Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
län vakuutettiin velvollisuudesta suorit taa, ylläsanottuin ilomnon korkon maksettaviksi tuomittuja kolmankymmentä markkaa, joten oikaistuna Kihlakunnanoikeuden päätös muuten jäi voimaan S.O. Hovioikeuden tuomioon on Juho Ampiala anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Anshelm Seppälä on säädetyssä järjestyksessa vastarinut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Juho Appiala ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomista, joka siis jää pysyväiseksi; minkä ohessa Juho Ampiala velvoitetaan suorittamaan Anshelm Seppälälle, hänellä asiasta täällä olleiden kulunkien korvaukseksi, seitsemänkymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Julris Nummela Edvard Taidani C. Winknaa A. W. Granström O. F. Mölsä Joulukuun 10. päivänä 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa ovat Kauppatoiminimi Lindén v Wallin, Rauman kaupungista, hakijana, sekä Asianajotoiminimi Cathrén v Snellman, Helsingin kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 10. päivänä Joulukuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Toiminimelle Lindén v Wallinille toimitetun haasteen nojalla, on asianajotoiminimi Castrén & Snellman Rauman kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut, että Tampereen kaupungissa on ollut eräs kauppaliike nimellä Paul Ståhlbomin jälkeläiset, sekä että toiminimi Lindén Wallin, tuon kauppaliikkeen senaikeisena haltijana, oli osakeyhtiöltä Helsingfors Yllefabriks Aktiebolag tilannut ja osakeyhtiö sen johdosta mainitulle kauppaliikkeelle velaksi jätLäsnä: J. R. G. W. C. P. A.G. 241 No 233. Pag. 150. R. D. 1908.
tänyt tavaroita, 29. päivänä Huhtikuuta 1902. 2,468. markan 50. pennin, 10. päivänä seuraavaa Heinäkuuta 8,316. markan 62. pennin ja 22. päivänä samaa kuuta 1,874 markan 75. pennin sekä samana vuonna 27. päivänä Elokuuta 785. markan 97. pennin ja 22. päivänä Syyskuuta 260. markan 3. pennin eli yhteensä 13,725 markan 87. pennin hinnasta; ja koska sekä toiminimi Lindén Wallin että Kauppias Fredrik William Ostman, jolle toiminimi sillä välin oli myynyt kerrotun kauppaliikkeen, ovat jättäneet nuo tavarat maksamatta ja toiminimen puolesta sen ohessa oli kielletty rupeamasta asettajaksi ja siistäjäksi kahteen 24 päivänä Lokakuuta 1902. päivättyyn vekseliin, jotka vamaikkiin lainhuksesta Tämän bomin julk 3. p. Osimän, Osakeyntio delsingfors Yksäkres Skjutbolag luon saatavan vakuudeksi oli pankkinut Kauppias testmäniltä ja jos sa lainen oli 1800 markan maaräinen ja maksettava neljän kuukauden jälkeen sekä toinen, määrältään 6,725 markkaa 87. penniä, lankeava maksettavaksi kuuden kuukauden jälkeen antopäivästä lukien, on asianajotoiminimi Castrén Snellman, jolle puheena oleva saatava mainittuine, määräpäivinä lunastamatta jääneine ja asianmukaisine protesteratteine vikseleinien siirtojen kautta oli joutunut, vaatinut, että toiminimi Sindén v. Wallin velvoitettaisiin asianajotoiminimelle Castrén i Snellmanille suorittamaan sanottujen tavarain hinta 15,725 markkaa 87. penniä ynnä kuuden prosentin korko, laskettuna 7,000. markalta 24. päivästä Helmikuuta 1903. ja 6,725 markalta 87. penniltä 24. päivästä seuraavaa Huhtikuuta, sekä sen lisäksi provisionia 45. markkaa 75. penniä ja protestikuluja 8 markkaa, siitä vähennettyä mitä asianajotoiminimen Cathrén i Snellmanin saatavan lyhennykseksi voisi karttua Kauppias Östmanin konkurssiin luovute346 242
