Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
inrymd i besittningen af Kyrkogårdsön benämnda. till byalaget hörande holme, utan att Henrik Eklund dock genom sagda utslag tillerkänts någon rätt till byns fiskovatten; att bemälde Henrik Eklund vid det under åren 1779-1782 försiggångs na storskiftet i Torkkala by icke haft annat att påminna än hvad berörda inryne ningsutslag innehölle, vid hvilket förhållande honom ej heller tillskiftats andel i byns gemensamma mark och Kyrkogårdsön ej ens upptagits å storskiftskartan, men att vid af Kommissionslande mätaren E. J. Lindgren den 9 Augusti 1798 verkställd matning och beskrifning af Kyrkogårds ön i afseende å skattläggning af densamma åboens förmämita näringsfång uppgifvits vara fiske, hvilket idkades med not och skötor kring stränderna af ön äfvensom med skötor kring de längre söderut vid hafsbandet belägna allmäningarna; att ifrågavarande. Kyrko gårdsö nybygge sedermera blifvit skattlagdt till 1/8 mantal och infördt i jordeboken såsom hemmanet No 4 i Parkkala by; samt att med de af Kommissionslandtmätaren Lindgren omnämnda allmänningarna åsyftats Rönnskär holm och klifparna däromkring, hvilkå med omgifvande vatten blifvit den 15 November 1900 exproprierade för Finska Kronans och Lotsverhets behof, hvarvid segarene af Kyrkogårdsö hemman bekommit ersättning för den hemmanet därige. nom frångångna fiskerätten. Enär Kyrkoegårdsä hemman med afseende å dess tillkomst alltså vore en lägenhet med 417
afgärda bys rätt hafva Gustaf Richard Kallström, Karl Emmanuel Öfverström och Johannes Emanuel Häggström motsagt Seliin Nikolai Strömstens och Anders Viktor Dahlströms anspråk på delaktighet i Parkkala bys fiskevatten efter Kekogårdsö hemmans mantal samt medgifvit detta hemma endast laga strandrätt krono Kyrkogårdsön äfvensom förut hållet Sunds och Röfvas hemman allt öfrigt byalaget till hörande fiskevatten, enär Ronbas hemman genom tidiga fastställd laga fiskevations rågång vore utskiftadt från samfälligheten. Härå har Kulandtmätaren Alli, efter anomgående af tillgänglige kartor och handlingar, förberat Kyrkogårdsä hemman bida ett särskildt skifteslag samt förty den 19 Mars 1908 utpålat rån i vattnet emellan detta hemman å ena sidan och Sunds och Röpas hemman på andra sidan i enlighet med bestämmelserna i Lagen om säskillnad i vatten och skifte af vattenomräde. Mimmöjde med sagda för rättning hafva Selim Nikolai strömsson och Anders Viktor Dahlström därom hos Guver nören öfver Nylands län anmält samt sedermera i en lighet med erhållen under visning på stämning å Gustaf Richard Kullström, Karl Emanuel Öfverström och Johannes Emanuel Häggström vid Häradsrätten i Kyrkslätt och Spindeå socknars tingslag framhållet hufvudsak ligast, att lägenheter med af gärda bys rätt icke kunde uppstå å Kronan tillhörig jord, hvarför och då samtliga hemman i Torkkala 118
by varit af krononatur ända tills de på 1850 talet blifvit skatteköpta. Kyrkogårdsö hemman icke kunde hafva nå turen af afgärda by; och som nyssnämnda hemman uppkommit på samma sätt som öfriga hemman i Parkkola by eller sålunda att hvars hemman erhållit till bebru kande ett visst område af den Kronan tillhöriga jos den, men fiskevattnet förblivit gemensamt och sederi ra genom hemmanens sk teköp öfvergått i åboernes. mensamma ego, hafva Ström sten och Dahlström ansett Kyrkogårdsö hemman vara berättigadt att efter sitt mantal få del i byns fiskevatten samt förty