Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
viä päivupuun halkoja 3 markan 60 pennin hinnasta ja 400 kuutiometriä koivuhalkoja 1/4 narkan hinnasta kuutimetriltä ja kontrahdella 7 päivältä Marraskuuta 1906 Luumäen rautatiiasimalle 1908 vuoden Tammikuun 1 päivän ja seuraavan Toukokuun 1 pälvän välisellä ajalla 50 kuuleometriä havupuun halkoja 3 markasta 70 pennistä ja 1500 kuukömeteä koivukalkoja 4 markasta kuuleomailtä sekä samalla sitoutunut, siinä tapauksessa että hän laiminlöisi hankintusopimusten täyttämisen suorittamaan hankinta ajan kuluttua Rautaliskallitukselle sopimuksen rikkomisesta johtuneen vahingon korvaukseksi 10 prosenttia jokaisen täyttämättä jääneen hankinnan arvosta: ja kun Robert Markki oli jättiänyt kokonaan täyttämättä kerrotut hankintansa, joiden arvo yhteensä teki 2550 markkaa, on Rautaluhalliluksen puolesta vaadittu, että Robert Markku velvoitettaisiin suorittamaan Rautatuhuhtiin elle mainittuna sovinnuissakkona 243aren tämän korkia, Alkan korkoineen ynnä korvaamaan. Ruuta hannettu tiehallituksen oikeudenkäyntikulut njenlänyt hyllä jättämensä puheenaalia ja Rubel Markku ei ollut sovittuina alhankintansa täyttämättä, mutta väittänyt llensa siihen oikeutettu syystä että Rautachallitus, jonka edustaja sanottuja hankintoä huutokaupoilla tarjottaessa oli vakuutta net, ettei huutokauppojen jälkeen mitään asia hankintatarjouksia enää otettaisi vasjan, tästä huolimatta kuitenkin oli jälkeen ain julaistulla kuulutuksella ilmoittanut lautatuhallituksen ottavan vastaan sellaija tarjouksia ja sittemmin tehnytkin hän kentusopimuksia osaksi samoihin ja osaksi korkampiinkin hintoihin kuin aikaisummissa huutokaupoissa, minkä johdosta Robert Markun hankintojaan varten tietestamat metsät olivat joutuneet tarjouksen a myöhemmin tehneelle hankkijoille ja starkien hankintasopimukset siten käyneet avottomiksi. Tämän vuoksi ja kun Ruuta behållitus ei ollut Robert Markun laimin jämisestä kiirsinyt ilmoittamaansa vähen on ja siitä vaadittu korvaus oli kohtuut 243. tämän korkia, Markku on vastustaneet Kihlakunnanoikeus on 6 päivänä Helhinnasta kuulusteltuna on Rubel Marta on Ilmola 1911 julistamassaan päätöksessä kir1282
koina toimittaneet Rautatiehallitukselle halkoja, jotka hän edelläkerrotuin tavoin oli ottanut hankkiakseen, velvoittanut Robert Markan Rautatuhallitukselle suorittamaan vaaditut kaksituhatta kaksisataa viisikymmentäyksi markkaa viiden prosentin vuotuisine korkoineen, lukien oikeuden käynnin alusta 30 päivästä Syyskuuta 1910, sekä sen ohessa seitsemälläkymmenelläseitsemällä markalla yhdeksiilläkymmenelläkahdella pennittä korvaamaan. Muutatiehallituksella asiassa ollut kustanmukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Rubel Markku vetoamalla oli saattanut jutun on 3 päivänä Huhtikuuta 1913 antamassaan tuomiossa jättänyt sen Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon on Robert Markku anonut muutosta perustelmalla, johon Rautatiehallituksen puolesta on vastattu, minkä jälkeen suullinen kuulustelu asiaka on täällä toimitettu, kuten siinä laadittu pöytäkirja osoittaa. Keisarillinen Senuatti on tutkinut tamän jutun ja katsoo, ettei Robert MarkkaaTilj Ylöinen de esittänyt syytä muun puolesta muuttaa Hovioikeuden tuomiota kuin että Robel Markku, jota ei voida pitää velvollisena suorittamaan vaadettua korkon, vapautetaan maksamasta hänen suoritettavakseen määrättyä viiden prosentin vuotuista korkoa edellämainitulle sovennaissakolle. Tätä kaiksi asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti. lias Svenkosken Alfred Lillksiala. lias Henbork. Albedtuksiala. B. Anneberg. Samuli Koski. P. W. Ollman 1283
