Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
kuuta 1914 antamallaan tuomiolla sen rätkaissut; ja koska mainitun yhtiön sääntöjen 5 SS:ssä tehdyllä ehdolla toiselle luovutetun osakkeen lunastettavaksi tarjoamisesta oli pidätetty vain yhtiön johtokunnalle oikeus tarjauksen saamiseen eikä yksityisen osakkaan siis voitu katsoa olevan johtokunnalle tehdyn tarjauksen nojalla ehdottomasti oikeutetun lunastamaan osa: ketta, ennenkuin yhtiö oli päättänyt siitä toimenpiteestä, johon tarjous voisi yhtiön puolelta antaa aihetto sekä Anders Viktor Perhon Raastuvan oikeuteen antama ote yhtiön tiliis tä vuodelta 1911. osotti, että yhtiöllä oli, paitsi osakepäomaa, niin paljo varoja, etteivät voimassa oleva laki osakenhtiöistä ja ylläkoskeltu 8. SS: yhtiöjärjestyksessä ostaneet yhtiotä lunastamasta puheenaolevia osakkeita, on Hovioikeus jättänyt asian sen loppuätöksen varaan johon Raastuvanoikeus päätöksessään oli johtunut sekä, velvoittanut Anders Viktor Perhon korvaamaan Työväen Asunta Osakeyhtiö Pulla Hovioikeu dessa olleet kulungit viidelläkymmenellä markalla Hovioikeuden tuomioon on Anders Viktor yrko anonut muutosta perustelmalla, johon Tyväen Aranto Osakeyhtiö Tuen puolesta on vastattu Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Työväin Asunta Osakeyhtiö Tuetta sääntöjensä 5. SS:n perusteella ole akuutta lunastaa kysymyksessä olevia osakkrita Anders Victor Perholta, joka ja ennen kuin hän oli ostanut puheenalaiset osakkeet oli yhtiön osakas ja jolla ei ole edes väitetty olevan useampia osakkaita kuin yksitydmen henkilä yhtiöjärjestyksen mukaan saa omistaa, minkä vuoksi Keisarillinen Senaasti haskitsee oikeaksi kumoten Hovioikeuden luomion ja Raastuun oikeuden päätöksen, hyljätä Anders Viktor Terhoa vastaan ajetun kanteen Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Walter Andersin. Johannes Pesonen. Alfred Liukkala. K. Auer. K. R. Helanen Alfred Sarva 818
Den 13 Augusti 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsätta revisionsskillingar från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet sjörättsmål emellan innehafvaren af Handelsferman J. A. Zachariassen i Co Vicekonsuln Alexander Gabriel Zachariassen, från staden Nystad, å ena, samt Försäkringsbolaget Salamandra, Helsingfors kontor, hvars centrälförvaltning har sitt säte i residensstaden Petrograd uti kejsårdömet Ryssland, på den andra ridan, ömsom sökande och svarandeGifven i Justitis departementet den 13 Augusti 1915 Kejserliga Senaten har låtit handlinjarna å målet sig föredragas och af dem inhemtat följande: Efter Försäkringsbolagst Salomandra ägången stämning har Lieskonsuln Zachaiassen vid Rådstufvurätten i Helsing fors stad anfört, att jemlikt försäkrings bref af den 16. April 1910. No 11800 hade 3/4 Casco af firman J. A. Zachariassensbotillhöriga sigelförtyget, stålskappet Stenbänk, hemmåhörande i Nystad, från Qde F.S. A. L. B. A - A. R. S. W. M. S. No 1491. Pag. 235 R. D. 1913.
