Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
vaksi juttu oli saatettu, annet tua siihen tuomion, Keisarillinen Senaatti, jossa muutosta Hovioikeuden tuomioon oli haet tu, on tuomiossa 5 päivältä Heinäkuuta 1910 lausunut että sen ohessa, ettei Keisarillinen Senaetti kerrotun jutun yhteydessä ottanut ratkaistavakseen, oliko Nistoi Ahmberg menettänyt oikeuden moittia Viktor Vainikaisen saantoa Lylylän taloon, Keisarillinen Senaatti katsoi, ettei Viktor Vainikainen ollut luotettavasti näyttänyt, että Juho Vainikainen 24 päivänä Elokuuta 1890. Nestor Ahrnbergin kanssa tekemällaan Lylylän taloa koskevalla sopimuksella oli tarkottanut muuta kuin mitä samassa tilaisuudessa tehty kauppakirja osotti, ja senvuoksi hyljännyt Viktor Vainikaisen jutussa ajaman kanteen. Sen jälkeen on Nestor Ahrn berg 1911. vuoden lakimääräisissä talvikäräjissä yllämainitussa käräjäkunnassa Viktor Vainikaiselle toimitetun haasteen nojalla, moittien Viktor Vainikaisen saantoa siihen Lylylän talonpuoliskoon, jonka Juho Vainikainen 24 päivänä Elokuuta 1890. oli myynyt Ahmbergille ja jota hän siis ei ollut voinut myöhemmin luovuttaa Viktor lainikaiselle vaatinut tämän velvottamista jättämään sanotun talonpuoliskon Ahmbergin vapaa seen hallintaan sekä korvaamaan Ahrnbergille hänen oikeudenkäyntikulunsa Kannetta on Viktor Vainikainen vastustanut, vaittaen ettei Nestor Ahmberg ollut lain määräämässä ajassa, yön ja vuoden kuluessa lainikaisen talonsaan nosta tiedon saatuaan, moitti nut sitä ja oikeuttaan taloon valvonut Kihlakunnanoikeus on 16 päivänä Maaliskuuta 1911 julistamalsaan päätöksellä siinä mainitun 508
sa perusteilla ja nojaten säännöksiin Kuninkaallisessa Seli tyksessä 14. päivältä Toukokuuta 1805 hyljännyt Nestor Ahrmbergin jutussa ajaman kanteen myöpäisenä Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset molemmin puolin olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiolla 23. päivältä Huhtikuuta 1912. antanut lausun tonsa jutussa; ja koskei oltu vaitettykään, ettei Viktor Vainikaissen saanto riiheenalaiseen Lylylän taloon ollut tapahtunut vilpittomin mielin ja ollut todelliseen hallintaan yhdistetty, eikä destor Ahmberg, joka ainakin 4. pä vänä Elokuuta 1907 hänelle silloin toimitetusta haasteesta. lempänä kerrotussa Vainikaisen häntä vastaan ajamassa jutussa oli saanut tiedon Vain kaisen talonsaannosta ja tullut tilaisuuteen moittia sitä, ollut sanottua saantoa yön ja vuoden kuluessa sen jälkeen laillisesra järjestyksessä moittanut, on Honoikeus jättänyt asian edelläkeri tuilla kohdin Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon on Nestor Ahmberg anonut muutosta perus telmalla, johon Viktor Vainikainen on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutki nut tämän jutun ja tutsoo, ettei Nestor Ahmberg ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi, ja velvoitetaan Nestor Abrahamberg suorittamaan sektor Vaini joiselle hänellä jutun vuoksi täälläd auden kulujen korvaukseksi seitsemän kymmentä markkaa siitä kaikki asian omaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Santen Saarinen K. R. Helanen Alfred Luksiala A W. Ollisuvaara B. F. Mölsö 509
Den 16. Maj 1914. Kejserliga Senalens för Finland dom uti ett på nedsatt revisions skilling från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommit mål, angående afträdande af lösegendom emel lan Sjömannen Wilhelm Melan der och Fiskaren Edvin Långvik begge från Kristinestad, gemensamt sökande samt i samma stad bosatte Borgmästaren Guslaf Aminoff, svarande: Gifven i Justiliedepartementet den 16. Maj 1914 Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtal följande: Efter Wilhelm Melander och Edvin Sångvik ågången slämning har Berg mästaren Aminoff vid Rådstufvurätten i Kristinestad anfört, att Handlanden Evert Norbäck medels den 15 Juli 1912 upprättad afhandling försålt honom tillhöriga begerångbåten " Oikeu åt folk skolläraren Frans Teir, hvilken åter den 11 påföljande Augusti öfverlåtet egande Närv: S.S. A. L. B. H. A; R. /B. F. M. No 841. Pag. 239 R. D. 1913.
