Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
nasta osakeyhtiölle luovuttaneet oikeuden tiloilta No 4 ja 13 yllämainitusra Tikkalanmäen kylässä hakkauttaa ja viedä kaikki honka, pitäjä- ja kuuvipuut, jotka edellisellä tilalla viiden ja puolen metrin korkeudella sekä tilalla No 13 seitsemän metrin korkeudella täyttivät seitsemäntoista senttimetriä, ehdolla, muun muassa, että Kalle Turjunen ja Otteliana Putkonen siinä tapauksesja, että osakeyhtiö syystä tahi toisesta tulisi estetyksi hakkauttamasta ja omistamasta joko kaikki mainitut puut tahi osan niistä, olisivat velvollin lakaiien maksamaan kauppahinnan kuuden prosentin korkoineen lukien niistä päivistä, joina he olivat saaneet sen kantaa, ja kun Mikkelin läänin Kuvernöön, osakeyhtiön alettua hakkauttaa metsää tiloilta, oli 5 päivänä Joulukuuta 1906 antamallaan päätöksellä pidtänyt osakeyhtiölä jatkamasta metsänhakkausta tilalla No 4, koska siitä ainoastaan kaksi viidettä osaa oli perintöluontoista mutta kolme viidettä osaa kruununluontoista maata, jota Kalle Tejunen ja Otteliana Katkonen ainoastaan kruununtalonosuk kaina hallitsevat, on osakeyhtiö vaatimut että Kalle Turjunen ja Olleliana Putko nen, jotka puiden hinnasta olivat maineet 6 päivänä Kesäkuuta 1905 kaksi sataa markkaa, seurannun Lokakuun 29 päivänä kuusisataa markkaa sekä 3 päivänä Tammekuuta 1906 jäännöksen tuhatmarkkaa, velvoitettaisiin suorittamaan osakeyhtiölle takaisin mainitut rahamaa rät kuuden prosentin korkoineen, minkä ohessa osakeyhtiön puolesta on anottu korvausta oikeudenkäynnin yhteelle ailuuttamista kuluista. Kalle Turjasen ja Otteliana Putko jen vastustettua kannella on Kihlakunnanoikeus 10 päivänä Maaliskuuta 1911 julistamallaan päätöksellä siinä maivituilla perusteilla hyljännyt kantun Hovioikeus, jonka tulkittavaksi Altiebolagd W. Gutzeit & Co velaamalla on saattanut jutun, on 18 päivänä Heinä kuuta 1912 antamassaan tuomiossa, katseen että välikirjassa 6 päivältä Kesäkuuta 1905 oleva määräys, että Kalle tujuselle ja Otteliana Putkoselle makset994
tu kauppahinta oli täyden vahingon korvauksen ohella kokonaisuudessaan takaisin suoritettava, jos Aktiebolaget W. Gutzeit & C:n syystä tahi toisesta ja siis myöskin asianhaarojen tähden, ja hin Kalle Tujanen ja Otteliana Pulko nen eivät voisi vaikuttaa, tulisi estityksi myytyä metsää kokonaisuudessaan taiosaksi hakkauttamasta, oli mitättömä nä pidettävä uhkasopimus, jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus päätöksessaan oli johtunut, minkä ohessa Hevioikeus en velvoittanut Aktiebolaget H Gutzeit C:en viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Kalle Turusen ja Otteliana Putkosen Hovioikeudessa kärsimäl kulut Hovioikeuden tuomioon on Aklulo lagel H. Gutzeit " Coe täällä anonut man tosta perustelmalla, johon Kalle Supi nen ja Otteliana Putkonen ovat vastanneet Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Aktielela gel H. Gabriel &l:o ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomesta ja ka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Iktiebolaget N Rubjat v. O:o mörilla maan Kalle Tujuselle ja Ollelana Pitkoselle, heillä täällä jutan maksi ollaiden kustannusten korvaukse, siit semänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen SenaattiWalter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer. 195
Syyskuun 22 päivänä 1915 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullassa korvaus jutussa, jossa Kruununvaadimleski ilmanda Rydman, omasta puolestaan ja alaikäisten lastensa Ilma Amanda Hee Holgor ja Nelly Maria Rydmanin holhoojana Woimistetunopeltaja Arvid Rydman, Ylioppilas KortKydman ja Opettajatar Edelle Ryd. man, kaikki Turun kaupungesta, Kruununnimismies Felix Rydman, Martti lan pitäjästä, Tarmasautti. Mar Rydman, Helsingin kaupungista, sekä Filosofiankandidaatti Tivi Alina Lindholm ja hänen miehensä Insinöeri Paul J. Lindholm, Forsan tehdäckyläs tä Tammelan pitäjää yhteisesti ovat hakijoina ja Taivassalon pitäjästä oleva Maanviljelijä Adolf Wehänen vastaaja na: Annettu Oikeususalossa Syyskuun 12 päivänä 1915 Keisarillinen Senaatti on alalleen. vittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä manet seuraavat tiedol: läsnä: R. S. C.S. 8. l. l R. B. 10 k 996 No 1785 Pag. 278. Rb. 1912.
