Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
gust Taskinen oli vetoamalla saatta nut jutun, on 2. päivänä Kesäkuuta 1910. antamallaan tuomrolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut August Taskisen suorittamaan Gabriel Valjakalle viisikymmentä markkaa korvauk seksi hänellä asian vuoksi Hovion keudessa olleista kustannuksista. Hovioikeuden tuomioon on August Taskinen anonut muutosta tän ne toimittamallaan perustelmalla, johon Gabriel Valjakka on säädetyssä järjestyksessä vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja kat soo ettei August Taskinen ole esiintuonut syytä muuttaa Kovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan August Taskinen suorittamaan Gabriel Taljakalle korvaukseksi häneltä täällä juttuun menneistä kustannuksista kuusikymmentäviiviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. J; Kejsarillinen Suomen Senaatti: Ylkunnass: Walter Andersin. Alfred Liuksiala. Ako. Malin Mannes Peltonen 77
Helmikuun 23 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, talonkaupan purkamista koskevassa jutussa, jossa Mikkelin pitäjän Rahulan kylässä asuva Talollinen Evert Pyy on hakijana sekä vajavaltaisen Talollisen Albin Lampisen holhooja, saman pitäjän Norolan kylästä kotoisin oleva Talollinen Gabriel Valjakka vastaajana: tunettu Oikeusosastossa, 23 päivänä Helmikuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Evert Pyylle toimituttamansa haasteen nojalla on Gabriel Saljakka edellä mainitussa holhoojatoimessaan Mikkelin pitäjän karajäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että Evert Pyy, tietäen että Albin Lampinen oli heikkomielinen ja ilman holhoojaa sekä sitä seikkaa hyväkseen käyttäen, oli 2 päivänä Kesäkuuta 1908 laaditulla Säsnä: 9. 44. SS. 11. W.t. J.S. F. Ros. 18/10 278. Pag. 227. R. 1910.
kauppakirjalla ostanut Albin Lampiselta hänen omistamansa mainitussa Rapulan kylässä olevan perintötalon No 3. irtaimistoineen, paitsi orihevosen ja kiessit, kymmenen tuhannen markan hinnalla kaupassa erittäin tehdyssä kauppakontrahdissa määrätyillä maksuehdoilla; mutta kun sanottu kauppa, Albin Tampisen heikkomielisyyteen nähden oli mitätön, on Gabriel Valjakka, joka kaupan jälkeen oli määrätty Albin Lampisen holhoojaksi, vaatinut kerrottua kauppaa parettavaksi ja Evert Tyytä velvoitettavaksi luovuttamaan Gabriel Saljakalle sanottu omaisuus. Asiassa kuultuna on Evert Tyy, kieltäen Albin Lampisen olleen heikkomielisen, vastustanut kannetta, anoen sen ohessa korvausta oikeudenkäyntikustan. nuksistaan; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus 10. päivänä Maaliskuuta 1907. julistamassaan päätöksessä on lausunut selvitetyksi, että Albin Lampinen lapsuudestaan saakka oli ollut niin tylsäjärkinen, ettei hän ollut kymnyt mitään kauppoja päättämän, sekä että Evert Pyy oli tuntenut Albin Lampisen midentilan, mihin nähden Kihlakunnanoikeus, Maakaaren 4. luvun 7 SS:n mukaan, on julistanut kysymyksessä olevan kaupan piiretuksi ja Evert Pyynvelvolliseksi heti luovuttamaan ostamansa talon Gabriel Valjakalle, jonka tuli takaisin maksaa, mitä Evert Pyyehkä oli kauppahinnasta suorittanut, sekä sen ohessa velvoittanut Evert Pyyn kahdellasadalla viidelläkymmeneltä markalla korvaamaan Gabriel Valjakalle hänen jutussa kärsimänsä kustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Evert Pyy oli vetoamalla saattanut jutun, on 9. päivänä Kesäkuuta 1910 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Evert Pyyn viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Gabriel Valjakalle hänellä asian vuoksi Hovioikeudessa olleet kustannukset Hovioikeuden tuomioon on Evert Pyy anonut muutosta tänne toimitta79
