Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
mukaan oli otettu vakuutukseen yhtiin sä palovahineon varalla 2200. markan arvoon, oli seuranneen Elokuun 15. päivän vastaisena siinä tarahtuneessa tuli ulossa tunnettanut, niin ettei palasta pelastetulla osalla ollut 300. markkaa suuremmi paa arvoa, yhtiö velvoitettaisiin kervaukseksi Frans Fredrik Sundvallin karretuin tavoin kärsimästä vahingosta suorittamaan Rundvallille 1900 markkaa kuin myös korvaamaan hänen oikeudenkäyntikulunsa Rantusen on Launais-Suomen Maakommaiden Palovakuuluvyhtiön molesta vastattu, että Euran, Köyliin ja Säkylän pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeus, jossa asianomainen virallinen syyttäjä oli vaatinut Frans Fredrik Sundvallille vangais tusta siitä, että Sundvall ostallisessa aikomuksessa oli verittänyt suhuualaisen talon oli räätöksellä 28. päivältä Heinäkuuta 1906. tuominut Sundvallin renaistukseen murhapaltasta. jota vastoin Turun Hovioikeus, joka tarkasteltavaksi Kihlakunnanoikeuden päätös oli alistettu oli pääköksessä 6. päirättä seurannutta Syyskuuta harainnut eräilyttäviä asianhaaraja tosin ilmaantunen Frans Fredrik Sundvallin nyt lisyydestä mainittuun rikokseen, mutta tiin Sundvall oli sen kieltänyt eikä täyttä näytästä siitä oltu esitetty, kat sonut ei voivansa tuomita Rundvallia ränääistuksen; ja koska Hovioikeuden kerrotun lausummen vuoksi asian laitaoli samanverlainen kuin yhtiölle 22. päivänä Lokakuuta 1903 asianmukaisesti vahvistettujen sääntöjen 23 SS:ssä edellytelle täräus, että puoli todistusta oli julistettu osiintullan siitä, että vakuutuksenhaltia oli tahallansa mutkaansuuttanut tulinalon, sekä Frans Fredrik Sundvall sen vuoksi oli minittänyt oikeutensa korvauksen saaminen on kannetta yhtiön puolesta vastustattu Kaastuvanoikeus on 19 päivänä Helmikuuta 1908 julistamanaan päätöksesni siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Lounais - Suomen Maakalle pioiden Talovakuutumyhtiön kuittia vas846
taan moittamaan Frans Fredrik Sundvallille vaaditun korvannäärän, tuhat yhdeksänsataa markkaa, kuin myös kahdellaradalla viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Sundvallin oikeuden käyntikulut Vovioikeus, jonka tutkittavaksi Loumies-Suomen - Haakauppiaiden Palovakun tusyhtiä oli sitoamalla saattanut jutun, on 17. päivänä Tammikuuta 1911 anta massaan tuomiossa lausunut, että Lovioikeuden edelläkerrotussa, lain voimän saaneessa päätöksessä 6 päivältä Syyskuuta 1906 antama lausunto framFredrik Aundvallia vastaan ilmaantumista päilyttävistä asianhauroista, OR:n 17. luvun 29 ja 30 SS:n säännöksiin nähden, oli pidettävä yhdenvastaisena, kuin jos puoli todistusta olisi julistettu esiintulleen siitä, että Sundvall oli tahallisesti malkaansaattanut puheenalaisen tulinalon; minkä vuoksi ja kun Sundvall näin ollen, Lennais - Suomen Maakonppiaiden Palovakuutusyhtiön sääntöjen 23 SS:n mukaan, oli minettä nyt oikeutensa korvauksen saamiseen yhtiöllä Hovioikeus, kumaten Raastuvan oikeuden päätöksen on hyljännyt Frans Fredrik Sundvallin kanteen Hovioikeuden tuomisen on Frans Fredrik Sundvall anonut muutosta erintilmalla, johon Launais- Tuomen Maakauppuolin Talorakuntumyhtiön puolesta on vastattu Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Frans Fredrik Sundvall och villänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka niin jääpipyväksi ja velvoitetaan Frans Fredrik Sundvall merittamaan Lounais-Suomen Maakauppiaiden Palovakuuluuhtiölle, korvaukseksi yhtiöllä täällä jutun vuoksi olleista kuluista kuusikymmentä mark kia Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Pennatti lena Saarikoski Waltav Andersin B. Anneberg A. J. Ollusuvaan K. R. Helanen Osaan Sihannen 817
