Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Loikkasen jälkeen langennut yhteensä 7/36 sanotusta talonosasta eli 7/144 koko talosta mutta kun Johanna Gustava Rautiaisen äiti Anna Stiina Tolvanen ja veli Heikki Juho Loikkanen olivat kauppakirjalla 12. päivänä Lokakuuta 1886. Johanna Gustava Rautiaisen tietämättä ja luratta myyneet sanotusta talon neljänneksestä Suomen Valtiolle sittemmin päätilasta erotetun maarekisteriin numerolla 1 SS ja kirjaimella D: merkityn palstan olematta yksin oikeutetut tätä kauppaa laillisesti tekemään. on Johanna Gustava Rautiainen, ilmoittaen ettei mitään perinnönjakoa oltu toimitettu Juho ja Erik Loikkasen jälkeen. vaatinut että puheenaoleva luovutus ja listettaisiin mitättömäksi ja Vattio velvoitettaisiin sanotusta palstasta Johanna Gustava Rautiaiselle luovuttamaan hänen edellämainittua perintöosuuttaan vastaa va osa, minkä ohessa Johanna Gustava Rautiainen on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Naltion puolesta on vastustettu kannetta; minkä jälkeen ja kuulusteltuaen asiasta Anna Stiina Tolvasen ja Heikki Juho Lukkasen oikeudenomistajia, viimeksimainitun poikia Työmiehiä Erik Johan ja Enok Erikkasta sekä tytärtä Hilma Loikkasta ja tämän miestä Puuseppä Adolf Pöllästä, Stiklakunnanoikeus on 24. päivänä Huhtikuuta 1911. julistamassaan päätöksessä lausunut selvitetyksi, että mainitusta Tiistilän perintötalosta No 1 Joutsenmäen kylässä, Juho ja Erik Adaminpojat Soikkasen ostettua siitä neljännen osan perinnöksi 11. päivänä Toukokuuta 1860, oli Johanna Gustava Rautiaiselle kuulunut perintönä Juho Lihkasen jälkeen 1/36 ja Erik Loikkasen jålkeenn 1/48 osa eli yhteensä 7/144 osaa; ja kun vastoin Johanna Gustava Rautiaisen kieltoa ei ottu näytetty että Johanna Gustava Rautiainen olisi antanut suostu mustaan kysymyksessä olevaan Anna Stiina Tolvasen ja Heikki Juho Loikka den 12. päivänä Lokakuuta 1836. Valtion kanssa tekemään palstan kauppaan enempi kuin sitäkään, että Johanna Gustava Rautiainen olisi heti kaupan tapahduttua saanut siitä tiedon, eivätkä Anna Stiina Tolvanen ja Heikki Juho Loikkanen ilman Johanna Gustava 01
Rautiaisen kirjallista suostumusta otteet olleet oikeutetut Johanna Gustava Rautiaisen osaa sanotusta talosta myymään; Kihlakunnanoikeus on Maakaaren 10. luvun 1. SS:n säännöksen nojalla julistanut puheena olevan kaupan mitättömäksi, mikäli koski Johanna Gustava Rautiaiselle kuulunutta 7/36 osaa kysymyksessä olevasta palstasta ja velvoittanut Valtion Johanna Gustava Rautiaisen vapaaseen hallintaan heti luovuttamaan sanottu, hänen perintöosaansa vastaava osa siitä Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Vattiooli vetoteitsa saattanut jutun on 14. päivänä Toukokuuta 1915. antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan, velvoittaen Valtion suorittamaan Johanna Gustava Falltiaiselle viisikymmentä markkaa korvaakseksi hänellä Hovioikeudessa olleista rastannuksista. Hovioikeuden tuomioon on Valtion kuolesta anottu muutosta perustelmällä, johon Johanna Gustava Rautiainen on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koskei ole näytetty Juho ja Erik Lukkasen jälkeen tapahtuneen sellaisia laillisia perinnönjakoja taikka sopi nuksia heidäri jäämistöistään, joiden mukaan Johanna Gustava Rautiaiselle, olisi otlut tuleva josa puheenaolevasta Tiistilän talon neljänneksestä tai siihen kuulunees ta kysymyksenalaisesta Valtiolle myydestä palstasta, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi kumoten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyijätä kanteen. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Waltes Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer T. J. Jennett 915
