Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
malla kuin Raahan Pustavaraosa keyhtiö velvoitettiin viidelläkymmenellä markalla korvaamaan G. C. Bergbom Aktiebolagilla Hevioikeudessa olleet kulut. Hovioikeuden tuomioen on Raahen Puutavaraosakeyhtiö anonut muutosta perustelmalla, johon G. C. Bergbom Aktiebolagin puo sesta on vastattu. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo luotettavaa selvitystä puuttuvan siitä, että puheenalaisesta G. C. Pergborne Aktiebolagille kuuluvis: la Rauhen Puutavara osakyhtiön utattamista tukista olisi viineksimainitun yhtiön tuottanut sesta hävinnyt muuta kuin ne viisikymmentäkaksi kappaletta mitkä Raiken Puulavaraosakeyktiön puolesta on myönnetty sen sahoilla erichdyksestä rahatuiksi, minkä vuoksi Keisarillinen sevaatte harkitsee oikeaksi, muuttaen Hovioikeuden tuomiala ja Raastuvanoikeuden päätöstä, velvoittaa Raahan Puutavaraosakeyktion suorittamaan G. C. Bergbom Aktiebolagille korvausta ainoas taan mainituista viidestäkymmenestäkahdesta tukkipuusta kahden markan mukaan puulta. sataneljä markkaa viiden prosentin vuotuisine korkoineen 26 päivästä Lokakuuta 1912 muttä asian laatuun nähden saavat asianosaiset kumpikin itse kärsiä jutussa ollut kulunsa Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Walen Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen A. M. Lillman. K. Auer 463
Ande. Den 15. Mars 1916. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt avisionsskilling från Kejserlige Ala Hofrätt inkommit mål, angående klander af testamente, emellan Borgomästaren Otte Ferdinand Olander och hans hustru Helma Karolina Olander, från Westerillo by i Westerfjerd kapell, Gårdaga ren Gustaf Selim Sjödahl, från Hango stad, samt aflidne Bonden Johan Tustaf Karlssons enka Erika Wilhelmina Karlsson och barn, sönerne Enkan Johannes, Gustaf Luntinus och Ithisen Elmar Karlsson samt dotter Sigrid Augusta Karlsson och hennes man Nämndemannen Karl Johannes Karl son, alla från Karlan by i Pargas socken, gemensamt sökande, äfvensom Bonden Karl Alal Holmqvist och Purcollegaren Viktor Wilhelm Holmqvist från Westerille by, samt Bomansomlade mannen Otto Alfred Jansson och hans hustru Lena Gustava Jansson, från Ostana by i Westanfjerd kapell, lika så gemensamt, svarande: Sifven uti fastitisdepartementet den 15. Mars W. t. R. H. K.t T. J. Fumfelt No 539. No 539. Pag 96. R. 1914.
1916. Kejserliga Senaten har låtit handlin garna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtal följande Den 5 Mars 1909. aflidne Bonden Carl Gustaf Andersson, från Westerille by, som varit två gånger gift, först med Agater Gustafsdotter, som aflidit den 16. Juli 1871 och med hvilken han haft barnen Johan Tustaf Karlsson, Selma Karolina Olander och Gustaf Selim Ajedahls sedamma aflidna hustru Linda Emilia Fjödahl, samt derefter med Klara Gustava Gustafsdotter, med hvilken han haft lainen Karl Albert och liktor William Holmqvist samt Aina Gusta va Jansson, har medels den 26. Oktober 1907 skriftligen upprättadt testament förordnet, bland annat, att Mellangård hemman i Westerille by, med undantag af den såkallade i Isakssons löplägenhet, skulle tillfalla. Karl Albert Holmqvist emel okyldighet att från hemmanet till Klara Gustava Tuslufsdotter utgifva viss i testamentet uppgifven sytning; att, derest Karl Allert Holmqvist icke emottage hemmanet Aktor William Holmqvist och efter honom tina Gustava Jansson egde inhäda i samma rätt samt att, i fall ej heller någon de ra af dem ville träda i besittning af hemmanet, detsamma skulle öfvriga till något af Carl Gustaf Anderssons barn från hans första gifte, att Klara Gustava Gustafsdotter skulle från bo oskifte erhalla allt dare befintligt guld, sina egna gångkta der, till sängar med tillhörande innekläder tolf stolar, två börd, en lyrå, en sittsoffa en vägastet, till hvi, fyra får och adertontu en mark i penningar; att förenämnda Isakssons lagelägenhet med åleggnader och tillhörande jordomräde komme att tillfalla Viktor Hellinen Holmqvist, samt att återstoden af boet skulle skiftas emellan Klara Gustaen Gustafsdotter och lainen enligt lag. Efter Carl Gustaf Anderssons död hafva såväl Johan Gustaf Karlsson mukarne Å andre och Gustaf Sehm. Pedahl, den sist bemälde jemväl i egenskap af förmyndare för sina med Linda Emilia Sje dahl sammanaflade minderåriga barn som Karl Albert och Viktor William Holmqvist samt Otto Alfred och Lena Gustava 263