mallaan perustelmalla, johon Gabriel Väljakka on säädetyssä järjestyksessä vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Evert Tyyole esiintuonut syytä muun puolesta muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota kuin että, koska Kihlakunnanoikeuden pöytäkirjanotteista jutussa ei käy selville että Gabriel Valjakka on Kihlakunnanoikeudessa pyytänyt korvausta kulungeistaan asiassa, Evert Pyy vapautetaan maksamasta Oikeuksien Gabriel Valjakalle määränmää korvausta kuluista Kihlakunnanoikeudessa kahtasataa viittäkymmentä markkaa, sekä asian näin päättyessä myöskin Hovioikeuden Saljakalle myöntämää korvausta viittäkymmentä markkaa Kaljakalle oikeutuneista kulunqvista vastuupuhivaltansa valvomisesta Hovioikeudessa; joten oikeistuna Hovioikeuden tuomio muuten jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattaFrans Salmros koot Keisarillinen Suomen Senaatti: Wederman Walter Andersin. Alfred Luksiala. Ako Malin Mannes Peltonen 80
Helmikuun 27. päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tin Carlenius eli Karleni, Alalästä, on hakijana ja Talollinen Aleksanteri Koskinen eli Koskenniemi, Karstulan pitäjän Nääjärven kylästä, porsjääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 27. päivänä Helmikuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Haastatettuaan Carl Konstantin Carleniuksen ja hänen vaimon ja Wendla Wilhelmina Carleniuksen 1908. vuoden talvikäräjiin Alavuuden ja Kuortaneen pitajäin käräjäkunnassa on Aleksanteri Koskinen Kihlakunnanoikeudessa vaatinut mainittuja aviopuolisoita velvoitettaviksi Carl Konstantin Carleniuksen 11. päiläsnä: R. M. - A. W. A. - B.t. J. H. af H. No 311. Pag. 152. R. D. tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Kovioikeudesta tullees sa, velkomusta koskevassa jutussa, jossa Maanviljelijä Carl Konstanvuuden pitäjän Rantatöysän by1909.
vänä Marraskuuta 1882. Talolliselle Juho Juhonpoika Pahkamäelle eli Halmeniemille antaman, sittemmin Aleksanteri Koskiselle siirretyn velkakirjan nojalla maksamaan se määrä tuhat yksisata kuusikymmentäseitsemän markkaa kaksikymmentäseitsemän penniä, mikä 22. päivänä Syyskuuta 1890. Carleniuksen puolisoiden konkurssissa annetun lopputilin mukaan viimemainittuna päivänä vielä oli ollut velkakirjan sisällyksestä suorittamatta, siitä huitenkin vähentämällä samana päivänä konkursipesästä kannettu osinko kaksisataa kolmekymmentäbolme markkaa neljäkymmentäkahdeksan penniä eli siis Koskiselle suorittamaan yhdeksänsataa holmekymmentäkolme markkaa seitsemankymmentäyhdeksän penniä velpakirjassa määrättyine huuden prosentin korkoineen viimemainitusta päivästä lukien. Kanteesta kuulustettuina ovat Carleniuksen puolisot väittäneet, että, koskei heitä oltu puheenalaisesta saamisesta muistutettu kymmenen vuoden kuluessa 22. päivästä Joulukun ta 1885., jolloin tuomio heidän konkurssessaan annettiin, saamisvaa timus oli vanhentunut, sekä sentähden vaatineet kannetta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus, jossa asian osaiset molemmin puolin olivat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on päätöksellä 5. päivänä Helmikuuta 1908., koska tarleniuksen puolisot olivat myöntäneet vaaditun määrän vielä olevan maksamatta ja selville oli häynyt, että puheenalaisesta saamisesta, joka Carleniuksen puolisojen konkurssissa annetulla tuomiolla oli vahvistettu maksettavaksi, oli konkurssista tehdyssä lopputilissa 22. päivänä Syyskuuta 1890. suoritettu osinko kuin myös, että Carle niuksen puolisoita sen jälkeen oli jaamisesta muistutettu heidän luonaan 8. päivänä Kesäkuuta 82
1898. toimitetulla ulosottopityksellä ja heille 1904. vuoden lakiaikaisiin syyskäräjiin annetulla haasteella, velvoittanut Carl Konstantin ja Wendla Wilhelmina Carleniuksen, saadessaan velkakirjan kuitattuna haltuunsa, Aleksanteri Koskiselle maksamaan yhdeksänsataa kolmekymmentäkolme markkaa seitsemänkymmentäyhdekjan penniä sekä niistä korkoa huusi sadalta vuodessa lukien yllämainitusta 22. päivästä Syyskuuta 1890. kunnes täysi maksu tapahtuisi ja sen ohessa viidelläkymmenellä marhalla korvaamaan Aleksanteri Koskiselle hänen oikeudenkäyntikulunja. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Carl Konstantin Carlenius oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiolla 31. päivänä Maaliskuuta 1909. jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan ja velvoittanut Carl Konstantin Carleniuksen suorittamaan Aleksanteri Koskiselle, hänellä jutun vuoksi Hovioikeudesja olleiden kulujen korvaukseksi, viisikymmentä markkaa. Hovioikeuden tuomioon on Carl Konstantin Carlenius anonut muutosta, Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Carl Konstantin Carlenius ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: A.K. O. Malin. Antin Saarinen A.K. O. Malin. Antin Saarinen A.K. O. Malin. Antin Saarinen Walter Andersson B. Anneberg. Walter Andersson B. Anneberg. Haf Hellen 83