44 Den 31 maj 1916. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisions inkommit fordringsmål emellan Pargas Kalkbergs Aktiebolag, med hemort Helsingfors stad, sökande samt Faslighetsaktiebolaget Skillnadsgatan No 9, jämväl i Helsingfors, svarande: gifven i Justitiedepartementet den 31 Maj 1916. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt numera är i fråga, inhämtat följande. Efter Pargas Kalkbergs Aktiebolag ågången stämning har Fastighetsaktiebo laget Skittnadsgatan 50 vid Rådstufvu rätten i Helsingfors anfört, att förstnämnda bolag för en nybyggnad som är tomt No 9 vid sagda gata i Helsingfors, levererat allt det kalkbruk, som för grafpentsningen varit erforderligt, äfvensom den balk, hvilken i nybygget användts vid beredning af det för finputsningen nödiga bruket, men att efter utfördt uppEfter: F. S. C.S. - 8. - R.B. - 3. Rb. 916 Pagl. 60. R. D. 1915 skilling, från Kejserlige Åbo Hofrätt 1910 uppförts å Fastighetsaktiebolagets No 1144.
ningsarbete i rappningen visat sig så kallade kalkbläsor, hvilka förorsakat att öfver allt små stycken af rappningen lössprängts, beroende detta på felaktig släckning af balken; och som Pargas Kalkbergs Aktiebolag genom för summelse i den omsorg bolaget åld gat om kalkens behöriga släckning varit vållande till antydda miss för hållande och däraf påkallade repara tioner å nybygget, af hvilka en del allaredan af Fastighetsaktiebolaget utförts för en kostnad, uppgående enligt räkning till 2321 mark 81 penni, har sistsagda bolag yrkat Pargas Kalkbergs Aktiebolags förpliktande att ej mindre godtgöra Fastighetsaktiebolaget nyssnämnda belopp med ränta än på egen bekostnad låta afhjalpa ännu återstoende bristfälligheter i uppningen. I afseende å genmäle har Pargas Kalkbergs Aktiebolag framhållit, för nämligast, att det bruk likasom den balk, bolaget för ofvanantydt ändanäl levererat, varit af fullgod beskaffen het, hvadan orsaken till uppkomsten af ifrågavarande talkblåsor vore att tillskrifvas, icke sjelfva varan, utan behandlingen af densamma å byggnadsplatsen; i anseende hvartill och då bolaget med afseende å varansdaglighet icke iklädt sig någon särskild garanti och det af motparten påstådda missförhållandet sålunda ej heller kunde läggas bolaget till last, bolaget, med för mälan att detsamma icke kunde godkinna den i anförd måtto åberopade räkningen emotsett käromålets förkastande. Rådstufvurätten, hvarest parterne af ven framställt anspråt på godtgörelse för umgälderna i rättegången, har genom utslag, afsagdt den 20 Juni 1912 förklarat utredt vara att, ehuru Pargas Kalkbergs Aktiebolag åtagit sig att till ifrågavarande nybygge leverera" prima " stäckt kalt för murnings och ruppningsändamål hvarmed föruträttas måste att balken skulle vara i alla afseenden af fullt tjänlig och duglig beskaffenhet, såväl det färdigt beredda räppningsbruk som den till matsbruf afredda torra stack ta balk, hvilka vieror Pargas Kalklungs 917