yrkat att den af Kielan mätaren Alli den 19 Mars 1901 verkställola, ofvanberörda regången måtte upphäfvas å Kyrkogårdsä hemman förk ras höra till Parkkala samfällighet eller skifteslag samt böra efter mantal bekomma del i samfällighetens fiskevatten äfvensom att Gustaf Richard Kallström, Karl Emanuel Öfverström och Johannes Emanuel Häggström blefve å lagda till sådant lagenligt skifte emellan parterne upplåta hela det gemensamma fiskevattnet, hvarhos Strömsten och Dahlström, jämte det de anhållit om ersättning för rättegångsummgälderna, förbehållit sig rätt att i skild rättegång af den eller dem, som därtill funnes skyldige söka ersättning för denokada Strömsten och Dahlström tillskyndats genom den af dem i anförd måtte öfverklaga de skiftesförrättningen. Isakon hörde hafva Gustaf Richard Kallström och hans medparter återhämtat, hvad 119
af dem vid ifrågavarande landtmäterssärrättning emot Selim Nikolai Strömstens och Anders Viktor Dahlströms ar språk anmärkts, äfvensom ytterligare poipekat att förenämnda instrument rörande MusiRöfvas och Rembas hemman skattläggning den 6 Septembr 1726 utvisade det dessa hemman åsatts betydande skatte för sitt fiske i inre och yttreskärgården, men att Kyrko gärdsö hemman icke visaks ka för något fiske skattlagd Gustaf Richard Kallström jäm medparter hafva, därför påstälkäromålet sakna fog och emesett detsammas underkänne de. Häradsrätten har medelst slag den 8 Februari 1910 på de i anförda skäl förkastat kirmålet. Hofrätten, under hvars proning Selim Nikolai Strömsä och Anders Viktor Dahlström i vadeväg dragit målet, har genom dom den 28 Juli 1911. funnit Strömsten och Dahlström icke hafva anfört laga grund för sin anhållan om upphäfvande af ifrågavarande råskillnadsförrättning samt förty låtit bero vid Häradsrättens utslag i målet. Klli Hofrättens dom hafva Selin Nikolai Strömsten och Anders Vihtor Dahlström anhållit om ändring medels ingifven deduktion, som af Gustaf Richard Kallström och hans medparter bemälts; hvarefter Öfverstyrelsen för Landtmäteriet inkommit med densamma affordradt utlåtande. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Seliin Nikolai Strömsten och Anders Viktor Dahlström icke hafva anfört skäl till ändring i Aefrättens dom, vid hvilken förty 120
skall förblifva; och åläggas Ström sten och Dahlström att till Gustaf Richard Kallström jämte medparter, i ersättning för de ras härstädes i målet hafda kostnader, utgifva sjuttiofem mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: telis Saarikosk. B. Anneberg K. Auer. Walter Andersin K. R. Helanen Alfred Lindström Huhtikuun 20. päivänä 1914. tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullessa velkomusjutussa, jossa Pukkilan pitäjän Torpin kylästä kotoisin olivat Talolliset Kalle Tuomaanpoika, Juho Antin poika, Nikolai Virtanen ja Juho Tuomaanpoika ynnä Talollisenleski Maria Arvela ja Itsellinen William Peltonen ovat hakijaina sekä samassa kylässä asuva Talollinen Kustaa Jalmari Koski nen vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 20. päivänä Huhtikuuta 1914. Keisarillinen Ponnolli on itsellensä esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Mänträlän ja Pukkilan pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudesra ovat Kalle Tuomaanpoika ja hanen asiakumppaninsa, Maria Arvela, omasta puolestaan ja ensimäiLäsnä: F. G. W. A. R. B. E. I. A. 2m. Keisarillisen Suomen Senaatin No 690. Sivu 50. R. SS. 1912.
