Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
ligheter samt ifrågakomna vattenområde med däri belägna Edissfors strömfall förty, jämlikt stadgandena i 6 SS: 12 kap J. B, 1 SS: 20 kap. R. B. och 3 SS: 1 Kap. i Lagen om vattenrätten af den 23 Juli 1902, tillhör de nämnda samfälligheter till hälften hvardera samt sålunda hälften af omförmälda vattenomräde äfvensom af den Edissonen nedgående vattenmängden tillkomme lägenheterna i Vesterkyrkoby samfällighet och den andra hälften lägenheterna i Östertyckeby enhvar lägenhet efter dess skattetal i samfälligheten, fördenskull och då den omständigheten, att Aktiebolaget Stockfors genom Guvernörens förberörda utslag erhållit tillstånd att i Edissforsen antagga vattenverk med anlitande af all dess vattenkraft samt att aktiebolaget, såsom egare af Stockfors berustade säteri i Österkyrkoby by, af gammalt egt privilegium å lax och sikfisket i oftanämnda Syttergren af Kymmene elf, ingalunda kunde belaga Greta Lisa Skogs och hennes medparter, såsom eganaf lägenheter i Vesterkyrkoby och Österkyr koby byar, samt Handelsförman A. Ahlström, i egenskap af egare till skattehem manet No 4 i Österkyrkoby by, deras egande rätt till dem efter deras hemmans storlek tillkommande andelar i Edissors strömfall samt denna rätt hvarken genom laga dom eller storskifte eller annan laga förening frångått dem, hafva Greta Lisa Skoas, Handelsförman A. Ahlström och de ras ofvanbemälda medparter yrkat Aktiebolaget Stockfors förpligtande att till dem utgifva full lösen för deras andelar i Eriksforsson eller och till dem erlägga viss årlig afgäld för begagnande af deras lott ter i vattenkraften i sagda föreI anledning af förestående härömål har å Aktiebolaget Steckfors vägnar i saken genmälts, att aktiebolaget så som egare af Steckfors berustade räter från älsta tider haft uteslutande rätt till lax och sikfisket uti ifrågavarande Pyttssgren af Kymmene elf med rättig het att uti där belägna försar inrätta för dämningar öfver hela våttendraget och hålla kungsådran stängd, hvilken rätt funnes faststäld bland annat uti Häradsrättens dom af den 16. Januari 1854, 241
hvilken dom sedermera gillats af Lagmansrätten i dom af den 19 Januari 1864. och af Hofrätten i Finland medels dom af den 8 Maj 1865, hvarför och då aktiebolaget jämväl egde hela östra stranden af Edisson strömfall äfvensom genom är rende tillförsäkrat sig nödig mark till dammfäste å försens vestra strand samt Greta Lisa Skoas, Handelsförman A Aklström och deras förbemälda medparter ic ke visat sig ega någon rätt till andel i vattenområdet i Ryttisgrenen af Kymmöne elf, Aktiebolaget Stachfors, som sålunda ensamt egde dispositionerätten till hela vattenmängden och kraften i Edersforsen samt jämväl tryggade sig vid Guvernörens ännämnda utslag, hvarige nom Konsuln Biilon och Ingeniören Ferdrum tillagts den af dem sederme ja å aktiebolaget öfverlåtna rätt till anläggande af omförmälda vattenverk å Adofferssons östra strand med rättighet till dammbyggnad öfver hela förren, på sätt vattenverket och dammbygnaden sedermera uppfösts, anhöllit att tjuta Lisa Skoas, Handelsförman A. Ahlströms och dessas medparters talan måtte såsom i allo obefogad underkännas. Häradsrätten har medels den 5. Maj 1906. afsagdt utslag utlåtit sig i saken och förklarat utredt vara, att Aktiebolaget stockfors visserligen såsom innehafvare af Pyttis fiskerier egde utestutande rätt till lax och siktängst i Edissonen och såsom egare af särskilda lägenheten Österkyrkoby