Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
sedermera å Junnelius öfverlåtna rätt till delaktighet i konkursmassans tillgångar på grund af den borgen Hemmelroos i lifstiden jemte Kommunalradet Junnelius en för begge och begge för en iklädt sig för betalningen af rensionsföreningens jemlikt skuldsedel af den 2. December 1889. hos Handlanden Nordberg egande fordran femtontusen mark jemte ränta, men pensionsföreningens rätt till slik delaktig. het upphört, då förre Sandthushållaren Rimmelroos medlöftesman Kommunalradet Junnelius, på sätt parterne medgifvit, till pensionsföreningen guldet hvad densamma ännu egt att på grund af nämda skuldsedel fordra, och namlä rätt förty icke heller kunnat af pensionsföreningen å Junnelius öfverlåtas alltså pröfvade Hofrätten rättvist godkänna det slut, hvari Häradsrätten genom det motsädjade utslaget i sjelf va saken stannat; hvaremot Hofrätten med ändring af berörda utslag, såvidt angick rättegångskostnaden, ålagt Rimmunalradet Junnelius och Handelsbiträdens i Finland pensionsförening, som saken tappat, att gemensamt med etthundra mark godtgöra förre Sandthushållaren Himmelroos konkursto för dess vid Guvernörsembetet och Häradsrätten i saken hafda umgälder. Uti denna Hofrättens dom har Kommunalrädet Junnelius i underdånighet anhållit om ändring. Hvad sålunda förelupit och handlingarna vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande och finner Kommunalrådet Junnelius icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrätlens ifrågavarande dom, vid hvilken förty skall bero. Det alle, som vederbör, till underdårig efterrättelse länder F Hans Kejserliga Majestäts Höga Tamm, Dess Senat för Finland: A. af Nyberg 2med. 30 mtään. Johan Klemelin Ossian Karsten 671
Syyskuun 10 päivänä 1901. Keisarillisen Majestatin Korkeassa Simons, Hänen Suomen Senaattinsa tuomionostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa sukulunastusriidassa, jossa Talollinen Efraim Matinpoika Leppiniemi ja hänen vaimonsa Maria Kaarlentytär Seppiniemi, Ikaalisten pitäjän Kilrakkalan kylästä, ovat hakijoina, sekä Talolli nen Kaarle Juhonpoika Tapiainen, edesmenneen Kustitilallisen Malakias Aataminpoika Ylikisten alaikäisten lasten Taavetti JalmarinVihtori Edvardin, Kaarle Emilin Ruusa Johannan, Maria Pauli. nan ja Anna Sofian holhoojana ynnä viimemainittujen veli Kustitilallisenpoika Juho Malakias Malakiaanpoika Ylikesti, nämät kaikki myöskin Kilvakkalan kylästä, vastaajina: Annettu Keisarillisessa Suomen Senaatissa ja Sen Oikeusosastossa, Helsingissä, Syyskuun 10 päivänä 1901. Keisarillinen Senaatti on Itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat Läsnä: Aaf T. H. B. - C. F. - A. R. 37 Kp 1069 Råg. 20. K. P. 1908
ja niistä saanut seuraavat tiedet: Lokakuun 19 päivänä 1892 tehdyllä kauppakirjalla on yllämainittu, sittemmin Maaliskuun 4 päivänä 1897 kuollut Malakias Aataminpoika Ylikesti, joka oli omistanut kolme viidennestä Ylikesti nimisestä puolesta Nestin rustitilaa Kihlakkalan kylässä, tästä kiinteimistöstään Efraim ja Maria Seppiniemelle" sovituista ehdeista" ja 2000 markan kauppasummasta luovuttanut erityisiä tiluksia ynnä huoneita, itsekannattavaiseksi tilaksi lohkaistaviksi ja semmoisena omistettaviksi Sittemmin on Kaarle Tapiainen, joka, Juho Malakias Malakiananpojan vielä ollessa holhottavana, eli määrätty hänen ja Malakias Aataminpojan Ylikestin muiden lasten holhoojaksi, sanotussa toimessaan