Helmikuun 27 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Turun Kovioikeudesta tulleessa työpalkkaa koskevassa nostojutussa, jossa entinen Torppari Juho Fredrik Raitanen. Halikon pitäjässä olevasta Kirjolan kartanosta, on hakijana ja Tilanomistaja John Lindblom, sanotusta kartanosta, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 27. päivänä Helmikuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Halikon, Uskelan ja Perttelin pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Juho Fredrik Raitanen lausunut, että hän ollessaan torppurina jon Lindblomin omistamassa Kirjolun kartanossa neljä vuotta ja yhden kuukuuden oli sanottuun kartanvon tehnyt las kun mukaan kaikkiaan 536. 13. päivätyötä; mutta kun Juho Fredrik Raitasen oli ollut määrä verona torpasta suooittaa ainoastaan 104. päivätyötä vuoLäsnä: K. M. S.V. Vit - R. A. Haf H. No 512. Pag. 121. R. D. 1909.
sittain, joten hän siis oli mainittuna aikana tehnyt 111. 3/13. päivätyötä yli sen, mihin hän oli ollut velvollinen, on Juho Fredrik Raitanen vaatinut John Lindblom ia velvoitettavaksi Raitaselle maksamaan 111. 3/13. päivätyöstä, lukien kaksi markkaa päivältä, 223. markkaa 20. penniä, minkä ohessa Juho Fredrik Raita nen on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Kanteesta kuulustettuna on John Lindblom sitä vastustanut; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus on päätöksellä 11. päivänä Marraskuuta 1905. siinä mainitsemillaan perusteilla velvoittanut John Lindblomin heti kuittia vastaan Juho Fredrik Raitaselle suorittamaan vaaditut kaksisataa kaksikymmentäkolme markkaa kaksikymmentä penniä sekä sitä paitsi kahdellatoista markalla korvaamaan Raitaselle hänen kustannuksensa jutussa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Joha Lindblom vetoamalla oli saattanut jutun, on tuomiolla 3. päivänä Huhtikuuta 1909. katronut, ettei Juho Fredrik Raitanen ollut John Lindblomin kieltoa vastaan voinut näyttää velkomusvaatimustansa toteen, minkä vuoksi Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, on hyljännyt Juho Fredrik Raitasen asiassa ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Juho Fredrik Raitanen anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon JohnLindblom on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Juho Fredrik Raitanen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä kerrottua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Juho Fredrik Raitanen suorittamaan John Lindblomille, hänellä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvaukseksi, viisikymmentä markkaa. Tiitä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: Ako. Malin Walter Andersin. Santen Saarinen B. Ammberg Häf Hellen 85
Helmikuun 27. päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuittu Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa korvausta koskevassa nostajutus sa, jossa entinen Maakauppias Juhana August Kauranen, Pärikkalan pitäjän Koitsunlahden kylästä, on hakijana, sekä Juhana August Kuarasen konkurssiin luovutetun pesän toimitsijamiehet Maanviljelijä Vilho Karja lainen, samasta kylästä, ja Kovioikeudenauskultantti Arthur Reinhold Hammarén, Helsingin kaupungista, poisjääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosas tossa 27. päivänä Helmikuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Vilho Karjalaiselle ja Kovioikeudenauskultantti Hammarinille toimituttamansa haasteen nojalla on Juhana August Kaaranen, moittien sitä tiliä, jonka Karjalainen ja Hamläsnä: J. N. B. S.S. W. A /B. F. M. SS: 318. No 318. Pag. 11. R. D. 1910. 1910.
