Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Hovioikeuden tuomioon ovat Aaro Ylä- Soini ja hänen ylempänä luetellut myötäpuolensa anoneet muutosta perustölinalla, johon August Oskar Ala - Soini on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Aaro Ylä - Soini ja hänen asiakumppanin sa ole esittäneet syytä muuttaa Hovi oikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Aaro Ylä-Soim ja hänen asiakumppaninsa suorittamaan August Oskar Ala-Soinille, hänellä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvaukseksi, kuusikymmen tä markkaa. Tätä kaikki asianomai set noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: turi Savikoski Alpo Luksiala turi Savikoski Alpo Luksiala B. Annberg. Samuli Koski. A. V. Rummen E. Thesleff Den 21 April 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett utan erlagda afgifter från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit revisionsmål, angående fordran, emellan Landskontoret i Nylands län, sökande, samtunder rättegången aflidne Bryggeriegaren Hugo Bastmans änka Wilhelmina Charlotta Bastman, för egen del och såsom förmyndare för makarna Bastmans minderåriga barn Georg Reinar och Erna Margit Bastman, äfven som bemälda makars till myndig ålder komna barn, sonen Afförsmannen Harald Bastman och dottern Edith Bastman, alla från Helsingfors stad, gemensamt tillstädeskomna svarande, men Vicehäradshöfdingen bästa Palm ros, jämväl från Helsingfors, uti blifven svarande: Gifven i Justitia departementet den 21 April 1915. Kejserliga Senaten har låtit handngarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat fader F. S. A. L. B. A: A. R. G. K. Pag. 12. R. D. 1912
följande: Vid Rådstufvurätten i Helsingfors har Landskontoret i Nylands län, på stämning å Bryggeriegaren Bastman och Vicehäradshöfdingen Palmros å Finska Statsverkets vägnar yrkat att enär Bastman och Palmros medels den 10 Februari 1905 dagtecknad förbindelse skrift för en summa af 5000 mark utaf de till Statsverket inflytande expeditionsafgifter m. m. hvilka komme att af numera aflidne Arkivarien vid Läne styrelsen i Nylands län Oskar Lorentz. Arthur Ruth uppbäras och för öfrigt honom anförtres, iklädt sig, i händelse af balans eller bristande redogörelse, en för bägge och bäge för en, full begen såsom för egen skuld, samt Lånearkivarien Ruth i lifstiden åsamkat sig propriehalans, hvars belopp af Kejserliga Senatens Ekonomiedepartement genom utslag af den 20 Maj 1908 fastställt till 22975 mark 10 penni, Bastman och Palmros måtte förpliktas att gemensamt eller den af dem, som tillgång egde, till Statsverket erlägga femtusen mark och godtgöra Statsverket dess kostnad å rättegången Sedan Bryggeriegaren Bastman och Vicehäradshöfdingen Palmme blifvit i saken hörda har Rådstufvurät ten medels den 3 Juni 1909 afkunnadt utslag på upptagna skäl å lagt Bryggeringaren Bastman och Vicehäradshöfdingen Palmros att gemensamt eller den af dem, som tillgång egde, till Statsverket utbeta la fördrade femtusen mark samt ersätta Statsverket dess umgälder målet med trettio mark. Hefrätten, under hvars pröfning Bryggeriegaren Bastman och Vicehäradshöfdingen Palmros i vade väg dragit målet, har i dom af den 20 November 1911, emedan Landskon toret i Nylands län icke styrkt att berörda balans skulle till någon del hafva uppstått efter det ifrågakomna borgesförbindelse af Landskontoret emottagits, hvilket enligt Bryggeriegaren Bastmans och till häradshöfdingen Palmros påstående, 271
som af Landskontoret lämnats obestridt, skett den 4 December 1905, med upphäfvande af Rådstufvurättens utslag förkastat käromålet Uti Hofrättens dem har Landskontoret i Nylands län anhållit om ändring; och hafva, sedan Bryggeriegaren Bastman emellertid aflidit, Wilhelmina Charlotta Bastman å egna vägnar och i sin förenämndå egenskap, samt Härald och Edith Bostman bemött Landskontorets deduktion. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och emedan Landskontoret i Nylands län icke styrkt att balans uppstått i de medel Lånearkivarien Ruth införtrotts och af honom uppburits efter det Bryggeriegaren Beetman och Vicehäradshöfdingen Palmros iklädt sig omförmälda borgen, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist låta bero vid det slut, hvari Hofrätten i saken stannat, och skyldigkännes Landskontoret att utbetala åt Wilhelmina Charlotta Bastman och hennes medparter, i ersättning för deras härstädes förmålet hafda kostnader, sjuttio mark Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: talia Skvikoski R. Amibag. Samuli Koski. Alfred Liukkala. A. W. Kullström 72 T. J. Wiblet.