kirjallisesti haastattanut Efraim ja Maria Leppiniemen Ikaalisten pitäjän ja Jämijärven kappelin käräjäkunnan 1898 vuoden syyskäräjiin vastaamaan Kaarle Tapiaista, kun tämä aikoi esiintuotavain perusteiden nojassa vaatia Leppiniemen-puolisoja Tapiaiselle luovutta. maan ylläsanotut tilukset; jonka jälkeen Kaarle Tapiainen ja sillä välin täysi-ikäiseksi tullut Juho Malakias Malakiaanpoika mainittuin käräjäin ensimmäisenä istuntopäivänä, Syyskuun 2 päivänä, Kihlakunnanoikeuteen talletettuansa 2000 markkaa, ovat Oikeudessa lausuneet, että ylläviitattu tiluslohkominen jo oli laillisessa järjestyksessä toimitettu ja siten lohkaistu tila, jonka nimi oli Seppiniemi kuulutettu Seppiniemen-puolisoille ensimmäisen kerran mainitun käräjäkunnan 1897 vuoden syyskäräjissä; mutta koska Malakias Aataminpoika Ylikesti eläissään oli vanhemmiltan. sa Talolliselta Aatami Malakias Timenpoika Ylikesteltä ja tämän vaimolta Maria Heikintyttäreltä perinyt ne kolme viidennestä Ylikestin puolesta rustitilasta, joista Malakias Autaminpoika Ylikesti oli myynyt sanotun Leppiniemen tilan, ja tämäkin siis ole. Malakias Aataminpojan Yli kesten kädessä ollut perimysmaata 673
niin Kaarle Tapiainen ja Juho Malakias Malakiaanpoika ovat vaatineet, että Seppiniemen tila tuomittaisiin sukuun lunastettavaksi ja Seppiniemenpuoliset velvoitettaisiin luovuttamaan se Kaarle Tapiaiselle ja Juho Malakias Malakiaanpojalle. Kanteesta kuulustettuna on Efraim Seppiniemi kieltäytynyt vastaamasta siihen, kosk´ei jutussa annettu haaste koskenut sukulunastusta. Tämän johdosta on Kihlakunnanoikeus päätöksessään 8 päivältä Syyskuuta 1898 lausunut että, koska juttu koski sukulunastusta, mutta Seppinemen puoliset eivät ollut saaneet siitä haastetta, Kihlakunnanoikeus ei viinut velvoittaa heitä vastaamaan asiaan, ja siis jättänyt jutun käyttelyn sillensä sekä, Efraim Seppiniemen myöntymyksen mukaan, antanut sukulunastusrahat Kaarle. Tapiaiselle ja Juho Malakias Malakiaanpojalle takai sin; vaan Hovioikeus, jossa viimemainitut olivat veteamalla hakeneet muutosta sanottuun päätökseen, on tuomiella Huhtikuun 15 päivältä 1899 katsinut, että Efraim ja Maria Seppinemi olivat asianmukaisessa järjestyksessä haastetut vastaamaan Kaarle Tapiaisen aikomaan kanteisen Seppiniemen-puolisojen velvoittamisesta Tapiaiselle, silloin vielä alaikäisen Juho Malakias Malakiaanpojan ja Malakias Aataminpojan Ylikestin muiden alaikäisten lasten holhoojalle, luovuttamaan edellämäinitulla, Lokakuun 19. päivänä 1892 laaditulla kauppakirjalla Leppiniemen - puolisoille luovutetut tilukset, jonka vuoksi Hovioikeus on päättänyt ylläsänetun väitteen lakiin perustumattomaksi ja siis kumonnut Kihlakunnanoikeuden päätöksen sekä määrännyt Kihlakunnanoikeuden ilmoitettaessa ottamaan asian käytettaväksi Kun Kaarle Tapiainen ja Juho Malakias Malakiaanpoika tämän johdosta olivat käräjäkunnan 1899 vuoden syyskäräjissä Syyskuun 31 päivänä ilmoittaneet jutun jatkettavaksi ja toistaneet kanteensa sekä samalla Kihla674
