Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
netta on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeuden käyntikuluutaan, Lokakuun 8 päivänä 1913 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perustöilla kumonnut kanteen sekä velvittanut Ivar Hovisen ja hänen myötäpuolensa, yhteisesti tai kellä varoja oli, kahdellasadalla markalla korvaamaan Oskari Paanalan ja hänen myöläpuoltensa oikeuden käyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Ivar Hovinen ja hänen myötä puolensa olivat vetoamalla saatta neet jutun, on Huhtikuun 16 päivänä 1915 antamassaan tuomiossa katsonut selville käyneen, että Kustaa Hovilainen ja Apollonia Riippinen olivat avioliittonsa aikana Syyskuun 3 päivänä 1864 ostaneet 5/24 manttaalia Paanalan talosta ja että tästä talosta oli Kustaa Hovi laisen kuoleman jälkeen jaettu Apollonia Riippiselle kolmannes eli 5/72 manttaalia ja heidän viidelle lapselleen kaksi kolmannesta eli 5/36 manttaalia siten, että kukin näistä oli saanut 1/36 manttaalia, kuin myös että Apollonia Riippisen kuoltua hänen mainittu osansa olisi ollut jaettava tasan hänen kuuden lapsensa kesken eli siis kullekin heistä 5/432 manttaalia, joten KarHoviselle ja Lydia Wilhelmina Rienoselle olisi tullut kummalle kin 17/432 manttaalia ja Johannes Paanalalle 5/432 manttaalia Paana lan talosta; mutta koska oli selvitetty, että Kustaa Hovilaisen ja Apollonia Riippisen alaikäisten lasten holhooja Matti Hirvonen oli Joulukuun 4 päivänä 1873 tehdyllä kauppakirjalla myynyt koko kysymyksessä olevan 5/24 manttaalisen Paanalan talon Nikoteemus Taana lalle, minkä kaupan Kihlakunnanoikeus, sikäli kuin kauppa koski mainittujen alaikäisten niiden joukossa myös Ivar Honsen ja Lydia Wilhelmina Hieno147
sen osuuksia talosta, oli Maalis kuun 5 päivänä 1874 hyväksynyt, sentähden ja koska Ivar Hovisen ja Lydia Wilhelmina Hienosen mainitut osuudet Paanalan talosta olivat siis laillisella kaupalla joutuneet Nikoteemus Paavalalle ja tämän mainittuun kauppakirjaan perustua saanto myöskin mikäli se koski Johannes Paanalan talonosuutta oli ollut vilpitoin ja muodollisesti oikea, eikä Johannes Paanala Toukokuun 14 päivänä 1805 annetun Kuninkaallisen selityksen määräämässä ojassa ollut tätä saantoa moittenut vaan oli sopinut Nikoteemus Paanalan kanssa sanotusta talonosuudestaan, on Hovioikeus jättänyt asian sen loppupää töksen varaan, johon Kihlakunnan oikeus oli johtunut, sekä sen ohessa velvoittanut Ivar Hevisen ja hänen myötäpuolensa yhteisvastuullisesti suorittamaan Oskari Paanalalle ja tämän myötäpuolille maksut, kaksikymmentäseitsemän markkaa kahdeksankymmentä penniä, heidän kappaleastaan Hovioikeuden tuomioHovioikeuden tuomioon ovat 3. ta var Hovinen ja hänen myötäpuolen sa anoneet muutosta perustelmalla, johon Oskuri Puanala on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Iian "Hainin ja hänen myötapuolensa ole esittäneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Ivar Hovinen ja hänen myötäpuolensa suorittamaan Oskari Taanalalle, hänellä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvaukseksi, kuusikymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: Johannes Pesonen. K. R. Helanen. Johannes Pesonen. K. R. Helanen. A. W. Lillman Samuli Koski. K. Auer. 148
Den 11. Mars 1916. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommet mål angående utbekommande af egendom emellan sysslomännen i Aktiebolaget Jakobstads Mekaniska verkstads konkurs. Jurisutrius. qvekandidaten Ernst Nygren och Ingeniören Carl Fredrik Segerbrand, bägge från staden, Jakobstad, sökande, samt Handlandene Lennart Åkerberg och Alfred Bengs, från Nikolaistad, svarande: Gifven i Justitiedepartomentet den 11. Mars 1916. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Efter å Aktiebolaget Jakobstads Mekaniska verkstäds konkursbo utverfad skriftlig stämning till Rådstufvurätten i Jakobstad hafva Handlandene Åkerberg och Bengs darstädes anfört att, sedan de genom kontrakt af den 1 Augusti 1912. i fast räkning köpt af AktieOfver A. L. B.t. J. P. A. R. Kit. /U S./ 749 No 502. Pag 211. R. D. 1915.
