvauksi. kahdeksansataa markkaa. Hovioikeuden tuomaan on Hannu vor Bjugg anonut muutosta sekä on vali tuskirjelmässä vaatinut että, koska Kihlakunnanoikeus päätöksellään 30 päivältä Elikuuta 1911 oli muuttanut ylempänämäini tun, lainvoimansaaneen päätöksensä 23 päivältä Helmikuuta 1910 ja niin muadan tehnyt tuomioiirteen. Oikeuktion toimet asiassa kumottaisiin ja poistettaisiin minkä jälkeen Juho Haarila ja hänen asiakumppaninsa ovat vastannet. Heinun ver. Bjäggen perustelmaan. Sittemmen er täällä tapahtunut suullinen kuulustela kuten siitä tehty pöytäkirja osottaa Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julun; ja koska. Herinruos. Bjugg 1038
on väillänyt Varatuomari Segersträlen puheenalaisessa pakkohuutokaupassa menneen toimivaltaansa utommaksi ja Bjuggin om vuoksi tulevan vaatimaan hänellä vahin gonkorvausta, joten Segersträldla on voinut olla hyötyä tahi vahinkoa edolettavana todistuksestaan, julistetaan Segersträle peräytystodestajaksi. Mitä itse asiaan tahi katsoo. Keisarillinen Senaatti, ellei. Hovi nuors. Bjugg ole esittänyt syytä muuttaa Havioikeuden tuomida muun puolesta, kuin että Hovioikeuden Juho Huorilalle ja hänen asiakumppaneillan myöntämä korvaus kiilän kuluestaan Hovioikeudessa alennetaan kuulunsataan markkaan. Asian näin päättyessä raukeaa enempi lausunto. Hevineuras. Bjuggin ylempänä mainitun valituksen johdosta. Tätä kaikki asianomäiset noudattakoot "Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. B. Anneberg Johannes Pesonen. K. R. Helanen Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer. E. Thesleff. Lokakuun 14 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa maansaannin moittimista koskevassa jutussa, jossa ovat Talollinen Oskari Nylander, Kärkilän pitäjän Kärkölän ky lästä, Talollinen Alfred Nylander ja Eläkemies Antti Kustaa Heikinpoika Horkka, saman pitäjän Maavehmaan kylästä. Talollinen Jooseppi Rikhard Aataminpoika Jussila ja Torppari Juho Heikinpoika Takala Hollolan pitäjän Korpikylän kylästä viimemainittu vaimonsa Vilhelmiina Alamintyttären edusmiehenä, Torikauppias Kalle Amans Järvinen Lahden kaupungista vaimonsa Iitä Aatamintyttären edusmiehenä ja Palstatilallinen Juho Vihtori Aataminpoika Lepistö Kärkälän pitäjän Isosattialan kylästä yhteisesLäsnä: A. L. B. A - A. R. S. K. U: S. No 1893. Säg. 95. R. D 1912.
ti hakijoina sekä Talollinen Juho Farstti Juhonpoika Jussila, Kärkölän pitäjän Hevonojan kylästä, saapuville tullee na, kuin myös Talollinen Juho Rikhard Juhonpoika Koivisto ja tämän vaimo Haara Wilhelmiina Juhontytär Koivisto Kärkälän pitäjän Marttilan kylästä, Kansakoulunopittaja Nikolai Wäistö ja hänen vaimonsa Hilda Maria Juhontytär Wäistö, Walkjärven pitäjästä, ynnä Talollieet Oskari Eerola Hevonojan kylästä ja Erland Saunala Kärkälän pitäjän Hongiston kylästä, poisjääneinä vastaa jina: Annettu Oikeusosasta sa 14 päivänä Lokakuuta 1915 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt julun asiakirjalja niistä saanut tietää: Juho Aaretti Jussilalle hankkimansa, Syyskuun 22 päivälle 1908 päivätyn haasteen nojalla ovat Oskari ja Alfred Nylander, Antti Kustaa Horkka Jooseppi Rikhard Jussila, Juho Takala Kalle Amandus Järvinen ja Juho Vihtori Lepistö Hollolan, Nastolan ja Kärkälän pitäjäin käråjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut että 1 päivänä Syyskuuta 1866 kuollut Hevonojan kylän Talollinen Aalami Aalaminpoika Jussilao le jälkeensä jättänyt lesken Helda Antintytär Jussilan, mutta ei yhtään rintaperillistä; että os ken mainittujen aviopuitten pesään kuului, muun muassa, puoli Jussilan perintötaloa Hevonojan kylässä, minkä tilan he olivat avioliittonsa aikana omakseen saaneet perinnöksi ostakirjalla 3 päivältä Huhti kuuta 1835; että Hedda Antin tytär oli 26 päivänä Marraskuu ta 1866 paikkakunnan villoises sa Kihlakunnanoikeudessa valvonut kaksi miesvainajansa 1000