och med nyssnämnda dag till och med den 16 April påföljande år 1911 försäkrats för Vicekonsuln Zachariassens räkning i Försäkningsbolaget Salamandra för en summa af 75000 mark enligt Sjöässuransföreningens i Finland vilkor samt mot en betingad afgift af 5343 mark 75 penni som grundpremie och alla reglementsenliga tillägg, hvarvid bolaget förbundit sig att emot den bestämda; premien ersätta all förlust, skada och kostnad, hvarför bolaget egds ansvara enligt finsk sjölag, gällande bolagsstadgar och i försäkningsbrefvet upptagna särskilda vilkor, jämte det å andra sidan såsom uttryckligt vilkor för försäkringens giltighet skulle gälla, att rederset erlade personerna på deras förfalloda gar samt lämnade uppgift om fastygets reseturen och laster; att enligt försäkringsbrefvet åtecknade kvitton, förenämnda fremisafgift, 5343 mark 75 penni, till bolaget inbetalats; att sedan förtyget Glenbank i Maj månad 1910 med last af gåtsten afseglat från staden Lysekil till San Nikoläs i Argentina samt härefter fortsatt förden till Depuck Island på nördvastra kusten af löst Australien för att enligt entoparti derintaga och sedermera till England frambefordra en malmlast, Glenbänk, som den 12 påföljande December anländt till Dep och Island, den 6. Februari 1911, hvarförinnan en del af lasten blifvit intagen, till följd af uppkommen storm nödgats ga till segels, men ännu samma dag i närheten af en Legendre grundstött, med den påföljd att fastyget gått helt och hållet förloradt; att Zachariassen efter erhållen visshet om Ylenbanks haveri den 20 Februari 1911 hos bolaget gjort framställning om afträdande af skeppst mot utbekommande afförsäkningsbeloppet och att bolaget å sin sida efter mottagen officiel under rättelse om olyckan den 29 derpåföljan, de April skriftligen förklarat sig hafva godkänt obankommeringen af Glenbänk hvarvid bolaget tillika uttalat sin för hoppning om att efter en vecka eller så omkring kunna ihopbringa för ändamålet nödiga medel, men att 820a
bolaget, ehuru saken sålunda uppgjorts genom en för hvardera parten bindande öfverenskommelse och Zachariassén omedelbart bort tillhandahållas hela försäkningssumman 75000 mark, likväli bref af den 3 Maj 1911 meddelat Zachariasson, att bolaget genom Finlands Handelsbank komme att i antydt afseende tillställa honom kontant 69741 mark 5 penni och kvittenser å sammanlagdt 5258 mark 95 penni, deribland, förutom kvittenser å tillhopa 2857 mark 81 penni, äfven kvittenser å följande, fastygel Glenbänk påförda poster, nämligen entrapremie för större vets. å 1/2 % 33/6 mark enträpramis för " kopparmalm i Balla-Rätta å 1/2 f "1 125 mark och enahanda fremieför " La Rata ofvanför Martin Gabiakar å 1o/5 "750 märk samt 3/4 af behållningen för en båt 151 mark 14 penni, derå och sedan Zachariassen under den härafföranledda skriftvexlingen anmärkt att beloppen, 375 mark och 1125 mark blifvit honom obehörigen påförda, enär bolaget, enligt Sjöässuransföreningens vilkor icke egt tillgodoräkna sig extrapremier för ifrågakomna sten - och malmlander bolaget i bref för den 20. Juni 1911 förklarat sig vägra hvarje utbetalning för Stenbanks häveri, jemte det bolaget från banken återtagit förenämnda, i och för haveriets lagtering det öfversända belopp 69741 mark 5 penni; och som bola get ryggat det aftal, i enlighet hvarmed saken i godo bort uppgöras, har Zachanassen, med förmälan att han med gåfva till afdrag ej mindre den Ylenbank för resa till La Ilata påförda extrappemien 750 mark, minskad med Lacha rässen tillkommande ägentarfvode efter fem procent, ån 3/4 af behållningen för en från Ylenbänk bergad båt (151 mark 14 penni samt att bolaget till fullo uppburit ofvanberörda 2857. mark 81 penni, yrkat bolagets förpliktande att till Zachariasson utgifva 75000 mark med sex procents årlig rän ta derå från den 29 April 1911, efter afdrag likväl af sammanlagdt 863 mark 64 penni. I afseende å genmäle har Försäkringsbolaget Salamandra, under hänvis