Marraskuun 11. päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin luomio maksuilta Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, korvausta koskevassa jutussa, jossa Työmies Juhana Jaakonpoika Juvakka, Wiipurin pitäjän Talikka lan kylästä, on hakijana ja Peturinkuljeltaja Israel Kuosmanen, samasta kylästä, poisjääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastes sa 11. päivänä Marraskuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itselleen sittelyttänyt jufun asiakirjat ja niisla saanut tietää Wiipurin pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Juhana Juvakka lausunut, että hän kauppa kirjalla 22. päivältä Toukokuuta 1907. oli Israel Kuosmaselle ja tämän vaimolle Maria Kuosmaselle poismuutettavaksi myynyt Talollisen Antti Taskulan tulon maalla sanotun pitäjän Juvakan kylässä olleen puisen asuinrakennuksensa paitsi rakennuksen alla ollutta kivijalkaa ja kellaria, mutta kun Israel KuosSännä: A. S. W. B A- A R No 1504. Pag 36. R. 2 1911
manen siitä huolimatta oli poisvedättänyt ja omiin tarpeisiinsa käyttänyt myöskin sanotun kivijalan ja kellarin, on Juhana Juvakka vaatinut Israel Kuosmasta velvoitettavaksi korvaukseksi niistä Juvakalle suorittamaan 500. markkaa, minkä ohessa Juhana Juvakka on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan Israel Kuosmanen on vastusta nut kannetta; minkä jälkeen Kihla kunnanoikeus on 19. päivänä Huhtikuuta 1909. julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Israel Kuosmasen Juhana Juvakalle maksamaan vaaditut viisisataa markkaa ja seitsemälläkymmenelläviidellä markalla korvaansa Juhana Juvakan oikeudenkäynti kulungit. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Israel Kuosmanen oli vetoamalla kattanut jutun, on 1. päivänä Joulu kuuta 1910 antamallaan tuomiolla, koska Juhana Juvakka ollut luotettavasti näyttänyt, että hän myydessään Israel ja Maria Kuosmaselle usein mainitun rakennuksen olisi kaupasta erottanut rakennukseen kuuluvan kivijalan ja kellarin, kumolan Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljännyt kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Juhana Juvakka anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut lainan julun ja katsoo, ettei Juhana Juvakka ole esittänyt syylä muuttaa Hovioikeuden tuomiota oka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: till Saarikoski. Waltar Andersin. till Saarikors. Walter Andersson. B. Anneberg. A. P. Lillsmansa. / T. Järadlet 849
Marraskuun 11 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, tilanosan luovuttamista jakoon koskevassa jutussa, jossa Talollinen Juho Pihtori Jaakonpoika Mikkola ja Itsellisenleski Maria Stiina Jaakontytär. Salm. Mikko la, Hykkilän kylästä, Talollinen Antti Joose Wilhelminpoika Mäkitulokas ja hänen vaimonsa Matilda Matintytär, Sukulan kylästä, molemmat Tammelan pitäjää, Antti Joose Mäkitulokas, myös mainitun pitäjän Hiivien kylästä olevan miehestään erotetun Talollisenpojanvai mon Ida Maria Matintytär Lembergin holhoojana, Torppari Juho Kustaanpoika Ihamäki ja hänen vaimonsa Vilhelmiina Juhontytär, Riihivalkaman kylästä, sekä Talollinen Malakias HumalaiS. A. L. - J. P. K.t. K. K. Och S. Lgo 339. 1906. Pag. 323. R. D. 1910
