Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
määrä siis oli tuhat viisisataa viisi kymmentäkolme markkaa kaksikymmentäviisi penniä; ja koska Knut Edvard Sohlberg, vaikka hän oli näyttänyt Lokakuun 7 päivänä 1892 maksaneensa Viktor Emil Krusbergille viisitukalla kahdeksansataa kolmekymmentäseitsemän markkaa kaksikymmentäyhdeksän penniä, siis oli oikeutettu Harald Holosenilta vaatimaan rinoastaan tuhat viisisataa viisikym mentäkolme markkaa kaksikymmen täviisi penniä, sentähden Raastuvan oikeus velvoitti Harald Holmsenin kuittia vastaan maksamaan Knut Edvard Sohlbergille ainoastaan viimeksisanotun rahamäärän ynnä kuuden prosentin vuotuisen koron siitä lukien Lokakuun 7 päivästä 1892 kunnes täysi suoritus oli tapahtuva sekä sadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Knut Edvard Sohlberg ille häneltä oikeudenkäyntiin minneet kulut; ja samalla kuin Knut Edvard Sohlbergille jätettiin valta, jos syytä oli, eri oikeudenkäynnillä haka Viktor Emil Krusbergilta mitä Sohlberg oli maksanut Krusbergille sen ylitse kuin Sohlbergin olisi tarvinnut, pylkäsi Raastuvanoikeus Thusbergin vaatimuksen saada oikeudenkäyntikustannuksien korvausta. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Knut Edvard Sohlberg ja Viktor Emil Krusberg, kumpikin erikseen, olivat vetenmalla saattaneet jutun, on Syyskuun 9 päivänä 1899 antamallansa tuomita jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioen on Viktor Emil Krusberg alamaisesti anonut muudosta tänne toimittamattansa perustelmalla, johon Knut Edvard Sohlberg on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Tämän asian on Keisarillinen Senaatti ottanut tutkittavakseen ja katsoo ettei Viktor Emil Brunberg ole esiintuonut syytä Hovioikeuden mainitun tuomion muuttamiseen, joka siis jää pysyväiseksi; ja velvoitetaan Viktor Emil Krusberg suo523
rittamaan Knut Edvard Sohlberg. ille häneltä täällä juttuun menneiden kulujen korvaukseksi kuusi, kymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudattakoot. Keisarillisen Majestatin. Korkenssa Amani Hänen Suomen Senaattinsa: Henr. Boenius. Augusti Forsman. Henr. Boenius. Augusti Forsman. A; Kumlin. af Andersin. Ossian Karsten nen, från Walli by i samma socken, svarande, angående fordran: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitia Departement, i Helsing fors, den 17. Oktober 1900. Kejserliga Senaten har låtit handlingar na i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande: Efter Johan Kohlakangas ågången stämning har Landthandlaren Wuorinen vid Häradsrätten i Jalasjärvi och Peräseinäjoki socknars tingslag, med förmälan att han under åren 1895., 1896. och 1897. i fast räkning försålt åt Johan Kohlakangas särskilda handelsvaror, yrkat Johan Kohlakangas för pligtande att, enligt till Rätten ingifven, den 4. Juni 1897. afslutad kontokuranträkning, till Kuorenen gälda ettusen femhundraåttatio mark elfva penni jemte ränta. Ofde A. af A. E. J. J: H. - J. N: E. J. A. Den 17. Oktober 1900. No 1062. Den 17. Oktober 1900. No 1062. Pag. 145. RD. 1892. 1o Hans Kejserliga Majestäts Höga, Kumo, Finsk öfverDess Senats för Finland dom uti ett, på sättning af nadsatt revisionskilling, från Wasa Hof Kejserliga rätt inkommit mål emellan Bonden Jo senatens dom han Georgsson Kohlakangas, från Kos-medföljer orikoo by i Jalasjärvi socken, sökande, samt ginala elpe Landthandlaren Abel Johansson Wuoriedetionen.