kunnanoikeuteen tallettaneet sukulunastusrahat 2000. markkaa, niin Seppiniemen puolisot, joille sillä välin Leppiniemen tila eli kuulutettu kolmannen kerran 1898 vuoden syyskäräjissä Syyskuun 15. päivänä, ovat huomauttaneet, että Kaarle Tapiaisen ja Juho Malakias Malakiaanpojan velvollisuus olisi ollut 1899 vuoden syyskäräjäin ensimmäisenä oikeudenkäyntipäivänä Oikeuteen tallettaa sukulunastusrahat ja että, kosk'ei niin ollut tapahtunut, Kaarle Tapiainen ja Juho Malakias Malakiaanpoika olivat menettäneet puhevaltansa asiassa; mutta Kihlakunnanoikeus on päätöksellä äskensanettuna Syyskuun 31 päivänä hyljännyt mainitun väitteen, koska Kaarle Tapiainen ja Juho Malakias Malakiaan poika olivat tallettaneet puheenalaiset sukulunastusrahat niiden käräjäin ensimmäisenä istuntopäivänä, joissa tämä riita pantiin vireille. Sittemmin ovat Leppiniemen puoliset muistuttaneet, että he olivat Malakiasatataminpojan Ylikestin antamalla kontrahdilla Maaliskuun 21 päivältä 1885 saaneet vuokralle viideksikymmeneksi vuodeksi samat maat, joista nyt on kysymys, ja silloin tästä vuokraoikeudesta maksaneet 1,900. markkaa, joten Leppiniemen tilan ostohinta siis teki oikeastaan 3,900. markkaa; ja kun Kaarle Tapiainen ja Juho Malakias Malakiaanpoika olerat Oikeuteen tallettaneet ainoastaan 2,00. markkaa eikä siis täyttä kauppasummaa, niin Leppiniemen - puolisot ovat katsonut Kaarle Tapiaisen ja Juho Malakias Malakiaanpojan tämän laiminlyöntensä kautta kadettaneen sukulunastuskanteensa. Tämän väitteen johdosta ovat Kaarle Tapiainen ja Juho Malakias Malakiaanpoika huomauttaneet, ett eivät ylläsanotut 1900. markkaa kuulunut kauppasummaan eikä myöskään osa kysymyksessä olevasta tilasta mainittuihen vuokratiluksiin. Päätöksessä useinmainittuna Syyskuun 30 päivänä 1899 on Kihlakunnanoikeus kumennut viimeksisanetun näitteen, koska Kaarle Tapiainen ja Juho Malakias. Malakiaanpoika olivat tallet675
taneet kauppakirjassa Lokakuun 19 päivältä 1892 määrätyn kauppasumman 2,000. markkaa ja siis täyttäneet lain siinä kohden säätämän ehdon. Itse asiassa ovat Leppiniemen - puolisot vastannut, etteivät Kaarle Tapiainen ja Juho Malakias Malakiaanpoika olleet esiintuoneet laillista syytä sukulunastusvaatimukseensa; minkä tähden Seppiniemen - puoliset ovat anoneet kanteen hylkäämistä, mutta kuitenkin, sen tapauksen varalta että Seppiniemen tila tuomittaisiin sukuun lunastettavaksi ja joutuisi Kaarle Tapiaisen ja Juho Malakias Malakiaanpojan haltuun. huomauttaneet, että Leppiniemen puolisoilla ennennäinitun 21 päivänä Mauliskuuta 1885 tehdyn kontrahdin nojalla, mikä kontrahti ja sen vakuudeksi Ylikestin taloon myönnetty kiinnitys vielä olivat voimassa, oli nautinte-oikeus Leppiniemen tilan maikin. Sittenkun Kaarle Tapiainen ja Juho Malakias Malakiaanpoika olivat takansta vastaan saaneet nostaa sukulunastusrakat, on Kihlakunnanoikeus päätöksessään Lokakuun 2 päivältä 1899 antanut lopullisen lausunnon jutusta ja katsonut toteennäytetyksi, että Malakias Aataminpoika Ylikesti - vainaja eläissään oli vanhempainsa Aatami Malakias Ylikestin ja Maria Heikintyttären jälkeen perinyt puheena olevan Leppiniemi nimisen tilan, jonka Malakias Aataminpoika Ylikesti sittemmin oli kauppakirjalla Lokakuun 19. päivältä 1892 20tt markan hinnasta myynyt Efraim ja Maria Leppinemelle; ja koska, asian näin ollen, Seppiniemen tila siis oli sitä laatua, että se M. K. 5 luvun 1 SS:n mukaan, niin kuin tuo lainkohta on asetuksessa Kesäkuun 27 päivältä 1878, saadaan sukuun lunastaa, ja Kaarle Tapiaisen holhotit ynnä Juho Malakias Malakiaanpoika, Malakias Aataminpojan Ylikestin lapsina, M. R. 6 luvun 1 SS:n nojalla olivat kiinteistön sukuun lunastämiseen lähinnä oikeutetut, sentähden ja kun Kaarle Tapiainen ja Juho Malakias Malakiaanpoika myös olivat laillisessa järjestyksessä saattanut su676
