Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
asianomaiset noudattakoolKeisarillinen Suomen Senaatti. Alfred Liuksiala. B. Anneberg. A. J. Oikeudelle Samuli Koski A. V. Ollikkala Samuli Koski Asian Tihannano Den 17. Februari 1916. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål emellan Folkskolläraren Gustaf Berndt Sjöblom från Westanfjerd kapell, sökande, samt i Wreta by af Kimito socken bosatte Kontrollassistenton Hjalmar Konrad Nyman svarande, angående anspråk på akta barns rätt: Gifven uti hustitiedepartementet den 17. Februari 1916. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i frågainhämtat följande Bonden Henrik Isaksson har den 30. September 1908 i egenskap af förmyndare för då ännu minderårige Hjalmar Konrad Nyman, vid Häradsrätten i Kimito sockens samt Progsjord och Westanfjerd kapellers tingslag anlört att Nyman blifvit af Landthushållaren Karl Magnus Engberg under äktenskapslöfte aflad Och: F. S. - t.S. - Brit. - A. B. — S. 312 No 331. Pag. J. R. D. 1915.
med Arbetskarlshustrun Anna Brigitta Weckman, medan denna ännu varit ogift; och som Engberg den 10. November 1897 aflidit ogift samt Gustaf Berndt Sjöblom vore förmyndare för aflidne Engbergs närmaste rättsinnehafvare, minderåriga Kofferdiskepparedottern Ingrid Maria Lindroos har Henrik Isaksson; i sin förberörda egenskap, efter Gustaf Berndt Sjöblom ågången stämning yrkat att Hjalmar Konrad Nyman måtte förklaras för Karl Magnus Engbergs ofta barn, och har Nyman, sedan han emellertid under rättegången uppnått myndig ålder, fullföljt Henrik Isakssons förenämnda talan I målet hörd, har Gustaf Berndt Sjöblom bestridt att Karl Magnus Engberg under äktenskapslöfte häfdat Anna Brigitta Heckman, samt forty emotsagt käromålet samt anhållit om ersättning för rättegångskostnaden. Sedan jämväl Anna Brigitta Weckman blifvit i saken hörd samt målet haft, den omgång, handlingarna däri utvisa, har Häradsrätten medels den 1. Mars 1912 afkunnadt utslag förklarat utredt vara, att Karl Magnus Engberg i lifstiden under äktenskapslöfte häfdat Anna Brigitta Weckman, som däraf blifvit påfvande och den 6 Januari 1888. framfödt Hjalmar Konrad Nyman; i anseende hvartill Häradsrätten, med stöd af 1 SS: 5. kap. G. B, förklarat Nyman för Engbergs äkta barn. Hofrätten, under hvars pröfning Gustaf Berndt Sjöllom i vadevägdragit målet, har genom den 18. November 1814. däri gifven som låtit vid Häradsrättens utslag bero samt ålagt Sjöblom att med etthundra femtio mark ersätta Halmar Konrad Nyman dennes i Hofrätten för målet hafda kostnader Uti Hovättens dem har Gustaf Berndt Sjöblom anhållit om ändring medels deduktion, den Hjalmar Konrad Nyman bemött. 313
Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Gustaf Berndt Sjöblom icke hafva anfört skäl till ändring uti Hofrättens domvid hvilken förty skall förblifva; och ålägges Gustaf Berndt Sjöblom att till Hjalmar Konrad Nyman, i ersättning för hans härstädes i målet hafda kostnader, utgifva nittio mark, det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Full hvilkorki B. Anneberg Samuli Koski. Alpen Luksiala. A. V. Puumma Asian Schauman Helmikuun 17 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa korvausta koskevassa jutussa, jossa Talollinen Oskari Juhonpoika Vanhaheikkilä, Urjalan pitäjän Kokon kylästä, on hakijana sekä Talollinen Juho Juhon poika Uusiheikkilä, samasta kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 17 päivänä Helmikuuta 1916. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedet Urjalan, Åkaan ja Kylmäkosken pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnan oikeudessa on Oskari Vanhaheikkilä lausunut, että Torppari Oskari Lundeqvist, joka vuokravälikirjalla Syyskuun 25 päivältä 1886 oli hallittavaksensa saanut Heikkilän verotaloon Kokon kylässä kuuluvan Juholan torpan, oli sanotussa välikirjassa oikeutettu, muun muassa nauttimaan talon metsää kaikLäsnä: F. S. A. L. B. A - A. R.S. K. B. F. M. 31 No 343. Pag. 2. R. D. 1915.