Aktiebolag under hösten år 1909 och stor re delen af år 1010 levererat till sag da nybygge, innehållit ostackta kalkpartiklar i oredvanlig mängd, att till följd häraf å de med vanligt murbruk rappade ytorna äfvensom å de inne med putsbruk behandlade och sedermera målade vägg - och lakylarna i nybygget genom efteråt skedd släckning af nämnda balkpartiklar, hvilken släckning hvar ken af Fastighetsaktiebolaget Skittnads gatan No 9 eller dess arbetsledare eller arbetare genom orätt behandling af halken framkallats eller af dem kunnat för hindras, uppstått å en del ytor mycket talrika å andra däremot ett förre antal kalkblåsor, samt att då dessa balkblåsor brustit, små stycken af rappningen lössprängts, i följd hvaraf Fastighetsdotter, bolaget varit nödsakadt att för samma väggars och taks iståndrättande låta verkställa omfattande remantarbeten i och som den af Pargas Kålbergs Åtta bolag till änsagda nybygge levererade eläckta balken likasom och rappnings bruket, enär förekomsten i stäckt balk af ostäckta kalkpartiklar i större mängd mäste anses såsom fel i balken icke varit duglig och således icke heller bontraktsenlig vara, har Rådstufvurätten funnit Pargas Kalkbergs Attiebolag vara pligtigt att ersätta Fastighetsaktiebolaget för all den skada och förlust nästnämnda bolag genom användningen af omordade kält och kalkbruk redan åramkats och framdeles ännu finge vidkännas, hvarför och då Fastighetsaktiebolaget visat att detsamma härintills för såda ra oafvisliga remontarbeten haft en kostnad af tvåtusen trehundra tjuguen mark åttioen penni, Rådstufvurätten å lagt Pargas Kalkbergs Aktiebolag att till fastighetsaktiebolaget Skillnadsgatan No 9 utbetala berörda tvåtusen trehundra tjuqvin mark åttioen penni med fem procents ränta därå från stämningsdagen den 17 Oktober 1811 äfvensom att, efter anmodan af Fastighetsaktiebolaget, utan fräjsmål låta verkställa alla ännu icke utförda enahanda remontarbeten i gården vid äfventyr att, därret så dan anmaning af Pargas Kalkbergs Åkte 918
bolag icke efterkommes nämnda arbeten finge verkställas af Fastighetsaktiebola get på dess motparts bekostnad; och har Pargas Kalkbergs Aktiebolag därhos skyldigkänts att med fyrahundrasextio mark ersätta Fastighetsaktiebolaget för rättegångskostnaden. Hofrätten, under hvars pröfning Pargas Kalkbergs Aktiebolag i vädeväg dragit målet, har medels den 29 Janu ari 1915 gifven dom låtit vid Rådstuf verättens utslag bero samt ålagt böta get att ersätta Fastighetsaktiebolaget Skillnadsgatan No 9 dess för målet i Hofrätten hafda kostnader med femtiofem mark Uti Hofrättens dom har Sargas Kalkbergs Aktiebolag sökt ändring medels deduktion, som af Fastighetsaktiebolaget Skilnadsgatan No 9 bemölts. Kejserliga Senaten har tagit detta mål i öfvervägande och finner Pargas Kalkbergs Aktiebolag icke hafva anfört skäl till ändring af Hofrättens den, vid hvilken förty skall förblifva; och å lägges Färgas Kalkbergs Aktiebolag att till Fastighetsaktiebolaget Skittnadsgatan No 9 i ersättning för dess härstädes hafla kostnader erlägga sjuttio mark Det alle, som vederbör, till efterrättelse lander Kejserliga Senaten för Finland: teli Saarikoski. Afred Suksiala. teli Saarikoski. Afred Suksiala. B. Anneberg. Samuli Koski. K. Auer Tilij Grännell 919
Toukokuun 31. päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullassa vaimon elatusapua koskevassa jutussa, jossa Talollisenpoika Tsemu Kuukka Hämeen kyrön pitäjän Ruotilan kylästä on hakijana sekä Turvään pitäjän Koismalan kylästä oleva Majeristi Hilda Wilhelmiina Poutola vastaajana Annettu Oikeuserastossa Tenkokuun 31. päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää Hämeenkyrön pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa on tilda Wilhelmiina, Poutola vaatinut, että Tumu Kuukka, jonka aviovainoksi Hilda Wilhelmiina Pontola eli Ikaalisten ja Jämijärven pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuden päätöksellä 13. päivältä Maaliskuuta 1911 julistettu, mutta joka oli kieltäyty Läsnä A. P. 12. Kel. lak- 9 K P:1146 Pag. 80. R.D. 1915.
