Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
eläessään maannut Maria Matilda Melanderin, joka 17 päivänä Kesäkuuta 1903 oli siitä synnyttänyt vielä elossa olevan tyttölapsen; ja koska Otto Wilhelm ja Emilia Josefiina Ylijunnila, jotka Juho Enok Ylijunni an lähimpinä perillisinä olivat haltuunsa ottaneet hänen jäämistönsä, eivät olleet laillisessa ajassa pitäneet perunkirjoitusta, vielä vähemmin tehneet perinnönluovutusta Juho Enok Ylijunnila - vainajan jälkeen, on Maria Matilda Melander vaatinut Otto Wilhelm ja Emilia Josefiina Ylijunni laa velvoitettaviksi Maria Matilda Melanderille suorittamaan kohtuullista avustusta mainitun lapsen elatukseen ja kasvatukseen sekä korvaamaan Maria Matilda Melanderin oikeudenkäyntikulut. Kanteeseen vastatessaan ovat Otto Wilhelm ja Emilia Josefiina Ylijunnila, kieltäen Juho Enok Ylijunnilan olleen kysymyksessä olevan lapsen isä ja huomauttaen ettei Juho Enok Ylijunnilalta, joka kuollessaan oli onllut alaikäinen, ollut jäänyt mitään omaisuutta, anoneet kannetta hyljättäväksi Kihlakunnanoikeus on 7 päivänä Helmikuuta 1906 julistamassaan päätöksessä katsonut jutussa selvitetyksi, että Juho Enok Ylijannila oli siihen aikaan, kun mainittu 17 päivänä Kesäkuuta 1903 syntynyt tyttölapsi oli siitetty, harjoittanut Maria Matilda Melanderin kanssa sukupuolighteyttä, joten Juho Enok Ylijunnila oli katsottava olleen lapsen isä, mihin nähsen ja koska Otto Wilhelm ja Emilia Josefiina Ylijunnila eivät olleet Juho Enok Ylijunnilan jälkeen tehneet perinnönluovutusta, Kihlakunnanoikeus on, nojautuen Perintökaaren 8 luvun 7 SS:ään, kuten tämä lainkohta on Kusarillisessa asetuksessa 27 päivältä Kesäkuuta 1878 sekä voimassa oleviin säännöksiin perinnönluovutuksesta ja huomioon ottaen Otto Wilhelm ja Emilia Josefiina Ylijunnilan yhteiskunnallisen aseman, velvoittanut Otto Wilhelm ja Emilia Josefiina Yljunnilan Juho 212
Enok Ylijunnilan varoilla, joita ei oltu heidän omaisuudestaan erotettu, Maria Matilda Melanderille vuosittain Juho Enok Yljunnilan kohdalla tuleviksi mainitun lapsen elatus- ja kasvotuskustannuksiksi, maksamaan satä markkaa siihen asti, kun puheenalainen lapsi täyttäisi viisitoista vuot ta tai voisi itsensä elättää, taikka lapen koko elinaikana, jos siitä ilman maa syytänsä tulisi saajarikko tahi muuten itsensä elättämiseen kykenemätön eikä Tättämisvelvollisuus tällöin lain mukaan olisi jonkun toisen velvollisuutena; ja tuli Otto Wilhelm ja Emilia Josefiina Ylijunnilan sen ohessa yhteisesti tahi sen heistä, jolla oli varoja, sadalla markalla korvala Maria Matilda Melanderille hänen oikeudenkäyntikulunsa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Otto Wilhelm ja Emilia Josefiina Ylijunnila vetoamalla olivat saat taneet jutun, on 18 päivänä Joulukuuta 1908 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden edelläkerrotun päätöksen varaan, velvoittaen sen ohessa Otto Wilhelm ja Emilia Josefiina Ylijunnilan yhteisesti tahi sen heistä, kummalja varoja oli, neljälläkymmenelläviidellä markalla korvaamaan Maria Matilda Melanderille tämän Hovioikeudessa kärsimät kustan nukset. Hovioikeuden tuomioon ovat Otto Wilhelm ja Emilia Josefiina Ylijunnila anoneet muutosta tän ne toimittamallaan perustelmalla, Johan Maria Matilda Melander on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja patsoo, etteivät Otto Wilhelm ja Emilia ose liina Ylijunnila ole esiintuoneet syytä muutoin muuttaa Hovioikeuden puheenalaista tuomiota, kuin että heidän yllämainitun lainkohdan mukaan tulee suorittaa Oikeuksien kysymyksenalaisen lapsen elatus- ja kasvatusavuksi tuomitsema vuotuinen 273