fansson inför vederbörande Häradsrätt den 28. September 1909. bevakat ifrågavarande testamente Sedermera hafva Johan Gustaf Karlsson, Otto Ferdinand och Selma Karolina Olander samt Gustaf Selim Tjedahl, den sistnämnde i redan angifven egenskap, på stämning å Karl Albert och Viktor Wilhan, Holmqvist samt Otto Alfred och Aina Gustava Jansson, inför Häradsrätten i Kimi to sockens samt Tragsfjerd och Bostanförd kapellers tingslag i afseende å klander af ofvanleskrifna testamente anfört, att Carl Gustaf Andersson under äktenskapet med Agala Gustafsdotter tillhandlat sig förenämnda Mellangård hemman, hvilket förde vid den 24 Februari 1872. eller Agala Gustafsdel ter hållet arfskifte delats sålunda att Carl Gustaf Andersson deraf erhållit utta tolfl delar, Johan Gustaf Karlsson bå tolflede tur samt Selma Karolina Olander och lin da Emka Fredrikt hvardera en tolftedel hvarför Carl Gustaf Andersson icke varit berättigad att medels testamente förfoga öfver större del af Mellangård hemman än han egt eller åtta tolftedelen deraf; att der Carl Gustaf Andersson icke varit ega ei till hela Mellangård hemman samt de honom tillhöriga andelarna af hemmanet icke blifvit till särskild lägenhet afskilda Andersson ej heller och rätt att från hemmanet beskrifva något bestämdt område, hvaden förregandet öfver det såkallad Isaks sons torp vore ogilligt samt att den Klara Tuslara Gustafsdotter från le oskifte tillagda egendomen, enär hvarken hon som aflidel den 7 Mars 1909, eller hennes arfvingar Karl Albert Holmqvist och dennes medparter efter hennes död i antydda del bevakat testamentet, borde gå till skifte emellan Carl Gustaf Anderssons samtliga anfvingar och hafva Johan Gustaf Karlsson makarna Olander samt Gustaf Selim Todahl yrkat att ifrågavarande testamente i anmärkta delar måtte förklaras ogiltigt Häröfver hörde hafva Karl Albert Holmqvist och hans medparter genmält att enär Johan Gustaf Karlsson medels valubref af den 4. Februari 1874. försått sina efter Agata Gustafsdotter ärfda den tolftedelar i Mellangård hemman åt Carl Gustaf Anders son för 2000. mark, hvilket belopp i rubebrefvet 100
kortterats, samt makarna Olander och Sjo lahl likaledes medels skriftligen belefvade afhandlingar åt Andersson föryttrat, makarna Olander den 17 Juni 1886. Selma Karoli na Olanders och makarna Sjödahl den 30 December 1890 Linda Emilia Sjödahls i arf aftor Agata Gustafsdotter erhållna summan lagdt två tolftedelar i sagda hemman, hvar derå för en i nämnda afhandlingar berille rad köpeskilling af 1200 mark, Carl Gustaf Andersson varit ägare till hela Mellangård hemman och trättigad att medels testament te förfoga såväl öfver hemmanet i dess hel het som öfver delar däraf, och att Klara Gustava Gustafsdotter väl icke brukat af sanämnda testamente efter Carl Gustaf Anderssons död, men enär hon aflidet till dagar efter honom och sålunda mark än res hafva varit arstandsatt att sälf och ställa bevakningen samt Karl Albert Helmqvist och hans medparter, såsom närmant rättsinnehafvare efter Maria Gustava Gustafs dotter, bevakat samma testamente, hafva desse ansett den af dem gjorda bevaknen gen medföra summa verkan som om beräkningen förelagits af Klara Gustava Tustafsdotter själf samt Karl Abel Holmqvist och hans medparter förty vara ensamma berättigade till den egendom och de penningemedel Klara Gustava Gustafsdotter genom testamentet ur bo oskyte tillagts. På grund häraf hustru Karl Albert Holmqvist och hans medparter emotsett käromålets förkastande I anledning häraf hafva Johan Gustaf Karlsson, makarna Alander och Gustaf Selin Sedahl framhållet bland annat, att å beropade köpebref af den 4. Februari 1874, den 17 Juni 1880 och den 30. December 1890, såsom söknande köparens underskrift, icke blifvit upprättade i laga förm och förte icke in befallade något lagligt köp Häradsrätten har genom utslag den 1. Juli 1910. på uppgifna skäl till all kraft och verkan upphäst Carl Gustaf Anderssons ifrågavarande testamente i hvad detsam ma angick förordnande om en tredjedel i Hellangård hemman, det såkallad Asaks sons torp samt Klara Gustaf Gustafsdot ter tillagda adertontusen mark och ofvan uppräknade lösegendom, hvaremot summa testamente i öfriga delar skulle förblifva vällande; åliggand det således. Karl att 467