Den 21 April 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål, angående bördsklander, emellan Bonden Matts Mattsson Bondesönerne Joel Ernst Mattsson, Johannes Edvard Mattsson och Erik Kilas Mattsson Bondedottern Aina Sofia Mattsson och Sjökaptens enkan Hulda Matilda Lund kvist, från Wessingsboda by, i Lemlands socken, Markmiden Karl William Karlsson och hans hustru Hilma Josefina Karlsson, från Jomala socken, Bondedottern Marka ElinMattson, från Åbo stad och Sjökaptenen Mathias Emil Matts son från Wiborgs stad, sökande, samt Sekreteraren i fattigvärds styrelsen i redensstaden Stock holm af komungariket Sverige Knut Otto Adolf Abrahamsson, svarande. gifven uti Justitiedesartementet den 21 April 1915. R. H. - K. A. A. Sa No 676. Pag. 173. R. D. 1913.
Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Efter det Knut Otto Adolf Abrahamsson och hans hustru Ellen Elina Wilhelmina Abrahamsson jämte Skepparedottern Erika Emilia Mattsson samt Jordbrukaren Lars Johan Magnusson och hans hustru Alma Augusta Magnusson utverkat stämning å Matts Mattsson och hans öfriga medparter utom Karl William Karlsson till för sta rättegångsdagen af 1910 års lag tima ting i Lemlands sockens och Lumparlands kapells tingslag angående börd af 5/25 af skattehemmanet No 5 i Kessingsboda by, har vid målets föntagande sagda rättegångsdag den 1. Februari 1910 i afseende å fullföljande af käromålet inför Häradsrätten inställt sig endast Knut Otto Adolf Abrahansson som för egen del och så som målsman för sin hustru anfört att Ellen Elina Wilhelmina Abrahamssons, Erika Emilia Mattsen och Alma Augusta Magnusens den 15. April 1906 aflidne fader Skepparen Erik Gustaf Mattsson i lifstiden efter em den 13 Januari 1865 hädangångne fader Bonden Matts Nilsson ärft 8/25 af förenämnda hemman samt därefter medels köpebref den 6 Februari 1869 rätt sagda arfvejord åt sin broder ofvan bemälde Matts Mattsson och dennes hustru Anna Josefina Larsdotter för "550 mark; och som Matts Mattsson jämte sina under äktenskapet med Anna Josefina Larsdotter sammanaf lade barn Joel Emet Mattson, Johannes Edvard Mattsson, Erik Klas Mattson, Aina Sofia Mattsson, Hilda Matilda Lundköret, Hilma Josefna Karlsson, Martha Elin Mattsson och Mathias Emil Mattsson, sedan Anna Josefina Larsdotter dött den 26. December 1904 vid lagtima ting den 5 Mars upp på grund af omförmälla köp erhållit första uppbudet å den därigenom gälda hemmansdelen, men Ellen Elina Kathelmina Abrahamsson Erika Emilia Mattson och Alma 274
Augusta Magnusson enligt gällande lag egde rätt till börd efter sin fader, har Knut Otto Adolf Abrahamsson yrkat Matts Mattssons och den nes till Häradsrätten instämda medparters förpliktande att emot 2,560 mark, hvilken summa Abrahamsson i sådant afseende i Rätten nedsatt till honom och hans hustru öfverlåta ifrågavarande 8/25 af hemmanet No 3 i Wessingsboda by. Sedan målet uppskjutits till 1911 års lagtima ting i tingslaget samt makarna Abrahamsson af förekommen anledning därtill utverkat ny stämning å Hulda Matilda