tusta pesästä, jossa tarkoituksessa Gastrén & Snellman oikeudenkäynnin aikana on ilmoittanut tuosta konkurssista jo saaneensa 13 päivänä Tammikuuta 1904. nostaa 3,473. markkaa 84. henniä Kanteesta kuultuna on toiminimi Lindén i Wallin kyllä myöntänyt että kysymyksessä oleva kauppaliike, ennenkuin se 16. päivänä Heinäkuuta 1902. myynnin kautta oli siirtynyt Kauppias Östmanille, oli ollut, vaikka jo silloin Östmanin hallussa ja hoidettavana, toiminimen omistama, mutta samalla väittänyt, ettei toiminimi ollut tilannut mainittuja tavaroita eikä myöskään ollut antanut Kauppias Östmanille lupaa niiden tilaamiseen; ja koska Kauppias Östman siis ilman toiminimen Lindin i Wallinin suostumusta oli kauppaliikkeisen hankkinut ne tavarat, mitkä osakeyhtiö Helsingfors Yllefabriks Aktiebotikuuta ja 10. päivänä Heinäkuuta 1902, sekä myöhemmin lähetetyt tavarat olivat tilatut vasta sen jälkeen kuin liike jo oli luovutettu Östmanille, on toiminimi Lindin i Wallin vastustanut kannetta semminkin kuin mainittu osakeyhtiö ja asianajotoiminimi Castrén & Snellman kaikissa tapauksissa olivat menettäneet puhevaltansa toiminimiä Lindin Wallinia vastaan, osakeyhtiö ottamalla Kauppias Östmanilta vekseleitä saatavansa maksuksi ja Castrin & Snellman valvomalla samat vekselit Kauppias Östmanin konkurssissa. Tämän johdosta on asianajotoiminimi Castrén & Snellman muun muassa huomauttanut, että kaikki edelläkerrotut tavarat olivat tilatut jo ennen kauppaliikkeen siirtoa Kauppias Östmanille ja ettei osakeyhtiö eikä asianajotoiminimikään ylempänä mainituilla toiminnoillaan vekseleiden suhteen ollut vapauttanut toiminimiä Lindén v Wallinia vastuunalaisuudesta asiassa; 647 SS:
minkä jälkeen ja sittenkun Kauppias Gabriel Lindrothia, jonka asianajotoiminimi Castrén & Snellman oli nimittänyt todistajaksi asiassa, oli valalla kuulustettu, Raastuvanoikeus, jossa riitakumppanit molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeudenkäymiskuluistaan, on 18. päivänä Huhtikuuta 1904. julistamassaan päätöksessä katsonut puolen todistusta esityksi siitä, että Kauppias Karl Fredrik Lindén, toiminimen Lindén v Wallinin osakkaana, oli myöndén v Wallinin osakkaana oli myöntänyt tuon toiminimen olevan vastuunalaisen kysymyksenalaisesta saatavasta, minkä tähden ja kun ei enempää todistusta asiassa ollut saatavana, Raastuvanoikeus on velvoittanut Kauppias Lindinin omalla valallaan vapautumaan siitä, mitä häntä vastaan näin oli esiintullut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi toiminimi Lindén & Wallin vetoamalla oli saattanut jutun, on, sittenkun Hovioikeudessa oli toimitettu todistajain kuulustelu, tuomiossa 11. päivältä Huhtikuuta 1908. antanut asiasta lausuntonsa; ja samalla kuin toiminimen Lindin & Wallinin Hovioikeudessa tekemä muistutus siitä, että Kauppias Lindroth, joka kauppamatkustajana oli välittänyt puheena olevan kaupan, oli ollut esteellinen asiassa todistamaan, perustettomana hyljättiin, vahvisti Hovioikeus Raastuvanoikeus den päätöksen, jonka ohessa toiminimi Lindén i Wallin velvoitettiin asianajotoiminimelle Castrén "Snellmanille korvaamaan sillä Hovioikeudessa jutun takia ollut kustannukset sadalla kymmenellä markalla Hovioikeuden tuomioon on toiminimi Lindin & Wallin hakenut muutosta perustelmalla, johon asianajotoiminimi Castrén. Snellman on säädetyssä järjestyksessä vastan. nut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei toi648 25