bot och Viktor William Holmqvist samt Otto Alfred och Stina Gustava Jansson att till laga skifte arfvingarna emellan upp låta nu nämnda egendom Hofrätten, under hvars pröfning Karl Michel Holmqvist och hans medparter i vaderas dragit målet har medels dom af den 30 Mars 1914. utdrat sig däri och som frågakomna af Carl Gustaf Andersson och Greta Gustafsdotter i deras äktenskap förvärfvade Mellangård hemman efter den sistlemäldas död skiftats sålunda, att Carl Gustaf Andersson däraf bekommit åtta tolftedelar, Johan Gustaf Karlsson två tolftedelar samt Selma Karolina Olander och Linda Emilia Tjödahl hvarde ra en tolftedel, och Johan Gustaf Karlsson Otto Ferdinand och Selma Karolina Ölander samt Gustaf Selim och Linda Emilia bjödahl sedermera genom förenämnda tre salubref till Carl Gustaf Andersson föryttial de dem tillskiftade andelarna hemmanet, alltså och då den emellan dighet, att Carl Gustaf Andersson icke undertecknat ofvan omförmälda salu bref, så mycket mindre kunde fråntaga dem deras bindande kraft, genlemot vilinrene, som Carl Gustaf Andersson i köpebrefven uttryckligen namngifvits såsom köpare och på grund af desamma beslut lit hela hemmanet intill sin död, samt Andersson sålunda varit berättigad att genom ifrågavarande, i laga ordning upprättade löstamente förfoga öfver Mollan gård hemman på sitt som skett, ty och emedan Karl Abel Holmqvist och hans medparter efter Carl Gustaf Anderssons död, under anmälan att Klara Gustava Gustafsdotter, som uti ifrågavarande testamen te tillagts ofvanuppgifna förmåner, jemväl aflidet, bevakat testamentet, i hvad detsamma kunde angå dem inom den vid testamentet lert af Klara hustava Gustafsdotter bevakas i fall hon lefvat samt Karl Albert Holmqvistes och hans medparters bevakning sålunda måst anres hafva afsitt jämväl de förmåner, hvilka genom Klara Gustava Gustafsdotters ded ofragått på dem såsom hennes rätts innehafvare, har Hofrätten, med upphäfvande af Häradsrättens utslag, förkastat Johan Gustaf Karlssons och hans medpar68
ters i målet utförda klandertalan. I Hofrättens dom hafva, sedan Johan Gustaf Karlsson emellertid aflidit hans förstnämnda rättsinnehafvare samt Otto Todinand och Selma Karolina Olander äfvensom Gustaf Selim. Sjödahl sökt andring medelst dessluktion, den Karl Albert Holmqvist och hans medparter bemätt Kejserliga Senaten har tagit må del i öfvervägande och finner Otto Ferdinand Ölander och hans här tillstädes komne medparter, hvilka icke ollut be strida att Johan Gustaf Karlsson samt makarna Olander och Godahl af Carl Gustaf Andersson upplurit priset för elaf dem åt Andersson försålda andelar na af ifrågavarande hemman, ej hafva anfört skäl till ändring i Hofrat tens dom, vid hvilken förty skall lerooch skuldigkännas Otto Ferdinand och sklma Karolina Olander, Gustaf Selim Sjödahl samt Johan Gustaf Karlssons mer bemälde rättsinnehafvare att gemensam eller den af dem, som tillgång i ger, åt Karl Albert Holmqvist och hans medparter utbetala, i ersättning för de ras härstädes för målet hafda kostnader attio mark. Det alle, som vederbör, till sterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland Walter Andersson. Johannes Pesonen. W. R. Helanen. K. Auer 469
Maaliskuun 15 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa velkomisjutussa, jossa Kurikan pitäjän Kurikan kylästä olerat Talolliset Juho Juhonpoika Hallberg eli Latvajyrä ja Jaakko Juhonpoika Latraliisa eli Syväoja ovat hakijoina sekä Leipuri Matti Wirtanen, samasta kylästä, vastaajana: Annettu Oikeus osastossa Maaliskuun 15 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Kurikan pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa ovat Juho Hallberg ja Jaakko Latvalusa lausuneet, että he olivat menneet omavelkaiseen yhteisvastuulliseen takaukseen mainitussa pitäjässä asuvalle - Hakennusmestarille Sameli Hallbergille ja hänen vaimolleen Hilma Hallbergille näiden Suomen Valtiokonttoorista velkakirjalla Heinäkuun 23 päivältä 1904 saamasta 1000 markan Lusna: W. t. J. P. R. H. K.t. - S. B. A. D. 77 No 541. Pag. 76. R. D. 1914.