Lundkriel äfvensom vid målets företagan de till fortsatt behandling i sammanhang därmed anmält ett af makarna Abrahamsson, Erika Emilia Mattsson och makarna Magnusson relan vid 1909 års lagtima ting emot Matts Mattson ensäni väckt mål angående jämväl lörande i börd af ofvanberörda hemmansdel, hafva Matts Mattsson och dennes medparter, öfver käromålet hörde anmärkt att enär Anna Josefina Larsdotter, som haft giftorätt till en tredjedel uti ifrågakomna SS /25 af hemmanet No 3 i Kessingsbrorda by aflidet den 26 de cember 1904 samt lagen förutsatte att bördorätt gälde endast emot den, som köpt eller tillbytt sig arfvejord hennes giftorätts andel å ke vidare vore börd underkastad, hvarför och då Matts Mattssons gifförättsandel uti oftanämnda 8/25 af hemmanet genom köpet den 6. Februari 1869 icke blifvit såld till främmande person utom eläkten den mening lagen såsom grund för bördstalan afsåge, Matts Matts son och hans medgarter emotsett käromålets underkännande samt framställt anspråk på ersättning för sina rättegångskostnader. Sedermera har Häradsrätten, där Knut Otto Adolf Abrahamsson styrkt att Kejserliga Senaten med delat makarna Abrahamsson tillstånd att, ehuru de om svenska under473
såtor, ega och besitta oftanämnda 5/25 af hemmanet No 3 i Westeringsboda by, såframt deras åtkomst därtill vunne laglig bekräftelse, genom utslag den 27 April 1911 förklarat. målet utredt vara, att Ellen Elina Wilhelmina Abrahamssons fader Erik Gustaf Mattsson af sin fader Matts Nilsom ärft åtta tjugufemtedelar af skattehemmanet No 3 i Kelsings boda by och därpå medels köpebref af den 6 Februari 1869 försålt sagda hemmansdel för ett prisaf tvåtusen femhundra sextio mark till Matts Malteen; och då vid sådant förhållande ifrågavarande hemmansdel, enligt 1 SS: 5 kap. J. B. sådant detta lagrum lyder i Kejserliga förordningen den 27 Juni 1875, finge bördas samt Ellen Elina Wilhelmina Abrahamsson, såsom Erik Gustaf Mattssons barn, jämlikt 1 SS: 6 kap. J. B. enligt den na paragrats lydelse i nyssnämnda förordning, vore närmaste bör deman, ty och då Ellen Elina Wilhelmina Abrahamsson i laga ord ning gjort sitt bördsanspråk gällande, har Häradsrätten, som icke kunde fästa något afseende vid invändningen att den del af ifrågavarande hemmansdel, uti hvilren Anna Josefina Larsdotter egt giftorätt, icke finge i börd lö ras, ålagt Matts Mattsson jämte medparter att senast den 14 Mars 1912 öfverlåta åtta tjugufemtedelar af skattehemmanet No 3 i Westeringsboda by åt Knut Otto Adolf och Ellen Elina Wilhelmina Abrahamsson emot att dessa, som emot borgen fått återtaga den af dem i Rätten nedsatta bördeskillingen före tillträdet åt Matts Mattsen utbetalade det af honom för denna hemmansdel erlagda procent tvåtusen femhundra sextio mark, dock efter afdrag af möjligen i hemmansdelen intecknad fordran Hofrätten under hvars pröfning Matts Mattsson jämte med parterna i Häradsrätten äfvenenne 176
