Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
hansson och Pappersmästaren Ståhle, enär nu ifrågavarande papper tillverkats under deras tillsyn och ansvar, hade att vänta nytta eller skada af saken och således rätteligen varit jäfvige att deri vittna, samt Aktiebolaget Jämsänkoski att Weckmästa ren Tichte, som innehade anställning vid Piis och Kuvertfabriken i Åbo, jemväl vere jäfvig att i målet höras såsom vittne, äfvensom yrkat, Nylund att Ingeniören Johansson och Pappersmästaren Ståhl samt Aktiebolaget Jämsänkoski att Werkmästo ren Fichte blefve för återgångsvittnen förklarade; derå Rådstufvurätten, hvarest parterne jemväl anhållit om godtgörelse för gina i måkt hafila umgälder, genom utdag den 30. November 1901., jemte det yrkandet om Ingeniören Johanssons, Pappermästaren Ståhles och Werkmäktaren Tidtes förklarande för återgångs vittnen förkastats, dock så att fullt vitsord icke kunde skänkas å de tvenne förstnämndes intyganden, alldenstund ifrågavarande papper blifvit tillverkudt under deras tidning, funnit utredt vara, att Handlanden Nylund uti skrifvelse af den 16 Mars 1900. hos Aktiebolaget Jämsänkoski betalt deri närmare uppgifna partier papper för prisfebrikation att efter hund till Nylund levereras, äfvensom att Aktiebolaget Jämsänkoski uti skrifvelse den 18 i samma månad antaget anbudet samt adermera jemte faktura af den 18 Januasig 1901. tillsändt. Nylund fyra i faktusanuppgifna olika papperspartier till uppgifvet pris af tretusen sjuhundrafem mark trettiofyra penni, men att Nylund väg at emottaga och i varrantmagasinet uti Åbo för bolagets räkning insatt papperet på den grund att detsamma icke öfverensamt med de vid aftalets ingående Sylund förevisade pröfven och ej vait ensidigt plattadt eller öfverhufvud till passabrikation arvändbart, hvarom Ut jemväl belaget underrättats; inseende hvartill och då ådagalagdt blifvit att det till Handlanden Nyvid levererade papperet icke öfverensstänse med de pröf, enligt hvilka beställlingen gjorts, och ej heller varit ensi ligt plattadt samt att papperet för öfigt varit för tillverkning af påsar 373
nu ifrågavarande papper tillverkats om fäst deri närmare uppgifva parter der deras tillsyn och ansvar, hade att vår uppar för prisförbehållen att efter hund ta nytta eller skada af socken och midelag till i Syland levevaras, äfvensom att Akter håtteligen varit jäfvige att deri vittnen, samt belaget Jormoomboski uti skrifvelse der "Aktiebolaget Jämäänkoski att Wirknets by i samma månad antaget anTio och Kuversfiskalrihen i Åbo, jemväl n° 1911. tillsänett. Ochund fyra i förutanre jäfvig att i målet höras såsom vid uppgifva olika pappersparter. till upp ne, äfvensom yrkat, i Löfvnet att Ingmans gifvit pris af tretusen sjuhundenfem med Johansson och Pappersmätaren Strik Mattsson penni, men att Nylund "Aktiebolaget Junninkoski att Weckmäki uti emottaga och i varantmagarnit uti ren Tuhte blifve för utegångsvittnen för tio för bolagets räkning inomtt papperet klarade; derå Rådstufvurätten, hvarest som de den genom att detsamma icke öfver terne jemväl anhållit om godtgörelse för engfart med de vid aflidets ingående sina i målet hafda umgälder, genom åt lofvud förevisade pröfven och ej vadag den 30. November 1901., jemte del godt vanligt