Isaken hörd har Johan Kohlakangas emot förenämnde kontokuranträkning anmärkt ej mindre, att Landthandlaren Wuorinens ifrågavarande tillgodohafvande enligt en hos Kohlakangas befintlig motbok, uti hvilken Kuorinen förtecknat af honom åt Kohtakangas levererade handelsvaror jemte dem åsatta pris, rätteligen utgjorde endast sjuhundrafyrationio mark fyra penni, än och att, enär Kohtakangas icke bekommit en för den 24. September 1896. i räkningen antecknad räck kaffe af åttatiotvå kilogräms mettovigt, det Kohlakangas härför påförda priset två hundratrettiosex mark nittioåttä penni, rätteligen tvåhundratrettiosju mark, måtte från de motboken upptagna beloppen afdragas; hvar hos Johan Kohlakangas, under uppgift att han af Landthandlaren Wuorinen icke köpt sagda handelsvaror, utan endast såsom Wuorenens handelsbiträde emottagit de samma för att emot en öfverenskommen aflöning af fyratio mark i månaden försäljas för Wuorinens räkning, samt att Köktakangas omhänderhaft detta uppdrag från den 14. Oktober 1895. till den 17. Juli 1897., yrkat att Landt handlaren Wuorinen måtte åläggas att utgifva förenämnda, Kohlakangas för sagda tid tillkommande aflöning, uppgående till åttahundrafyratiofyra mark, samt återtaga de handelsvaror, hvilka ännu vore osälda, efter samma pris, som Johan Kohlakangus uti ännämnda kontokuranträkning för dem påförts, äfvensom, i händelse det vid parterne emellan skeende liqvid framginge att Kohlakangas egde tillgodohafvande hos Landthandlaren Wuorinen, genast gälda detsamma Sedan Landthandlaren Wuorinen bestridt Johan Kohlakangas ofvanberörda påståenden såsom ogrundade och vittnesförhör i målet egt rum, har Häradsrätten genom utslag den 23. April 1898. utlåtit sig att alldenstund Johan Kohtakangas, som erkänt sig hafva uppgifna tid stått i affärsförbindelse med Landthandlaren Wuorinen, icke kunnat emot riktigheten af omordade konlakuranträkning göra annan anmärkning, än att han icke bekommit förberörda säck kaffe, men utredt vore att densamma levere rats åt honom, fördenskull och då Johan Kohtakangas icke heller gittat visa, att han i betalning för ifrågavarande handelsvaror 125
erlagt större belopp, än Landthandlaren Wuorinen uti kontokuranträkningen tillgodoräknat honom, har Häradsrätten ålagt Johan Kohtakangas att emot qvitto till Landt handlaren Wuorinen utbetala fordrade ettusen femhundraåttatio mark elfva penni med fem procents årlig ränta derå från den 20. November 1897., hvilken dag rättegången påbörjats, tills full betalning följde. Hvad åter anginge Johan Kohlakangas yrkande om utbekommande af ofvanberörda aflöning, blef detsamma, enär Kohtakangas icke kunnat emot Wuorinens bestridande styrka, att honom tillborde slik aflöning, af Häradsrätten förkastadt, hvaremot och då utredt blifvit, att Landthandlaren Wuorinen förbundit sig att återtaga de af honom åt Johan Kohtakangas levererade handelsvaror, som denne icke kunnat försälja, samt att såda na vid tiden för kontokuranträkningens afslutande funnits hos Kohtakangas, Härads rätten berättigat Kohtakangas att vid parterne emellan skeende liqvid till afkortan de af sin ofvannämnda skuld till Wuori nen återlemna sagda, hos Kohtakangas befintliga oförsålda handelsvaror, såvidt desamma befunnes i oskadadt tillstånd, hvarvid ånnämnda varor borde åsättas samma pris, för hvilka de af Kohlakangas inköpts. Hofrätten, under hvars pröfning Johan Kohtakangas i vadeväg dragit målet, har medelst dom den 10. Maj 1899. låtit vid Häradsrättens utslag bero, jemte det Johan kohtakangas ålagts att med fyratiofem mark godtgöra Landthandlaren Wuorinen dennes i Hofrätten hafda kostnader i