rätten till båten åt Borgmästaren Aminoff; att denne med Handlanden Norrback öfverenskommit att Norr back tillsvidare skulle ja använda båten emot en ersättning af tio mark veckan; samt att Wilhelm Melander och Edvin Långvik sedermera i slutet af sagda Augusti månad på för Borgmästaren Aminoff okändt sätt kommit i besittning af båten och vägrade att öfverlämna densamma åt Borgmästaren Aminoff under före vändning att Handlanden Norrback öfverlåtit båten åt dem såsom säker, het för en växlförbindelse, som de iklädt sig för Norrback. På emellertid Wilhelm Melander och Edvin Långvik icke fått båten i sin besittning innan Handlanden Norrback försålt densamma åt Folkskolläraren Teir och båtens pantsättning åt Melander och Långvik således vore utan kraft och verkan, har Borgmästaren Aminoff yrkat, att Melander och Långvik måtte åläggas att till hans fria förfogande öfverlämna båten. Öfver käromålet hörde hafva Wilhelm Melander och Edvin Langvik fördelt en den 17 Januari 1912 dagtecknad skrift, hvarigenom Handlanden Torrback såsom säkerhet för den förbindelse, Melander och Långvik, iklädt sig för Norrback genom att teckna sig Långvik såsom utställare och Melan ler råsom indossent, å en af Norrback gcepterad och i Nordiska Akteebankens för handel och endustri kontor i Kristinestad disponterad växel å tretusen mark, till dem pantförskrifvit ifrågavarande bogserlåt samt tillika för klarat Melander och Långvik hafva full eganderätt till båten till dess att sagda växel blifvit af Norrback inlöst och hafva Wilhelm Melander och Edvin Långvik under förmälan att väseln, efter det den samma omsatts, blifvit af dem inlöst den 1 Oktober 1912, ansett sig på grund af berörda skrift hafva bättre rätt till båten än Borgmästaren Aninoff samt förty anhållit om käromå tels förkastände jämte det Melander och tangvik erinrat om ersättning för sina 511
umgälder i målet Under rättegången hafva Wilhelm Melander och Edvin Långvik därhos såsom stöd för sin rätt till båten ingifvit till Råd stufvurätten ett köpebref af den 13 Oktober 1911, hvarigenom Handlanden Norrback af Mekanikern Johan Bernhard Grönlund tillhandlat sig ännämnda båt och å hvilket köpebref Norrback den 16 i sagda månad antecknat att detsamma transporterterades till Metsäldermannen Johan Edvard Skogman som blefve egare till bålen för en tid af tre månader eller, i fall Norbäck icke inlöste en i Nordiska Aktiebanken för handel och Industri disposonterad växel å fyratusen mark, jämväl för längre tid eller till dess att våxeln guldits och hade nämnda köpebref den 14 Oktober 1912 af Skogman transporterats till Melander och Långvik Sedan Folkskolläraren Teir och Lotsåldermannen Skogman äfvensom godemännen i Handlanden Norr backs till konkurs upplåtna boKronolänsmannen Väinö Nordlund och Bonden Einar Storsjö blifvit saken hörde, har Rådstufvu rätten, medels den 20 Januari 1913 afsagdt utslag på upptagna skäl ansett att ifrågavarande låt tillhörde Handlanden Norrbacks kenkursmassa samt förty förkaslat Borgmästaren Aminoffs i saken utförda talan, men i ansee ende till sakens beskaffenhet lemrat Wilhelm Melanders och Edvin Långviks anhållan om rättegångskostnads ersättning utan afseende. Hofrätten, under hvars pröfning Borgmästaren Aminoff samt Wilhelm Melander och Edvin Långvik i vadeväg dragit målet här uti dom den 31 Juli 1913 funnit utredt vara, att Handlanden Norrback medels köpebref af den 15 Juli 1912 försålt ifrågavarande lagserbåt åt Folkskolläraren Teir, hvilken åter den 10 påföljande Augusti 512