sestä avioliitostaan nyttemmin kuolleen Talollisen Juho Henrik Areniuksen kanssa syntyneiden alaikäisten poikainsa Holmar Johan Niilo ja Ilmari Alarik Arreniuksen holhoojana, sekä Juho William Tillonen, vaimonsa sanotun vainajan tyttären Pelma Maria Selina Peltosen edusmiehena, lausuneet että, sittenkun Torpan kylän isonjaonjärjesty oli loppuun saatettu ja jakokunnan osakkaat ole rat kokouksessa 11 päivänä Syyskuuta 1907. päättäneet, että maatityksen suitpitus oli tehtävä puoleksi 1 päivänä Marraskuuta 1908, niin oli Kustaa Jumari Koskinen jättänyt suorittama ta jaossa tehdyn tilityskirjan mukaan omistamastaan, jakokuntaan kuuluvasta Hannulan talosta Kalle Tuomaanpojalle ja hänen asiakumpa panoilleen tulevan, kerrotuin tavoin maksettavaksi langennen maatityksen erän 576. markkaa 24. penniä, med kä vuoksi Kalle Tuomaanpoika asia kumppaneineen on vaatinut, että Kustaa Jalmari Keskinen velvoitettu siin heille maksamaan sanottu rahamäärä korkoineen, kuusi sadalta vuodessa, luettuna viimeksisanotusta päivästä alkaen, sekä korvaamaan heidän oikeudenkäyntikustannuksensa Kanteesta kuultuna on Kustaa Salmari Koskinen, sitä vastustanut. minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus 16 päivänä Maaliskuuta 1909. julistamallaan päätöksellä siinä mainitulla perusteella on velvottanut Kustaa Jalmari Koskisen kuittia vastaan Kalle Tuomaanpojalle ja hänen asiakumpraneilleen maksamaan vaaditut viisisataa seitsemänkymmentäkuusi markkaa kaksikymmentäneljä penniä kuuden prosentin vuotuisine korkoineen, lukien 1. päivästä Marraskuuta 1908, sekä sen ohessa kolmellakymmenellä markalla korvaamaan Kalle Tuonaanpojan ja hänen asiakumppaniensa oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kustaa Jalmari Koskinen oli vetoamalla saattanut jutun, on 20. päivänä Joulukuuta 1911 antanut juttuun tuomion; 422
ja kan Kalle Tuomaanpoika ja hänen asiakumppaninsa eivät ollut edes väittänselkään, että Kustaa Jalmari Koski nen, joka oli vasta kerrotun, muiden maansa asianosaisten omistamilla tiloilla toimitetun isonjaonjärjestelyn päätyttyä tehdyllä kaupalla saanut omakseen Kanmelan talon, olisi kaupanteossa tahi muutenkaan sitoutunut vastaamaan kysymysessä olevasta maatilityksestä eikä Roskista niin ollen voitu pitää siitä mies kohtoisesti vastuunalaisina, on Hovioikeus, kumosen Kihlakunnanoikeuden päätöksen, perusteettomana hyljännyt jutussa ajetun kanteen Hovioikeuden tuomioon on Kalle luomaanpoika asiakumppanineen haknut muutosta perustelmalla, johon Krister Valmari Koskinen on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun, ja koska isonjaonjärjestelyssä toimitetussa valinsuorituksessa selaltu toisille määrälle korvaus on si lalta menevä maksu ja Kustaa Julmi ri Koskinen, joka 6. päivänä Maalis kuuta 1908 oli ostanut Hannulan talon siis oli velvollinen suorittamaan nyt riidanalaisen maatityksen erän sen joutuessa 1. päivänä Marraskuuta samana vuonna maksettavaksi; sentähden ja kun sitä sockkaa, että talosta aikaisemmin oli, niinkuin Koskinen on Hovioikeudes sa ilmoittanut, myyty osia, ei voida tässä yhteydessä ottaa huomioon koskei ole näytetty, että nuo ovat olisivat mainittu na erääntymispäivänä olleet laillisesti erilleen otetut, harkitsee Keisarillinen Renaatti oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion, jättää sen loppupäätöksen pysyväksi, johon Kihlakunnanoikeus on ja tussa johlenut, tätä kaikki asianomaiset noudattakoot "Keisarillinen Suomen Amuatti tun Saarikoski. Waller Andersin tun Saarikoski. Waller Andersin R. Anneberg tyman Alfred Lindström. 423