nyt vihkemisellä päätältämästä, sa vet tua avioliittoa sekä pitämästä huolta Hilda Wilhelmiina Poutalan elatuksesta velvoitettaisiin kuukausittain suoritta maan Hilda Wilhelmiina Pontolalle salukseksi Oikeuden määrättävä avustus, sekä sen ohessa korvaamaan Hilda Wilhelmiina Kantolan oikeudenkäyntikulut. Tuomi Ruukka on vastustanut kannetta, koskei sillä ollut tulee laissa ja Hilda Wilhelmiina Poutola hyvin kykeni itsekin itsensä elättämään, minkä jälkeen Kihlakunnan oikeus on 22. päivänä Huhtikuuta 1912 julistanut päätöksensä asiaan ja koska Hilda Wilhelmiina Poutola oli 13 päivänä Maaliskuuta 1911 ja listettu Verme Kuukan aviovaimoksi ja mies oli velvollinen elättämään vaimonsa on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Pemar Ruukan kuolehtimaan Hilda Wilhelmiina Poutolan toimeentulasta ja siinä tarkoituksessa suorittamaan Hilda Wilhelmiina Pontolalle kaksikymmentäviisi markkaa kuukaudessa luettuna sanotusta 13 päivästä Maaliskuuta 1911, kuin myöskin kahdellakymmenellkuudellä markalla korvaa raan Hilda Wilhelmiina Pontolan oikaudenkäyntikulut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Anomu Ruukka oli vetoamalla saattanut jutun en Helmikuun 26. päivänä 1915. anta moltaan tuomiellä jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan muuten, paitsi että Hovioikeus on määrän nyt Hilda Wilhelmiina. Poutalalle tulevan elatusovun suoritettavaksi haastenölvästä 5 päivästa luhtikuuta 1912 alkaen Hovioikeuden tuomioon on Samu Kuukka anonut muutesta perustelmalla johon vastimaksi Hovioikeudenauskultantti Wiini, Säholm on tänne antanut Hilda Wilhelmiina Tontolan nimiin laaditun kirjoituksen Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun, ja sen ohessa ettei. Keisarillinen Senaatti ota huomioon, mitä viimeksi mainitussa kirjoituksessa tilda Wilhelmiina "lontolan puolesta on lausuttu, koska Hovioikeudmanskultantti, 921
Sjöholm ei ole näyttänyt olleensa laillisesti valtuutettu esiintymään Hilda Wilhelmiina Kontolan asiamiehenä katsoo Keisarillinen Senaotti ettei Tvenu Kuukka osa esittänyt syytä muultaa lvioikeuden tuomiota joka siis jää pysyväksi ja velvoitetaan Teemu Ruukka merittamaan Hilda Wilhelmiina Pontolalle maksut kaksikymmentäkelme markkaa, hänen kappalustaan tätä, Keisarillisen Senaatin tuomio ta, sitä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti tola Saarikoski Alfred Liiksiala. tola Saarikoski Alfred Liiksiala. telix Saarikoski. No H. Anneberg. Samuli Koski. A. W. Brunblman E. Thesleff. Den 31. Maj 1916. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt sessionsskilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål emellan firman Aug. Eklöf Aktiebolax, från Borgå socken, och Kommer perädsänkan Elin Eklif, från Borgå stad, sökande samt Pareillegaren Gustaf Pihlbyckt från Mårtensby by i Sibbo socken, svarande, angående ersättning: Gifven i Justitiede partementet den 31. Maj 1916 Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem såvidt nu är i fråga, inhämtal söljande Vid Rådstufvurätten i Borgå Andhar Gustaf Kihllyckt anfört, att han jämlikt att den 17. April 1897 emellan Kommerneådet August Eklöf, från sagde stad och honom ingånget kontrakt och den 22. Mars 1900 träffadt aftal om dess vidare forlkestånd å år rende innehaft Kommerserådet Eklöf tillhöriga Skräddarby egendom i Sihte Rdr: 42. R. B.S..  R. 9.K 999 No 1147 Pag. 63. R. D. 1915