öfverlåtit densamma åt Borgmästaren Ami noff samt att Handlanden Norback genom afhandlingen af den 17 Januari 1912 allenast pantförskrifvit båten åt Wilhelm Melander och Edvin Långvik såsom säkerhet för en varelförbindelse, som Melander och Långvik iklädt sig för Norrbyt äfvensom att Melander och Långeik fått båten i sin besittning först i slutet af Augusti månad sagda år eller efter det Handlanden Norrback öfverlåtit eganderätten till båten åt Folkskolläraren Teir; i anseende hvartill och då nämnde pantförskrifning vid sådant förd hållande icke kunde för Melander och Langvik medföra någon rätt till båten gentemot Borgmästaren Aminoff som tillhandlat sig båten af Teir, samt enär den af Handlanden Norrback å ofvanomförmälda köpebref af den 13 Oktober 1911 tecknade transporten till Lötsäldermannen Skogman endast innehre en pantförskrifning af båten och ej ens påstätts att Skogmanskulle haft bäten i sin värjo eller att han nödgats infria den växel, till säkerhet hvarför pantförskrifningen egt rum och Skogman således icke till båten haft någon rätt, som han kunnat öfverlåta till Wilhelm Melander och Edvin Långvik, har Hofrätten med upphäfvande af Rådstufvurättens utslag ålagt Wilhelm Melander och Edven Långvik, att öfverlämna begserang" båten "Viken till dess egare Borgmästaren Aminoffs fria förfogande. Uti Hofrättens dom hafva Wilhelm Melander och Edvå Långvik anhållit om ändring medels ingifven deduktion, den Borgmästaren Aminoff bemält. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Wilhelm Melander och Edvin Lång vik icke hafva anfört skäl till andring i Hofrättens dem, vid hvilken förty skall bero, och åläg513
ges Wilhelm Melander, och Edvin Långvik att till Borgmästaren Aminoff i ersättning för dennes i målet härstädes hafda kostnader utgifva sextio mark. 3ret alle, som vederbör, till efterrättelse län der Kejserliga Senaten för Finland: Santui Saarinen Alfred Luksiala Santui Saarinen Alfred Luksiala K. R. Helanen A. J. C. Kullis.vaan. K. R. Helanen A. J. C. Kullis.vaan. K. R. Helanen B. F. Män Toukokuun 16 päivänä 1914 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio osaksi nostorahalla osaksi maksuitta Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, talonosuuden luovuttamista koskevassa jutussa jossa entinen Kaartilainen Aapeli Kustaanpoika Eerola eli Honkola, Aänekosken pitäjän tänekosken kylästä erikseen sekä Talollinen Kustaa Ilmari Kustaanpoika Honkonen ja Eläkemies Kustaa Juhonpoika Honkenen eli Eerola molemmat mainitusta kylästä. yhteisesti ovat hakijoina sekä Kustaa Ilmari ja Kustaa Honkenen ynnä Itsellinen Rikhard Malinpoika Polsa, Helsingin kaupungista, tulematta jääneinä vastaajina: Annettu Oikeus osas tossa 16 päivänä Toukokuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Läsnä: S.S. - A. L. B. A. R. No 844 Pag. 94. R. D. 1912