minimi Linden & Wallin ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi; ja velvoitetaan toiminimi Lindin, Wallin suorittamaan asianajotoiminimelle Pastrén v. Snellmanille, korvaukseksi siltä asiaan täällä menneistä kulungeista, kahdeksankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Julais Nummelin J. Wäckman Julain Hemmila  E. Wärkman Edvard Padmi. A. J. Granström. Ossian Karsten Joulukuun 11 päivänä 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomispitussa, jossa ovat Pormestari Rudolf Streng, Kuopion kaupungista, hakijana sekä Rovasti Konstantin Helén ja Taloudenhoitaja Johan Kainulainen, Rakisalmen kaupungista, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 11 päivänä Joulukuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sortavalan kaupungin Raastuvanoikeudessa ovat Rovasti Helén ja Talouden hoitaja Kainulainen Pormestari Strengille toimitetun haasteen nojalla lausuneet, että sittenkun Pormestari Streng ynnä yhdek santoista muuta henkilöä 31. päivänä Toukokuuta 1899. olivat yksi kaikkien ja kaikki yhden puolesta sitoutuneet vastaamaan kaikesta siitä vahingosta, minkä ne henkilöt, jolka Mäkisalmen Kirjapaino ja Sanomalehti Osakeyhtiö nimisen yhtiön puolesta sitoutuisivat takaukseen yhtiölle otettavan kahdeksantuhannen markan suuruisen kasLäsnä: J. N. G. W. - E. P. A.G. V: H. af H. Sr 619 No 2333. Pag. 77. R. D. 1908.
sakreditiivilainan takaisin suorittamisesta, voisivat tästä takaussitoumuksestaan tulla kärsimään, olivat Rovasti Helén ja Taloudenhoitaja Kainulainen 3. päivänä Kesäkuuta 1899 sitoutuneet omasta ja toistensa puolesta ominaiseen takaukseen Pohjoismaiden Osakepankin Kauppaa ja Teollisuutta varten Käkisalmen haarakonttorin mainitulle yhtiölle 8 päivänä samaa Kesäkuuta myöntämän kahdeksantuhannen markan kassakreditiivilainan ynnä lainatulle määrälle juoksevan viiden ja puolen prosentin koron maksamisesta sekä sittemmin 8. päivänä Kesäkuuta 1900. suorittaneet sanotulle haarakonttorille puheenalaisen lainan ynnä sille kasvanyttä korkoa yhteensä kahdeksantuhatta kolmesataa neljäkymmentäkahdeksan markkaa kuusikymmentäkahdeksan penmä; ja koska edellämainitusta kahdestakymmenestä vastatakaajasta kaksi olivat kykenemättömät vastaamaan sitoumuksistaan sekä neljältä heistä oli saatu yhteensä yhdeksänsataa seitsemänkymmentäyhdeksän markkaa kymmenen penniä, ovat Rovasti Helen ja Taloudenhoitaja Kainulainen, ilmoittaen että Pormestari Streng oli 6. päivänä Lokakuuta 1903. pöivätyllä sitoumuskirjalla luopunut kaikista oikeuksistaan ja vaatimuksistaan, jotka hänellä kerrotun takauksen perusteella voisi olla Häkisalmen Kirjapaino ja Sanomalehti Osakeyhtiötä tahi ketä muuta vastaan tahansa, vaatineet Pormestari Strengin velvoittamista Rovasti Helenille ja Talondenhoitaja Kainulaiselle suorittamaan neljännentoista osan siitä mitä heidän ylläkerrotun tavoin suorittamasta rahamäärästä vielä oli maksamasta viiden ja puolen prosentin vuotuisen koron kanssa 8 päivästä Kesäkuuta 1900. täyden maksiin tapahtumiseen saakka kuin myöskin korvaamaan Rovasti Helenille ja Taloudenhoitaja Kainulaiselle heidän oikeudenkäyntikulunkinsa asiassaPormestari Strengin vastustettua kannetta, on Raastuvanoikeus päätöksessä 25. päivänä Syyskuuta 1905. mainitsemillaan perusteilla sillä kertaa hyljännyt asiassa ajetun kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Rovasti, Helin ja Taloudenhoitaja Kainulainen hem 650 46 salmen kylässä 11
