Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
let emellan Olsen och Biilou belefvade köpet, i grund hvaraf Biilow åt Olsen genast erlagt 6,000. mark och återstoden af köpesumman skulle bero på framdeles skeende likvid, måtte förklaras beståndande Sedan Vicehäradshöfdingen Svanljung och Aktiebolaget Hellstofffabrik Waldhof, hvilket sedermera uppträdt såsom svarandepart, samt Konsulm Bielow anhållit om ersättning för sina rättegångskostnader, har Rådstufverätten medels utslag den 6 Mars 1906. förklarat utredt vara, att Otto Olsen genom köpebref den 11. Juli 1904, under erkännande att han sagda tid stod i skuld till Vicehäradshöfdingen Svanljung för femtusen mark, åt Svanljung för nämnda summa satt ångslupen Nänsen på villkor att köpeskillingen skulle kvittas mot Olsens skuld till Svanljung, samt andedning icke förekomma att förklara vase sig omordade köp eller den åtgärd, hvarigenom ifrågavarande ängslup af Svanljung öfverlåtits till Aktiebolaget Fellstofffabrik Waldhof, för ogiltiga; i anseende hvartill och som Olson sålun da icke mera varit egare till ängslupen Nänsen då han medels köpebref den 14 därpåföljande Oktober föryttrat densamma åt Konsuln Biilou samt vid anfördt förhållande något afseen de ej kunde fästas å sistnämnda köpebref, Rådstufvurätten funnit Aktiebolaget Hellstofffabrik Waldhof vara rätter egare till ängslupen Nansen samt förtu förkastat käromålet, jämte det Lands sekreteraren Möller och hans medparter, i sin ofvanuppgifna egenskap, förpliktats att i rättegångskostnadsersättning erlägga åt Vicehäradshöfdingen Svanljung tvåhundra tjugufem mark och åt Aktiebolaget Hellstofffabrik Waldhof etthundra femtio mark, hvaremot Konsuln Riiloivs anspråk på enahanda godtgörelse med hänsigt till målets utgång lämnats utan afseende. Hofrätten, under hvars pröfning Landsrekreteraren Möller och hans medparter samt Konsuln Biiloin i vadevaa dragit målet, har uti dom den 11 April 1908 fast561
ställt Rådstufverättens utslag, hvarhos Landssekreteraren Möller och hans medparter i sin omförmälda egenskap samt Konsuln Bielow ålagts att gemensamt ersätta Vicehäradshöfdingen Svanljung och Aktiebolaget Hellstofffabrik Waldhof deras i Hofrätten för målet hafda umgälder samt i sådant afseende utgifva åt dem hvardera fyratiofem mark. Uti Hofrättens dom har Konsuln Biilow sökt ändring medels deduktion, hvilken Vicehäradshöfdingen Svanljung och Aktiebolaget Hellstofffabrik Waldhof i föreskrifven ordning bemött Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Konsuln Biilow icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens förenämnda dem, hvarvid alltså skall förblifva, jämte det Konsuln Riilon ålägges att utbetala åt Vicehäradshöfdingen Svantjung och Aktiebolaget Hellstofffabrik Waldhof, i ersättning för deras härstädes för målet hafda kostnader, åt Svan562 ljung fyratio mark och åt bolaget sextio mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland R. A. Midd. C. J. Tingren wain klander. 1. Henr. Snellman. 1al. August ./. Oman Karsten
Marraskuun 18 päivänä 1908. vioikeudesta tulleessa jutussa, jossa Mikkelin kaupungissa asuva Kruununnimismies Axel Fredrik Broms on hakijana ja Talollinen Johan Villehad Rantanen, Pernajan pitäjän Haddomin kylästä, vastaajana ja mikä asia koskee Johan Villehad Rantasen alempana mainittavaa kannetta: Annettu Oikeusosastossa 18 päivänä Marraskuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itselleen esitteyttänyt juttuun kuuluvat kirjal ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tutää seuraavaa: 563 No 2213 Pag 84 R. D. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin HoMikkelin kaupungin Raastuvanoikeudessa on Johan Willehad Rantanen lausunut, että hänen vaimonsa Hilda Rantanen, joka oli vuonna 1884 vihitty avioliittoon Johan Willehad Rantasen kanssa, oli 6 päivänä Maaliskuuta 1905, nostettuaan Pernajan pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa Johan Willehad Rantästä vastaan kanteen avioinkokesta ja Läsnä: R. A. W. - H. S. - C. 7. F. T. - bot. - W. K. O. K. 1908.
