Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Joulukuun 13 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaalin luomio nostorahoilla Keisarillisesta Waasan Hovioikaudesta tulleessa riidassa metsäkaupasta, jossa Kuusa mon pitäjän Alakitkan kylästä olevat Talollisel Hannu Hannun poika Päkkinen Palosalmi eli. Tomberg, ja hänen vaimonsa Reeta Maria Saikkinen, Lauri Hannunpoika Täkkinen, Tikka Matinpoika Lamsä ja hänen vaimonsa Reeta Liija Lämsä, Juho Aaro Heikinpoika Lämsä ja hänen vaimonsa Kaisa Lämsä, Olli Ollinpoika Kallio, niemi ja hänen vaimonsa Reeta Kallioniemi, Antti Ollinpoika Kallioniemi ja hänen vaimonsa Kustaava Kattioniemi, Taneli Juhonpoika Männikko ja hänen vaimonsa Kaisa Männikki, Taneli Männikkö myös oikeudenkäynnin aikana kuolleen Talollisen Tikka Ristelän lesken Reeta Sofia Ristilän puoles ta ja näiden alaikäisten lasten holhoojana, Juho Wirranniemi ja hänen vaimonsa Reeta Sofia HirLäsnä: T.S. A. L. R. A; A. B. S. K. M. S:n 1500 “P. 230./. Pag. 16. R. D. 1912.
ranniemi, Sigfrid Sigfridinpoika Niemelä, omasta puolestaan ja Talollisen Antti Juho Korvan määrättynä oikeudenvalvojana, Kalle Matinpoika Kokkoniemi ja hänen vaimonsa Riita Kaisa Kokkoniemi, Juho Eliaksenpoika Rajala oli Kurtti ja hänen vaimon sa Maria Kurtti, Juho Heikki Tekanpoika Kilpijärvi, Adolf Juhon poika Kilpijärvi ja hänen vaimonsa Kaisa Johanna Kilpijärvi, Lauri Petter Juhonpoika Kilpijärvi ja hänen vaimonsa Loviisa Rilpijärvi, Taneli Hannunpoika Säkkinen ja hänen vaimonsa Riita Maria Säkkinen, Kustaa Laurinpoika Takkinen, Antti Lauri Pekanpoika Päkkinen, Emil Kivilahti ja hänen vaimonsa Reeta Sofia Kivilahti, Heikki Kivilak ti, Juho Eliaksenpoika Juuma järvi ja hänen vaimonsa Maria Walpuri Juumajärvi, Aappo Juho lehanpoika Juumajärvi ja hänen vaimonsa Ulla Juumajärvi, Aappo Juho Juumajärvi myös mielenvikaisen veljensä Taneli Juumajärven holhoojana, Pekka Juhonpoika Juumajärvi ja hänen vaimon sa Johanna Maria Juumajärvi, Antti Ollinpoika Kestilä eli Keramo, Taneli Pekanpoika Jaakkola ja hänen vaimonsa Reeta Sofia Jaakkola, Tikka Juho Pekanpoika Takkula ja hänen vaimonsa Reeta Loviisa. Sakkula, Juho Juhonpoika Kangas ja hänen vaimonsa Kaisa Lovisa. Kangas, Juho Juhonpoika Airisniemi ja hänen vaimonsa Reeta Ulla Airisniemi, Elias Juhonpoika Airismiemi ja hänen vaimonsa Anna Riita Airimiemi, Jaakko taponpoika Särkelä ja hänen vaimon sa Riita Liisa Pärkelä, Juho Kustaanpoika Ristilä ja hänen vaimon sa Anna Ristilä, Lauri Antin poika Seikkula ja hänen vaimon sa Anna Maria Seikkula, Lauri Pekka Pekanpoika Turkkila ja hänen vaimonsa Anna Reita Turkkila, Frans Oskar Kylmä1500 1493