nen ja hänen vaimonsa Amanda Juhontytär, Tammelan kylästä, molemmat niinikäin Tammelan pitäjää, ovat yhteisesti hakijoina sekä saman pitäjän Kallion kylässä asuvat entinen Talollinen Mikko Juhonpoika Ryhtä, saapuville tulleena, ja hänen poikansa Talollinen Kaarle Kustaa Mikonpoika Ryhtä, tulematta jääneenä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 11 päivänä Marraskuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedet: Mikko ja Kaarle Kustaa Nyhdälle toimituttamansa haasteen nejalla ovat Juho Vihtori Mikkola ja hänen edelläluetellut asiakumpparinsa Tammelan pitäjän käräjasänannan Kihlakunnanoikeudessa lausuneet että Hämeen läänin Käskyrkittyä ole 7 päivänä Tammikuuta 1840 antamallaan päätöksellä vakuuttanut edellämainitussa Kallion kylässä sijaitsevan Ryhdän verorustitilan kolmanneksen silloiselle omistajalle Juho Sakarinpoika Ryhdälle omistus oikeuden kuudennekseen Kolmikon perintötaloa No 3 samassa kylässä sekä että tämä Kolmikon talon osuus eli Juho Sakarinpojan kuoltua 3 päivänä Toukokuuta 1869 perintönä langennut Juho Vihtori Mikkolalle, Maria Stiina Jaakontyttärelle, Matilda Matintyttärelle, Ida Maria Lembergille, Vilhelmiina ja Amanda Juhontyttärille sesä Mikko Ryhdälle, vaikkei sitä Utu Juho Sakarinpojan jälkeen 22 päivänä Helmikuuta 1871 toimitetusja perinnönjaossa huomioon otettu. Kun Mikko. Ryhtä kuitenkin oli Juho Sakarinpojan kuoltua ilman laillista oikeutta ottanut haltuunsa mainitun Kolmikon talon osuuden sekä kauppakirjalla 3 päivältä Marraskuuta 1904 myynyt sen Kaarle Kustaa Ryhdälle, ovat Juho Vihtori Mikkola ja hänen asiakumppaninsa vaati351
neet Mikko ja Kaarle Kustaa Ryhtää velvoitettaviksi jättämään sanottu kuudennes Kolmikon taloa ja siitä kertynyt tulo lailliseen jakoon kaikkien Juho Sakarinpojan perillisten kesken Kanteesta kuulustettuina ovat Mikko ja Kaarle Kustaa Ryhtä selittäneet että Kolmikon kruunun uudistalo oli Uudenmaan ja Hämeen läänin Käskyrhaltijan 21 päivänä Mauliskuuta 1796 antamalla päätöksellä manttaalia enentämällä yhdistetty Ryhdän rustitilaan ja samassa Kullion kylässä olevaan Mikkolan perintötaloon, puoleksi kumpaankin selä että Kolmikon talo sittemmin oli jaettu mainittujen tilojen kesken. minkä vuoksi ja kun Mikko Ryhtä oli Juho Sakarinpojan jälkeen toimitetussa perinnönjaossa saanut omakseen pesän koko kiinteän omaisuuden, Mikko ja Kaarle Kustaa Ryhtä ovat vaatinet kannetta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus on 10 päivänä Lokakuuta 1906 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla pyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Vihtori Mikkola ja hänen asiakumppaninsa olivat vetoamalla saat taneet jutun, on 19 päivänä Lokakuuta 1910 antamallaan tuomiolla rätkäissut asian; ja koska kysymyksessä oleva Kolmikko -niminen maaalue, joka Kallion kyläkunnassa toimitetussa isossajaossa oli liika maana kruunulle erotettu, oli Uudenmaan ja Hämeen läänin Käskynhaltijan 21 päivänä Maaliskuu ta 1796 antamalla päätöksellä perintöluontoisena jaettu Ryhdän rustitilalle ja Mikkolan talolle, puoleksi kummallekin, sitä vastaan että mainittujen tilojen manttaalia oli kerttettu, mikä asianlaita vielä oli vahvistettu Hämeen läänin Käskynhallijan 7 päivänä Tammikuuta 1840 antamassa päätöksessä, sen vuoksi ja tun Kolmikon maa-alue tämän perusteella sittemmin oli jaettu. Nyhlän rustitilan ja Mikkolan talon 852