Karl William Karlsson i sadeväg dragit målet, har medels dom den 30 Maj 1913 låtit bero vid Häradsrättens utslag i öfrigt utom att tiden, då Matts Mattsson och hans medparter egde att till makarna Abrahamsson afträda den i börd dömda hemmansdelen, uteträck tes till den 14 Mars 1913. Uti Hofrättens dom hafva Matts Mattson och hans medparter sökt änd ring medels deduktion, den Knut Otto Adolf Abrahamsson bemätt. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner utredt vara att, sedan Erika Emilia Matts een, Bonden Johan Engblom, i egenskapaf tillförordnad god man för Lars Johan och Alma Augusta Magnusson, äfvensom Knut Otto Adolf och Ellen Elina Wilhelmina Abrahamsson låtit i afseende å lösande i börd af ifrågavarande fastighetedel instämma AlehMattsson till 1909 års lagtima ting i tingslaget och, efter att hafva gemensamt å första rättegångsdagen af samma ting hos Häradsrätten medsatt bördeskillingen med tvåtusen fem hundra sextio mark, yrkat Matts Mattssons förpligtande att till Erika Emilia Mattsson och hennes medparter emot antydda lösen öfverlämna berör da hemmansdel, samt Häradsrätten medels utslag den 4 Mars 1809 på upptagra skäl förklarat sig icke kunna upptaga käromålet till pröfning, hade Erika Emilia Mattsson och Johan Engblom, hvilka emot Häradsrättens utslag tillåtits erlägga vad, den 17. påföljande April med Matts Mattsson rörande sagda tolets nedläggande ingått sådan förlikning, som en samma dag upprättad förlikningeskrift närmare utvisar; och som Erika Emilia Mattsson och Alma Augusta Magnusson sålunda utöfvat sin bördsrätt och, Ellen Elina Wilhelmina Abrahansson jämlikt 3 SS. 6 kap. J. B. för ty ej tillkommer mera än en tred jedel af den börd underkastade hemmansdelen, pröfvar Kejserliga Sena ten rättvist, med ändring af Hofrättens dom och Häradsrätens ut277
slag, ålägga Matts Mattsson jämte medparter att på i lag stadgäde villkor senast den 14 Mars 1916 öfverlåta åtta sjuttiofemtedelar af hemmanet No 3. i Messingeboda by åt makama Abrahamsson emot det att dessa före tillträdet åt Matts Mattsson jämte medparter utbetala en tredjedel af bördeskillingen eller åttahundra femtiotre mark trettiotre pennidet alle som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: Walter Andersin K. R. Helanen Johannes Pesonen. K. Auer Alfred Sarva Den 21. April 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommit fordringsmål emellan Bankkontorsföreståndaren Mår ten Ingo, från Koskeby i Wörå socken, sökande, samt Bonden Anders Kors, från Lomby i samma socken, svarande: Sifven uti Justitiedeparte. mentet den 21. April 1915. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande På Anders Thors ågången stämning har Mårten Ingo vid Häradsrätten i Wörå, Oravais och Maxmo socknars tingslag yrkat att, enär han i slutet af Juni eller början af Juli månad år 1909. åt Thors försålt 228, 5. hektoliter råg till ett pris af 18. mark haktolitorn, Anders Thors, till hvilken varan levererats, men som sedermera vägrat emottaga densamma, måtte förpliktas att till Mårten Inga erlagga priset för det försålda rågfartiet Gs Fr. A. L. B A. Å R. Sk A. Sa No 678. Pag 15/7 R2 1913.