Talollinen Kustaa Eeronpoika Honkola, joka osaksi perinnön osaksi kaupan nojalla oli ensimäisen vaimonsa Liisa Kallentyttären kanssa tullut omistamaan 5/24 manttaalisen Honkolan talon No 1. Aänekosken kylässä, ja hänen toinen vaimonsa Maria Matintytär olivat kauppakirjalla Epäivältä Tammikuuta 1860 Kustaa Honkolan veljelle Elias Honkolalle myyneet sekä Kustaa Honkolan omistamat kaksikolmannesta että hänen alaikäisten lastensa hänen ensimäisestä avioliitostaan Nikodemus Kalle ja Aapeli Honkolan äidiltään perimät osuudet kolmanneksesta taloa, mutta tuli Elias Honkolan kauppakirjan mukaan erikseen sopia Kustaa Honkolan täysi-ikäisen pojan Eerikki Kustaa Eerolan eli Honkolan ja erään Matti Pölsän kanssa naimisissa olevan tyltären Maria Kustaantyttären kanssa näiden mainitulta äidiltään perimistä talonosuuksista. Maaliskuun 15 päivänä 1862 tehdyllä kauppakirjalla oli Elias Honkola sitten myynyt saman talon Juho Juhonpoika Harjulalle, joka, sittenkun hän vielä 6 päivänä Lokakuuta 1862 oli Eerikki Kustaa Eerolalta ostanut tämän osuuden talosta ja Kustaa Honkolan alaikäisten lasten holhoojan Talollisen Heikki Heikkilän kanssa 4 päivänä Joulukuuta 1863 tekemänsä kirjallisen sopimuksen nojalla, jonka asianomainen Oikeus seuranneen Huhtikuun 15 päivänä oli vahvistanut, omakseen saanut näiden osuudet talosta, saman kuun 28 päivänä oli saanut kiinnekirjan koko 5/24 manttaaliseen Honkolan tilaan, jonka hän sitten oli luovuttanut Kustaa Honkoselle ja tämä jälleen pojalleen Kustaa Ilmari Honkoselle. Haastalettuaan Kustaa Ilmari ja Kustaa Henkosen ovat Aapeli Eerola Laukaan pitäjän käräjjäkunnan 1908 vuoden varsinaisissa talvikäräjissä sekä, paitsi muita, Rikhard Polsa 1910 vuoden varsinaisissa syyskäräjissä Kihlakunnanoikeudessa, 315
ilmoittaen että Rikhard Polsa oli kuolleen Maria Polsan poika, vaatineet että koska Kustaa Eeronpoika Honkolalta ei ollut olut oikeutta lastensa vahingoksi palkuhinnasta myydä osaksi perimäänsä ja silloin velalla rasittamatonta Honkolan taloa eikä tätä kauppaa, mikäli se koski Aapeli Eerolan äidiltään perimää osuutta talosta, oltu laillisesti hyväksytty, ja Maria Poloa oliollut naimisissa kun kauppa tehtiin eikä kauppa siis ollut käsillä nyt hänen osuuttansa talosta, jota ei koskaan oltu myyty, mainittu kaupna julistettaisiin mitättömäksi, mikäli se koski Aapeli Eerolan ja Maria Polan talonosuuksia sekä Kustaa Ilmari ja Kustaa Honkonen velvoitettaisiin Aapeli Eerolalle ja Rikhard Pölsälle luovuttamaan heille tulivat osuudet talosta, minkä ohessa Aapeli Eerola on pyytänyt korvausta oikeudenkäyntikuluistaan Kanteeseen vastaten ovat Kustaa Ilmari ja Kustaa Honkonen, ilmoittaen että kysymyksessä olevan talon nykyään. omisti Kustaa Ilmari Honkonen yksinään sitä vastustaneet koska Kustaa Honkolan alaikäisten lasten holhooja oli luovuttanut näiden osuudet talosta Juho Harjulalle ja asianomainen Oikeus oli luovetuksen hyväksynyt avätkäAapeli Eerola ja Rikhard Pölsä Matlain määräämässä ajassa Juho Harjulan ja hänen seuraajainsa maansaantoja moittinut. Jutun oltua asiakirjoista näkyvän menettetyn alaisena on Kihlakunnanoikeus 29 päivänä Marraskuuta 1910 julistamassaan päätöksessä katsonut jutussa selville käyneen, että Kustaa Eeronpoika Honkola oli 8 päivänä Tammikuuta 1860 tehdyllä kauppakirjalla Elias Honkolalle myynyt myöskin alaikäisille lapsilleen perintönä näiden äitivainajalta Liisa Kallen tettäreltä tulleet osuudet Honkolan talosta ja että sanottujen lasten holhooja Heikki Heikkilä oli, 516