marin olivat Juhana August Haarasen konkursipesän hoidosta 26 päiviinä Toukokuuta 1908. tehneet, Särikkalan pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että Vilho Karjalainen ja Hovioikeuden auskultantti Hammarén olivat kenkurssipesää hoitaessaan tuottaneet Juhana August Haaraselle vahinkoa siten että he olivat: 1o/ Nuakauprigalta Juhana Moilaselta, joka oli Juhana August Haaraselta 500. markan vuotuisesta vuokrasta vuckrannut erään asuinrakennuksen, 1904. vuoden Huhtikuun 15. päivin ja Marraskuun 1. päivän väliseltä ajalta, jolta vuokra oli tehnyt 270. markkaa 80. penniä kantaneet ainoastaan 208. markkaa kuitaten jäännöksen 62. markkaa 80. penniä Moilasen rakennuksessa toimittamilla korjaustoilla, vaikka Moilasen olisi pitänyt Haarasen kanssa tekemänsä välipuheen mukaan omalla kustannuksellaan toimittaa sanotut korjaustyöt, ja siten motsaansaattaneet Kaaraselle 62. markan 80. pennin vahingon; 2o) myyneet polkihintoihin konkurssiresän heinät, tarkoin niitä mittaa matta ja sopivua aikaa odottamatta, mistä oli ollut seurauksena että keinistä, joita Juhana August Haarasen laskelmien mukaan olisi pitänyt olla 66,500. kiloa, oli saatu ainoastaan 74. markkaa 45. penniä, vaikka niistä, myöhemmin myytäes sä, olisi saatu ainakin 8. penniä kilolta, joten Haaraselle tällaisella menittelyllä oli tuotettu vähintiin 4,555. markan 55. pennin vahinko; 3o) niinikään polkiintoihin myyneet konkurssipesään kuuluvat viljat pienattomina näitteittäin ja aunoittain, saaden niistä 5. näitteestä kauroja 238. markkaa 50. penniä, 3. närtteestä ohria 134. markkaa ja 2. närtteestä rukiita 150. markkaa, vaikka viljoja puitaessa olisi karttunut 80. hehtolitraa kauroja, 20. hehtolitraa ohria ja 26. hehtolitraa rukiita ja niistä sitten saatu, jos jyvät ja oljet olisi erikseen myyty alhaisenkin arvion mukaan kauroista 6. markkaa hehto27
litralta eli 480. markkaa, ohrista 9. markkaa hehtoliträlta eli 180. markkaa, rukiista 12. markkaa hehtoliträltä. eli 312. markkaa sekä oljista yli puimakustannusten 300. markkaa ja siten voitettu ainakin 749. markkaa 50. penniä; 4o) huutokaupalla myydessään konkurssi pesäön kuuluvan perintötalon No 8. yllämainitussa Koitsunlahden kylässä sen mukana luovuttaneet noin 120. hehtolitran perunakasvun, jonka he olivat laiminlyöneet ajoissa maasta nostattaa ja joka ilmeisesti ei ollut vaikuttanut talosta saadun huutokauppahinnan kohoomiseen, ja siten huolimattommedellaan oikeuttaneet Juhana August Kaaraselle, tuppiotu, jonka suuruus, kun nostokustannukset arvosteltiin neljänneksi osaksi perunain arvosta, teki 4. markkaa hehtolitvalta eli 360. markkaa; 5o) myyneet huutokaupalla konkurssipesän omistaman perintöluontoisen osan taloa No 11 sanotussa Koitsanlahden kylässä metsineen ainoastaan 555. markan hinnasta, huolimatta siitä että Haaranen ja toinen talon osakas Talollinen Mikko Kokkonen aikaisemmin olivat eräälle toiminimelle luovuttaneet talonosiensa tukkipuut hinnasta, josta Juhana August Kaaraselle olisi tullut vähintiään 650. markkaa, ja siten, kun Haarasen puheenaolevan talon osan todellinen arvo ilman tukkipuita oli ainakin 505. markkaa, markkaan saattaneet Haaraselle vähintään 600. markan tappion, sekä 6% luovut taneet konkurssipesän 2,897 markan 59. pennin suuruisen tuomionalaisen saatavan entiseltä Maakauppiaalta Petter Juhana Tuunaselta, ulosmittausta hakematta, yksityisesti tehdyllä sopimuksella Tuunaselle itselleen 150. markasta ja niin muodoin tuottaneet Haaraselle vahinkoa, jonka Tuuman mahdollisesti paradevaan taloudelliseen tilaan nähden oli arvattava vastaavan saatavan jäännöstii eli 2747 markkaa 59. penniä; ja on Juhana August Haaranen sen vuoksi vaatinut että Vil88