ylättadt eller öfverhufvud kandet om Ingeniören Johanssons, Fyra till förrskirkutien arvandtont, hvarom nästaren Ståkles och Weckmäslaren Fratt jemväl beläget underrättats; i ten förklarande för återgångsvittnen förnämnde hvartill och då ådagalagdt kerlats, dock dö att fullt erbörd icke vid blifvit att det till Hvallanden Nyde okänhus ut de tvenne förstnämndes hvil hvararde papperet icke öfverenstnad intyganden, alldenstund ifrågavara dels med de bref, enligt hvilka betall per blifvit tillerkudt under deras till någon gjorta, och ej heller varit ensining, funnit utredt vara, att Hvarken ut gittadt samt att papperet för honom och Seppramästaren Strähle, om uppl hos Aktiebolaget Jomäinkoski beren Sjuhte, som innehade anotutning och molemna jemte förklara af den 18 Januaden Nylund uti skrifvelse af den 11. Majt samt för tillverkning af påsar 373
panvändbart, Rädstufvurätten ansett Härads landen Nylund hafva egt laga anledning att vägra emottaga sagda papper och undandraga sig dess betalning, hvarföre till tiebolaget Jämsänkoskis i målet utförla talan om utbekommande af priset för detsamma af Rådstufvurätten för kastats; och kunde vid sådan utgång bolaget ej heller tillerkännas ersättning för de till afpröfningarna använda papper rullarna, hvarhos bolaget ålades att med fyrahundra femtio mark hålla Nytuntr skadeslös för hans umgälder i målet. Hofrätten, under hvars pröfning Ar tiebolaget Jämsänkoski i vadeväg dragit saken, har medelst dom den 19. Juni 1913. låtit bero vid Rådstufvurättens utslag samt tillika skyldigkänt Aktiebolaget Jundo sänkoski att med femtio mark godtgöra Handlanden Nylund hans i Hofrätten hala kostnader uti målet. Uti Hofrättens dom har Aktiebolä get Jämsänkoski anhållit om ändring med delst ingifven dessuktion, som Händlanden Nylund i föreskrifven ordning bemätt. Kejserliga Senaten har tagit 371 ålet i öfvervägande och finner Aktiebo byet Jämsänkoski icke hafva anfört skäl att ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, id hvilken alltså kommer att förblifva, jemte det Aktiebolaget Jämsänkoski lägges att till Handlanden Nylund i sättning för hans kostnader i Kejserliga Senaten utgifva åttatio mark. Det lle, som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland J. Tohmman Talentin Gummerus J; Nämlund E, Andersin. venn Sjelning E. Askolin
Den 11. Maj 1904. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, utan erlagda afgifter, från Wiborgs Hofrätt inkommet revisionsmål emellan Trätselkammaren i Wiborgs stad, sökande, samt i sagda stad hemmähörande aktiebolaget Torkel svarande, angående eganderätt till stadsfastighet: Gifven uti Justitiedepartementet, den 11. Maj 1904. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande: Efter aktiebolaget Torkel ågången skriftlig stämning har Prätselkomma ren i Wiberg, å Wiborgs stads vägnar, vid Rådstufverätten i sagda stad anfört att Trätselkammaren på grund af Stadsfullmäktiges i Wiborg den 28. Januari 1898. derom fattade beslut medels salubref den 31. Mars 1898. till aktiebolaget Torkel i afseende å bebyggande förrätt staden tillhöriga obetyggda tomten No 9. i Pantraslaks stadsdel af nämntill stad med i köpebrefvet intaget villde J. G. S. Å. R. B. K.G. W. H. J. B: - J. Z: / K. S. No 544. Tåg. 102. R. D. 1903.