kulunastus vaatimuksensa voimaan, Kihlakunnanoikeus on tuominnut Leppiniemen tilan sukuunlunastettavaksi sekä siis velvoittanut Efraim ja Maria Seppi niemen viimeistään Maaliskuun 14 päivänä 1900 luovuttamaan vieläsanetun tilan Kaarle Taipiaiselle ja Juho Malakias Malakiaanpojalle sitä vastaan, että viimemainitut sitä ennen Seppiniemen-puolisoille suorittavat niin hyvin heidän tilasta maksamansa hinnan kaksituhatta markkaa kuin myös korvauksen heidän tilaan ja tilan tähden tekemistään tarpeellisista kuluista, jonka korvauksen määrästä samoin kuin Leppiniemen puolisoin Maaliskuun 21 päivänä 1885 tehtyyn vuokrakontrahtiin perustuvan Leppiniemen torpan nautinto-oikeuden vastaisesta pysyväisyydestä asialliset, jolleivät he muuten siitä sopisi, erittäin saisivat riidellä Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Efraim ja Maria Leppiniemi että Kaarle Tapiainen ja Juho Malakias Malakiaanpoika olivat veteamalla saattaneet Kihlakunnanoikeuden Lokakuun 2 päivänä 1899 julistaman lorillisen päätöksen ja Sippiniemen- puoliset sitä paitsi edelläkerretut kaksi vaitapäätöstä Syyskuun 30 päivältä 1899 on Kesäkuun 22 päivänä 1900 antamal laan tuomiella katsonut, etteivät Efraim ja Maria Leppiniemi ollut esiintuomet syytä muuttaa kumpaakaan Kihlakunnan oikeuden Syyskuun 31 päivänä 1899 julistamaa väitepäätöstä eikä myöskään saman Oikeuden lopullista päätöstä Lokakuun 2 päivältä 1899. joiden päätösten varaan asia siis, mikäli se oli käynyt heille vastoin, oli jäävä, kuitenkin niin, että Seppiniemen puolisoiden tulisi, äskenkerretussa päätöksessä ja alempana mainituilla ehdoilla, Kaarle Tapiaiselle ja Juho Malakias Malakiaanpojalle luovuttaa Leppiniemen tila viimeistään Maaliskuun 14 päivänä 1901. Mitä sitten koski Kaarle Tapiaisen ja Juho Malakias Malakiaanpojan muutoksenhakemusta, niin Hovioikeus katsoi, ettei se antanut aihettä muulla tavoin muuttaa Kihlakunnanoikeuden 677
lopullista päätöstä, kuin että Leppiniemenpuolisot julistettiin oikeutetuiksi nostamaan lunastusrahasta ainoastaan sen 8san, joka jäi jälelle kun ehkä maksa. maten kauppahinta tahi muu Leppiniemen tilaan kiinnitetty saatava siitä oli vähennetty. Hovioikeuden viimeksisanottuun tuomioon sekä samalla myöskin sen yllämainittuun tuomioon Huhtikuun 15 päivältä 1899, mikäli se koski jutussa hankittua haastetta, ovat Efraim ja Maria Leppiniemi alamaisesti annut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Kaarle Tapiainen ja Juho Malakias Malakiaanpoika ovat säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän asian ja katsoo, etteivät Efraim ja Maria Seppiniemi ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylläsänet tua tuomiota Huhtikuun 15 päivältä 1899 eivätkä myöskään sen tuomiota Kesäkuun 22 päivältä 1900, jonka varvan asia siis jääpi, kuitenkin niin että Eppiniemen - puolisojen tulee luovuttaa Michael Pogvalin. kysymyksessä oleva tila viimeistään 14 päivänä Maaliskuuta 1902; ja velvoitetaan Leppiniemen - puolisot suorittamaan Kaarle Tapiaiselle ja Juho Malakias Malakiaanpojalle korvaukseksi heiltä täällä juttuun menneistä kuluista yhteensä kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudatta. koot. Keisarillisen Majestatin Kockeassa Simossä, Hänen Suomen Senaattinsa: A. af Nyborg Stens. Storemies A. af Nyborg Stens. Storemies Enesti Sorman. A; Humlin. 678