Huhtikuun 20 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turan Hovioikeudesta tulleessa, testamen tin moitetta koskevassa jutussa, jossa ovat Talollinen Kaarle Vihtori Suutela Eemeron pitäjän Rautalan kylästä hakijana sekä Poliisikonstaapelinleski ega Aleksandra Tuutela, samasta kylästä, vastaajana: Annettu Oikeus osastossa 20 päivänä. Huhtikuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellan esiltelyttänyt jutun asiakirjat ja saanut niis tä tietää seuraavaa Sittenkun Talollinen Mikko Mikonpoika Suutela oli, myydessään kauppakirjalla Heinäkuun 5 päivältä 1880 Tuutilan perintötalon. Kaudelan kylässä vanhimmalle pojallensa Kaarle Vihtori Tuudelalle, varannut itsellensä oikeuden antaa Mikko Suutelalle sanotusta talosta eläkkeeksi tulevät asuin- ja ulkohuonat ynnä pellot ja niityt muiden nautittaviksi hänen kuoleman na jälkeen kolmenkymmenen vuoden ajaksi, sekä sittemmin testamentissa Heinäkuun 14 päivältä 1882 määrännyt, että Mikko Suutilan kuoleman jälkeen hänen loisen poiLäsnä: S.S. - (L. - 71 - J. R. B. T.10 No 695 Sag. 224. R. D. 1911
kansa Poliisikonstaapelin Mikko Tuutelan pili saada mainitut eläkehuonod ja maatynnä muut Mikko Suutelan vanhomman itsellensä kauppakirjassa Kudelan talosta pidättämät eläke edut, niin oli Mikko Tuntela nuorempi kirjallisessa testamentissa ja lukuun 2 päivältä 1904 oikeuttanut vaimo sa Olga Aleksandra Kuutelan hänen kuolemansa jälkeen nauttimaan kaikkia KO näkuun 14 päivänä 1882 laaditun testamiten mukaan Mikko Tuutolalle nuoremmas keuduneeta etuja; ja oli Olga Aleksander Suutela, Mikko Suutelan nuoremman kuutua Joulukuun 8 päivänä 1906, Maaliskuun 1 päivänä 1907 Kihlakunnanoikeudessa vahvenut sanotun testamentin Joulukuun 2 päivällä 1904. Tämän jälkeen on Kaarle Vihtori Sulder Olga Aleksandra Suutelalle toimitetun härteen nojalla Someron pitäjän ynnä Sonnniemen kappelin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut että, koska MekkiSuutela vanhempi Heinäkuun 14 päivänä 1882 tekemänsä testamentin neljännessä lässä oli määrännyt Suutelän talosta dättämänsä nautinteoikeuden ja rakennuksi Mikko Suuldan nuoremman kueltua, ellei hän jälkeensä jättäisi mitään perillisiä, lankeaviksi Mikko Tuutelan vanhemman muille perillisille, Mikko Suutelattameroin malla ei ollut ollat oikeutta testamentella Joulukuun 2 päivältä 1904 luvuttaa sanottua nautintooikalla ja rakennuksia Olga Aleksandra Tuutilalle, vaan olivat ne tuhwat Kaarlo Vihtori Tuutolalle ja hänen kanssaperillisilleen; minkä tähden ja kun Mikko Tuutilan nuoremman kuoltua hänen pesänsä oli luovutettu konkurssiin sekä konkumssipesän velkojat olivat koko uksessaan Elokuun 3 päivänä 1905 päältaneet luopua edellämainitusta naulintooikeudesta, eikä Mikko Suutelalla nuoremmalla sitä paitsi ollut ellut vallaa luovuttaa toiselle henkilölle ilman maano mistajan suostumasta näitä oikeuksia, jo ten siis Olga Aleksandra Suutela å d lut oikeutettu miehensä testamenttia hyväkseen nauttimaan, Kaarle tehtori Suutila on vaatinut, että sama testamentti ja listettaisiin mitättömäksi; minkä ohessa Kaarle Vihtori Tuutela on anonut kereansta oikeudenkäyntikuluistaan 425