omistajain kesken kunkin sanotuista tiloista omistaman osuuden mukaan ja heille sillä tavoin jaettu osa sanottua maa-aluetta oli emätaloon erottamattomasti kuuluva, oli Mikko Ryhtä, kun hänelle Juho Sakarinpojan jälkeen 22 päivänä Helmikuu ta 1871 toimitetussa perinnönjaossa jaettiin kolmannes Ryhdän rustitilaa, saanut omakseen myöskin mainitulle rustitilan osalle jaetun kuuden. neksen Kolmikon maa-aluetta, jota Mikko Ryhtä niinmuodoin oli ollut oikeutettu käyttämään niinkuin muutakin laillisesti saatua omaisuuttanja, mihin nähden Hovioikeus on jättänyt asian sen loppupäätelmän varään, johon Kihlakunnanoikeus päätöksessään oli johtunut Hovioikeuden tuomioon ovat Juho Vihtori Mikkola ja hänen asiakumpraninsa anoneet muutosta perustelmalla, johon Mikko Ryhtä on vastannut kirjelmällä, jonka myöskin Kaarle Kustaa Ryhtä on allekirjoittanut. Keisarillinen Senaatti on tutki nut tämän jutun, ja sen ohessa että Keisarillinen Senaatti ei ota huomioon mitä Kaarle Kustaa Ryhtä ylempänä kosketellussa vastuukirjelmässä on esiintuonut, koska Tartuomari Timo Springert, joka on mainitun kirjelmän Keisarilliseen Senaattiin antanut, ei ole näyttänyt levansa siihen valtuutettu Kaarle Kustaa Ryhdän puolesta, katsoo Keisarillinen Senaatti ettivät Juho Sihtori Mikkola ja hänen asiakumpraninsa ole esittäneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Juho Vihtori Mikko la ja hänen asiakumppaninsa suorittamaan Mikko Ryhdälle, hänellä täällä jutusta olleiden kulujen korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. Santeri Saarinen Alped Luksiala Santeri Saarinen Alped Luksiala Johannes Pesonen. K. Auer. tustori Kaila. 853
Marraskuun 10 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin luomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa eläkettä koskevassa jutussa, jossa Talollinen Kalle Aatläänmäki, Saarijärven pitäjän Saarijärven kylästä, on hakijava sekä samassa kylässä asuva Eläkeleski Maria Sofia Heikintytär Neittaanmäki poisjääneenä vastaajana. Annettu Oikeusosastossa 11 päivänä Marraskuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itselken esillelyttänyt pitun asiakirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa Saarijärven ja Uuraisten pitäjäin Kihlakunnanoikeudessa on Maria Sofia Neittaanmaki 9 päivänä Lokakuuta 1908 lausunut, että hän myydessään kauprakirjalla 20 päivältä Maaliskuuta 1894 puolen omistamastaan osuudesta Neittaanmäen verotaloa No 10 Saarijärven kylässä pojalleen Johannes Neittaanmäelle oli varannut itselleen seuraavan elakkeen: hehtolitran kuusikymmentaviisi Läsnä: Kyl. - B. A. R. H. - A. K. 854 N1496. Pag. 137 R. D. 1910
litraa rukiita ja yhtä paljon ohria, kolme kehtolitraa kolmekymmentä litraa perunoita, kahdeksan kilogrammaa sian ja kahdeksan klagrannaa naudan tai lamraan lihaa, seitsemäntoista kitegrammaa suolatuita kaloja, kaksikymmentä lihaa suoloja, kilogrannan kahvia, kildgramman sokeria, puolitoista kilogrannmaa lehtilupakkaa, pohjakengat kilogramman valmiiksi kaavittuja hamppuja, lampaan vuonineen kerittäviksi, yhdeksäntoista kupoa ruisolkia ja kaksisataa kflagrammaa heiniä vuosittain sekä pumpulisen kanna ja röijyn joka toinen vuosi, sekä että kaup pakirjassa 31 päivältä Heinäkuuta 1899 jolla hän oli myynyt toisen puolen sanottua talon myöskin mainitulle pojallen, oli määrätty, että ostajan tuli elättää Maria Sofia Neittäanmäkeä sitä vastaan että tämä teki talossa lyötä sen mukaan kuin jaksoi ja että, jos Maria Sofia Neittaanmäki ei sopinut olemaan yhdessä hoidossa vaan täytyi talosta erota, oli hän saapa talosta tarpeellisen eläkkeen ja koska Maria Sofia