Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
yhtiössä jatkaneet Fröjdmanin eläissään toiminimellä Raumo Ölbryggeri sanotussa kaupungissa harjoittamaa, olutpanimoliikettä aina 16 päivään Joulukuuta 1899, jolloin Fröjdmanvainajan lasten osuudet liikkeestä oli myyty Fanny Maria Wilhelmina Fröjdmanil le ja tämän nykyiselle miehelle Oluenpanija Eerik Enok Wibergille; ja koska Toiminimi Broderne Herrmann, Tukholman kaupungista Ruotsin kuningaskunnassa, oli ensinmainitulle toiminimelle 30. päivästä Heinäkuuta 1895. alkaen velaksi myydyistä tavaroista saapa, 1. päivänä Tammikuuta 1902. päätetyn konttokuranttilaskun mukaan, 3013 kruunua 81 äynä Ruotsin rahaa, on Pormestari Andersson vaatinut ttä Piirilääkäri Nordling, ennennmainittujen alaikäisten holhoojana, velvoitettaisiin Anderssonille, jolle Toiminimen Bröderne Herr nann saaminen oli siirretty, maksamaan 3013 kruunua 81 äivriä tai vastaava määräSuomen rahaa korkoineen. Kanteesen on Siirilääkäri Nordling vastannut että, sittenkun Ollittehtaanomistaja Fröjdmanin jälkeen oli 21. päivänä Helmi kuuta 1896. toimitettu perinnönjako, jossa Nordlingin holhoteille oli jaettu kullekin kuudes osa pesään kuuluvasta talosta ja tontisto Net 67 ja 67 1/2 Rauman kaupungissa ynnä tontilla olleesta oluttektaasta kalustoineen, oli Fanny Maria Wilhelmina Fröjdman ensin yksinja sitte, jouduttuansa 15. päivänä Maaliskuuta 1896 naimisiin Oluenpanija Wibergin kanssa yhteydessä tämän kanssa jatkanut Fröjd manvainajan liikettä sekä hyväkseen käyttänyt sen kaikki tulot; että oluen valmista minen puheenalaisessa oluttettaassa oli lakannut Helmikuussa vuonna 1899 Wiborg puolisojen muuttaessa tuon liikkeensä tontille No 77 saman kaupungin uudestaan järjestetyssä osassa rakenmittamaansa vuteen olutpamintoon; että velkomuksen pegusteena olevan konttokurantin saldo 1. päivänä Tammikuuta 1898, tekevä 763 kruunua 20 äyriä, oli sitä seuranneen Elokuun 12. päivänä suoritettu ja että kaikki konttokuranttiin viimeksimainitun vuoden alusta alkaen merkityt erät, joista nyt velottu summa oli syntynyt, olivat tuohon Wiborgpuolisojen uuteen oluttektaasen hankittujen koneiden ja muiden tarpeiden hintoja se kä siis mainittujen puolisojen yksityistä 376
velkaa; minkä vuoksi Siirilääkäri Nordling on pyytänyt kanteen hylkäämistä Asianosaisten puolin ja toisin anottua korvausta oikeudenkäyntikuluistansa on Raastyvanoikeus 8 päivänä Joulukuuta 1902. julistamassaan päätöksessä mainitsemillaan perusteilla hyljännyt kanteen ja velvoittanut Pormestari Anderssonin kahdellasadalla markalla palkitsemaan Siirilääkäri Nordlingin lainkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Pormes tari Andersson oli vetoamalla saattanut pitun, on tuomiossa 12 päivältä Heinäkuuta 1905. katsonut selville tulleen, että Pirilää käri Nordlingin holhottavat Kust Einar Wittiam, Rolf Isidor Magnus ja MagnaLitty Maria Fröjdman isävainajansa Johan Magnus Fröjdmanin vuonna 1895. tapahtuneen kuoleman jälkeen olivat olleet osakkaina Johan Magnus