Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
öfver ifrågavarande arfsmedel äfvensom att med etthundrafemtio mark godtgöra må karne Kaart deras vid Rådstufvurät ten i målet hafda kostnader. Uti Hofrättens dom har Kommunal radet Junnelius anhållet om ändring medels ingifven deduktion, hvilken af makarne Kaarl i föreskrifven ordning bemälts Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner det väl vara utredt, att makarne Kaarl uti omordade afhandling af den 2 Mars 1902 bomyndigat Kommunalrådet Junnelius, som enligt Maria Kaarts faders Handlanden Petter Siltkose testamenta riska förordnande förvaltal Maria Kaart efter hennes bemälde fader tillfallna arfs medel, att fortfarande omhänderhopa för rättningen af desamma, men emedan måkarne Kaarl varit oförhundrade att åter hålla detta lemyndigande utan afseende darå att de i samma afhandling socken dit sig all icke göra det, finner Kejserle ga Senaten Kommunalialet Junnelius icke hafva anfört skäl till vidare ändring i del slut, hvari Hofrätten genom dess ifrågavarande dom i saken stannat, än all Kommunalrådet Junnelius, i anseende till sakens beskaffenhet, frikallas från utgifvandet af den makarne Kaarl af fefrätten riksgda godtgörelse för rätte gångskostnaden; med hvilken rättelse vid domen i öfrigt kommer all bero, dock så lunda att den Kommunalrådet Junne lius ahvälfda redovisningsskyldigheten för af Kommunalradet Junnelius fullgöras före den 1 Maj innevarande år På utle, som vederbör, till efterrättelse lån der. Kejserliga Senaten för Finland Julois Hummelin - A. W. l. Wahl. hemmanJulois Hummelin - A. W. l. Wahl. hemmanJ. Hiesman Edala klander E. Thesleff 82
Helmikuun 14. päivänä 1907. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Turun Hovioikeudesta tulleessa, korvausta koskevassa nostojutussa, jossa Tamperun kaupungin Rahatoimikamari on täällä hakijana ja Talonomistaja Johan Smerts Nurminen, samasta kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 14. päivänä Helmikuuta 1907 Keisarillinen Senaatti on itsellen sä esittelyttänyt asiaan kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Tampereen kaupungin Raastuvanoikeudessa on Johan Sments Anminen kertonut, että hän oli eikäläisen Rahatoimikamarin 5. päivänä Marraskuuta 1897. toimittamasja huutokaupassa 10,050. markan hinnasta kaupungilta ostanut rakennettavan tontin No 549. sanotun kaupungin 9siä kaupunginosassa, joka tontti oli sekä huutokauppatilaisuudessa ilmoitettu että huuto läsnä: J. A. T. G. W. - E. P. - W. K. J. F. S. 83 No 221. 99
kauppapöytäkirjaan ja Nurmiselle annettuun kiinnekirjaan merkitty olevan 35. metriä pohjoisesta etelään ja 35,5. metriä idästä länteen eli siis pinta alaltaan 1242, 5. neliömetriä; mutta koska tuo tontti, kuten sittemmin oli käynyt selville, todellisuudessa olikin, pohjoisesta etelään 35. metrin pituinen ja idästä länteen vaan 31,5. metrin leveä, pinta-alaltaan 1,102, 5. neliönetriä ja siis 140. neliömetriä piinempi kuin mitä huutokaupassa oli ilmoitettu, on Johan Sments Nurminen vaatinut Rahatoimikamarin velvoitta mista Nurmiselle takaisin maksamaan sanottuja 140. neliömetriä suhtellisesti vastaavan osan kauppahinnasta eli tuhat sata kolmekymmentäkaksi markkaa kolmekymmentäyhdeksän penniä korkoineen, minbä ohessa Johan Smarts Nurminen on anonut korvausta oikeudenkäynti kuluistaan. Asiassa kuulusteltuna on Rahatoimikamari vastustanut kannetta, minkä jälkeen Raastuvanoikeus on 5. päivänä Maaliskuuta 1903. julistamassaan päätöksessä katsonut selville käyneen, että Rahatoimikamasi