ning till omordade försäkringsbref, åberopat ej mindre Sjöassuransföreningens allmänna försäkningsvilkor, enligt hvilka föreningens direktion, om sigelfartyg till mer än hälften af dess drägtighet lastade, bland annat, kopparmalm, hvarom direktionen borde ofördröjligen af försäkringstagaren underrättas, egde att antingen påföra fartyget extrapenie i förhållande till viskens beskaffenhet eller ock helt och hållet uppsaga risken under den tid resan varade mot återställande af motsvarande del af premien, än Sjöässuransföreningens egler för beräkning af extraprinner, enligt hvilka segelfartyg, som intage fast af bland annat, kopparmalm till mer än förtygets halfva dödvigt - lastförmåga, påfördes extrapremie för resa i förhållande till riskens beskaffenhet från 1/4 till 1 1/2 procent; och jemte det bolaget ansett dessa bestämningar, såsom afseende laster af malm och andra tinga annen, gälla äfven last af gätsten, ehuru sådan fast icke blifvit särskildt nämnd, har bolaget ytterligare framhållit, förnämlagast, att Wieckonsuln Laahariassen till bolaget icke gjort föreskrifven anmälan om att fartyget Glenbärk skulle komma att intaga malmlast, än mindre med bolaget träffat aftal om försäkring under den tid förtyget innehade sådanlast; att till följd af omförmälda uraktlåtenhet bolagets på grund af arssförsäk ringen hafda ansvarighet upphört i och med malmlastens intagande; att bolaget det oaktadt iklädt sig sådant ansvar som om Ylenbänk under resan med koppalmen varit hos bolaget försäkrad samt ställt hela försäkringsumman till Zachariassons förfogande emot att han erlade oguldna numier; att Zachariassen tröts detta ombud i för hoppning om att kunna undgå fremiebetalningen under allehanda förebäranden då vägrat betala fremierna och fortfarande vidhölle denna vägran att genom samma vägran i rättsförhållandet emellan bolaget och Zacharias sen inträdt en ny omständighet af den beskaffenhet, att bolaget på grund af försäkrings aftalet och aftalslärans all
männa grundsatser icke längre kunde åhvälfvas någon ersättningsskyldighet. att derest bolaget likväl under sådana förhållanden emot all förmodan på grund af obandonneringen kunde anses skadssståndskyldigt, efter obandonneringen kommit i dagen för bolaget okända sakförhållan den, framst den felaktiga inlästningen, som varit orsaken till fastygats under gång, hvilka, om de varit af bolaget vid åbandonneringens framställande kända, verkat att bolaget icke gifvit något löfte om skadans ersättning; i anseende hvartill och enär åbandonneringen sålunda saknade rättslig betydelige bolaget anhållit om käromålets förkastande. Härå har Rådstufvurätten, hvarest parterne äfven gjort anspråk på godtgörelse för rättegångskostnaden, genom utslag, afsagdt den 15 November 1912, i målet sig utlåtit och funnit utredt vara, att Viekonsuin Zachariassen den16 April 1910 uti Försäkringsbolaget Salämandra försäkrat tre fjerdedelar caseo af honom tillhöriga stälskeppet Glenbank på ett års tid för en summa af sjuttiofemtusen mark emot viss i försäkringsbrefvet fastställd grundremie och alla reglementsenliga tillägg, hvarvid bolaget förbundit sig att emot den bestämda fremien ersätta all förlust, skada och kostnad, hvarför bolaget egde ansvara enligt finsk sjölag, gäl lande bolagsstadga och i försäkningsbrefvet upptagna särskilda vilkor; att skeppet Glenbänk, som enligt erteparti upprättadt med redersets ägent i Lönden den 27 September 1916. befraktats för förande af en full fast malm från Dip och Island, eller Balla - Balla på nordvastkusten af Vestra Anstralien, efter att den 12 December 1910 hafva anländt till nämnda ort, begynt derstädes intaga last af kopparmalm och till den 6 Februari 1911 hunnit inlasta eirea ettusen åttahundra tons, eller mera en hälften af förtygets till, omkring tvåtusen femhundra tons beräknade dödvigt - lastförmåga; att skeppet sistsagda dag nödgats i följd af utbruten storm och hamnens oskyddade läge823:
gå till segels samt samma dag vid det utanför hamnen belägna Legondre refvet kontrat och sjunkit, hvarvid fartyget gått helt och hållet förlorädt samt hela besättningen så när som, på en man omkommit; att Zachariassen, efter att den 13 Februari 1911 hafva erhållit säkra underrättelser om skappets undergång, derom omedelbart underrättat bolaget och i bref af den 20 i nyssagda månad förklarat sig i enlighet med stadgandena i 225, 226 och 227 SS: SS: af Sjölägen till bolaget afträda den försäkrade förtygs andelen; att bolaget, efter att hafva, fått emottaga särskild af Zacharias sin införskaffad utredning rörande omständigheterna vid skeppsbrotlet, uti bref af den 29 April 1911 förklarat bolaget godkänna obandonneringen samt uti bref af den 3 påföljande Maj meddelat att bolaget skulle nämnda dag låta genom Finlands Handelsbank tillställa Zachariassen försäkringssumman under förbehåll att derifrån afdrages, utom annat, skeppet Glenbänk påförda extrapenner för en tidigare resa med last af gatsten, å en half procent, med trehundra sjuttiofem mark samt för lastning af koppar malm i Bollax - Bällar, å en och en half procent, med ettusen etthundra tjugufem mark; att Zachariassen på äf honom närmare