Fröjdmanin eläessään toiminimellä Raumo Ölbryggeri harjoittamassa ja hänen kuoltuansa samalla toiminimellä jatketussa olutpanimoliikkeessä aina 16 päivään Joulukuuta 1899, johon päivan asti velaksi saaduista tavaroista tämä toiminimi oli 1. päivänä Tammikuuta 1902. ollut Toiminimelle Bröderne Herrmann maksava kaksituhatta kuusisataa kaksi kruunua kolmekymmentäkuusi äyriä; ja koska Piirilääkäri Nordlingin mainittujen holhottavien vastuunalaisuutta ensinsanotun toimini men sitoumuksista ei oltu näytetty millään tavalla rajoitetuksi eikä Siirilääkäri Nordling ollut edes väittänyt Toiminimen Broderne Herrmann kysymyksessäolevaa Pormestari Anderssonille siirrettyä saamista vielä osaksikaan maksetun, sentähden sekä säännösten johdosta K. K. 15 luvun 2 SS:ssä ja 9. luvun 8 SSssä on Hovioikeus, kumoten Raastuvanoikeuden edellämainitun päätöksen, mikäli siitä nyt on kysymys, velvoittanut Piirilääkäri Nordlingin holhotta viinsa varoista kuittia vastaan heti maksamaan Pormestari Anderssonille kaksituhatta kuusisataa kaksi kruunua kuuskneljättä äyriä Ruotsin rahaa tai vastaavan määrän Suomen rahaa maksunaikana käyvän kurssin mukaan, viiden prosentin vuotuisine korkoineen lainhakupäivästä 1. päivästä Syyskuuta 1902. kunnes maksu tapahtui, sekä sitä paitsi palkitsemaan Pormestari Anderssonin Raastuvanoikeudessa olleet 377
oikeudenkäyntikulut kolmellasadalla kuudellakymmenellä markalla. Hovioikeuden tuomioon on Piirilääkäri Nordling anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Pormestari Andersson on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei PiirilääkäriNordling ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden yllämainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi; ja velvoitetaan Piirilääkäri Nordling suorittamaan Pormestari Anderssonille, hänellä täällä asiassa olleiden kulunkien korvaukseksi, seitse mänkymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A. Bredl. L. Winkman Alex Kumlin Movad Paldani. Alex Kumlin Movad Paldani. Ettola Lejander. Kans Palmros Den 29. Juni 1906. Kejserliga Senatens för Finland mål emellan Restauratören Carl Johan Petterström, numera bosattinstaden Jonköping i Konungariket Sverige, sökande, samt Direktören Svante Svensson, från Åbo stad, svarande: gifven uti Justitiedepartementet, den 29. Juni 1906. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: så stämning å Direktören Svensson har Restauratören Zitterström vid Rådstufvuson den 1. April 1900. af Petterström tillhotel Continental benämnd hötellbyggnad i Kangö stad befintlig lösegendom, som vid i sådant afseende den 1. 5. i sagde månad anställd inventering och värdering uppskattats till 25,250. mark 41. penni, men att Direktören Svensson icke kunnat förmås att åt Petterström gälda fdv Ridd - Gf - Råk. Ef - W. K /F. O. L. 378 No 652. Pag. 128. R. D. som uti ett på nedsatt reverskilling från Åbo Hofrätt inkommit fordringsrätten i Åbo anfört, att Direktören Svenshandlat sig och öfvertagit särskild uti en 1905.
