Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
tossa Marraskuun 18 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikähnyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Vuonna 1901. Marraskuun 12. päivänä oli alettu ja Syyskuun 16 päivänä 1904 lepetettu pesänösitus ja perinnönjako Pöytyän pitäjän Auvaisten kylässä asuneen Helmikuun 16 päivänä 1901 kuolleen Maanviljelijännaimon Elisabet Fredrika Helanderin jälkeen, ollen pesänösakkaina hänen miehenä Maanviljelijä Samuel Sereninus Lento sekä hänen edellisestä avioliitestaan Talollisen Tuomas Pihlava-vainajan kanssa syntynyt tyttärensä Maria Fredrika Juva ja samasta avioliitosta syntyneen poikavainajansa poika Juho Tuomas Pihlava ynnä toisen poika vainajan tytär Elsa Emilia Laaksonen. Damituskirjaan oli muun muassa merkitty, että Elisabet Fredrika Helander, joka oli vehetty avioliittoon Samuel Severinus Lennan kanssa Heinäkuun 21 päivänä 1877, oli Maraskuun 14 päivänä 1870 ostanut Taipään kynelin Oripään kylässä sijaitsevan Sennen talon 12400 markasta, minkä jälkeen Tammi Severinius Lento ja Elisabet Fredrika Helander olivat Tammikuun 11 päivänä 1895 myyneet tuon talon jälkimäisen aviottomalle pojalle Oskari Helanderille 4000 markasta ja muun muassa 150 markan vuotuista eläkettä vaitaan, mutta Maaliskuun 9 päivänä 1897. Oskari Helanderin leskeltä Amanda Maria Helanderilta ostaneet talon takaisin 3000 markasta. Toimituksessa olivat Vihtori ja Elsa Emilia Laaksonen vaatinget, että koska Elisabet Fredrika Helander oli ensimäisestä miehestään Tuomas Pihlavasta leskenä ollessaan ostanut Sennon talon ja Tuomas Pihlavan jälkeen Huhtikuun 29 ja 30 päivänä 1872 pidetyssä perinnönjaossa saanut sen osalleen, mainittu talo Elisabet Fredrika Helanderin yksityisenä kiinteistönä tahi ainakin talon kauppakirjassa Tammikuun 11 päivältä 1895 määrätty hinta 4000 markkaa ynnä säädetyn eläkkeen Ulos ottolain mukaan pääomaksi muunnettu arvo oli luovutettava hänen perillisilleen sekä että kummassakin tapauksessa alosta, ennenkuin se luovutettiin Oskari Helandarille, myydyn metsän hinta 4000 markkaa, joka myös oli pidettävä Elisabet 1309
tossa Marraskuun 18 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikin nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Vuonna 1901 Marraskuun 12 päivänä oli alettu ja Syyskuun 16 päivänä 1904 lenetettu pesänösitus ja perinnönjako Pöytijän pitäjän Auvaisten kylässä asuneen Helmikuun 16 päivänä 1901 kuolleen Maanviljelijänvaimon Elisabet Fredrika Helanderin jakeen, ollen pesänösakkaina hänen miehenäikaanviljelijä Samuel Serenius Lento sekä hänen edellisestä avioliitostaan Talollisen Tuomas Pihlava-vainajan kanssa syntynyt tyttärensä Maria Fredrika Juva ja samasta avioliitosta syntyneen poikavainajansa poika Juho Tuomas Pihlava ynnä toisen poika vainajan tytär Elias Emilia Laaksonen Damituskirjaan oli muun muassa merkitty, että Elisabet Fredrika Helander, joka oli vehetty avioliittoon Samuel Servinees Lennan kanssa Heinäkuun 21 päivänä 1877, ole Maraskuun 14 päivänä 1870 ostanut Taipään Wilpelin Oripään kylässä sijaitsevan Sennen talon 14200 markasta, minkä jälkeen Tammi Werninus Lento ja Elisabet Fredrika Helander ovat Tammikuun 11 päivänä 1895 myyneet uon talon jälkimäisen aviottomalle pojalle Oskari Helanderille 4000 markasta ja muun muassa 150 markan vuotuista eläkettä vastaan, mutta Maaliskuun 9 päivänä 1897. Oskari Helanderin leskeltä Amanda Maria Helanderilta ostaneet talon takaisin 3000 markasta. Toimituksessa olivat Vihtori ja Elsa Emilia Laaksonen