kanssa tekemäänsä keskinäistä testamenttia 2 päivältä Toukokuuta 1866. joissa kummassakin hallintaoikeus pidatettiin jälkeen jäävälle puolisolle pesän niin kiinteään kuin irtaimeenkin omaisuuteen, mutta edellisessä testamentissa oli määrätty, että sanottu Jussilan tila molempain aviopuollen kuoltua oli lankeava Talollisen Juho Fredrik Eeronpoika Jussila-vainajan tyttärelle Hedda Wilhelmiina Juhontyttärelle, ja jälki mäisessä taas että sama tila jälkeenelävän puolison kuoleman jälkeen joutuisi lailliseen jakoon heidän perillisilleen; että Hedda Antintytär sittemmin oli kirjallisesti 15 päivänä Marraskuuta 1875 luovuttanut puheena olevan puolen Jussilan taloa Hedda Wilhelmiina Juhontyttärelle ja hänen miehelleen Juho Aaretti Eeronpoika Jussilalle, sekä että sama tila näitten molempain kuoltua oli joutunut heidän pojalleen Juho Aaretti Juhonpoika Jussilalle. Mutta koska korrottua edellistä testamenttia 2 päivältä Toukokuuta 1866 ei oltu valvottu Hedda Wilhelmiina Juhontyttären puolesta eikä Hedda Antintytär, jolla oli ainoastaan hallintaoikeus miesvainajansa naimaosaan eli kahteen kolmannekseen puheenalaista tilaa, ollut oikeutettu luovuttamaan sitä tälonosaa Hedda Wilhelmiina Juhontyttärelle, niin Oskari Nylander ja hänen myätäpuolensa ovat katsoneet että omistusoikeus Aatami Jussilan kahteen kolmannekseen puolesta Jussilan talosta oli hänen kuollessaan perinnön kautta langennut hänen sivuparillisilleen sisarelleen Leena Aatamintyttärelle ja kuolleen sisarensa Maria Aatamintyttären tyttärelle Maria Eeronlyttärenle sekä uttemmin näidenkin kuoltua siirty nyt näiden jälkeläisille, jotkao livat Oskari ja Alfred Nylander, Antti Kustaa Horkka, Jooseppi Rikhard Jussila, Wilhelmiina Takala, Iita Järvinen ja Juho Vihtori Lepistö sekä Itsellisen Willehad Kallenpoika 1061.
Kilanderin ja hänen kuolleen vaimonsa Maria Josefiina Aatamintytär Wilanderin lapset, joiden puolesta ei kuitenkaan oltu kanteessen yhdytty. Tämän nojalla ovat Oskari Nylander ja hänen myötäpuolensa, moittien Juho Aaretti Juhonpoika Jussilan kysymyksessä olevaa puolen Jussilan talon saantia kahteen kolmannekseen tilasta, vaatineet, että tuosaan ti julistettaisiin mitättömäksi ja että tuho Aaretti Jussila velvoitettaisiin heille heti luovuttamaan sanotut kaksi kolmannesta, lukuun ottamatta Wilanderin aviopuollen lasten osaa, eli siis 19/20 kahdesta kolmanneksesta. Kanteessen vastaten on Juho Aarelti Juhonpoika Jussila selittänyt, että Aatami Jussila ja Hedda Antintytär olivat testamentillaan 2 päivältä Toukokuuta 1866 määränneet Hedda Wilhelmiina Juhontyttären saamaan puolen Jussilan taloa vasta Heddä Antintyttären kuoleman jälkeen, mutta että kun Hedda Antintytär, joka laillisesti oli valvonut sanotun testamentin, jo eläessään oli lahjakirjalla 15 päivältä Marraskuuta 1875 luovuttanut saman kiinteistön Juho Aaretti Eeronpoika Jussi lan ja Hedda Wilhelmiina Juhontyttären omaksi ja he olivat sille myöskin ja Hedda Antintyttären etäessä saaneet lainhuudot ja 8 päivänä Marraskuuta 1877 kiinnekirjan, ei heillä ollut oiketta valvoa puheeksitullutta testamenttia enää Helda Antintyttären 27 päivänä Huhtikuuta 1880 tapahtuneen kuoleman jälkeen, sekä että Juho Auretti Juhonpoika Jussila ja hänen sisaruksensa Klaara Wilhelmiina Koivisto, Hilda Maria Käistö, Emil Juhonpoika ynnä Aili Ester ja Aino Emilia Juhontyttäret olivat vanhempainoa ja erään veljensä kuoltua perineet kukin kuudenneksen kysymyksessä olevasta tilasta minkä jälkeen Juho Auretti Juhonpoika Jussila oli kauppakirjalla 17 päivänä Tammikuuta 1907 Juho Rikkaral1062