niemi, Juho ja Kalle Lehtola, Iisakki Wille Lämsä eli Uusi lehto, Pekka Pudas ja hänen vaimonsa Eeva Pudas, Antti Saarela, Kalle Kivilahti, Antti ja Pekka Kallioniemi, ynnä Sihveri Oriasniemi, vaimonsa Josefina Kylmäniemen eli Oijasniemen sekä tämän alaikäisten lasten Maria Eriikan, Senja Stiinan ja Iisakki Wiljamin puolesta, Talollisenleski Riila Maria Oajasniemi, alaikäisen tyttärensä Ree ta Ulla Oajasniemen holhoojana, Talollisenvaimot Wappu Juhontytär Sukkinen ja Lovisa Turkkila sekä Talollisenpojat Aappo, Lauri Pekka ja Iisakki Juho Aaponpojat Korva ynnä Oulun kaupungissa asuva Varatuomari Antti Seppänen, omasta puolestaan ja vaimonsa Niili Seppäsen edusmiehenä, yhteisesti, ja Sahanomista ja Emil Granfelt, Helsingin kan pungista, erikseen, ovat hakijoina sekä Oulun kaupungissä oleva Karjakka Tråvaru Aktiebolag niminen osakeyhtiö vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Joulukuun 13 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli enaa on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Erinäisillä vuosina 1888, 1889,1891, 1892 1893, 1894, 1895 ja 1896 tehdyillä välikirjoilla olivat useimmat Alakitkan kylään kuuluvan Alakitkan jakokunnan silloiset perintötalojen omistajat ja kruununtilain haltijat myyneet tilojensa silloisten rajain sisäpuolella olevat, rahatuteksi kolraavat mänty - ja kuusipuut muitten nuassa Tuhanomistaja John Norbladille ja Parakonsesti Leon Handelin nuorem malle, joilta näihin välikirjoihin perustunut metsänkyttöoikeus oli siirtynyt Karjakka, Trävaru Aktiebolagille. Sittemmin oli ainakin suurin osa jakokunnan perintötalojen omistajia ja kruununtilain haltijoita Marraskuun 27 päivänä 1900 päivätyllä välikirjalla ynnä siihen Syyskuun 24 ja Joulukuun 12 päivänä 1903 1500 1494
tehdyillä lisäyksillä yhteisesti luovutta nut mainitulle yhtiölle jakokunnan valiaikaisesti erotetussa yhteismetsässä ole vat, välikirjassa tarkemmin määrätyt petäjä - ja kuusipuut 2 markan 25 pennin hinnasta kappalselta muun muassa sellaisella ehdolla että, jos kaupalle ei saataisi asianomaista vahvistusta tahi se muusta syystä joutuisi mität tömäksi taikka metsän hakkauttami seen ei saataisi sellaista lupaa että puita voitaisiin ruveta heti vedättämään, edellämainitut aikaisemmat kauppaso pimukset jäisivät voimaan; mutta oli Keisarillinen Senaatti kirjeessä Lokakuun 26 päivältä 1906 Oulun läänin Kuvernööille ilmoittanut jakokuntalaisten tekemästä anomuksesta jättäneensä yllämaini tun kaupan vahvistamatta, mikäli se koski jakokuntaan kuuluvia kruununti loja, joilla myös oli osansa yhteismet rässä, sekä määränneensä, että jako kunnan yhteismetsä saataisiin metsäviranomaisen toimesta leimariltaa ja myydä julkisella huutokaupalla kirjees sä tarkemmin lueteltujen määräysten mukaisesti. Tämän johdosta oli Oulun kaupungissa Elokuun 10 päivänä 1907 ja Elokuun 11 päivänä 1908 toimitetuissa kahdessa huutokaupassa tarjottu myytäväksi jakokunnan aluotta leimattuja tukkipuita, edellisessä 155,681 kappaletta ja jälkimäisessä lisäksi 302, 726 kappaletta, mutta kun tehtyjä tarjouksia ei oltu hyväksytty, oli Sahanomistaja Granfelt viimeksimainitun huutokaupan jälkeen tarjennut 175. 