bolaget Jakobstads Mekaniska verkstad bland annat, 100 stycken så fallade hankmaharfvar No 1 och 900 stycken sådana No 2, så hade bolaget under förloppet af samma är till åkerberg och Bengs öfverlåtit och för deras räkning afskilt och upplagt enligt fakturor af den 8 Augusti 150 stycken harfvar till ett pris af 1765 mark, af den 15 i samma månad 100 harfvar, hvilkas prisutgjorde 11750 mark, af den 2 September 150 harfvar till ett pris af 1705 mark, af den 18 Oktober 200 halfvar, hvilkas pris utgjorde 2500. mark, och af den 19 November 100 harfvar till ett pris af 11750 mark eller således tillhopa 700 harfvar, af hvilka Handlandene Åkerberg och Bengs låtit till sina kunder expedura 29/96 stycken, hvadan den 8 Juni 1913, då bolaget inställde sine betalningar, bort förikergs och Rengs räkning finnas upplagda 404 harfvar; men då i sjelfva verket för deras räkning voro upplagda endast 330 harfvar No 1 och 2 samt 6 stycken No 3 och bolagets fordringsägare vid borgenärssammanträde den 9. Augusti 1913 vägrat att till Åkerberg och Bengs utgifva dessa 556 harfvar, oaktadt Åkerberg och Bengs guldit deras pris och parfvarna kunde afskiljas från konkursmassans egendom, pafva Handlandene Åkerberg och Kongl. yrkat konkursboets förpliktande att till Åkerberg och Bengs utgifva ifrågavarande 536 harfvar samt ersätta dem umgälderna å rättegången. Denna talan har blifvit å konpursboets vägnar motsagd; hvarå och sedan målet haft den omgång handlingarna däri närmare utvisa, Rådstufvurätten medels den 15. Juni 1914 afkunnadt utslag på däri upptagna skäl förkastat Handlandenne Åkerbergs och Bengs i målet utförda talan. Hofrätten, under hvars pröfning Handlandene Åkerberg och Bengs i vadeväg dragit målet, har uti dom den 9 Juli 1915. förklarat utredt vara, 450
att Handlandene Åkerberg och Bengs enligt kontrakt af den 1 Augusti 1912. af Aktiebolaget Jakobstads Alekanska verkstad köpt ettusen hankmokarfvar N:ris 1 och 2, af hvilka sjuhundra stycken jämlikt fem särskilda fakturon af den 8 och 15 Augusti, 2 September, 18 Oktober och 19 November 1912 af aktiebolaget blifvit till Handlandene. Åkerberg och Bengs fokturerade samt för deras räkning å särskilda platser i Jakobstad upplagda, äfvensom att Åkerberg och Bengs af dessa harfvar, hvilkas prisaf dem till aktiebolaget till fullo guldits, emottagit endast tvåhundra nittiosex stycken, hvarför och då af det sålunda bristande partiet, fyrahundrafyra harfvar, endast trehundratrettio stycken harfvar N.usl. och 2 uppgifvits finnas för Handlandene Åkerbergs och Bengs räkning upplagda samt dessa harfvar kunde från aktiebolagets egendom verskiljas, Hofrätten, med förkastande af Handlandene Åkerbergs och Bengs anspråk på de sex stycken hankmoharfvar No 3, som enligt uppgift äfven för deras räkning upplagts, enär det ej framgått, att Åkerberg och Bengs skulle köpt jämväl dessa harfvar af aktiebolaget, med upphäfvande af Rådstuvurättens utslag, ålagt Aktiebolaget Jakobstads Rekaniska verkstäds konkursbo att till Handlandene Åkerberg och Bengs utgifva ofvannämnda trehundra trettio stycken hankmoherfvar Nissoch 2. Uti Hofrättens dom hafva Jurisutriusqvikandidaten Nygrén och Ingeniören Segerbrand sökt ändring medels deduktion, den Handlande ne Åkerberg och Bengs bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Jurisutrius qvekandidaten Nygren och Ingeniören Segerbrand icke hafva anfört skäl till vidare ändring i Hofrättens dom än att enär Handländene Åkerberg och Bengs icke utredt att af omförmälda fyrahun151