Den 11. September 1901. I Hans Kejserliga Majestäts Höga Nämn, Dess Senats för Finland dom uti ett utan erlagda afgifter, från Åbo Hofrätt inkommet revisionsmål emellan Arbetareenkan Maria Wilin, från Tyrkkölä by i Birkkala socken, för egen del och såsom målsman för sina minderåriga barn Hilja Josefina och Johannes Edvard Wilin, sökande, samt Tappersindustrins i Finland Olycksfallsförsäkningsbolag uti Helsingfors stad, uteblifven svarande, angående utbekommande af försäkringsbelopp: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess lustitie Departement, Helsingfors, den 11. September 1901. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet Sig föredragas och af dem inhemtat följande: Medelst försäkringsbref af den 11. Januari 1898. har Pappersindustrins i Finland Olycksfullssökringsbolag, på grund af Nekia aktiebolags i Birkkala socken anmälan samt under de 2de: Auf N. H. B. E. F. A. K. J. F- /M. P. 579 No 1070. Tag 235 R. D. 1900
i försäkringsbrefvet upptagna allmänna och särskilda bestämmelser, öfvertagit bemälde försäkringstagares skyldig het att, i enlighet med lagen af den 5. December 1895. angående arbetsgifva res ansvarighet för kroppsskada, som drabbade arbetare, lemna ersättning åt arbetare eller deras efterlefvande för sådant olycksfall under arbete vid försäkringstagarens för tillverkning af trämassa med mera anlagda rubrik å Nokia bruk i berörda socken, som medfört bestående förlust eller minskning af de försäkrades arbetsförmåga eller desses död. Sedermera har Maria Wilin, för egen del och å sina ofvanbemälda barns vägnar, utverkat stämning å förenämnda olycksfulloförsäkningsbolag till Råd stufvurätten i Helsingfors och derstådes anfört, att hennes man och barnens fader Arbetaren Viktor Johansson Wilin, som en längre tid haft anställning vid Sokia aktiebolags omordade Fabrik, den 8. November 1898. under arbete vid Fabriken vådli gen omkommit sålunda, att Viktor Wilén, den der jemte andre arbetare sagde dag varit sysselsatt med att uti bolaget tillhöriga Nokia fors anbringa en provisorisk fördämning, efter att hafva från sin arbetsplats begifvit sig till en å annat ställe vid förven arbetande karl, från de derstädes lorsen lagda stockarne slutat i försen samt deri omkommit; och emedan det ölycksfall, till följd hvaraf Viktor Rilin sjutet döden, inträffat omedelbart efter det Wilén slutat sitt arbete och medan han ännu befunnit sig på arbetsplatsen samt icke framkallats genom värdslöshet från Wilens sida, helst den plats, der olycks fallet inträffat, icke varit farligare än den, hvarest Wilin arbetat, har Maria Wilén yrkat, att ofvanbemälda olycksfullssör säkningsbolag blefve ålagdt att i årligt skadeständ utgifva åt Maria Witén, för hennes egen räkning tjugu procent och för hvardera af hennes förenämnda barn tio procent af Viktor Wilins årslön, som 680 prt No 9. Korpeprt No 9. Korpesalmen kylässä prt No 9. Korpe
utgjort sexhundrafemtio mark, eller således tvåhundrasextio mark om året att erläggas qvartalsvis i förskött, äfvensom att, då första qvartalet förfallit till betalning omedelbart efter Viktor Wilens död, å hvarje af de förfallna qvartalen gälda fem procents ränta från antydda betalningsdag tills full liqvid följde. Isaken hördt, har olycksfallsförsäkringsbolaget ansett sig icke vara förpligtadt att utgifva det fördrade skadeståndet, enär Viktor Wilén ej ljutit döden af olycksfall under arbete utan till följd af egen gref vårdslöshet. Medelst utslag af den 28. Oktober 1899. har Rådstufvurätten utlåtit sig, att alldenstund Pappersinduutrins i Finland Olycksfullssörsäkrings