528 kappalaesta mainittuja puita 3 markkaa 25 penniä kappaleelta, jonka tarjouksen Keisarillinen Senaatti senjälkeisen Lokakuun 5 päivänä oli jakokuntaan kuuluviin kruununtiloihin nähden hyväksynyt, min kä jälkeen asianomainen metsänhoita ja oli Keisarillisen Senaatin määräyksestä saman Lokakuun 30 päivänä tehnyt Tähänomistaja Granfeltin kanssa viimeksimainittujen puiden hakkanoikeudesta kirjallisen sopimuksen; ja oli Sahanomistaja Granfelt sitten ryhtynyt jakokunnan metsästä hakkauttamaan ja vedättämään sanottuja puita. Haastatettuaan, paitsi muita Marraskuun 27 päivänä 1900 laaditun välikirjan 495
ja siihen tehtyjen lisäysten allekirjoittaneita perintötalojen omistajia ja kruununtilojen haltijoita, Hannu Säkkisen Talolliset Juho Ollinpoika Patosalmen ja hänen vaimonsa, Kaisa Leena Palosalmon, Hannu Kustaa Juhonpoika Lämsän ja hänen vaimonsa Reeta Liisa Lämsän Alakitkan kylästä, edellämainitut Iikka ja Reeta Sofia Ristilän, Josefina Kylmäniemen, joka oli alaikäisten lastensa holhoojana eikä silloin vielä ollut Sihveri Oijäsniemen kanssa avioliitossa, sekä toisettin Hannu Säkkisen ylläluetellut myötapuolet kuin myös Suomen Kruunun, Alakitkan jakokunnan ja Tahanomistaja Granfeltin Kuusamon pitäjän käräjiä kunnan Kihlakunnanoikeuteen on Warjakka Tråvaru Aktiebolag siellä vaati nut että, koska yhtiö viimeksimainitulla välikirjalla ynnä siihen tehdyillä lisäykrillä oli saanut hakkanoikeuden Alakitkan jakokunnan väliaikaisesti erotetus sa yhteismetsässä kasvaviin, sekä perintö että kruununliloille kuuluviin välikirjassa tarkemmin määrättyihin puihin eikä jakokuntaan kuuluvilla tilanomistajilla ja haltijoilla niin ollen sen jälestä enää ollut ollet oikeutta luovuttaa mainittuja puita Sahanomista ja Franfeltille, jollaista luovutusta tilan omistajain puolelta ei todellisuudessa ollut tapahtunutkaan, ja yhtiö jo aikai sempainkin, yhtiölle siirrettyjen, osittain asianmukaisesti tiloihin kiinnitettyjen välikirjain mukaan oli saanut hakkuu oikeuden jakokunnalle kuuluvassa metsässä oleviin määrätynsuuruisiin puihin, Marraskuun 27 päivänä 1900 osa keyhtiön ja jakokiintalaisten välillä tehty metsäkauppa siihen tehtyine lisäyksi neen julistettaisiin pysyväksi ja jakokun nan perintötilallisia sitovaksi sekä Sahanomistaja Granfellin kanssa tehty kauppa perintötilain kohdalta mitältö mäksi tahi että yhtiölle siirretyt aikaisemmin tehdyt välikirjat selitettäisiin voimassaoleviksi. Tastutessaan kanteseen ovat Hannu Säkkinen ja hänen silloiset myötä puolensa sekä Tuhanomistaja Granfelt huomauttaneet, että sekä edellämainitut, Karjakka, Trävaru Aktiebolagille siirretyt 1496