Den 11 November 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserlige WasaHofrätt inkommit fördringsmål emellan Bokhandlaren Adolf Gumerus, från Nikolaistad, sökande, samt aflidne Handlanden Hugo Sjöbloms änka Alma Sjöblom och Bankkommissarien Filosofiemagistern Axel Fredrik Tingren, den sistbemälde i uppgifven egenskap af förmyndare för Handlanden Sjöbloms minder åriga barn, hvardera jämväl från Nikolaistad, gemensamt svarande: Gifven uti Justitulepartementet den 11 November 1915. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af lem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Uti en till Magistraten i Nikolaistad ingifven skrift har Handlanden Sjöblom anhållit att Bokhandlaren Gumerus, som på grund af hyreskontrakt af den 11 Oktober 1907 af Handlanden Gde F. S. A. L. - B. t. - A. R. - S. K. SS. 7. No 2125. Pag. 237. R. D. 1913.
Sjöblom för en tid af tre år, räknadt från den 1 Juni 1908, förhyst en betiklokaluti Handlanden Sjöblom tillhöriga. gården No 14 vid Vasdesplanden i annämnda stad emot en årlig hyra af 2500 mark, som borde erläggas med 625 mark för hvarje kvartal, måtte skyldigkännas att åt Handlanden Sjöblom utgifva ogulden hyra för sista kvarta lit af hyresaret 1910 -11 med 625 mark jämte ränta; därå och sedan. Bokhand laren Gumerus afgifvit honom affordrad förklaring, den Handlanden Sjöblom bemött, Magistraten medels den 31 Augusti 1911 gifvet utslag på upptagna skäl ålagt. Bokhandlaren Gumerus att åt Handlanden Sjöblom utbetala fordrade 625 mark jemte 6 procents årlig ränta från den 1 Juni 1911, men Kejserlige Wasa Hofrätt, under hvars pröfning Bokhandlaren Gumerus dragit saken, uti utslag den 16 Januari 1912 ansett förberörda kyreskontrakt icke vara en sådan skriftlig handling, som ensam för sig utgjor de fullt bevis för Handlanden Sjöbloms ifrågavarande fordran, hvarför och då Magistraten således icke bort i strid med stadgandena i 5 SS: 2 kap U. L: upptaga Handlanden Sjöbloms ansökning, Hofrätten upphäft och undaniojt Magistratens utslag. Efter Bokhandlaren Gumerus härå ågången stämning har Handlanden Sjöblom vid. Rädstufvurätten i Nikolaistad upprepat sitt hos Magistraten gjorda, yrkande om Bokhandlaren Gumerus förpliktande att utbetala ifrågavarande kyresbelopp jämte ränta från den 1 Juni 1911. I saken hörd har Bokhandlaren Gumerus medgifvit riktigheten af hyresbontraktet, men enär. Bokhandlaren Gumerus i följd af att Handlanden Sjöblom under legotiden å ifrågavarande gård företagit särskilda byggnads - och sprängningsarbeten icke fått ostörd desponera öfver den förhynda lokalen, samt härigenom tillskyndats förlust genom förminskad handelsomsättning, har Gumerus, hälst den skada han på detta sätt lidit vida öfversteg den honom 1283
