Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
tämään tietä vuokra-alueeltaan Kajaaninjoen rantaan; sekä että toiminimi Nieminen & Kärnä, joka vuokralla hallitsi Antti ja Sofia Partasen vuokra-alueeseen rajautuvaa maata, oli lupaa hankkimatta rakentanut raitiotien pitkin yleistä tietä, joka kulki Antti ja Sofia Partasen vuokraalueen ohitse, sekä sen ohessa siirtänyt ja luittänytyt äskensanottua tietä rakentamalla siihen puolitoista metriä korkan lankkusillan ainoastaan kahden metrin päähän Antti ja Sofia Partasen rakennuksesta; ja koska Antti ja Sofia Partanen tuon sillan lakia eivät voineet rakentaa raitiotietä nahkalettaaltaan jokirantaan tahi laittaa ova yleiseltä tiettä rakennukseensa ja sitta muutenkin oli heille huitaksi, ovat he vaatineet, että toiminimi velvoitettaisiin purkamaan puheenaoleva silta, huomauttaen Antti ja Sofia Partanen, että Rahatoimikämarin ja toiminimen välillä tehdyssä vuokrakontrahdissa oli määrätty että Antti Partasen ja Jaakko Maalan oikeus käyttää ylläkerrottua, jokiran taan johtavaa tietä oli pysytettävä voimassaan kuin myöskin että edellämainittu yleinen tie oli pidettävi yleisön käytettävänä kymmenen netriä laveänä ja että toiminimi saisi tien poikki rakentaa raitiotietä ainoastaan hevostun pinnassa, minki ohessa Antti ja Sofia Partanen ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan Kanteesta kuultuna on toiminimi Niminen & Kärnä sitä vastustanut, minkä jälkeen ja sittenkuin Kajaanin kaupungin Rahatoimikamaria eli asiassa kuulustettu, Raastuvan oikeus on Marraskuun 20. päivänä 1911. julistamallaan päätöksellä ratkaissut asian; ja koskeivät Antti ja Sofia Partanen olleet väittäneetkään tä edellämainittu raitiotie ja sille lankuista rakennettu ylikäytävä oli sivat tehdyt heidän vuokraamalleen alueelle, ja nuo laitteet, sen mukaan min oli todistettu, olivat toiminimelle Nieminen & Kärnä tarpeelliset eivät656
kä tuottaneet Antti ja Sofia Partaselle sanottavaa haittaa, sentähden ja kun Antti ja Sofia Partanen muuten kaan eivät ollut näyttäneet, että laitteiden rakanlaminen olisi loukannut heidän oikeuttaan, on Raastuvanoikeus hyljännyt Antti ja Sofia Partasen kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Antti ja Sofia Partanen vetoamalla oli vat saattaneet jutun, on tuomiolla Heinäkuun 26. päivältä 1912 jättänyt asianedelläkerrotulta kohden Raastuvanoikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon ovat Antti ja Sofia Partanen anoneet muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Antti ja Sofia Partanen ole esittäneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senanttisuis Saarikoski. Alfred Luuksiala. R. Amberg Samuli Koski. A. W. Ollleman Haf Hellen Toukokuun 14 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa korvausta koskevassa jutussa, jos sa ovat Maanviljelijät Elias Nikolainpoika Korkiainen, Anton talaninpoika Brokan ja Ivan Ignatjettiinpoika Grupteckenok Pietarin, kuvernementin Pietarhovin kihlakunnan Joroninen pitäjästä "Kenajän Keisarikuntaa hakijoina sekä Kauppania roksenleski Olga Wahl ja Kauppias Harry Wahl Wiipurin kaupungista, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 14. päivänä Toulokuuta 1915 Keisarillinen Senaatti on itullensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, raet si muuta, josta enää ei ole kysymystä, saanut tietää Wiipurin kaupungin Raastuvanoi keudessa ovat Elias Merkiainen, Anten Brokan ja Ivan Stauptehenok Kauppaneuvoksenleskelle Wahlille ja Kauppias Wahlille toimitullamansa kirjalliLäsnä: R.S. C. B. l. 1/11 3. 1. R. 92. B F. A. 657 No 855. Tag. 98. R. D. 1913