4113. mark jämte ränta äfvensom att ersätta Ingo dennes rättegångs umgälder I saken hörd har Anders Thors motsagt käromålet; hvarå Häradsrätten medels den 9. Mars 1912. afkunnadt utslag på däri anförda skäl ålagt An ders Thors att till Mårten Ingo erlägga fordrade fyratusen etthundratretton mark jämte fem procents ränta från rättegångens början den 26. September 1910. äfvensom att med etthundra mark godtgöra Mårten Ingo dennes kostnader å rättegången. Hofrätten, under hvars pröfning Anders Thors i vadeväg dragit må let, har uti dom den 30. April 1913. ansett Mårten Ingo emot Anders Thors bestridande icke hafva kunnat lagligen leda i bevis, att emellan dem slut ligt köpe aftal angående ifrågavarande rågparti träffats, hvarför Hofrätten med upphäfvande af Häradsrättens utslag, förkastat Mårten Ingos härom utförda talan Uti Hofrättens dore har Mårten Ingo sökt ändring medels deduktion, den Anders Thors bemött Kejserliga Senaten har tagit målet öfvervägande och finner Mårten Injo icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förty kommer att bero; och ålägges Mårten Engo att till Anders Thors, i ersättning för hans härstädes i målet hafda bostnader, utgifva åttio mark. Det alle; om vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: Juni Jaanbork. B. Anneberg Samuli Koski. Alfred Liukkala. 179 A. V. Brunvaara ./. Alfred Sarva.
Huhtikuun 21 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Vaasan Hovioikeu desta tulleessa, eläkettä koskevassa jutussa, jossa Talollinen Olli Niskanen, Sotkamon pitäjän Ylisotkamon kylästä, on hakijana sekä Kruununtorppari Juho Heikkinen, samasta kylästä, poisjääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosasta 21 päivänä Huhtikuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Haastatettuaan Olli Niskasen on Juho Heikkinen Sotkamon pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että Eläkeläinen Reeta Korhonen 2 päivänä Lokakuuta 1891 tehdyn, Pataisniemen taloon Ylisotkamon kylässä kiinnitetyn välikirjan mukaan oli ollut saapa erinäisiä eläke -etuja Läsnä: F. S. - A. L. - B. t. A. B.S. R. A. SaNo 679. Pag. 185. R.D. 1913.
Huhtikuun 21 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Vaasan Hovioikeudesta tulleessa, eläkettä koskevassa jutussa, jossa Talollinen Olli Niskanen, Sotkamon pitäjän Ylisotkamon kylästä, on hakijana sekä Kruununtorppari Juho Heikkinen, samasta kylästä, poisjääneenä vastaajana: Annettu Oikeus osasta 21 päivänä Huhtikuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Haastatettuaan Olli Niskasen on Juho Heikkinen Sotkamon pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että Eläkeläinen Reeta Korhonen 2 päivänä Lokakuuta 1891 tehdyn, Pataisniemen taloon Ylisotkamon kylässä kiinnitetyn välikirjan mukaan oli ollut saapa erinäisiä eläke -etuja Läsnä: F. S. - A. L. B. t. A. R. G.S. A. SaNo 679. Pag. 185. R.D. 1913.