Turun kaupungin Raastuvanoikeudessa on Adolf Pekanen lausunut, että Turun ja Porin läänin Kuvernöri oli päätöksessä Toukokuun 7 päivältä 1902 velvoittanut Maanviljelijä Aksel August Lindforsin, hänen Syyskuun 13 päivänä 1895 Suomen Kakollisviraston leski- ja orpokassalle antaman ja velkakirjan perusteella, kassalle maksamaan velkakirjan sisällyksen 5000 markkaa 6 prosentin korkoineen Toukokuun 1 päivästä 1900 lukien sekä että mainitun kasvan asiamies oli Toukokuun 12 päivänä No kirjien ohella lähettänyt sanotun päätöksenMarkun kihlakunnan Kruununvudelle Petter Arvid Rydmanille tägtäntöön pantavaksi, minkä johdosta Kruununnimismies Juho Heikki Wirtanen Kruununvaa li Rydmanin päätökselle kirjoittaman määräyksen mukaan oli seuranneen. Kiukuun 15 päivänä Akul August Lindforsettä ulosmitannut erinäistä irtainta o maisuutta 3600 markan arvon; mutta koskei ulosmittausta oltu loppuun meritettu kahden kuukauden kuluessa Toukokuun 12 päivästä 1902 lukien lai rahoja säädetyssä ajassa annettu sanotulle kuud„ eikä Kruununvali Kylmanen ulos "Uopäiväkirjaan oltu merkitty mitään on Että, joka olisi kohdannut ulosmitta uksen toimeenpanomista ajallaan, niin ja kun Adolf Wähänen, joka yhdessä helnen maan henkilön kanssa oli sitoulu nut omavelkaisen takaukseen mainitun velkakirjan sisällyksestä, oli takaussitoumuksensa johdosta Kuvernöörin päätöksen perusteella Syyskuun 24 päivältä 1901 joulu med Joulukuun 6 päivänä 1906 kansalle morittamaan pääoman 500 markkaa 6 prosentin korkoineen edellisen Toukokuun 1 päivästä yhteensä 5179 markkaa 17 penniä se kä velkakirja kaikkine niine oikeukunnan mitkä kassalla sen nojalla ole ollut, ole Wihaselle siirretty, on Adolf Wihanen Ulos Uolain 6 luvun 1 ja 20 SS:n sekä olevan SS:n nojalla vaatinut Kruununvouli Rydman vainajan oikeudenomistajia hänen leskään Amanda Rydmanen sekä hänen dellälueteltuja myötäpuolevan velvoitettu viksi yhteisvastuullisesti Wehaselle maksanaan 5179 markkaa 17 penniä 6 prosentin korkoineen Joulukuun 6 päivästä velRantioseen ovat Amanda Rydman ja 997
hänen myötäpuetensa vastannet, että Kuununnimismies Wirtasen päiväkirjasta ynnä hänen Kuvernöörin päätökselle Toukokuun 7 päivältä 1902 merkitse mästään todistuksesta kävi selville, että Aksel August Lindforsin luona oli toimitettu kaksi ulosmitta usta, toinen Kesäkuun 15 päivänä 1902 ja toinen seurannen Elokuun 27 päivänä ja että Lindfors tällä välin oli hukannut uurimman osan edellisellä kerralla ulosmetatusta omaisuudesta, mistä oli johtunut, ettei ensimäistä ulosmittausta ollu vatu loppuun saattaa säädetyn ajan kuluessa. Jos tässä tapauksessa ulosottomies elioikeus menetettyt virheellisesti, olisi siitä ollut vastuuvelvollinen toimitusmies Kruununnimismies Wirtanen, eikä Kruunun vali Rydman, mihin nähden ja kun tuomenetty ei ollut synnyttänyt mitään oikeuksia Adolf Wehaselle, joka oli kokonaan kysymyksessäolevan ulosmittauksen ulkopuolella ovat Amanda Rydman ja hänen myötäpuolensa anoneet kannetta hyljällä väksi. Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin olivat anoneet keroussa oikeudenkäyntekuluistaan, on Joulukuun päivänä 1909 julistamassaan päätöksessä alsenut selvitetyksi että, sittenkuin Kuurvöri päätöksessä Toukokuun 7 päivältä 1902 oli velvoittanut Aksel August Lindforsin Suomen Kirkollisviraston leski- ja orpokassat le suorittamaan hänen kassalle Syyskuun 13 päivänä 1895 antamansa velkakirjan sisällyksen 5000 markkaa 6 prosentin vuotuisine korkoineen Toukokuun 1 päivästä 1900 ja 20 markalla korvaamaan kassan lainhakukas tannukset, sekä kassan asiamies Kruunun vouti Rydmanille osoitetussa virkakirjassa Toukokuun 12 päivältä 1902, joka ole saapunut Rydmanille saman kuun 14 päivänä oli pyytänyt mainittua päätöstä täytäntöön pantavaksi, oli Kruununvouti Rydman jättänyt sanotun päätöksen täytäntöön panematta säädetyssä ajassa eli viimeistään Heinäkuun 14 päivänä 1902, ilman että kylmanin ulosottopäiväkirjasta kävi selville tahi muuten oli tullut todistetuksi, mikä siihen ole ollut syynä, kuin myös että odolf Wehanen, joka oli mennyt emävelkai seen takaukseen puheenaolevan velan makamisesta, sittemmin oli leski- ja orpekas998
salle suorittanut velkakirjan sisällyksen ja kassa siirtänyt Kehaselle velkasitoumuksen kaikkine oikeuksineen; minkä vuoksi ja koska Kruununvouti Rydman Ulosottolain Auvun 20 SSn mukaan oli ollut velvollinen itse vastaamaan velkojalle siitä määrästä, joka olisi ollut ulosmitattava Aksel August Lindfersitta, sekä Adolf Wihänen maksamalla sanotun velkakirjan sisällyksen ja velkakirjan tultua hänelle siirätyksi, oli saanut mainitussa lain kohdassa säädetyn velkojan oikeuden. kruununvouti Rydmania kohtaan, Raastuvanoikeus on velvoittanut Kruununvouti Rydman-vainajan oikeudenomistajat, hänen leskensä Amanda Rydmanin ja tämän myötäpuold, yhteisvastuullisesti kuitin saadessaan Adolf Wehaselle suorittamaan viisituhatta markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen Toukokuun 1 päivästä 1911 täyden maksun tapahtumiseen sekä sadalla neljälläkymmenellä markalla korvaamaan Adolf Wehasen oikeuden käyntikulut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi ilmanda. Rydman ja hänen myöläpuolen ja olivat veliamalla saattaneet julun, on kakuun 14 päivänä 1912 antamallaan tuonolla jättänyt asian Kaastuvanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Amanda Rydmanen ja hänen myöläpuolensa viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Adolf Hokaselle hänellä julasta Hovioikeudessa ollut kulut. Hovioikeuden tuomioen ovat Amanda Rydman ja hänen myöläpuolensa ano neet muutosta perustelmalla, johon Adolf Wehänen on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska Adolf Wehasen mainitsema, Suomen kirkollisvirasten leske- ja erpokassan puolesta Toukokuun 7 päivänä 1912 annetun Kuvernöörin päätöksen nojalla pyydetyn ulosoton viiväskyminen lain mukaan ei voi luottaa Wehäselle oikeutta maila Kruununvouti Rydmanin oikeudenomistajilta korvausta siitä, mitä Wehanen takansitoumuksensa johdosta on joulunul Aksel August Lindforsin puheenalaista utkaa mainitulle kasalle. Kuvernöörin Syyskuun 24 päivänä 1901 antaman päätöksen jojalla maksamaan, sentähden ja kun Adolf 999
