Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
tavia; ja kuitattiin oikeudenkäymiskulut asianosaisten kesken. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi muun muassa Varatuomari Juvelius oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiolla Marraskuun 29 päivältä 1904 vahvistanut Raastuvanoikeuden päätöksen. Hovioikeuden tuomioon on Varatuomari Jureelius hakenut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska Juho Koutilainen ylempänä mainitussa konttohurantissa, jota ei ole kielletty hänen itsensä antamaksi, on tunnustanut olevansa Olli Piisilälle velkaa sen sälden yksitoistatuhatta sataneljäkymmentäkolme markkaa kymmenen penniä ja Voutilainen niinikään kiittämättä en hyväksynyt edelläsanetun laskun sisällyksen tuhatseitsemänsataa kahsikymmentäkuusi markkaa kuusikymmentäneljä penniä maksettavaksensa Olli Piisilälle, sentähden ja kun Kruununnimismies Säivä ja Kauppias Östring eivät ole väittäneet saatikka näyttäneen sellaisten asianhaarain olemassa olen, joiden johdosta Olli Piirilän kysymyksessä olevut Varatuomari Juveliukselle siirtämät saatavat pitäisi katsottaman perättömiksi ja tehettomiksi, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, muuttaen Hovioikeuden kysymyksessä olevan tuomion, julistaa että sanotut Varatuomari Juveliuksen Juho Kontilaisen kenkurssissa valvomat saatavat ovat todistetut ja tekevät puheeksi tulleen konttokurantin mukaan yksitoistatuhatta sataneljäkymmentäkolme markkaa kymmenen penniä ja usinmainitun laskun perusteella tuhatsoitsemänsataa kaksikymmentäkuusi markkaa, kuusikymmentäneljä penniä; joten eikäis tuna sama tuomio muuten eli mikäli oikeudenkäymiskulut sen kautta ovat asianosaisten kesken kuitatut pysyy viimassa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti J. Sohman. Närnlund A. O. Malin. Valentin Gammeneus Johannes Littnig Vilhelm Blåfield 91 200
Den 27. Mars 1905 Kejserliga Senatensson Finland som uti ett, på nedsätt avisionskilling, från Viborgs Hofrätt inkommet fordungsmål emellan Aktiebolaget Fem perator Osakeyhtiö i Hango stadsökande, och Handlanden Emil Burtenhoff, från Wiborgs stad, svarande: Sifven uti Justitiedepartementet den 27 Mars 1905. Kejserliga Senaten här låtit handlingarna i målet sig föredragas och af som inhemtal följande: Efter stämning å Handlanden Bullen off har Aktiebolaget Fempuutor Omkerheten vid Rådstufvurätten i Wiborg infört att, sedan Handlanden Rätten af tecknat sig för öfvertagande af till gu aktier i Aktiebolaget Femfyrator Osakeyhtiö, hvarje aktie lydande å tvåandra femtio mark, men underlåtit att till bolaget inbetala det tecknade belop ret, oaktadt Rättenhof af belaget ercents, om att, vid det i 20 SS: af Suen om aktiebolag den 2. Maj 1895. teutta äfventyr, fullgöra betalningen, och nämnde aktier den 17 Mars 1902 Jag f. G. S. B. f. d.  st. irt. R. P. 9 No 275. Pag. 140. Rb. 1904
blifvit för belagets räkning offentligen förbehöra nu ifrågavarande af såkla å auktionsinrättning i Helsingfors till alla inbetalt detsamma, etalt och dervid inhudet nitto tvåhun derf metallet käromålet; de ka två mark sextio penni; i anseende som nitton medels den 12 Juli 1. till och då Myndlanden Rättenskaff, jem vill utslag i saken sig vinnas procent, från den 1. derpåföljande Ord mätten ålagt Handlanden Rättenref den 1. Januari 1861 å femtio procent af yhte utgifva femtusen mark med derå det tecknade beloppet, likväl efter gäng förande vid procents årlig ränta, hvilkhos belaget uskat ersättning för rätta det från