sen haasteen nojalla lausuneet, että sanotussa kaupungissa oleva toiminimiPaul Wahl & Co, haluten Elias Korkiaisen ja hänen mainittujen myötäpuoltensa välityksellä ostaa Kenraaliluut nantinvaimolta Olga Bertelsiltä tämän omistaman, Toroninen pitäjässä sijaitsevan Töronino-nimisen maatilan oli 27. päivänä Lokakuuta 1905. kirjallisesti sitoutunut, niinpian kuin toiminimen ja Kenraatiluutnantinvaimon Bertelin välinen kauppakirja tulisi allekirjoitetuksi, luovuttamaan Elias Korkiaiselle ja hänen asiakumppaneillensa välityspalkkioksi yhteensä 500 desjatiinaa keskinkeetoista laatua olevaa maata mainitun tilan aluul ta, sekä että sanottu tilankauppa, jossa Kauppias Wahl nimellisesti oli esiintynyt ostajana, sittemmin olikin 1. päivänä Kesäkuuta 1906, vanhaa lukua, päätetty ja kauppakirja allekirjoitettu, mutta ettei toiminimi ollutkaan antanut olias Korkiaiselle ja hänelle myötäpuolelleen sovittua välityspalkkiota, vaan ainoastaan myynyt heille maata 502 desjäliinaa 1760. neliösyltä kahdella 29 päivänä Joulukuuta 1906 tehdyllä kauppakirjalla yhteensä 1600 ruplasta, ei kä, toiminimi joka oli luovuttanut Toroninen tilan toiselle omistajalle, enää ollut tilaisuudessaan antamaan luvattua maa-alaa Elias Korkiaiselle ja hänen asiakumppaneillensa, minlä vuoksi ja kun keskenkertainen maaoroninon tilalla maksoi vähintään 100. ruplaa desjätiina ja sen maa-alan arvo, jonka toiminimi oli si Joutunut Elias Korkiaiselle ja hänen myötäpuolillensa luovuttamaan, siis oli ainakin 5000 ruplaa, ovat Elias Korkiainen ja hänen myötä puolensa vaatinut, että kauppaneuvaksenleski Wahl ja Kauppias Kahl velvoitettaisiin, avonaisen kauppayhtiön toimininen Paul Wahl & 6: on orakkai na, yhteisesti laki se heistä, jolla varoja oli, suorittamaan Elias Korkiaiselle ja hänen myötämollensa korvaukseksi edellämainitussa sitoumuski. jassa heille luvatusta 500. desjatunasta maata 3000. ruplaa korkoineen joko 658
Senäjän tahi maksuaikana käyvän keessin mukaan Suomen rahassa, kuin myöskin korvaamaan heidän oikeudenkäyntikulunsa Oikeudenkäynnin kestäessä ovat Elias Korkiainen ja hänen myötäpuolensa sitten esittäneet, että Toroninen tilaan kuuluvaa maata oli 29. päivänä Joulukuuta 1906, vanhaa lukua jolloin he ostivat maata sanotusta tilasta rarittanut ainoastaan eräs 12289. ruplan suuruinen,altakunnan Aatelis-Maapankista otettu hypoteekkilaina, josta Elias Korkiainen ja hänen asiakumpaniensa ostaman äskensanteen maa-alan osalle jakaantui 881. ruplaa 50. kopekkaa, sekä vaatinet että Kauppaneuvoksenleski Wahl ja Kauppias Wahlvelvoitettaisiin, ettei Elias. Korkiaisen ja hänen myötäpuollensa alkuperäistä vaatimusta voitaisi hyväksyä, Elias Korkiaiselle ja hänen asiakumppa neillensä suorittamaan ainakin edellä mainitut kauppahinnat yhteensä kollruplaa korkoineen, niistä kuitenkin lyhentäen sanotul 851. ruplaa 80. kopeekkaa Kauppamuvoksenlesken" Wahlin ja Kaappias Wahlin vastusteltua Elias Korkiainen ja hänen myötäpuollensa alkuperäistä kannetta sekä kieltäydyttyä heidän viimeksimainittujen vaatimusten johdosta vastuuta