lainasta ja että Matti Wirtanen seuranneen Syyskuun 12 päivänä laaditussa takauskirjassa oli sitoutunut 600 markalla korkoineen korvaamaan sen vahingon, joka Juho Hallbergille ja Jaakko Latvalusalle sanotun takauksensa johdosta viisi oikeutua, minkä vuoksi ja kun nämä suoritettuaan Suomen Valtiokonttorille useita lyhennys- ja korkomaksuja, vihdoin olivat olleet pakotetut Elokuun 9 päivänä 1911 suorittamaan velan jälellä olevan pääoman 4285 markkaa 12 penniä ja korkoja 171 markkaa 40 penniä, Juho Hallberg ja Jaakko Latvalusa ovat vaatineet, että Matti Wirtanen takaussitoumuksensa perusteella velvoitettaisiin heille maksamaan 600 markkaa viiden prosentin korkoineen Elokuun 2 päivästä 1911 sekä korvaamaan heidän oikeuden käyntikulunsa. Kanteeseen vastaten on Matti Wirtanen väittänyt, että mainittu laina oi Rakennusmestari Hallbergille myönnetty Jyllinkosken lelutehdas nimisen teollisuuslukkeen harjoittamista varten, mikä liike kumminkin pian sen jälkeen oli siirtynyt yhtiölle, jonka isännöiksijöinä Juho Hallberg ja Jaakko Latvalusa olivat toimineet ja johon yhtiöön Matti Pirtanenkin oli kuulunut, minkä vuoksi ja kun laina siten oli joutunut yhtiön vastattavaksi eivätkä Juho Hallberg ja Jaakko Latvalusa, myytyään yhtiön omaisuuden, ollut tehneet tiliä toimestaan, joten tietymätöntä oli, olivatko he omilla varoillaan maksaneet takauksensa, Matti Wirtanen on vastustanut kannetta. Kihlakunnanoikeus on Lokakuun 31 päivänä 1912 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Matti Virtasen Juho Hallbergille ja Jaakko Latvalusalle yhteisesti makramaan vaaditut 600 markkaa viiden prosentin vuotuisine korkoineen Elokuun 2 päivästä 1911 täyden maksun tapahtumiseen sekä kolmellakymmenellä markalla korvaamaan Juho Hallbergin ja Jaakko Latvalusen oikeudenkäyntiksilut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Matti Pirtonen oli vetoamalla saattanut ju271.