vaatinget, että koska Elisabet Fredrika Helander oli ensimäisestä miehestään Tuomas Pihlavasta leskenä ollessaan ostanut Lennon talon ja Tuomas Pihlavan jälkeen Huhtikuun 29 ja 30 päivänä 1872 pidetyssä perinnönjaossa saanut sen osalleen, mainittu talo Elisabet Fredrika Helanderin yksityisenä kiinteistönä tahi ainakin talon kauppakirjassa Tammikuun 11 päivältä 1895 määrätty hinta 4000 markkaa ynnä säädetyn eläkkeen Ulos ottolain mukaan pääomaksi muunnettu arvo oli luovutettava hänen perillisilleen sekä että kummassakin tapauksessa alosta, ennenkuin se luovutettiin Oskari Hlanderille, myydyn metsän hinta 4000 markkaa, joka myös oli pidettävä Elisabet 1309
tossa Marraskuun 18 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäsnyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: "Vuonna 1901 Marraskuun 12 päivänä oli alettu ja Syyskuun 16 päivänä 1904 lonetettu pesänösitus ja perinnönjako Pöytyän pitäjän Auvaisten kylässä asuneen Helmikuun 16 päivänä 1901 kuolleen Maanviljelle jännaimon Elisabet Fredrika Helanderin jälkeen, ollen pesänösakkaina hänen miehenät kaanviljelijä Samuel Severinus Lento seli hänen edellisestä avioliitastaan Talollisen Tuomas Sihlava-vainajan kanssa syntynyt tyttärensä Maria Fredrika Juva ja samasta avioliitosta syntyneen poikavainajansa poika Juho Tuomas Pihlava ynnä toisen poikavainajan tytär Elsa Emilia Laaksonen Damituskirjaan oli muun muassa merkitty, että Elisabet Fredrika Helander, joka oli inhetty avioliittoon Samuel Severinus Linnan kanssa Heinäkuun 21 päivänä 1877, oli Taraskuun 14 päivänä 1870 ostanut Oripään raupelin Oripään kylässä sijaitrevan Pennan talon 12400 markasta, minkä jälkeen Tämän Jererinus Lento ja Elisabet Fredrika Helander olivat Tammikuun 11 päivänä 1895 myyneet tuon talon jälkimäisen aviottomalle pojalle Oskari Helanderille 4000 markasta ja muun muassa 150 markan vuotuista eläkettä vastaan, mutta Maaliskuun 9 päivänä 1897. Ospari, Helanderin leskeltä Amanda Maria Helanderilta ostaneet talon takaisin 3000 markasta. Toimituksessa olivat Vihtori ja Elsa Emilia Laaksonen vaatinget, että koska Elisabet Fredrika Helander oli ensimäisestä miehestään Tuomas Pihlavasta leskenä ollessaan ostanut Lennon talon ja Tuomas Pihlavan jälkeen Huhtikuun 29 ja 30 päivänä 1872 pidetyssä perinnönjaossa saanut sen osalleen, mainittu talo Elisabet Fredrika Helanderin yksityisenä kiinteistönä tahi ainakin talon kauppakirjassa Tammikuun 11 päivältä 1895 määrätty hinta 4000 markkaa ynnä säädetyn eläkkeen Ulos ottolain mukaan pääomaksi muunnettu arvo oli luovutettava hänen perillisilleen sekä että kummassakin tapauksessa alosta, ennenkuin se luovutettiin Oskari Helandarille, myydyn metsän hinta 4000 markkaa, joka myös oli pidettävä Elisabet 1309
Fredrika Helanderin yksityisenä omaisuutena, erotettaisiin perillisille. Näihin vaatimuksiin olivat myöskin Juho ja Maria Fredrika Juva sekä Juho Tuomas Pihlava yhtyneet, mutta Samuel Severinus Lento oli niitä vastustanut lakiin perustumattomina; minkä jälkeen toimitusmiehet olivat lausuneet että Sonnon talosta Tammikuun 11 päivänä 1895 saatu kauppahinta 4000 markkaa ynnä kerta maksettu eläke 150 markkaa ja myynnin edellisenä talvena talosta hakattujen metsäntuolteiden hinta 1400 markkaa eli kaikkiaan 18150 markkaa oli ullaista omaisuutta, johon Samuel Servinen dennolla ei ollut naimaosaa, sekä julisneet Pennon talon, jota velkana oli seuraa va sanottu vastike, niin, että Lento och saapa siitä 2/3 ja perillisistä kukin 1/9, okä irtaimen säästön, sittenkuin siitä