drafyra harfvar flere än af Nygren och Segerbrand har medgifna tvåhundra nittiofem parfvar Nris 1 och 2 blifvit för Handlandene Åkerbergs och Bengs räkning upplagda och kunna från aktiebolagets egendom urskiljas, det antal hankmoharfvar Fristoch 2., som Aktiebolaget Jakofstads Mekanska verkstads konkursbo ålagts att till Åkerberg och Bengs utgifva nedsättes till tvåhundra nittiofem. Det alle som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Afred Luksiala. B. Anneberg. Afred Luksiala. B. Anneberg. Johannes Pesonen. A. W. R.W. M. Johannes Pesonen. A. W. R.W. M. K. Auer. Uno Strömstén. Maaliskuun 14 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarislisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa korvausjutussa, jossa Rakennusmestari Erland Oksanen, Helsingin kaupungista, on hakijana sekä Talonomistaja Käinö Waalivirta, samasta kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Maaliskuun 14. päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on esittelyttänyt itselleen jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Wäinö Waalivirralle toimituttamansa haasteen nojalla on Erland Oksanen Helsingin Raastuvanoikeudessa lausunut että Wäinö Kaaliviran jätettyä Etelä Suomen Liiketoimiston myytäväksi omistamansa Soidinsuoksi kutsutun 1/3 Tuomalan perintötilaa No 15 1/2 Da Orimattilan pitäjän Mallusjoen kylässä ja siinä tarkoituksessa ilmoitettua toimistolle antamassaan kaavakkeessa SoiLäsnä: V. V. A. R. K.t. - S.K. SS. 8. No 523. Pag. 54. RD. 1915
densuon tilan pinta-alan olevan 380 tynnyrinalaa, oli Erland Oksanenluottaen kosketellun ilmoituksen todenperäisyyteen, jonka Vaalivista sitä paitsi kauppatilaisuudessa kysyttäessä oli vakuuttanut oikeaksi, ostanut Soidinsuon tilan 7000 markan kauppahinnalla. Kun Oksanen kuitenkin kaupan jälkeen oli saanut tietää ostamansa tilan pinta-alan olevan ainoastaan 141, 52 hehtaaria eli noin 286 tynnyrinalaa, joten Oksanen Jaalivirran kerrotun menettelyn johdosta ostaessaan tilan oli tullut maksamaan hintaa 94 tynnyrinalasta liikaa, on Oksanen vaatinut Vaalivirran velvoittamista korvaamaan Oksaselle siitä oikeutuneen tappion 11/1086 markkaa 13 penniä ja Oksasen oikeudenkäyntikulut. Kanteesta kuultuna on Wäinö Haalivirta kieltänyt ylläkosketellun ilmoituskaavan olleen kysymyksessä olevan tilankaupan perusteenä ja että hän kauppatilaisuudessa olisi antanut mitään ilmoituksia myymänsä tilan pinta-alasta, selittäen Waalivista että tila kauppakirjan mukaan oli myyty sellaisena kuin se oli ja niine tiluksineen, jotka siihen kuuluivat, ilman että kauppakirjassa löytyi mitään ilmoitusta tilusten pinta-alasta Tämän vuoksi ja kun Oksanen ennen kauppaa oli käynyt tilan tiluksia tarkastamassa sekä nähnyt tilaa koskevat asiakirjat ja otteen maarekisteristä, on Vaalivirta vastustanut kannetta. Raastuvanoikeus on Syyskuun 23 päivänä 1912 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Erland Öksänen oli vetoamalla saattanut jutun, on Helmikuun 10 päivänä 1915 antamassaan tuomiossa havainnut, että Wäinö Waalivista myydessään Soidinsuen tilan Erland Oksaselle oli ennen kauppakirjan tekoa ylläkerrotulla tavalla väärin ilmoittanut tilan pinta-alan, mutta koskei puheenalainen ilmoitus, 453