tun, on Helmikuun 27 päivänä 1914 antamassaan tuomiossa, koska Juho Hallberg ja Jaakko Latvaliisa Heinäkuun 23 päivänä 1904 allekirjoittamansa takaussitoumuksen perusteella olivat Elokuun 2 päivänä 1911 Suomen Saltiekonttoorille suorittaneet 4285 markkaa 12 renniä pääomaa ja korkoja 171 markkaa 40 penniä sekä Matti Wirtanen oli Syyskuun 12 päivänä 1904 laaditussa takaus ritoumuksessaan sitoutunut suhteellisesti vastaamaan siitä vahingosta, mikä Juho Hallbergille ja Jaakko Latvalusal le heidän mainitusta takauksestaan vesi hoitua, velvoittanut Matti Virtasen kuitin saadessaan Juho Hallbergille ja Jaakko Latvalusalle maksamaan kaksisataa kuusikymmentäseitsemän markkaa kolmekymmentäyhdeksän penniä viiden prosentin vuotuisine korbaneen Elokuun 2 päivästä 1911, mutta asian ratkaisuun nähden saivat Juho Hallberg ja Jaakko Latralusa itse kärsiä jutussa olleet kulunsa. Hovioikeuden tuomioon ovat Juho Huuberg ja Jaakko Latvalusa anoneet muutosta perustelmalla, johon Matti Virtanen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Juho Hallberg ja Jaakko Latralusa ole esittäneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiötä, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Juho Hallberg ja Jaakko Satvalusa suorittamaan Matti Wirtaselle korvaukseksi hänellä täällä jutun vuoksi olleista kuluista seitsemänkymmentäviisi markkaa. Pätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersson. Johannes Pesonen Walter Andersson. Johannes Pesonen K. R. Helanen Samuli Koski. K. Auer Allan Dahlbeek 172
Maaliskuun 15 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomisjutussa, jossa Tehtailija Kustaa Edvard Merilä, Turun kaupungista, on hakijana ja Varatuomari Robert Herman Fagerlund, samas ta kaupungista, vastaajana. Annettu Oikeusosastossa Maaliskuun 15 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen osittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietääTurun kaupungin Raastuvanoikeudessa on Varatuomari Fagerlund vaatinut Tehtailija Merilää velvoitettavaksi Turussa olevan Kauppayhtiön J. Osterblad & Kungsr 2e Fagerlundille siirtämän laskiin perusteella, jonka mukaan Alerilä oli Tammi-, Helmi - ja Huhtikuun kuluessa vuonna 1911 otetuista tavaroista jäänyt yhtiölle velkaa 1157 markkaa 79 penniä, Fagerlundille suorittamaan tuomäärä korkoineen sekä sen ohessa korvaamaan Fagerlundin oikeudenkäyntikirlut. Läsnä. W. t. R.t. J. P. K. H.  K. A. E. Th. No 542. Pag. 99. R. D 1915.
Kanteesta kuulusteltuna on Tehtaili ja Merilä selittänyt, että hänen palveluk sessaan ollut asiapoika Urha Vihtori Päilä oli käyttämällä Merilän painettuja tilauskaavakkeita. Kauppayhtiön J. Osterblad Kumppan myymälästä Merilän nimeen ottanut ja hyväkseen käyttänyt kanteen perusteena olevassa laskussa lueteltuja tavaroita yhteensä 64 markasta sekä myös syksyn kuluessa vuonna 1910 tavaroita haikkiaan 323 markasta 63 pennistä, jonka viimeksimainitun rahamäärän Merilä, tietämättä Urho Vihtori Päilän rikollisesta nenttetystä, oli erichdyksestä yhtiölle suorittanut; ja on Merilä sentähden, myöntäen Varatuomari Fagerlundin velkomuksen muuten oikeaksi, katsonut, ettei hän ollut velvollinen vastaamaan 64 markan rahderasta ja että hänen tuli saada lukea hyväkseen 323 markan 69 pennin rahällä, sekä siis vaatinut naita rahaerin yhteensä 387 markkaa 63 penniä, Tagerlundin vaatimasta määrästä vähennettä viksi. Raastuvanoikeus on Toukokuun 18 päivänä 1912 julistanut päätöksensä asiaan; ja koska, Tehtailija Merilä muuten oli myöntänyt kanteen perusteena olevan, Kauppayhtion J. Österblad & KumppaVaratuomari Fagerlundille siirtämän tuhannen sadan viidenkymmenenseitsemän markan seitsemänkymmenenyhdeksän pennin laskun oikeaksi, paitsi ettei Merilä ollut pitänyt itseään velvollisena suorit tamaan siihen sisältyvien yhteensä kuudenkymmenenneljän markan arvoisten tavarain hintaa, mitkä tavarat Urho Kihtori Tiilä oli Merilän nimeen sikollises ti hankkinut itselleen yhtiön lukkeestä, sentähden ja hun Merilä hyväksymästään tuhannen yhdeksänkymmenenkolmen markan seitsemänkymmenenyhdeksän pennin määrästä vielä oli vaati nut vähennettäväksi kolmesataa kaksikymmentäkolme markkaa kuusikymmen täyhdeksän penniä eli Päilän vuonna on itselleen Meriliin nimeen myöskin rikollisesti yhtiön liikkeestä ottamien tavaroiden hinnan, minkä Merilä tietämättä asian laitaa ja oli yhtiölle suorittanut, on Raastuvanoikeus, katsom ettei Merila ollut velvollinen 474