uppgifna skäl vägrat godkänna de nu nämnda afdragen; samt att bolagets direktion härå i skrifvelse af den 20 Juni 1911 meddelat Zachariassen att anspråket på utbekommande af försäkringssumman icke kunde af bolaget godkännas, enär Zachariassen försummat den i 6 SS: af Sjöagsuransföreningens i Finland för säkningsvilkor stadgade anmälningsskyldigheten beträffande fartygats last samt äfven andra orsaker, som gjorde försäkringen ogiltig, förefunnes, hvar för och då Zachariasson afvisat bolagets ombud att, oafsedt dessa omständigheter, under vissa vilkor utbetala skadeersättningsbeloppet, detta icke vidare komme att af bolaget utbetalas; men alldenstund afträdande af försäkradt föremål, enligt 227. SS: i gällande Sjöberg,
skulle ske utan vilkor och förbehåll och icke finge återkallas samt det ej styrkts att Zachan nässen, hvilken, innan hans anbud om afträdande af den försäkrade fartygsandelen af bolaget godkänts, tillhandahållit bo laget uppgifter, hvilka bolaget ansett vara i sådant afseende tillfylles, dervid icke skulle handlat i god tro, och den emellan parterne träffade öfverenskommelsen om ålandonneringen förty icke kunde af dylikt skäl förklaras ogild, fördenskull och då ragda öfverenskommelse icke heller kunde anses hafva förlorat sin giltighet derigenom att Zachariassén vägralgodkänna bolagets vid den föreslagna regteringen af skadeersättningen fram ställda anspråk att blifva godtgjordt för skoppet Glenbänk påförda extrapromier, hvilkas befogenhet vid sagda tid icke varit fullt utredd och hvilkas erläggande bolaget vid sådant förhållande icke egt rätt att genom innehållande af hela ersättningsbeloppet söka framtvinga, helst Zachariassén dervid anhållit att emot särskildt hvil to få lyfta den ostridiga delen af försäkningssumman, har Rådstufvurätten funnit skäligt, jemte det vidare utlåtande rörande bolagets rätt till nyss berörda extrapremier ej påkallades, enär yrkande om deras fastställande till betalning genom afdrag från försäkringsbeloppet icke i målet framställts, i stöd af ofvanåberopade lagrum samt 230 SS: i Sjölagen, ålägga Försäkningsbolaget Salamandra att emot behörigt kvitto och bekommande af försäkringspohien till Viekonsuln Laehariassen utbetala försäkringsbeloppet sjuttiofemtusen mark, med af Laihariasson derifrån medgifvet afdrag af åttahundra sextiotre mark sextiofyra penni, eller således sjuttiofyratusen etthundra trettiosex mark trettiosex penni med sex procents ränta från den 29 Maj 1911 tills full betalning skedde, hvarhos bolaget skyldigkänts att efter skälig pröfning med tvåtusen mark ersätta Zacharias sen rättegångskostnaden, jemte det bolaget ålagts att i arfvoden åt Sjökapte nerne Oscar Wilhelm Andelin, Carl Evert Forssell och Johan Gottfrid Lindholm hvilka såsom sakkunnige under målets 825a
behandling vid Rådstufvurätten tillhanda gått densamma med nödiga upplysningar, utgifva åt Andersten etthundratjugu mark, åt Forssell åttio mark och ål Lindholm fyratio mark. Hofrätten under hvars pröfning hiekonsuln Lachariassen och Försäkrings bolaget Salomandra i vadeväg dragit saken, har medels dom af den 31 Juli 1913 låtit vid Rådstufvurättens utslag beroUti Hofrättens dom hafva, såväl Mickonveln Zachariassen som Försäkringsbolaget Salamundra sökt ändring; hvarefter parterne ömsesides bemätt hvarandras deduktiona Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner hvarken Vicekon suln Zachariassén eller Försäkringsbolaget Salomandra hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förty skall förblifva. Det alle, som veder bör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: tina Haankoski R. Amikog. Alfred Liuksiala. Samuli Koski. A. W. Plikuvan 1. Matti Tyrjänen Elokuun 13 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, korvausta koskevassa jutussa, jossa Thomiedesuranie Company Limsted"nimisen engläntilaisen palovakuutusyhtiön pääsiamies Suomessa, Kaupsias Alex. F. Lindberg Helsingin kaupungista on hakijana sekä Kauppias S. Lenn, Wiipurin kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Elokuun 13 päivänä 1915 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä saanut tietää Kauppias Eevin on Helsingin kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut, että sittenkuin tulipale oli Huhtikuun 4 päivänä 1908 osittain tuhonnut Hattulehtailijalla Reinhold Suomella sortavalan kaupungissa olleen nahka ja vaatetavaravaraston, mikä varasti silloin oli ollut vakuutettuna ThomieAssuranee lempäny Limitet yhtiössä vaLäsnä: F. S. - B. A. - A. R. S. k. H. af H. 826 d No 1502 Pag. 19. R. D. 1912.