sanotusta talosta, mutta että Olli Niskanen, joka omisti Patausniemen talon, oli jättänyt eläkevuodelta / päivästä Marraskuuta 1908 samaan päivään 1909 maksettavasta eläkkeestä suurimman osan suorittamatta. ja on Juho Heikkinen, jonka luona Reetä Korhonen sinä aikana oli asanut ja jonka Reeta Korhosen hugtaja hänen poikansa Lauri Korhonen oli siihen valtuuttanut, senvuoksi vaatinut, että Olli Niskanen velvoitettaisiin suorittamaan yhdestä hehtolitrasta rukiita neljätoista markkaa, neljästä hehtolitrasta perunoita kuusi markkaa hehto. litralta kaksikymmentäneljä markkaa, seitsemästätoista ja kolmesta kymmenesosasta kilosta suolattiga muikkuja viisikymmentä penniä kilolta kahdeksan markkaa kuusikymmentäviisi penniä, neljästä ja puolesta kilosta sianlihaa markka kilolta neljä markkaa viisi kymmentä penniä, kahdeksasta ja puolesta kilosta kahvia ja sokeria markka viisikymmentä penniä kilolta kaksitoista markkaa seitsemänkymmentäviisi penniä, neljästä ja neljäsosasta kilosta tupakkaa kuusikymmentä penniä kilolta kaksi markkaa viisikymmentä penniä, yhdestä ja neljänneksestä kilometa hamppuja markka kilolta mark. ka kaksikymmentäviisi penniä, kolmesta kilosta petroolia kaksikymmentäviisi penniä kilolta seitsemänkymmentäviisi penniä, kahdestakymmenestä litrastä suoloja viisi penniä litralta markka, viidestä ja puolesta metristä liinakangasta viisikymmentä penniä metriltä kaksi markkaa seitsemänkymmentäviisi penniä, kahdesta metristä hurstia markka metriltä kaksi markkaa, yhdestä parista valmiita kenkiä viisi markkaa, yhdestä parista kengäksiä kaksi markkaa viisikymmentä penniä, yhdestä huivista kaksi markkaa, rahaa kymmenen markkaa, yhden lehmän tuotosta kuudelta kuukaudelta kaksikym181
mentäkaksi markkaa viisikymmentä penniä kuukaudelta satakolmekymmentäviisi markkaa, yhden lampaan vuosivilloista kahdesta kilosta kaksi markkaa kilolta neljä markkaa ja yhdestä kerrasta puolivillaina vaatteita kymmenen markkaa eli yhteensä kaksisataa neljäkymmentäkaksi markkaa kuusikymmentäviisi penniä. Asiasta kuultuna on Olli Niskanen esittäen Juho Heikkisen antamat kiutit 24 päivältä Helmikuuta 1909 ja 17. päivältä seurannutta Joulukuuta, viittänyt niiden mukaan täysin suoritta neensa kysymyksessä olevat eläke-erätja siis vastustanut kannetta; minkä jälkeen ja jutussa meneteltyä asiakirjain osottamalla tavalla Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset kumpikin ovat vaatineet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on 11 päivänä Huhtikuuta 1912 julistanut asiaan päätöksen; ja koska Olli Niskasen esittämä kuitti 24 päivältä Helmikuuta 1909 isisältänyt kanteessa mainittuja erinja kuitti seuranneen Joulukuun 17 päivältä oli tullut otetuksi huomioon Kihlakunnanoikeuden 17 päivänä Marraskuuta 1911 julistamallaan päätöksellä ratkaisemassa, samojen asianosaisten välisessä 1909-1910 vuoden eläkettä koskevassa riidassa, on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Olli Niskasen kuittia vastaan Juho Heikkiselle suorittamaan vaaditut eläkerästit ajalta 1 päivästä Marraskuuta 1908 samaan päivään 1909 joko luonnossa tai rahassa kaksisataa neljäkymmentäkaksi markkaa kuusikymmentäviisi penniä, minkä ohessa Olli Niskanen velvoitettiin sadalla markalla korvaamaan Juho Heikkisen oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Olli Niskanen oli vetoamalla saatta nut jutun, on tuomiolla 30 päivänä Toukokuuta 1913 sen ratkaissut; ja samalla kuin Olli Niskasen Hovioibondessa tekemä väite, ettei Juho Heikkinen enää ollut oikeutettu aja. maan puheena olevaa kannetta koska Reeta Korhonen oli kuollut 18 päivänä Elokuuta 1910 ja Lauri Korhosen 182