Wohanen ei ole esittänyt muutakoon perustetta vaatimuksensa tuoksi, Keisarillinen Senaatti harkitsee oikeaksi, kumoton Oikeukseen päätökset, hyljätä Adolf Johanson julussa ajaman kanteen, mutta saavat Amanda Rydman ja hänen myöläpuolensa julun laatuun nähden itse kärsiä oikeudenkäyntikulunsa. Tätä kaikki asianomaiset noudatta koot. Keisarillinen Suomen Senaatti. tens Svenkoski Alfred Luksiala. tens Svenkoski Alfred Luksiala. B. Anneberg Samuli Koski. A. V. Puumain Allan Dahlvek Lokakuun 1. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa velkomisjutussa, jossa Pihteputaan pitäjän Sedänmaan kylässä asuva. Kauppias Matti Rahilainen on hakijana sekä Kauppias Nestor Ahmberg, saman pitäjän Pihtepulaan kylästä, vastaajana: tuettu Oikeuserastossa lokakuun 1 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen sittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat taHaastateltuansa Kauppias. Kahilai dot: sen Pihteentaan pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen on Kauppias Ahon loo siellä lausunut: että Kauppias Kuhilainen ollessaan Abrahamin palveluk sessa tämän omistamassa Halkolan hdarakaapassa. Sydänmään kylässä Marraskuun 1. päivästä 1903. Maaliskuun 18. pnä vaan 1908, oli kaupanptokir oihen oman tehensä vastattavan puolelle merkinnyt rinäisiä raha ja tavaraaria, ehteensa 4563. markan 30 pennin edestä; että Sanna: A. L. B. K. 1.K. Hof H W: 1817 Pag 178 R. 1913.
Kauppias Rahilainen tilin vastaavan puolelle oli merkinnyt maksaneensa palkkoja ynnä erinäisiä muita maaria yhteensä 1907 markkaa 50 penniä, jo ten. Rahilaisen velka palvelusajan loppuus sa olisi ollut 395. markkaa 80. penniä, että ei Ahmberg noista menoista voinut hyväksyä seuraavia viittä eräi koskei niitä todellisuudessa oltu maksettu, nimit tain 1906. vuoden Helmikuun 27. päivänä hevoskaupasta merkittyä 100. markkaa, Toukokuun 25. päivänä merkittyä 2. mark kaa 50. penniä, Joulukuun 15 päivänä 245. markkaa, 1907. vuoden syyskuun 2. päivänä 5. markkaa ja Marraskuun 7. päivänä. 100. markkaa eli siis yhteensä 542. mark kaa 50 penniä, eller Kauppias Kahilai nen Syyskuun 24. päivänä 1907. oli lukeneet itselleen hyväksi yhden vuoden palkkana 800. markkaa ja eiaalle majerskalle yhdeksän kuukauden palkkana 360. markkaa, vaikka Rahilaiselle oikeus taan oli tuleva ainoastaan 720. sekä myörskalle 315. markkaa; sekä että. Kähilaisen velka Kauppias Ahonbergille siis teki yhteensä 1863 markkaa 36 penniä, josta kuitenkin oli lyhennettävie. Kauppias Kahilaiselle tuleva palkka neljän kuukauden ja kahdeksantoista päivän ajalta kuudenkymmenen markan mukaan kuukaudelta 276. markkaa, ja on Kauppias Ahmberg sen maksi vaatinut Kauppias. Kuhilaista velvoitettavaksi hänelle maksamaan 787. markkaa 36 penniä korkoineen, siitä kuitenkin pois luettua Kahilaisen Lokakuun 18. päivänä 1911. suorittamat 119. markkaa 36. penniä. Kanteeseen vastatamaan on Kauppias Kalulainen myöntänyt saaneen sa edellämainitut tilin vastattavan puolella olevat raha- ja tavaramaarat sekä väittänyt kirjanpiteensa muutenkin oikeaksi; minkä vuoksi ja hun Rahilaisen velka palvelusajan päälteessä 595 markkaa 86 penniä oli tullut tingdelleen moitetuksi siten että hän oli oikeu tettu siitä lekentamaan edellämaini tun palkkamaaran e/6 markkaa ennä vähennysmakseen 119. markkaa 80. penmä Kauppias. Käkeläinen on pyytänyt kannetta holattavaksi Kihlakunnanoikeus on Helmi 1001