kor att den försålda tomten borde inom tre år efter nästnämnda dag vara bebyggd, vid äfventyr att tomten i annät fall skulle utan ersättning tillfalla staden; och som aktiebolaget Torhel underlåtit att inom sålunda öfverenskommen tid bebygga ifrågavarande tomt har Dratselkammaren yrkat aktiebolagets förpligtande att till stadens ego och besittning öfverlåta sagda tomt. I afgifvet genmäle har aktiebetaget Pokel väl medgifvit, att i berörda emellan belaget och Niborgs stad upprättade köpebref förenämnda köperilkor intagits; men emedan sagda vilkor, såsom innefattande förbehåll att i framtiden återvinna försåld fast egendom jemlikt stadgandena i förordningen den 20. Juni 1864. angående, bland annat, olämpliga förbehåll vid fastigheter köp, vore utan kraft och verkan, har aktiebolaget, med förmälan att bolaget den 25. Juli 1898. undfått fastebref å tomten, motsagt Wiborgs stads i saken utförda talan. Medels den 11. December 1901 afkuunadt utslag har Rådstufvurätten utlåtit sig i målet; och som stadens tom ter enligt stadfästad byggnadsordning kunde säljas endast för faststälda ändamål och ifrågakomna tomt i enlighet dermed försålts för att af köparen bebyggas, alltså och då det af Viborgs stad i salubrefvet af den 31. Mars 1898. uppstälda vilkor såleles icke kunde anses olämpligt, men aktiebolaget Torkel försummat att fullgöra detsamma, förklarades ifrågakomna köp återgånget och ålades aktiebolaget Torkel att till Viborgs stad sterlemna förenämnda tomt. Hofrätten, under hvars pröfning aktiebolaget Torkel i väderag dragit saken, har genom dom den 28. Februari 1903., emedan ifrågakomna af Wiborgs stad vid försäljningen af omförmälda temt uppstälda och i ofvannämnda salubref jemväl intagna vilkor utgjor de ett förbehåll att i framtiden under visra i salubrefvet bestämda förutsättningar till staden återvinna sagda tomt men dylikt förbehåll jemlikt firberörda 370
förordning af den 20. Juni 1864. vore utan kraft och verkan, med upphäfvande af Rådstufvurättens motvädjade utslag, förkastat Wiborgs stads i målet utförda talan. Uti Hofrättens dom har Trätselkommaren i Wiborg sökt ändring medels ingifven deduktion, som aktiebolaget Torkel i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och alldenstund Vittnets stad genom förenämnda salubref af den 31. Mars 1898. till aktiebolaget Torkel i afseende å bebyggande försålt ifrågavarande obetyggda tomt med ofvanomförmälda i enlighet med stadgandet i 10. SS: af den för staden den 19. December 1871. faststälda byggnadsordning gjorda vilkor, samt sagda vilkar, enär åberopade förordning af den 20. Juni 1864. ej är å förevarande fall tillämplig, icke års olagligt, fördenskull och då aktiebolagd Torkel ej fullgjort ännämnda vilkor, pröd var Kejserliga Senaten rättvist, med upphäfvande af Hofrättens dem, låta bero vid det slut, hvari Rådstufverätten genom Carl Sandertskjuts dess utslag i saken stannat. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: J. G. Tohmaren E. Andersin. Valentin Gummerus. J. N. Börnlund. A. Nismlm. F Em Liljeblad, venn Kuhma Johannes Littnig 377
Toukokuun 13. päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio osaksi nostorahalla osaksii maksuitta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, yhtiösopimuksen purkamista koskevassa jutussa, jossa Kauppahuone Jyväskylän kaupungissa Joh. Parvi ainen sekä Asioitsija Kaarlo Lindfors samasta kaupungista, ovat vuoroin hakijoina ja vastaajina. Annettu Oikeusosastossa Toukokuun 13. päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niismikäli nyt on kysymyksessä, saaut tietää seuraavaa: Välikirjalla Elokuun 3. päivältä 1889. Tal Kauppaneuvos Joh Parviainen ja Asioitsija Lindfors tehneet sellaisen yhteosopimuksen, että kaikki Kauppaneuvos Parviaisen nimeen Wiipurin läänissa ostetut ja vastedes ostettavat metvät tulisivat olemaan Parviaisen ja Lindforsin yhteisiä ehdoilla, että Kauppaneuvos Parviaisen tuli antaa kaikki utsien ostoon ja muihin yvityksestä ehtiviin menöihin tarvittavat rahat läsnä: J. G S. E. A. W. H. 37 No 545. Pag 90 R2 1903.