ensin oli vähennetty, paitsi muuta, tomitusmiehille tulevaa palkkaa 4000 markkaa sekä Samuel Serenius Linnolle tuhan etuosa, niin että Lento oli siitä saapa 2/3 ja perilliset 1/3, josta kuitenkin perillistiin tulevan vainajan yksitysomaisuuden ostätoimitusmiehille jakopalkkioksi otettiin 1000 markkaa ja loput jaettiin perillisten kesken. syytymättöminä kerrottuun jakotoimitukseen ovat asianosaiset toisilleen toimituttamainsa haasteiden nojalla lausuneet: Samuel Sivainus Sönta: 1) että Sennon talosta myytyjen puiden hintaa 1600 markkaa voitu pitää Elisabet Fredrika Helanderin yksityisenä omaisuutena, koska puut kaikki olivat olleet lahon vialla ja siis sellaista talon tulee, mikä N. K.n 10 luvun 2 SS:n mukaan oli pidettävä irtaimena omaisuutena, jota paitsi 1/3 talosta oli Samuel Terainus Lennen mennessä naimisiin ollut kruununluontoa ja vastaavioliiton aikana ostettu perinnöksi eikä puiden koko hinta ollut tullut säästöksi vaan siitä olisi ollut vähennettävä rinakin 1676 markkaa 65 penniä hakkauskulettamis - ynnä muita kustannuksia, 2) että Samuel Severinus Linnolle ei oltu annettu korvausta kuolin pesän koulosta minkätähden hän siinä suhteessa on aatinut päältä 1000 markkaa vuodessa Elisabet Fredrika Helanderin kuolinpäivästä jakotoimituksen loppuun; 3) että Lento 1370
eli eräälle J. G. Wintergille kuolinpesän puolesta maksanut Joulukuun 22 päivänä 1902 176 markkaa 60 penniä, edellisen Helmikuun 1 päivänä 485 markkaa 80 penniä sekä sitä paitsi erään kerran. 260 markkaa, joista maksuista Lento ei ollut saanut hyvitystä; 4) että jakomiehet, laskiessaan, Pennan maksettavat pesälle, olivat jakokirjaan merkinneet, että Lento, vaikka hän Helmikuun 2 ja 14 päivänä 1901 oli yksityistiliinsä merkinnyt maksaneensa 700, 1830 ja 400 markkaa oli viimeksimainittuna päivänä toistamisen kirjoittanut itselleen hyväksi noiden kolmen erän yhteenlasketun summan 5950 markkaa, sekä tämän nojalla panneet Simon med settavaksi takaisin pesälle mainitun määrän; mutta kun oli huomioon otettava, että kassakirjan vastattavan puolelle oli merkitty  Pennon suorittaneen 5930 markkaa ja yhdeljätelin vastattavan puolelle Simon nostamen samoja halkorahoja " koko summan No 7/72 nelkaa, koituisi Lennolle vahinkoa, jollei mää3950 markkaa pysytettäisi vastaavan puolellu eikä se missään tapauksessa voinut tulle 6050 markkaa olemmaksi, 5) että finnen maksettaviin oli pantu (1450) markkaa 31 penniä sillä perusteella, että hän desi Kauppias Alfred Jacobssonilta nostanut pejän rahoja 55,000 markkaa ja niistä telittänyt ainoastaan 43548 markkaa 60 penniä, mutta kun pesä olikin saapa Kauppias Jacobssonilta vain 48899 markkaa 47 penniä ja tästä summasta oli merkitty yksiyisteliin 35902 markkaa 51 penniä sekä Juntolan sahaustiin 12934 markkaa 96 penniä, niin erä 1141 markkaa 34 penniä oli poistettava, 6) että jakomiehet olivat Lennon maksettavaksi laskeneet Simon kesäämiä rahoja 5000 markkaa "penniä pesään kuuluneiden Juntolan ja Järsän talojen irtaimiston huulekan poista, mutta että Tonto ei ollut kennut enempää kuin Juntalan huutekaupasta 864 markkaa ja Järrän huutokaupasta 0/47 markkaa 45 penniä eli yhteensä 1916 markkaa 45 penniä, minkätähden Sonnen maksettava erä oli sen mukaiseksi alennettava, 7) että Lento ole Tammikuun 19 päivänä 1901 ostanut Talolliselta Oskari Pietilältä metsää, jonka hinnasta oli maketuksi merkitty 385 markkaa, mutta loppu, hinta 132 markkaa oli jäänyt liloihin mer371