Neittaanmäki, joka ei ollut kantunut mitään yllämainitusta 10 päivänä Maaliskuuta 1894 tehdyssä kauppakirjassa määrätystä eläkkastä, hän kun oli tahtonut säästää sitä vanhuutensa varalle, oli, Kalle Neilläänmäen tultua sanotun talon omistajaksi, saanut kärsia sekä ruvan että vaattuden puutetta jota paitsi Kalle Neittaanmäki oli häntä huonosti kohdellut, sentähden akun hän jen johdosta oli ollut pakotettu muuttamaan pois Kalle Neittäänmäen hoidosta, on Maria Sofia Neittaanmäki vaatinut, että Kalle Neittaanmäki, talen nykyisenä haltijana velvoitettaisiin hänelle suorittamaan ylläluetettu eläka kauppakirjan mukaan 20 päivältä Maaliskuuta 1894 Lokakuun 9 päivään 1908 lähinnäedellisillä kymmenellä vuodella joko luonnossa laki rahassa Oikeuden määrättävien hintejen mukaan sekä kauppakirjan nojalla 31 päivältä Heinäkuuta 1899 myöskin suorittamaan Oikeuden määrättävä elake vuosittain lukien 20 päivästä Huhtikuuta 1908, jolloin Maria Sofia Neiltaanmäki oli erennut talosta, jota eläkettä määrättäessä eli huomioon otettava myöskin konvous 855
huoneesta, lämmöstä ja valosta sekä Maria Sofia Neittaanmäen hoidosta, ilmoittaen Maria Sofia Neiltaanmäki sen ohessa, että puheenalainen talo Johannes Neittaan mäen kuoltua oli myyty julkisella huuto kaupalla 22 päivänä Marraskuuta 1901, jolleen Johannes Neittaanmäen leski Maria Teittäänmäki - Saarela eli Lind oli sen ostanut, että Maria Neittaanmäki sittemmin 29 päivänä Maaliskuuta 1902 oli myynyt talon Kalle Teittäänmäelle sekä että Kalle Neillaanmäki sen jälkeen oli men nyt naimisiin Maria Teittaanmäen kanssa. Kanteesta kuultuna on Kalle Neittaanmäki väittänyt että sekä talon myynnissä huutokaupalla 22 päivänä Harraskuuta 1901 että Kalle Neittaanmän ostaessa sen 29 päivänä Maaliskuuta 1902 ei oltu mainittu mitään kysymyksessä olevista eläkekontrahdeista eikä niitä myöskään oltu näytetty, vaan oli ainoastaan ilmoitettu että Maria Sofia Neittäänmäki oli talosta saapa heiden, minkä vuoksi ja kun Maria Sofia Mattaanmäki oli sellaisen saanut, Kalle Teittaanmäki on, kiittäen Maria Sofia Neillaanmäen viiillut puuttaista ja huonosta kohtelusta, anonut kannetta kyljättäväksi. Sittenkun asianosaisel molemmin puolin olivat pyytäneet kulujensa korvausia, on Kihlakunnanoikeus 5 päivänä Maaliskuuta 1909 julistanut päätöksen asiaan; ja koska Kalle Neittaanmäki oli velvollinen maksamaan Maria Sofia teittäänmäelle eläkekirjassa 2 päivältä Maaliskuuta 1894 mainitun eläkkeen ja välikirjan mukaan 31 päivältä Heinäkuuta 1899 antamaan hänelle täydellisen elispidon, jonka siinä tapauksessa että Maria Sofia Teiltaanmäki viisi asua talossa saisi muuttaa riittäväksi elakkeeksi, senvuoksi ja kun Maria Sofia Neittaan mäki oli näyttänyt toteen, että häntä ole niin pahoin kohdellu ja huonesti heidettu Neittaanmäen talossa että hän ollut voinut jäädä taloon Kalle Neittaan mäen luoksi, eikä Kalle Neittaanmäki ollut voinut väittää, että hän kymmenena viimeisenä vuotena ennen vuoden 1908 Lokakuuta olisi suorittanut Maria Sofia 356