Suutela, niitäten Heinäkuun 14 päivänä lori Suutetan kyräkyvässä kauppakirjanä 1852 laadettuun, lainamaan vellä och pidettänyt dullmies oikeuden vapaade nä 1852 laadettuun, lainamaan vellä ole pidettänyt dullmies oikeuden vapaade nunen lesämenettiin, jissä Mikko Toinille luovattaa puhemahanl vuokä ja levol huoneet ja maal Mikko Suukolalle, sei vuodeksi kuolemania jälkeen, niitta och nuoremmalle, ja Heinäkuun 5 päivänä otetta kuin hän elu lohtoi, sekä, tätä och 1880 tehdyn kauppakirjan kuudenteen böhtaan, niin jolloin käyttäen, Heinäkuun 14 päivänä 1800 tehdyn kauppakirjan kuudentun böhtaan, niin jolloin käyttäen, Heinäkuun 14 päivänä 1880 tehdyn kauppakirjan kuudenteen böhtaan, niin jolloin käyttäen, Heinäkuun 14 päivänä Kaarle Vihtori Suutela oli sulettu pois. i suljettu pois kaikesta perinnöstä isänsä jälkeen, kalunut ettei Kaarle Vihtori Suutelalla olla oikautta sanottuihin huoneisiin ja maihen ainakaan kolmenkymmenen vuoden aikana uttuna Mikko Tuutelan vanhemman kun lenpäivästä Lokakuun 17 päivåstä 1903, ja aElga Aleksandra Suutela, Jurvauluen manten testamenttiin Joulukuun 2 päivältä neanonut kannetta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus on Syyskuun 5 päivänä 1908 Julistetulla päätöksellä siinä mänluilla perusteilla hyljännyt Kaarle holteri kuutelan julussa ajaman kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kaarle Wehtori Suutela veteamalla oli saattanut luen, on tuomiolla 24 päivältä Toukokuuta 1911 ratkaissut julun; ja koska. Mikko MaKantanen on Olga Aleksandra, sete vanhugn edelläkerdaren Bonde KihKantanen en Olga Aleksandra, sete vanhugn edelläkerdaren Bonde Kihvanhempi eli määränyt kysymyksessä et rakennushudentensa mitä kolmekvikymment nuoremmalle, ja Heinäkuun 5 päivänä edellä kuin hän ela tahtoi, sekä, tätä och nuoremmalle, ja Heinäkuun 5 päivänä edellä kuin hän ela tahtoi, sekä, tätä och la oli nieltu pois 1852 Mikko Suuhlan nuoremmän hyväksi 1882 Mikko Tuutilan nuoremman hyväksi tekemässään lain saman saanassa testamentissa määrännyt Mikko Tuutilan nuo remman kuollessa ilman perillisiä, kysymyksessä olevien oikeuksien tulevan Mikko Tuutelan nuoremman nuoremmille veljille ja sisarille on Hovioikeus jättänyt asian sen loppupäälekmän varaan, johon Kihlakunnanoikeus ole asiasta päätöksessaan johtunut, ja sen ohessa velvatta nut Kaarle Vihtori Suutelan viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Olga Miksandra Suutilalle hänellä. Hovioikeudessa ollod kulut Hovioikeuden luemioen on Kaarle lihtori Suutela anonut muutosta perustelmalla, johon Olga Aleksandra Suulela on vastannut 120
Karrellinen Senaatti on tutkinut 6% män jutun ja katsoo ettei Kaarle Vihtori tuutela ole esiintuonut syytä muuttaa R. vioikeuden tuomiala, joka siis jää pyyjän si; ja velvoitetaan Kaarle Viktori Sundelin suorettamaan Olga Aleksandra Tuutolalle hänellä julun vuoksi täällä olleiden kulu 4 jon korvaukseksi seitsemänkymmentä määkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudatte koot. "Keisarillinen Suomen Senaalle. Lanten Saarinen Asred Liukkiala Lanten Saarinen Asred Liukkiala Johannes Pesonen. A. T. Rullis. lain B. F. Mälsä. Den 20. April 1914. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit fordringsmål emellan Kronolänsmannen, Filosofiemagistern Gustaf Emil Holmström, i egenskap af ordförande ska smäskola i Helsinge socken, sökande och sakförareferman Helsingfors Advokatbyrä Arvid Tourander, med hemort i Helsingfors stad, svarande: Silfver i Justitudepartementet den 20. April 1914. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Staffansby smäskola har Helsingfors Advokatbyrä Arvid Sourander vid Häradsrätten i Helsinge sockens tingslag yrkat direktionens åläggande laget Aleks. Pelander i Helsingfors å för den 16. December 1907. och 8. JanuOde S.S. - A. d. - J. P. A. R. P. /. B. Fem. No 694. Säg. 251. m. uti direktionen för Staffansby svenEfter stämning å direktionen för att enligt tvenne af  Asfaltaktiebosakförareförman öfverlåtna räkningar 1911.