antamasta, koskee sanottuja vaatimuksia oltu ensinkään koskiseltu. Kauppannuvaksenleskelle Wahlille ja Kauppias Wahlille toimitilussa kirjallisessa haasteessa, on Raastuvanoikeus 12. päivänä Lokakuuta 1910. julistanut päätöksen asiaan; ja samalla kuin Raastuvanoikeus ei ottanut tutkittavaksensa Elias Korkiaisen ja hänen myötäpuollensa oikeudenkäynnin kestäessä esittämää muutettua kannella, on Raastuvanoikeus mainitsemillaan perusteilla kyljännyt Elias Korkiaisen ja hänen asiakumppaneillensä alkuperäisen kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Elias Korkiainen ja hänen myölä puo lensa yhteisesti olivat vetoamalla saat taneet julun, on 20 päivänä Helmikuuta 1913 antamallaan tuomiolla rättäis659
sut sen ja samalla kuin Raastuvanoikeuden päätös, mikäli Raastuvanoi keus oli lämpenut, ettei se ottanut tutkiaksensa Elias Korkiaisen ja hänen myötäruollensa oikeudenkäynnin kestäessä esittämää, vaihtoehtoista vaati musta saada takaisin edellämainituis ta maa-aloista suorittamansa kauppahinnat, jätettiin voimaan, on Hovioikeus, mitä asiaan muuten tuli, katsonut selvitetyksi, että toiminimi Paul Wahl o. b:o oli 27. päivänä Lokakuuta 1905. kirjallisesti sitoutunut Elias Korkiaiselle ja hänen asiakumppaneillen sa, niin pian kuin kauppa edelläsä notusta Töroninen tilasta toiminimen ja Kenraatiluutnantinvaimon Bertelin välillä päätettäisiin, välityspalkkiaksi luovuttamaan samasta tilasta 500 desjäliinaa koskinkertoista maata ilman muuta maksua kuin että Elias Korkiainen ja hänen myöläpuolensa ollaisivat vastataksensa luovutettavaa maa-alaa silloin rasittamesta ja siihen kiinnitetystä hypoteekkilainasta, kuitenkin ehdolla, että toiminimi saisi käyttää hyväksen tukkimetsän luovutettavalla maa-alalta; että toi minimen puolesta, jonka lukuun tilankauppa Kenraatiluutnantinvaimon Bertelsin kanssa sittemmin oli päätetty, olikin vuonna 1906. erinäisten kauppavälipuheiden mukaisesti luovutettu Elias Korkiaiselle ja hänen asiakumppaneillensa 502. desja tiinaa ja 1760 neliösyltä maata puheenäolevasta tilasta sekä kahdella eri 29, päivänä Toukokuuta 1908. tehdyllä kauppakirjalla 2400 ruplasta myyty kaikkiaan 715. kesjäliinaa 930. neligsyltä maata samasta tilasta, mihin viimeksimainittuun myytyyn maaalaan sisältyi myös vuonna 1906. luovutettu vastamainittu maa-alue, sekä ettei toiminimen puolesta niin ellen ottu noudatettu niitä luovutusehtoja joihin toiminimen puolesta oli sitou duttu edellämainitussa 27. päivänä Lokakuuta 1905. tehdyssä sitoumus. kirjassa; mutta kun asiassa oli myös kin näytetty että Elias Korkiaiselle ja hänen myötäpuolellensa luovute360
tun maan arvo kaupantekenikana oli ollut 200. ruplaa desjatinalla met sineen ja ilman tukkimetsää 100. rup. laa desjationalta, joten mainittu 2400 ruplan kauppahinta myydyn maan arveon nähden ei vastannut edes sen lisäalueen täyttä arvoa, jonka toiminimi vuonna 1908. ennen luovuttamansa alueen lisäksi oli metsineen myynyt Elias Korkiaiselle ja hänen myötäpuolellensa, kuin myöskin että Elias Korkiainen ja hänen myötäpuolensa, noudattaen kysymyksessäolevaa sitoumuskirjaa 27. päivältä Lokakuuta 1905 olivat sallineet toiminimen hakkuuttaa ja ajattaa tukki metsän heille vuonna 1906. luovutetut ta maa-alalta, niin oli katsottava että puheenaolevat maan luovutukset olivat molemmin puolin päätetyt tarkoituksessa, että