måUti Hofrättens dom har Johan Kohtakanlet. gas i underdånighet sökt ändring genom ingifven dessuktion, hvilken Landthandlaren Wuorinen i föreskrifven ordning bemött. Hvad sålunda förelupit och handlingar na vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande samt finner Johan Kohlakangas icke hafva anfört skäl till undring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken alltså kommer att förblifva; och skyldigkännes Johan Kohlakangas att till Landthandlaren Wuorinen i ersatt ning för dennes rättegångs umgälder härstäles utgifva femtio mark. Det alle, som ve520
derbör, till underdånig efterrättelse lånder. Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senat för Finland: A. af Nyborg. J; E; Heikel E. Johansson Juhan Hummelin från Koljola by i samma socken, svarande, angående häfvande af kontrakt: gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitie Departement, i Helsingfors, den 18. Oktober 1900. Kejserliga Senaten har låtit handlingar na i målet sig föredragas och af dem inhemlat följande: Sedan numera aflidne Bonden Petter Thomasson Koljonen, såsom för tiden egare till en tredjedel af skattehemmanet No 1. i förberörde Skoljola by, medelst skriftlig afhandling af den 31. Mars 1891. berättigat Anders Gustaf Korhonen att under en tid af tjugusju år från en skogs lott, underlydande nämnda lägenhet, öfverka alla derstädes vädande träd emot en årlig afgift af fem mark, deraf ett belopp af åtthundra åtta mark, motsvaranÖfver taf 1 - 71. Br - E.J - Ef - 72. K. A. (K S.) Den 18. Oktober 1900. No 1068. Den 18. Oktober 1900. No 1068. Pag. 95. R.D. 1899. Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn Finsk öfverDess Senats för Finland dom uti ett, på sättning af nadsatt revisionsskilling, från Wiborgs Kejserliga SeHofrätt inkommit mål emellan Landt=natens dom handlaren Anders Gustaf Korhonen, från medföljer vi Halula by i St. Andriai socken, sökan-ginala uppede, och Bonden Johan Pettersson Pulli, ditionen.
de en afgäld af fyra mark om året för hela öfverkningstiden, likväl genast qvitterats, samt inteckning till säkerhet för kontraktets bestånd sedermera den 2. påföljande April i lägenheten meddelats, så har Johan Pulli, som den 5. April 1893. tillhandlat sig omförmälda lägenhet af Petter Koljonens rättsinnehafvare och emellertid den 26. April 1897. hos Guvernö ren i Wiborgs län utverkat förbud för Anders Gustaf Korhonen att afverka skogen från ifrågavarande skogslott, ej ter Anders Gustaf Korhonen ågången skriftlig stämning, vid Häradsrätten i St Andreae sockens tingslag anfört, att omförmälda, emellan Anders Gustaf Korhonen och Petter Koljonen i lifsti den upprättade afhandling, änskönt den benämndes arrendekontrakt, likväl i sjelfva verket innefattade aftal om försäljning af vådande skog; och som nämnda kontrakt ej heller i öfrigt upplylde lagens föreskrifter om upplåtande af jord till annans nyttjande, i ty att den betingade legan ej kunde anses vara verklig, hvilket framginge redan deraf, att ensamt af lägenhetens utskylder, jemlikt en af Nedandtmätaren Gunnar Bäckström, på Johan Pullis föranstaltande, deröfver verkstäld uppskattning, ett belopp af tolf mark sjutton penni fälle på ännuven la skogslott, har Johan Pulli yrkat, att berörda kontrakt måtte förklaras ogiltigt. sedan Anders Gustaf Korhonen i anledning häraf tryggat sig vid den af Härads rätten beviljade inteckningen, har Häradsrätten medelst den 3. Mars 1898. afkunnadt utslag i saken utlåtit sig, att ålldenstund den årliga afgälden för nu ifrågakomna jordstycke i omförmälda kontrakt bestämts till fem mark samt densamma ej ens vid den afviolandtmätaren Bäckström verkstälda syn uppskattats högre än till omkring tolf mark, fördenskull och då än nämnda kontrakt, till säkerhet för hvars beständ Häradsrätten den 2. April 1891. fastställ inteckning i lägenheten, sålunda, jemlikt stadgandena i förordningen den 19. Februari 1883., angående egostyckning och jordafsöndring å frälse - och skattehemman samt legväflal om någon del af dylika lägenheter, ej kunde anses olagligt, förka328