kitsemättä; ja 8) että jakomiehet olivat kaikille sekä tulo - että menverille laskeneet kuuden prosentin koron, vaikka jako tilaisuudessa oli päätetty, että kuusi nosenttiä olisi laskettava ainoastaan niille erille, joille korkoa oli määrätty suoritettavaksi, mutta prosenttilukua ei mainittu. Juho Tuomas Pihlava sekä Vihtori ja Eka Emilia Laaksonen: että Sennen tuli julistettaisiin Elisabet Fredrika Helanderin yksityiseksi omaisuudeksi, johon Samuel Severinus Lemellä ei olisi naimaosaa; ynnä Juho ja Maria Fredrika Juvai yhtyen viimeksisanottuun vaatimukseen, 19 sti jakokustannukset olivat otettavat päältäpäin pesän yhteisistä varoista; 2.) että seuraavat menevät kiellettiin ja olivat likeistä poistettavat, nimittäin: Kirjanpitäjä Oskari Nordmanin riihen aikana tekemässä uudessa kassakirjassa erät, sivulla 94 metsän hinta Salmisen kuod180 markkaa, sivulla 78 halkotilin mak249 markkaa 80 penniä ja Juntilan perikaus222 markkaa 95 penniä, sivulla 16 Jordolan palkkaus 154 markkaa 10 penniä Matintalon metsänhinta 100 markkaa ja tuvaisten sahan menoja 203 markkaa 78 penmä, sinulla 108. Auvaisten sekamaksuja 12 markkaa 25 penniä ja veroja y.m. 345 markkaa 51 penniä, sinulla 122 sitalaista menoa 264 markkaa 31 penniä ja sinulla 132 samoin sekälaista minoa 178 markkaa 8 penniä; ja 3) että toimitusmiesten perityistä kiinteistöistä määräämä vastikeoli otettava pesän irtaimista varoista eikä, kuten oli tehty, julistettava velkana seuraamaan jotakuta taloa ja että vastanäin saadusta irtaimien varojen jään nöksestä oli Samuel Severinus Pennolle laskettava etuosa. Sittenkuin Juho Tuomas Pihlara sekä Paaksosen aviopuodet olivat yhtyneet Juvan aviopuolten kanteen 2 ja 3 kohtaan sekä Samuel Severinus Lenti ja hänen vastapuolensa, kuultuina toistensa vaatombista, niitä vastustaneet, Lento huomauttaen ttä Pennen talo, avioliiton aikana ostetma oli pidettävä yhteisenä omaisuutena, tä muistutus jakomiesten palkan osittamiesta oli kohtuuten ja että Tennolle oli 1872
tuleva etuosa jakamattomasta pesästä, siis myöskin mikäli siihen kuului yksityistä omaisuutta ja perimysmaan vastiketta on Kihlakunnanoikeus, jossa Samuel Senrinus Lento myös on pyytänyt korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, Helmikuun 8 päivänä 1909. julistetulla päätöksellä, koska eli käynyt selville, että moitteenalainen perinnönjako oli useissa kohden vaillenäinen ja virheellinen, määrännyt, että viisi jako oli toimitettava ja että sen pirusteeksi oli asianosaisten sopimuksen mukaan pantava Kirjanpitäjä Nordmanen oikeudenkäynnin aikana tekemä kirjan pito huomioen ottamalla: että dennon talosta Tammikuun 11 päivänä 1895 tehdyssä kaupassa sovittu hinta neljätuhatta markkaa ja pidätetystä eläkkeestä Joulukuun 1 päivänä 1896 maluta vat sata viisikymmentä markkaa eli joteensä neljätuhatta sata viisikymmentä markkaa oli esitetyistä syistä pidettävä Elisabet Fredrika Helanderin yksityisenä omaisuutena, jota vastoin vaatimus, eli itse Pennen talo julistettäisiin Olisalle Fredrika Helanderin yksityiseksi omaisuudeksi, laillista perustusta kaipaavana hyljät un; että vaatimus edellämainitussa metsän myynnissä saadun hinnan julistamisesta Elisabet Fredrika Helanderin yksityiseksi omaisuudeksi niinikään esitetyllä peruseellä hyljättiin että Samuel Sereninus Sinto kohtuuden mukaan oli saapa palkkioksi kuolinpesän hoidosta tuhat markkaa vuodessa, ei kuitenkaan pitemönnältä ajalta kuin yhdeltä uodelta että Samuel Severinus Pennon muistu tukset maksuistaan J. G. Finbergille sekä dinnon maksettaviksi lasketuista viiden tuhannen yhdeksänsadan viidenkymmenen markan, yhdenluistatuhannen neljänsadan viidenkymmenen yhden markan kolmenkymmenen neljän pennin ja viidentuhannen kuudensadan mar kan kahdeksankymmenen pennin määristä perättöminä ja oikeettemina kylattuin ettei Samuel Severinus Lennen muistutusta Oskari Pietilälle tulevasta saatavasta ostu todistamattomana hyväksyä; 773