kiin kotetarpaisiinsa, sekä että silloin kun Heikkilän talo vuonna 1900 oli jos tu kahteen yhtä suureen osaan, joista Vanhaheikkilä nimisen puoliskon omisti Oskari Vanhaheikkilä ja Uusiheikkilän talonpuoliskon Juho Uusiheikkilä, Juholan torpan tilukset olivat jäänet talonpuoliskojen yhteiseksi palstaksi ja torpan haltijan metsänotto-oikeus oli pysytetty kiinikään jakamattamana, jääden mainittu oikeus siis rasitta maan kummankin talonpuoliskon metsää, mistä johtui että, jos torppari otte metsäntuotteita toisen talonpuoliskon metsästä enemmän kuin toisen, toinen oli toiselle korvausvelvollinen. Niin ollen ja kun Oskari Lundegvist Juho Uusiheikkilän kanssa tekemänsä sopi muksen mukaan aina vuodesta 1900 oli hakannut yksinomaan Vanhaheik kilän talon metsää tarpeisiinsa sekä niinä kahtena vuotena, jotka olivat kuluneet lähinnä ennen Syyskuun 9 päivää 1910, siettä ottanut metsäntuotteeta 424 markan 15 pennin arvon, Oskari Vanhaheikkilä on vaatinut Juho Uusiheikkilää velvoitettavaksi maksamaan Vanhaheikkilälle korvausta puolet äsken mainittujen metsäntuotteiden arvosta eli 212 markkaa 7 penniä korkoineen, jota paitsi Vanhaheikkilä on anonut palkkiota oikeudenkäyntikuluistaan. Kanteesta kuultuna on Juho Uusihvikkilä kyllä myöntänyt Oskari Lundegvistin olevan oikeutetun ottamään puolet metsäntarpeistaan Uusi heikkilän talonpuoliskon metsästä, mutta kieltänyt tehneensä Lundegvisten kanssa mitään sopimusta metsänautennes ta tai olevansa vastuessa, jos tämä hakkasi Vanhaheikkilän talon puoliskon metsää enemmän kuin Uusiheik kilän talonpuoliskon, mitä Lundegvist ei kumminkaan ollut tehnyt, johon nähden Juho Uusiheikkilä on pyytänyt kannetta hyljättäväksi Sittenkuin juttu oli ollut asia kirjoista nähtävän käyttelyn alaisena, on Kihlakunnanoikeus Joulukuun 7 päivänä 1912 julistetussa päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Oskari Lunde qvist Juholan torpan haltijana oli oi315
keutettu ottamaan kotitarpeensa niin Vänhaheikkilän kuin Uusiheikkilän talonpuoliskon metsästä, mikä metsannautintaoikeus koko laajuudessaan rasitti samalla tavalla kumpaakin talonpuoliskoa, ilman että tästä esineoikeudellisesta rasitteesta, siinä tapauksessa että Lundegvist otti metsäntuot teita enemmän toisen kuin toisen talonpuoliskon metsästä, toisen talon puoliskon omistajalle johtuisi mitään saamisoikeutta toisen puoliskon omistajaa kohtaan; minkä vuoksi Kihla kunnoikeus on hyljännyt Oskari Vanhaheikkilän kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Oskari Vanhaheikkilä oli vetoamalla saattanut jutun, on 9 päivänä Marraskuuta 1914 antamassaan tuomiossa lausunut, ettei Oskari Vanhaheikkilä ollut näyttänyt Juho Uusiheikkilän ja Oskari Lundegvistin tehneen sellaista sopimusta että Lundegvist ottaisi metsäntuotteensa yksinomaan Vanhaheikkilän talonpuoliskon metsiistä, minkä vuoksi ja Kihlakunnanoikeuden päätöksessä mainituilla syillä Hovioikeus on jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus oli päätöksessään johtunut, sekä velvoittanut Oskari Vanhaheikkilän viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Juho Viiseheikkilän jutun vuoksi Hovioikeudessa kärsimät kulut Hovioikeuden tuomioon on Oskari Vanhaheikkilä anonut muutosta perustelmalla, johon Juho Uusiheikkilä on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koskei Oskari Vanhaheikkilä oli näyttänyt että Oskari Lundegvist, käyttäessään hyväksen. sä kysymyksessä olevaa metsänottooikeuttaan, on puheenalaisina vuosina ottanut metsäntuottesta enem män Vanhaheikkilän kuin Uusiheikkilän talonpuoliskon metsästä, senvuoksi harkitsee Keisarillinen Senaattioikeaksi jättää sen loppupäätöksen pysyväksi, johon Oikeudet ovat asiasta johtuneet; ja velvoitetaan Oskari Vanha 316