välikirjat että kauppasopimus Marraskuun 17 päivältä 1900 siihen tehtyine lisäyksineen käsittivät Alakitkan jakokuntaan kuuluvan, vielä jakamatta olevan yhteismetsän myyntiä sekä edellyttivät, tullakseen noudatettaviksi, Keisarillisen Senaatin Suomen Kruununkin puolesta antamaa och vistusta, koska jakokuntaan kuului useampiäkin kruununtiloja; mutta koska tillaista vahvistusta ei oltu saatu eivätkä nuo kauppasopimukset siis Syyskuun 3. päivänä 1886 annetun Metsäläin 8 SS:ssä olevien säännösten mukaisesti olleet tulleet asianosaisia sitoviksi, ovat Hannu Sähkinen ja hänen asiakumppaninsa sekä Tahanomistaja Granfelt vastusta neet kannetta sekä anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Kihlakunnanoikeus on Heinäkuun 18 päivänä 1910 julistamassaan päätöksessa siinä mainituilla perusteilla kyljännyt Harjakka Tavara Aktiebolagin kanteen ja velvoittanut yhtiön oikeuden käyntikulujen korvauksena suorittamaan Rahanomistaja Granfeltille kaksituhatta viisisataa markkaa, Antti ja Niili Seppäselle yhteisesti tuhat markkaa, Hannu ja Reeta Maria Täkkiselle yhteisesti, Juho ja Kaisa Leena Patosalmelle yhtoisesti, Lauri Täkkiselle ja hänen oikeudenkäynnin aikana kuolleelle vaimolleen Loviisa Täkkiselle yhteisesti, Iikka ja Reeta Liisa Lämsälle yhteisesti, Juho Aaro ja Kaisa Lämsälle yhteisesti, Hannu Kustaa ja Reeta Liisa Lämsälle yhteisesti, Olli ja Reeta Wallioniemelle yhteisesti, Antti ja Kustaava Wallioniemelle yhteisesti, Taneli ja Kaisa Männikölle yhteisesti, Tikka ja Reeta Sofia Ristilälle yhteisesti, Juho ja Reeta Sofia Wirranniemelle yhteisesti, Juho Aappo ja Reeta Liisa Korvalle yhteisesti, Sigfrid Niemelälle ja hänen oikeudenkäynnissä esiintyneelle vaimolleen Reeta Liisa Niemelälle yhteisesti, Kalle ja Riila Kaisa Kokkoniemelle yhteisesti, Juho ja Maria Rajalalle yhteisesti, Juho Heikki Kilpijärvelle, Adolf ja Kaisa Johanna Kilpijärvelle yhteisesti, Lauri Petter ja Lovii sa Kilpijärvelle yhteisesti, Taneli ja Riita Maria Säkkiselle yhteisesti, Kustaa Säkkiselle, Antti Lauri Säkkiselle Emil ja Reeta Sofia Kivilahdelle yhteisesti, Heik1500 1497
ki Kivilahdelle, Juho ja Maria Walpuri Juumajärvelle yhteisesti, Aappo Juho ja Ulla Juumajärvelle yhteisesti, Johanna Junmajärvelle, Antti Rastilälle, Taneli ja Ree ta Sofia Jaakkolalle yhteisesti, Tikka Juho ja Reeta Loviisa Takkulalle yhteisesti, Juho ja Kaisa Loviisa Kankaalle yhteisesti, Elias ja Anna Riita Airisniemelle yhteisesti, Jaakko Särkelälle, Lauri Seikkulalle, Lauri Pekka ja Anna Reeta Turkkilalle yhteisesti, Juho Lehtolalle, Iisakki Wille Lämsälle, Sikka Pulaalle, Antti Saarelalle, Josefina Kylmäniemelle, Riita Maria Ojasniemelle ja Wappu Päkkiselle kullekin, neljäkymmentä markkaa, Kalle Lehtolalle ja Kalle Kivilahdelle, kummallekin, kaksikymmentä markkaa sekä Antti ja Pekka Kallioniemelle, kummallekin, kymmenen markkaa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Warjakka Trävaru Aktiebolag että Harnu Säkkinen myöläpuolineen ja Sahan omistaja Granfelt olivat vetoamalla saattaneet jutun, on Marraskuun 28 päivänä 1911 antanut siihen tuomion; ja sen ohessa että Juho Aaro ja Kaisa Lämsän, Hannu Kustaa ja Rata Liisa Lämsän, Juho ja Maria Rajalan eli. Kurtin, Lauri Petter ja