että Samuel Severinus Lennen muistutus korkojen lukemisesta jätettiin varteen ottamalta, koska asianosaiset olivat jakotoimituksessa Joulukuun 5 päivänä 1903 tehneetuita sopimuksen; että jakokustannukset olivat otettavat päältä pesän yhteisistä varoista, koska siitä tehty muistutus oli lainmukainen; sekä että Juvan aviopuollen kanteen 2 kohdassa luetellut meneevät olivat tiloistä pertettavat, koskei Samuel Sererinus Lente Matnäyttänyt niiden todenperäisyyttöUudessa jaossa, jonka toimittamisesta ynnä muiden asianosaisten siihen hyvässä ajain kutsuttamisesta Samuel Severinus lemnon oli pidettävä huoli neljän kuukauden kuluessa Kihlakunnanoikeuden päitöksen päivästä hänelle sitä varten määrätyn viidensadan markan sakon uhallaoli siis huomioon otettava, mitä edellä seit määrätty, ja muuten meneteltävä siten että ensin erotettiin kunkin pesänösakuoyksityinen omaisuus ja vastikkeet; ja hän sillä tavoin oli saatu selville yhteinen omaisuus sekä kiinteässä, johon myös täslui myydyistä yhteisistä kiinteistöistä saa tujen hintajen säästö, että irtaimessa, oli tuosta irtaimesta omaisuudesta erotettava Samuel Severinus Pennin etuosa, minkä jälkeen kaikki jälellä oleva omaisuus, sittenkuin pitä oli päältä vähennetty jakokustannukset ja Pennolle myönnetty hoitopalkka, oli jaettava pesänosakasten kesken lain mukaan. Asian laatuun nähden sai Samuel Serminus Lento itse kärsiä oikeudenkäyntikustannuksensa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asian osaiset olivat vetoamalla saattaneet ja tun, on Joulukuun 31 päivänä 1912 antamallaan tuomiolla sen ratkaissut; ja koska Samuel Severinees Lento kohtuuden mukaan oli saapa palkan pesän hoitamisesta myöskin tilitysmuosilta 1902 - 1903 a 1905 1904, oli Tennolle Kihlakunnan oikeuden määräämässä uudessa perinnönjaossa palkkiena pesän hoidosta luettava hyväksi viisisataa markkaa kumpaiseltakin äskenmainitulta vuodelta eli siis Kihlakunnanoikeuden myöntämi en tuhannen markan kanssa yhteensä kaksituhatta markkaa, koska Elisabet Fredrika Helander oli kauppakirjalla 1374
Marraskuun 14 päivänä 1870 ja siis ennen avioliittoaan Samuel Severinus Pennon kanssa ostanut Sonnon talon eikä se seitseettä Lennon aviopuolet olivat aviolisten ei kana ensin myyneet Oskari Helanderille sanotun talon ja sitten hänellä, oikeastaan hänen leskeltään Amanda Maria Relan derilta, ostaneet sen takaisin, voinut asian tilaan vaikuttaa, oli dennon talo pidettävä Elisabet Fredrika Helanderin yksityveriomaisuutena ja siis hänen perillisilleen aettava muulta osalta paitsi 1/6 manttaalia vastaavalta kolmannekselta, jonensinsanotun kaupan aikana oli kruununluontoinen ja oli vasta Maaliskuun 7 päivänä 1893 ostettu perinnöksi; ja koska 2/3 Lennon talosta näin muodoin oli katsottava olleen Elisabet Fredrika Helanderin yksityistä omaisuutta, myöskin yhtä suuri osa puheenaolevasta neljäntoistatuhannen markan suuruisesta marsänhinnasta eli yhdeksäntuhatta kolme sataa kolmekymmentäkolme markkaa kolmekymmentäkolme penniä, tuota nelsän hintaa kun ei voitu pitää sellaan lon vuotuisena tuotteena, jommoissa nuhuttiin A. R:n 10 luvun 2 SSssä, sellaisena kuin tämä lainkohta oli Keisarillisessa asetuksessa Kesäkuun 27 päivältä 1878, samoin oli Elisabet