rahamäärä sata markkaa ainoastaan kuolleen Juho Enok Ylijunnilan jälkeen jääneestä tavarasta, mikäli se iihen riittää, sekä että Otto Wilhelm ja Emilia Josefiina Ylijunnila asian laatuun nähden vapautetaan maksamasta Maria Matilda Melanderille hänelle tuomittua oikeudenkäyntikulujen korva usta sataa neljääkymmentäviittä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: kuten Saarinen Walter Andersin. Alfred Luuksiala K. R. Helanen man Dahlbeala Den 28 Mars 1912. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisions skilling, från Kejserlige Åbo Hof rätt inkommet mål emellan Kro nolänsmannen, Filososiemagistern Gustaf Emil Holmström, från Helringe socken, i egenskap af eko nom och ordförande i Dirextio ren för Staffansby svenska små kola i samma socken, sökande samt sysslomännen i Rygg mästaren Klas Ahlboms till konkurs upplåtna bo Vicehärads höfdingen Georg Jägerhorn från Helsingfors stad, svarande, angående fordran: Gifven uti Justitiedepartementet den 28. Mars 1912. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Efter stämning å Kronolänsman nen Holmström har Vicehäradshöfdin gen fagerbom, i sin förenämnda egenskap, vid Häradsrätten i Helsinge sockens tingslag den 16 Oktober 1909 anOlli D. W. A. J. P. B. A - J. F. SS 480. Tog. 225 RD. 1911
lart, att Direktionen för ofvansagda smaskola vid sammanträde den 8 Oktober 1907 uppdragit åt Byggmästaren Ahlbom utförandet af särskilda repara tionsarbeten å berörda smärkolas hus samt att Byggmästaren Ahlbom vid fullföljandet af detta uppdrag till den derpåföljande Februari enligt ingif ven räkning haft utgifter till ett belopp af inalles 5298 mark 90 penni; och em dan Byggmästaren Ahlbom däremot sätt af Kronolänsmannen Holmström uppbära endast 2730 mark, har Viceka radshöfdingen Jägerhorn yrkat Krono länsmannen Holmströms förpliktande all till Vicehäradshöfdingen Jägerhorn utbetala återstoden af omförmälda räkrings innehåll med 2568 mark 90 pen ni jämte ränta därå. I saken hörd har Kronolänsmannen Holmström framhållit, att Bygg mästaren Ahlbom vid Direktionens för nämnda markola ofvanberörda sammanträde åtagit sig att på entre prenad för 1000 mark verkställa ifråga komma reparationsembeten och sedermera äfven påbörjat desamma, men råkat i affärsobestånd och förty icke kunnat fullgöra sitt åtagande, hvarför Direk tionen varit tvängen att själf låta slut föra detsamma, och som Direktionen rå sätt en af Kronolänsmannen Holmström inlämnad räkning för den 29. November 1909 och trettioen därtill hö. rande verifikat närmare utvisade, för arbetet utgifvit dels åt Ryggmästaren Ahlbom dels åt andra inalles 8132 mark 35 penni, har Kronolänsmannen Holmström, jämte det han förmält sig icke frågasätta riktigheten af de i den af Vicehäradshöfdingen Jägerhorn ingifna räkningen upptagna posterna, metsagt käromålet såsom foglöst samt, för den händelse att Häradsrätten ansåge outredt att entreprenad aftal förelagt, anhållit att Kronolänsmannen Holm ströms fordringar måtte kvittas emot Vicehäradshöfdingen Jägerholms fordran I anledning häraf har Vicehärads höfdingen Jagerhorn, som bestridt att något entreprådastal emellan Direk tionen och Byggmästaren Ahlbom egt 275