teittäänmäelle eläkettä ensiksimainitun kontrahdin mukaan, on Kihlakunnan oikeus velvoittanut Kalle Neittaanmäen sanotun kontrahdin nojalla Maria Sofia Neittaanmäelle maksamaan: kuusitasta hehtolitraa viisikymmentä litraa rukiita tahi, viidentoista markan mukaan hehtöliralta, kaksisataa neljäkymmentäseitsemän markkaa viisikymmentä pennia, saman määrän ohria tahi kahden toista markan jälkeen hehtolitralla, sata yhdeksänkymmentäkahdeksan markkaa, kolmekymmentäkolme hehtolitraa perunoita tahi kolmen markan mukaan hehtolitralla, yhdeksänkymmentäyhdeksan markkaa, kahdeksankymmentä kilogrammaa sian lihaa tahi, markan jälkeen kitegrammalla, kahdeksankymmentä markkaa, yhtä paljon lampaan eli haa tahi, seitsemänkymmenen pennin jälkeen kitegrammältä, viisikymmentäkuusi markkaa, sata seitsemänkymmentä kilogrannaa suolattuja kälja lahi kolmenkymmenen pennin mukaan kitegrammalta, viisikymmentäyksi markkaa, kaksi hehtolitraa suoloja tahi, viiden markan jälkeen hehtolitvalta, kymmenen markkaa, kaksikymmentä kilogrammaa kahvia ja sokeria yhteensä tahi, markan viidenkymmenen penninälkeen kilogrammalta, yhteensä kolmekymmentä markkaa, viisitoista kilogrammaa venäjän Lehtitupakkaa tahi markan viidenkymmenen pennin mukaan kilogrammalla, kaksikymmentäkaksi markkaa viisikymmentä penniä kuusi paria, pohjakenkiä laki, kuuden markan jälkeen parilla, kolmekymmentäkuusi markkaa, kymmenen kilagrammaa hamppua tahi, kuudenkymmenen pennin jälkeen kitegrammalta kuusi markkaa, kaksikymmentä kilogrammaa villoja tahi, kahden markan viidenkymmenen pennin mukaan kilogrammalta, viisikymmentä markkaa, sata yhdeksänkymmentä kupaa ruisolkiä laki kuusikymmentä markkaa, kaksituhatta kilogrannaa heiniä tahi viiden pennin mukaan kitegrammalta, sata markkaa, ja viisi piimpuli hämetta ja röijyä tahi, viiden markan jälkeen puvulla, kaksikymmentäviisi markkaa 857
sekä 31 päivänä Heinäkuuta 1822 tehdyn kontrahdin mukaan vuosittain lukien 20 päivästä Huhtikuuta 1908, Maria Sofia Neittaanmäelle antamaan samanlaisen eläkkeen kuin välikirjassa 20 päivältä Maliskuuta 1894 oli määrätty oli siis hehtolitran kuusikymmentäviisi litrais rukiita, saman määrän ohria, kolme hehtolitraa kolmekymmentä litraa perunoita, kahdeksan kilogrannaa sianlihaa ja yhtä paljon naudan tai lampaan lihaa seitsemäntoista kelogrammaa suolattuja kaloja, kaksikymmentä litraa suoloja, kaksi kilogrannaa kahvia ja sokeria yhteensä, puolitoista kilogrammaa venäjän tehtitupakkaa kaksi kilogram, maa valmiiksi kaavittuja hamppuja, lampaan vuonineen kuittaviksi, yhdeksiintoista kupaa ruisolkia ja kaksisa taa kilogrammaa heiniä sekä joka lunen vuosi yhdel pohjukengat ja pumpilihaneen ja röijyn, jota paitsi Kalle Neittaanmäen oli suoritettava vuosittain korvausta huoneesta, valosta ja lämmöstä viisikymmentä markkaa sekä hoidosta viisikymmentä markkaa; ja velvoitettiin Kalle Neillaanmäki sen ohessa sadalla kahdellakymmenellä markalla korvaamaan Maria Sofia tältäänmäen oikeudenkäyntikulut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kalle teittäänmäki oli veteamalla saatta nut jutun, on tuomiossa 12 päivänä Huhtikuuta 1910 lausunut että Kalle Neitlaanmäki määräysten mukaan kauppakirjassa 29 päivältä Maaliskuuta 1902, jolla hän oli ostanut kysymyksessä ole van tilan, oli vastuunalainen eläkkeen suorittamisesta mikäli se siitä lähteen oli joutunut maksettavaksi, mutta että hän sitä vastoin tilan omistajana ollut velvollinen vastaamaan eläkkeen suorittamisesta sitä edellisellä ajalta, kun ei tilaa oltu eläkkeen vakuudeksi kiinnitetty, minkä vuoksi Hovioikeus, kyljäten Maria Sofia Anttaanmäen kanteen vastamainitussa osassa, on velvoittanut Kalle Neittaanmäen Maren Sofia Neittuänmäelle suorittamaan välikirjassa 20 päivältä Maaliskuuta 1894 määrätyt elävedut, jotka olivat maksettavaksi langenneet kunakin 858