kuuden prosentin vuotuista korkoa vastaan että Asioitsija Lindforsin oli pidettävä täysi huoli metsien hoidosta puiden ulosottamisesta ja vedätyksestä ynnä muista liikkeen asioista ilman eri palkkiota niinkuin omista asioistaan; sekä että, kun nämä ehdot otti vat molemmin puolin täytetyt, liikkan luottama voitto tai tappio oli jaettävä tasan yhtiömiesten kesken Sittenkun Jyväskylän kaupungin Rautuvanoikeus, Asioitsija Lindforsin siitä ajaman kanteen johdosta, oli Maaliskuun 28. päivänä 1898. julistamallaan päitöksellä, jonka Waasan Hovioikeus sitä temmin tuomiolla Maaliskuun 1. päivänä 1899. vahvisti, velvoittanut Kauppaneuvod Parviaisen, joka Raastuvanoikeudessa oliilmoittanut jo Helmikuun 15. päivänät 1891. erottaneensa Lindforsin hänen edelllämainitun välikirjan perusteella hoita mästään toimesta, antamaan Lindförvel Lindforsia vastaan ajamaan sitä vamastaan toimesta, antamaan Lindforsia vastaan ajamaan sitä ramastaan toimesta, antamaan Lindfors Hilforsia vastaan ajamaan sitä vamastaan toimesta, antamaan Lindforsia vastaan ajamaan sitä ratin puplillinen, luetuksia yhteen avuotuista, ja anoi koronskannetta, johon saattoi oltin puplillinen, luetuksia yhtiin avioliasta, ja anoi korons kannetta, johon saattoi ollin puheenalaisia yhtiään asioista, saa jääpi konnushannetta, jossa, saattoo ollin puheenalaisen yhtiön asioista, että oikettahuasteen nojalla, Ruostavanoikeuden Suolfors kieltänyt, hoiteessaan häneljanut sekä, hänen kuolluansa, h�nen ikeudenomistajainsa puolesta, jotka jatravat hänen liikettään toiminimellä Joh. Parviainen, jatkettu sellaista kan utta, että, koska Asioitsija Lindfors eli hoitanut hänelle puheenalaisen htiö sopimuksen nojalla kuuluvia tehtäviä erittäin leväperäisesti ja taitanattomasti sekä siten luottanut Kaupranuvos Parviaiselle melkoista vähinkon, Lindfors, joka siis ei ollut täyttänyt mitä ehtoja, joita häneltä sanotusja sopimuksessa oli vaadittu jotta hän rääjisi nauttimaan sopimuksen täyttämesesta johtuvia etuja, erotettaisiin puheenalaisesta yhtiöstä ja yhtiö sopimus julistettaisiin hänen kohdaltaan piiretuksi sekä Lindfors menettäneeksi kaiken oikeuden sen perusteella, minkä ohessa Kauppahuone Joh. Parviainen on pidättänyt itselleen vallan erikseen Asioitsija täydellinen, todistuihin perustuvan to- myn korvauskannetta, johon saattoi olPesolan 3/16. m Pesolan 3/16. m Pesolan 3/16. m Kauppanimos Parviainen kirjallisen kontusta kuulustattuna on Asioitsi 379
le yhtiösopimuksen nojalla kuuluvia tehtäviä, tehneensä itsensä syypääksi levä peräisyyteen tai taitamattomuuteen sekä sen tähden vastustanut kannetta. Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin olivat vaatineet korvaan ta oikeudenkäyntikuluistaan, on Syyskuun 16. päivänä 1901. julistamallaan päitöksellä katsonut selvitetyksi, että sittenkuin Kauppaneuvos Parviainen ja Asioitsija Lindfors olivat puheenalaisen yhtiö sopimuksen nojalla yhteiseen lukuunsa ostanut useita mitsiä Lop Suhannella kolnullasadalla, peen, Wiipurin ja Säkkijärven pitäjissä maamaan kauppahuoneen oikeuden käynteoli Lindfors vuonna 1890. ja edelleen kustannukseljohtanut puiden hakkuuta ja niinteä ja Lindfors oikemalla oli sauttanut ja raisesti sekä siten luottanut yhtiin lalunnaittäviin, että Asioitseen Lindmiehellen melkoista vahinkoa; jota ono toimimassaan niiden hankkan toisen rättyjä velvollisuuksia, joiden täyttä on mukaan olivat heidän