avioerosta, tehnyt Johan Willehad Rantasen kanssa sellaisen kirjallisen sovinnon, että Hilda Rantanen luopui mainitus ta silloin vireillä olleesta oikeudenkäynnistä ja osallisuudesta Rantasen puoli jojen yhteiseen pesään sitä vastaan että Johan Willehad Rantanen sitoutui niinhyvin toimimaan että heidän avioliittonsa mitä pikemmin tulisi paretuksi kuin myös suorittamaan Hilda Rantaalle kaikkiaan neljäkymmentätuhatta markkaa niinmuodoin, että Johan Willehad Rantanen muun muassa jättäisi hänelle kolme Talollisen Alfred Nuuttilan Johan Willehad ja Hilda Rantaselle ylläsanottuna 6 päivänä Maaliskuuta 1905 antamaa, haltijalle asetettua velkakirjaa, yhden 7,000 markasta ja muut kumpikin 15,000 markasta; mutta koskei Rantasen puolisojen avioliittoa oltu puraltu eikä kerrotulla sovinnolla ollut laillista merkitystä syystä ettei aviopuolisoilla ole oi keutta avioliiton aikana tehdä keske nänsä välipuhelta omaisuudesta tahi oi keudesta pesässä, on Johan Willehad Rantanen vaatinut, että Kruununnimismies Broms joka oli määrätty sisarensa Hilda Rantasen kuraattoriksi ja siinä toimesjaan saanut mainitut kolme velkakirjaa haltuunsa, velvoitettaisiin jättämään ne Johan Willehad Rantaselle. Asiasta kuulustettuna, on Kruunun nimismies Broms katsonut, että Hilda Rantasella, joka oli oikeutettu ajamaan kannetta Rantasen puolisojen avioliiton purkamisesta, myös oli oikeus tehdä tuon riidan suhteen sopimuksia, minkä vuoksi ja kun ei puheenalaista sovintoa oltu julistettu mitättömäksi, Kruununnimismies Broms on vastustanut kannetta ja pyytänyt korvausta oikeudenkäyntikulungeistaan. Raastuvanoikeus, jossa Hilda Rantastakin oli kuulustettu asiasta, on 10 päivänä Heinäkuuta 1905 julistamassaan päätöksessä mainitsemillaan perusteilla hyljännyt Johan Willehad Rantasen jutussa ajaman kanteen sekä velvoittanut Johan Willehad Rantasen kuudellakymmenellä markalla korvaamaan Kruununnimismies Bromsille hänellä asiasta olleet kustannukset. 564
Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Johan Willehad Rantanen oli vetoamalla saatta nut jutun on tuomiossa 29 päivänä Helmikuuta 1908 antanut lausuntonsa asiasta; ja koskei kysymyksessä olevaa Johan Willehad ja Hilda Rantasen kesken tehtyä välipuhetta voitu, vastoin säännöstä 9 päivänä Marraskuuta 1868 avioehdoista annetun asetuksen 76:ssä, pitää pätevänä, sekä Johan Willehad Rantanen siihen nähden, ettei hanen ja Hilda Rantasen avioliitto ollut laillisessa järjestyksessä piirettu, N: K: 9 luvun 1 SS:n mukaan oli oikeutettu haltuunsa saamaan edelläkerrotut Alfred Nuuttilan antamat velkakirjat, on Hovioikeus, kumoten Raastuvanoikeuden päätöksen, velvoitta nut Kruununnimismies Bromsin, joka oli myöntänyt ainoastaan kuraattorin toimes jään Hilda Rantasen puolesta hallussaan pitävänsä mainitut kolme velkakirjaa, he ti antamaan ne Johan Willehad Rantaselle. Hovioikeuden tuomioon on Kruununni mismies Broms anonut muutosta perustelmalla, johon Johan Willehad Rantanen on säädetyssä järjestyksessä vastannut. 365 Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Kruununnimismies Broms ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden yllämainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi, minkä ohessa Kruununnimismies Broms velvoitetaan suorittamaan Johan Willehad Rantaselle, hänellä täällä asiasta olleiden kulunkien korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A: Bonde. C. J. Tingren. Ettola klander. 5 A. Henr. Ingman Paul Stingirt Ossian Karsten