rum, af de i Kronolänsmannen Holmströms räkning ingående postema god känt endast de åt Byggmästaren Ahl bom till den 1 Februari 1908 i kontant erlagda belopp, utgörande 2730 mark, äfvensom medgifvit att Byggmästaren Ahlbom därefter den 7 i nämnda må nad bekommit 200 mark enligt verifika tet No 12 och 172 mark 60 penni af de 300 mark, som Byggmästaren Ahlbom genom verifikalet No 13 den 8 i samma månad kvitterat, medan af återstoden 10 mark åtgått till särskilda pakter och 117 mark 40 penni erlagts i arvode åt Ryggmästaren Ahloms ställföreträdare på är betsplatsen A. Otedahl; hvarhos Vicekäradshöfdingen Jägerhorn behäffande de 200 mark, å hvilket belopp bemälde Oler dahl den 16 April 1908 såsom koitto utfärdat verifikalet No 26., påstätt att der dahl däraf samma dag å Kronoläns mannen Holmströms vägnar till Mala ren August Lindholm erlagt 150 mark på sätt verifikatet No 29 utvisade. Emot af Kronolänsmannen Holm ström till vittnen i målet åberopade Sårarinnan Gårda Stenfeldt och Pomo logen Björn Lindberg har Vicehärads höfdingen Jägerhorn anfört, all dessa i egenskap af ledamöter i Direktionen för omförmälda smäskola deltagit i för berörda den 8 Oktober 1907 hållna sane manträde och förty kunde af sina vitt nesmål hafva att vänta nytta eller skada; och har Häradsrätten medels invändningsutslag den 30 November 1909 på upptagna skäl förklarat Särarinnan Stenfeldt och Domologen Lindberg jäfviga att i saken vittna. Sedermera har Häradsrätten, hvarest parterne ömsesides gjort anpråk på ersättning för rättegångsumgälderna, genom den 17 Februari 1910 af sagdt utslag funnit utredt vara att det väl varit Direktionens för Staffansby venska smäskelä afsikt, på sätt af dess protokoll för den 8. Oktober 1907 framginge, att åt Ryggmästaren Ahllem öfver låta reparationen af samma smärko las lokat på inlejoenad för sjutusen mark, men all det emot Byggmästaren Ahlboms och Vicehäradshöfdingen Jagerhems bestridande icke kunnat styr276
kas att Ryggmästaren Ahlbom ingått på sådant aftal, hvarjämte det å andra sidan framgått att Direktionen icke vidare hållit på beståndet af det afsedda aftalet, enär Direktionen efter det Byggmästaren Ahlom, på sätt icke motsagdt blifvit, under Februari månad år 1908 råkat på obestånd och blifvit stäld under adjinistration ej med administratorerna träffat någon öfverenskommelse angående den då ännu icke fullbordade reparationens dutförande, utan låtit arbetena därå fortgå under Byggmästaren Ahloms ledning. Utgående från den förutsättning att ett giltigt inreprendastal icke fördegat, har Häradsrätten funnit Kronolänsmannen Holmström icke hafva gittat bestrida riktigheten af den utaf Vice häradshöfdingen Jägerhorn till grund för käromålet lagda räkningen af den 1. Februari 1908, ehuru Kronolänsmannen Holmström genmält att Byggmästaren. Ahlloms tillgodohafvande enligt samma räkning blifvit honom godtgjordt genom de belopp, som Kronolänsmannen Holmströms moträkning af den 29 November 1909 innehölle. Vid granskningen åter af nyssnämnda räkning, har Häradsrätten ansett endast de i densamma ingående poster, hvilka gällde kontanta utbetalningar till Byggmästaren. Ahlbom efter den 1 Februari 1908, böra komma i betraktande i detta mål, eme dan de i samma räkning