den 1 November 1900, å gångskostnaden. Bevittenherf genmält, det Rättenhofall har 1 Januari 1901, likväl med aflanden Mårten Lignell, hvilken varit nämnde akter influten ville auktionsande lagrum, vore förpligtadt när Handlanden Rättenhoff sext utgifva hvad å det tillgårt, att han beknat sig för öfvertagne aktiebeloppet briste belaget yrkat de af tjugu aflid i Aktiebolaget Fem allanden Rullkenkaffs skattelegkomma asaiator Osuodehto till ett namnde ett till belaget utgifva dragda belopp med arf af tillhopa femtusen mark, ickegetfemtusen mark jemte sex procents måta, änt denna, det Nämndlanden Pupill, beröknad från de för intekning af till hvilken Balkenoff erlagt sagda efterkyrbetet uträtta dagarena, nämligen belopp, varit bevisligad att å tolagats från den 1 November 1900 å trettio qvinnas upplåna detsamma, när Röderby cember jemväl å trettio procent samt för att Aktiebolaget Tamperator Ombuaf den influtne auktionarättningen, som äver å trettio procent af teckningsdeliga aden. Sextio procent från den 1. December Å socken hörd har Handlanden mark in samt å femtio procent från redan den 15 October 1800 uti Myntning af den 17 Mars 1902 för ifrågabehörigen Omyndigad att af Burlingskilling, utgörande, på rätt i utslagat SS: 9
upptagits, ettusen sexhundra sextioen mark sextiotvå penni; hvarhos Pullenhoff känts skyldig att med etthundra mark ersätta lölaget för dess umgälder i målet. Hofrätten, under hvars pröfning Mantlanden Brittenhof i väderig dragit målet, har genom den 9. Juli 1904 deri afven dom funnit utredt vara, att Handlanden Lignell varit berättigad att å Aktiebolaget Tomparator Osakeyhtiös mig nar af Handlanden Burkenoff uppbära betalning för ifrågavarande aktio, hvarför och då bolaget icke ens påstod, ett Pignell icke fått emottaga sagda belopp, Hofrätten, med upphäfvande af Rådstufvurättens utslag, förkastat Aktiebolaget Femfyrator Osakeyhtiös målet utförda talan Uti Hofruillens dom här Aktiebolaget Tempelater Osakeyhtiö anhållet om ändring medels ingifven deduk tion, hvilken Handlanden Rättenhoff föreskrifven ordning bemält. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och pröfvar rätten, med upphäfvande af Köfrättens dom, låta/Karl Standertskjöt enlighet med Aktiebolaget Tompuator Osakeyhtiös såväl i Hofrätten som här städes framstälda erkände, bero vid Röd befvuriltens i saken meddelade utslag. det alla, som vederbör, till efterrättelse länder Kysaliga Senaten för Finland J. G. Schman J Nämnlund A;W; Malin. Valentin Gummerus Johannes Littnig 212
Den 28. Mars 1005. Kejserliga Senatens för Finland loin uti ett, på nedsutt revisionskilling, från Ilo Hofrätt inkommet mål, angående bättre rätt till fordrings belopp, emellan Vicehäradshöfdingen Kuno Alfthan, från Ala stad, sökande, och i samma stad besatte Handlanden Johan Löfdahl, svarande: Sifven och Justitiedesverkmentet den 28. Mars 1905. Kejserliga Senaten har låtet handlingarna i målet sig föredragas och af m, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande: Efter det numera från landet afvikne Landthushållaresonen Tunnar Jack genom Häradsrättens i Sundo och St Maria socknars tingslag den 2 Mars 1001 afsagda utslag, som vunnit laga kraft, ålagts att till Handlanden Löfdahl utbetala femhundra mark jemte fem procents ränta från den 10 November 1800 äfvensom etthundratie mark rättegångstostnadsättning, hade Löfdahl hos Tuvernören i Åbo och Björtebergs lån ansökt om förbud för oesslaOsa 1 3. 13. R. B. K. H. J. U. S. N: 280 Pag 194. R.D. 1904.