kuutuskirjalla 13 päivältä Heinäkuuta 1907. No SS 196,114, oli Tehtailija Suomi vahingon tultua yhtiön puolesta arvioiduksi, Huhtikuun 13 päivänä 1905 myynyt oikeutensa vahingen korvaukseen Kauppias hivinille sekä siirtänyt hänelle vakuutuskirjan kaikkine etuineen ja oikeuksineen. Kun yhtiön asiamies, Kauppias Lindberg, huolimatta siitä, että hän oli mainitusta vakuutuskirjan siirrosta saanut tiedon Tehtailija Suomelta kirjussä saman Huhtikuun 13 päivältä Kauppias Leviniltä seuraavalle päivälle päivätyssä kirjeessä, oli Toukokuun 23 päivänä 1908 Suomelle suorittanut palovahin gon korvauksen 4,690 markkaa 22 penniä ja Suomi sittemmin oli luovuttanut emaisuutensa konkurssiin on kauppias Levin vaatinut Lindbergiä velvoitettavaksi yhtiön asiamiehenä Levinille maksamaan hänelle näin tavoin syntyneen vahingon forvaukseksi mainitun summan kuuden puosentin korkoineen viimeksisanatusta päivästä Kauppias Lindberg on tosin myöntänyt Kauppias Levinen kirjeessä Huhtikuun 14 päivältä 1908 ilmoittaneen puheenalaisen vakuutuskirjan tulleen hänelle siirretyksi ja pyytäneen että Pihtailija Suomelle lankeava palovahingonkorvaus makseltaisiin Levinille mutta väittänyt kirjeessä saman kuun 18 päivältä antaneensa Levinille tiedon, ettei Thoenie Assurance Company hinutet saattanut hyväksyä sellaista vakuutuksen siirtoa, varsinkaan kuin hevin ei ollut edes ilmoittanut, missä ominaisuudessa hän oli saanut vakuutuksen haltuunsa; ja kun Tehtailija tuomi itse oli vaatinut palovahingonkorvausta esittäen alkuperäisen vakuutuskirjan, johon ei oltu mitään siirtoa merkitty, oli Kauppias Lindberg Toukokuun 23 päivänä 1908 suorittanut kysymyksessä olevan korvauksen Suomelle. Näin ollen ja kun Kauppi as hevinille siirretty vakuutuskirja oli vain suomenkielinen käännös alkuperäisestä vakuutuskirjasta on Kauppias Lindberg anonut kannetta hyljättäväksi Vastineen johdosta on kauppias Levin huomauttanut kirjessa Huhti827d
kuun 27 päivältä 1908 ilmoittaneensa Kauppias Lindbergille, että Tehtailija Suomi oli hevinille siirtänyt vakuutuskirjan arvon eli siis puheenalaisen palovahingon korvaussumman eikä vakuutettua tavaravarastoansa kuten Lindberg kirjeessään saman kuun 18 päivältä näkyi asian käsittäneen, mutta Kauppias Lindberg on väittänyt saaneensa Kauppias Levinin äskenmainitun kirjeen vasta seuranneen kesäkuun 1 päivänä Raastuvanoikeus on 31 päivänä Maaliskuuta 1909 julistetussa päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Tehtailija Suomi, joka vakuutuskirjalla Heinäkuun 13 päivältä 1907 No 896 114. li Thoenie Assuranee Company Linneted yhtiössä viidestätoista tuhannesta markasta vakuuttanut omistamansa nahka- ja vaatetavaravaraston, oli Huhtikuun 4 päivänä 1908 sanotussa varastossa sattuneen tulipalon jälkeen jossa Suomelle syntynyt vahinko oli arvioitu neljääntuhanteen kuuteensataan yhdeksäänkymmeneen markkaan kahteenkolmatta penniin, saman Huhtikuun 13 päivänä vakuutuskirjan suomenkieliselle käännökselle tekemällään merkinnälltä siirtänyt vakuutuskirjan kaikkine etuineen ja oikeuksineen Kauppias Levinille, sekä että Suomi ja samaten Levin olivat kirjoissä sanotun Huhtikuun 13 ja 14 päivältä ilmoittaneet Kauppias Lindbergille tästä siirrosta ja samalla anoneet korvaussummaa maksettavaksi Levinille, kuin myös että Lindberg seuraavan Toukokuun 23 