Marraskuun 18. päivänä 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin 566 tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleessa, parempaa oikeutta vesistöjen ja rantojen käyttämiseen koskevassa jutussa, jossa Oulun kaupungissa asuva Metsänhoitaja Edvard Leopold Sandman, Oulujoen lauttausyhdistyksen päällikkönä, on hakijana sekä Tilanomistaja Edvard Granberg, Sääksmäen pitäjästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 18. päivänä Marraskuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Välikirjalla 1. päivältä Syyskuuta 1892. on Talollinen Juho Pertunpoika Timpari Utajärven pitäjän Sotkajäven kylässä omistamastaan Vimparin eli Rikkolan verotalosta No 10. vuokrannut Tehtaanomistaja Viktor Åkerblomille kymmenen vuoden ajaksi sanottuun taloon kuuluvat vesistöt ja rannat Rikkolan saaren yläpäästä Taskkaniemeen, siitä Pekanojan mantereeseen ja siitä takaisin Rikkolan saareen tukkiLäsnä: R. W. J. N. H. G. j. G; S. j-S. S. E. P. No 2216 Pag 145 Rd 1907
satanaksi ja säilytyspaikaksi; minkä jälkeen ja sittenkuin tällä välin kuolleen Tehtaanomistajan Åkerblomen oikeudenomistajat 21. päivänä Tammikuuta 1896. olivat siirtäneet tuon kontrahdin Uleå Öfverknings - och Slottningsbolag nimiselle yhtiölle, vuokra aika välikirjaan 4. päivänä Marraskuuta 1897. tehdyn lisäyksen mukaan on "Oulujoen vittoyhtiölle pitennetty kymmeneksi vuodeksi 1. päivästä Syyskuuta 1902. lukien. Sittemmin on Oulujoen lauttausyhdistyksen puolesta 3. päivänä Lokakuuta 1904. Muhoksen ja Utajärven pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa pyydetty, että Vimparin talo kiinnitettäisiin Oulujoen lauttausyhdistyksen vakuudeksi kysymyksessä olevan kontrahdin ja siihen tehdyn lisäyksen pysyväisyydestä, mutta on Tilanomistaja Transberg, ilmoittaen Juho Viinparen ja hänen vaimonsa Maria Karoliina Timrarin kauppakirjalla 3. päivältä Joulukuuta 1898. ja siihen 21. päivänä äskensanottua kuuta tehdyllä lisäyksellä franbergille myyneen, paitsi muita aloja, edellämainitut vesistot ja rännat, vastustanut kiinnityksen myöntänistä; ja kun se oikeus, jonka vakuudeksi kiinnitystä oli haettu, niinmuodoin oli joutunut riitaiseksi, on Kihlakunnanoikeus välipäätöksellä sanotulta 3. päivältä Lokakuuta 1904. osottanut Tilanomistaja Granbergia eri riidalla näyttämään paremman oikeutensa nöihin rantoihin ja lykännyt kiinnityshakemuksen ratkaisemisen toistaiseksi. Haastatettuaan sen jälkeen Oulujoen lauttausyhdistyksen Kihlakunnanoikeuteen, on Tilanomistaja Granberg, huomauttaen saaneensa kysymyksessä olevat rannat maatilojen osittamisesta voimassa olevan asetuksen määräämässä järjestyksessä itselleen erotetuiksi sekä hänelle yllämainitun kauppakirjan ja siihen tehdyn lisäyksen mukaan kuuluvan vesioikeuden 27. päivänä Syyskuuta 1904., sanotun asetuksen 40. SS:n mainitsemässä tarkoituksessa, Kihlakunnanoikeuden kiinnityspöytä kirjaan kirjoitetuksi, vaatinut että, 567 prt No 9. Korpe