jota ei oltu kauppakirjaan otettu, voinut Erland Oksaselle perustaa korvausvaatimusta asiassa, Hovioikeus on jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johon Raastuvanoikeus oli johtunut sekä velvoittanut Erland Oksasen viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Väinö Waalivirralle jutusta Hovioikeudessa oikeutuneet kustannukset. Hovioikeuden tuomioon on Erland Oksanen anonut muutosta perustelmalla, johon Wäinö Kaalivirta on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutki nut tämän jutun ja katsoo, ettei Erland Ohsanen, jonka petoksen puustulla Wäinö Wäälivirtaa vastaan kysymyksenalaisen talonkaupan purkamisesta aikaisemmin ajama kanne on lakivomaisella päätöksellä hyljätty, ole esittänyt syytä muuttaa Hoviokeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Erland Oksanen suorittamaan Wäinö Wäälivirralle, korvaukseksi Waalivirralla täällä jutun Matti Syrjänen vuoksi olleista kuluista, seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. Walter Andersin. A. W. Brunberg Samuli Koski. Johannes Pesonen. K. Auer. 454
Maaliskuun 15 päivänä 1916 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Raahen kaupungissa oleva Raahen Puutavara osakeyhtiö on hakijana sekä Osakeyhtiö G. & C. Bergbom Aktiebolag, Oulun kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 15 päivänä Maaliskuuta 1916 Keisarillinen Senaatti on itsellen sä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli vielä on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Raahen Puutavaraosakeyhtiöl le toimitetun haasteen nojalla on 4 C. C. Bergbom Aktiebolagin puolesta Raahen kaupungin Raastuvanoikeudessa lausuttu, että Rauhen Puutava jäosakeyhtiö oli Kesäkuun 5 päivänä 1912 ostanut G. C. Bergbom Aktiebo lagen omistamia, Ruukin rautatieaseman läheisyydessä uitettavina olevia propsoja, kaikkiaan 446, 45 metsistä kuntiosyltä, joitten hinnaksi Läsnä: W. A. J. P. R. G. Å. B. K.t. F. G. 100 No 543. Pag. 168. R. D. 1914.
oli sovittu 42 markkaa kuntioseydeltä oli siis yhteensä 18.750 markkaa 90 penniä, mikä määrä oli maksettava Syyskuun 28 päivänä 1912, vaan että Rauhen Puutavaraosakeyhtiö seuran neen Lokakuun 1 päivänä oli suorittanut ainoastaan 10,201 markkaa 29 penniä, minkä vuoksi G.s. Bergbom. Artiebolagin puolesta on vaadittu vastapuolta velvoitettavaksi maksamaan jäännös 8,549 markkaa 61 penniä korkoineen Raahen Puutavaraosakeyhtiön puolesta on kanteen johdosta selitetty, että asianosaisten sopimuksen mukaan piti enempi kuin puoli propsimäärästa olla vähintään 5 1/2 tuuman paksui nä latvasta, mutta että siitä 318944 kuutiometriä oli ollut alamittaisia, min kä vuoksi velotusta rahamäärästä oli vähennettävä 50 penniä jokuista ulamittaista kuutiometriä kohti eli siis yhteensä 1,504 markkaa 72 penniä, sekä vastahaasteen nojalla vaadittu, että seuraavat erut lyhennettäisiin Y. C C Bergbom Aktiebolagén velkomasta rahamäärästä, nimittäin: 1120 