Loviisa Kilpijärven, lappo Juho ja Ulla Juumajärven, Tikka Juho ja Reeta Lovisa Takkulan, Juho ja Anna Ristiläin, Frans Oskar Kylmäniemen, Kalle Kivilahden, Pekka Kallioniemen, Josefina Kylmäniemen, Niila Maria Oajasniemen, Wappu Säkkisen ja Lauri Pekka Korvan muutoksenhakemukset jätettiin varleen ottamatta, koska Hovioikeudennestari Axel Fredrik von Willebrand, joka Hevisi keudessa oli esiintynyt heidän asiamiehenään, ei ollut näyttänyt saaneensa siihen valtuulesta, on Hovioikeus, mitä luhmuiden muutoksenhakemuksiin, koskei niitä metsänhakkuuvälikirjoja, joihin Härjakka Toivarii Aktiebolag oli perustanut väittämänsä paremman oikeuden kysymyksenalaisiin sataanseitsemäänkymmenennvi teenluhanteen viiteensataan kahteenkymmeneenkahdeksaan puuhun, voitu pitää esteenä sen välipuheen pätetyydelle, jolla Tuhanomistaja Granfelt oli ostanut samat puut, kun ensiksimainitut välikirjat ottukseen tässä tapauksessa päleviä 1500 1498
edellyttivät kaikkein jakokuntalaisten suostumusta niihin ja niitten joukossa asianomaisen viranomaisen, mikäli ne keskivat jakokunnassa sijaitsevain kruunun tilojen oikeutta, mutta sellaista suostumusta ei oltu saatu, ja Tähänomistaja Granfeltin kanssa tehty myynti oli syntynyt sillä tavalla ja siinä järjestyksessä kuin Metsälain 8 SS:ssä säädettiin, jättänyt asiansen loppupäätöksen varaan, johon. Wikla kunnanoikeus oli johtunut muuten pait si että Hiirjakka Kuvaru Aktiebolag asi assa esiintyneisiin asianhaaroihin nähden vapautettiin suorittamasta Hannu Säkkiselle ja hänen myötäpuolilleen Kihlakunnanoikeuden päätöksessä tuomittua kulujen korvausta. Hovioikeuden tuomioon ovat Hannu Säkkinen ensiksiluetettuine myöläpuoli neen sekä Suhanomistaja Fränfelt hakenet muutosta, Hannu Pakkinen myötäpuoli neen perustelmalla, johon muutoksenka kijviksi myös on merkitty Juho ja Kaisa Eemä Palosalmi sekä Hannu Kustaa ja Reeta Liisa Lämsä; ja on Wärjakka Trävarn Aktiebolag, paikalletulopäivan jälkeen saapuneena, tänne anta nut vastinekirjoituksen: Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jälun ja, sen ohessa että Keisarillinen Senaatti jättää vasteenottamat la, ei ainoastaan mitä Juho ja Kaisa Leena Palosalmen sekä Hannu Kustaa ja Räta Liisa Lämsän puolesta on täällä lausuttu Hovioikeuden tuomion muuttami seksi, koskei Varatuomari Berndt Johan Lindelöf, joka on tänne jättänyt heidän se kä Hannu Säkkisen ja tämän muiden myöläpuollen yhteisen muutoksen hakemuksen, ole osottanut Juho ja Kaisa Leena Palosalmen sekä Hannu Kustaa ja Reeta Liisa Lämsän häntä asiamiehekseen valtuuttaneen, vaan myöskin Tahanomistaja Franfellin muutoksenka kemuksessaan vasta täällä tekemän vaalimuksen päästä vapaaksi yllämainitusta Alakitkan jakokunnan ja Suomen Kruuniin kanssa tekemästään sopimuksesta, samoin kuin senkin, mitä Harjakka Tava ru Aktiebolag, vasta paikalletuspäivän jälkeen tänne saapuneena, vastinekirjoitet sessaan on lausunut, katsoo Keisarillinen 1500 499