heikkilä suorittamaan Juho Uusiheikkilälle hänellä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvaukseksi kuusikymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: telie Isoinpoiki. Alfred Liuksiala. B. Annberg  A. W. Rusthållaren B. Annberg  A. W. Rusthållaren Samuli Koski. D. F. Mölä Helmikuun 17 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomisjutussa, jossa Jääsken pitäjän Ahtialan kylässä asuva Eläkeläinen Pietari Juho Mäkeläinen, omasta puolestaan ja vaimonsa Helena Mäkeläisen edusmiehenä, on hakijana sekä heidän poikansa Työmies Wilhelm Mäkeläinen, samasta kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Helmikuun 17 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, nikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Wilhelm Mäkeläiselle toimituttamansa haasteen nojalla ovat Pietari Juho ja Helena Mäkeläinen Jääsken pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuneet että, heidän valtuutettuaan Vilhelm Mäkeläisen nostamaan heidän Huhtikuun 13 päivänä 1910 PohjoisAmerikan Yhdysvalloissa tapaturmisesti kuolleen naimattoman poikansa Läsnä: F. S. A. L. B. - A. R.S. K. A. Sa 21 No 347. Pag. 218. R. D. 1915.
Vihtori Mäkeläisen jäämistön sekä Kihtori Mäkeläisen kuoleman johdosta eräältä amerikkalaiselta kaivosyhtiöltä saatavan vahingonkorvauksen, oli Wilhelm Mäkeläinen ottanut haltuunsa tuohon jäämistöön kuuluvaa omaisuutta 805 dollarin arvon Yhdysvältojen rahassa sekä sanotun, 1500 dollarin suuruisen vahingonkorvauksen; minkä vuoksija kun Vilhelm Mäkeläinen, joka oli saanut Vihtori Mäkeläisen hautauskustannuksiin kuluttaa osan rahoista, ei ollut suostunut luovuttamaan jäännöstä Pietari Juho ja Helena Mäkeläiselle, nämä ovat vaatineet Vilhelm Mäkeläistä velvoitettavaksi suorittamaan heille Vihtori Mäkeläisen jäämistöstä 2000 dollaria eli Suomen rahassa 10220 markkaa korkoineen sekä korvaamaan heidän oikeudenkäyntikulunsa. Wilhelm Mäkeläisen vastustettua kannetta on Kihlakunnanoikeus Marraskuun 10 päivänä 1911 julistamassaan päätöksessä katsonut jutussa selvitetyksi, että Tetari Juho ja Helena Mäkeläinen jomakin päivänä Syyskuussa vuonna 1910 olivat luoruttaneet Wilhelm Mäkeläiselle kaiken heille Vihtori Mäkeläisen jälkeen tulleen perinnön kolmensadan markan hinnasta, sekä sen vuoksi, ja kun Pietari Juho ja Helena Mäkeläinen niinmuodoin olivat luopuneet oikeudestaan vaatia Vilhelm Mäkeläiseltä mainittua omaisuutta, hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Pietari Juho ja Helena Mäkeläinen olivat veloamalla saattaneet jutun, on Heinäkuun 8 päivänä 1915 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Pietari Juho ja Helena Mäkeläi sen viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Vilhelm Mäkeläisen kulut Hovioikeudessa. Hovioikeuden tuomioon ovat Pietari Juho ja Helena Mäkeläinen anoneet muutosta perustelmalla, johon Vilhelm Mäkeläinen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Pietari Juho ja Helena Mäkeläinen ole esittäneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuo318