ingående summor, hvilka utbetalts åt särskilda leverantörer och åt arbetare enligt arbets listor, icke kommit Byggmästaren Ahlbom till godo. Enligt verifikalet No 12 hade Byggmästaren Åhlbom sålunda af Kronolänsmannen Holmström kontant uppburit tvåhundra mark, hvilken summa Vicehäradshöfdingen Jägerhorn äfven medgifvit till afdrag. Jämlikt verifikatet No 13 åter hade Byggmästaren Ahlbom den 8 Februari 1908 af Kronolänsmannen Holmström bekommit trehundra mark, af hvilken summa till afdrag medgifvits etthundrasjuttiotvå mark sextio penni, men återstående etthundratjugusju mark fyratio penni motsagts under uppgift att detta belopp 277 9
åtgätt till trakter och till arvode åt AÅterdahl; men emedan Vicehäradshöfdingen Jägerhorn icke kunnat lagligen styr ka sistnämnda uppgift, har hela den i nästsagda kvitto upptagna summan godkänts till afdrag. Enligt verifikalet No 26 hade bemälde Otrdahl af Krono länsmannen Holmström erhållit tvåhundra mark utan att Vicehäradshöfdingen fägerhorn kunnat leda i bevis för hvilket ändamål medlen af Oterdahl emot lagits, hvarför och då Oterdahl på arbets platsen företrädt Byggmästaren Ahl bom, Häradsrätten ansett att nyssagda tvåhundra mark kommit Ahlbom till godo och äfven borde från Vicehäradshöfdingen Jägerholms fordran afdra gas. I anseende härtill och då från de af Vicehäradshöfdingen Jagerhorn för drade tvåtusen femhundrasextioåtta mark nittio penni afräknades de belopp Häradsrätten ansett böra därifrån afgå eller tillsammans sjuhundra mark, har Häradsrätten ålagt Kronolänsman nen Holmström i egenskap af ordföran de och kassör i Direktionen för oftanämnda småskola att till Vicehärads höfdingen Jägerhorn utbetala ettusen åttahundra sextioåtta mark nittio penni med fem procents årlig ränta därå från den 29 September 1909, då stämningen i målet delgifvits Kronolänsman nen Holmström, hvarhos Kronolänsmannen Holmström känts skyldig att med tvåhundrafemtio mark godtgöra Vicehåradsböfdingen Jägerhorn för hans umgälder i målet. Hopätten, under hvars pröfning så väl Vicehäradshöfdingen fägerhorn som Kronolänsmannen Holmström i väde väg dragit målet, har genom dem den 24 Maj 1911 utlåtit sig; och hvad först an gick Häradsrättens förberörda invänd nings utslag har Hofrätten, emedan af Direktionens för Staffansby svenska småskola vid ofranberörda sammanräde den 8 Oktober 1907 förda protokoll fram ginge all Tavarinnan Stenfeldt och Tomologen Lindberg såsom ledamöte i Direktionen deltagit i det då blef rade aftalet med Byggmästaren Ahlbom om ifrågavarande arbetes utföran278 9
de samt Stenfeldt och Lindberg sålunda hade del i saken, låtit bero vid den utgång, hvarvid Häradsrätten i samma utslag stannat. Och jämte det Kronolänsmannen Holmströms anhål lan att få i målet såsom vittnen afhöra jämväl Magistern Eric von Rettig och Direktören Petter Karl Schiilt af Hofrätten afslagits på enahanda jäfsgrunder, som ofvan förklarats hafva förefunnits beträffande Lärarinnan Sten feldt och Timologen Lindberg, har Hofrätten, vidkommande själpa saken, låtit vid Häradsrättens utslag i öfrigt bero utom all, emedan förenämnde Återdahl, som enligt verifikatet No 26. den 16 April 1908 af Kronolänsmannen Holmström uppburit tvåhundra mark, däraf enligt verifikalet No 29 samma dag å Kronolänsmannen Holmströms vägnar erlagt åt August Lindholm ett hundrafemtio mark, sistsagda summa äfven borde tillgodoräknas Ryggmästä ren Ahlboms konkursmassa, hvars för dran således utgjorde tvåtusen åder ten mark nittio penni med utdömd ränta Uti Hofrättens dem har Kronolänsmannen Holmström anhållit om än dring medels hit ingifven deduktion, den Vicehäradshöfdingen Jägerhom bemött. Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner Kronoläns mannen Holmström icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberör da dem, vid hvilken alltså kommer att förblifva; och ålägges Kronolänsman nen Holmström all till Vicehäradshöfdingen Jägerhorn i ersättning för hans härstädes i målet hafda kostnader ut gifva sextio mark. Det alle, som veder för, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: J Wahlman B. Amberg Barnes Peltonen. Johannes Pesonen. /:Ut; Juurlah; etc 279
Huhtikuun 1 päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, irtaimen omaisuuden lahjaksi antamisen päteryyttä koskevassa nostajutussa, jossa Kauppias Tobias Erland Spets, Jyväs kylän kaupungista, samassa kaupungissa asuvan Kauppiaan Kaarle Kustaa Ahosen alaikäisten lasten uskottuna miehenä on hakijana sekä Kauppias Ahosen konkurssiin luovutetun pesän toimitsijamies Kunnallisneurasmies Wilhelm Lammonen, niinikään Jyväskylän kaupungista, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 1 päivänä Huhtikuuta 1912 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli enää on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Kun Kauppias Ahonen Jyväskylän kaupungin Raastuvanoikeuteen 22 päivänä Kesäkuuta 1909 jättämänsä hakeLäsnä: D. W. A. - J. P. - A. L. B. J. F. Grös SS: 495. No 495. Pag. 66 R. D. 1911.
muksen johdosta oli joutunut konkurssitilaan, oli hänen hallussaan ollut muun muassa viisi Jyväskylä - Päijänteen Laivaosakeyhtiön osakekirjaa, nimellisarvoltaan kaksisataa markkaa lukin, joista osakekirjoista yksi oli varustettu Kauppias Ahosen allekirjoittamalla 4 päivänä Kesäkuuta 1904 päivätyllä merkinnällä, milä hän oli siisänyt "nämä osakkeet 5 kapl. " alaikäisille lapsilleen Ailille, Kalle Walttoille ja Viljo Sakarille, sekä myöskin Leipuri A. L. Eklundin ja hänen vaimonsa E. A. Eklundin 15 päivänä Maaliskuuta 1903 kirjoittama luovutuskirja, jolla nämät olivat Kauppias Ahoselle täydellä omistusoikeudella siirtä neet Henkivakuutusyhtiö Suomen heidän hengelleen antamat, yhteensä kymmenentuhannen markan määräiset vakuutuskirjat No 18241 a/e, ja jolle luovutuskirjalle Ahonen oli merkinnyt 4 päivänä Kesäkuuta 1904 siirron, jolla hän vuorastaan oli luovuttanut henkivakuutuskirjat mainituille lapsilleen, ja 31 päivänä Toukokuuta 1907 lisäyksen siitä että äskenherrottua oikeutta piti nauttia myöskin hänen sillä välin syntyneen tyttälensä Signe Helman. Näitä osake - ja henki vakuutuskirjoja, joista jälkimmäiset oli pantattu Henkivakuutusyhtiö Suomelle, ei Kauppias Ahonen, joka oli ollut mainittujen lastensa luonnollisena holhoojana aina konkurssin alkuun asti, olsut merkinnyt tekemäänsä konkurssi pesän luetteloon, mutta oli Kunnallismelvasmies Lammanen, katsoen osake- ja vakuutuskirjain kuuluvan konkurssine sälle, pesän puolesta ottanut sanotut osakekirjat ja Eklund-aviopuolisoiden antaman luovutuskirjan Ahosen luota suostaansa, minkä johdosta Kauppias spets mainittujen lasten sitä varten määrättynä uskottuna miehenä on Raas uvanoikeuteen konkurssin valvantapäivänä jättämässään hakemuksessa vaatinut, että koska Kauppias Ahonen jousuta vuosia ennen konkurssiaan oli siiränyt lapsilleen puheeksitulleet osakkeet ja henkivakuutuskirjat, tuo omaisuus lapsille kuuluvana konkussine. asia edottaisiin; ja on kauppias Spets, sittenkun Raastuvanoikeus 22 281