vetoamalla olivat saattaneet pitun, on tuomiossa 15 päivänä Helmikuuta 1908. katsonut selville käyneen, että Pormestari Streng yllämainitun 31 päivänä Toukokuuta 1899 päivätyn sitoumuskirjan kautta oli yhdeksantoista muun henkilön kanssa sitoutumet kaikkiyhteisesti vastaamaan kaikesta siitä vahingosta, minkä ne henkilöt ehkä joutuisivat kärsimään, jotka Räkisalmen Kirjapaino ja Sanomalehti Osakeyhtiön puolesta rupeaisivat takaukseen kysymyksenalaisen kassakreditiivilainan takaisin maksamisesta, sekä että Rovasti Helenin ja Taloudenhoitaja Kainulaisen, jotka ynnä kaksi muita henkilöä olivat sitoutuneet yhteisvastuulliseen ominaiseen takaukseen kassakreditiivilainan suorittamisesta, oli täytynyt 8 päivänä Kesäkuuta 1900 Pohjoismaiden Osakepankille maksaa mainitun lainan sisältö korkoineen eli yhteensä kahdeksantuhatta kolmesataa neljäkymmentäkahdeksan markkaa kuusikymmentakahdeksan penniä; johon nähden ja kun Pormestari Streng edelläkerrotulla 6. päivänä Lokakuuta 1903. päivätyllä sitoumuskirjalla oli luopunut kaikista niistä oikeuksista ja vaatimuksista, joita Pormestari Strengillä sanotun vastatakaksitoumuksensa perusteella voisi olla sanotun osakeyhtiön tahi kenen muun suhteen tahansa, ja siis oli katsottava luopuneen myös oikeudestaan vaatia että Rovasti Helenin ja Taloudenhoitaja Kainulaisen tulisi näyttää osakeyhtiön kykenemättömäksi suorittamaan puheenaolevan kassakreditiivilainan sisältöä, ennenkuin Rovasti Helen ja Taloudenhoitaja Kainulainen saisivat siitä velkoa Pormestari Strengiä, Hovioikeus on velvoittanut Pormestari Strengin Rovasti Helenille ja Taloudenhoitaja Kainulaiselle maksamaan, heidän vaatimuksensa mukaan, neljännentoista osan kassakredituivilainan sisällön korkoineen, kahdeksantuhannen kolmensadan neljänkymmenenkahdeksan markan kuudenkymmenenkahdeksan pennin, sekä Helenin ja Kainulaisen kuitattavaksi myöntämäin yhdeksänsadan seitsemänkymmenenyhdeksän markan kymmenen pennineroituksesta eli siis viisisataa kaksikymmentäkuusi markkaa neljäkymmentä penniä viiden ja puolen prosentin vuotuisen 651 247
koron kanssa 8 päivästä Kesäkuuta 1900 täyden maksun tapahtumiseen saakka, kuin myöskin kahdeksallakymmenellä markalla torvaamaan Rovasti Helenin ja Taloudenhoitaja Kainulaisen Raastuvanoikeudessa kärsimät oikeudenkäyntikulungit. Hovioikeuden tuomioon on Pormestari Steng anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Rovasti Helén ja Taloudenhoitaja Kainulainen ovat säädetyssä järjestyksessä vastaneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Pormestari Streng ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi; minkä ohessa Pormestari Streng velvoitetaan suorittamaan Rovasti Helenille ja Taloudenhoitaja Koivulaiselle, heiltä täältä jittuun menneiden kulunkien korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Julius Nummelin Evord Pardani. J. Wusman A. W. Granström Haf Hellen Joulukuun 11. päivänä 1908 35 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleessa, vesioikeutta koskevassa jutussa, jossa ovat Talokkaat Antti ja Juho Matinpojat Kauppinen, ensiksimainittu myös Talokas Matti Niskas-vainajan alaikäisten lasten holhoojana, Erik