miota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Pietari Juho ja Helena Mäkeläinen suorittamaan Vilhelm Mäkeläiselle, hänellä jutusta täällä olleiden kustannusten korvaukseksi, kuusikymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: teni Heikoski. Alfred Kiiksiala. teni Heikoski. Alfred Kiiksiala. B. Anneberg Samuli Koski. A. N. Brunblut Anders Sarva Helmikuun 18 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, vuokra-alueen luovuttamista koskevassa jutussa, jossa toiminimi Talous - Osakekauppa, Helsingen kaupungista, on hakijana sekä Keravan Mylly- ja Puunjalostus Osakeyhtiö niminen yhtiö, Tuusulan pitäjästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Helmikuun 18 päivänä 1916 "Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Tuusulan pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Keravan Mylly- ja Puunjalostus Osakeyhtiö lausunut, että vuonna 1903 tehdyssä välikirjassa, jonka nojalla Talous-Osakekauppa vuokralla hallitsi välikirjassa lähemmin määriteltyä aluetta osakeyhtiön omistaman Heikkilän verotalon maalla sanotun pitäjän Keravan kylässä, oli määrätty, muun muasSäsnä: A. L. B.A. A. R. S. K. K. S. P. 31 No 348. lag. 56. R. D. 1915.
sa, että vuotuinen vuokramaksu 110 markkaa oli suoritettava joka vuokravuoden lopulla viimeistään Elokuun kuluessa uhalla että, ellei vuokramuksua määräaikana suoritettu, vuokrasopimus oli rikottu ja vuokraaja velvollinen heti ilman irtisanomista muuttamaan vuokraalueelta; ja koska toiminene oli laiminlyönyt suorittaa vuokran vuodelta 5 päivästä Elokuuta 1910 samaan päivään vuonna 1911 välikirjan määräämässä ajassa, on osakeyhtiö vaatinut toiminimiä velvoitettavaksi heti jättämään vuokra-alue osakeyhtiön vapaaseen nautintaan Kanteesta kuultuna on Talous-Osakekauppa myöntänyt että 1910-1911 vuoden vuokra oli erehdyksestä maksettu vasta Tammikuun 11 päivänä 1912; mutta kun Keravan Mylly- ja Puunjalostus Osakeyhtiö tällöin oli ilman vastalausetta ottanut vuokran vastaan ja toiminimi osakeyhtiön Otekuun 27 päivänä 1912 antaman kuitin mukaan oli suorittanut vuokran vuodelta 1911-1912 sopimuksemukaisessa ajassa ilman että osakeyhtiön puolelta silloinkaan oli mitään muistutettu, on toiminimi katsonut kanteen oiheettomaksi. Vastineen johdosta on Keravan Mylly - ja Puunjalostus Osakeyhtiö kieltänyt että osakeyhtiö olisi muistu tuksetta vastaanottanut 1910-1911. vuoden vuokran kuin myöskin että puheeksitulleessa kuitissa mainittu määrä oli vuokrana vastaanotettu. Kihlakunnanoikeus, jossa asian saiset puolin ja toisin olivat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on Helmikuun 19 päivänä 1913 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt Keravan Mylly- ja Puinjalostus Osakeyhtiön kanteen ja velvoittanut yhtiön maksamaan Talous- Osakekaupalle oikeudenkäyntikulujen korvauksena sata viisikymmentä markkaa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Keravan Mylly - ja Tuurijalostus Osakeyhtiö vetoamalla oli saattanut jutiin, on Tammikuun 29 päivänä 1915 320