Fredrika Helanderin perikunnalle tuleva Näin muuteltuna jäi Kihlakunnanoikeuden päätös muuten voimaan, kuitenkin siten että se neljän kuukauden aika, minkä kuluessa Kihlakunnanoikeuden määräämä uusi jako oli pidettävä oli luettava Hovioikeuden tuomion päivästä. Hovioikeuden tuomioon ovat, Samuel Tuvenus Pennon tällä rälin kuoltua, Ananda Keräjänkorva ja hänen asiakumppaninsa, joista Karl Robert Sulonen on Sennon veli ja muut Lennon sisarustenlapsia tai heidän edusmiehiään, anonut muutosta perustelmalla, johon Juho Tuomas Ehlava sekä Vihtori Paaksonen, kumpikin erikseen, ovat vastannet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei ole esitetty syylä muulla tarvin muuttaa lenioikeuden tuomiota kuin että, koska kaksi kolmasosaa Limnen talosta, kun talo Tammikuun 11 päivänä 1895 myyteen 1875
Oskari Helanderille, oli Haroikeuden mainitsemalla perusteella Elisabet Fredrika Helanderin yksityistä omaisuutta ja " on katsottava myydyksi Lennon aviopud ten yhteiseksi hyödyksi, tuon osuuden sillä nen arvo, jonka suuruudesta asianosaiset olleivät siitä sovi, erikseen riidelkod, on lainiskaaren 11 luvun 7 SSn mukaan kovattava Samuel Severinus Pennin pesäinen desta kahdeksi osaksi ja Olisabet Fredrika Klanderin perillisten pesäosuudesta holmanneksi osaksi, ollen tuo arvo pidettävä Elisabet Fredrika Helanderin yksityisenä maisuutena, mutta Pelmon talo, Tämä terainus Lennon ja Olesabet Fredrika Relanderin avioliiton aikana viimeksi ja sään hankittuna, aviopuitten yhteisen omaisuutena; että näin ollen ja kun Suron talon metsän myynti on tapahtundennen edellämainittua Tammikuun 11 räivänä 1895 tehtyä talonkauppaa eikäs tua hintaa neljäätoistatuhatta markkaa voida pitää Saimiskaaren 10 luvun 28 SS tarkoitettuna talon vuotuisena tuolleni kaksi kolmasosaa siitä eli yhdeksantuhatta kolmesataa kolmekymmentäkolme markkaa kolmekymmentäkolme penniä myöskin on, niinkuin Hovioikeus on lausunut. pidettävä Elisabet Fredrika Helanderin yksityisenä omaisuutena; sekä että, koska uudessa kassakirjassa sinulla 104 ei ole nääHatintalon metsän hinta 100 markkaa" vaan samanniminen 700 markan erä, jonka Samuel Tuorinus hinta on totouttanut, nätimus ensiksimainitun erän poistamisesta hyljätään. Näin muulettuna jää Hovioikeuden tuomio muuten pysyväksi, kuienkin siten että Amanda Peräjänkorjan ja hänen asiakumppaniensa tulee viidensadan markan sakon uhalla toimituttaa määrätty uusi jako ennen Kesä kuun 1 päivää 1916. Tätä kaikki asianmaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti. Alfred Kiuksiala. A. J. Huuruniema A. N. Lillförlala B. Amberg Samuli Koski. Alfred Sara1376
Marraskuun 18. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, talonosan luovuttamista koskevassa nostajutussa, jossa Helsingin kaupungissa asuva entinen urkuri Lauri Wilhelm Härhönen on hakijana sekä Ristijärven kappelista kotoisen oleva Talollinen Kalle Kärkönen ynnä tämän pojat Johannes, Matti ja Kalle Frans Kärkönen vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 18. päiväna Marraskuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esityttänyt jutun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Hyrynsalmen, Tuomussalmen ja Puolangan pitäjien sekä Ristijärven kappelin käräjäkunnan Kihlakunranoikeudessa on Lauri Wilhelm tarkonen lausunut, että Kihlakunanoikeus oli myöntänyt hänen veljelleen Kalle Härköselle ja täman yllämainituille pojille Syyskuun 13. päivänä 1904. ensimäisen Sämä: F. S. A. f. - B. et. - A. B. -S. Þ Th. ./. F. O. L. Saa No 2187. Pag. 34. R. 2. 1914.