päivänä oli Suomelle suorittanut sanotun summan, mihin nähden ja koska Pektailija Suomi viimeksimainitussa tilaisuudessa oli vaatinut saada itse nostaa korvausmäärän, eikä alkuperäisessä vakuutuskirjassa, joka silloinkin edelleen oli ollut Suomen hallussa löytynyt mitään merkintää kerotusta sinnosta, eikä Kauppias Levin saatuansa kirjeessä 15 päivältä Huhtikuuta 1908 Kauppias Lindbergiltä kieltävän vastauksen pyyntöinsä saada nostaa korvaussumma ollut Lindbergille lähemmin selvit tänyt oikeuttansa korvaussummaan, Raastuvanoikeus on katsonut ettei kauppias Lindbergillä ollut ollus syytä kiel828b
täytyä Tehtailija Suomelle maksamasta hänelle kuuluvaa palovakinnonkorvausta sekä sen vuoksi hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Knappias Levin vetoamalla oli saattanut jutun on Marraskuun 28 päivänä 1911 antamassaan tuomiossa katsonut selvitetyksi että Tehtailija Suomi oli Huhtikuun 13 päivänä 1908 Kauppias Lovinelle luovuttanut Thoenio Ass Finance Compang Limited yhtiössä vakuutuskirjalla No 896, 1/4 13 päivältä Heinäkuuta 1907 nahka- ja vaatetavaravarastollensa ottamansa vakuutuksen perusteella Suomelle yhtiöltä tulevan korvauksen varastoa 4 päivänä Huhtikuuta 1908 sattuneessa palossa kohdanneesta vahingosta sekä että Kauppias Lindberg oli saanut luovutuksestä luotettavan tiedon ennen seuraavan Toukokuun 23 päivää, minkä tähden ja kun Lindberg siitä huolimatta viimeksisanattuna päivänä oli Suomelle suorittanut puheenalaisen korvauksen on Hovioikeus, kumaten Raastuvanoikeuden päätöksen, velvoittanut Kauppias Lindbergin mainitun yhtiön pääasiamiehenä korvaamaan Kauppias Lennille korrotulla menettyllään matkaansaattamansa vahingon ja sitä varten maksamaan Levinille palovakuutuskorvausmäärän neljätuhatta kuusisataa yhdeksänkymmentä markkaa kaksikolmatta penniä kuuden prosentin vuotuisine korkoineen 23 päivästä Toukokuuta 1008 Hovioikeuden tuomioon on kauppias Lindberg anonut muutosta perustelmalla johon kauppias hevin on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja harkitsee oikeaksi kumoten Hovioikeuden tuomion jättää asian Raas tuvanoikeuden jutussa julistaman päätöksen varaan. Tätä kaikki asianomaiset noudatta koot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Eerir Jaarikoski A. T. Blummaa. B. Amberg. Samuli Koski. Arf Hellen 829 d
Elokuun 13. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin nemio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, omaisuuden luovuttamista jakoon koskevassa jutussa, jossa Talollinen Heikki Juhana Sippanen Juvan pitäjän Hännilän kylästä on hakijana ja Talol linen Heikki Putkinen, sanotun pitäjän Narilan kylästä vastaajana Annettu Oikeusosastossa Elokuun 13. päivänä 1915. nut tietää: Juvan pitäjän käräjjäkunnan. Kihlakunnanoikeudessa on Heikki Putkinen lausunut että sittenkuin Heikki Juhana Lipsusen äiti Talollisenleski Eeva Hännituen, muiden muassa, ensimäisessä avioliitossaan Talollisen Mikko saamasen kanssa synnyttämänsä lapset Maria Kristiina ja Petter Laamäsen, oli Maria Kristiina Laamanen Petter Laamasen kuoltua Tammikuun 7. päivänä 1909 kauppa Vittna: F. S. - 6.1 - A. B. - S. R. Haf H. C: SS: 150. Pag 18. R. D. 1913. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanen oli kuollut 6. päivänä Helmikuuta 1888, lähimpinä perillisinään jälkeensä jat