berörda summa, hvarför och då vetterström dessutom erlagt 35/576 mark 67 penni i kland annat fräkt - tull- och speditions afaifter för hvarjehanda till den af Savuson i omordade hötellbyggnad södering de Heikä Riddare ostaara Korsforsson samallandet inkomma varor samt i efter ström som förestäst sagda rörelse under tiden från den 1 April till den 1. Oktober 1900. emot en af Svensson utfäst årslön af 6000 mark, icke heller utbekommit vetterström sålunda tillhörande 3000 mark Lillersborg yrkat Svenssons förtillklande att till vitterström utbetala sammanlagdt 29,827. mark 8. penni med raula Öfver käromålet hörd, har Direktören Svenson genmält förnämligast att Boandelaren Petterström som genom kontrakt af den 16. September 1894. höst ofvannämnta köfellbyganad af dess egare Handlanden Martin Lignell och därstädes öppnat restauralionsrörelse, sedermera, i afsigt att på en hand förena alla eller åtminstone de förnämsta restaurationsafärene i Hango, öfverenskommit med Lignell och Svensson att för detta ändamål bilda ett aktiebolag under namn af Hangö Restaurant Aktiebolag samt att restaurationsaffärerna emellertid skulle från och med den 1. April 1900. med Zatterström som källarmästare drifvas för Petterströms, Signells och Svenssons gemensamma räkning tills det tillämnade bolaget kommit till stånd och blifvit inregistreradt; att den af Petterström åberopade inventeringen af hans i hötel Continental befintliga inventarier och varulager förty icke egt rum emellan Petterström och Svenson, utan emellan Petterström och det konsor tuim, som bestått af honom, Lignell och Svensson, likasom och Petterströms aflöning tillförsäkrats honom ur konsortiets medel; att Kejserliga Senaten väl seder mera den 4. Maj 1900. fastställ stadgar för Hangö Restaurant Aktiebolag, ehuru bolaget af särskilda orsaker derefter icne trädt i verksamhet eller ens blifvit inregistreradt; samt att rörelsen för konsortiets räkning emellertid fortgått, men lämnat förlust, hvilken, såvidt till den 1. April 1902. kunnat beräknas, uppgått till 379
62,918. mark 15. penni, som bort drabba en hvar af delegarene i konsortiet Petterström, Lignell och Svensson med en tredje del, men att Petterström och Svensson genom ett emellan dem den 1. Oktober 1900. skriftligen belefvadt aftal öfverenskommit att hvardera till hälften deltaga i förlusten samt att därpå tillsammans utsöka af Lignell hvad rå dennes andel sig belöpte; och jämte det Direktoren Svensson för ty förnekat sig hafva köpt Restauratören Petterströms ifrågavarande inventarier eller förbundit sig personligen att betala af Petterström fordrade rakt-tull ned derå omkostnader eller Ztterströms lön, har Svensson anhållit om förkastande af Lfterströms förevarande talan. Efter det Restauratoren Petterström bemött svaromålet samt därvid, bland annat, framhållit att, emedan Direktören Svensson, om icke för egen del, åtminstone såsom stiftare af ofvannämnda Hangå Ristaurant Aktiebolag icke allenast genom befullmäktigadt ombud emottagit Petterströms i käromålet åsyftade egendom samt sig till godo användt och försålt densamma, utan ock utlofvat lön åt Petterström, Svensson vore skyldig att betala det af Petterström fordrade beloppet, hvarifrån Petterström dock till af drag medgifvit 10,012. mark 57. penni, har Rådstufvurätten, hvarest parterne ömsesides gjort anspråk på ersättning för rättegångskostnaderna, medels utslag den 9. Maj 1903. förklarat Restauratören Petterström icke hafva emot Direktören Svenssons bestridande styrkt, att Petter ström åt Svensson för egen del eller såsom stiftare af något aktiebolag försålt nu ifrågavarande lösegendom eller att Svensson däraf användt något och ej heller att Svensson utfäst åt Petterström en årslön af sextusen mark eller eljest vore förpliktad att sådan gälda; i anseende hvartill Restauratören Petterströms i målet utförda talan förkastats, jämte det Zetteiström känts skyldig att med ettusen tvåhundra mark ersätta Direktören Svensson hans umgälder i saken. Kofrätten, under hvars pröfning Restauratören Petterström i vädevägdragit målet, har genom dom den 5. Maj 380
