Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
leski leski leski för leski för hemman i leski Adrian Nestor Grönlundille, joten ja kun ne henkilöt, joilta John Helin oli ostanut sahaosansa, johtivat omistusoikeutensa Vähalasta, oli pidettävä näytettynä, että Adrian Nestor Grönlund omisti puolet ja Joho Helin korkeintaan toisen puolen koko kysymyksessä. olevasta sahasta, johon kuului paitsi vesivoimaa, mistä ei ollut riitaa, ulkokehys ja sisustus koneineen, joita oli pidettävä siihen erottamattomasti kuuluvina, sekä kalusta oheellisena, sisältyen nämä kaikki Grönlundin omistusoikeuteen; johon nähden ja samalla kun John Helinille jätettiin valta eri oikeudenkäynmillä hakea Adrian Nestor Grönlundilta korvausta siitä sahan kalustosta, jonka hän katsoi yksityiseksi omaisuudekseen, Kihlakunnanoikeus on velvoittanut Erkki Vahalan ja John Helinin heti jättämään puolelrahaa sen nykyisessä kunnossa Grönlundin vapaasti hallittavaksi sekä Helinin, joka yksin oli nauttinut hyytyä koko sahasta sallimatta Grönlundein käyttää hyväkseen osuuttaan siinä, vaikka Helin nähtävästi oli tietänyt omistavansa vain puolen sahaa, suorittamaan Grönlundille korvaukseksi siitä, ettei Grönlund ollut saanut käyttää hyväkseen sahaosuuttaan, kohtuullisen harkinnan mukaan sata markkaa vuodessa luettuna 25. päivästä Tammikuuta 1900. eli siis kuudelta vuodelta kaikkiaan kuusisataa markkaa kuin myös kahdellasadalla kahdellakymmenellaviidellä markalla palkitsemaan Grönlundin oikeudenkäynnistä oikeutuneet kustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Adrian Nestor Grönlund että Polisika marinsihteeri Gahmberg ja John Helin olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 22. päivänä Lokakuuta 1909. antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon ovat Polisikamarinsihteeri Gahmberg ja Kelloseprä Hastell ylempänä mainitussa toinessaan anoneet muutosta tänne toinittamallaan perustelmalla, johon A155
leski drian Nestor Grönlund ja Erkki Kahala ovat säädetyssä järjestyksessä vastanneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska Erkki Vahala, joka aikoinaan on omistanut koko puheena olevan sahalaitoksen, mainitulla 25. päivänä Tammikuuta 1900. laaditulla kauppakirjalla on luovuttanut puolet sanotusta sahalaitoksesta vesivoimineen, rakennuksineen ja kalustoineen, mikäli Vahala sahalaitoksen kalustoa omisti, Adrian Nestor Grönlundille eikä John Helinin konkussipesän puolelta ole voitu näyttää, että Kelin sitä ennen oli saanut omistusoikeutta suurempään osuuteen kuin toiseen puoleen sahalaitosta, niin ja kun ei se seikka, että John Helin ja hänen edeltäjänsä viimemainitun sahalaitokunpuolen omistajat ehkä ovat tehneet sahalaitokseen uudennuksia, voi Erkki Vahalan ja Adrian Nestor Grönlundin tahtoa vastaan vähentää näiden oikeutta ensiksisanottuun puoleen sahalaitosta, Keisarillinen Senaatti katsoo, etteivät Polisikamarinsihteeri Gahmberg ja Kelloseppä Hastell ole esittäneet syytä muuttaa sitä loppupäätöstä, johon Oikeudet ovat jutussa johtuneet, muun puolesta kuin että, koska Adrian Nestor Grönlund ei ole voinut luotettavasti toteennäyttää sahapuoliskonsa John Helinin hallassa olemisesta kärsimäänsä vahinkoa, John Helin vapautetaan Oikeuksien Grönlundille tuon vahingon korvaukseksi tuomitsemain kuudensadan markan suorittamisesta ja Grönlundin vaatimus saada tuo korvaus kylätään, joten muutettuna sanottu loppupäätös siis jää voimaansa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J. N. Bernlund. A:O. Malin. kuten Karinen Namies Peltonen Aleksi Käpy. Af: Alfred Lindström. 156
43 leski för för f leski Den 23. April 1910. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserlige Vasa Hofrätt inkommit fordringsmål emellan Handlanden Samuel Oling, från Maxmo socken, sökande, samt sysslomännen uti handelsfinnan i Nikolaistad Sölfverarm & Petersens till konkurs upplåtna bo, Häradshöfdingen Frans Albert Pehkonen, från Uleåborgs stad, och Vicekonsuln Lennart Backman, från förstnämnda stad, svarande: Gifven uti Justitiedepartementet, den 23. April 1910. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Vid Häradsrätten i Vörå, Oravais och Mauno socknars tingslag hafva Häradshöfdingen Pehkonen och Vicekensuln Backman, i deras förenämnda egenskap, efter Handlanden Oling den 14. September 1906 ågången stämning Jde J. N. B. K. R. S.S. - A. K: J. T. 157 No 714 Pag. 147. R. D. 1909.