städes Johan Pullis i saken utförda taofrätten, under hvars pröfning Johan lan. Pulli i vadeväg dragit målet, har genom den 18. Mars 1899. deri gifven dom yttrat sig, att emedan ofvannämnda kontrakt rätteligen innebure köp af de å ifrågakomna jordstycke vädande träd, med rättighet för köparen att under den i kontraktet faststälda tiden afverka träden, och sagda kontrakt sålunda icke kunde anses innehålla sådan öfverenskommelse angående fastighet, att inteckning till säkerhet derför lagligen kunde beviljas, fördenskull och dei den omständigheten, att Anders Gustaf Korhonen mellertid meddelats slik inteckning, vid anfördt förhållande icke kunde grunda någon rätt för Anders Gustaf Korhonen att jemväl efter det lägenheten öfvergått till annan person läsa öfverka skogen från berörda jordstycke, samt det icke visats, att Johan Pulli, sedan han blifvit egare af lägenheten, godkänt ifrågavarande kontrakt, pröfvade Hofrätten rättvist, med upphäfvande af Häradsrättens utslag, förklara berörda kontrakt icke vara bindande för Johan Pulli och Anders Gustaf Korhonen förty icke vara berättigad att med stöd af detsamma utan Johan Pullis begifvan de öfverka skogen å ifrågavarande jord stycke. Uti denna Hofrättens dom har Anders Gustaf Korhonen i underdånighet anhåltil om ändring medelst ingifven deduk tion, hvilken Johan Pulli i föreskrifven ordning bemött Hvad sålunda förelupit och handlingar na i målet vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande; och alldenstund ofvannämnda hemmansdel intecknats till säkerhet för beståndet af ifrågavarande kontrakt tidigare än Johan Pulli tillhandlat sig densamma, fördenskull och då Johan Pulli vid sådant förhållande icke kunnat genom berörda köp förvärf va sig bättre rätt till lägenheten än hans fångesmän, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist, med upphäfvande af Hofråttens dom, låta bero vid det slut, hvari Häradsrätten i saken stannat. Det alle, som veder529
bör, till underdånig efterrättelse länder. I Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senat för Finland: A. af Nyborg. J; Helsinget Andersin. Henr. Borenius Eruti Forsman. A; Burulin / Karl bondertskjöds Den 18. Oktober 1900. J Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn Dess Senats för Finland dom uti ett, utan erlagda afgifter, från Åbo Hofrätt inkommet revisionsmål emellan Arbetskarlen August Alexander Westerlund, från Åbo stad, sökande, och Maskinisten Michael Ekholm, från sagde stad, uteblifven svarande, angå ende fordran: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och dess Justitie Departement, i Helsingors, den 18. Oktober 1900. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, så vidt nu är i fråga, inhemtat följande: På Michael Ekholm ågången stämning har August Alexander Westerlund vid Rådstuvurätten i Åbo stad yrkat att, emedan August Alexander Westerlund på anmodan af Michael Ekholm under December månad år 1897 samt under åt 1895. från den 1. Mars till och med den 14. Maj verkstält renhållningen af gata och gårdslan hörande till Ekholms i sagde stad egande gård N° 34. vid Areniigatan Jde: H. B. - 35 - År - Eit : H. af H. No 1069. Såg. 148. R. D. 1899.