socken, jämte därå befintliga lefvande och döda inventarier från den 1. Maj 1892 till samma dag år 1906 och i en tighet med därom i kontraktet intagen bestämning till säkerhet för inventarier nas värde och arrendekontraktets bestånd pantsatt hos Kommesådet äflöf bevis öfver i bankinrättning dero nerade penningar till ett blefve af 1000 mark hvarå räntan tillkomme Tikllyckt, Enär Kommerserådet Eklöf vid arrendets upphörande icke till Gustaf Pihlsyckt återställt derpositions bevisen, hade denne nödgats i rätte gångsväg söka Eklöss förpliktande därtill, i hvilken rättegång Åbo Hofrätt medels den 3 April 1911. gifven dom, som i denna del fätt vinna laga kraft ålagt Eklöf att till Pihlbyckt genast återlämna derositionsbevisen, men emedan Eklöf ej ens då, tids anmaning, fullgjort hvad honom sålunda i domen ålagts, hade Sihlflyckt först efter anlitande af exekutiv myndighet den 5. November 1911. återbekommit panten Då nu Kommerserådet Eklöf, som icke hade något tillgodehafvande hos Gustaf Pihlslyckt på grund af det dem emellan ingångna arrende aftalet och förty bort vid arrendetidens utgång till Tihllyckt återlämna förenämnda af denne ställda pant, genom rin tredska härutinnan gjort det omöjligt för Pihlflyckt att använda ifrågakomna penningemedel på fördelakti gare rätt, än genom deponering i bank mot tidtals endast 4 1/2 och tiettals procents ränta, i följd hvaraf Sihlflyckt också varit tvunain att för bebyggande af en utaf honom inköpt päivall upplåna penningar mot 6 procents ränta har Tihlflyckt, med åberopande af 11. SS: 9. kap. H. B., yrkat Eklöfs förpliktande, att i enlighet med ett af Pihllyckt uppgjordt kontoutskap däri Eklöf för tiden från den 1 Maj 1906. till den 1. November 1911. debiterats 6. procents ränta å deporitionsbevisens innehåll 1000 mark och trediterats för hvad, sklöf i upplupna räntör å samma medel till Sihlflyckt erlagt, ersätta den Sihlslyckt genom Ektors antydda vållande tillskyndade 923
förlusten med kontontdragets saldo 1227 mark 77. penni jämte ränta; hvarjä mte Gustaf Pihlflyckt anhållit om ersättning för sina rättegångskostnader. Isaken hörd har Kommerserådet Eklöf motsagt krafvet under uppgift att, på sätt en af honom uppgjord kontokurant utvisade Gustaf Pihlijekt uppburit af Eklöf till och med mera än honom rätteligen tillkomme och har förman Aug. Eklöf Aktiebolag. med förmälan att Kommerserådet Eklöf öfverlåtit att sin egendom till finnan, förenat sig om Nommerserådet Eklöts svaromål och åtagit sig den erattningsskyldighet denne tilläfventyrs kunde i saken åhvälfvas. Rådstufvurätten har medels den 19. Februari 1912 afkunnadt utslag funnit det vara utredt, att Gustaf Pihlbyckt på grund af att emellan honom och Kommerserådet Eklöf den 17. April 1897. errättadt arrendekontrakt och den 22 Mars 1900. träffadt aftal om dess för lingning på lega innehaft Eklöf till höriga Skräddarby egendom jämte därå befintliga lefvande och döda inventa ver under tiden från den 1. Maj 1897. till den 1 Maj 1906 då arrendeti den utgått att Tihblyckt, jämlikt såsom i kontraktet åtagen förplik telse, till säkerhet för inventarinnas värde och kontraktets bestånd den Oktober 1897 till Eklöf öfverlämnat bevis öfver i bankinrättning deromrade penningar till ett sammanlagdt belopp af tiotusen mark; att Tihlfljekt efter det