männen i Tunnar Jacobs faders, Sandl hushållaren Gustaf Jacks till konkins upplåtna bo, att af deridanden å den fordran, sjutusen åttahundra sjuttiotvå mark ader ten penni, hvilken på grund af en utaf Tunnar Jack, såsom innehafvare af sagda fordran, gjord öfverlåtelse till inkatte ring i Landthushållaren Jacobs Konkurs tilldömts Vicehäradshöfdingen Afthan, utbetala till Afraen eller hvem det vara kunde så stort belopp, som svarade emot Tunnar Jacobs omförmälda skuld till Handlanden Löfdahl. I sakenhet hade Vicehäradshöfdingen Afthan beställe att berörda fordran öfverlåtits å honom till inkassning samt påstått det han nudels köp förrärfvat sig samma fordran Härå hade Guvernören genom utslag af den 14. December 1901 förklarat tillhäradshöfdingen Afthans anspråk på ifrågavarande fordran vara tvistigt samt jemte det Handlanden Löfdahls ansökan om förbud tillvidare bifallits, bevisut parterne att vid domstol tvista om rätta förståndet af den utaf Femner Jack till förman för Vicehäradshöfdingen Alfthan gjorda öfverlätelsen af änämnda fordran Efter Vicehäradshöfdingen Alfthan äganen stämning har Handlanden Löfdahl dermera vid Rådstufvurätten i Åbo åter emlat påståendel att Tunnar Jaak endast och för rekassning öfverlåtit sin ofvanberörta fordran hos Landthushållaren Jacob i Alfthan, som för densamma icke erlagt något, samt yrkat att sagda fordrings belopp sjutusen åttahundra sjuttiotvå mark aderton penni måtte förklaras vara Sunvar fack tillhörigt, hvarhos Söfdahl anhållet om ersättning för sina kostnader målet. Tennäle i saken affordrad har Tiehäradshöfdingen Alfthan likaledes återhemtal sitt hos Svaranören gjorda påstående derom att förenämnda fordran på grund af ett emellan Tunnas fack och Alfthan ingånget köfverstal öfvergått till den sistnämnde, hvarför och då sagda fordran för öfrigt genom domstols utslag tillagts Tillhäradshöfdingen Afhan, denne emotsett häromålets förkastande. 195 217
Efter det vittnen blifvit i saken hörde, har Rådstufvurätten medels den ifjani 1902 afkunnadt utslag sig utlåtit; och emedan Handlanden Löfdahl icke gillat i bevis leda att öfverlätelsen af Tunnor Jacks ifrågakomna fordran å Tillhuradshöfdingen Alfthan skulle skett endast i och för inkasso samt berörda fordran förty måste anses hafva öfvergått till Aftnan så att denne blifvit laglig innehafvare af densamma, vardt Handlanden Löfdahls i saken utförda talan förkastad Ilofrätten, under hvars pröfning Kamlanden Lördahl i väderäg dragit målet, hår uti dem af den 12. Oktober 1904 utlåtit sig deri; och alldenstund tillhärads höfdingen Alfthan icke kunnat styrka att han, på sätt han föreburit, af Tunna Jacob tillhandlat sig ifrågakomna fordran, fördenskull och då någon annan rättsgrund för eganderätten till samma fordran af Alfthan icke ens åberopats, Ede Kapellen, med upphäfvande af Mälstufvurättens utslag, förklarat meranämnda fordran vara Tunnar Jack tillhörig. Uti Alofrättens dom har JuhaIlno Strömsten. radshöfdingen Alfthan anhållit om ändring medels hit ingifven döduktion, hvilken af Handlanden Löfdahl i föreskrifven ordning bemälts. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och pröfvar rättvist, med upphäfvande af Hofrättens dom, fastställa Rådstufvurättens i saken afkunnade utslag. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länderRasaliga Senaten för Finland: A. Kumlin. Valentin Gammervi Johannes Zittnig J Em. Lupblad Janu Ejelmus 196 21