antanut asiaan tuomion; ja koska TalousOsakekauppa oli myöntänyt vasta vuokravälikirjassa säädetyn määrääjan kuluttua suorittaneensa 1910-1911 vuoden vuokramaksun kysymyksessä olevalta vuokra-alueelta ja toiminimi näin ollen oli rikkonut vuokrasopimuksen, on Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, velvoittanut Talous - Osakekaupan Keravan Mylly - ja Suurjalostus Osakeyhtiölle luovuttamaan puheenalaisen vuokra-alueen sekä korvamaan osakeyhtiön jutussa Kihlakunnanoikeudessa kärsimät kustannukset sadalla kuudellakymmenellä markalla. Hovioikeuden tuomioon on TalousOsakekauppa anonut muutosta perustelmalla, johon Keravan Mylly- ja Puunjalostus Osakeyhtiö on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Talous Osakekauppa ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja vel. Valtero. Parviainen voitetaan Talous - Osakekauppa suorittamaan Keravan Mylly- ja Tuunjalostus Osakeyhtiölle, sillä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi, seitsemänkymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset neudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Alfred Liiksiala. ". Amberg Alfred Kiuksiala. 2. Annberg A. W. Illhelman Samuli Koski. 321.
Den 18 Februari 1916. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejser lige Åbo Hofrätt inkommet fordringsmål emellan Måläremästaren Fabian Mäkinen, från Helsingfors stad, sökande, samt aflidne Vicehäradshöfdingen Johan nes Könönens änka Juliat leksandra Kononen, för egendel och såsom förmyndare för makarna Kononens minderåriga döttrar tili Margaretha, Elli Elisabeth och Elsa Helena Könönen, äfven som bemälda makars till myndig ålder komna detter Siiri Johanna Köninen hvardera jämväl från Helsingfors, gemensamt, svarande: Sifven i Justetiedepärtementet den 18 Februari 1916 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föJode W. A. J. P. R. H. K. F. Pag 13/136. Rd. 1914. No 354.
redragas och af dem, såvidt nu år i fråga, inhämtat följande Efter utverkad stämning å Köehäradshöfdingen Kononen har Målaremästaren Mäkinen inför Rådstufvurätten i Helsingfors den December 1908 yrkat Könönens förpliktande att till Mäkinen, som under sommaren berörda år efter träffadt aftal med Rönönen utfört hvarjohanda till mäleriyrhet hörande arbeten i dennes egande gårdar Nris 3, 5 och 7 vid Stora Robertsgatan i Helsingfors, i ersättning där för utgifva enligt räkning 37552. mark 61 penni, efter afdrag af redan guldna 2000 mark, samt att därhos godtgöra Mäkinen ränta och ersättning för lagsökningskostnaden Häröfver hörd har Richardshöfdingen Kinonen anfört, att Könönen öfverlämnat utförandet af ifrågavarande målerierheten åt Kålaremästaren Mäkinen emot en af denne aflämnad prisuppgift, hvari Mäkinen betingat sig, bland annat, för mälning och kittning af ett fönster en gång 2 mark 50 penni och två gånger 5 mark. för målning och kittning af en bel dörr en gång 2 mark 25 penni och två gånger 4 mark 50 pen ni, för malning och kittning af dubbd dörr en gång 3 mark 50 penni och två gånger 6 mark 50 penni äfvensom för oljemäl ning i öfrigt 30 penni per hvad ratheter, då målningen skedde en gång, hvaraf följde att mål ning två gånger icke skulle kes ta åtminstone mera än 60 penni per hvadratmeter, men att Räkinen i den af honom till grund för käromålet åberopade räkningen för dessa arbeten tillgodoberäknat sig mycket högre pris än parterne e mellan i omförmäld måtto aftalats och sålunda oberättigadt påfört Kononen för mål ningsarbetena i Fribergs likal 323