yhteeseen luli tehty riippuvaksi, Raastuvanoikeus 380 alesti mainitun yhtiösopimuksen puresaksi ja Asioitsija Lindforsin menettäneksi kaikki ne oikeudet, jotka häullä olisi sopimuksen mukaan ollut, es hän olisi sen kunnollisesti täyttänyt, jonkä ohessa ja samalla kun Kauppaluone Joh. Parviaiselle jätettiin valta eri oi vudenkäynnillä hakea palkintoa siitä vahingosta, jonka Asioitsija Lindfors edel säkerrotulla menittelyttään oli yhtiökumpemilleen tuottanut, Lindfors velvoitettiin kuunsa ostanut useita, mitsiä lop tuhannilla kolmullasadalla markalla korveen, Wiiparin ja Säkkijärven pitäjissä avamaan kauppahuoneen oikeuden käyntiveen, Viiparin ja Säkkijärven pitäjissä avamaan kauppahuoneen oikeuden käyntiHelmikuun 15. päivään vuonna No 9 Hovioikeus, jonka tutkittavaksi vuotmitsiölä, mutta näissä toimissaan tän, on tuomiossa Helmikuun 14. päivältä menetettyt huolimattomasti ja lisäsa 108. katsonut Kauppahuone Joh. Parviaitähden ja kun Asioitsija Lindfordin alkuajana, jotka hänen ja nyttemmin kahsiis ei otta katsottava täyttämän niin Kauppanroos Joh. Parviainen kesken tä yhtiöspimuksessa hänelle mie siuränä Elokuuta 1889 tehdyn välikirmisestä hänen osallisuutensa yhtenen ostamisesa metisen suhten toi
mitettävät, oli osoittanut erinomaista leväperäisyyttä ja huolimattomuutta kä Kauppaneuvos Parviaisen siis oller oikeutetun erottamalla Lindforsin Helmikuun 15. päivänä 1891. toimestaan puo kamaan sanotun välipuheen varsinkin kun määräaikaa sen voimassa olosta uolta sovittu, josta syystä enempi lausanto useinmainitun välikirjan kumoa misesta raukesi; mutta koska asianet saisten oikeussuhteet siltä ajalta kun heidän välipuheensa oli ollut voimassa vielä olivat selvittämättä sekä Ilovina niin jutun; ja koska selvitetty oMaaliskuun 1. päivältä 1899. velvuttanut molem lukemalla luperöisellä ja Kauppahuun Joh Parviaisen Asioitsija nelmattomatta menettetyllä on louLindforsille antamaan tilin välipi huoneet Kauppaniuvas Parviaisen oikeuvoimassa olon ajalta johtuvista asiassa hänen ollessausuuusiin toisena osakkaana ta, sentähden Hovioikeus hylkäs. Kapehmalainosa, edellä vuotulla yhtiö pahuone Joh Parviaisen kanteen sekä helmuksella 3. päivältä Elokuuta 1859. kuin se käsitti välikirjan mitällinen omistetussa lukeessä ja niin käänet si julistamista viimeksi mainitulto osiin Parviainen 15. päivänä Helmikuuta käyntikustannuksensa siinä, jossa sen kun mainittua sopimista ei ole määden Ruostuvanoikeuden vuoden ehdonalainen pitäjä kri tehty, katsoo Keisarillinen Seas siis muutettiin ja kumottiin, jota vasjan se muuten eli mitä tuli KauppahuoJoh. Parviaiselle myönnettyyn oikeuteen jaa vahingonkorvauskannetta Asioitsija tindforsia vastaan jäi voimaansa Hovioikeuden tuomioon ovat Kauppagone Joh Parviainen ja Asioitsija Lindas molemmin puolin anoneet muutostänne tuomillaan perustelmillä, joilin he kumpikin puolestaan ovat säädesä järjestyksessä vastaneet. oli ollut voimassa Keisarillinen Senaatti on tutkinut täkeus oli lain voiman saaneella tuomioja Määlsija Lindfors Hovioikeuden hänen jalta, ja tuli asianosaisten jätum ta No 4 on oollanut Lindforsin hänen toituun katsoen itse kärsiä oikeuden vastaan samassa läkkeessä, sentähden 381