Maaliskuun 28 päivänä 1905. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusju tussa, jossa ovat Leppävirran seurakunnan papiston virkala lojen lautakunnan jäsenet Talollinen Juhana Itkonen, Maan viljelijä Juho Laitinen ja Kirka talonvuokraaja Taavetti Karppelin, Leppävirran kylästä, sekä Talolliset Juhana Halonen, Saamaiin kylästä, ja Vilhelm Nykänen, tonen, Kuopion kaupungista, poisjää neenä vastaajana: Annettu Oikeuso astossa Maaliskuun 28 päivänä 1905. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esi tyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Leppävirran pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Alfred Lehtonen manuun nojalla kertonut, että sitkumppaninsa, edellämainitussa toimesvaan kirjallisella kontrahdilla 4 päivälsäsnä A. K. W. H. J. No 285. Pag 201 R. D Timolan kylästä Leppävirran pitäjää, hakijoina, ja Maalari Alfred Lehlenkuin Juhana Ikonen ja hänen asia1904
tä Helmikuuta 1899 olivat antaneet seurakunnan kirkkoherran virkatalon uuden asuinrakennuksen urakalla tehtäväksi Rakennusmestari Jaakko Nylundille, oli Lehtonen ollut sanotussa urakkatijossa Nylundin puolesta toimittamassa maalaustöitä ja silloin Juhana Itkosen ja hänen asiakumppa niensa seurakunnan valitseman työnvalvojan Nikkari Fredrik Rusasen kautta antamasta käskystä maalanneet rakennuksen lattiat ja välikatot, yhteen sä tuhat kaksisataakuusi neliömetriä joka maalaustyö ei kuulunut urakka kontrahdin mukaan Rakennusmestari Nylundin tehtäviin; ja kun Juhana Iikonen ja hänen asiakumppaninsa uvät olleet tarpuneet Alfred Lehtoselle maksamaan hänelle tulevaa korvaus ta mainitusta maalaustyöstä, on Lehtonen saatinut heidät edelläsanotussa toimessaan velvoitettaviksi Lehtoselle suorittamaansa notusta työstä yhdeksänsataa neljä markkaa kuin myös korvaamaan hänen oi keudenkäyntikulunsa. Kanteesta kuultuina ovat Juhana Itkonen ja hänen asiakumppaninsa selittaneet että puheeksi tulleet maalaustyöt kuuluvat Rakennusmestari Nylundin urakkatehtäviin ja että sopimuksen mukaisesti asetettu tarkastustautakunta oli kyljännyt Nylundin samasta työstä tekemän korvausvaatimuksen; ja kun Juhana Itkonen ja hänen asiakumpraninsa eivät ollut antaneet Alfred Lehtoselle toimeksi tehdä sanottuja töitä nivätkä sitoutuneet niistä Lehtoselle korvausta maksamaan ovat Juhana Ilko nen ja hänen asiakumppaninsa vasrustaneet kannetta Sittenkuin Rakennusmestari Nylund kin oli asiassa kuultu sekä siinä muu toin oli menetetty niinkuin asiakirjat lähemmin osoittavat on Kihlakunnanoi keus Lokakuun 2 päivänä 1902 julista massaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Alfred Lehtonen, Rakennusmes tari Nylundin urakalla tehdessä Leppävirran seurakunnan kirkkoherran virtalalon asuinrakennuksen, oli vuonna 1897 samassa rakennuksessa toimittanut puheenalaisen maalaustyön seurakunnan asetta2