kuun 22. päivänä 1912. julistamallaan päätöksellä siinä mainitsemillaan perusteilla hyljännyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppias Ahmberg oli och viteamalla saattanut nitun, on Toukokuun 16. päivänä 1913 antamallaan tuomiolla, koskei Kauppias Kahilainen ollut voinut näyttää tilin vastaavan puolella olevien maksujen ja muitten vien oikeaperäisyyttä, joita vastaan Kauppias Ahinberg oli tehnyt edelläkerrotut muistutukset, velvoittanut Kauppias Kahilaisen kuittia vastaan Kauppias Ahmbergille suorittamaan tämän vaatiman määrän kuusisa taa kuusikymmentäseitsemän markkaa viisikymmentä penniä viiden prosentin korkoineen Syyskuun 25. päivästä 1911, jolloin Kahilainen oli asiaan haastettu kunnes täysi maksu tapahtui Hovioikeuden tiomioon on kauppias Rahilainen anonut muutosta perustolmalla, johon Kauppias Akenberg on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei KaupHäfstellen rias Kukilainen ole osittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan kauppias Kahilainen suorittamaan Kauppias Uernbergille, hänellä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi, seitsemän kymmentä markkaa. Niitä kaikki asian omaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatte Alfredliuksiala A. W. Raumanen R. Ammerg Sameli Korki1002
Lokakuun 1 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisestel Waasan Hovioikeudesta tulleessa, konkursissa valvotun saatavan todistamista koskevassa jutussa, jos sa Talollisen Keuruun pitäjän Toilan kylästä Erland. Postin konkurssiperän toimitsiamiehet Kruunun nimismies Johan Petter Saxin ja Juhankoitaja Johan Valdemar Rantakalme ovat hakijoina sekä, tiikemiehen Salon kauppalasta Viktor Lindbergin konkurssipesän toimitsi amiehet Liikemies Lindberg ja Kruununvouti Carl Fagerlund vuotuajina: Annettu Oikeusosustossa 1. päivänä lokakuuta 1915 Keisarillinen Senaatti on itsellen sä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut lietää: Erland Postin Keuruun, Multian ja Tihlajaveden pitäjäin käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vireillä olleessa konkursissa 6 päivänä Helmikuuta 1911. pidettynä valvonta. päivänä ovat Turun kaupungissa asuSäsna W. F. R. H. Rit. F. G. 1002 No 1818. Såg. 28. R. B. 1915.
va Parakonsuli Atanby Widing Wanki ja Liikemies Lindberg valvoneet, Varakonneli Wuncke Erland. Postin 15. päivänä Kesäkuuta 1910. asettaman, Asioitsija Pekka Hyvärisen hyväksymän sekä Talollisen Herman Mäkilvilan ja liikemies Lindbergin siirtämän kahdentoista kuukauden vekselin nojalla, joka oli Varakon neli Wancken hallussa, 00000 markkaa kuitenkin siten että, jos Siikemies Lind berg, jolle Varakonsuli Wäncken tuli och selin sisällyksestä antaa 173500. markkaa konkursissa itse valvosi tämän määran ja se hänelle määrättäisiin maksettavaksi, Varakonsuli Wänehelle oli tuomittava ainoastaan 26500. markkaa, seka Inkemies Lindberg sanotun Varakonsuli Wunchen hallussa olevan vekselin perusteella 2000 markkaa, siitä kuitenkin vähennettyä Varakonsuli Wäncken saman vekselin nojalla vaihtoehtoisesti valvomat 2600. markkaa. Konkurssis sa 3. päivänä Toukokuuta 1911. julista massaan tuomiossa on Kihlakunnan oikeus, samalla kun Varakonsuli Wänekelle oli mainitun vekselin nojalla määrätty maksettavaksi 26,500 markkaa, mut tä hänen valvontansa, mikäli se tarkoitti vekselin jäännössisettystä, oli hyljätty, koska Parakonsuli Wärcke eli myöntänyt olevansa samaisen vekselin perusteella saamassa ainoastaan 2300 mark kaa ja Siiksmies Lindberg oli valvonut vekselisumman jäännöksen 173500 mark kaa, tuominnut Siikomies Lindlarain valvoman rahamäärän konkurssisien