Elias Korkiainen ja hänen asiakumppaninsa siten tulisivat hyvityiksi heille tulevasta viilityspalkkiosta, mihin nähden Hovi oikeus on jättänyt asian puheenalaisessa osassa sen loppupäätöksen varaan, johon Raastuvanoikeus päätöksessään oli johtunut Hovioikeuden tuomioon ovat Elias Korkiainen ja hänen asiakumppanin ja anoneet muutosta perustelmalla johon Kauppaneuvaksenleski Wahl ja Kauppias Kahl ovat vastannet Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julan ja katsoo etteivät Elias Korkiainen ja hänen myötä puolensa ole esittäneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis, jää pysyväksi; ja velvoitetaan Elias Korkiainen asiakumppaniineen suorittamaan Kauppamuvoksenleskelle Vahlille ja Kauppias Wahlille heillä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvaukseksi milpmänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti. lias Lovikoski Alfred Luksiala. lius Saarikoski Alfred Liiksiala. B. Annebeg Samuli Koski. A. W. Rustman 681
Toukokuun 14. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Viipurin Hovioikeudesta tulleessa, testanmentin moittimista koskevassa nostojutussa, jossa Jakkolan pitäjän Arkuntarehuan kylästä kotoisin oleva Torppari Matti Juhonpoika Karonen on hakijana sekä Talollisen Tahvo Matinpoika Tikkavainajan alaikäisten poikain Matti ja Johannes Tikan holhoojat, Talolliset Topias Kotti, sanotusta Arkuortanehuari kylästä, ja Martti Matinpoika Makkara saman pitäjän Vilakkalan kylästä, poisjääneinä vastaajina: Annettu Oikeusmastonsa 14. päivänä Toukokuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut osuraavat tiedot: Topias Stotille ja Martti Makkaralle toimituttamansa kirjallisen haasteen nojalla on Matti Juhonpoika Karonen Karbbolan ja Metsärhtin pitäjäin käräjå kunnan Kihlakunnanoikeudessa kruouLäsnä: W. A. - J. P. R. B. - K. F. v. O. L. P. No 358. Råg. 161. R. D. 1911.
nut, että Talollisen Tahvo Tahvonpoika Tikan vaimo Helena Siprontytär Staronen joka oli kuollut rintaperillisittä 26. päivänä Helmikuuta 1900. jälkeensä jättäen lähimpinä perillisinä muun muassa se täresä Juho Matinpoika Karos-vainajan lapset Matti Juhonpoika ja Helena Juho, tytär Karosen, isänsä sisaren Liisa Matintytär Storos-vainajan ensimäisessä avioliitossa Talollisen Juho Turkkisen kanssa syntyneen tyttären Varpu Turkkisen ja Liisa Karosen toisissa naimisissa Talollisen Aapro Neijan kanssa syntyneet lapset Agneta ja Salomon Kuijan, ärtinsä sisaren Helena Matintytär Pitkäs-vainajan naimisissa erään Juho Peltosen kanssa syntyneen tyttären Suna Peltosen ja äitinsä toisen sisver Riitta Matintytär Pitkäs-vainajan avioliitossa erään Antti Tiinuksen kanssa syntyneen, 2. päivänä Tammikuuta 1901. lapsetomna kuolleen pojan Mikko Tinuksen oikeudenomistajat hänen leskensä Anna Karvonen, härven veljensä Juho Finuksen lesken Varpu Mönkäreen ja heidän poikansa Antti ja Elias Tiinuksen sekä tyttärensä Anna Riitta Tiinuksen avioliitossa erään Juho Heikkosen kanssa syntyneen tyttären Anna Maria Heikkosen ynnä Mikko Tiiruuksen sisaren Anna Tiiniuksen avioliitossa erään Juho Tihan kanssa syntyneen pojan Juho Tikan ja pojanpojan Elias Eliaksenpoika Tihan, oli eläessään 15. päivänä Toukokuuta 1897. tehdyllä kirjallisella testamentilla määrännyt että hänen niin kiinteä kuin irtain maisuus oli hänen kuolemassa jälkeen lankeava