affordrade hyran, anhållit att få kvitta detta belopp emot honom tillkommande skadeersättning samt tillika förbehållit sig rätt att genom särskild rättegång utsöka återstående delen af honom tillbörande skadeersättningsbelopp, jämte det. Bokhandlaren Kummus äfven framställt anspräk på godtgörelse för sina umgälder i målet. Handlanden Sjöblom har motsagt omförmälda tvittningsanspråk; hvarå Rådstufvurätten uti den 10 Maj 1912 afkunnadt utslag funnit det väl vara utredt att Sokhandlaren Gumerus, som användt ifrågavarande lägenhet i Handlanden Sjöbloms gård till drifvande af bokhandel ända till den i hyreskontraktet af den 11 Oktober 1907 öfverenskomna legostämmans utgångesler till den 1 Juni 1911, icke erlagt hyran för ifrågavarande lägenhet för det sista kvartalet af sagda legostämmen sista hyresår, utgörande detta hyres kvartal sexhundra tjugufem mark; men emedan styrkt blifvit att. Bokhandla ren Gumerus i följd däraf, att Handlanden Sjöblom i och för af honom under åren 1910 och 1911 föranstaltade byggnadsarbeten i sagda gård under en del af år 1910 intagit hela gångfann och hela södra delen af Wasaesplänadens förbana alldeles invid Bokhandlaren Gumerus bokhandelslokal och under våren 1911 en längre tid låtit utföra sprängningsarbeten under den byggnad, i hvilken Gumerus bokhandel varit inrymd, samt före sagda bokhandels bortflyttning delvis låtit nedrifva sistnämnda byggnad, ej allenast icke fått ostördt disponera öfver den förhyrda lokalen utan äfven lidit en minskning i inbomsten från sin bokhandel, samt att den skada, som Handlanden Sjöblom sålunda genom berörda nybyggnadsarbeten vållat Bokhandlaren Gumerus, åtminstone uppgick till det af Handlanden Sjöblom fordrade hyresbeloppet, ty har. Rädstufvurätten, med godkännande af Bokhandlaren Gumerus kvittningsanspråk, förkastat Handlanden Sjöbloms i målet utförda talan och ålagt Sjöblom att ersätta 1286
Bokhandlaren Gumerus dennes kostnaler såväl å rättegången som och uti förberörda vid Magistraten tidigare anhängiga lagsökningsärende med tillhopå åttio mark, hvarjämte Bokhandlaren Gumerus lämnades öppen rätt att, om han ansåge skäl därtill förefinnas, uti särskild rättegång utföra talan om utbekommande af ytterligare ersättning för den skada han tidit genom Handlanden Sjöbloms förberörda byggnads företag. Hofrätten, under hvars pröfning Hans landen Sjöblom i väderåg dragit målet, har uti dom af den 31 Juli 1913 ansett Bokhandlaren Gumerus icke hafva tillförlitligen styrkt i hvad män honom genom ifrågavarande byggnadsarbete tillskyndats skada samt förty, med upphäfvande af Rådstufvurättens utslag och med förkastande af Bokhandlaren Gumerus kvittningsanspråk, skyldighet Gumerus att till Handlanden Sjöblom utbetala fordrade sexhundra tjugufem mark jämte sex procents årlig ränta full den 1 Juni 1911. Uti Hofrättens dom har Bokhandla. ren Gumerus anhållit om ändring medels deduktion, den Alma Sjöblom och Bankkommissarien Tingren, efter Handlanden Sjöbloms emellertid inträffade frånfälle, bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och pröfvar rättvist, med upphäfvande af Hofrättens som, låta bero vid Rådstufvurättens uti målet afkunnade utslag i öfrigt utom att, jämte det Rådstufvurättens utslag rörande Bokhandlaren Gumerus anspråk på godtgörelse för sina uti ofvannämnda lagsökningsärende hafda kostnader upp häfves och undanrödjes, enär kost naderna uti sagda ärende medels Hofrättens ofvanberörda utslag kvittats parterne emellan, Alma Sjöblom och Filosofiemagistern Tingren, uti deras omförmälda egenskap. åläggas att med sextio mark ersätta Bokhandlaren Gumerus för dennes umgälder å rättegången vid Rådstufvurätten. Det alle, som 1287