naatti oikeaksi julistaa kysymyksessä olevan yhtiön lopetetuksi ja piiriituksi, jota vastoin kanne, mikäli se sisältää vaatimuksen että Asioitsija Lindfors julistettaisiin menettäneeksi kaikki hänelle yhtiö sopimuksella myntnetyt oikeudet ja edut, koska sama vaatimus ei perusta lakiin, siitä syystä ja niinikään Hovioikeuden ylempat nä kerrotun 1. päivänä Maaliskuuta 1899. antaman tuomion johdosta hyljät tään. Näin tavoin Hovioikeuden puo heenalainen tuomio Helmikuun 14 päivältä 1903., jonka muuttamiseen Kauppahuone Joh. Parviainen ei ole esiintuonut syytä, Asiavitsija Lindhforsin muutoksenanomuksen johdosta siis oikaistaan, kun sama tuomio sitä vastaan muuten eli mitkäli Kauppahuone Joh. Parviaiselle on jätetty valta nostaa Asioitsija Lindforsia vastaan sellainen kannen vähingonkorvauksesta, johon nihettä saattaa olla, ja mikäti keudenkäymiskulut asianosaisten kesken on kuitattu, jää pysyväksi Edavonius tä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti fl. Sohlman Adentr. Gummerus. E. Andersin. Tvenn Kjelmme 382
Toukokuun 16. päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahatta Waasan Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Torppari Matti Hermanninpoika Warismäki eli Alanko, y listaron pitäjän Kainaston kylästä, on hakijana ja Kauppatoiminimi Nikolainkaupungissa Tolfverarin i Petersén vastaajana Innettu Oikeusorastossa Toukokuun 16. päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itselleen silyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ä niistä, mikäli nyt on kysymykdessä, saanut tietää seuraavaa: Haasteen nojalla on Matti Warismäki Nikolainkaupungin Kaastuvan oikeudessa kertonut, että hän vuosina 1897., 1898. ja 1899. oli Kauppatoiminimi Tölfveraren & Pettersinille myynyt kauroja, joista toiminimi oli jäänyt Warismaille velkaa häven konttokuranttilaskunsa mukaan yhdeksäntuhatta kolmesataa helmkymmentä markkaa neljäkymmentäkahdeksan penniä; ja koskei läsnä: A. K. - 1.S. - 11. H. - J. I. J. H. af H. No 557. Pag. 190. R. D. 1705.
toiminimi ollut suorittanut tätä velkaansa, on Warismäki vaatinut Atä toiminimi velvoitettaisiin Warimaale suorittamaan mainittu rahamääeä korkoineen sekä sen ohessa palkkitsemaan hänen kulunsa oikeudenkäynnistä. Kanteesta kuulusteltuna on Toiminimi Töfverarin e Petersin väittänyt, että Matti Warismäki oli toiminimeltä saanut maksun kaikista niistä kauroista, jotka hän oli toininimelle hankkinut, jonka vuoksi ja koska toiminimi päinvastoin li Warismäellä saapa hänelle annetuista ennakkomaksuista kaksituhatta viisi markkaa kuusikymmentäkaksi penniä, toiminimi on vaatinut Matti Wänsmäen kanteen kumoamista ja Warismaille toimitetun vastakaasteen nojalla hänen velvoittamistaan toiminimelle maksumaan viimeksimainitun rahamääeän korkoineen; minkä ohessa toiminimi on anonut hauvansta oikeudenkäyntikuluistaan. Matti Warismäki on vastustanut Toiminimi Sölfverarm & Petersinen kannetta ja, todistajain kuulustelun asiassa tapahduttua, vaatinut että toiminimen todistajana kuulustuttama Itsellinen Nikolai Granat julistettaisiin peräytystodistajaksi, koska Granatin todistus oli totuudesta poikkeava. Sittenkuin Matti Warismäki Kesäkuun 22. päivänä 1901. oli luovuttanut omaisuutensa konkurssiin ja konkussipesän toimitsijamies Poliisikonstaapeli Juho Kamppinen oli yhtynyt Warismäen kantuneen, on Kuutuvanoikeus Elokuun 15. päivänä 1902. julistamassaan päätöksessä, nen ohessa että Matti Warismäen vaatimus Nikolai Svanatin julistamisesta peräytystodistajaksi kyljättiin, koskei laillista estettä häntä vastaan oltu totemmäytetty, katsonut Toiminimi Tölfverann e Petusenin saattaneen toteen, että toiminimi oli Matti Warismäelle maksanut kaikkiin niiden kansalah38