päivänä Marraskuuta 1909 julistamassaan konkurssituomiassa oli tehdyn muistutuksen johdosta osottanut Kauppias Spetsin eri oikeudenkäynnillä konkurssipesän kanssa riitelemään mainitusta omaisuudesta, Kunnallisnaivasmies Kammaselle konkussipesän toimitsijamiehenä 24 päivänä Joulukuuta 1909 toimitetun kirjallisen haasteen nojalla Raastuvanoikeudessa toistanut sanotun vaatimuksen ja sen ohessa pyytänyt harvausta oikeudenkäyntikustannuksistaan. Vastauksessaan on Kunnallisneuvasmies Kammonen, huomauttaen että ainoastaan yhteen ylläsanotuista osakkeista oli kirjoitettu siirto ja siihenkin vasta siirron tapahduttua rivin yläpuoselle eri käsialalla merkitty sanat, 5 kapll. sekä ettei todistajia ollut oollut läsnä silloin kun puheenalaisten osakkeitten ja henkivakuutuskirjain siirrot olisi kirjoi tettu, epällyt siirtojen todellisuutta; minkä tähden ja kun Kauppias Ahonen ei ollut laillisessa järjestyksessä luovuttanut lahjoitetuksi väitettyä omaisuutta vaan aina konkurssin alkuun asti pitänyt sitä hallussaan ilmoittamatta edes siirtoista asianomaisille yhtoille, eikä siissoille näin ollen ja kun ne melkoisesti loukkasivat honkussipasan velkojain oikeutta voitu antaa miään arvoa, Kunnallisnaivosmies Kammanen on pyytänyt kannetta hyljät täväksi Sittenkun myöskin Kauppias Ahöstä oli asiassa kuulustettu on Raas tuvanoikeus 14 päivänä Maaliskuuta 1910 julistamassaan päätöksessä siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Kunnallisneuvosmies Hammasen hänen kerrotun toimensa puolesta Kauppias Spetsille lasten uskottuna miehenä luovuttamaan puheenalaiset osake ja henkivakuutuskirjat sittenkun Kauppias Spets sitoumuksensa mukaan oli kan kussipesälle suorittanut Kauppias Ahosen henkivakuutuskirjoista niiden siitämisen jälkeen suorittamat vuosimaksiit viiden prosentin korkoineen maksupäivistä, kuitenkin vähentämällä voitto osingot, mitkä henkirakuutuskirjoistä samana aikana olivat nostetut, mut282
ta hyljännyt Kauppias Spetsin anomuksen saada korvausta oikeudenkäyntikustannukjistaan. tavioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppias Spets ja Kunnallisneuvosmies Kammonen vetoamalla olivat saattaneet julin, on 30 päivänä Joulukuuta 1910 anamallaan tuomiolla ratkaissut asian ja havainnut tosin näytetyksi, että Kauppias Ahonen oli ennen konkurssinsa alkua arjoittanut ylläsanotut 4 päivänä Kesäkuuta 1904 päivätyt siirrot tarkoituksella lahjoittaa niissä mainitut osake- ja henevakuutuskirjat alaikäisille lapsilleen Ailille, Kalle Walaterille ja Viljo Saha sille kuin myös tyttärensä Signe Helenan syntymisen jälkeen tämän hyväksi tehnyt puheeksi tulleen lisäyksen 1 päivältä Toukokuuta 1907; mutta kossa Kauppias Ahonen siihen aikaan kuin nua siirrot tapahtuivat oli ollut mainittujen lastensä edusmies eikä toinen lailinen edusmies näiden puolesta ollut kerrottuja lahjoja vastaan ottanut, niin ja kun sanottuja siirtoja lisäyksineen siis ei voitu katsoa laillisesti päteviksi, Hovioikeus on, kumaten Raastuvanoikeuden päätöksen, hyljännyt Kauppias Spetsin jutusla ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Kauppias Spets anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja patsoo ettei Kauppias Epets ole esiintuanut syytä muuttaa Hovoikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi Tätä kaikhi asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti Helskunnas C Kännes. Utonen Alfred Kiuksiala. Johannes Pesonen. Alfredliuksiala. Johannes Pesonen. Frans Salmros. 283