vastaamaan sanotusta kuudenkymmenen neljän markan määrästä sekä että Mesitä oli oikeutettu vaaditusta määrästä vähentämään äsken mainitut kolmesataa kaksikymmentäkolme markkaa kuusikymmentäyhdeksän penniä, oikeastaan viisikymmentäyhdeksän penniä, velvoittanut Tehtailija Merilän kuittia vastaan Varatuomari Fagerlundille suorittamaan Merilän hyväksymät tuhat yhdeksänkymmentäkolme markkaa seitsemänkymmentäyhdeksän penniä, siita kuitenkin vähennettyä kolmesataa kaksikymmentäkolme markkaa viisikymmen täyhdeksän penniä, eli siis seitsemänsä taa seitsemänkymmentä markkaa kaksikymmentä penniä viiden prosentin vuotuisine korkoineen oikeudenkäynnin alusta 2 päivästä Joulukuuta 1911 kunnes täysi maksu tapahtui, sekä sen ohessa kuudellakymmenellä markalla korvaa maan Fagerlundin oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kara tuomari Fagerlund oli veloamalla saat tanut jutun, on Maaliskuun 15 päivänä 1915 antamassaan tuomiossa katsonut selvitetyksi, että Tehtailija Merilän ostaes sa Kauppayhtiöltä J. Osterblad & Kumpplta tavaraa velaksi oli käytetty silläistä tapaa että Merila tavaroita tarvitessaan oli lähettänyt painetuille kaavakkeille kirjoiteltuja tilauksia yhtiölle, joka sitten oli antanut tilatut tavarat Merilän lähetille; mihin nähdon ja kun yhtiä oli ollut oikeutettu luottamaan Merilän palvelijaan Urho Vihtori Päilään, jonka hallussa oli ollut Merilan tilauskaavakkeille merkittyjä tilauksia ja jota Merilä sitä paitsi asan oli käyttänyt tilatessaan tavaroita yhtiöltä, eikä näin ollen se nikka, että Täilä siinä oli menetellyt vilpillisesti, voinut vapauttaa Merilää suorittamasta yhtiölle maksua yhtiön siten antamista tavaroista, Hovioikeus, muuttaen Raastuvanoikeuden päätöstä ja yllämainitusta syystä kyljäten Tehtailija Merilan vaatimuksen saada vähentää kannalaisesta määrästä Kauppayhtiölle J. Osterblad & Kumpplle ja suorittamansa kolmisa laa kaksikymmentäkolme markkaa 473
viisikymmentäyhdeksän penniä, on velvoittanut Tehtailija Merilän Varatuomari Fagerlundille, jolle yhtiö oli siirtänyt puheenalaisen saatavansa, kuittia vastaan suorittamaan vaadi tut tuhat sata viisikymmentäseitse män markkaa seitsemänkymmentäyhdeksän penniä viiden prosentin vuotuisine korkoineen Joulukuun 2 päivästa 1911, kunnes täysi maksu tapahtui, sekä sadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Fagerlundin asianvuoksi kärsimät kulut. Hovioikeuden tuomioon on Tehtailija Merila anonut muutosta perustilmalla, johon Varatuomari Fagerlund on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutki nut tämän julun ja harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion, vahvistaa Raastuvanoikeuden päätöksen muuten, paitsi että Tehtailija Merilän Varatuomari Fagerlundille maksettava oikeudenkäyntikulujen korvaus määrätään sadaksi markaksi. Tälä E. Thesleff kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. B Amberg Walter Andersin. B Amberg. Johannes Pesonen. K. Auer K. R. Helanen 476
Maaliskuun 15 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomisjutussa, jossa Lahden kaupungissa asuva Panimomestari Ernst Mattsson on hakijana ja Metsänhoidon neuvoja Kalle Saarnivaara, samasta kaupungista, vastaajana Annettu Oikeusosastossa Maaliskuun 15 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää Lahden kaupungin Raastuvanoikeu dessa on Kalle Saarnivaara lausunut, että hän oli Huhtikuun 5 päivänä 1911 tehdyn sopimuksen mukaan myönyt Ernst Mattssonille "Dunn" mällisen mantlarikoneen ja nelisilenteristä maettoria varten tarvittavan kepsinädynämön KunMattsson ei kuitenkaan ollut näiden hintoja 1800 markkaa ja 28/ 280 mankaa vastaan maksanut muuta kuin käsirahoina moottorikoneesta 450 markkaa läsnä: J.  R. H. A. B. K. t.S. G. E. Th. No 544. Tog. 114 R. D. 1915