vederbör, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland: till & Saarikoski. B. Amberg Samuli Koski. Alfred Liuksiala J. J. Luttman. Den 11. November 1915 Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Ilo Hofrätt inkommit mål, angående klander af redovisning, emellan Handlanden John Israel Lindqvist från tbo stad sökande samt Arbetskarlarne Otto Fredrik Rosendahl, Adam Kinnunen och Antti Konttinen jämte den sistnämndes hustru Anna Katri Konttinen Arbetskarlsänkan Maria Josefina Kinnunen och Landthushållaren Matti Janhanen, alla från Viborgs landsförsamling den sistnämnde i egenskap af tillförordnad godman för Sjömannen Herman Kosendahl, som vistas å eränd utrikes ort Fabriksarbetaren August Rosendahl, från Tappvesi socken, tebetskarlen Antti Juho Rissanen och hans hustru Kaisa Stina Rissanen, från Kaavi socken, Skogvatten Paavo Ryhänen och dennes hustru Anna tykänen, från Parhuno socken, Rdr: R. G. R. B.S.G. SS: 97. 1258 No 2129. Pag. 246. R. S. 1913.
Arbetskarlsänkan Lena Stina Kinnunen, såsom lagbestämd förmyndare för sina omyndiga döttrar Aina och Selma Kinnunen, samt Bonden Olli Miettinen och hans hustru Katarina Miettinen, alla från Kuusjärvi socken, Inhysesmannen Juho Petter Karppa och hans hustru Helena Kristina Torppä, från Tuusniemi socken, Inhysesmannen Heikki Soininen och dennes hustru Ida Maria Toininen samt Bonden Juho Tiilikainen och hans hustru Maria Lovisa Tiilikainen, alla från Kuusjärvi socken, Bondeänkan Maria Serafia Fagerström, från bo, äfvensom Inhysesmansankan Gustava Karolina Forsblom. från Pemar socken, svarande. Gifven uti Justitiedapartementet den 11 November 1915. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af densåvidt nu är i fråga, inhämtat följande Sedan Handlanden i tio Edvard Isak Calenius den 29 Mars 1899 och hans hustru Antoinelle Gustava Calenius den 1 Augusti 1907 aflidit, har arfskifte efter makarne Calenius den 11 December 1909 påbörjats och den 15 i samma månad slutförts samt därvid uti skiftesinstrumentet antecknats, att Handlanden Calenius närmaste arfvingar voro: Otto Fredrik Rosensahl, Herman Rosendahl, August losendahl, Maria Josefina Kinnunen Adam Kinnunen, Anna Katri Konttinen, Kaisa Stina Rissanen, Anna tykänen, Alina och Selma Kinnunen, Katarina Miettinen Helena Kustina Kärppä Ida Maria Soininen, Maria Lovisa Tiilikainen Maria Serafia Fagerström och Gustava Karolina Forsblom samt att Intoinette Gustava Calenius närmaste arf vinge vår Handlanden Lindqvists hustru Rosa Alma Maria Vinqvist. Efter det Handlanden Lindqvist som förvaltat ifrågavarande be, vid skiftestillfället inlämnat en redovisning öfver sagda förvaltning för 1289
tiden från och med den 1 Augusti 1907 till den 11 December 1909 uti hvilken redovisning Handlanden Lindqvist beräknat sig såsom arvode för förvaltningen 11964 mark 55 penni, utgörande 2 1/2 procent å det valiserade boets brottobehållning 478776 mark 71 penni, hvilket arvode Lindqvist likväl vid skiftet nedsatt till 8000 mark, hafva Otto Fredrik Rosendahl och hans ofvannämnda medparter, efter Handlanden Lindqvist den 9 December 1910 ågången stämning, vid Rådstufvurätten i Åbo yrkat att, emedan sistnämnda arvode