kun talosta oli syntynyt riita sopinut sen talon silloisen haltijan Juho Harjulan kanssa luovuttamalla tälle Joulukuun 4 päivänä 1863 mainittujen alaikäisten osuudet talosta, jonka luovutuksen Kihlakunnanoikeus seuran neen Huhtikuun 15 päivänä oli hyväksynyt; minkä vuoksi ja kun Maria Polsan perimä osuus talosta oli katsottu mainituilla kaupoilla joutuneen ensin Elias Honkolalle ja sitten Juho Harjulalle, joka oli siitä saanut lainhuudon ja kiinnekirjan, eikä saan loa oltu Kuninkaallisessa selityksessä Toukokuun 14 päivältä 1805 säädetyssä ajassa moitittu eikä myöskään oltu näytetty että Elias Honkola ja hänen seuraasansa olisivat saaneet talonosan vilpillisen meilin, Kihlakunnanoikeus on hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Aapeli Eerola ja Rikhard Polsa elivät vetoamalla saattaneet jietun, on tuomiossa 28 päivältä Helmikuuta 1912. katsonut, että Aapeli Eerolalle ja Maria Polsalle oli perintönä heidän äitivainajaltaan Liisa Kallen tyttäreltä langennut joku osa Honkolan talosta mutta koska heidän isänsä Kustaa Honkola, myydessään Tammikuun 8 päivänä 1860 tehdyllä kauppakirjalla Elias Honkolalle omistamansa osan Honkolan talosta samalla oli myynyt muun muassa silloin alaikäisen tapeli Eerolan osuuden talosta, jonka Aapeli Eerolalle sittemmin määrätty holhooja Heikki Heikkilä Joulukuun 4 päivänä 1863 tehdyllä välikirjalla vielä ole luovuttanut inho Harjulalle, minkä luovutuksen Kihlakunnanoikeus Huhtikuun 15 päivänä 1864 oli hyväksynyt, ja Kustaa Henkola oli ollut oikeutettu myymään omistamansa osuuden talosta on Hovioikeus jättänyt asian, mitä tuli Aapeli Eerolan kanteseen, Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan; mutta koska Maria Pölsän äidil
tään perimää osuutta edtu myyty edellämainitulla Tammikuun 8 päivänä 1860 tehdyllä kauppa kirjalla eikä myöskään mainittu Joulukuun 4 päivänä 1863 tehty välikirja ollut voinut käsittää hänen osuuttansa talosta, koskei hän joka jo silloin oli ollut naimisissa, ollat ollut Heikki Heikkilän holhouksen alainen, eikä 14 päivänä Toukokuuta 1805 annettua Kuninkaallista selitystä, kun ei mitään muutakaan luovutusta tästä talonosuudesta oltu edes väitetty tehdyksi siis voitu tähän soveltaa on Hovioikeus velvoittanut Kustaa Ilmari Honkosen, jemka hallinnassa Honkolan talo oli ilmoitettu olevan Rikhard Pölsan vapaaseen hallintaan luovuttamaan niin suuren osuuden mainitusta talosta, kuin Rikhard Pelsalle laillisen perinnönjaon mukaan oli tuleva Maria Pölsan äideltään Liisa Kallenkyttäreltä peremästä osuudesta taloa Hovioikeuden tuomioon ovat sekä Aapeli Eerola että Kustaa Ilmari ja Kustaa Honkonen anoneet muutestaKeisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ett ei Aapeli Eerola ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis häneen nähden jää pysyväksi Mitä asiaan muuten eli Rikhard Pölsan kanteen kohdalta tulee harkitsee Keisarillinen Senaatti Kustaa Ilma ri ja Kustaa Honkosen muutoksenhakemuksen johdosta oikeaksi kumota Hovioikeuden tuomion ja jättää asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Lanteli Saarinen Alfred Liukkala. K. R. Helanen A. W. Ollusunnia. Alfred Lindström 318