samt Westerlund, med afseende derå att vintern 1898. varit mycket snörik, för om förmälda sysslande tillborde en ersättning af en mark för dagen, Michael Ekholm hvilken icke kunnat förmås att till August Alexander Westerlund utgifva ifrågakomna ersättning, måtte förpligtas att i antydt afseende till Westerlund erlägga för de etthundra sex dagar, under hvilka Westerlund sålunda varit upptagen af berörda arbete, etthundra sex mark, jemte det Westerlund äskat godtgörelse för sina um gälder i målet. Sedan Michael Ekholm i saken svarat och vittnesförhör deri försiggått, har Råd stuhurätten genom utslag den 24. September 1898. funnit utredt vara, att Michael Ekholm vidtalat August Alexander Westerlund att sköta renhållningen af gåtvan delen och gårdesplanen hörande till nämnda gård ej allenast under December månad 1897. utan äfven från den 1. Mars 1898. tills vi dare samt att Westerlund äfven åtagit sig och ordentligen fullgjort sagda upplände såväl under berörda December månad som från nämnde 1. Mars till och med derpåtiljande 14. Maj; men som Westerlund ej gittat visa, att det af honom utförda arbetet varit värdt den härför fordrade ersättningen af en mark för dagen, samt Ekholm ei heller styrkt riktigheten af sitt under rättegången gjorda påstående att Westerlund skulle åtagit sig ifrågavarande anhöllningsarbete för sju mark i månaden, alltså och emedan Rådstufvurätten ansett August Alexander Westerlund tillkomma för omförmälda arbete en godtgörelse af fem ten mark i månaden, har Michael Ekholm ålagts att emot qvitte genast till August Alexander Westerlund utgifva femtiotvå mark varhos Ekholm känts skyldig att med tjugutvå mark godtgöra Vesterlund för hans i målet hafda kostnader. Hofrätten under hvars pröfning August Alexander Westerlund i vadevaa dragit målet, har medelst dom den 16. Juni 1899. låtit berg vid Rådstufvurättens utslag Uti Holättens dem har August Alexander Westerlund i underdånighet anhållit om ändring. Hvad sålunda förelupit samt handlingarna i målet vidare innehålla har 551
Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande och finner August Alexander Westerlund icke hafva anfört skäl till ändring i Hofättens förenämnda dom, vid hvilken allt så kommer att förblifva. Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse lån der. J Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn Dess Senat för Finland: Henr. Berenius. E. Lind. Forsman. Henr. Berenius. E. L. St. Forsman. A. J. Humlin. Andersin. Häf Hellen Den 22. Oktober 1900. I Hans Kejserliga Majestäts Higa Namn, Koon, sökande, samt aflidne Godsegaren Fredrik Järnefelts enka Sofia Wilhelmina Järnefelt, från Kepola egendom i Ajulo socken, uteblifven svarande, angående tilan del af arfskifte: Sifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitie Departement, i Helsingfors, den 22. Oktober 1900. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande: Sedan Godsegaren Järnefelt den 24. December 1895. aflidit, efterlemnan de, förutom sin förbemälda enka, med henne i lifstiden sammanaflade minderåriga barnen Frans Erik Karl Fredrik, Yrjö Albert, Sofia Helera och Anna Elisabet Järnefelt, till hvilkas förmyndare kyrkoherden Roos blifvit förordnad, så hade Ofde A af A. - C. J. - J. E. H. - A. B. - Jul. - Ent/ E. J. A. No 1081. Pag. 193. R. D. 1899. dess Senats för Finland dom uti Finsk öfverett, på nedsatt sessionsskilling från sättning af Åbo Hofrätt inkommit mål Kejserliga emellan Kyrkoherden Samuel Wilhelm Senatens dom Senatens dom medföljer och ginala exped ditionen
arfskifte efter Godsegaren Järnefelt den 6. September 1897. förrättats, hvarvid lemnats oskiftade tolftusen niohundra fyratioåtta mark tjugufyra penni, utgörande den vid Godsegaren Jämfelts död ännu obetalda delen af köpeskillingen för de furu - och granträd Todsegaren Järnefelt medelst sabref af den 14. Oktober 1895. från honom före äktenskapet tillhöriga i Kepola egendom försålt till handelsfik man W. Rosenby & Co I afsigt att klandra förberörda skifte har enkan Järnefelt låtit instämma Kyrkoherden Roos i hans förenämnda egenskap till 1898. års höstting i Eura, Kjulo och Säkylä jocknars tingslag och inför Härads rätten yrkat att, enär berörda fordran hos firman W. Rosenow & Co vore att anses såsom boets gemen samma egendom, Häradsrätten målte förklara sagda skifte ogiltigt och ålägga vederbörande att förrätta nytt skifte, hvarvid