ja Juho Antinpojat Kauppinen, Heikki, Juho, Vilho ja Erik Ruuska, Matti Pasanen - Räihälä, Juho, Heikki ja Vilho Kumpulainen, Kauppias Heikki Ruuska, Talokkaanlesket Maria Kauppinen, miesvainajansa Antti Kauppisen alaikäisten lasten holhoojana, Katarina Kumpulainen eli Kolehmainen ja Matilda Ruuska eli Seppänen viimeksimainittu avioliitossaan miesvainajansa Juho Ruuskan kanssa syntyneitten alaikäisten lasten holhoojana, sekä Talollisentytär Maria Ruuska, kaikki Wiitasaaren pitäjän Huopanan kylästä, Talollisentytär Gustava Kumpulainen, Jyväskylän pitäjästä, ynnä TamSäsnä: J. N. G. W. E. P. A. G: Rsl No 2338. Taa: 96. R.G. 1908
perun kaupungissa toimiva tänekosken Osakeyhtiö, hakijoina, sekä Talokas Juho Hämäläinen, ylläsanotusta Huopanen kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastonsa 11. päivänä Joulukuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Toimitettuaan asiassa haasteen sekä Antti Kauppiselle ja hänen edellämainituille asiakumppaneilleen että kaikille muillekin Wiitasaaren pitäjän Huopanan kylässä sijaitsevien Wirolan ja Ruuskan perintötalojen Nris 1. ja 2. osakkaille, on Juho Hämäläinen, joka puolestaan omisti Sepolan perintötalon No 7 samassa kylässä, Wiitasaaren pitäjän käräjåkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että mainitut talot, joista Wirolan talo oli 2/3 manttaalin, Ruuskan talo myöskin 2/3 manttaalin ja Repolan talo 1/8 manttaalin suuruinen, yhteensä muodostivat Huopanan lohkokunnan; ja koska näillä taloilla oli yhteinen kalavesi muun muassa Huopanan koskessa, mutta Wirolan ja Ruuskan talojen omistajat siitä huolimatta olivat kultäneet Juho Hämäläiseltä kaiken osallisuuden mainittuun koskeen, pitäen sen kuuluvana heille yksin, on Juho Hämäläinen vaatinut Antti Kauppisen ja hänen asiakumppanien. sa velvoittamista myöntämään Juho Hämäläisellekin Lepolan talon puolesta kalastus- ja muun nautintooikeuden sanottuun koskeen talon manttaalin mukaan. Asiasta kuulustettuna ovat Antti Kauppinen ja hänen asiakumppaninsa huomauttanut, että siinä katselmustoimituksessa, joka 9. päivänä Maaliskuuta 1850. oli pidetty erinäisten, Wirolan ja Ruuskan tilojen senaikuisten omistajien ja haltijain anomuksen johdosta saada Huopanan koskeen rakentaa tullijauhamylly, oli koski samoin kuin siihen sulkeutuva, kalastusoikeuskin 653 249
genom julistettu kuuluvaksi viimeksimainituille taloille, minkä asianlaidan Lepolan talon silloinen haltijakin, katselmuksessa saapuvilla, oli myöntänyt, ja kun Lipolan talolla näin ollen ei ollut mitään oikeutta kysymyksessä olevaan koskeen yhtävähän kuin siihen perustettuihin myllylaitoksiin, ovat Antti Kauppinen ja hänen asiakumppaninsa anoneet kanteen hylkäämistä sekä korvausta oikeudenkäyntikulungeistaan Kihlakunnanoikeus on päätöksessä 3. päivänä Lokakuuta 1906. katsonut asiassa selville tulleen, että Sepolan talo samoin kuin Wisolan ja Ruuskan talotkin kuuluivat Huopanan lohkokuntaan; ja koska asianomaisen maanmittarin vuonna 1807. tekemässä Huopanan lohkokunnan tilusten selityksessä sanottiin yllämainittujen tilain haltijain kalastavan Muuruen järvessä ja Huopanan koskessa ja tilusten isojakokin mainitussa lohkokunnassa sittemmin oli toimitettu tuon selityksen perusteella, eivätkä Antti Kauppinen ja hänen asiakumppaninsa olleet voineet toteuttaa väitöstään siitä, että kalastus koskessa olisi kuulunut