varoista suoritettavaksi ehdolla että tuosaaminen eri oikeudenkäynnillä näytettäisiin oikeaksi Liikemies Lindbergin jouduttua konkurspitilaan ovat Lindberg, Kruununvouti Faperlund ja Lindbergin konkurssiperiin kolmas, nyllemmin kuollut toimitsijames Maanviljelijä Enok Kohteri konkussi pesan puolesta, Kruununnimismies Toisen ille ja Puhanhoitaja Rantakolmeelle Erland Postin konkurssipesan toimitsi omiehinä, toimittamansa kirjallisen haasteen perusteella, yllämainitussa Kihlakunnanoikeudessa vaatinut, että liiksmies Lindlaröin valvoma oikelimäärä 173500. markkaa vahvistettaisiin 1001
viimesanotun konkurssipesän varoista maksettavaksi Kanteesta kuulusteltuina ovat Kruununnimismies itäxin ja Tuhankoitaja Rantakolme myöntäneet että Erland Pesti oli kirjoittautunut edellämainittuun vekseliin asettajaksi ja siirtäjäksi; mutta koskei vekseli, jonka Asioitsija Hyvärinen oli ilman Erland Postin suostumusta antanut Liekemies Lindbergille, joutuessaan tämän haltuun ollut varustettu merkin noilla sen asettamispaikasta ja ajasta tahi maksupaikasta, erääntymisäjästa ja vekselimäärästä yhtä vähän kuin Asioitsija Hyvärisen hyväksymisellä tämä kun oli vekseliin poikkipäin kirjoittanut ainoastaan nimensä ovat Kruununnimismies Saxen ja Tuhan hoitaja Rantakolme vaittaneet ettei och seli lain mukaan tuottanut vekselioikeutta, minkä tähden ja kun asioitsija Hyvärinen ei ollut vekselistä, jonka asi vitsija Lindberg oli medivaltaisesti täyt tänyt, saanut mitään vastiketta, Kruununnimismies Taxin ja Tuhanhoitaja Rantakolme ovat vastustaneet kannetta Pastineen johdasta ovat Siikemies Lindberg ja hänen asiakumppaninsa huomauttaneet, muun muassa, että Asioit sija Hyvärinen oli Maaliskuun 21 päivänä 1911 todistajain läsnäollessa ei ai noastaan myöntänyt tarkoittaneensa puheenalaisessa rekselissa olevalla nimikirjoituksellaan hyväksija vekselin vaan myös vekseliin nimensä yläpuolelle kirjoittanutkin hyväksymisensä, se ka että vekseli oli annettu Lindbergille korvaukseksi hänen Asioitsija Hyväriset le puutavaran hankintaa varten antamistaan omakkomaksuista ynnä siitä vahingosta, jonka Lindberg oli härsinyt sanotun hankinnan täyttämättä jottamisestä. Sittenkuin Erland Postia oli asiaissa kuulusteltu, on Kihlakunnanoikeus Helmikuun 19. päivänä 1914 julistamassaan päätöksessä siinä mainitse millaan perusteilla kyljännyt kanteen. Hovioikeus jonka tutkittavaksi asian omiset veloamalla olivat saattaneet jotiin, on 16. päivänä Helmikuuta 1915 antämässään tuomiossa, samalla kuin. Kun1005
nunnimismies Taxinen ja Takanhoitaja Rantakalmeen Hovioikeudessa tekemä väita, ettei Liikemies Lindbergin konkurssipe sä asiaa Kihlakunnanoikeudessa känteltaessa Lokakuun 23. päivänä 1912, jolloin konkurssipesän puhevuttaa olivat käyttäneet Kokemies Lindberg ja Kuununva ti Fagerlund, mutta Maanviljelijä Rehte ri jäänyt Kihlakunnanoikeudesta pois lut ollut laillisesti edustettuna, hyljättiin koska lukemies Lindbergillä Kruunun vouti Faderlundellä ja Maanviljelijä Nohterilla heillamatta oli konkurssipesän hallintetoimi keskenään jakamatta sekä tiikemies Lindberg ja Kruununvouti Sagerlund siis, 9. päivänä Marraskuuta 1868 annetun Keisarillisen konkurssisaan non 70. SS:n 2. momenten mukaan, olivat olleet oikeutetut sanotussa oikeudenkirjatilaisuudessa ajamaan