327 mark 28 penni, i Selinheimos lokal jämväl 32.7 mark 28 penni och i Brötherus likat likaledes 327 mark 28 penni i Anderssons lokal 206 mark 10 penni, i Nestens lokal äfven 206 mark 10 penni, i Strandbergs likal likaså 206 mark 10 penni och i Sederholms likal äfvenledes 206 mark 10 penni, i. Rdr densians, Sundbergs, Stratens och Steisnens lokaler en hvar 174 mark 55 penni, i Wallens, Rölligs och Talätskis lokaler en hvar 283 mark 95 penni, i Muhris, Albrechts, Juslena och Järvis likaler en hvar 2 29 mark 1o penni, i gårdskarlens, Stens och Lindholms lokaler en hvar 73 mark 38 penni, i Salopuros, Stefanoffa. Mustonens och Lindroos likaler en hvar 132. mark 30 penni, i Wermkes lokal likasä 132. mark 30 penni och dessutom för insättning af korkmatta i fyra rum, ehuru så dant arbete icke egt rum, 23 mark 33 penni eller enligt Nönönens beräkning tillsammans 153 mark E penni, i Biströms likal, i fjärde väningen till vänster samt i Lindroos i Wallins, Leiniehes, Margurskis Holms, Kullias, Bergs, Söderlunds och Ranskens lokaler en hvar jämväl 132. mark 30 penni, i Tusckes, läkarens och Rosenheims lokaler en hvar 318 mark 86 penni, i Akermans och Theslöfs lokaler hvar derå 288 mark - 8 penni, i Juirgensotens lokal 311 mark 61 penni, i Helenius likal 72 mark 15 penni, i ett enskildt rum till vänster 14 mark 50 penni, i skolandeln 51 mark 40 penni, i mellangången 15 mark, i verkstadsrummet 49 mark 20 penni, i vinhandeln 43 mark 45 penni, i yllesaruhandeln 14 mark 40 penni, i en annan mellangång 40 penni, i förstugan 56 mark, i köhet 39 mark 96 penni. i Skräddaren Rosbergs lokat 26 mark 21 pen ni, i en annan skräddares i vinds väningen belägna bostad likaledes 26 mark 24 penni, i lölsens bostad i vindsväningen 84 mark 92. pen321
ni, i vindsummet midt emotletsens bostad 34 mark, i Karlssons lotal 23 mark 90 penni, i Melenkoslokal 90 mark 14 penni, i Sonaks boningsrum 62. mark 50 penni och tambur 4 mark 70 penni, i hafölo kalen 252 mark 50 penni, i portgån gen 450 mark 87 penni, hvaraf 31 mark på den grund att Mäkinen för mål ning af en trappupprepång debete rat 581 mark, ehuru han förbundet sig att göra detta arbete för endast 500 mark, i bagerietst mark 56 penni, i frukthandeln t 115 mark 65 penni och balkongen 26 mark, i folkskolekansliet 99 mark s penni i matservingstokalen 126 mark 24 penni samt i en annan frukt handel 574 mark 60 penni; att Måkinen, ehuru Aminoffs Ruusuen tas och Koppels lokaler befunnit sig i tillförligt skick och Könenen därför tillsagt Mäkinen att icke i dem företaga repa rationsarbeten, det oaktadt måtal, tapetserat och insatt nya kerkmattör uti nämnda lokaler, hvarför Rönönen icke kunde till betalning godkänna honom i sådant afseende påförda, för Aminoffs lotal 914 mark 46 penni, för Ruusuvirtas likal 850 mark 27 penni och för sex rum i Koppets lokal 728 mark 46 penni: att Mäkinen i sin räk ning antecknat sig hafva uti i frågavarande likaler uppsatt inalles sygg rullas tapeter, men att åt Mäkinen icke levererats ndare ån 3824 rullar, hvarför och då vid tapetseringsarbetet åtminstone 100 riittar gått till spillo, Mäkinen tillgodofört sig betalning för minst 275 rullar tapeter mera än vederbort eller efter 40 penni för mullen 110 mark; samt att Mäkinen vore skyldig att med 30 mark ersätta Könenen för fönsterruter, som under arbetet af Mäkinens folk i lika leina söndrats. På dessa och andra skäl, om hvilka numera ej är frå ga, har Richardshöfdingen Kononen velat från det af Målare 325