för för anfört att firman Sölfverarm i Petersen under en följd af år stått i sådan löpande affärsförbindelse till Handlanden Oling, att finnan dels på Olings risk och för dennes räkning förmedlat försäljning till utlandet af trävaror, som Oling för sådant ändamål anskaffat, dels såsom förlagsman understödt Oling i denna affärverksamhet; att, enär Handlanden Oling själf varit för de utländske köparene okänd, förmedlingen skett i sådan fors, att försäljningen till uttandet gått i firmans namn medan emellan firman och Oling upprättats andra leverenskontrakt, hvilka motsvarat kontrakten med utländningarne; att firman såsom förlagsman försträckt Handlanden Oling nödigt röreisekapital dels i form af förskottsacter dels i kontanta penningar och ränteregteringen skett genom årliga kontokuranter, i hvilka sex procents ränta. beräknats pro och kontra på utbetalningarna å den ena och uppbörden på den andra sidan, hvarförutom finnan såsom ersättning för sitt arbete och den risk firman sålunda iklädt sig tillgodoräknats fem procents provision å försäljningspriset; att sedan firman och Handlanden Oling senast år 1903 vexlat kontokuranter, afslutade den 30 November sagda år, öfver 1904 års utskeppning särskild uppgörelse i sådan förin icke kunnat åstadkommas af orsak att en stor del af det under sistsagda år försålda virket till följd af den utländska köparens vållande blifvit hvarliggande till sommaren 1905, hvarför uppgörelsen emellan firman och Oling vid seglutionens slut år 1905 bort omfatta åren 1904. och 1905; att efter det Handlanden Oling för sådant ändamål tillställt finnan en kontokurant för de båda åren, afslutad den 11. November 1905 och upptagande honom till last ett saldo af 23021 mark 69 penni, firman till Oling öfverlämnat sin motkontokurant af den 29. September 1906, afslutad den 1. Januari samma år och upprättad med bektande af Olings kontokurant samt 158
utvisande firman till godo ett saldo af 53293 mark 60 penni, däri dock jämväl inberäknade två förskottsasepter för 1906 års försäljningar å tillhopa 2500 mark, dem Oling sedermera själf inlöst, hvadan hans verkliga skuld nedgått till 28293 mark 60 penni, med anledning hvaraf Häradshöfdingen Pehkonen och Piekonsuln Backman yrkat Handlanden Olings förpliktande att utbetala konkursboets förenämnda tillgodohafvande 28293 mark 60 penni med sex procents ränta därå från den 1. Januari 1906. I saken hörd har Handlanden Öling framhållit att han icke kunde godkänna de af firman Sölfverarm, i Petersen intill den 30. November 1903 uppgjorda kontokurantsäkningarna emedan desamma vore felaktiga i följande punkter nämligen: a) den 27. Juli 1902. hade firman godtskrifvit Handlanden Oling för trävaror, aflastade med ångfartyget Kallundborg, 2768 mark och debiterat honom provision med 1388 mark 40 penni hvadan Olings tillgodohafvande för virket skulle utgöra 26579 mark 60 penni, men som firman emellertid i afräkning och kontokurant af den 21. Augusti 1902 godtgjort Handlanden Öling för denna afskoppning ett nettobolopp af 26429 mark 60 penni, borde skillnaden 50 mark i den sista kontokuranten af den 29. September 1906 Hemtlanden Oling tillgodoräknas; b) den 10. September 1903 hade Handlanden Oling debiterats 100 mark såsom ersättning åt befälhafvaren å ångaren Sigyn, hvilken på anvisning af firman Sölfverarm i Petersin snödigtvis anlöpt Wasklot hann invid staden Nikolaistad i stället för direkt resa till Hankmo lastageplats i Muxmo socken; och borde detta belopp förty från kontokuranten utga; c) den 8. Oktober 1903. hade Handlanden Oling debiterats 1038 mark för bogsering af props; men som denna bogseringskostnad vållats genom firmans Handlanden Oling med159