syksynä vuosina 1903, 1904, 1905 1906. ja 1907, eli siis joko luonnossa tahi rahassa Kihlakunnanoikeuden määräämien hintojen mukaan maksamaan yhdeksän hehtolitraa yhdeksiainkymmentä lihaa rukiita tai, viidentoista markan mukaan hehtolitralla, jala neljäkymmentäkahdeksan markkaa viisikymmentä penniä, saman määrän ohria tahi kahdentoista markan jälkeen hehtolitralta sata kahdeksantoista markkaa kahdeksankymmentä penniä, yhdeksäntoista hehtolitraa kahdeksankymmentä litrua perunoita tahi, kolmen markan mukaan hehtolitralla, viisikymmentäyhdeksän markkaa neljäkymmentä penniä neljä. kymmentäkahdeksan kitegrammaa rienlihaa tahi markan jälkeen kitegrammalta, neljäkymmentäkahdeksan markkaa, yhtä paljon lampaantikaa tahi, seitsemänkymmenen pennin jälkeen kiteyrammalla, kolmekymmentäkolme markkaa keusikymmentä penniä, sata kaksi kilogrämmaa suolattuja kaloja tahikolmenkymmenen pennin mukaan kihgrammalla, kolmekymmentä markkaa kuusikymmentä penniä, hehtolitran kaksikymmentä lihaa suoloja tahi viiden markan jälkeen hehtolitralla, kuusi markkaa, kaksitoista kilogrammaa kahvia ja sokeria yhteensä tahi markan viidenkymmenen pennin jälkeen kilagrammalta kahdeksantoista markkaa, yhdeksän kilogram maa venäjän lehtitupakkaa tahi, markan oidenkymmenen pennin mukaan kilonammalta, kolmetoista markkaa viisikymmentä penniä, kolme paria pohjakenkiä tahi kuuden markan jälkeen paritta, kahdeksantoista markkaa, kuusi kologrammaa hamppua laki kuuden kymmenen pennin jälkeen kitegrammalta, kolme markkaa kuusikymmentä penniä, kaksitoista kitegrammaa villoja tahi, kahden markan viidenkymmenen pennin mukaan kologrammalla, kolmekummen tä markkaa sata neljätoista kupoa ruiselkia laki kolmekymmentäkuusi markkaa, tuhat kaksisataa kitegrammaa heiniä tahi, viiden pennin mukaan kilogrammalla, kuusikymmentä markkaa ja kolme pumpulihannetta ja röijyä tahi, viiden markan jälkeen puvutta, 859
viisitoista markkaa; ja oli asia muissa kohdin eli mikäli Kalle Noittaanmäki oli velvoitettu välikirjan mukaan 31. päivältä Heinäkuuta 1899 Maria Sofia Niittaanmäelle suorittamaan määrätti vuotuinen eläke lukien 20 päivästä Huhtikuuta 1908 ja korvaamaan tämän oikeuden käyntikulungit jääpä Kihlakunnan oikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon on Kalle Maltaanmäki anonut muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julun ja katsoo, ettei Kalle Neittaanmäki ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakset Keisarillinen Suomen Senaalle. Walter Andersson. B. Ampeberg. Walter Andersson. R. finneberg. K. R. Helanen. A. W. Rulls. Wäärä. K. R. Helanen A. K. Rulls. Wäärä. Uno Strömsten Marraskuun 11 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatu tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa maapalstan eroittamista koskevassa jutussa, jossa ovat osakeyhtiö KymmeneAktiebolag, Valkealan pitäjäs tä, hakijana sekä saman pitäjän Rääpälän kylässä asuvat Talolliset Elias ja Viktor Mikon pojat Kauppila vastaajina Annettu Oikeusosastossa 11 päivänä Marraskuuta 1914 Keisarillinen Senaatti on itsellen ja esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä saanut seuraavat tiedet: Talollisille Elias ja Viktor Kauppilalle toimitetun haasteen nojalla on osakeyhtiön Kymmene Aktiebolagin puolesta Valkealan pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa sanout tu, että osakeyhtiö oli kauppakirjalla 29 päivältä Maaliskuuta 1898 Elias ja Viktor Kauppilan isältä Talolliselta Mikko Kauppilalta ja hänen vaimol taan toisessa avioliitossa, Viktor KaupLäsnä: S.S. - A. L. J. R. K. A. F.l. 2. 260 No 1507. Såg. 85. R. D. 1911.