oli edellämainitussa huutokaupasja myynyt puheenalaisen tontin ehdolla, ettei ostaja saisi rakentaa tonttia suuremmaksi osaksi kuin mitä kaupungille vahvistettu, silloin voimasja ollut asemakartta osoitti, minkä vuoksi ja kun se seikka, ettei Johan Smerts Nieminen ollut oikeutettu rahentämään tonttia laveammalta eikä käyttämään sitä muulla lailla kuin mitä mainittu kartta osoitti ja kanpungille niinikään vahvistettu rakenmissääntö myönsi, ei voinut perustaa Johan Amarts Nurmiselle oikeutta vaatia korvausta kaupungilta, Raastuvanoikeus on hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Johan Smarts Numminen oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 31. päivältä Heinäkuuta 1906. antanut lausuntonsa asiasta; ja koska Johan Sments Nurminen oli mainitussa huutokaupassa kymmenen84
tuhannen viidenkymmenen markan hinnasta rakennustontiksi ostanut puheenalaisen tontin, joka oli ilmoitet tu pintaalaltaan olevan kolmekymmentäviisi ja viisi kymmenesosaa metriä idästä länteen ja kolmekymmentäviisi metriä polijoisesta etelään eli tuhat kaksisataa neljäkymmentäkaksi ja viisi kymmenesosaa neliönetriä, mutta Johan Snets Nurminen oli oikeutettu samasta tontista rakennusalaksi käyttämään ainoastaan pintaalaltaan kolmekymmentäyksi ja viisi kymmenesosaa metriä idästä länteen ja kolmekymmentäviisi metriä pohjoisesta etelään eli ilmoitetusta pinta alasta sata neljäkymmentä neliömetriä vähemmän, mikä viimeksi mainittu ala oli varattu avoimeksi paikaksi tontin edustalle, sen vuoksi ja kiinei Rahatoimikamari ollut näyttänyt, että Nieminen oli silloisen, myynnin aikana noudatettavan asemakartan ja rakennusjärjestyksen mukaan ollut velvollinen jättämään kysymyksessä olevan alan rakentamatta käytettäväksi sen nykyiseen tarkoitukseen, velvoitti Hovioikeus Rahatoimibamarin korvauksena täten menetetystä rakennustontinalasta sadasta neljästäkymmenestä neliömetriskanpungin varoista suorittamaan Johan Amarts Nurmiselle vaaditut tuhat sata kolmekymmentäkaksi markkaa kolmekymmentäyheksän penniä viiden prosentin vuotuisine korkoineen oikeudenkäynnin alusta 5. päivästä Helmikuuta 1903., kunnes täysi maksu tapahtuisi, minkä ohessa Rahatoimikamarin tuli viidelläkymmenelläviidellä markalla yhdeksällä kymmenelläviidellä pennillä korvata Johan Smarts Nurmiselle hänellä juteen vuoksi Raastuvanoikeudessa olleet kulungit. Hovioikeuden tuomioon on Rahatoimikamari hakenut muutosta tanne toimittamallaan perustelmalla, johon Johan Sments Nieminen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutki25
nut tämän jutun; ja koska selvitetty on, että kysymyksessä oleva tontti mainitussa huutokaupassa on kokonaan kaupaksi tarjottu ja sellaisena myöskin myyty sekä että tämä tontti on kaupungin asemakasttaan merkitty pohjoisesta etelään kolmen kymmenenviiden metrin pituiseksi sekä idästä länteen kolmekymmentäyksi ja viisi kymmenesosaa metriä leviaksi ja siis juuri sen kokoiseksi kuin Johan Smerts Nurminen kauppansa nojalla on sitä hallinnut, sen vuoksi ja kun Johan Smerts Nurminen ei ole voinut väittää, että mainitun tontin kauppahinta olisi huutokaupassa määrätty laskettavaksi tontin pinta-alan mukaan, eikä mitään ole häntä estänyt ennen tarjoustan sa itse hankkimasta tarpeenmukaisia tietoja tontin pinta-alasta, niin ja kun asian näin ollen yksistään se seikka, että tontin leveys idästä länteen silminnähtävästi erehdyksestä on huutokaupassa ehkä ilmoitettu sekä sen jälkeen huutokauppapöytäkirjaan ja Nurmiselle annettuun kiinnekirjaan merkitty toisenlaiseksi kuin sen oikeastaan asemakaavan mukaan piti olla, ei oikeuta Nurmista takaisin saamaan hänen vai timaansa osaa tontin kauppahinnasta, eikä Numinen muutenkaan ole vaatimuksellensa esittänyt laillista perustusta, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion, jättää asian sen loppupäätelmän varaan, johon Raastuvanoikeus on päätöksessään johtunut Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti Julins Nummelm: - Abell-hemmanJ. Weckman Edala Klander. Edvard Padan 86