ho Karjalainen ja Kovioikeudenauskultantti Hammarén velvoitettaisiin joko yhteisesti tahi se heistä, jotta varoja olisi, korvaukseksi Juhana August Kaaraselle kerro tuin tavoin tuotetusta vahingosta suorittamaan yhteensä 9,075. markkaa 44. penniä korkoineen kuin myöskin korvaamaan Kaarasen oikeudenkäyntikulut. Vilho Karjalainen ja Hovioikeudenauskultantti Hammarén ovat vastustaneet kannetta. Kihlakunnanoikeus on tämän jälkeen 19. päivänä Huhtikuuta 1909. julistamallaan päätöksellä antanut lausuntonsa asiasta ja katsonut siinä käyneen selville, että Juhana Moilanen oli Vilho Karjalaisen ja Hovioikeudenauskultantti Kammerenin kanssa tekemänsä sopimuksen mukaan näille suorittanut täyden vuokran Juhana August Haaraselta vuokraanastaan rakennuksesta; että konkurssipesän heinät ja viljat olkineen, joita ei oltu näytetty olleen nempään kuin niitä oli myyty, oli laillisessa järjestyksessä ja käypään hintaan rahaksi muutettu; että Vilho Karjalaisella ja Hovioikeudenauskultantti Hammarénillä oli ollut oikeus myydä kiinteimistön mukana myöskin maassa ollut perunakasvu, joka ilmeisesti oli kohottanut kiinteimistön hintaa; sekä että edelläsänottu osa taloa No 11. Koitsanlahden kylässä ynnä konkussipesän epävarma saaminen Petter Juhana Tuuna selta oli myyty konkurssipesän velkojain päätösten mukaisesti ja heidän hyväksymiinsä hintoihin, joita Juhana August Haaranen ei ollut voinut någt tää kohtuuttoman alhaisiksi; mihin nähden Kihlakunnanoikeus on kyljännyt Juhana August Haarasen jutussa ajaman kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juhana August Haaranen oli vetoimalla saattanut jutun, on tuomiolla 20. päivältä Marraskuuta 1909. jättänyt asian nyt kysymyksessä olevitta koh83
dilta Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon on Juhana August Haaranen hakenut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Juhana August Kaaranen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J. N. Börulung. Santeri Karinen J. N. Börulung. Santeri Karinen Walter Andersin. Johannes Peltonen Walter Andersin. Johannes Peltonen D. F. Möner Den 28 Februari 1911. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisions skilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet mål angående ersättning på grund af kontrakt brott emellan Angfartygsaktiebolaget Nord, i Helsingfors stad, sökande, samt Kommerserådet Herman Saastamoinen, från Kuopio stad, svarande: Gifven uti Justitiedepartementet den 28. Februari 1911. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Kommerserådet Saastamoinen har på stämning å Angfartygsaktiebo laget Nord vid Rådstufvurätten i Helsingfors stad anfört, att bemälda belag genom den 9 November 1903 upprättadt och af Kommerserådet Saastamoinen den 28 i samma månad godkändt skriftligt kontrakt förbundet sig att från Hano stad till särskilda i kontraktet angifna utländska hämnar under tiden från den 1 Januari 1904 till den 31 DecemLäsnä: J. N. B. - S. W. A. J. P. /B. F. M. SS: 322. Pag. 88. R2. 1909
ber 1909 och jämväl därefter, såframt ej uppsägning femton dagar innan näst nämnde dag å någondera sidan skett, frambefordra alla uti Kommersprädet Saastamoinens trådrullefabrik i Kuopio tillverkade, för export till utlandet afsedda trådrullar för i kontraktet närmare upptagna traktafgifter, hvarmot Saastamoinen å sin sida förpliktat sig att vid utförsel af nämnda vara anlita uteslutande bolagets ängfartyg; och som Kommerserådet Saastamoinen, sedan bolaget vid utgången af år 1904, upphört med sin rederirörelse nödgats vid export af trädrullar under Juli och Augusti månader 1906 till annat rederi utgifva i fräkt 106 pund 11 skilling 7 penee engelskt mynt mera än han en ligt omförmälda kontrakt bort till Augförtygaktiebolaget Nord för samma belopp af nämnda vara erlägga, har Kommerserådet Saastamoinen yrkat nästbemälda bolags förpliktande att ersätta Saastamoinen sagda 106 pund 19 skilling 7 penee samt att därjämte betala ränta å beloppet. Öfver käromålet hördt, har Äng förtygsaktiebolaget Nord genmält, att ifrågavarande kontrakt parterna emellan ingåtts