näin papiston virkatalon lautakunnan ja työnvalvojan pyynnöstä, minkä vuoksi ja kun se asianhaara, että seurakunnan ja Rakennusmestari Nylund in väliä selvittämään asetettu tarkastuslautakunta oli määrännyt että sama maalaustyö oli Nylundin suoritettava, ei voinut vapauttaa Juhana Itkosta ja hänen asiakumppaneitaan heidän velvollisuudestaan ensikadessa vastata Alfred Lehtoselle, hänen usein mainitusta työstään riidattomasti tulevista yhdeksästäsadasta neljästä markasta, Kihlakunnanoikeus on velvoitti nut Juhana Itkosen ja hänen asiakump paninsa, Leppävirran seurakunnan valitamana papiston virkatalojen lautakunlana, kuittiä vastaan Alfred Lihlonelle heti suorittamaan vaaditut yhdeksänsataa neljä markkaa sekä oikeudenkäyntikulujen korva ikseksi viisisataa markkaa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juhana Itkonen ja hänen asiakumppaninsa vetoamalla olivat saattaneet asian on Lokakuun 15 päivänä 1904 antamallaan tuomiolla vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen muuten, pait si että se lainkäyntikulujen korvaus, jonka Juhana Ikosen ja hänen asiakumppaniensa uli Alfred Lehtoselle suorittaa, alennettiin kolmeensataan markkaan. Hovioikeuden tuomioon ovat Juhana Itkonen ja hänen asiakumppaninsa ano neet muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Juhana Itkonen ja hänen asiakumppaninsa ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti A; C; Niemlin 0 venn helmme 199 Bn Lujellad Johannes Helsing Frans Talmén.
Den 200 No 294. Sag 13. R.D. 1905. Den 29. Mars 1905. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Disponenten för aktiebolaget Työväen Asunto - Osakeyhtiö Oma Roti Johan Hytönen sökande, samt Målaren Gustaf Wilhelm Tynell, Olkusken Otto Wilhelm Lönnberg, Tullvaktmästason Gustaf Danielsson och Magasinskarlön Karl Mauritz Tötterman, svarande, angående Gustaf Wilhelm Tynells och hans medparters nedannämnda talan: Gifven i Justitiedepartemen tet, den 29 Mars 1905. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande Efter stämning å Skomakaren Erik Gustaf Flinkman, i egenskap af för tiden disponent för aktiebolaget Työväen Asunto - Osakeyhtiö Oma Koti, hafva Gustaf Wilhelm Tynell, Otto Wilhelm Sönnberg, Gustaf Danielsson och Karl Mauritz Sötterman vid Rådstufvurätten i Helsing fors stad anfört, att sedan Gustaf Wilhelm Tynell och hans medparter i börSfd: RG S. H. - s. B. K. W. (O. K.
jan af år 1900 köpt enhvar en aktiehvilken berättigade egaren deraf till ständig besittning af en viss bostadslokal i förenämnda aktiebolags egande hus å tomterna Nis 3 och 5 vid Smedsgatan i Helsingfors, så hade bolaget kört derpå utan Gustaf Wilhelm Tynells och hans medparters medgifvande och i strid mot den behörigen godkända byggnadsplanen inrättat den del af källarevåningen i bolagets hus, der för Gustaf Wilhelm Tynell och hans medparter bort inredas värma källare, till mangelrum, hvilket jemte der befintlig mångel af bolaget öfverlåtits till allmänhetens begagnande emot fyra; och som Gustaf Wilhelm Tynell och hans medparter derigenom ej mindre betagits rätt att disponera öfver näst sagda rum än förorsakats särskilda elägenheter, hafva Gustaf Wilhelm Tynell och hans medparter yrkat att bemälda aktiebolag måtte förpligtas att genast bortllytta ifrågavarande mångel, på det Gustaf Wilhelm Tynell och hans medparter komme i åtnjutande af sin antydda rätt. 20 Sedan Erik Gustaf Flinkman, i saken hörd, motsagt käromålet, samt, utom andra Kakelugnsmakaren Wilhelm