by i Pyttis socken egde östra ra stranden af sagda för samt del i strömfallit afvensom att aktiebolaget arrenderat ett jordomräde på vistra stranden af förson och efter den 13. Mars 1901 af Guvernören erhållet tillstånd anlagt ett vattenverk i änsagda strömfall; men som berörda omständigheter icke kunde beröfva Greta Lisa Skons, Handelsfinnan A. Ahlström och deras förenämnda medparter, såsom lägenheten i Pester och Österkyrkoby byar i Pyttis socken, emellan hvilka Edissors är belägen, dem, enligt 9 SS: i Lagen om råskilnad i vat ten och skifte af rättenomräde af den 23 Juli 1902, tillkommande andelar uti ifrågakomna strömfall, och aktiebolaget 242
icke gittat påstå, att bolaget genom så dan pröfning, som varit förutsatt 1 SS: 20 kap jämförd med 2 SS: 17 kap B. B. blifvit berättigadt att ensamt tillgodo njuta vattenkrätten i försen, har Häradsrätten ansett Greta Lisa Ikoas; Handlafinnan A. Ahlströms och deras medparters anspråk på att af aktiebolaget erhålsa antingen lösen för deras andelar af Editors strömfall eller årlig ersättning för dess nyttjande skäliga samt förty och då för lösen af strömfall särskildt förfarande vore föreskrifvit, ålagt Aktreds laget Stockfors, utan detsamma fortfarande önskade nyttja vattenbätten i Edister sen, att inom fyra månader från dagen för utslagets afkunnande till behösig myndighet enligt 12 SS: 1 kap. af Lagen om vattenrätten af den 23 Juli 1902. insamma och fullfölja ansökan om lösen af de dess motparter tillhörande andelar i strömfallet, som detsamma nytt jade, eller inom samma tid understälsa Rättens pröfning huru aktiebolaget jämlikt 14 SS: 1 kap. nyssnämnda lag må ensamt nyttja drifkräften i fallet 243 Hofrätten, under hvars pröfning Aktiebolaget Stockfors i väderag dragit målet, har medels den 22 Maj 1909 gifven dom sätet vid Häradsrättens utslagbero, likväl så lunda att den tid af fyra månader, inom hvilken Aktiebolaget Stockfors egde å behörigen anhängiggöra talan om lösande af deras mot parter tillhöriga andelar i Edissonen eller angåen de fastställandet af de vilkor, på hvilka aktiebolaget ensamt egde nyttja drickraften i än nämnda fors, skulle räknas från dagen för Hefrättens dom Uti Hofrättens dom har Aktiebolaget Hockton anhållit om ändring medelsingifven deduktion, den Greta Lisa Stor och hennes förbemälda medparter, gemensamt, samt Aktiebolaget A. Ahlström Osakeyhtiö, hvilket genom köpebref af den 18 Januari 1908 och 19 Februari samma år blifvit egare till förenämnda skattehemman No 4 äfvensom till den Storubrefors berustade säteri uti Pyttis socken tillhörande andelen uti Edislors, för sig iföreskrifven ordning bemättKejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Aktiebolaget Steckfors icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens af vanberörda dem, vid hvilken förty kommer
att bero, dock sålunda att Aktiebolaget tockfors bör anhängiggöra sådan talan, som domstolarne föreskrifvit, senast inom ut gången af innevarande år; och ålägges k tiebolaget Stockfors att ersätta dess motparter deras härstädes i målet hafda kostna der och i sådant afseende utgifva åt ek tiebolaget A. Ahlström Osakeyhtiö nittiofemmark samt åt Greta Lisa Skias och hennes förbemälda öfriga medparter gemensamt etthundrasjuttio mark. Til alle, som vederbör till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland. Wirkimari Akksi Käpy. Ullemman Akksi Käpy. Mannes Peltonen. Alfred Liuksiala 2dje 684. Pag. 3 R. D. 1911. Allan Dahliseek Den 22. Maj 1911. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionskilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål, angående underhåll emellan Poliskonstapeln Georg Andersson, från Fremmanby by i Saltvik socken, i egenskap af förmyndare för uti samma by bosatte Skepparen Axel Alfred Karlssons omyndiga barn Arvid Axel, Hilda Eufrosyne Artur Alfred, Rut Elisabet och Linda Linnea Karlsson, sökande, samt sysslomännen uti Axel Alfred Karlssons till konkurs upplåts å bo Kronolänsmannen Axel Zachris Alanting, svarande: Gifven i Justitiede partementet den 22 Maj 1911 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Efter stämning å Kronolänsmannen Planting i hans förberörda egenskap äfvensom å dennes medsyssloman i omförmälda konkurs numera aflidne Krehäradshöfdingen Julius Emerik Jansson har Georg Andersson inför öfd: S.S. - A. K. W. A. J. P. B. F. /A. Dck
Häradsrätten i Saltvik sockens tingslag anfört att Axel Alfred Karlsson och hans den 23 Maj 1906 aflidna hustru Ida Josefina Karlsson medels ett den 18 April 1902 upprättadt skriftligt testamente, som af Axel Alfred Karlsson behörigen bevakats, förordnat, att efter enderas död den efterlefvande maken skulle få ega all den lösa och fasta egendom, som funnes uti deras gemensamma bo hvilken egendom den efterlefvande sedan finge till sin dödedag behålla, såframt denne icke inginge nytt äktenskap; att Axel Alfred Karlsson emellertid gjort konkurs; samt att behållningen i makarne Karlssons bo vid Ida Josefina Karlssons frånfälle utgjort enligt den efter Ida Josefina Karlsson den 26 Augusti 1906. verkstälda bouppteckningen 11,004 mark 42 penni, hvartill ytterligare komme värdet å en af makarne Karlsson för 1,100 mark från skattehemmanet No 5 i Fremmanby by inköpt pareellägenhet äfvensom arrenderätten till ett Väktäregårdan benämndt jordomräde af skattehemmanet No 1 i samma by, i värde uppskattad till minst 1,200 mark hvilka hvardera blifvit vid bouppteck ningen bortglömda; och emedan berörda testamente stode i strid med stad gandet i 4 SS: 17 kap. A. B. samt all den makarne Karlsson tillhöriga egendomen, uti hvilken Ida Josefina Karlsson egt giftorätt till hälften, blifvit uti Axel Alfred Karlssons konkierstat upptagen såsom tillgång i konkursboet, ehuru Ida Josefina Karlssons lott i boet rätteligen bort därifrån uteslutas, har Georg Andersson yrkat att skäligt underhåll måtte ur den testamenterade egendomens värde tillerkännas makarne Karlssons ofvan bemälda barn, hvilka vore födda, Arvid Axel den 24 November 1893, Hilda Eufrosyne den 12 September 1895, Artur Alfred den 11 September 1897, Rut Elisabet den 20 December 1898 och Linda Linnea den 6 November 1900. Öfver käromålet hörde hafva Kronolänsmannen Planting och Vicehåradshöfdingen Jansson genmält att 245
tillerkännande af underhäll åt ofvannämnda barn kunde ifrågakomma endast i det fall, att den testamentera de egendomen icke behöfde användas till betalning af skulder, men att däremot ifrågavarande bo, uti hvilket tillgångarna vid Ida Josefina Karlssons död uppgått till 14,422 mark 80 penni samt skulderna, af hvilka flere vid bouppteckningen blifvit bortalunda, till sammanlagdt 7,891 mark 40 penni, vore belastadt med skulder öfverstigande tillgångarna åtminstone sådana dessa efter skedd välisation komme att te sig, hvarför Kronolänsmannen Planting och Wiehäradshöfdingen Jansson emotsett käromålets förkastande, framhållande Kronolänsmannen Planting och Wiehäradshöfdingen Jansson tillika att, dårest underhåll, ansåges