1905. faststält Rådstufverättens utslag samt ålagt Restauratören Zetteeström att ersätta Direktören Svensson hans kostnader i målet uti Hofrätten och i sådant afseende till Svensson utgifva sextio mark. Uti Hofrättens dom har Restauratoren Petterström anhållit om ändring medels ingifven deduktion, den Direktören Svensson i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner det ej vara styrkt, att Direktören Svensson vare sig för egendel eller såsom stiltare af något aktiebolag af Restauratören Zatterström tillhandlat sig ifrågavarande egendom eller att förenämnda restaurationströrelse under uppgifna tid bedrifvits för Direktoren Svens sons enskilda räkning, utan af handlingar na i målet lastmer framgå, att berörda egendom, sedan Restauratören Ztterström öfverenskommit med, bland andra, Direktören Svensson att i Hango stad gemensamt drifva restaurationsrörelse, blifvit af Petterström insatt i sagda aflär och där använd, samt därhos vara utredt, att den lön, hvarpå Restauratören Petterström i förestående måtto gjort anspråk, tillkommit Petterström såsom källarmästare vid ännämnda affär, i anseende hvartill och då enligt vunnen utredning omförmälda restaurationsrörelse emellertid lämnat förlust samt Restauratören Zetterström, enligt därom med Direktören Svensson särskildt träffad öfverenskommelse, förbundit sig att jämväl för sin del ansvara för sagda förlust, Kejserli ga Senaten pröfvar rättvist låta bero vid det slut, hvari domstolarna i saken stan nat, jämte det Restauratören Petterström kännes skyldig att med åttio mark hålla Direktören Svensson skadeslös för hans härstädes i målet hafda umgälder. Det alle som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: R. A. Brede. Alex. Kumlin Wald Kyander J. Wiskman Bond Radmi5. lak. tilius 381 s. 586 säljer.
senatti Oikeusosasto Tuomiot 1906 Do Do
Pesolan 3/16. m 25 m
seets. p. 381 Heinäkuun 4. päivänä 1906. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa merioikeusjutussa, jos sa ovat Kauppahuone F. W. Mielek s. C: Wiipurin kaupungissa hakijana ja Koiviston pitäjän Saarenpään kylässä asuva Lauri Anton Pulli, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa, 4. päivänä Heinäkuuta 1906. Keisarillinen Senaatti on itsellensä sittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa Kauppahuoneelle F. H. Mielck & Co toimitetun haasteen nojalla on Anton Pulli Wiipurin kaupungin Raastuvanoikeudessa kertonut että, sittenkun Pulli 23. päivänä Elokuuta 1904. päivytyssä sertaranttiassa oli ottanut Aino-nimisellä purjelasvallaan kuljettuaksensa kauppa huoneelle Pietarin kaurungista Venäjän keisarikuntaa Viipurin kaupungin satamaan 600. tynnyriä palvölivä 70. pennin rahtipalkasta tynnyriltä velvollisuudella alkamaan lastaamisen Pietarissa 29. päiLäsnä. R A H - GW. F. K. E; F. W. B. 386 No 667. Pag. 51. R. D. 1906