afträdessyn å lägenheten verkställs och inventarterna värderats, den 30 April 1906. till Eklöts sria förfogande afträdt såväl fastigheten som innen tarterna utan att Eklif det oaktadt återgifvit sagda pant att sahlflyckt sedermera vid Häradsrätten i Sebbesockens tingslag inledt rättegång mot Eklöf, däri han bland annat yrkat Eklöfs förpliktande att till honom genast återlämna ifrågavarande panträtta derositionsbevis samt att Åbo Hofrätt genom dom den 3. April 1911, som i denna del vunnit laga kraft med godkännande af Häradsrättens 024
utslag härutinnan, ålagt Eklöf att till Pihlilijekt återställa panten, enär den samma ställts såsom säkerhet för kontraktets bestånd och de af Tihlflyckt emottagna inventariernas värde under arrendetiden, men denna redan tilländalupit utan att Eklöf visat sig hafva något tillgodohafvande hos Pihlflyckt på grund af arrendekontraktet, äfvensom att Pihlfyckt jämväl därefter trats uppmaning, icke lyckats af Eklöf utfå Expositionsbevisen förr än den 4. November 1911. sedan ockutiv myndighets bestånd anlitats; i anseende hvar till och då Eklöf sålunda varit skyldig att redan vid arrendetidens slut den 1. Maj 1906. till Tihlflykts fria förfogande återställa panten, men utan laga skäl underlåtit sådant och behållit densamma ända till den 4. November 1911. samt Sihlflyckt i skadestånd för den förlust honom tillskyndats genom att hans ifrågakomna egendom undanhållits honom så att han icke kunnat göra bruk af den samma, uttryckligen i käromålet en dast yrkat sex procents ränta å de pantsatta depositionernas belopp från den 1. Maj 1906, har Rådstufvurätten, med tillämpning af 8. och 10. SS: 9 kap. J. B, Junnit Nilsiklyhts anspråk fullt berättigadt, samt förty ålagt. Kommernådet Eklös och firman Aug åklöf Aktiebolax, hvilken förbundit sig att öfvertaga den ersättningsskyldighet som på grund af stämningen i målet möjligen blefve Kommerqvädet Esklof åhvald, att gemensamt eller den tillgång iade till Gustaf Pihlfyckt, emot boitto utgifva fordrade ettusen tvåhundra tjugusju mark sjuttiosju penni jämte fem procents ränta från den 22 December 1911, då stämning i målet ågått. Kommerserå det Eklöf, samt att därhos med två hundra mark ersätta Pihlsyckt kostnaderna å rättegången Hofrätten under hvars pröfning Kommerjerådet Eklöf och förmån Aug Esklöf Aktiebolag i vaderas dragit målet, har medels dom af den 29. Januari 1915 låtit bero vid Rådstufvurättens utslag samt ålagt Kommersmädet Ek925
löf och förman, Aug, Eklof Ahtiebo lagatt gemensamt eller den af dem, som tillgång egde, med femtio mark ersätta Gustaf, sihlflyckt hans för målet i Hofrätten hafda kostnader Uti Härättens dom har firman tua. Eklöf Aktiebolag och, sedan Hommersprådet, Eklöf, emellertid af lidit, hans enka Elm, äklöf anhållit om ändring medels hit ingifven deduktion, den Gustaf Pihlflyckt bemött Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och jemte det Kejserliga Senaten, enär Kom merserådsänkan Eklöf icke af Hofrätten i den ordning 1. och 6. SS: 30. kap R. B., såsom dessa lagrum lyda i Nådiga förordningen den 27. Anril 1868, utverkat sig tillstånd att den ga målet under nådig granskning icke upptager till pröfning hvad å hennes vägnar anförts till vinnande af ändring i Hofrättens dom linner Kejserliga Senaten förman tog. äklöf Aktiebolag icke hafva anE. Thesleff. fört skäl till ändring i samma dem vid hvilken förty kommer att för blifva; och ålägges Aro, Eklöf Aktiebolag att till Gustaf Tihlflyckt utgifva sextiofem mark i ersättning för hans härstädes i målet hafda kostnader. Det alle som vederbör till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: Alfred Liuksiala. B. Annberg. Alfred Liuknala. B. A. J. O. Lillulalle Sameli KorkiA. J. Lillmuka Samuli Korki926