Toukokuun 16. päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, lahjan peruuttamista koskevassa nostojutussa, jossa ovat Leipuri Haale Hirvikoski, Tampereen kaupungista, omasta puolestaan sekä vaimonsa Olga Hirvikosken edusmiehenä, hakijana ja Orimattilan pitäjän Pakaan kylässä asuvat Muurari Heikki Avellan ja hänen vaimonsa Amanda Avellan sekä Helsingin kaupungista oleva Palvelijatar Hilda Fagersten tulematta jääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 16. päivänä Toukokuuta 1914. Keisarillinen Annaatti on itselleen esittelyttänyt jutua asiakirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Heikki ja Amanda Avellanille sekä Hilda Fagerstenille toimituttamansa hvarteen nojalla ovat Kaarle ja Olga Elirvikoski Orimattilan ja Petjärven pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudesja lausuneet että edellämainitussa PaSämä: V: F. B. A. F. P. - 36. F: /: A. 60. 619 No 842. Pag. 84. R. D. 1912.
kaan kylässä ostanut Eläkemies Josef Ailig, joka oli kuollut 11. päivänä Toukokuu ta 1907. jättäen perillisekseen muiden muassa veli -vainajansa Pietari Åligin tyttären Olga Hirvikosken, oli 7. päivänä Toukokuuta 1904. lahjoittanut Emännöiksi jälleen Anna Sofia Fagerstenille 3000. mark kaa; mutta kun Josef Årlig oli lahjoituk sen tehdessään ollut mielenvikainen ja lahjoitus sen vuoksi oli mitätön, orat Kaarle ja Olga Hirvikoski vaatineet että Heikki ja Amanda Avellan sekä Hilda Fagersten, joista molemmat viimeksimainitut olivat sittemmin kuolleen Anna Sofia Fagerstenin sisaria ja lähim mät perilliset, velvoitettaisiin maksamaan Kaarle ja Olga Hirvikoskelle lakaisin sanotut 3000. markkaa korkoineen. Heikki ja Amanda Avellan sekä Kuda Fagersten ovat myöntäneet Amanda ovellanin ja Hilda Fagerstenin perineen Anna Sofia Fagerstenin, mutta kun Josef Anlig oli täydellä järjellä ollen luovuttanut Anna Sofia Fagerstenille puheena olevat 3000 markkaa palkkioksi Anna Sofia Fagerstenin monivotisesta palveluksesta Josef Årligin taloudennkojana, ovat Heikki ja Amanda Avellan sekä Hilda Fagersten Emanuel kannetta hyljättäväksi sekä korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Kihlakunnanoikeus on 4. päivänä Syyskuuta 1909 julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Josef Årlig oli, lahjoittaessaan kysymyksessä olevan rahasumman Anna Sofia Fagerstenille, tehnyt sen täysi järkisesti harkittuna tekona, haluten siten hyvittää Anna Sofia Fagerstenia tämän monivuotisesta palveluksesta Josef Åligin taloudenhoitajana, minkä vuoksi Kihlakunnanoikeus on hyljännyt karteen ja velvoittanut Kaarle ja Olga Hirvikosken, yhteisesti tai kummalla heistä varoja oli, sadalla markalla korvaa maan Heikki Avellanin ja hänen asiakumppaniensa oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kaarle Parvikoski, omasta puolestaan ja Olga Hirvikosken edusmiehenä, oli velka malla saattanut jutun, on 16. päivä nä Helmikuuta 1912. antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoi520