markkaa, mitkä Raahan Puutavaraosakeyhtiö Lokakuun 7 päivänä 1907 erhdyksestä oli maksanut vastapuolen 28 päivänä Holmikuuta 1903 laatiman laskun mukaan, joka sisälsi, muun muassa, osakeyhtiöllä aiheetta velottua korvausta erinäisten rantojen ja vesistöjen käyttämisestä; 416 markkaa 96 penniä Leinäkuun 20 päivänä 1911 päevätyn laskun mukaan korvauksena siitä, että Raahen Puutavara osakeyhtiö kovaalla samana vuonna oli mitattanut vastapuolen Törmäsen jaelta tulleita puota Hemminkosken alapuolelta G. E. Rergbom Aktiebolagin Paavolan pitäjän Ruukin kylässä sijaitsevalle sahalle; 269 markkaa 40 penniä Heinä kuun 3 päivänä 1912 päevätyn laskun mukaan korvauksena niistä kustannuksista, jotka olivat johtuneet G. & C. Bergbom Aktiebolagin tukkien uittamisesta Siikajoessa ja Luokuanjoessa kesällä vuonna 1912; 445 markkaa 50 penniä Kesäkuun 4 ja 26 päivänä sekä Elokuun 156
31 päivänä ja Syyskuun 30 päivanä 1912 päivättyjarelaskujen nojalla kormyksen näsutä, että Raahon Tuutavaraosakeyhtiö saman vuoden keväällä oli vitattanut 18182 vastapuolen tukkia Siikajaessa kuuden perinkulman matkan; 539 markkaa 4 penniä Heinäkuun 6 päivänä 1912 päevätyn laskun mukaan, mikä saaminen perustui siihen, että Raahen Puutava raosakeyhtiö Kesäkuussa vuonna 1912 oli Siikajasta nostattanut 1347, 65 kuutiometnä vastapuolen omistamia puita; sekä 94 markkaa 5 penniä viimesanottuna päivänä päivanälaskun mukaan osakeyhtiön ostamien propsien joukossa olleitten kelpaamattomien propsien erottamisesta ja poistamisesta vesistöstä. Sittenkuin G. & C. Bergbom Aktiebolagin puolesta oli kielletty, että mitään sopimusta propsien suuruudesta olisi tehty, ja vastustettu kuittaamisvaatimusta, on Raastuvanoikeus Tammikuun 27 päivänä 1913 julistamassaan päätöksessä Lauannut selville käyneen, että Raahan Puutavaraosakeyhtiö oli oikeutettu saamaan vaaditun 30 pennin alen muksen sovitusta propsien hinnasta 1.343 kuutiomäteiltä eli siis 671 markkaa 83 penniä sekä että sama yhtiö oli uitattanut G. & C. Bergbom Aktiebolagin tukkeja vuonna 1911. Törmäsen joelta Hemminkosken alapuolelta Ruukin kylässä sijaitsevalle sahalle, josta viitosta johtunut kustannukset olivat tehneet 4/416 mark kua 90 penniä, ja vuonna 1912 Siikaja Luokuanjoissa, josta kertyneet kustannukset olivat nousseet 269 markkaan 40 penniin, sekä viimeksi sanottuna vuonna niinikään viitattanut vastapuolen tukkeja niin kutsutulta Kaarteen vastuutta Lamujoessa Pulkkilan pitäjässä sanotulle Ruukin kylässä olevalle sahalle noin kuuden peninkulman matkan, josta mitosta johtuneet kustannukset, huomioonottaen mita G. A. Bergbom Aktiebolag ennen oli samanlaisesta työstä suorittaneet, olivat teh457
neet 4545 markkaa 50 penniä; min. kä vuoksi, ja samalla kuin Raahan Puutavaraosakeyhtiön esittämät muut edelläkerrotut vaatimukset aikeettaminä ja todistamattomina hyljättiin, Raastuvanoikeus on velvoittanut Raahan Puntavara osakeyhtiön, Lokakuun 1 päivänä 1912 suoritetun edellämainitun maksun lisäksi, G. & C. Bergbom Aktiebolagille vielä maksamaan kaksituhatta kuusi sataa neljäkymmentäviisi markkaa yhdeksänkymmentäkahdeksan penniä viiden prosentin korkoineen oikeudenkäynnin alusta Lokakuun 26. päivästä 1912. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset molemmin puolin vetenmalla olivat saattaneet jutun, on 28 päivänä Heinäkuuta 1914 antamassaan tuomiossa lausunut Raahan Puutavaraosakeyhtiön tosin näyttäneen, että kustannukset kysymykseen tulleiden kelpaamattomien propsien erottamisesta olivat nouseet 94 markkaan 5 penniin, mutta koska asianosaisten välipuheen mukaan myyjä oli luovuttanut prosit ostajalle vedessä olevina, eikä myyjää siis voitu velvoittaa korvaamaan niitä kustannuksia, jotka olivat johtuneet propsien nostamisesta maihin ja hylkypropoien erottamisesta, on Hovioikeus hyljännyt Raiken Puutavaraosakeyhtiön vaatimuksen, mikäli se koski vastasanottua erää, samalla kuin yhtiön vaatimus saada lyhentää A20 markan, 416 markan go pennin ja 539 markan 4 pennin suuruiset erät toteennäyttämättömä nä myöskin hyljättiin. Koskien sitten edellämainittua 4545 markan 30 pennin erää, niin koska niitten puitten määrästä, mihin tuo maksu perustui, oli eri oikeudenkäynti vireetlä asianosaisten kesken, on Hovioikeus hyljännyt Rauhen Puutavaraosakeyhtiön vaatimuksen tässä osaa sa liian aikaisin nostettuna sekä, oikeuttaen sanotun osakeyhtiön kuittaamaan, paitsi edellämainittua 269. markan 40 pennin erää, 1,564 markkaa 458
72 penniä korvauksena siitä, ettei osa propeja täyttänyt sovittua paksuusmittaa, velvoittanut Raahan Puutavaraosakeyhtiön G.s C. Bergbom Aktiebolagille suorittamaan kuusituhatta seitsemänsataa viisitoista markkaa neljäkymmentäyhdeksän penniä viiden prosentin korkoineen Raastuvanoikeuden määräämästä päivästå. Havioikeuden tuomioon on Raahen Puutavara osakeyhtiö anonut muutosta perustelmalla, johon G. & 6. Bergbom Aktiebolagin puolesta on vastattu Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo oikeuksi, kumoten Hovioikeuden tuomion mikäli se koskee kysymyksessä olevia 416 markan 90 pennin ja 454 markan 50 pennin. siä, siinä osassa vahvistaa Raastuvan oikeuden asiassa julistaman päätöksen; jääden sanottu tuomio muissa kohdinjoissa syytä sen muuttamiseen ei ole esity, siis pysyväksi, niin että Raahen Puutavaraosakeyhtiön on suoritettava G. & C. Bergbom. Aktiebolagille tuFilip Grönvin hat seitsemänsataa viisikymmentäkolme markkaa yhdeksän penniä viiden sadanneksen vuotuisine korkoineen 26 päivästä Lokakuuta 1912. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen SenaattiWalter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer A. V. Huurman
Maaliskuun 15 päivänä 1916 Keisarillisen Suomen sonaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Kaasan Hovioikeudesta tulleessa korvausjutussa, jossa Raahen kaupungissa oleva Kaiken Puutavaravakylähtiö on hakijana ja osakeyhtiö G. F. Bergbom Aktiebolag, Oulun kaupungista, vastaaja na: Annettu Oikeusosastossa 15 päivänä Maaliskuuta Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli vielä on kysymykses sä saanut seuraavat tiedol: G. H. Bergbom Aktiebolagin puolesta on Raiken kaupungin Raastuvanoikeudessa lausuttu: että sanottu yhtiö ynnä kaiken Puutavara osakeyhtiö olivat se väällä vuonna 1912 kumpikin erikseen harjoittaneet tuhinnittaa Piippolan ja Pulkkilan pitäjissä olevassa tämujossa, jolloin G C. Bergbom Aktiebolag oli niLäsnä: Wot. J. P. R. G. l. A. B. K. E.t. SS. 6. SS: 5400. Pag. 164. R. B. 1914. 1916