Pesolan 3/16. m Helmikuun 14. päivänä 1907. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Turun Hovioikeudesta tulleessa, korvausta koskevassa nostajutussa, jossa Tampereen kaupungin Rahatöimikamari on täällä hakijana ja Talonomistaja Timoteus Syrén, samasta kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 14 päivänä Helmikuuta 1907. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt asiaan kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Tampereen kaupungin Raastuvanoi keudessa on Timotius Syren kertonut, että hän oli sikäläisen Rahatoimikamarin 5. päivänä Marraskuuta 1897 toimittamassa huutokaupassa 10,200. markan hinnasta kaupungilta ostanut rakennettavan tontin No 547. sanotun kaupungin 9ssä kaupunginosassa, joka tontti oli sekä huutokauppatilaisuudessa ilmoitettu että huutokauppapöytäkirjaan ja Syrenille annettuun kiinnekirjaan merkitty olevan 35. metriä pohjoisesta etelään ja 35.5. metriä idästä länteen eli siis pinta-ulaltaan 1842. 5. neliömetriä; mutta kosLäsnä. J. N. H. G. - Ef - W: R. F. S. No 222. No 222. Pag. 203. R. D. 1906.
ka tuo tontti, kuten sittemmin on käynyt selville, todellisuudessa olikin, pohjoisesta etelään 35. metrin pituinen ja idästä länteen vaan 31.5. metriä leviä, pinta-alaltaan 1,102. 5. neliömetriä ja siis 140. neliömetriä pienempi kuin mitä huutokaupassa oli ilmoitettu, on Timoteus Syrén vaatinut Rahatoimika marin velvoittamista Syrénille takaisin maksamaan sanottuja 140. neliömetriä suhteellisesti vastaavan osan kauppahinnasta eli tuhat sataneljäkymmentäyhdeksän markkaa kaksikymmentäyhdeksän penniä korkoineen, minkä ohessa Timotens Syrén on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Asiassa kuulustettuna on Rahatoimikamari vastustanut kannetta, minkä jälkeen Raastuvanoikeus on 5. päivänä Maaliskuuta 1903. julistamassaan päätöksessä katsonut selville käyneen, että Rahatoimikamari ole edellämainitussa huutokaupassa myynyt puheenalaisen tontin ehdolla, ettei ostaja saisi rakentaa tonttia suuremmaksi osaksi kuin mitä kaupungille vahvistettu silloin voimassa ollut asemakart ta osoitti, minkä vuoksi ja kun se seikka, ettei Timotius Syrén ollut oikeutet tu rakentamaan tonttia laveammalta eikä käyttämään sitä muulla lailla kuin mitä mainittu kartta osoitti ja kaupungille niinikään vahvistettu rakennussääntö myönsi, ei voinut pesustaa Timotens Tyrénille oikeutta vaatia korvausta kaupungilta, Raastuvan oikeus on hyljännyt kanteenHovioikeus, jonka tutkittavaksi Timoteus Syrön oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 31. päivältä Heinäkuuta 1906. antanut lausuntonsa asiasta; ja koska puheenalainen tontti tonttikar tan mukaan oli kolmekymmentäviisi netriä pohjoisesta etelään sekä kolmekymmentäyksi ja viisi kymmenesosaa metriä idästä länteen eli siis pinta-alaltaan tuhat satakaksi ja viisi kymmenesosaa neliömetriä, mutta tontti useinmainitussa huutokaupassa pidettyyn pöytäkirjaan oli merkitty olevan kolme kymmentäviisi metriä pohjoisesta etelään 88