böra tilläg gas nämnda barn, detsamma i sa fall borde utmätas endast efter barnens stånd och vilkor och icke förlängre tid än intill dess desamma uppnått femton års ålder och i likhet med andra allmogabarn på landet kunde underhålla sig själfva; Sedan jämväl Axel Alfred Karlsson blifvit i saken hörd, har Häradsrätten medels den 17. Februari 1908. afsagdt utslag förklarat utredt vara, att aflidna Ida Josefina Karlsson genom sitt i lifs tiden den 18. April 1902 upprättade testamente i strid emot stadgandet i 4. SS: 17. kap. A. B. till Axel Alfred Karlsson bortgifvit egendom, som varit nödig till makarne Karlssons omyndiga barns Arvid Axels, Hilda Eufrosynes, Artur Alfreds, Rut Elisabeth och Linda Linneas underhåll och uppfostran, hvarför Häradsrätten, med upphäfvande af ifrågakomna testamente i den del detsamma inkräktade på bemälda omyndigas rätt, ålagt Kronolänsmannen Planting och Vicehäradshöfdingen Jansson att i de ras egenskap af syssloman uti Axel Alfred Karlssons konkursbo, uti hvilket Ida Josefina Karlssons efterlemna de bo ingings, erlägga åt Georg Andersson i hans förbemälda egenskap af förmyndare för omförmälda barn i 246
underhåll för etthvart af dem intill dess detsamma uppnått sexton års ålder etthundrafemtio mark årligen. Hofrätten, under hvars pröfning Kronolänsmannen Planting och Vicehärads höfdingen Jansson i vadeväg dragit målet, har medels den 16. November 1910. gifven dom, enär af handlingarna icke framginge, att Axel Alfred Karlsson icke förmådde försörja sina ofvan omförmälda barn och dessa sålunda icke visats sakna medel till under håll och uppfostran, upphäft Härads rättens utslag och förkastat Georg Anderssons i saken utförda talanUti Hofrättens dom har Georg Andersson anhållit om ändring medels ingifven deduktion, den Kronolänsmannen Planting i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och som makarne Karlssons gemensamma bo af Axel Alfred Karlsson afträdts till måkarne Karlssons borgenärers förnöjande alltså och då enligt 1 SS: i Kejserliga förordningen om gälds betalning vid dödsfall samt om urarfvägörelse och undanskiftande af egendom i död måkes bo af den 9 November 1868 arf icke får tagas innan den dödes gäld blifvit betald, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist låta bero vid det slut, hvari Hofrätten i saken stannat; och ålägges Georg Andersson att till Kronolänsmannen Planting gälda afgifterna, tjuguåtta mark, för hans exemplar af denna Kejserliga Senatens dom. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: santeri Saarinen Akki Käpy santen Saarinen Akki Käpy Waler Andersson.  MattsR. Anneberg Allan Dahlbeck 247
spbryt Toukokuun 22 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullussa talonkaupan mitättömäksi julistamista koskovassa jutussa, jossa Rustitilallinen Frans Ananias Pastell, Sääksmäen pitäjän Roukon kylästä, on hakijana sekä Tehtaantyömies Kustää Emil Keskinen, Salkiakosken kylästä, ja Tilanomistaja Oskar Olsson Lotilan yksinäistilalta samaa pitäjää, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 22 päivänä Toukokuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Frans Ananias Pastellille 4 päivänä Heinäkuuta 1906 toimitetun haasteen nojalla ovat Kustaa Emil Keskinen ja Oskar Olsson Sääksmäen ja Kalvolan pitäjäin käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuneet että sittenkun 21 päivänä Tammikuuta 1901 kuollut Rustitilallinen Ananias Lamm: S.V. f. B. J. M. 2449 No 683. Påg 292 R. D. 1909.