med hänsigt såväl därtill att Otto Fredrik Rosendahl och hans medparter icke gifvit Handlanden lindqvist något uppdrag i antynt afseende som till beskaffenheten af Lindqvists förvaltning och dess resultat samt dennes obenägenhet att utreda boet och öfverlämna detsamma till skifte, hvarigenom Lindqvists förvaltning kommit att förlängas till två år och tre månader, ehuru boet kunnat lämnas till skifte redan den 12. December 1908, da tiden för arstämningen efter Handlandeenkan Calenius utgått, fortfarande vore öfverhöfvan högt, berörda redovisning måtte rättas sålunda att Handlanden Lindqvists arvode nedsättes till 200 mark eller till ett skäligt belopp samt att Lindqvist ålades att till laga skifte arfvingar na emellan upplåta skilnaden emellan det af Lindqvist debiterade arvodet 8000 mark och det belopp Lindqvist kunde anses vara berättigad att tillgodoräkna sig för emotdade förvaltning. Genmäle i saken affordrad har Handlanden Lindqvist invändt att Otto Fredrik Rosendahls och hans medparters förenämnda talan, hvilken ytterst ginge ut på jämkning af ifrågavarande arfskifte, vore sentida väckt, ty att arfskiftet slutlerts den 15 December 1909 och stamning i målet tagits först vidpass ett år derefter samt sålunda längt 200
efter det den i 1 SS: 13. kap. J. B. utsatta tiden tilländagått, hvarför Handlanden Lindqvist emotsett käromålets förkastande; men för den händelse att Rådstuvurätten likväl icke skulle godkänna förberörda invändning har Handlanden Lindqvist i afseende å hufvudsakligt svaromål i saken framhållit, att utredningen af ifrågavarande bo varit synnerligen arbets. dryg, emedan boet varit belastadt med betydande skulder, för hvilka Handlanden Lindqvist varit tvängen att ikläda sig personlig ansvarighet, i anseende hvartill och då Otto Fredrik Kosendahls och hans medparters anmärkning därom, att förvaltningen dragit attför längt ut på tiden år att boet varit färdigt till skifte belan den 12 December 1908, icke Torsmed verkliga förhållandet öfverensstämmande, hvilket framninge Hans annat däraf att utredning bekräflande arfvingarna erhållits först urder Mars månad 1909, Handlanden lindqvist ansett det af honom beräknade arvodet icke vara oskäligt samt förty återhämtat sin anhållan om käromålets förkastande Härä har Rädstufvurätten medels den 23 Oktober 1911 afkunnadt utslag sig i saken utlåtit och funnit Otto Fredrik Rosendahls och hans medparters talan icke innefatta sådan anrättan om rättelse i omförmälda skifte, att sagda talan bort väckas nom den i 17. 13. kap. J. B. stadgade tiden efter det skiftet afslutats, hvarför Rådstufvurätten förkastat Handlanden Lindqvists invändning därom att Otto Fredrik Rorendahls och hans medparters talan vore sentida väckt. Vidkommande saken i öfrigt har Rådstuferurätten ansett det arvode af åttatusen mark Handlanden Lindqvist tillgodoräknat sig för inågakomna förvaltning vara med afseende å sysslandels beskaffenhet för högt beräknadt och en ersättning af fyratusen mark för hela förvaltningstiden utgöra skälig godtgörelse i 1201