vänä sanottua Elokuuta ja lopettamaan ren viimeistään kuudessa työpäivässä sekä Pulli 27. päivänä samaa kuuta oli laivallaan saapunut Pietariin ja siellä seuraavana päivänä ilmoittanut Kauppahuoneelle S. M. Schibajeff & Co, joka Anton Pullille annetun osoituksen mukaan oli lastin lähettäjä, määrätty, nä päivänä olevansa valmis lastin laivaansa ottamaan, oli Anton Pullisaanut odottaa lastia aina 23. päivään seuraavaa Syyskuuta asti, jolloin Ainon sivulle oli tuotu 475. tynnyriä palööljyä, jotka sittemmin oli lastattu Ainoon Seuraavan Lokakuun 5. päivänä saavuttuansa lastillaan Wiipurin kaupungin satamaan, oli Anton Pulli, koska Kauppahuone F. W. Mielek s Co oli kieltäytynyt korvaamasta Anton Siillille hänen edellämainitun viivytyksen kauttu kärsimänsä vahingon ja asettamasta vakuutta Anton Pullin vaatiman korvauksen maksamisesta, mainitussa kaupungissa ilmoittanut protestin 7. ja 10. päivinä samaa Lokakuuta ja viimeksisanottuna päivänä myöskin keskeyttänyt lastin purkamisen aina 14. päivään samaa kuuta, jolloin kauppahuone oli kirjallisesti sitoutunut suorit. tamaan sen korvaus määrän, minkä Oikeus voisi Pullille tuomita. Sittenkun lastin purkaminen oli vihdoin saatu lopetetuksi 17. päivänä Lokakuuta 1904, oli Anton Pulli Wiipurin kaupungissa, tullut laivansa kanssa vielä viivytetyksi kahdeksan päivää sen kautta että kauppahuone sen vahingon korvaamisen vakuudeksi, minkä Anton Pulli, keskeyttä mällä lastin purkamisen, muka oli kauppahuoneelle tuottanut, oli 19. päivänä samaa Lokakuuta oikeettomasti panettanut Anton Pullin laivan takavarikkeen Kaiken tämän johdosta on Anton Pulli vaatinut, että Kauppahuone F. W. Mielek 8 Co velvoitettaisiin Anton Pullille maksa maan koko sovittu rahtipalkka 420. markkaa, lastin odottamisesta Pietarissa 7. päivästä Syyskuuta 1904. 23. päivään samaa kuuta eli kuudeltatoista päivältä, 30. markan mukaan päivältä, 480. markkaa, niistä kahdeksastu päivästä, joina Aino-laiva edellämainitun takavarikon johdosta oli viivytetty Wiipurissa eli 19. päivästä Lokakuuta 1904. 387
27. päivään samaa kuuta 30. markkaa päivältä 240. markkaa ynnä protestikustannuksista Wiirurissa 12. markkaa. Kanteesta kuulusteltuna, on Kauppahuone F. W. Mieleck & Co selittänyt, että Anton Pullin velvollisuus olisi ollut puhevaltansa säilyttämiseksi ennen makausja ylimakauspäivien kuluttua asianomäisessä järjestyksessä ilmoittaa protesti, mutta koska Anton Pulli oli tätä lainintyönyt, eikä Pulli myöskään ollut näyttänyt, että hän kauppahuoneen toimitut taman takavarikon kautta oli kärsinyt vahinkoa, on kauppahuone vastustanut kannetta. Anton Pullin myönnettyä saamisestaan lyhennettäväksi Kauppahuoneen F. H. Mielek. 8 Co 14. päivänä Syyskuuta 1904. Pullille tukvaa rahtipalkkaa vastaan suorittamat 25. ruplaa, on Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset olivat anoneet korvausta kulungeistaan jutussa sekä asianntuntijoita myös kin oli ollut läsnä asiaa käsiteltäessä ja antaneet siinä lausunnon, 24. päivänä Heinäkuuta 1905. julistamassaan päätöksessä rätkäissut asian; ja koska Kauppahuone F. W. Mielek SS 6o 9. päivänä Kesäkuuta 1873. annetun Merilain 94. ja 95. SS:ssä säädetyn makausajan kuluessa ei ollut edes ilmoittanut tahtovansa kumota kysymyksessä olevaa rahtisopimusta, sitä vähemmin täyttänyt rahtaajalle semmoisissa tapauksissa kuuluvia sitoumuksia ja kauppahuone näin ollen yhä oli pidettävä itinon rahtaajana, sentähden ja kun kauppahuoneen ja Anton Pullin välillä sovittu edellämainittu sexteparttia siis vielä oli voimassa sekä kauppahuone aiheetta oli panettanut Anton Pullin laivan takava rikkoon, on Raastuvanoikeus velvoittanut kauppahuoneen suorittamaan Anton Pullille 475. palvöljytynnyrin rahdin 70. pennin mukaan tynnyriltä 332. markkaa 50. penniä, ylimakauspäivistä Pietarissa J. päivästä Syyskuuta 1904. 23. päiwään samaa kuuta eli kuudettatoista päivältä 30. markkaa päivälle 480. markaa, lainan viivyttämisestä Wiipurissa oikeettoman takavarikon kautta kahdeksan vuorokauden aikana, 30. markkaa päivälle, 240. markkaa sekä protestikustannuksista Wiipurissa 12. markkaa eli siis yhteensä 1064. 388.