ja Klaara Wilhelmiina Koivistolta, Nikolai ja Hilda Maria Wäistöltä sekä alaikäisten Emil Juhonpojan ynnä Aili Ester ja Aino Emilia Juhontyttärien holhoojilta Oskari Eerolal ta ja Erland Saunalalta ostanut viisi kuudennesta sanottua tilaa ja 31 päivänä Maaliskuuta 1918 saanut talonsaantinsa ensimmäisen kerran laissa huudatetuksi. Näin ollen ja kun kaikki Aatami Jusrilan perilliset olivat olleet saapuvilla ei ainoastaan Aatami Jussilan jälkeen 5 päivänä Marraskuu ta 1866 vaan myöskin Hedda Antintyttären jälkeen 10 päivänä Toukokuuta 1880 toimitetuissa kalun kirjoituksissa, jossa viimemainitussa riidanalaista kiinteistöä ei enää oltu luettu pesään kuuluvak si, mutta sanotut perilliset ei vät olleet Kuninkaallisessa selityk sessä 14 päivältä Toukokuuta 1805 ja P. K:n 15 luvussa säädelyn ajan kuluessa valvoneet oikeuksiansa, Juho Aavetti Juhonpoika Jussila on pyytänyt kannetta kyljättäväksi. Sittemmin on Juho Aaretti Juhonpoika Jussila asiaan haastat tanut saantomiehensä Juho Rikhard ja Klaara Wilhelmiina Koiviston, Nikolai ja Hilda Maria Wäistön sekä Oskari Eerolan ja Erland Saunalan kuultaviksi kanteen johdosta ja lain mukaan vastaamaan heidän ja Juho Aaretti Juhonpoika Jussilan välisestä yllä korrotusta kaupasta sekä siitä saannista, jolla puoli Jussilan taloa oli tullut Juho Auretti Eeronpoika Jussilan ja Hedda Wilhelmiina Juhontyttären omaksi; ja sittenkuin Koiviston ja Käistön aviopualet sekä Hekari Eerola ja Erland Saunala olivat ilmoittaneet yhtyvänsä Juho faretti Juhonpoika Jussilan vastineeseen Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikustannuksistaan on 1 päivänä Marraskuuta 1909 julis1063
tamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt asiassa ajetun kanteen, ja saivat asianosaiset jutun läätuun nähden kukin kohdaltaan kärsiä heillä riidan tähden olleet kulungit. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Oskari Nylander ja hänen myötäpuolensa että Juho Aaretti Juhonpoika Jussila vetoamalla olivat saattaneet jutun on 26 päivanä Helmikuuta 1912 antamassaan tuomiossa lausunut selvitetyksi ei ainoastaan että Aatami Jussila ja Hedda Antin tytär, jotka yhteisesti omistivat puolen Jussilan perintötaloa, on livat kahdessa 2 päivänä Toukokuuta 1866 tehdyssä keskinäisessä testamentissa määränneet, kummassakin testamentissa, etlä viimeksi eloonjäävä heistä saisi elinaikansa hallita heidän yhteistä pesäänsä jakamattoma na sekä sen lisäksi toisessa, että sanottu talonpuolisko molempain kuoleman jälkeen oli lankeara Hedda Wilhelmiina Juhon tyttärelle ja toisessa, että jälkeenelävän kuoltua perilliset molemmin puolin saisivat periä lain mukaan, vaan myöskin että Hedda Antintytär oli Aatami Jus silan 1 päivänä Syyskuuta 1866. kuoltua noiden testamenttien nojalla hallinnut Jussilan talon puoliskoa kunnes hän oli 15 päivänä Marraskuuta 1875 firjallisesti luovuttanut tilan Helda Wilhelmiina Juhontyttärelle ja tämän miehelle Juho Aarelti Eeronpoika Jussilalle jat ka sitten olivat Kihlakunnanoikeudessa mainitun testamen tin ja luovutuskirjan perusteel sa saaneet lainhuudatuksen ja 8 päivänä Marraskuuta 1877 kiinnekirjan saannilleen tussilan talon puoliskoon Ja koska Juho Auretti Eeronpoika Jussila ja Hedda Wilhelmiina Juhonty1061