omförmäldt afseende i anseende hvartill och som Handlanden Lindqvist således obehörigen innehade ett belopp af fyratusen mark utaf boet tillhöriga medel, Rådstufvurätten ålagt Handlanden Lindqvist att till laga skifte emellan makarna Calonius rättsinnehafvare upplåta sistsagda belopp Hofrätten under hvars pröfning Handlanden Lindqvist i vadeväg dragit målet, har i dom af den ge Augusti 1913 uti nu ifrågavarande del låtit vid Rådstufvurättens utslag bero Uti Hofrättens dom har Handlanden Lindqvist anhållit om ändring medels deduktion den Otto Fredrik Rosendahl och hans medparter bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Handlanden Lindqvist icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens den vid hvilken förty kommer att bero och skyldigkännes Handlanden LindT förmblef qvist att utbetala åt Otto Fredrik Rosendahl och dennes medparter, i ersättning för deras härstädes för målet hafda kostnader, sjuttiofem mark Det alle som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: lius Svennork. Alfred Luksiala. lius Svennars. Alfred Luksiala. B Anneberg. A. F. Brun Haa B Anneberg. A. F. Brun Haa Samuli Koski. 1292
Marraskuun 11 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin luomio nostorahalla Keisarillisesta Wiimein Hovioikeudesta tulleessa jutussa paremmasta oikeudesta ulkosaaren ja vuokrasaata vasta, jossa Luotsivanhin Kristian Laanti Vanhemmat suotsit Topias Laanti Edvard Yrjölä, Johan Laanti, Joo pyysi Yrölä, Edvard Turma ja Kristian Tuomola sekä Nuoremmat Luolsit Emil Varma Kristian Yijölä Felius Laanti, Konstantin Laanti Jalmar Yrölä ja Leander Pohjelä Kymin pitäjään kuuluvan Haapasaaren ulkosaarelta, unnä Janhemmat LuotsitGettlieb Ström ja Gottfrid Sjöblom eli Salo sekä Nuojemmat Luolsit Oskar Laulala ja Herr Mäkelä, Haminan kaupungesta, yhtesesti ovat hakijoina sekä J.S. - A. L. B.t. A. R. 203 No 2167 Siv. 237 R. D. 1912
Talolliset August Eerikinpoika Mustamaa, Taneli Tanelinpoika Mustamaa, Juhana Kallenpoika Mässeli ja Aleksanteri Eliaanpoika Niemelän leski Wilhelmiina Niemelä, Virolahden pitäjässä olevalta Mustamaan ut kosaarella, ynnä Kansakontunellaja Jaakko Herman Niemelä Kotkan kaupungista niin ikään yhteisesti, vastaajina annettu Oikeusosastossa Marraskuun 11 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Virolahden ja Miehikkälän u täjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa ovat Kustian, ToverJohan, Feliks ja Konstantin Laanti, Edvard, Jooseppi Kristian ja Jalmari kysä Edvard ja Emil Nurma Kristian Tuombisjottlut Ström, Gottfrid Sjöblom ja Oskar Lautala sekä nyttemmin kuollut Vanhempi Luotsi Jooseppi Sipilä, Haapasaarelta, ja toimestaan jälemmin eronnut Vanhempi Luotsi Emanuel Mäkelä Haminasta, toimitettuaan haasteet August ja Taneli Mustamaalle, Juhana Mässelille Aleksanteri Niemelälle ja Jaakko Herman Niemelälle, lausuneet: että muun muassa suomalaisia asioita varten asetetun Keisarillisen Kalliokamari konttorin käskykirjeellä vuodelta 1766, josta Kymin Käskynhallijanvirasto oli julkaissut hudokrannon 1 päivältä Helmikuuta 1767 sekä Hallitsevan Senaalin käshakirjeellä 29 päivältä Toukokuuta 1769 oli määrätty, että Mustamaan ulkosaari ja 21 muuta sillaisessa Haminan kihlakunnassa sijaitsevaa autiota saarta kalavesineen olivat Aspön eli Haapasaaren ulkosaarella ja Haminan luotsipaikalla palveluksessa olevun "Haminun luotseiksi " siihen aikaan nimitettyjen luotsien palkkaamiseksi asianmukaisesti määrättävästä 1294