hänen miehensä veljenhojalle Tahvo Matinpoika Tilalle sekä Matti ja Johannes Tikalle; mutta koska Tahvo Matinpoika Tikka oli kuollut jo 30. päivänä Lokakuuta 1899. eli siis aikaisemmin kuin Helena Siprontytär Karonen ja kerrottu testamentti oli Matti ja Johannes Tikan puolesta valvotte vasta 11. päivänä Maaliskuuta 1903, vaikka heidän äitinsä Helena Keskainen, joka miehensä Tahvo Matinpoika Tikäri huoltua oli ollut lastensa huonnollisena holhoojana 8. päivänä Joulukuuta 1902 sattuneeseen kuole668
maansa asti aina testamentin teko tilaisuudesta saakka oli tietänyt testamentin olevan olemassa, on Matti Juhonpoika Karonen, ilmoittaen että Helena Juhontytär Koronen, Karju Turkkinen Salomon Aapionpoika ja Agneta Aaprontytär Kuija, Anna Peltonen, Anna Karvonen, Varpu Mönkäre. Antti ja Elias Tiinus, Juho Heikkonen, myöskin tyttärensä Anna Maria Heikkosen puolista, Juho Pekko ja Elias Eliaksenpoika Tikka olivat Matti Juhonpoika Karoselle luovuttaneet oikeutensa perinnön saantiin Helena Siprontytär Karosen jälkeenvaatinut että Helena Karosen puheenalainen testamentti julistettaisiin mitättömäksi ja että Topias Kotti ja Nuotti Makkara velvoitettaisiin jättämään Helena Karosen jäämistö Matti Juhonpoika Karosen vapaaseen hallintaan. Stanteesta kuultuina ovat Topias Korti ja Martti Makkara, selittäen että puheenalaisen testamentin olemassa osaoli tullut tunnetuksi vasta Tahvo Tahvonpoika Tikan jälkeen 2. päivänä Kanmikuuta 1903. toimitetussa perunkirjoituksessa, kieltäneet että Helena Meskonen eläessään olisi tietänyt sen otteen olemassa ja sen tähden vastustaneet kannetta. Asiakirjain osoittaman menettetyn jälkeen on Kihlakunnanoikeus 13. päivänä Syyskuuta 1909. julistamallaan päätöksellä mainitsemillaan perusteilla julistanut Helena Siprontytär Karosen puheenalaisen testamentin mitättömäksi, mikäli se loukkasi Matti Juhonpoika Karosen ja edellälueteltujen henkilöiden oikeutta saada perintöä ja osaa Helena Siprontytär Korosen jäämistöstä, ja velvoittanut Topias Itotin ja Martti Matkäran, holhoojatoimessaan, luovuttamaan Matti Juhonpoika Karoselle laillisella perinnönjaolla hänen ja edellämai nittujen henkilöiden hänelle siirtä mät osat puheenalaisesta jäämistöstä Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Tohias Kotti oli vetoamalla saattanut jutun, on 30. päivänä Maaliskuuta 1911. antamassaan tuomiossa lausunut; ja koska moitteenalaista testamenttia 664
jonka olemassa olosta Helena Merkasen ei oltu näytetty eläessään tietäneen, oli pidettävä laillisessa järjestyksessä valvottuna, niin ja kun puheenalaisen testamentin samaremuodosta kävi selville Helena Siprontytär Korosen tarkoit taneen jättää kaiken omaisuutensa Febvo Matinpoika Tihalle sekä Matti ja Johannes Tilalle yhteisesti ja Tahvo Matinpoika Tikari kuoltua Matti ja Johannes Tikka siis olivat saavat myös hänen osansa sanotusta omaisuudesta on Hovioikeus, kumoamalla Kihlakunnan oikeuden päätöksen, hyljännyt Matti Alarosen jutussa ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Matti Karonen anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, että Matti Thoronen ole esittänyt syytä muuttaa Alavioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. Johannes Pesonen Walter Andersin. Johannes Pesonen K. R. Helanen. K. Auer. Valterossarviainen Den 14 Maj 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt rovisionsskilling, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål, angående upphäfvande af beviljadt patont, emellan Ingeniören Severin Gros, disponenten E. W. Sevander och Byggmästaren Juho Suvanto, alla från Tammerfors stad, sökande, samt Helsingfors Contractrekeri & Bokbinderi Ahtiebolag, med hemort i Helsingfors stad, svarande: Gifven i Justitiedepartementet den 14 Maj 1915. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Efter stämning å Helsingfors Contractsejoki & Bokbinderi Ahtiebolag hafva Ingeniören Grös och hans förenämnda medparter, i deras egenskap af medlemnar. styrelsen för aktiebolaget Osakeyhtiö Tampereen Papirinjalostehdas, vid Rådstuvurätten i Helsingfors Jod: W. A. J. B. K. R.G.K.S. U S 365 No 861. Pag 112 R. P. 1912
stad anfört, att förstsagda bolag den 16 December 1902. under SS: 1867 erhållit påtont å en uppfinning å kartongåmmen för äskar, hvilken uppfinning käraktäriserades hufrudsakligen däraf, att ämnet bestode af ett enda sammanhämgande stycke och att köpsogningen af äskens hörn skedde utan omvändande af något som hälst ropfogningsmateriat genom instiekande af särskilda utskurna tungör uti därför upterade hål uti askens uppvikta sidostycken; men emedan uppfinningen i fråga ollaredan den 5. September 1902, då ansökan om potintets beviljande inlämnats till Industristyrelsen, blifvit i de flesta kulturländer icke allenast utöfvad och patenterad utan äfven genom påtenteringen på sådant sätt offentligen beskrifven att densamma med ledning af beskrifningen kunnat utöfvas, hafva Ingenioren Grös och hans medparter anhållit, att berörda palont måtte förklaras ogiltigt. Detta käromål har af Helsingfors Contractryckeri & Rokbinderi Aktiebolag motsagts, hvarefter och sedan Industristyrelsen inkommit med densamma affordradt utlåtande Rådstufvurätten, hvarest parterne ömsesides tagit i anspråk ersättning för sina kostnader å rättegången, medels den 28 Oktober 1910 afsagdt utslag i saken utlåtit sig och funnit Ingeniören Grös och hans medparter icke hafva kunnat styrka, att den uppfinning i kastongåminen å äskar, å hvilken Helsingfors Contractryckeri & Bonbinderi Aktiebolag den 16 December 1902 erhållit palont, därförinnan skulle blifvit på sådant sätt offentligen beskrifven eller så öppet utöfvad, som stadgades i 25 1 kap. uti Kejserliga Kungörelsen angående påtent, gifven den 21 Januari 1898, hvarför och jämväl med afseende å hvad Industri666
styrelsen i sitt utlåtande i saken anfört Rådstufvurätten förkastat käromålet och ålagt Ingeniören Gros och hans förenämnda medparter att, gemensamt eller den af dem som tillgång egde med tvåhundra mark ersätta Helsingfors Conträttryckeri & Bokbinderi Aktiebolag dess i målet hafda kostnader. Hofrätten, under hvars pröfning Ingeniören Gros och hans medparter i vadeväg dragit målet, har genom den 15 Mars 1912 gifven den låtit vid Rädstufvurättens utslag bero samt ålagt Ingeniören Gros och hans medparter att med femtio mark ersätta Helsingfors Conträttrekeri & Bokbinderi Aktiebolag dess kostnader i Hofrätten. Uti Hofrättens dom hafva Ingeniören Grös och hans medparter anhållit om ändring medelst deduktion, den Helsingfors Contaltryckeri & Bokbinderi Aktiebolag bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet öfvervägande och finner Ingeniöson Grös och hans medparter icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förty kommer att förblifva och skyldig kännas Ingeniören Gros och hans medparter att till Helsingfors Conträttryckeri & Bonderi Aktiebolag i ersättning för dess härstädes i målet hafda umgälder utgifva sjuttio mark. Det alle, som veder för till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer. Ilmo Strömsten 667