under förutsättning att tvingande skäl skulle berättiga den ena eller andra parten att upphöra med sitt åtagande enligt kontraktet, på sätt framginge jämväl af den omständigheten att i kontraktet utsatts hvarken viss bestämd varumängd, såsom för verkligt traktaltal jämlikt SS: 80 i gällande sjölag vore erforderligt, eller äfventyr för kontraktsbrott; i anseende hvartill och som bolaget af sin ego nomiska ställning tvungits att vid utgången af år 1904 upphöra med i frågakomna rederinörelse och försälja sina egande ängfartyg, detsamma emot sett förkastande af Kommerserådet inas tamoinens talon Rådstufvurätten, hvarest parterna ömsesides tagit i anspråk ersättning för sina rättegångsummgälder, har medels utslag den 24 Oktober 1906 i saken utlåtit sig; och som Angfartygsaktiebolaget Nord genom förenämnda kon91
trakt åtagit sig att emot i kontraktet öfverenskomna trakt afgifter från Hango till särskilda hämnar i konungariket Storbritannien och på kontinenten medels bolaget tillhöriga ängfartyg frambefordra af Kommerserådet Saastamoinen till export levererade trådruvar, hvilket kontrakt skulle gälla från den 1 Januari 1904 till den 31 December 1909 och äfven därefter, därest detsamma icke inom femton dagar före sistsag da dag blefve af någondera parten uppsagdt, men bemälda bolag emellertid genom sin åtgärd att afhändasig samtliga bolagets ängfartyg försatt sig ur stånd att efter 1904 års utgång fullgöra sitt åtagande samt Kommerserå det Saastamoinen i följd däraf varit tvungen att bör transport af de af honom under Juli och Augusti måna der år 1906 utskeppade trädrullepartier enlita annat rederi och därvid nödgats för desamma erlägga trakter, som med ett belopp af sammanlagdt etthundra sex pund elfva skilling sju panee engelskt mynt öfverstigit den godtgörelse för hvilken Angfartysaktiebolaget störd enligt ofvansagda kontrakt varit skyldigt att frambefordra samma godsmängd; fördenskull och då å Ängfärtyysaktiebolaget Nords vägnar i ke ens påstätts att Kommerserådet Saastamoinen skulle varit i stånd att mot lägre frakter än de af honom sålunda erlagda få ifrågavarande transporter verkställda, har Rådstufvu rätten funnit Angfartygsaktiebolaget. Nord böra hålla Kommerserådet Saastamoinen skadeslös för den traktskilnad, Saastamoinen i anförd måtto fått vidkännas, samt förty ålagt bolaget att till Kommerserådet Saasta moinen utgifva ofvannämnda belopp etthundrasex pund elfva skilling sju pence engelskt mynt eller motsvarande belopp finskt mynt efter å vista kurs vid betalningstiden å orten med fem procents årlig ränta därå från stämningsdagen den 8 September 1906, hvarutom bolaget skyldigkänts att med etthundra mark godtgöra Kommerserådet Saastamoinen dennes umgälder å rätte 92
gången Hofrätten, under hvars pröfning Angfartygaktiebolaget Nord i vädeväg dragit målet, har genom dom den 8 Februari 1909 låtit vid Rådstufvurät tens utslag bero, jämte det bolaget ålagts att med femtio mark ersätta Kommelse rådet Saastamoinen hans i Hofrätten hafda kostnader i målet J Hofrättens dom har Angfartygsaktiebolaget Nord sökt ändring medels hit ingifven deduktion, den Kommelse rådet Saastamoinen i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Angfartygsaktiebolaget Nord, som medels ofvannämnda kontrakt förbundit sig att mot de i kontraktet utsatta fräkt afgifterna till särskilda hannar i England och på kontinenten frambefordra af Kommerserådet Saastamoinen för utförsel ur landet leverera de trådruvar, icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken förty skall O. F. hälf. förblifva; och ålägges Angfartygsaktiibolaget Nord att till Kommerserådet saastamoinen, i ersättning för hans härstädes i målet hafda kostnader, utgifva sextiofem mark. Det alle som vederbör, till efterrättelse länder. Keiserliga Senaten för Finland: J. N. Bännund Walter Andersin. kanteli Saarinen Mannus Peltonen 93