tysten hinnat, joista Matti Warismäki oli toiminimeltä vaatinut maksua, kuin myös että toimini mi oli Warismäeltä saapa ennak komaksuista kaksituhatta viisi markkaa kuusikymmentäkaksi penniä, jonka vuoksi Raastuvanoikeu kumaten Matti Warismäen ja Juho Kamppisen kanteen, velvoitti Matti Wärimäen Toiminimi Tölfveraren Petersenille kuittia vastaan makramaan vaaditut kaksituhatta viisi markkaa kuusikymmentäkaksi penniä viiden prosentin vuotuisella korolla Helmikuun 7. päivästä 1901., jolloin Matti Warismäki oli saanut haasteen asiassa; minkä olussa Matti Warismäki velvoitettiin korvaamaan toiminimen kulutoikeudenkäynnistä neljälläsadalla kymmenellä markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Matti Warismäki ja Juho Kampinen, viimemainittu ennensanotun toimensa puolesta, olivat vetoansala saattaneet jutun, on tuomiolla tunnut. Elokuun 29. päivänä 1903. ratkaissut asian; ja samalla kuin Juho Waismäen ja Juho Kamppisen Hovioikeudessa tekemä pyyntö saada todistajina asiassa kuulustetuiksi Itsellinen Iisakki Mallula ja häsen vaimonsa Susanna Mallula byljättiin, koska näitten valan ehlolla antamat, Korioikeuteen jätetyt kirjalliset todistukset eivät vaikuttaneet asian päättämiseen, on Hovioikeus vahvistanut Kaastuvanoikeuden päätöksen, jonka ohessa Juho Warismäki ja Juho Kamppisen, viimemainittu sanotun toimena puolesta, velvoitettiin viidelläkymnemellä markalla palkitsemaan Toiminimi Sölfverann & Petterömin Hovioikeudessa asiassa kärsimälkustannukset. Hovioikeuden tuomioon on Matti Vänsmäki anonut muutosta tänne tuomallaan perustelmalla, johon Toiminiemi Tolfverann e Petersin on säädetyssä järjestyksessä vas385
Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Matti Warismäki ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempäni mainittua tuomiota, joka siis jääpysyväksi, minkä ohessa Matti Wavismäki velvoitetaan suorittamaan Toiminimi Silfveraren & Petersinille jiltä täällä juttuun menneiden kulujen korvaukseksi kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: A. Kumlin. J Em Liljeblads varo Wilamaa. Johannes Litting. Vero Wilhelama. Johannes  Litting. Kaf Hellen. Toukokuun 17 päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaalin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleessa, välikirjan mitättä nöksi julistamista koskevassa jutussa jossa Toiminimi Iso Brilannian ja Irlamnin kuningaskunnan hallitus kaupungissa Lantaossa Hans Dessen Aon hakijana ja Paukinkonttorinhoita ja Edvard Hirmu, Kemin kaupungista vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Toukokuun 17 päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itselleen esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja nuotä saanut tulaa seuraavaa: Pankinkonttorinhoitaja Hirmulle toime tetun haasteen nojalla on Toiminimi Hans Dessen M. Kemin kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut, että sittenkuin Puuta warabauppias Elias Petter Sjöman oli kontrahdella Helmikuun 10. päivältä 1900. ottanut toiminimelle hankkiaksensa tuhat enolannin kuutiosyltä paperipuita valmiina Simojoen suulla lastattavaksi laivaan sen raavan Heinäkuun kuluessa ja toiminimen asiamies Suomessa oli kesällä sanot tuna vuonna jättänyt Asioitsija Edvard Läsnä - J. G. S. - A. B. V. L. H. W. H Häst. Pag 191. R.D. 1903 No 572