ari 1908. till firman erlägga inalles 206. mark 25. penni, utgörande priset för assältvaror, dem sagda bolag levererat till Staffansby smäskola, hvarutom finnan gjort anspråk på ränta. å förenämnda belopp. I saken hörd har Filosopimagistern Holmström medgifvit att Byggmästaren Alas Ahlbom, som den 8. Oktober 1907. åtagit sig att på entreprenad verkställa särskilda för bättringsarbeten å berörda smäskolas hus, utan att han dock fullgjort sitt åtagande, kunnat beställa ifrågavarande ossältvaror; men emedan Filosofumagistern Holmström hvarken själf eller för berörda smäskolas räkning beställt varor af Asfaltahtiebolaget Aleks. Pelander, ej heller iklädt sig ansvarighet för af andra från nämnda bolag erhållna varor, har Holmström emotsett käromålets förkastande. Sedan Byggmästaren Ahlboin jemväl blifvit i målet hörd, har Häradsrätten, hvarest parterna omsesides tagit i anspråk ersättning för sina kostnader å rättegången, medels den 17. Februari 1910. afsagdt utslag i saken sig utlåtit och funnit utredt vara att ifrågavarande varois blifvit afsända till Staffansby maskola för dennas räkning, utan att dessa sedermera vare sig riklamerats eller återsändts; hvarför och då Vilosofiemagistern Holmström icke kunnat bestrida att samma varor kommit smäskolan till godo, Häradsrätten ålagt Filosofiemägistern Holmström att i sin förberörda egenskap emot kvitto till Helsingfors Advokatbyrå Arvid Svarander utbetala fordra de tvåhundra sex mark tjugufem penni jämte därå löpande fem procents årlig ränta från stämningsdagen den 16. Januari 1909. till dem full betalning följde samt att med etthundra femtio mark ersätta sakförarefirman dennas kostnader i målet. Hofrätten, under hvars pröfning Filosofiemagistern Holmström i väde väg dragit målet, har genom den 128
ari 1908. till firman erlägga inalles 206. mark 25. penni, utgörande priset för ossältvaror, dem sagda bolag till rerat till Staffansby smaskola, hvarutom finnan gjort anspråk på ränta. å förenämnda belopp. I saken hörd har Filosofumagistern Holmström medgifvit att Byggmästaren Klas Ahlbom, som den 8. Oktober 1907. åtagit sig att på entreprenad verkställa särskilda sebättringsarbeten å berörda småskalas hus, utan att han dock fullgjort sitt åtagande, kunnat beställa ifrågavarande osfältvaror; men emedan Filosofiemagistern Holmström hvarker själf eller för berörda smaskolas räkning beställt varor af Asfaltaktietolaget Aleks. Pelander, ej heller iklades sig ansvarighet för af andra från nämnda bolag erhållna våror, till Holmström emotsett käromålets förpåstande. Sedan Byggmästaren Ahlberg jemväl blifvit i målet hörd, har Häradsrätten, hvarest parterna om sesides tagit i anspråk ersättning för sina kostnader å rättegången, medels den 17. Februari 1910. afsagdt utslag i saken sig utlåtit och funnet utredt vara att ifrågavarande varor blifvit afjände till Staffans bemaskola för dennas räkning, utan att dessa sedermera vare sig rikla merals eller återsandts; hvarför och då Filosofumägistern Holmström icke kunnat bestrida att samma varor kommit imaskolan till godo, Härads rätten ålagt Filosofiemågistern Holm ström att i sin förberörda egenskap emot kuitto till Helsingfors Advokatbyra Arvid Seurander utbetala fordra de tvåhundra vi mark tjugufem penni jämte därå löpande fem procents årlig ränta från stämningsdagen den 16. Januari 1909. till dess full betalning följde samt att med etthundra femtio mark ersätta sakförarefirman dennas kostnader i målet. Hofrätten, under hvars pröfning Vilosofiemagistern Holmström i vade väg dragit målet, har genom den 128