yksinomaan heille, on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Antti Kauppisen ja hänen asiakumppaninsa myöntämään Juho Hämåläiselle kalastus- ja nautintooikeuden Huopanan koskun Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Antti Kauppinen ja hänen asiakumppaninsa olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiossa 26. päivänä Helmikuuta 1908 antanut asiasta lausuntonsa; ja sen ohessa ettei Hovoikeus, koska Hovioikeudennotario Uno Schmalt, joka oli Hovioikeuteen antanut Antti Kauppisen ja hänen asiakumppaninsa vetokirjan, ei ollut näyttänyt ollensa valtuutettu ajamaan Matti Pasasen Räihälän ynnä erään toisen nyttemmin ei kysymyksessä olleen henkilön vetokannetta, ottanut tutkiaksensa mitä heidän puolestaan oli SS 54 250
Pesolan esiintuotu Kihlakunnanoikeuden päätöksen muuttamiseksi, on Hovioikeus katsonut, etteivät Antti Kauppinen ja hänen muut asiakumppaninsa olleet esiintuoneet syytä muuttaa Kihlakunnanoikeuden päätöstä, joka siis heidänkin suhteen oli jääpä voimaansa; jonka ohessa Antti Kauppinen ja hänen viimemainitut asiakumppaninsa velvoitettiin korvaamaan Juho Hämäläiselle hänen jutun vuoksi Hovioikeudessa olleet kustannuksensa viidelläkymmenellä markalla. Hovioikeuden tuomioon ovat Antti Kauppinen ja hänen nykyiset asiakumppaninsa anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Juho Hämäläinen on sääde lussa varustuksessa vastannut Keisarillinen senaasti, on tutkinut tämän jutun; ja koska Antti Kauppinen ja hänen asiakumppaninsa eivät ole voineet edes vaittaa vieta väniemmin toteennäyttää että kun hänen lohkakunnan vesiätne tähän ainakin osa Huopanan koskesta kuuluu, olisi laillisessa järjestyksessä osakasten kesken jaettu, eikä se seikkakaan, että erinäisillä lohkokunnan osakkailta ehkä on yksityinen omistusja käyttöoikeus erääseen myllylaitokseen, joka aikanaan Wirölän ja Ruuspan talojen omistajien ja haltijain anomuksen johdosta on perustettu sanottuun koskeen, voi riistää lohkokunnan muilta osakkailta heidän oikeuttansa lain mukaan käyttää heille kuuluvia osia kerrotusta koskesta, katsoo Keisarillinen Senaatti, etteivät Antti Kauppinen ja hänen asiakumppaniinsa ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi; ja velvoitetaan Antti Kauppinen ja hänen asiakumppaninsa sen ohessa suorittamaan Juho Hämäläiselle, hänellä täällä jutussa olleiden kulunkien korvaukseksi, viisikymmentä markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti Juhan Nummelin Edvard Pardani. A. Wiskman A. W. Granström 655 Löst
Den 14. December 1908. 656. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Öfverläraren, Filosofiedoktorn Adolf Waldemar Streng, i egenskap af rektor för Finska Normattijcerum i Helsingfors stad, sökande, samt Guvernementssekreterareänkan Anna Stern, från sagde stad, svarande, angående tvist om bättre rätt till testamen terad egendom: Gifven uti Justivederastementet den 14. December 1908 kylässä ja Simonsi här eller kärde angarna i målet till föredragas och af helm, såvidt nu är i sägga urkomstat följande: Efter stämning å Anna Stern har Voktom Krono vid Rådstufvurätten i tetsingfors anfört, att den 23. December Maria Sigstedet i utreden medels den 5 November 1868. skriftliden upprättadt tulamente förordnat att af hennes kvarlåstenskak ett belopp af 1000 mark skul2mo 4. 3. 1/3. 3 9. 2/3 6. 61. talo No 234. Såg. 21. R. D. 1908.