sekä kolmekymmentäviisi ja viisi kymmenesosaa metriä idästä länteen eli siis pinta-alaltaan tuhat kaksisataa neljäkymmentäkaksi ja viisi kymmenesosaa neliömetriä, sentähden ja kun tontin pinta-ala siis oli sata neljäkymmentä neliömetriä pienempi kuin mitä huutokaupassa oli ilmoitettu, Hovioikeus katsoi Timotius Syrénin olevan oikeutetun takaisin saamaan sen osan suorit tamastaan kauppasummasta, joka suhteellisesti tuli sanottujen sadan neljänkymmenen neliömetrin osalle, ja velvoitti siis Tampereen Rahatoimikama rin heti kuittia vastaan Timotaus Syrinille maksamaan tuhat sataneljäkymmentäkahdeksan markkaa viiden prosentin vuotuisine korkoineen, lukien oikeudenkäynnin alusta, 5. päivästä Helmikuuta 1903, kunnes täysi maksu tapahtui, minkä ohessa Rahatoimika marin tuli viidelläkymmenelläviidellä markalla yhdeksälläkymmenelläviidellä pennillä korvata Timoteus Syrénille hänellä Raastuvanoikeudessa olleet kulungit. Kovioikeuden tuomioon on Rahatoimikamari hakenut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Timotaus Syrén on vastannutKeisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska selvitetty on, että kysymyksessä oleva tontti mainitussa huutokaupassa on kokonaan kaupaksi tarjottu ja sellaisena myöskin myyty sekä että tämä tontti on kaupungin asemakarttaan merkitty pohjoisesta etelään kolmenkymme nenviiden metrin pituiseksi sekä idästä länteen kolmekymmentäyksi ja viisi kymmenesosaa metriä lever äksi ja siis juuri sen kokoiseksi kuin Timotens Syren kauppansa nojalla on sitä hallinnut, sen vuoksi ja kun Fimotens Syrén ei ole voinut väittää. että mainitun tonten kauppahinta oli ni huutokaupassa määrätty laskettavaksi tontin pinta-alan mukaan, eikä mitään ole häntä estänyt ennen tarjoustansa itse hankkimasta tarpeenmukaija tietoja tontin pinta-alasta, niin ja kun asian näin ollen yksistään se seik89
ka, että tontin leveys idästä länteen silminnähtävästi erehdyksestä on huuto kaupassa ehkä ilmoitettu sekä sen jälkeen huutokauppapöytäkirjaan ja Syrenille annettuun kiinnekirjaan merkitty toisenlaiseksi kuin sen oikeastaan asema kaavan mukaan piti olla, ei oikeuta Syriniä takaisin saamaan hänen vaatimaansa osaa tontin kauppahinnas ta eikä Syrén muutenkaan ole vaatimuksellensa esittänyt laillista perustusta, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomien, jättää asian sen loppupäätelmän varaan, johon Raastuvanoikeus on päätök sessään johtunut - Tätä kaikki asian omaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Julina Nummelin. A. Hen. MaunanJulina Nummelin. A. Hen. MaunanJ. Wieskman Wala kijande Edvard Padmi. zisav muut Den 15. Februari 1907 Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsall revisionersket ling, från Alo Hofrätt inkommit sjerältsmål emellan Jakaptenen Oscar Henius, från residensstaden Stock holm i penungariket Terige, sökande, och Handlanden Johan Wilhelm Norrgård, från Fastmola socken, varande: Gifven uti Justiliedetamentenen tel den 15. Februari 1907. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af som, såvidt nu är i fråga, inhämtat föl jande. tid Rådstufvurätten i Bjernbergs stad har Sjokaptenen Alenius anfört att, sedan Handlanden Norrgård genom ur leparti af den 15 Juli 1905. befraklat äng förtyget Trede hvars besälhafvare sjökaptenen Alenius vore för all i Lapprik och Brändö hannur intaga full last af stäf för staden Intvapen i honom garihet Pelgien under vilkor, bland annat, att lasten borde af handlanden Norgård hvarvas på sedvanligt sätt och så måltt angfartyget kunde emot opb. 47. SS. H. - R. G. 90. No 228 Pag. 236. R. D. 1906.