Kollinafhörts såsom vittne äfvensom Gustaf Wilhelm Tynell och hans medparter, med förmälan att Wilhelm Kollin varit verkställande direktör hos bolaget, då ofvan anmärkta åtgärd vidtagits, yrkat att Kollin, som jemväl vore aktiegare i bolaget, blefve förklarad för återgångsvittne, har Rådstufvurätten, hvarest parterne ömsesides gjort anspråk på godtgörelse för sina rättegångsumgälder, medels den 26 Mars 1902 afkunnadt utslag i målet sig utlåtit och, jemte det Wilhelm Kollin, den der hade att vänta nytta eller skada af sakens utgång, förklarats för återgångsvittne och hans vittnesmål frånkänts kraft och verkan, funnit utredt vara att, då besittningsrätten för evärdelig tid till de särskilda bortadslokalerna i aktiebolagets ifrågavarande nybyggnad på offentlig auktion den 23. September 1899 föryttrats, omförmälda mångelrum å den vid sagda tillfälle för spekulanterna tillgångliga, behö220
rigen godkända byggnadsplanen varit utsatt till höger om den från gärdsidan till bostadsslygeln mot Albertsgatan ledande trappuppgången, men att nämnda man gelrum sedermera förlagts till venster om nyssberörda trappuppgång; och som Erik Gustaf Flinkman icke gittat visa att omförmälda förändring vidtagits efter in hemtadt samtycke af Gustaf Wilhelm Tynell och hans medparter, hvilkas rätt deraf närmast berörts, samt Flinkman lemnat obestridt, att denna förändring för de af Gustaf Wilhelm Tynell och hans medparter innehafda lokalerna medförde olägenhet, altså ålades Erik Gustaf Flinkman, i hans omförmälda egenskap, att vid vite af tvåhundra mark innan den 1. Juni 1902. låta bortflytta mangek från omordade rum och till Gustaf Wilhelm Tynells och hans medparters förforande upplåta de källare, hvilka upptagits å de den 22. Juli 1899 faststälda ritningarna samt den fördelningslista, som förelagat vid auktionstillfället, hvarhos Erik Gustaf Flinkman skyldighänts att med etthundra femtio mark ersätta 202 Gustaf Wilhelm Tynell och hans medparter deras umgälder i rättegången. Hofrätten, under hvars pröfning Erik Gustaf Flinkman i vadeväg dragit målet, har genom dom den 20 December 1904 faststält Rådstufvurättens utslag, dock sålunda att Eerik Gustaf Flinkman, i egenskap af disponent för aktiebolaget Työväen Asunto - Osakeyhtiö Oma Koti, skyldigkänts att, vid det af Rådstufvurätten utsatta vitet, låta bortflytta mangen från ifrågavarande rum och till sina motparters förfogande upplåta ofvanberörda källare inom två månader derefter. I öfrigt ålades Erik Gustaf Flinkman att med femtio mark ersätta Gustaf Wilhelm Tynell och hans medparter deras kostnader för svarandetalans bevakande i Hofrätten 2a Uti Hofrättens dom har Johan Hytönen, i egenskap af nuvarande dispoment för omförmälda aftiebolag, sökt indring medels ingifven deduktion, hvilken Gustaf Wilhelm Tynell och hans medparter bemött Kejserliga Senaten har tagit målet i