Den 31 Maj 1916. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionskil. ling, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet mål angående rätt till nottdragt emellan Bonden Johan Angust Jansson och Bondeänkanella Hansson, den sistnämnda ej min tre i egenskap af förmyndare för sina minderåriga barn, sönerne Otto och Gustaf Hansson samt det tern Aina Hansson än såsom godman för sin å utrikes ort vistanle myndiga dotter Ida Hansson, af vensom Bondesönerne August och Karl Hansson, från Perlad by i Hammarland socken sökande samt Bönderne Matts Emanuel Matts son, Johan Evert Emanuelsson, Angust Eriksson, Johannes Eiksson, Johan Gustafsson, Edvard Karlsson Johan Sjellom, Johannes Jansson, Johan Karlsson och Johan Erik Jännen, från Bjerström by i Lindroin socken svarande: Silfver i fastitiedeparte mentet den 31. Maj 1916 Kejserliga Senalen har låtit hand Bde K. A. J. P. R. B. l. R: K. 1.S. K. A. T. 927 No 1157. Pag. 3 R. D. 1915.
lingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Sedan Vicelandtmätaren Herman Elim Frithid Lindblom, som den 11 Januari 1906 för ordnats att verkställa rågång och rörläggning af samtliga inom Finström socken belägna skifteslags valtenområden, den 22. Februari 1909 vidtagit med antydda förrättning, såvidt den samma berörde, utom andra, Bjerström bys samfällighet och dess augvännar såväl i Poslad by som i några andra bysamfalligheter i Hammarland socken, hafva Johan August Jansson och hans medparler, hvilka ega hemmanet No 6 i Postad by, under förrättningen hvilken efter skedd utslukning och rörläggning af råer na den 2 Mars 1909 afslutats med utfärlande af stadgadt utredningsbevis, uppvisat ett utdrag ur Ålands härads jordebok och med stöd däraf påstått, att Kleppö eller Uuppo benämnda i valtendraget mellan Tjersborg och Beslud byar belägna helme, hvilken enligt jordeboksutdraget lydde under sagda hemman i Seslax by, men före åsatt särskild stadgad ränta och i äldre jordeböcker upplagen såsom enstaka lägenhet inom Finström veken, vore berättigad till eget vattenområde medan däre mot Matts Emanuel Mallsson och hans medparter i deras egenskap af lägenhetsin nehafvare i Bjorsström by på grund af deminnes häfd förbehållit sig rätt till fiske med not vid holmen, hvarefter tielamttmätaren Lindblom ej mindre uträlat och rörlagt vättingiansen emellan Filoppi helmi och Björslöm by samt andra till helmen gränsande rumfälligheters vällenenräden än, enär emellertid Matts Emanuel Mattssons och hans med parters förenämnda anspråk metsagts af Johan August Jansson och dennes medparter, anvisat parterne att derom särskildt tvista I anledning häraf hafva Matts Emaniel Mallsson och hans medparter, efter utverkad stämning å Johan August Jansgen och hans medparter, vid Häradsrätten i Finström sockens och Ida kapells tingslag yrkat att ofvanberörda Matts Emanuel Mattsson och hans medparter på grund af urminnes haft tillkommande rätt till 128