ka, että tontin leveys idästä länteen silninmähtävästi erchdyksestä on huutokaupassa ehkä ilmoitettu sekä sen jälkeen huutokauppapöytäkirjaan ja Syrenille annettuun kiinnekirjaan merkitty toienlaiseksi kuin sen oikeastaan asema kaavan mukaan piti olla, ei oikeuta Syreniä takaisin saamaan hänen vaatimaansa osaa tontin kauppahinnasta eikä Syren muutenkaan ole vaatinuksellensa esittänyt laillista perustusta, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomien, jättää asian sen loppupäätelmän varaan, johon Raastuvanoikeus on päätöksessään johtunut - Tätä kaikki asian omaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Julin Nummelin  A. W. 10. KaunanJulin Nummelin  A. W. 10. KaunanD. Wieskman Wala kyander Edvard Padani Ei Savenius Den 15. Februari 1907 Kejserliga Senalens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionskilling, från Alo Hofrätt inkommit sjerältsmål emellan Jakaptenen Oscar Henius, från resedensstaden Stock holm i penungariket Sverige, sökande, och Handlanden Johan Wilhelm Norrgård, från Sartmola socken, sva rande: Gifven uti Justiliedepartemen tel den 15. Februari 1907. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat föl jande: Vid Rådstufvurätten i Björneborgs stad har sjokaptenen Alenius anfört att, sedan Handlanden Norrgård genom ur leparti af den 15 Juli 1905. befraklat äng förtyget Tredo hvars lisälhafvare Sjökaptenen Alenius vore, för all i Lapp vik och Krändö hämnar intaga full last af staf för staden Antvapen i konungärika Pelgien under vilkor, bland annat, att lasten borde af handlanden Norgård hvarvas på sedvanligt sätt och så måltt ängförtyget handeemot opb. 47. SS. H. R. G. (O. K. RNo 228 Pag. 236. R. D. 1906
laga densamma samt att för hvarje öfver liggedag skulle erläggas femhundra frånes, Sjökaptenen Alenius med anojärtygel Tresto den 28 i samma månad anländt till Bonde härom och påföljande dag om mer gonen vidtagit med inlästningen, som det förts den 7 därpåföljande Augusti; och Emedan det inlastade partiet utgjort två hundra nittio ståndert samt Presto, då angfartyges lastningsluckor med därtill horande vinrehar varit tre och två ständert staf kunnat i timmen genom hvarje hvilka intagas, bort med en arbetslid af tio timmar om dagen vara färdigtadt den 3 förenämnde Augusti, men inlastningen, i brist på staf, försiggått endast genom tvänne vilkor och dessutom varit under ärskilda lider helt och hållet afbruten samt Presto härigenom oskäligen för dröjts, har sjekaptenen Alenius yrkal Handlanden Norrgårds förpliktande att till honom utgifva för en och en half öfver liggedag sjuhundra femtio mark jemte ränta och godtgörelse för rättegångsumgälderna Isaken hörd har Handlanden Torgård motsagt befogenheten af käromålet, därå och