lainhuudon sekä lainhuudatuksen sittemmin päätyttyä myös kiinnekirjan kahteen kolmasosaan Rekolan perintötaloa No 61. Ristijärven kappelissa, mistä talonosuudesta Kalle Härkonen oli perinyt osan isänsä, Helmikuun 23. päivänä 1893. kuolleen Juho Härkösen jälkeen sekä ostanut, joko yksin tai mainittujen poihainsa kanssa, muita osia veljiltään Joonas, Reinhold ja Daniel Kristian Härköseltä; mutta koska Lauri Wilhelm Härkönen ei ollut heille luovuttanut isänsä Juho Härkösen jälkeen perimaansa osaa sanotusta talosta, on hän vaatinut, että Kalle Härkösen ja hänen myötäpuoltensa saamat lainhuudot ja hinnekirja, mikäli ne koskivat Lauri Wilhelm Kärkösen talonosuutta, julistettaisiin mitättömiiksi ja Kalle Kärkönen myötäpuolineen velvoitettaisiin luovuttamaan Lauri Wilhelm Härköselle hänen sanottu talonosuutensa. Sittenkuin Kalle Härkönen ja hänen myötäpuolensa, kanteesta kuultuina, olivat sitä vastustaneet, koska Lauri Wilhelm Härkös nen Toukokuun 24. päivänä 1854. antamallaan kuitilla oli luopunut vastaisesta perinnöstään ijänsä jälkeen, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolen olivat anoneet oikeudenkäyntikulujensa harvaamista, Lokakuun 25. päivänä 1912. julistamassaan päätöksessä katsonut näytetyksi, että Lauri Wilhelm Härkönen oli luopunut oikeudestaan kysymyksessa olevaan isävainajansa jälteen hänelle perinnöksi langenneeseen tilanosaan, sekä sentähden hyljännyt kanteen aiheettomana, velvoittain samalla Lauri Wilhelm Härkösen förvaamaan vastapuollensa oikeudenkäyntikulut sadalla viililläkymmenellä markalla. Hovioikeus, jonka tutkitta1578
vaksi Lauri Wilhelm Kärkönen oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiolla Joulukuun 18. päivältä 1913. jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan ja velvoittanut Lauri Wilhelm Härkösen viidelläkymmenellä markalla palkitsemaan vastapuoltensa jutusta Hovioikeudessa olleet kulut. Hovioikeuden tuomioon on Lauri Wilhelm Härkönen anonut muutosta perustelmalla, johon Kalle Härkönen ja hänen asiakumppaninsä ovat vastanneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja hat100, ettei Lauri Wilhelm Härhönen ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Lauri Wilhelm Härkönen suorittamaan Kalle Härköselle ja hänen myötäpuolilleen seitse mänkymmentä markkaa heille täällä jutusta oikeutuneiden hulujen korvaukseksi. Tätä kaikki asian omaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: tina Isaarikoski B. Anneberg Samuli Koski. Alfred Luksiala 1379 A. V. Olliusuuara