ifrågavarande 12,948. mark 24. penni såsom hörande till det gemensamma boet skulle fördelas emellan enkan Järnefelt och Kyrkoherden Roos myndlingar. I saken hörd har Kyrkoherden Roos genmält, att ifrågavarande medel, enligt lagens ända, icke vore att härföras till sädan af mannens enskilda fastighet fallen årlig afkomst, i hvilken hustru, som icke egde del i fastigheten, skulle erhålla giftorätt, enär lagens stadgande härom uppenbarligen afsåge endast sådana årliga inkomster, genom hvilka sjelfva lägenhetens värde icke förminskades, hvilket åter vore förhållandet vid skogsförsäljning. På grund häraf och då berörda andel af köpeskillingen icke ens varit förfallen till betalning före Godsegaren Järnefelts död, samt densamma så mycket mindre kunde ingå i skiftet, som skogen, för hvilken den skulle erläggas, då ännu varit oafverkad och köpeskillingen derför således vore att anses såsom fastighetens och icke 533
det gemensamma boets fordran, har Kyrkoherden Roos anhållit om käromålets förkastande såsom obefogadtMedelst utslag, afkunnadt den 8. November 1898., har Häradsrätten utlåtit sig, att emedan ifrågavarande skogförsäljning uppgjorts redan under Godsegaren Järnefelts lifstid och i köpebrefvet bestämts ej mindre de träd, köparen finge öfver ka, än äfven deras pris, ty ansåg Häradsrätten, att köpeskillingen för omordade skog, äfven såvidt den icke erlagts före Godsegaren Järnefelts död, hörde till det gemensamma boet och således borde ingå i arfskiftet, hvarföre och enär utredt blifvit, att finnan W. Rosenlen e Co efter Godsegaren Järnefelts död inbetalt ofvanuppgifna 12,948. mark 24. penni, hvilka icke ingått i förberörda skifte, Häradsrätten, med upphäfvande af det klandrade arfskiftet, ålagt Kyrkoherden Roos att inom fyra månader, räknadt från dagen för Häradsrättens utslag, vid vite af tvåhundra mark låta verkställa nytt arfskifte efter Godsegaren Järnefelt, vid hvilket skifte ifrågavarande 12,948. mark 84. penni skulle i laga ordning fördelas. Hofrätten, under hvars pröfning Kyrkoherden Roos i vädväg dragit saken, har genom dom den 30. Juni 1899. faststält Häradsrättens utslag, dock sålunda att den tid af fyra månader, inom hvilken Kyrko buden Roos, vid det af Häradsrätten utsätta vitet, egde föranstalta nytt skifte efter Todsegaren Järnefelt, skulle räknas från dagen för Hefrättens dom. Uti Hofrättens dom har Kyrkobuden Roos i underdånighet sökt ändring. Hvad sålunda föreburit samt handlingarna vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i ofvervägande; och emedan köpeskillingen för det sagvirke, som Godsegaren Järnefelt i lifstiden genom ofvannämnda köpebref af den 14. 533
Oktober 1875. från honom enskildt tillhörig fastighet försålt till handelsferman W. Rosenbew e Co, lagligen icke kan härföras till sådan afkomst från mäkes enskilda egendom, som jemlikt stadgan det i 6. SS: 1. kap. uti lagen af den 15. April 1887., om makars egendomsoch gäldsförhållanden, skall såsom samfäld egendom anses, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist, med upphäfvande af Hofrättens dom och Häradsrättens utslag, förkasta enkan Järnefelto i saken utförda. talan. Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länder 1 Hans Kejserliga Majestäts Higa Anna, Dess Senat för Finland: A. af Nyborg. J; Heikel. E. Johnsson A. J. W. Wumlin. Juhan Hummelin. C. Andersin. Juhan Hummelin. & Andersin. Den 23. Oktober 1900. 3 Hans Kejserliga Majestäts Haga Namn Dess Senats för Finland dem uti ett på nedsatt revisionskilling, från Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Handlanden Heinrich Kröger och sysslomannen uti dennes till konkurs upplåtna bo Bankdirektoren Carl Cranstedt, hvardera från Helsingfors stad, sökande, samt Wasa Aktiebank, svarande, angående fordran: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitie Departement, i Helsingfors, den 23. Oktober 1900. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande. Sedan Fonditorn Gustaf Stato, hvilken aflidit den 6. Augusti 1898. i lifstiden genom den 19. derförutgångne Mars skriftligen upprättad förbindelse iklädt sig borgen, såsom för egen skuld, för återbetalningen af de emboser som Wasa Alitubank på uppdrag af Handlanden Kroger under loppet af nämnda år redan oppnät eller komme att öppna hos ut landska kreditansdotter eller hos sig sjelf Och Aaf P. J. H - J. N Adolf Aminoff No 101. Råg. 119. R. D. 1900.