keuden päätöksen varaan ja velvoittanut Kaarle ja Olga Hirvikosken suorittamaan Heikki Avellanille ja tämän asiakumppaneille maksut, kuusitoista markkaa kahdeksankymmentä penniä, heidän kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota Hovioikeuden tuomioon on Kaarle Hyvikoski omasta puolestaan ja Olga Hirvokosken edusmiehenä, anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Kaarle Hirvikoski ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Eric Laarikoski. B. Annelm. terix Laarikoski. B Anneberg. Johannes Pesonen. K. Auer. Allan Dahlberg Toukokuun 18 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahoilla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa testamenttivarojen jakoa koskevassa jutussa, jossa ovat Iitin pitäjässä asuva entinen Pormestari Ivar Gabriel Alopaeus, erikseen ja Läppilän, Kotolan, Paation, Sähäjärven, Yläurpalan ja Raujärven kansakoulujen Krolahden pitäjässä, Heinlahden kansakoulun ja Kirkonkylän vuotsalaisen kansakouliin Pyhtään pitäjässä ynnä Onka maan kansakoulun Vehkalahden pitäjässä johtokunnat, yhteisesti, hakijoina, sekä Vehkalahden pitäjässä olevain Uusulan poika- ja tyttökan sakoulun, Pyhällön Reitkallin Kannusjärven Vilniemen, Kuorsalon, Mäntylahden, Tammion ja Summan eli Poitsilan, Sppolan pitäjässä olevain Sippolan poika eli Hirvelän kansakouB A. J. P. K. A. K. S. Järnefelt 521 Sii. 188 R. D. 1910 No 852.
lan Sippolan tyttö- eli Kirkonkylän kansakoulun, Inkeroisten, Enäjärven, Kaipiaisten, Savuon, Mämmälän, Viialan kylän¬ Viialan kulmakunnan. Ruotilan ja Liikkalan, Säkkijärven pitäjässä olevain Kirkonkylän ja Karvalan, Suurpäälän, Jokikylän, Kolholan, Ylijärven, Simperilan, Häsälän, Tapiolan, Vilajo en ja Säämälan, Miehikkälän pitäjässä olevain KirkonkylänKalliakosken ja Miehikkälän, Pyhtään pitäjässä olevain lvartbäckin suomalaisen. Svartbäckin ruotsalaisen ja Hirvikos ken, Suursaaren ulkosaarella olevain Smurkylän ja Kiiskin kylän, Kymin pitäjässä olevain Haapasaaren, Karhulan, Karhulan pruuhion eli Jokeakosken ja Kallan kansakon lujen johtokunnat, yhteisesti, saapuville tulleina, mutta Juvan pitäjässä olevain Kirkon kylän poika - ja tyttökansakon lujan, Knuutilammäen, Koikka lan, Lautialan, Maivalan ja Kuorenmaan kansakoulujen kuin myös Tytässaaren ulko saarella olevan kansakoulun johtokunnat, poisjääneinä, vastaajina: Antti Oikeusosas tossa 18 päivänä Toukokuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Vehkalahden ja Sippolan pitäji en käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Uusulan poika- ja tyttökansakoulun johtokunnan ja sen asiakumppanien sekä Tytärsaaren kansakoulun. Heinlahden kansa koulun, Säkkijärven pitäjässä. Länsikylän kansakoulun, Tyhtään pitäjässä, ynnä Kuutsalon kansakoulun, tymin pitäjässä, johtokuntain puolesta lausuttu, että 5 päivänä Leinäkuuta 1809 kuollut Hovioikeudennen vos Magnus Jakob Alopaeus oli 6 päi122