tattanut 20,450 tukkia niin kutsutulle Kaarteen vastuulle lähellä sitä paikkaa, missä Lamujoki yhtyy Siikajakeen; että Raahen Puutavaraosakeyhtiön vittajat Toukokuun 6 päivänä 1912, saavuttu aan samalle paikalle olivat aukaaeet siinä olevat G. C. Bergbom Aktiebolagin vastuu - ja suojuspuonut sillä seurauksella, että molempain yhtiöitten tukit olivat joutuneet sekaisin, minkä jälkeen Raiken Puutavara osakeyhti on miehet olivat toimittaneet kummankin yhtiön tukkien uiton; sekä että Raahan Puutava raosakeyhtiö sittemmin Paavolan pitäjän Ruukin kylässä sijaitsevalla anhållaan och G. C. Bergbom Aktiebolagille luovuttanut 15,377 tukkia, ja on viimemainitun yhtiön puolesta vaadittu vastapuolta velvoitettavaksi suorittamaan sille korvausta niis tä 5079, tukista, mitkä G. v. Berg bom Aktiebolag oli minettänyt vastapuolen tuottamuksesta, kolmen markan mukaan puulta eli siis yhteensä 15,237 markkaa korkoineen Raakon Puutavaraosakeyhtiön puolesta on vastattu, että G. C. Bergbom Aktiebolagin vittaminen oli tapahtunut niin laimeasti ja hilaasti että Raahan Puutavaraa sakeyhtiön oli täytynyt, ajanhukän ja suarten kustannusten välttämiseksi, menetellä kuten oli tapahtunut, saadakseen tukkinsa nitetuiksi, ennenkuin bevittulva omistassa oli lakannut ja että G C. Bergbom Aktiebolagin vitto oli känttänyt yhteensä ainoastaan 18,232 tukkia, joista vähintäin kaksi prosenttia oli menetetty matkalla, mihin nähden, ja koska G C. Bergbom Aktiebolag oli laiminligönyt väl voa etuansa kiin kummankin yhtiin tukit uittamisen loput tua oli erotettu toisistaan on Rauhen Suutavaravaka lyhtiö, väittäen vastapuolelleen luovutta761
neensa 1812 tukkia ja että vaadittu korvausmäärä kolme markkaa puulta, oli kohtuuten, vastustanut kannetta. Raastuvanoikeus, jossa asiano saiset molemmin puolin olivat anoneet korvausta oikeudenkiyntikuluutaan, on 27 päivänä Tammikuuta 1913 julistamassaan päätöksessä siinä esittämillään perusteilla velvoittanut Raahen Puutavaraosakeyhtiön suorittamaan G. C. Bergbom Aktiebolagille kahtuulliseksi katsotun kahden markan kirvauksen 1865 puulta eli yhteensä kolmetuhatta seitsemänsataa kolmekymmentä markkaa, viiden prosentin korkoineen, lukien oikeudenkäynnin alusta Lokakuun 26 päivästä 1912, sekä kahdeksallasadalla markalla börvaamaan G. C. Bergbom Aktieko lugin oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavak si asianosaiset molemmin puolin olivat vetoamalla saattaneet jutun on 15 päivänä Heinäkuuta 1914 antamallaan tuomiolla lausunut selville käyneen, että GC Bergbom Aktiebolagin puheenalainen uitto oli käsittänyt 20,456 tukkipuuta, arvoltaan 3 markkaa kappale, mutta näyttämättä jääneen, että sanotulle yhtiölle oli si luovutettu enemmän kuin 15,377 tukkia minkä vuoksi, ja koska koko puumäärästä oli katsattava uittomatkalla hukkaan tuneen kaksi prosenttia eli 419 puuta Hovioikeus on velvoittanut Raahan Puulava osakylästi in suorittamaan G. C. Bergbom Aktiebolagille 407I muista kolmenmarkan korvauksen kappaleella eli siis yhteensä neljätoistatuhatta kymmenen markkaa viiden prosentin korkoineen Lokakuun 26 päivästä 1912, joten muutettuna Raastuvanoikeuden päätös muuten eli mitä tuomittaihin oikeudenkäyntikuluihin tuli jäi voimaansa sa102