Pastell ja tämän edelleen elossa oleva vaimo Vilhelmiina Kustaantytär Tastell olivat kauppakirjalla 29 päivältä Joulukuuta 1900 pojalleen Kaarle Kustaa Pastellille myyneet omistamansa puoliskon edellämainitussa Roukon kylässä olevaa Mäenpään rustitilaa irtaimistoineen ynnä taloon kuuluvan osuuden sanotussa Salkiakosken kylässä sijaitsevasta akumenttimallystä 30,000 markan kauppahinnasta, josta määrästä 25,000 markkaa oli laskettu kiinteistön ja 5000 markkaa irtaimiston hinnaksi ja joka kauppahinta oli maksettava 1 päivänä Heinäkuuta 1905 myyjäin toisille lapsille tasan jokaiselle, " oli Kaarle Kustaa Tastell 15 päivänä Tammikuuta 1903 päivätyllä kauppakirjalla myynyt sanotun kiinteän ja irtaimen omaisuuden Frans tuanias Pastellille samaten 30,000 markan kauppahinnasta, mikä oli maksettava niinkuin edellämainittu kauppakirja 29. päivältä Joulukuuta 1900 saari Frans Ananias Pastellin veljille ja sisarille tasan jokaiselle. Kun kuitenkin Kaarle Kustaa Pastell, joka kuoli 25 päivänä Tammikuuta 1903, kauppakirjaa saman kuun 15. päivältä laadittaessa oli ollut niin sairas, ettei hän silloin enää ollut tervejärkinen ja Frans Ananias Pastell sanotussa tilaisuudessa alaikäisenä oli vajavaltainen sekä siis oikeudeton mainitun kaupan tekoon, ovat Kustaa Emil Keskinen, Ananias ja Vilhelmiina Pastellin 4 päivänä Maaliskuuta 1899. kuolleen tyttären Hildan kanssa avioliitossa siittämäinsä alaikäisten lasten Martta Aleksandraan ja Hilja Marian holhoojana, sekä Oskar Olsson, sanottujen alaikäisten ylläkosketellusta talonkaupasta ja perinnönjaosta riippuvaa etua valvomaan määrätty. nä oikeudenvalvojana, vaatinut että edelläkerrottu 15 päivänä Tammikuuta 1903 tehty kauppa julistettai siin mainittuihin holhottaihin nähden mitattömäksi sekä että Frans Ananias Fastell velvoitettaisiin luovuttamaan puheenalaisissa kauppakirjassa mainittu omaisuus, jota ei
olta jaettu Kaarle Kustaa Pastellin jälkeen 9 päivänä Kesäkuuta 1905. toimitetussa perinnönjaossa, sellaisun jakoon että Martta Aleksandra ja Hilja Maria Keskinen saisivat heille perintöoikeuden nojalla tulevat osuudet sanotusta omaisuudesta Kantusien vastatessaan on Frans Ananias Fastell väittänyt muun muassa että hänen etuansa kysymyksenalaisissa kauppatilaisuudessa oli valvonut hänen äitinsä ja silloinen holhoojansa Vilhelmiina Pastell, joka sittemmin myöskin oli kirjoittanut kauppakirjaan hyväksymisensä; ja kun Frans Ananias Pastellin myöhempikin holhooja edellämainitussa Valkiakosken kylässä asuva Seppä Juho Kustaa Forsman, joka niinikään oli ollut kauppatilaisuudessa läsnä ja hyväksynyt kaupan, sen jälkeen holhoojaksi määrättynä oli hankkinut samaiselle kaupalle Kihlakunnanoikeuden vahvistuksen ja myös holhottinsa puolesta tuon talonsaan nin laillisesti huudattanut, on Frans Ananias Pastell anonut että kanne kyljättäisiin Sittenkuin Vilhelmiina Pastellia ja Juho Kustaa Forsmaniakin sekä Kaarle Kustaa ja Frans Ananias Pastellin alaikäisten sisarusten holhoojaa Tihtaanrahastanoitajaa Adolf Ferdinand Pehrmania oli jutussa kuulustettu, on Kihlakunnanoikeus 8 päivänä Syyskuuta 1906 julistamallaan päätöksellä antanut asiasta lausuntonsa; ja koska Frans Ananias Pastell oli tehtäessä kauppakirjaa 15 päivältä Tammikuuta 1903, jolla Kaarle Kustaa Postell oli hänelle myynyt kysymyksessä olevat kiinteimistöt ynnä Näenpään tilanpuoliskoon kuuluvan irtaimiston, ollut alaikäinen ja siis oikeudeton ryhtymään sellaiseen oikeustoimeen, eikä se seikka, että Frans Ananias Pastellin holhoojat hänen äitinsä Vilhelmiina Pastell ja Juho Kustaa Porsman jälkeenpäin, Kaarle Kustaa Pastellin kuoltuu, olivat kirjallisesti tehneet kaupan sekä Kustaa Emil Keskinen sen hyväksynyt, voinut