24. Maj 1911. gifven dom låtit vid Häradsrättens utslag bero, jämte det Filosofiemagistern Holmström i sin förberörda egenskap ålagts att ersätta Helsingfors Advokatbyrä i tr. vid Svarander dess kostnader i Myrätten med femtio mark. Uti Hofrättens dom har Filosofvimagistern Holmström anhållit om ändring medels deduktion, den Ksingfors Advokatbyra Arvid Tourander bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i ifvervägande och finner Filosofiemågistren Holmström icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom vid hvilken förty skall förblifra; och ålägges Filosofiema gistern Holmström i sin afvanberörda egenskap att till Helsingfors Advokatbyrä Arvida försander i ersättning för dess härstädes i målet hafda bostnet der utgifva sextio mark. Petalle, som vederbör, till efterrättades B. F. kalle länder. Kejserliga Senaten för Finland: Sentin Saarinen Alfred Luksiala. Sentin Saarinen Alfred Luksiala Johannes Pesonen" A. V. Ruusuvaara 129
24. Maj 1911. gifven dom låtit vid Häradsrättens utslag bero, jämte det Filogfiemagistern Holmström i sin förberörda egenskap ålagts att ersätta Helsingfors Advokattyrä Arvid Töurander dess kostnader i Olof rätten med femtio mark. Uti Hofrättens dom har Filosofiemagistern Holmström anhållit om ändring medels deduktion, den St. singfors Advokatbyrä Arvid Svarander bemött. Kejserliga Senaten har taget målet i ifvervägande och finner Filosofiemagisten Holmström icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom vid hvilken förty skall förblifra; och ålägges Filosofiema gistern Holmström i sin ofvanberörda egenskap att till Helsingfors Advokatbyra Arvid Svarander i ersättning för dess härstädes i målet hafda bostnader utgifva sextio mark. Petville, som vederbör, till efterrättelat B. F. Möki. sönder. Kejserliga Senaten för Finland: man Turinen Asped Luksiala. Anton Saarinen Alfred Luksiala. Anton Saarinen Alfred Luksiala. Anton Saarinen Alfred Luksiala. Luon Siurinen Alfred Luksiala. man Siurinen Alfred Luksiala. Johannes Pesonen. A. V. Ruusuvara 129
Huhtikuun 20 päivänä 1914 Keisarillisen Suomen Pennaten tuomio nostorahalla Keisarillisesta "Waasan Hovioikeudesta tullen sa kalastuspaikan luovutta mista koskevassa jutussa jossa Kemin pitäjän Alapaakkolan kylässä asuvat Talolliset Juho Aappa Piippa la ja Olli Raurakka ovat hakijoina sekä Alapaakko län kalastuskunta, sano tussa kylässä, vastaajana Annettu Oikeusosastossa 2 päivänä Huhtikuuta 1914. Keisarillinen Ronvulle on itselhen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli, enää on kysymyksessa, saanut tietää seuraavaa: Kemin, Simon ja Tervolan pitajäin käräjäkunnan Kihla kunnanoikeudessa on Alapaakkolen kalastuskunnan puolesta vaa dittu että, koska Juho Aaro Turvola ja Olli Kaarakka yhvityckeksi hyödykseen käyttivät Pikku - Höyry nimistä Alapaak Läsnä: B. 1.S. J. B. K. B. F. No 695 Pag 267. R. D. 1911.