huoltajantoimi silloin lakannut, hyljättiin, kun ei oltu kielletty, että Juho Heikkinen kysymyksessä olevana aikana, jolta hän oli valtuutettu kantamaan eläke Olli Niskaselta, oli Keeta Korhosta elättänyt, on Hovioikeus jättänyt asian nyt puheenalaiselta osalta Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon on Olli Tiskanen anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Olli Siskanen ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti till Fembomk. Alfred Luksiala till Heradotte Aspet Luksiala Samuli Koski. B. Anneberg A. T. Lillblöms B Anneberg A. W. Lillblifvaren Alfred Sarva. Huhtikuun 22. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, korvausta koskevassa jutussa, jossa ovat Längelmäen pitäjässä ole va Finska Skitter Aktiebolaget" nininen osakeyhtiö hakijana sekä sanotun pitäjän Winkian kylästä, kotoisin olevat Talollinen Juho Akseli Poukka ja entinen Talollinen Adolf Poukka yhteisesti vastaajina: Annettu Oikeusoslossa 22. päivänä Huhtikuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellen esittelyttänyt julun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Juho Akseli ja Adolf Poukalle toimitetun haasteen nojalla on Finska skiffer Aktiebolaget yhtiön puolesta Längelmäen ja Kuoreveden pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuttu että Juho Akseli Poukka, Winkian kyläksä olevan Keskisen talon omistajana, o1. päivänä Kesäkuuta 1902 tehdyllä välikirjalla 2000 markan vuotuisesta vuokLäsnä: W. A. J. P. R. K.K.A. Och SS: 682 Såg 216. R. D. 1912.
rasta, josta puolet oli suoritettava kunkin Helmikuun 1 ja puolet Elokuun 1. päi vänä, 25 vuoden ajaksi seurannion Häräkuun 1. päivästä lukien vuokrannut Filosofianmaisteri Georg Reinhold Wilhelm Lilliaaukselle maakappalan, joka sijaitsi Kylänalasen järven ja Pitkä veden välillä sekä yhdellä puolella rajoittui Ylisen ja toisella puolella Alapatalon tiluksiin samassa kylässä, ynnä, kaikki sen maa-alan sisällä olevat vesipufvudset ja kaikenlaisen vesioikeuden laitokunneen ja irtaimistoineen, minkä vuokraoikeuden Maisteri Lilliaaus 5 päivänä Ruoliskuuta 1903 oli siirtänyt Finska Ski Rdr Aktiebolaget yhtiölle; ja koska Ylösen ja Alisen talojen omistaja Herastuomari Otto Alanen oli heti vuokrasopimuksen tekemisen jälkeen alkanut tehdä vaatimes ria Winkian koskeen miiheten sekä sitten min Juho Akseli ja Adolf Poukkaa yrna Finska Skiffer Aktiebolaget yhtiölä vastaan siitä nostanut kanteen, missä ja tussa Keisarillinen Senaatti tuomiolla 5. päivältä Helmikuuta 1907 oli julistanut ainoastaan neljännen osan Kinkiän keskasta, Koskisen taloon kuuluvaksi, ja ta vastoin kolme neljännestä siitä oli määrätty kuulemaan Winkian kylän muihin tiloihin, senvuoksi ja kun Finska skiffer Aktiebolaget näin ollen ei ollut voineet hyväkseen käyttää enempää kuin neljänneksen vuokralle annetusta vesioinästa, on yhtiön puolesta anottu, että Juho Akseli ja Adolf Poukka, joka viineksimainittu Koskisen talon eläkeläisenä oli saanut nostaa puheenalaisen välikirjan perusteella suoritetun vuokran olevoitettaisiin maksamaan yhtiölle takaisin kolme neljännestä yhtiön viiden vuoden aikana suorittamasta vuokrasta, 1000 markasta, siitä kuitenkin vähennettyä muun, välikirjassa vuokralle anvitun omaisuuden vuokrana 200 markkaa vuotta kohti, oli siis maksamaan htiölle 6500 markkaa korkoineen Sutussa kuulustettuina ovat Juho Akuti ja Adolf Poukka väittäneet, ettei Maisteri Littiaaukselle, joka vuokrasopi musta tehtäessä kyllä oli tietänyt Otto läsen vaatimuksista Hinkian koskeen, ottu vuokraltukaan muuta kuin Keskisen 81