saattaa kauppaa lailliseksi, niin Kihlakunnanoikeus on katsonut ettei mitään laillisesti pätevää kauppaa ollut syntynyt; minkä vuoksi ja kun Kustaa Emil Keskisen lapset Martta Aleksandra ja Hilja Maria. Keskinen olivat oikeutetut perintöön Kaarle Kustaa Fastellin jälkeen, Kihlakunnanoikeus on julistanut puheenalaisen kaupan olevan laillista voimaa ja vaitutusta vailla Martta Aleksandra ja Hilja Maria Keskiseen nähden sekä määrännyt että Frans Ananias Pastellin oli luovutettava ylläsanotussa kauppakirjassa mainittu omaisuus siten. jaettavaksi, että Martta Aleksandra ja Hilja Maria Keskinen saivat heille perintöoikeutensa nojalla tulevat osuudet samaisesta omaisuudesta. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Frans tuanius Postell oli vetoamalla saatta nut jutun, on tuomiolla 31 päivältä Heinäkuuta 1909 jättänyt asianKihlakunnanoikeuden päätöksen varaan sekä sen ohessa velvoittanut Frans Ananias Pastellin suorittamaan Kustaa Emil Keskiselle ja Oskar Ols sanille korvaukseksi heillä jutun vuoksi Hovioikeudessa ollaista kustannuksista yhteensä viisikymmentä markkaa, Hovioikeuden tuomioon on Frans Ananias Tastell anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Kustaa Emil Keskinen ja Oskar Olsson ovat säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun, ja koska Frans Ananias Pastell ja Kihlakunnanoikeudessa on muistuttanut ajan moitekanteen nostämiseen puheena olevasta kaupasta ennen riidan virille tuloa umpeen kuluneen ja asiakirjoista pöy selville, että. Kustaa Emil Keskinen mainittujen lastensa holhoojana jo 28 päivänä Helmikuuta 1904 on kirjallisesti hyväksynyt kysymyksessä olevan kaunan, joka edelleen 9 päivänä Kesäkuuta 1905 ollessa Kaarle Kustaa Pastellin jäämistön jaossa myöskin on huomioon otettu, mutta Kustaa Emil
Keskinen ja Oskar Olsson vasta 4. päivänä Heinäkuuta 1906 ja niin muotoin sen jälkeen kuin yö ja vuosi jo oli kulunut siitä ajasta jolloin aihettä moitekanteen nostamiseksi oli ilmaantunut, olivat panneet puheena olevan kanteen vireille; sentähden ja kun oikeus tuon moitekanteen nostamiseen Kuninkaallisen Selityksen mukaan 14 päivältä Toukokuuta 1805 oli menetetty, Keisarillinen Senaatti harkitsee oikeaksi, kumoton Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljätä Kustaa Emil Keskisen ja Oskar Olssonin asiassa ajaman kanteen. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Sentin Saarnen Häller Andersin. Sentin Saarnen Häller Andersin. Mennes Silloin. B. Amberg. Mennes Silloin. B. Amberg. man Dahlbek Toukokuun 22 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulsessa osuuskunnan jäseneksi julistamista koskevassa jutussa, jossa Talollinen Aaro Kokkari. nen, Nilsiän pitäjän Säntimäen kylästä, on hakijana sekä sano tussa pitäjässä kotipaikkaa keutta nauttineen Pieksän kosken Osuuskauppa nimisen osuuskunnan konkurssiin luovutetun pesän toimitsijamies yllämainitussa kylässä asuva Herastuomari Adolf Fredrik Kuosmanen eli Kuusela vastaajana annettu Oikeusosastos sa 22 päivänä Toukokuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itselleen sittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Kruununnimismies Torsten Leopold Mietlinen ulosottoapu lainen oli asianomaisen Kruunun voudin ulosottomääräyksen myöllä Läsnä: 9. K. A. A; K. J. P. s.  248 No 685 Pag 17. R2 Pag 17. R2 1911.