bolag genom ifrågavarande, den 11. Januari 1898. meddelade försäkring, hvarunder obestridt äfven Viktor Wilin inbegripits, endast öfvertagit den år betsgifvare enligt lagen af den 5. December 1895. åliggande skyldighet att lemna ersättning för kroppskada, som dräbbade arbetare, fördenskull och emedan jemlikt 1. SS: i sagda lagarbetsgifvares ansvarighet för skadestånd afsäge ersättning blott för så dan kroppskada, som i följd af ölycksfall vid arbete dräbbade vid företaget anstäld arbetare, men den i målet förestälda utredningen vidhandengåfve att det olycksfull, hvarigenom Viktor Wilin omkommit, icke inträffat vid arbetet utan under om ständigheter, som dermed icke egt samband, ty förkastades Maria Kilens berörda talan. Ilofrätten, under hvars pröfning Maria Wilén i vadeväg dragit målet, har medelst dom af den 31. Juli 1900. faststält Rådstufvurättens utslag, jemte det Maria Wilén känts skyldig att till omförmälda olycksfallsförsäkringsbolag i ersättning för dess kostnader i Hofrätten gälda fyratio mark "Uti Hofrättens dom har Maria Wilén i underdånighet sökt ändring. Kejserliga Senaten har tagit målet 681
i öfvervägande och finner Maria Wilén icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens förberörda dom, vid hvilken altså skall förblifva. Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länder. J Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senat för Finland: A. af Nyberg. Henr. Berenius. Johris Hummelin A; Nummi. Michael Pogvalin Den 13. September 1901. Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn Dess Senats för Finland dom uti ett, på nedsatt reversionsskilling, från Åbo Hofrätt inkommit mål emellan Grefve August C:son Armfelt och Åbo Jernmanuk tur Aktiebolag, gemensamt sökande, samt aktiebolaget Åbo Telifonförening, svarande, angående giltigheten af aktieteckning: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justilie Departement, i Helsingfors, den 13. September 1901. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna, i målet Sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande: Sedan aktiebolaget Åbo Pelefonförening medelst en under Oktober månad år 1898 utfärdad inbjudningskrift, under tillkännagifvande att bolagets aktiekapital, som utgjorde 150,000. mark och vore fördeladt å 500. aktier, enhvar lydande å 300. mark, komme att ökas, på det att bolaget blefve i tillfälle att ombygga sitt belefonnit från enkellednings - till dubbelledningssystem samt anbringa derför nödiga jord-eller luftledningar med mera, och att bolaget förty beslutit att utgifva ytterligare 500. aktier å Jde Anses - H. B. - E. F. - A. K - J. N. O. K. 0827/7082 Pag. 259. R. D. 1900. prt No 9. Korpesalmen kylässä prt No 9. Korpeprt No 9. Korpe
300. mark hvarje, uppmanat för saken intresserade personer till teckning af åktier i nämnda bolag, så hafva Grefve Armfelt och Åbo sammanufaklar Aktiebolag jemte särskilda andra efter stämning å bolaget Åbo Telefonförening till Rådstufvu rättens i Åbo stad sammanträde den 28 Oktober 1899., vid Rädstufvurätten anfört, att Grefve Armfelt och hans medparter. dels för att blifva delaktiga uti bolaget Åbo Pelefonförenings utlofvade betydliga vinstutdelningar, dels för att medverka dertill att tillfoninrättningen å sagda ort blefve stäld å tidsenligare fat än derintills, utom andre, anmält sig till öfvertagande af de utaf nästnämnda bolag till teckning utbjudna aktiena, dock