verosta luovutettavat heidän ainaiseen hallintaansa; että tämä omistusoikeuden veroinen hallintaoikeus oli vahvistettu sekä 28 päivänä Toukokuuta 1791 annetulla Armollisella käskyllä, jolla sen ohessa oli määrätty että puheenaolevat saaret, mitkä Suomen Kameraalihovi kerrotuista käskykirjeistä huolimatta oli julesta nut julkisella huutokaupalla vuokralle annettavaksi olivat päitettavat sellaisen menettetyn alaisten kruununtilain luvusta, ja jonka Hallitseva Senaatti oli käskykirje että 30 päivältä samaa Toukokuuta velvoittanut Suomen Kameraelikonen panemaan täytäntöön, että myösken Hallitsevan Senaalin Marras kuun 11 päivänä 1803 antamalla ja käskykirjellä Helmikuun 17 päivältä 1804 Suomen Kamermalet hovin tietoon saattamalla päätöksellä, millä Hallitseva Senaakoli luotsien valituksesta hyljännyt Kutsalon ja Kuorsalon ulkosaarille asuveen luotsien lekemän ja Kaneraalikonen puolestaan hyväksymän vaatimuksen että heillekin Haminan luotseihin muka lukeutuvina myönnettäisiin oikeus kalastaa saaria ympäräivässä kalavedessä; että Mustamaan saan ja muut edellämainitut saaret, joista kaikista suoritettavan Haminan luotsien ulosoton uhalla kruunulle maksettavan vuotuisen veron Suomen Kamersalikooi päätöksellään 10 päivältä Elokuuta 1772 oli määrännyt 33 ruplaksi 65 1/4 koneekaksi, ja jotka oli merkitty Viipurin läänin maakirjaan vuodelta 1827 samoinkuin muihinkin myöhempiin virallisiin asiakirjoi hin Haapasaaren luotseille luovuleluiksi, sittemmin olivat vuosikymmenien kuluessa olleet Haapasaa ren ja Haminan luotsien häringtamättömässä hallinnassa, suorittaen luotsit vuotuisesti kruunulle veroa ja kantaen puolestaan sopimuksen mukaista vuokraa saarille asettu1295
neilta tahi niiden kalavesiä käyttäviltä kalastajilta, mutta että Wiipurin läänin Kuvernööri, jolte Mustamaan saarella olevat, luotseille vuotuista vuokraa suorittaneet asujamet kolmena perheksen tänä olivat hakeneet sijoitusta Mertamaahan, Kesäkuun 12 päivänä 1857 antamallaan päätöksellä oli luotseille kerrotulla tavalla vakuutetuista oikeuksista huolimatta määrännyt mainitun ulkosaa, ren merkittäväksi maakirjaan ettalona, veroltaan väliaikaisesti 5/36 manttaalia ja viljeltäväksi kolmessa yhtäsuisessa osassa asukkaat. Tähän sekä, kun Haapasaaren luotsi August Mustamaa ja hänen vimekeivät olleet käyttäneet hyväksi velustellut myöläpuolensa, joista vastukakin, kuten ennen oli met kukin sijvituskirjan eri osiin tapahtunut sopimuksen muka Murtamaan tulee sekä Juhana Märsesta ja siihen kuuluvasta kol annettujen perintökirjain nojalla senaaten Talousosasto, jänne muodoin johdosta ettei nosta luotuu oimuassa Haapasaarella asuvat luotset olivat valittaneet Kuvernöörin kerrotusta päätöksestä, oli 12 päivänä Kesäkuuta 1838 asiassa antamallaan räätöksellä vahvistanut Kuvernöörin päätöksen, oikaisten sen vainsiten, että asukkaiksi otetut henkilöt ja heidän oikeudenomistajänsä saisivat hallita puheena olevaa taloa siksi kunnes Mustamaan ja sitä ympäröivän kalaveden käyttämisestä ehkä toisin määrättäisiin, ja pidältäen niin muodoin Valliolle oikeuden luotsisen hyväksi milloin tahansa häätää kolmessa yhtäsuisessa osassa wakkaat. Tähän nähden ja kun saasta, sille asukkaiksi ottanut August Mustamaa Samti Mustanen hakijat joiden kuitenkin tule ja Aleksanteri Niemelä olivat saasuorittaa luolkulle vuokna on aski ja Jaakko Herman Niemelä vedestä; sekä että Keisarillisen hallitivat toisen osia talosta, ollut 1296