koska hän oli puheenalaisten vesistöjen ja rantojen omistaja eikä edelläkerrottua kontrahdin lisäystä 4. päivältä Marraskuuta 1897. oltu Oulujoen lauttausyhdistyksen puolesta edes allekirjoitettu saatikka sen kiinnittämistä Viinparin tilaan aikanaan haettu, Oulujoen lauttausyhdistykseltä kiellettäi siin puheenalainen oikeus näihin vesistöihin ja rantoihin; minkä ohessa Tilanomistaja Granberg on anonut kor vausta oikeudenkäyntikustannuksistaan, Kanteen johdosta on Oulujoen lauttausyhdistyksen puolesta väitetty, muun muassa, että Juho Vimpari oli kauppakirjaa 3. päivältä Joulukuuta 1898. tehtäessä pidättänyt Oulujoen lauttausyhdistykselle oikeuden edelleen nauttia puheenaolevassa vuokrakontrahdissa luvattuja etuja, ja sen vuoksi vaadittu kannetta hyljättäväksi. Kuulustettuaan Juho Timpariakin asiasta, on Kihlakunnanoikeus päätöksessä 14. päivänä Heinäkuuta 1905. mainitsemillaan perusteilla julistanut, ettei Oulujoen lauttausyhdistyksellä ollut kysymyksessä oleviin rantoihin ja veristöihin, jotka omistusoikeudella kuuuivat Tilanomistaja Granbergille, väiettyä hallinta - ja käyttöoikeutta, sekä jen vuoksi kieltänyt Oulujoen lauttaushdistykseltä sellaista oikeutta sanottuihin rantoihin ja vesistöihin, minkä hessa Metsänhoitaja Sandman, yllämainitussa toimessaan, velvoitettiin kahlellasadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Tilanomistaja Granbergille hänellä asiasta olleet kustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Metsänhoitaja Sandman oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 10. päivänä Syyskuuta 1907. antanut lausuntonsa asiasta; ja koska Juho ja Maria Karotiina Timpari kauppakirjalla 3. päivältä Jonlukuuta 1898. sekä siihen 21. päivänä samaa kuuta tehdyllä lisäyksellä olivat Tilanomistaja Granbergille luovuttaneet niin hyvin riidanalaiset ranta-alueet, mitkä sittemmin olivat Kimrarin talosta Granbergille laillisesti osaksi lohkomalla murretut osaksi pals5 368
tatilaksi erotetut, kuin myös kaiken sanottuun taloon kuuluvan oikeuden veteen, eikä oltu näytetty tuota kauppaa tehdyksi sillä ehdolla, että Oulujoen lauttausyhdistys saisi nauttiaedellämainitussa vuokrakontrahdissa luvattuja etuja, on Hovioikeus vahvistanut sen lopputuksen, johon Kihlakunnanoikeus päätöksessään oli johtunut, minkä ohessa Metsänhoitaja Sandman kerrotun toimensa puolesta velvoitettiin suorittamaan Tilanomistaja Granbergille, häneltä Hovioikeudessa asiaan menneiden kulunkien korvaukseksi, viisikymmentäviisi markkaa Hovioikeuden tuomioon on Metsänhoitaja Sandman anonut muutosta tine toimittamallaan perustelmalla, johon Tilanomistaja Granberg on säädetyssä järjestyksessä vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska omistusoikeus puheenalaisiin maa-alueisiin on edelläkerrottuin tavoin siirtynyt Tilanomistaja Granbergille jo ennenkuin Oulujen lauttausyhdistyksen kiinnitysanomus 3. päivänä Lokakuuta 1904. pantiin vireille sekä Tilanomistaja Granberg ylempänä mainitun kaupan nojalla myöskin on päässyt osalliseksi siihen jakamattonaan vesistöön, johon riidanalaiset esialueet kuuluvat, eikä ole näytetty, että Tilanomistaja Granberg olisi intanut suostumuksensa siihen nautintooikeuteen, josta nyt on kysymys, sen vuoksi ja kun niin ollen lain mukaan se välikirja, johon Oulujoen lauttausyhdistys on perustanut nautintooi keutensa, ei ole Tilanomistaja Granbergin pitova, katsoo Keisarillinen Senaatti, ttei Oulujoen lauttaus yhdistyksellä ole hallinta ja käyttöoikeutta kysymyksessä leviin rantoihin ynnä vesistöihin; ja samalla kuin Hovioikeuden tuomio, mikäli se koskee oikeudenkäyntikustanvusten korvaamista, jää pysyväiseksi, velvoitetaan Metsänhoitaja Sandman kerrotussa toimessaan suorittamaan Tilanomistaja Granbergille, hänellä täällä jutun vuoksi olleiden kulunkien korvaukseksi, kahdeksankymmentaviisi markkaa. Tätä kaikki asian569
omaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A: Bonde. MenstnaumanJ. Wiesman Carl. Aluqvist A. W. Granshom. Juhan Hummelm C. J. Tingren Edvard Paldani. Eisasa klander §: V; Juvuli;elen Marraskuun 19 päivänä 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Turun Korioikeudesta tulleessa vuokraoikeut ta koskevassa nostajutussa, josja ovat Torppari Juho Fredrik Kustaanpoika Koivuniemi, Laitilan pitäjän Haukan kylästä hakijana, sekä Talollinen Juho Henrikinpoika Setälä, samasta kylästä, ja Itsellinen Juho Tapaninpoika Hakkinen, mainitun pitäjän Kolisevan kylästä poisjääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 19 päivänä Marraskuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Juho Setälälle ja Juho Wäkkiselle toimitetun haasteen nojalla on Juho Fredrik Koivuniemi Laitilan, Uuden kirkon ja Pyhämään pitäjäin käräjiä kunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että hän 14 päivänä Syyskuuta 1842 tehdyn välikirjan perusteella halLäsnä: J. N. G. W. W: K. A. G: K. af H. No 221. Pag. 76. R.D 1908.
litsi erästä torppaa Juho Petälän nykyään omistamalla puolella Setälän perintötalolla yllämainitussa Haukan kylässa, ja että tämän torpan tiluksiin kuului, muun muassa, osa niin kutsutusta Kruivintaustan takametsästä, mutta kun Juho Setälä oli joku aika ennen vuotta 1904 Juho Wakkiselle makrannut kappaleen sanotusta metsä maasta, huolimatta siitä ettei Juho Fredrik Koivuniemen oikeus tuohon metsamaahan vielä ollut lakannut, on Keivuniemi vaatinut, että Juho Setälä ja Juho Wakkinen velvoitettaisiin heti Keivuniemelle luovuttamaan mainittu Wakkiselle vuokrattu maa-alue. Tämän jehdosta ovat Juho Setälä ja Juho Wäkkinen, selittäneet, että Juhio Fredrik Koivuniemen hallitsemassa Krouvintaustan takametsässä löytyi eräs suoniitty, joka välilikirjan mukaan 25 päivältä Heinäkuuta 1859 oli vuokattu sittemmin kuolleelle Torpparille Samuli Samulinpoika Sundgrenille ja hänen vielä elossa olevalle vaimolleen Johanna Sundgrenille hiidän elinijäkseen sekä että Juho Setälä, jonka haltuun Johanna Sundgren miehensä kuoltua oli jättänyt tämän niityn, sitten oli vuokrannut sen Juho Wakkiselle, ja kun Juho Fredrik Koivuniemellä siis ei ollut minkäänlaista oikeutta puheenalaiseen niittyyn, ovat sekä Juho Setälä että Jufo Wakkinen pyytäneet kanteen kumoamista Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset kukin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikulungeistaan, on päätöksessä 15 päivänä Huhtikuuta 1904 katsonut, ettei Juho Fredrik Koivuniemi ollut voinut näyttää itsellään olevan mitään oikeutta siihen suomaahan, jonka Juho Sitälä oli vuokrannut Juho Wakkiselle, sekä sen vuoksi hyljännyt kanteen kuin myös velvoittanut Juho Fredrik Koivuniemen maksamaan oikeudenkäyntikulujen konvausta Juho Setälälle kaksikymmentä markkaa ja Juho Wakkiselle viisi markkaa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Fredrik Koivuniemi vetoamalla 571