under förutsättning att bolaget derförinnan i vederbörlig ordning utverkat sig tillstånd att emittera desamma, att bolaget Åbo Pelefonförening likväl saknat slikt tillstånd och sedermera jemväl erhållit afslag å sin först under derpåföljande September månad hos Kejserliga Senatens Ekonomiedepartement gjorda ansökning om rätt att utgifva ifrågakomna aktier samt att förhållandena under den tid, som förflutit efter utfärdandet af ofvanomordade inbjudningskrift, i så mätto förändrats, att allmänheten, hvilken betviflat att de af bolaget utlofvade beförmerna blefve tillräck ligt snåblt och grundligt genomförda, vid hållet möte den 30. Augusti 1899. uttalat sig för önskrärdheten af ett nytt telefonbolag å orten; och hafva Grefve Armfelt och hans medparter med afseende härå yrkat, att berörda aktioteckning, såvidt aktier uti Åbo Pelefonförening derigenom af dem tecknats, måtte förklaras ogiltig, helst densamma icke, på sätt i 9. SS: af lagenom aktiebolag af den 2. Maj 1895. stadgades, verkställs å den för aktiebolaget Åbo Bloförsörening faststälda bolagsörd ningen samt bolagsordningen för öfrigt hvarken företells Grefve Armfelt och hans medparter vid aktieteckningen eller ens åberopats uti ofvannämnda inbjudningsskrift. Såsom genmäle i saken har aktiebo laget Åbo Pelefonförening uppgifvit, att bolagets verkställande direktor, då han till teckning utbjudit ifrågavaran682
de aktier och för sådant ändamål gjort besök hos tecknarene, icke allenast medhaft och åt hvarje tecknare till genom läsande erbjudit bolagets stadgar, utan ock meddelat, att aktieteckningen vore definity, ehuru stadfästelse å den af aktiekapitalets ökande nodig blifna andringen af bolagsordningen då ännu icke utverkats; hvarhos bolaget för öfrigt förmält, att den af bolagets beslut om äktickapitalets förhöjning påkallade andringen af bolagets städgar blifvit stad fäst af Kejserliga Senaten för Finland medels resolution den 27. Oktober 1899. samt att det i 9. SS: af lagen om aktiebo lag af den 2. Maj 1895. ingående stadgan det derom att aktieteckning borde ske å bolagsafhandlingen icke egde tillämpning å förevarande fall, enär denna lag afsåge endast de aktiebolag, hvilka tillkom mit efter den 30. Juni 1896., men bolaget Åbo Pelofonförenings gällande bolagsordning stadfästs redan den 16. Mars 1894. och hus bolaget förty anhållit om käromålets förkastande. Sedan vittnesförhör i målet egt rum, har Rådstufvurätten, hvarest parterne å omse sidor äfven framställ anspråk på ersättning för sina rättegångsumgälder, medelst den 20. Januari 1900. afkunnadt utslag på anförda skäl förkastat Grefve Armidts och hans medparters i saken utförda talan. Hofrätten, under hvars pröfning, utom andre, Grefve Armfelt och Åbo hemmanu saktor aktiebolag gemensamt i vädevig dragit målet, har den 16. Augusti 1900. med delat dom i saken; och emedan Ejrefve Armfelt och hans medparter medgifvit, att de å ifrågavarande inbjudningsskrift teck nat sig för öfvertagande af nya aktier Saktiebolaget Åbo Pelefonförening, ty och då Grefvi Armfelt och hans medparter icke gittat emot bolaget Åbo Pelefonföre nings bestridande styrka, att sagda teckningar varit pretimenära, samt lagen om aktiebolag, gifven den 2. Maj 1895., ej innehölle föreskrift om att ledning för öfvertagande af nya aktier borde skö å sjelfva bolagsafhandlingen, har Hofrätten, som ansett den omständighet att nyssnämnda bolagsbeslut om aktiekapitalets höjan684