öfvervägande och finner Johan Hytönen icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens förberörda dom, vid hvilken altså skall förblifva, dock sålunda att det åligger Johan Hytönen i hans förenämnda egenskap, att vid det af domstolarna utsatta vitet läta bortflytta man geln från omförmälda rum samt till Gustaf Wilhelm Tynells och hans medparters förfogande upplåta ofvansagda källare före den 1 Juni 1905. I öfrigt ålägges Johan Hytönen att med sextio mark godtgöra Gustaf Wilhelm Tynell och hans medparter för deras kostnader i målet härstädes. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland Af: Kuman. Valentin Gammenls Af: Kuman. Valentin Gammenls J Närulund A.K. O. Malin 207 24 No 295. Pag 145 R2 1904. Ossian Karsten Maaliskuun 29. päivänä 1905. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa, maan erottamista koskevassa jutussa, jossa ovat Talollinen Marasse Kustaanpoika Anttila, Hausjärven pitäjän Oitin kylästä, hakijana, sekä Torpparinleski Akvilina Juhontytär Metsä-Anttila ja Torpparinpojat Kaarle Kustaa ja Walerian Albert Kaarlenpojat Metsä-Anttila, mainitusta Oitin kylästä, ynnä Torppari Willehard Raja oja, vaimonsa Alfina Kaarlentytär Metsä Anttilan edusmiehenä, Mäntsälän pitäjän Sulkavan kylästä saapuville tulleina, mutta Talollinen Juho Erland Matinpoika Juhola hänen ja vaimonsa Maria Augusta Kaarlenlytär Metsä-Anttila vainajan avioliitossa syntyneen alaikäisen pojan Karl Bernhardin holhoojana, Hausjärven pitäjän Hikiän kylästä, tulematta jääneenä, vastaajina: Annettu Oikeus osastossa Maaliskuun 29. päivänä 1905. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niis saanut tietää seuraavaa: läsnä: A. R. W. H. J. Z. B F. M.
leen nojalla Kuusjärven, Janakkalan ja josta myynyt Marussa Anttilan isälle Wangän pitäjäin käräjakunnan Kihlaa Gustaa Mattilalle puolen ylläkerrotusta kunnanoikeudessa vaatinut, että Marras Anttilan perintötalosta No 1. Oiten kylässä, Anttila velvoitettaisiin luovittamaan Maan alla kuitenkin pidättäen itsellua ja lina Metsä Anttilalle ja hänen asukas ja irtäisilleen poloista polova talonpuomittari Löfqvist edellämainitussa lekisteralaa niittyä Kuoppalan rajalta ja misessa ja siinä tehdyn karlan mukaa Kuospanummin sallon sekä yhden häole vuottanut Metsä Anttilan torpalle, itiainalan hinnäniittyä Laikan ojilta, joinäiseksi, kruunulle suorastaan veron mu den nauttimisesta Kaarle Kustaa Jusavaksi tilaksi Kanteesta kuultuna on Marassa esiin tuli maksaa taloon vuoa yksi tynmittari Löfqvistin eroltanen Metsä esi ja yksi hollikyyti ja pitää kunnas tä sille kauppakirjan mukaan Lokaku maan liiuosuudesta, niin olevat Kaarle kumottavaksi. Kihlakunnanoikeus on Lokakuun 25 Oikeuden omistajna, sanotun kauppakirjan veletyksi, että sittenkuin Kaarle Kustus kunnalle suorastaan veroa maksavaktehdyllä kauppakirjalla oli yhdeksänsä tässiä; ja kun Kihlakunnanoikeus Maras 205 osa Anttilalle toimitultamansa hänen viidenkymmenen ruplan kauppahin paneillun ne tilakset, mitkä Paramaan koroon kuuluvat Rukin tilukset, kolme honpojan ja hänen jälkeläistensä vuosittila, muun muassa, väittänyt Tära anoi kauroja ja puoli tynnyriä ohria, tehtilan torpalle enemmän muita kun n. kolmas osa tilanpuoliskoon kuulavasta määivältä klo oli tuleva, minkä vuoksi Kustaa Juhonpoika ja, hänen kuoltuansa nassi Anttila on vanlinut kann että omistina Metsä-Anttila ja hänen asiaKauppaninsa, Kaarle Kustaa Juhonpojan päivänä 1904. julistamallaan päätössällä myyllä hallinnut puheenalaista Metsirätkaissut asian ja katsonut siinä och Anttilan torppaa eli nyt itsmäiseksi, Juhonpoika Lokakuun 29. päivänä 46pi tilaksi erotettaviksi vaadittuja tihemman