17. päivänä Syyskuuta 1908. ulosmitannut Aaro Hokkariselta erityistä irtainta omaisuutta niiden, yhteensä 293 markan 75 pennin, paitsi ulosottoksistannuksia, suorittamiseksi, jotka Kokkarinen Pieksäntosken Osuuskaupan konkurssipesän hallinnon 20. päivänä sitä edellistä Heinäkuuta saati man ositteluohjelman mukaan oli konkurssipesälle suorittava osuusmaksiin jäännöksenä viideltä osuudelta ynnä lisämaksuna, sekä Kuopion läänin Kuvernööri, jonka luona Aaro Kektarinen oli valittanut kerrotusta ulosmittauksesta, oli valituksen johdosta antamallaan päätöksellä, koska Aaro Kokkasinen oli tehnyt riidanalaiseksi sen perusteen, jonka mukaan häneltä oli osuus ja lisämaksua hän nettava, osottanut velkojan haastat tamaan Aaro Kokkarisen asianomaseen tuomioistuimeen ja sen ratkaistavaksi saattamaan, minkä perusteen mukaan Kokkarinen oli konkurssipesälse maksuvelvollinen, niin on Adolf Fredrik Kuusela, ylempänä mainitussa toimessaan, Aaro Kokkariselle toimitetun haasteen nojalla Nilsiän ja Muuruveden pitäjäin käräjåkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut, että Aaro Kokkarinen, joka oli 24 päivänä Helmikuuta 1908. ilmoittautunut puheenalaisen osuuskunnan jäseneksi viidellä osuudella sekä sen jälkeen osuuskunnalle suonttanutkin niin hyvin sisäänkirjoitumaksun viisi markkaa kuin myös puolet osuusmaksusta viisi kymmentä markkaa, julistettaisiin osuuskunnan jäseneksi sekä sen ohessa velvoitettaisiin kasvaamaan konkurssipesälle sen oikeudenkäyntikulut Aaro Kokkarisen vastustettua kannetta on Kihlakunnanoikeus 22. päivänä Lokakuuta 1909. julistämallaan päätöksellä antanut lausuntensa asiasta; ja koskei Adolf Fredrik Kuusela, vastoin Aaro Kokka risen kieltää, ollut voinut toteuttaa Kokkaresen 11. päivänä Heinäkuuta 1901. annetun huustoimintälain 249
11 SS:n säätämässä järjestyksessä jo ko itse kirjoittaneen tahi laillisesti valtuutetun asiamiehen kautta kirjoituttaneen nimiänsä tai nimimerkkiänsä osuuskunnan jasentuetteloon eikä Aaro Kokkarista niin ollen voitu pitää osuus kunnan jäsenenä, Kihlakunnanoikeus on hyljännyt Adolf Fredrik Kuuselan asiassa ajaman kan teen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Adolf Fredrik Kuusela oli utaamalsa saattanut jutun, on 10. päivänä Marraskuuta 1910. antamallaan tuomalla katsonut asiassa selvilse käyneen, että Aaro Kokkarinen, jonka nimi eli 24. päivälle Helmikuuta 1903. merkitty Pieksänkosken Osuuskaupan jäsenluetteloon, oli sen jälkeen erinäisissä tilaisuuksissä julkisesti esiintynyt osuus kunnan jäsenenä kuin myös osuuskunnalle suorittanut sisään kirjoitusmaksua ynnä puolta osuusmaksua viideltä osuudelta vastaavan rahamäärän, yhteensä viisikymmentäviisi markkaa, Kekkasisen voimatta näyttää toteen väitettään että sanotut maksut olisivat tehdyt jotakin muuta kuin askinkosketeltua tarkoitusta varten; mikin nähden Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätökren, en määrännyt, että Aaro Kokkarinen oli pidettävä Pieksänkosken Osuuskaupan jäsenenä viiden osuuden omistajana, jota paitsi Aaro Kokkasinen rehoitettiin viidelläkymmenellä markalla hemaamaan Pieksänkosken Osuuskaupan konkussipesän Kihlakunnanoikeudessa asiasta johtunnet kulut Henoikeuden tuomioen on den Kokkarinen anonut muutosta tän ne toimittamallaan perustelmalla jonka kaksviskappaleen Adolf Fredrik Kuusela on säältä perinyt kuiten kaan määrääjässä vastaamatta asiaan Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Aaro 250