Den 3 April 1912. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisions skilling, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Sjökapto nen Jakob Ferdinand Gahnströms hustru Adolfina Gahnström, från Helsingfors stad, sökande samt Vichäradshöfdingen Alfred Holmström, från Åbo stad, såväl i egenskap af fordringsägare i Sjökaptenen Gahnströms till konkurs upplåtna bo som syssloman i konkursboet, svarande, angående rätt att undanskifta egendom Gifven uti Justitiedepartementet den 3 April 1912 Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat föl jande. Sedan Tjökaptenen Gahnström i en den 7 Juli 1909 till Rådstufvurätten i Helsingfors ingifven skrift anhållit att så till sina fordringsägares förnöjande på engång afträda all sin egendom samt Rådstufvurätten medels den 19 i samma 3: W. F. B. å 1/2 - 3. 3. 2/12 - 75 3 No 515. Pag. 219. R. D. 109.
månad utfärdad offentlig stämning kallat Sjokaptenen Gahnströms samtliga fordringsägare att den 25 påföljande Oktober infinna sig inför Rådstufvurätten för att sina fordringar i konkursen behörigen anmäla och bevaka, så har å den sålunda utsatta inställdsedagen Adolfi na Gahnström uti en till Rädstupurätten ingifven ansökningsskrift under åberopan de af ett mellan makarna Gahnström den 28 December 1881 upprättadt äktenskapsförord, hvarigenom Adolfina Gahn ström till enskild egendom förbehållit sig, utom däri uppräknade lösören och 6000 mark i kontanta penningar, all den egendom hon framdeles kunde ärfva eller förvärfva, anhållit att på grund dör af och enär Adolfina Gahnström under äktenskapet dels genom köp förvärfvat Hirvikoski hvarn i Toimijoki socken med alla därtill hörande inventarier, boningsmagasins och uthusbyggnader, hvilken kvarnlägenhet Isokaptenen Gahnström vedermera genom köpebref den 7 Januari 1904 försålt åt aktiebolaget Ter Maria för en ännu ogulden köpeskilling af 30,000 mark, dels på grund af testamente efter sin broder Apotekaren Carl Johan Cujander bekommit egendom till ett som manlagdt värde af 55,180 mark 48 penni hvilken egendom enligt bestämmelserna i sagda testamente skulle, äfven om hon ingings äktenskap, af henne förvattas, få såsom sin enskilda egendom undanskifta ej blott särskilda å en ansökningen bilagd förteckning, dagtecknad den 20 Okto ber 1909, uppräknade lösörepersedlar utan och i nämnda förteckning uppgifna värde papper och utestående jordringar till ett värde af inalles 48,287 mark 39 penni. Vid det i konkursen den 15 November 1909 hållna första uppropet har Vicekä radshöfdingen Holmström i egenskap af sysloman i disponenten Axel Lorents Granselts konkursto, hvilket var en af för dringsegarene i Sjökaptenen Gahnströms konkurs, emot Adolfina Gahnströms ofvanbeskrifna anhållan anmärkt, att ifrågavarande äktenskapsförord, såvidt Adolfina Gahnström däri förbehållits enskild egan derätt till den egendom, som under äkten skapet med Sjökaptenen Gahnström kom 285