konkurssipesän kannetta lausunut kyseenalaisen veksi lin syntyneen siten ettei, sittenkuin Erland Posti ja Anoitsija Hyvärinen saksankieliseen vekselikuavakkeeseen, joka sisaitsi sanan vekseli, olivat kirjoittaneet, Erland Pasti nimensä asettajan paikalle kuin myös avonaissille ron kaavakkeen selkäpuolelle ja Asioiksi ja Hyvärinen nimensä hyväksyjän päikalle sekä kaavake oli varustettu myös Herman Mäkilselan avonaissiirolla tiloitsija Hyvärinen oli lähettänyt kuovakkoon lukemies Lindbergille, joka siihen oli merkinnyt päivä - ja rahamäärän sekä Hyvärisen asuntopaikan ja maksuajan; mutta kun tämä vekselin syntymisläpa ei ostänyt sitä saamasta vekselin luonnetta eikä vähentänyt Erland Postin siinä olevan allekirjoituksen ja siirron välevyttä, koska Pasti oli katsettava niiden kautta ennakolta sitoutuneen astuuseen vekselin maksamisesta sen sisällyksen mukaan, jonka vekseli sittemmin sen täydentämisellä saisi, sentähden ja kun ei oltu näytette, että Iii hemies Lindberg olisi vilpillesesti kirjat lanut vekselin määrän suuremmaksi kuin miehen hän vekseksopimuksen mukaan oli ollut oikeutettu, eikä se viikka, ettei Asioitsija Hyvärinen ollut varustanut vekselin hyväksi missettään lain mukaan vaikuttanut Erland 1006
lastin vastuuvelvollisuuteen, on Hovioikeus, kumoton Kihlakunnanoikeuden päitöksen, vahvistanut Liikemies Lindbergin salvoman osan sundun rekselin määrästä, sataseitsemänkymmentäkolme tuhatta viisisataa markkaa, Liikemies Lindlagin konkurssipesälle Erland Petin konkurssisien varoista maksettavaksi Hovioikeuden tuomioen ovat. Kruununnimismies Taxin ja Tuhankoitaja Rantakolme anoneet muutosta perustelmalla, johon Liikemies Lindberg ja Kruununvouti Fagerlund ovat vastan neet Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Kruununnimismies Saxin ja Tuhan hoitaja Rantakalme ole esittäneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota mikäli se koskee oikeudenkiintiä Mitä itse asiaan tulee katsoo Keisa rillinen Senuulti, ellei Suhenius Lindberg, koska hän ennen valvontapäivää Erland Postin konkurssissa oli Kurukonsuli Wanohelle siirtinyt puheenalaiTilj. Ylönnen sen vikselin, ole ollut oikeutettu sen perusteella valvomaan saatavaa sano tussa konkunnissa, jonka vuoksi Kassa rillinen Senaatti harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion, hyljätä jutussa ajetun kanteen. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer 1007
Lokakuun 4. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin pitäjän Rissalanrannan kylästä oleva Talollisenpoika Kalle Kustaa Keinänen on hakijana sekä samassa kylässä asuva Talollisentytär Anna Lydia Korhonen vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 4. päivänä Lokakuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Kuopion pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Anna Lydia Korhonen vaatinut, että, koska liittolupauksin oli maannut Anna Lydia Korhosen seurauksella että Anja Lydia Korhonen oli 20. päivänä Elokuuta 1910. synttänyt poikalapsen, joka kusteena oli saanut nimen Kaarlo Olavi, oli kieltäytynyt avioliitton Läsnä: W. A. J. P. R.K. K.t. / F. G. No 1828. Påg. 288. R. D. tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, aviovainoksi julistamista koskevassa jutussa, jossa Kuopion Kalle Kustaa Keinänen, joka avio1912.