sedan Rådstupurätten till biträde i sjorättsmål utsedde sakkunnige afgifvit utlåtande i målet, Rådstufvurät ten medels utslag den 26 Oktober 1905 på upplägna skäl ålagt Handlanden Nori gård all i ersättning för en öfverliggedag till Sjökaptenen Alenius utbetala femhun dra mark jemte fem procents årlig ränta därå från den 21. Augusti 1905 samt att med trehundratio mark godtgöra sjokaptenen lenius hans rättegångskostnader. Hofrätten, under hvars pröfning parterne ömsesides i väderag dragit målet, har uti dom den 5 Oktober 1906, alldenstund Sjökaptenen Alenius icke gillat styrka, att han vid den under inlästningen redan de störmiga väderleken kunnat emottaga omförmälda last maktare än Handlanden Forgård tillhandahållit honom densamma upphäst Rådstufvurällens utslag och förkastat Sjökaptenen Alenius i saken utförda talan1 Hofrättens dom har Sjökaptenen Åbenius anhållit om ändring medels deduktion, den Handlanden Norrgård i föreskrifven ordning bemält. 91
Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och enär Handlanden Norr gård ådagalagt, att han aflämnat ifrågavarande last så målet sådant i följd af den under inlästningstiden delvis rådande stor miga väderleken och med hänsigt till förhållandena uti Brändöhamn kunnat sko, samt Handlanden Norrgård förte icke kan anses hafva föranledt ängfarten get Tretes uppehåll utöfver aftalad liggtid, finner Kagerliga Senaten Sjökaptenen Alenius icke hafva anfört skäl till ändring i det slut, hvari Hofrätten genom förenämnda dom i saken stannat; och ålägges sjokaptenen Alenius att med sextiofem mark hålla Handlanden Norrgård skades lös för dennes härstädes i målet hafda kostnader. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: e. J. Fingren Fredr Luudenius. C. J. Fingren F. B. Lundenius. 1aukungvist A. W. Granström Oscar Karsten Den 15 Februari 1907. Kejserliga Senalens för Finland dom uti ett på nedlagd avisionsskilling från Alo Hofrätt inkommit sjö rällsmål emellan Sjökaptenen Johan Lindholm, från Alo stad, och Hemmansegaren Johannes Anterla, från Wehmo socken, sökande, samt Kösterdeskepparen Mathias Albert Mattsson, från Ilaka by i Simland socken, och Ordföranden i sistnämnda sockens kommunalstämma Karl Anders Lindström, svarande, angående ersättning för skada uppkommen genom förtygs sammanstätning. Eifven i Justitiedepartementet, den 15. Februari 1907. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat, utom sådant hvarom nu ej är fråga, följande Sedan i Lemland socken hemmako rande bärkskeppet Christina Charlotta under Skepparen Mattssons befäl, på resa från sladen Hismar i Tyska rikel till sladen Mariehamn, den 17 Oktober 1901 om aftonen i Östersjon på höjden af opb. J. N. H. G. W. E. B. K. RNo 230. Pag. 193. R. 2. 1906.