Senaatti, ettei ole esitetty syytä muut taa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaalli: Till Svenkoski Alfra Luksiala Till Svenkoski Alfra Luksiala B. Anneborg. Samuli Koski. A. J. Huksdle Joulukuun 13 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahoilla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tullees sa riidassa metsäkaupasta, jos sa Kuusamon pitäjän Lämsän kylästä olevat Talolliset Kalle Sigfridinpoika Pikkarainen, emasta puolestaan ja vaimonsa Anna Sofia Pikkaraisen edusmiehenä, Pekka Sigfridinpoika Tikka rainen, omasta puolestaan ja vaimonsa Briila Maria Pikkaraisen edusmiehenä, Juho Heikki Hermaninpoika Törmänen, omasta puolestaan ja vaimonsa Sifia Erika Tirmäsen edusmiehenä, Kustaa Fredrik Heikinpoika Förmänen, emasta puolestaan ja vaimonsa Greeta Maria Törmä sen edusmiehenä, Antti Herman Heikinpoika Törmänen, Antti Antinpoika Törmänen, emasta puolestaan ja vaimonsa Bruta Maria Törmäsen edusmiehenä, Juho Heikki Heikinpoika Toimänen emasta puolestaan ja vaiT. S. - 42.B. A. R.S. K. 1500 No 2308. Pag. 15. R. D. 1912.
monsa Greta Sofia Törmäsen edusmiehenä, Emil Roobertin poika Törmänen, Juho Pekka Robertinpoika Törmänen ja Sigfrid Pekänpoika Törmänen ynnä Oulun kaupungissa asuva Varatuomari Antti Seppänen, omasta puolestaan ja vaimonsa Niili Seppäsen edusmiehenä, yhteisesti, ja Sahanomistaja Emil Granfelt, Helsingin kaupungista, erikseen, ovat hakijoina se kä Oulun kaupungissa oleva Warjakka Trävaru Aktiebolag niminen osakeyhtiö vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Jonlukuun 13 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittetyttänyt julun kirjat ja niistä, mikä ti enää on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Sittenkuin Talolliset Antti Törmänen, joka omisti 5/128 manttaalia Törmäsen perintötalosta No 17, ja Sigfrid Kustaa Pikkarainen, joka omisti Sessionsiemi. li Sosson 3/16 manttaalisen perintötalon No 15, molemmat Lämsän kylässä, Törmänen Helmikuun 13 päivänä 1893 ja likkarainen Joulukuun 13 päivänä 1895 tehdyillä välikirjoilla olivat myynut kaikki talojensa silloisten rajojen sisällä olevat sahatuheiksi kelpaavat mänty- ja kuusipuut Helsingin kaupun jissä asuvalle Väräkonsuli Leon Candilin nuoremmalle ja välikirjat sittem min siirroilla olivat joutunut Karjakka Trävaru Aktiebolagille, oli osakeyhtiö Huhtikuun 12 päivänä 1904 päevätyllä välikirjalla ostanut, paitsi muilta Kalle ja Anna Sofia Pikkaraiselta, Pekka ja Briita Maria Pikkaraiselta, Juho Heikki Hermaninpoika ja Sofia Erika Förmäseltä, Kustaa Fredrik ja Greta Maria Törmäseltä, Antti Herman Tötmäselä, Antti ja Brita Maria Törmäseltä, Juho Heikki Heikinpoika ja Greta Sofia Törmäseltä, Emil Törmäselä, Juho Pekka Pörmäseltä ja Sigfrid Pörmäselä, jotka omistivat osia Lämsän kylässä olevaan Törmäsen jakokuntaan kuuluvista Sossen ja Pikkaraisen talosta No 15, Heikkitörmäsen talosta No 16, Tör1501