markkaa 50. penniä viiden prosentin vuotuisella korolla oikeudenkäynnin alusta 13. päivästä Helmikuuta 1905., siitä kumminkin lyhennettyä rahtia vastaan 14. päivänä Syyskuuta 1904. Pullille maksetut 25. ruplaa, jonka ohessa kauppahuone tuomittiin 375. markalla korvaamaan Anton Pullin oikeudenkäymiskulut jutussa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Anton Pulli että Kauppahuone F. Wikielek SS: 6 olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiossa 17. päivältä Helmikuuta 1906. katsonut, ettei kauppahuone ollut esiintulnut syytä muuttaa Raastuvanoikeuden yllämainittua päätöstä, mutta Anton Sillin muutoksenhakemuksen johdosta on Hovioikeus, koska Kauppahuone F. H. Mielek. 8 Co seateparttiassa 23. päivältä Elokuuta 1904. oli jättänyt Anton Sullin toimeksi Aino-laivallaan Pietarista kauppahuoneen vastaanotettavaksi Kiipurin satamassa kuljettaa 600. tynnyriä paloolyyä ja kauppahuone vielä 14. päivänä Syyskuuta 1904. oli uudistanut tämän rahtisopimuksen maksamalla Anton Pullille etukäteen rahtia vastaan 25. ruplaa eikä kauppahuone ollut voinut näyttää purkaneensa sanottua rahtisopimusta, sekä Anton Pulli näin ollen oli oikeutettu saamaan ralkan täydestä sovitusta rahdista, velvoittanut kauppahuoneen suorittamaan Anton Pullille sovitun rahtipalkan myöskin niistä 125. tynnyristä paloojyä, jotka jäivät Pietarissa Ainoon lastaamatta, kahdeksankymmentäseitsemän markkaa. viisikymmentä penniä viiden prosentin vuotuisella korolla 13. päivästä Helmikuuta 1905., joten kauppahuoneen tuli suorit taa Anton Pullille rahdin 600.öljytynnyristä, 70. pennin mukaan tynnyrille, neljä sataa kaksikymmentä markkaa, ylima kauspäivistä Pietarissa neljäsataa kahdeksankymmentä markkaa, Ainoa viivyttämisestä Wiipurissa oikeuttaman takavarikon kautta kaksisataa neljäkymmentä markkaa sekä protestikustannuksista Wiipurissa kaksitoista markkaa eli siis kaikkiaan tuhat yksisata viisikymmentäkaksi markkaa viiden prosentin vuotuisella korolla 13. päivästä Helmikuuta 1905, siitä kumminkin lyhennettyä 14. päivänä 389.