Darmort fyr å Tommurska kusten sammanstett med bärkskeppet KungOskar, hemmahörande i Wehmo socken hvilket fartyg under befäl af Sjökap tenen Lindholm varit stadt på förd från staden Sundvall i Konunga riket Sverige till staden Werner, och vid denna sammanstötning hvardera förtyget tillsagats skador, hafva Skepparen Mattsson och Karl Anders Lindström den förre i egenskap af besälhafvare och redare samt Lindström såsom huf vudredare för Christina Charlotta, på stämning å Sjökaptenen Lindholm och Johannes Amlerla, den sistbemälde i egenskap af hufvudredare för KungOskar, vid Rådstufvurätten i Åbo den 10. Mars 1902 anfört att, på rätt en af Skepparen Matlsson den 23 Oktober 1901 anmäld protast och en den 29 i sane na månad afgifven sjöförklaring innehölle uppgifna afton, den 17. Oktober 1901, under rådande hälsklar best från Christina Charlotta, som med signallanterner ra tända och i behörigt skick slåfva le ostnordvillig kurs tidovind för styrbordshalsar, omkring klockan 10. och 30 minuter förmärkts ett fartyg, hvilket sedermera befunnits vara Kung Oskar, kommande för god vind och styrrande rätt på Christina Charlotta med begge sidolanberorna syntiga, samt att enär det ålegat det mötande fartygel att hålla undan för Christina Charlotta, sistnämnda förtyg oförändradt libehållet sin kurs ända tills detsamma kommit alldeles i närheten af KungOskar, då ulkiken å Christina Charlotta väl gifvit order att falla, ehuru del döms ra varit för sent, itg att Christina Charlotta i den rådande höga motsjön och sakta vinden icke lydt röder så hastigt som ske bort, hvarför färliggen samman stöll med den påföljd att Christina Charlotta förlorat klyfvarkommen, lainen och ett ankare jemte tress samt äfven i öfrigt tidet skador till skrif och rigg; och som befälet å Kung Oskar genom sin uppmärksamhet varit vällande till ombordläggningen, samt de skador, Christina Charlotta därvid erhållet, enligt en den 26 i änsagda Oktober månad värkstäld 93
besigtning och värdering uppgått, jämle kostnaderna för besigtningen och vår deringen, till sammanlagdt ettusen sju hundra fyratiosex mark nittio penni, hafva Skepparen Mallsson och Karl Anders Lindström yrkat Sjekaptenen Lindholms och Johannes Amlerlas förpliktande att till rederiet för Christina Charlotta utgifva ej mindre nästnämnda belopp jämte ränta än kostnaden för pro listens och sjöförklaringens afgifvande Isaken hörde hafva Sjökaptenen Lindholm och Johannes Ambela gen mält, att Kung Oskar uppgifna afton i rådande sydydvillig vind seglat vist sydverllig kurs för bäbordshalsar med se döddarna klart lörande samt att å kung Oskar omkring klockan 10. och 30 nu nuter, eller 15. minuter före kollissionen obrerverats en grön ignutedd förut omkring 2 stock om styrbord, hvilket ljus, som se dermera befunnits härröra från Christi na Charlotta, dragit sig alltmer styrbörd om Kung Oskar, hvarför sistnämnda för tyg. ehuru vid antydda förhållande för tygens kurrer varit sådana att fara för sammanstötning ej förelegat, lofvat uppi venden så högt fartyget kunde styrå för att ytterligare öka afståndel med lan särligen, men att, då emellertid Christina Charlotta alldeles i närkelen af Kung Oskar plötsligt andrat kurs och styrt rätt på sistnämnda för tyg, kollesionen ej mera kunnat und rikas. Så grund häraf och då ifrågavarande omlördläggning vållats uti lutande genom plaktig manörening å Christina Charlotta, hafva Sjökandenen Lindholm och Johannes Antarila icke allenast anhållit, att Skepparen Hällssons och Karl Anders Lindströms talan, såsom olefogad, måtte jocka slas, utan och, på tagen genstämning å de bägge sistnämnde, yrkat, att des re blefve förpligtade att gemensamt åt Sjekaptenen Lindholm och Johannes tinderla, i deras omförmälda egenskap, godtgörelse för den skada, som tillbyn lats Kung Oskar vid ombudade sammanslötning och hvilken skada vid anstäld bevigtning uppskattats jämte besigt ningsmännens arrade till ettusen fem 94