mäsen talosta ja Kankaan talosta No 36, kruunun liikamaasta Törmäsen jakokun nalle väliaikaisesti erotetusta yhteismelsästä Keisarillisen Senaatin kirjeessä Tammikuun 28 päivältä 1901 leimatta vaksi ja myytäväksi myönnetyt, välikirjassa lähemmin määrätyt mänlyja kuusipuut 1 markasta 75 pennistä kappaleelta ehdolla muun muassa että, jos kauppasopimukselle ei saatai si asianomaista vahvistusta tahi se muusta syystä joutuisi mitättömäksi taikka metsän hakkauttamiseen ei saataisi sellaista lupaa että siihen heti voitaisiin ryhtyä, ensiksimaini tut kauppasopimukset oli pidettävä voimassa. Haastatettuaan, paitsi muita viimeksimainitun välikirjan allekirjoittaneita tilanomistajia tai heidän oikeuden omistajiansa, Kalle Tikkaraisen, ulkomailla oleskelleen Juho Pekka Pörmä sen oikeudenvalvojan, Rantakokouksenesimiehen Israel Braskolmen, den samon pitäjän Kirkonkylästä, sekä toisetkin edellä luetellut jakokunnan tilolliset ynnä Varatuomari Seppäsen ja Mäli Seppäsen, jotka omistivat osia Sessions ja Törmäsen taloista, kuin myös Suomen Kruunun, Törmäsen jakokunnan ja Sahanomistaja Granfelten Kuusamon pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen en Warjakka Trävaru Aktiebolag siellä lausunut, että Keisarillinen Senaatti muutamien Törmäsen jakokuntalais ten tekemästä anomuksesta oli jättänyt vahvistamatta Huhtikuun 12. päivänä 1904 tehdyn kauppasopimuksen, mikäli sillä oli myyty metsää jakokunnassa olevilla kruununluontoiselta tiloilta, se kä kirjeessä Sekakuun 26 päivältä 1906 Oulun säänen Kuvernöörille ilmoittanut määränneensä, että jakokunnan yhteismetsä oli metsävisanomaisten tumesta leimattava ja seimatut puut julkisella huutokaupalla myytävä, ja että sittenkuun Elokuun 10 päivänä 1907 ja Elokuun 11 päivänä 1908 Oulun kaupungissa toimitetuissa kuhelessa huutokaupassa jakokunnan alueelta leima tuista 41719 tukkipuusta tehdyt tarjoukset oli hyljätty ja Sahanomistaja Granfelt 1502
viimeksimainitun huutokaupan jälkeen oli tarjennut puista 3 markkaa 25 penniä kappaleelta, minkä tarjouksen Keisa rillinen Senaatti lähinnä seuranneen Lokakuun 12 päivänä oli jakokuntaan kuuluviin kruununtiloihin nähden hyväksynyt, asianomainen metsänhoitaja oli Lokakuun 30 päivänä 1908 Keisarillisen senaatin määräyksestä tehnyt Sahanemistaja Granfeltin kanssa mainittujen puoden hakkunoikeudesta kirjallisen sopimuksen, minkä jälkeen Tahanomistaja Granfelt oli ryhtynyt jakokunnan metsästä hakkauttamaan ja vedältämään sanottuja puita. Kum kuitenkin Harjakka Trävaru Aktiebolag edellämainitulla välikirjalla Huhtikuun 12 päivältä 1904 oli saanut hakkuuoikeuden ja kekunnan välivikaisesti erotetussa yhteenmetsässä oleviin, välikirjassa tarkemmin määrättyihin puihin, eikä ainakaan ja kokuntaan kuuluvan perintötalojen omistajilla sen jälkeen enää ollut ollut oikeutta luovuttaa mainittuja puota toiselle, jolloista luovuttamista tilan omistajain puolelta ei