le tillfalla hennes systerson Guvernements sekreteraren Adolf Johan Henrik Stern, men, i händelse denne aflede ogift eller utan bröstarfvingar, Finska Normalskolan, numera Normallijeeum i Helsingfors; och som Guvernementssekreteraren Stern, hvilken efter Anna Maria Nystedts frånfälle ingått äktenskap med Anna Stern, den 11. Oktober 1899. aflidit utan att efterlämna bröstarfvingar, har Doktorn Streng, enär omförmälda medel vid antydda förhållande tillkomme nämnda lyrum, men Anna Stern, som i egenskap af Guvernementssekreteraren Sterns änka fått uppbära sagda medel, emellertid vägrat att utgifva desamma, yrkat, att Anna Stern måtte förpliktas att till Finska Kormallijellen erlägga ännämnda medel jämte sex procents årlig ränta därå från den 21. November 1901., då skifte af Anna Maria Mustedts kvarså tenskap verkställts, hvarhos Doktorn Streng sjort anspråk på godtgörelse för sina i Taloll kapell korsböter Sedan Anna Stern, i saken hörd, utdragt Käromäki och därvid tillika uppgifvit, att hon på grund af inbördes testamente sätt i orubbadt bo efter Guvernementssekreteraren Stern, har Rådstufvurätten medels den 25. Juli 1904. afkunnadt utslag utlåtit sig i saken; och enär Anna Maria Nystedt medels ifrågavarande, efter hennes död behörigen bevakade testamente förordnat, att Guvernementssekreteraren Stern skulle erhålla tiotusen mark, hvilka medel, såframt Stern aflede ogift eller utan bröstarfvingar, borde tillfalla Finska Törmällisevonsamt omförmälda bestämmelse i testamen tet måste anses innebära, att sagda belopp skulle tillfalla Finska Normal lycuum, för den händelse Guvernements sekreteraren Stern aflede utan att efterlämna vare sig äverka eller bröstarfvingar, fördenskull och då Stern öfverlefvats af huutru samt sålunda icke dött ogift, har Rådstufvurätten ansett nämnda testaments medel icke böra tillfalla Finska Normellyceuon samt förty förkastat Doktren Sbergs i saken utförda talan. Hofrätten under hvars pröfning Doktorn Streng i vadeväg dragit målet, 657 25/17
till genom korn den 3. Februarii 1907. förehos ålagt Dökton Streng att med fyratio tenä mark ersätta Anna Stina kommeri Hofrätten för målet hafda umgälder Uti Hofrättens dörr har Doktorn Streng anhållit om ändring medels ingifven deduktion, den Anna Stern i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Doktorn Streng icke hafva anfört skäl till ändring uti Hofrättens ofvanberörda dom, hvarvid förty kommer att bero; och ålägges Doktom Streng att till Anna Stern, i ersättning för hennes härstädes i saken hafda kostnader, utgifva sjuttiofem mark. Det alle som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: R. A. Bonde. J. Willsman. A. W. Granskon Julin Hummelin Edvard Pardani. Reiansikauman. 17 Den 15 December 1908. Kejserliga Senatens för Finland 558 24/4 dom uti ett, på nedsatt revisionskilling, från Åbo Hofrätt inkommit mål angående återvinning till konkursbo, emellan Handelsfirman i Åbo stad K. E. Blomberg, sökande och Landt handlaren Heikki Kokhonens, från Nilsiä sockens kyrkoby, till konkurs upplåtna bo, uteblifven warande: Gifven uti Justitiedopartementet den 15. December 1908. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtal följande: Vid Rådstufvurätten i Åbo har Tichäradshöfdingen Carl Herman Edvard Borg, från Kuopio stad, i egenskap af syssloman i Heikki Kokkonens konkurs, anfört att, vidare Heikki Kokkonen, i anledning af Vockensuln Berger Hellmans den 27 Februari 1905 därom gjorda ansökning, blifvit af Häradsrätten i Nilsiä sockens tingslag den 15 därpåföl rande Mars försålt i konkurstillstånd, konkursmassan såsom tillgång i Heikki oja R. 14. C. J. F. C; A. W. K. No 2357. Pag. 113. R. D. 1908.