Syyskuuta 1904. rahtia vastaan maksetut kaksikymmentäviisi ruplaa, kuin myös oikeudenkäymiskulujen korvauksena kolmesataa seitsemänkymmentä viisi markkaa. Hovioikeuden tuomioon on Kauppahuone F. H. Mielck & Co hakenut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Kauppahuone F. W. Mielek & Co ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A. Brodde. L. Winkman Alex. Munkin Edvard Pardani. Alex. Munkin Edvard Pardani. Eelola klander. Oman Karsten. 2 Den 4 Juli 1906. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisions skilling från Åbo Hofrätt inkommet mål angående klander af förmynderskapsredovisning emellan Apotekaren Anton Gabriel Riedell, från Ekenäs stad, sökande, samt Kronolänsmannen Otto Wahlroos, från Moulijärvi socken, svarande: Gifven i Justiliedepartementet den 4 Juli 1906. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: sedan Apolekaren Riedells hustru Hilda Aliae Riedell den 5 Mars 1874 aflidit, efterlämnande en i äktenska pet med Apotekaren Riedell sammanaf lad minderårig dotter Agnes Aliee Riedell samt bouppteckning efter Hildaiae Riededt förrättats den 11. Maj 1874, hvarvid boets tillgångar uppskattats till 21, 413. mark 25 pen mi, däraf upoleket i Hvittis socken till 1,8000 mark, samt skuld och afkortning upptagits till 16,536 mark 87 penni, hvadan behåll ningen utgjorde 4,856 mark 38 penni, så hade Sjde Rät - G W - F. A. K - E. P. W. K. 390 No 667 Pag 20 R. D. 1905
ny artskifte efter Hilda Alice Riedell verkställts den 27 Mars 1875 samt boets behållning där vid skiftats sålunda, att Apotekaren Riedell ätnöjts med 856 mark 38 penni och AgnesAlice Riedell tillagts 4000 mark. Efter det Kronolänsmannen Wahlroos den 16 Oktober 1898 ingått äktenskap med Mynesalia Riedell, samt Apotekaren Riedell, hvilken varit naturlig förmyndare för sin bemälda dotter, till Kronolänsmannen Wahlroos såsom målsman för sin hustru, afgifvit en den 10 Juni 1901 dagtecknad redovisning öfver förvaltningen af dennas arfsmedel, har Krono länsmannen Wahlroos, i sin nyssberörda egenskap, å Apotekaren Riedell till Rådstufvurät tens i Ekenäs stad den 21 Juli 1903 hållna sammanträde utverkad stämning, vid Rådstufvuåtten i afseende å klander af sagda redo visning anfört, att förenämnda apotek jämte tomt och byggnader uti bouppteckningsinstru mentet åsatts ett värde af endast 18,000 mark ehuru Apotekaren Riedell vid år 1892 skedd öfverlåtelse af apoteket för detsamma erhållit ett pris af 7,000 mark; att Apotekaren Riedell uti redovisningen debiterat Agnes A lige Wahlroos för hennes underhåll under åren 1876- 1886 årligen 100 mark samt därutöfver från och med år 1882 för skol och inackorderingsgafgifter olika belopp utan att dessa poster till riktigheten bestyrkts och ehuru Apotekaren Riedell, i anende till sin goda konomiska ställning, icke bort af Agnes Ålice Wahlroos arfsmedel till hennes underhåll och uppfostran använda vidare änhögst räntan å sagda medel; att från redovisningen utelämnats fyra års ränta å ett åt Agnes Alice Wahlroos testamenteradt belopp, stort 1000 mark, samt att i redovisningen upptagits 300 mark såsom erlagda af sistsagda medel åt Agnes Alice Wahlroos, ehuru hon icke fått emottaga berörda belopp; och har Kronolänsmannen Wahlroos förty yrkat Apotekaren Riedells förpliktande att afgifva ny, på behöriga veritikäter grundad redovis ning, som borde upprättas sålunda, att vid beräknandet af Agnes Alie Währoos arfslott apotekspriset upptoges till 76,000 mark; att Agnes Alice Wahlroos ärsunderhåll icke ote ge öfver 50 mark; att skolafgifterna borde styr kas och af dem endast hälften påföras Agnes Aline Wahlroos arflott, att för inackorderingen under skolterminerna beräknades endast tju991 394 87