Den 14. Maj 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatta reversionsskillingar, från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommit mål angående ersättning emellan Borgmästaren Carl Öqvist, Extra ordinarie Hofrättsnotarien Karl Sidenbladt och Disponenten Johannes Laurentius Ekman, såsom godemän i firman Savonäs Aktiebolags med hemort i staden Skellefteå i konungäriket Sverige konkurs, å ena, samt And. Kurt & Co Aktiebolag, från Björkö by i Nedertornea socken, på den andra sidan, ömsom sökande och svarande: Gifven uti Justitiedepartestentet den 14 Maj 1915. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Efter stämning å And. Kurt v. b:o Aktiebolag har Sävenäs Aktiebolax vid Häradsrätten i Nederternen och Karunki socknars tingslag anfört att, sedan parterne jämte, Trävaruaktiebolaget Kemi den 2. Augusti 1910 träffat såQde W. A. J. P. R. H. K. Å. U. S. 268 No 862. Pag. 120. R. D. 1914.
dant aftal, att And. Kust v b:o Aktiebolag skulle vid den auktion å virke från kronoskogar, som utlysts att förrättas i Uleåborgs stad den 3 i samma månad, inropa det till 49518 stammar uppgående virkesparti, hvilket var afsedt att försäljas från Juoksenki benämnda kronoskogs skifte i Öfvertorneå socken, samt att det inropade virkespartiet Lärefter skulle delas sålunda, att Sävenas Aktiebolag erhölle 16500. stammar, Trävaruaktiebolaget Kemi 11000. stammaa och And. Kurt & C:o Aktiebolag 22012. stummar, hade sistnämnda bolag, som vid auktionen inropat hela virkespartiet för ett pris af 4. mark 29. penni perstam, hvilket pris af Kejserliga Senaten sedermera godkänts, vägrat att till sävenas Aktiebolag utlämna dess omförmälda andel af virkespartiet under förebärande, att Savenäs Aktiebolag skulle uraktlåtit att inom utsatt tid eller senast den 30 November 1910. ställa aftalad, af finsk bank ingången borgen för virkespartlets betalning och fullgörande af öfriga virkesöfverkningen åtföljande förpliktelser till kronan; men medan nästberörda vilkor ej ingått uti omordade aftal, utan efter auktionen ansidigt fastställts af And. Kusty by Aktieboläg och förty ej varit för Såvenäs Aktisbolag bindande, samt sistnämnda bolag likväl, såsnart anspråket på antydda borgen blifvit kändt, så fort ske kunnat uppfyllt detsamma i det att Wasa Aktiebanks filialkontor i Uleå borg den 30. November 1910. å Sävenäs Aktiebolags vägnar meddelat And. Kurti bio Aktiebolags ombud det sagda bank iklädt sig den äskade borgen, har Såvenas Aktiebolag, enär And. Kurt & C:o Aktiebolag sålunda saknat all laglig anledning till sin vägran att utgifva ifrågavarande Savenas Aktiebolag tillkommande andel af virkespartiet, yrkat And. Kurt & b:o Aktiebolags åläggande att till Sävenas Aktiebolag utgifva 1650. stammar af ofvannämndå inropade virkesparti mot ett pris af 4. mark 29 penni per stam eller ock till Sävenäs Aktiebolag i skade ersättning utbetala 4. mark för hvarje 669