mästaren Mäkinen fordrade beloppet få afdraga tillsammans 15220 mark 27 penni och således af Mäkinens fordran godkänt endast 2432. mark. 54 penni I anledning häraf har Måla remästaren Mäkinen framhållit hufvudsakligast, att då Kuha radshöfdingen Keinonens afsikt varit att mälningsarbetena uti hans förberörda gårdar skulle utföras sålunda att ny målning skulle strykas dels en dels två gånger på den gamla målningen, käkinen under sådan förutsättning uppgjort ofvanomförmälda puislista och sedermera äfven påbörjat malningsarbetet på antydt sätt, men att det inom kort visat sig att den nya malningen icke hållits på den gamla; att Könönen, underrättad härom och att den gamla målningen förty borde bortskapas från der rar och fönster samt desamma sedan ånyo grundas, specklas och målas för att arbetet skulle blifva väl utfördt, samtyckt här till och icke gjort någon invändning emot Mäkinens erinran att arbetet i så fall komme att blifva betydligt dyrare än i prestistan upptagits; att Mäkinen på grund häraf och då prislistan icke innehöll några prisuppgifter rörande första klassens dörr - och fönstermålningar, i sin räkning beräknat prisen för målningen af dörrar och fönsta efter finska måleri arbets gifvareförbundets tariff; att hvad beträffade oljemälning i öfrigt Mäkinen, enär han enligt uppgift af Ingeniören Anders Gabriel Tilander, som å Kinonens vägnar öfvervakat remontarbetena i Könerens gårdar, lofvat utföra mälmen gen för 30 penni per gång och bröd rätheter, medgaf till afdrag för 6Sr hvadratmeters målning en gång ef ter 5 penni kvadratmeteen 33 mark 16 penni, för två gånger mälning af 5 1913. g kodratmeter efter 10 pen226
ni hvadratmetsen 591 mark 39 penni och för tre gånger målning af 456, 25 kodratmeter efter 15 penni hvadratmelern 68 mark 44 pen ni eller således tillhopa 693 mark 59 penni; att del af Könönen anmärkta beloppet 23 mark 33 penni för insättning af korkmatta i fyra rum af Wirmkes sokal jämväl erkändes till af drag från det fordrade belophet, att Räkinen icke samtyckt till att måla den af Nönönen åsyftade trappuppgången först mark utan vore berättigad att för malningen däraf beräkna ersättning enligt den af Mäkinen aflämnade prislistan; att käkinens räkning beträffande uppsätta tapeter vore riktig, samt att hans arbetare icke sönderslågit några fönsterutor Sedan Trehäradshöfdingen Kenonen bemitt Mälaremästaren käkinens andragande, har Rådstaf verätten genom utslag den 30 Juni 1909 i saken sig utlåtit och för klarat Mäläremästaren Mäkinen, hvilken åtagit sig utförandebaf särskilda målnings med flera arbeten uti Richardshöfdingen Wönonens förenämnda gårdas en ligt offent af den 29 Maj 1908, ude hafva gittat emot Könönens bestridande styrka att Könönen under arbetets gång skulle samtyckt till någon förändring af berörda parterne emellan ingång na aftal och därigenom förbundit sig att för en del arbeten, hvilka Mäkinen ansett sig icke kunna verkställa efter de offerelade prisen, erlägga af käkinen i sådant afseende fördrade högre pris. Hvad sedan beträffade de af Målaremästa ren Mäkinen utförda och uti den af honom inlämnade räkningen upptagna arbeten, har Rådstufvaren funnit Mäkinen ej hafva styrkt att tillhärads höfdingen Könönen förbundit