oli saattanut jutun, on tuomiossa 5 päivänä Helmikuuta 1908 vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen ja sen ohessa velvoittanut Juho Fredrik Kaivuniemen neljälläkymmenellä markalla korvaamaan Juho Setälälle hänellä jutun vuoksi Hovioikeudessa olleet kulungit Hovioikeuden tuomioon on Juho Fredrik Koivuniemi anonut muutestaKeisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Juho Fredrik Koivuniemi ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Julin Nummelin Ettola klander. J. Wikman A. V. Granstum. Haf Hellen Den 19 November 1908. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt reversskilling, från Viborgs Hofrätt inkommet sjörättsmål emellan Sjökaptenen Carl Petersson, frånstadm Köpenhamn i Konungariket Dammark, sökande, och Finska Bergnings aktiebolaget Noptun i Helsingfors stad, svarande: gifven uti Justitiedepartementet den 19 November 1908. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Vid Rådstufvurätten i Kolka stad har Finska Bergningsaktiebolaget Nepluns vägnar anförts att, sedan ängfartyget Elmed den 14 November 1907. i nästnämnde stads hamn stött på det af Sjökaptenen Petersson förda, vid kaj förtojda angår tyget Nordpol med den påföljd att å sistsagda fartygs vida uppstått en två fot lång och en half tum bred uppning, genom hvilken vatten inträngt i fartyget, befälhafvaren å bemälda bolags bergningsängare Protocter med Sjökap tinen Petersson uppgjort kontrakt om 7de R. W. H. S. C71 - C. 572 N 222. Pag. 162. R. D. 1908.
bergning af angfartyget Nordpol för en ersättning af 550 pund samt jämväl samma dag previsoriskt tåtal för berörda läcka; men emedan Sjökande nen Peterson icke kunnat förmås att erlägga omordade godtgörelse, har å Finska Bergningsaktiebolaget Nyttens vägnar yrkats, att Sjökaptenen Petersen i egenskap af besålhafvare å ängsar tyget Nordpol, måtte förpligtas att till bolaget utgifva omförmälda 550 pund jämte ränta och ersättning för rättegångskostnaden. Isaken hörd, har Sjökaptenen Titusen motsagt krafvet såvidt detsamma sträckte sig utöfver 50 pund, på den grund att Petersen af den fartyg och last hotande färan nödtvungen samtyckt till ifrågavarande aftal Efter det Rådstufvurätten till biträde i sjörättsmål utsedda sakkundiga personer afgifvit utlåtande, har Rådstufvurätten medels utslag den 20 November 1907 förklarat utredt vara, att Sjökaptenen Petersson, sedan af honom förda angfartyget Nordpol på ofvanomförmäldt sätt skadats, med befalhafvaren å bergningsångaren Prolutor uppgjort kontrakt om angfartyget Fordpols bergning samt däri förbundit sig att i ersättning härför till Finska Bergningsaktiebolaget Nyrtun erlägga femhundra femtio pund, i anseende hvartill och då Sjökaptenen Petersen vid ifrågavarande tillfälle icke varit af fara nödtvungen att uppgöra omorda de kontrakt, Rådstufverätten ålagt Sjö kaptenen Petersen, i hans förenämnda egenskap, att till Finska Bergningsaktiebolaget Neptun emot kvitto utgifva femhundra femtio pund antin gen i engelskt mynt eller i finskt mynt efter vid betalningstiden gällande kurs jämte fem procents årlig ränta. derå från förberörde 20. November 1907. tills full likvid följde samt att därut fver med sextio mark ersätta Finska Korgningsaktiebolaget. Nuptun dess rättegångsumgälder. Hofrätten, under hvars pröfning skaptenen Petonen i vadeväg dragit målet, har genom dom den 9 Maj 1908 373 573