todellisuudessa lut tapahtunutkaan; senvuoksi, ja kun osäkeyhteä ja aikaisempeenkin, osakeyhtiölle siirrettyjen ja niitä koskeviin tiloihin kiinnitettyjen välikirjain mukaan oli saanut hakkuuoikeuden jakokunnalle kuuluvassa metsässä oleviin määrätyn suuruisiin puihin, on osakeyhtiö vaatinut että edellämainittu Huhtikuun 12 päivänä 1909 tehty metsäkauppa julistettaisiin pysyväksi ja jakokunnan perintötilallisia sitoväksi sekä Suhanomistaja Granfeltin kanssa tehty sopimus perintötilain kohdal lä mitättömäksi taikka että osakeyhtölle siirretyt aikaisemmat välikirjat selitettäisiin voimassaoleviksi. Kanteeseen vastatessaan ovat Kalle Pekkarainen ja hänen myötäpuolensa se kä Sahanomistaja Granfelt huomautta neet, että ne kauppasopimukset, juhin Karjakka Trävaru Aktiebolag oli perustanut oikeutensa puheenaolevaan yhteismetsään eivät ollut olleet lopullisia kauppoja, vaan ainoastaan erinäisillä, täyttämättä jääneillä ehdoilla tehtyjä kauppashdotuksia, ja etteivät kaikki yhteismetsän osakkaat eikä muiden muas1503
sa Suomen Kruunu, jakokunnassa sijait serien kruununtilojen puolesta, olleet hyväksyneet nöita yksityisten jakokunta laisten tekemiä kauppaehdotuksia, minkä vuoksi, ja kun Wärjäkkä Trävaru Aktiebo lag siis ei ollut Syyskuun 3 päivänä 1886 annetun Metsäläin 8 SS:ssä säädetyssä järjestyksessä saanut hakkanoikeut ta puheenaolevaan yhteismetsään, Kalle Pikkarainen myötäpuolineen ja Sahanemis taja Granfelt ovat vaatineet kannetta kyljättäväksi ja yhtiötä velvoitettavaksi kerraamaan heidän oikeudenkäyntikulunsa Kihlakunnanoikeus on Heinäkuun 18 päivänä 1910 julistamassaan päätöksessä siinä mainituilla perusteella nyt rännyt Warjakka Svarain Aktiebolags kanteen ja velvoittanut yhtiön oikeuden käyntikulujen korvauksena suorittaman Johananistaja Granfeltille kaksituhat laviisisataa markkaa, Kalle ja Anna Sofia Pikkaraiselle yhteisesti, Pekka ja Briita Maria Pikkaraiselle yhteisesti, Juho Heikki Hermaninpoika ja Sofia Erika Törmäselle yhteisesti, Kustaa Fredrik ja Greta Maria Törmäselle yhtoisesti, Antti Herman Törmäselle, Antte ja Briita Maria Törmäselle yhteisesti, Juho Heikki Heikinpoika Törmäselle, Emil förmäselle ja Sigfrid Törmåselle neljä kymmentä markkaa, Israel Bränholm mille kaksikymmentä markkaa sekä Antti ja Miili Seppäselle yhteisesti tuhat markkaa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Warjakka Trävaru Aktiebolag että Kalle Tikkarainen ynnä hänen myöläpuolensa ja Sahanomistaja Granfelt olivat vetoamalla saatta neet jutun, on Marraskuun 28 päivänä 1911 antanut siihen tuomion; ja koskee niitä metsänhakkuivalikirjoja, joihin Värjakka Träväru Aktiebolag oli perustanut väittämänsä paremman oikeuden kysymyksenalaisiin neljäänkymmeneenyhteen tuhanteen seitsemäännataan yhdeksääntoista pruuhun, vietu pitää esteenä sen välipuheen pätetyydelle ja laillisuu delle, jolla Suhanomistaja Granfelt oli samat puut ostanut, kun ensik1504