fastställt Rådstufvurättens utslag, jämte det Sjökaptenen Peteren ålagts att med femtio mark godtgöra Finska Berg ningsaktiebolaget Nyntun dess i Hofrätten för målet hafda kostnader. I Hofrättens dom har Sjökaptenen Petersson sökt ändring genom deduk tion, hvilken Finska Bergningsaktiebo laget Nesten i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Sjökaptenen Petersen icke hafva anfört skäl till an dring i Hofrättens förenämnda dom, hvarvid förty skall förblifva; och ålägger Sjökaptenen Petersen att till Finska Berg ningsaktiebolaget Neptun, i ersättning för dess härstädes i saken hafda um gälder, betala etthundra mark. Det alle som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: R. A. Bonde. C. J. Timgren. C. Henr. Snuuman. Paul Stingurik Oman Karsten Marraskuun 20. päivänä 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa perinnönjaon moittimista koskevassa asiassa, jossa Helsingin kaupungissa oleva "Duodecim niminen seura on kaki jana sekä Kemin pitäjästä kotoisin olevat Ylioppilaat Erkki ja Matti Herva vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 20. päivänä Marraskuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Toimitettuansa haasteen Tuodeeim seuran puheenjohtajalle, Helsingin kaupungissa asuvalle ylimääräiselle Professarille Matti Äyräpäälle, ovat Erkki ja Matti Herva Kuopion kaupungin Raastuvanoikeudessa lausuneet, että Piirilääkäri Zachris Walmari, joka oli kuollut viimeksi sanotussa kaupungissa 17. päiränä Marraskuuta 1902., oli testamentilla 30. päivältä Maaliskuuta 1899. määränryt, että hänen omaisuudestaan oli hänen kuoltuansa jaettava 1.si) Erkki ja MatLäsnä: R. A: W. H. S. - C. J. T. - E. A. - W. St. ./. O. St. No 227. Pag. 118. R. D. 1908. 5
ti Hirvalle, kummallekin, 5,000. markkaa 2si) Luodeeim seuralle 40,000. markkaa ynnä Walmarin lääketietrellinen kirjasto ja lääkeopilliset aset, 3.si) Kuopion vapaaehtoiselle palokunnalle 1,000. markkaa ja 4. c) Walmarin perillisille kaikki muu omaisuus; että Raastuvanoikeus, jossa sanottua testamenttia oli moitittu sen vuoksi, että Piirilääkäri Walmarille hänen kuolemansa jälkeen oli syntynyt rintaperillinen, oli kumonnut testamentin, mikäli se koski enempää kuin kuudetta osaa jäämistöstä; sekä että Piirilääkäri Walonarin jälkeen jääneestä omaisuudesta sittemmin 7. päivänä Tammikuuta 1905. oli toimitettu jako, missä Erkki ja Matti Hervolle, Tuodecin seuralle ja Kuopion vapaaehtoiselle palokunnalle oli pesän varojen kuudennesta osasta annettu kullekin se määrä, joka suhteellisesti vastasi näille testamentissa lahjoitettuja rakaeriä, sekä niinmuodoin Erkki ja Matti Hirvalle, kummallekin, 1,332. markkaa 90. penniä kuin myös Luodeeim seurette 10,662. markkaa 93. penniä; mutta koska Piirilääkäri Walmarin tarkoitus oli ollut, että tuossa testamentissa mainitut rahamäärät olivat suoritettavat siinä järjestyksessä, jossa ne testamentissa lueteltiin, sekä että siis Erkki ja Matti Hirvan, mitkä olivat Piirilääkäri Walnarin sisaren poikia ja jotka Wilmari oli ottanut kasvattaakseen, tuli en nen muita saada kummankin 5,000. markkaa, ovat Erkki ja Matti Hirva vaatinet sanottua jakoa oikaistavak si niin, että heille päältäpäin kuudennesta osasta Piirilääkäri Walmarin kutlinpesän varoista jaettaisiin kymmenentuhatta markkaa. "Tuodecim seuran puolesta väitettyä, ettei kannetta oltu vireille pantu Perintökaaren 13. luvun 1. SS:ssä määrätyn ajan kuluessa syystä että haaste asiassa oli toimitettu seuralle vasta 20. päivänä Marraskuuta 1905, on Raastuvanoikeus väetepäätöksessä 15. päivänä Tammikuuta 1906., koskei ollut kysymys sellaisesta perillisten keskisestä jaosta, josta säädetään mainitussa lainkohdassa, hyljännyt kerrotun väitteen; minkä jälkeen kannetta on vastustettu 575