delade oriktiga underrättelse om att förenämnda, till Wasklot hann ankomna ängare Sigyn skulle inlasta pappersved, då ängaren i själfva verket varit befraktad för intagande af props vid Hankmo lastageplats och finnan, som nödgats på det att lastningen måtte kunna slutföras inom liggerdagstiden för släpning af propsen till fastygets sida anlita extra bogsering, vid sådant förhållande ensam egde ansvara för kostnaden, men i kontokurant godtgjort Handlanden lling endast en del däraf eller 479 mark 48 penni, borde Oling ytterligare i räkning godtskrifvas 558 mark 52. penni; d) då den af Handlanden Oling enligt förman Sölfverarm & Peters order till Wasklothamn för ängaren Sigyns räkning nedsläpade pappersveden sålunda icke kunnat i sagda fartyg inlastas och Oling i följd däraf nödgats å förhyrd upplagsplats vid berörda hamn upplägga virket tilldess detsamma af ängaren Ränet afhämtats, hade honom därigenom vållats oskäliga kostnader för omlastningar och förderad stufning med tillhopa 800 mark samt för nödtvungen lössning af två pråmar 75 mark, hvilka belopp äfven borde Handlanden Oling godtgöras under den 9. Oktober 1905. Vidkommande sedan firman Sölfverar m 8 Petersens kontokurant af den 29. September 1906, härförande sig till tiden efter den 30. November 1903, har Handlanden Oling emot densamma anmärkt: a) att de emellan honom och firman Sölfverarm & Petersin upprättade leveranskontrakten tydligen utvisa. de att finnan af honom köpt däri upptagna virkesparter för egen räkning till de i kontrakten angifna priserna och förty ej vore berättigad att, på sätt dock skett, i sin kontokurant tillgodörakna sig fem procent af virkets försäljningspris såsom provision; b) att firman den 3. Augusti 1904 160
2 / hemman / obehörigen debiterat honom " kassa "237/ mark 25 penni, ehuru det belopp 2352. mark 60 penni, som därmed afsäges och som Handlanden Oling i sin bokföring observerat såsom utjämning af parternes mellanhafvanden den 21te Augusti 1902, af firman, som i sin kontokurant upptagit ett tillgodohafvande för Oling å 2387 mark 25 penni, den 31. December 1905 påförts honom med 2352 mark 53 penni; c) att uti de parterne emellan upprättade kontrakten om leverans af props under seglationstiden år 1904 stipulerats det virket skulle af firman Solfverarin & Peterson afhämtas under sagda år vid äfventyr att Handlanden Oling i motsätt fall egde upplägga virket å för sådant ändamål upphyrd säker plats och jämte öfverlåtelse af virket till firman öfverlämna hyseskontraktet med rättighet att indraga virkets pris; och att, enär finnan försummat att inom seglations tiden afhämta virket, Handlanden Oling, hvilken å sin sida fullgjort kontraktets sistnämnda bestämmelser, vore berättigad att tillgodörakna sig sex procents ränta å priset för virket intill dess detsamma afhämtats eller till ett belopp af 7128 mark 80 penni; d) att Handlanden Oling ytterligare vore berättigad till en ersättning af tillhopa 1400 mark för kostnader, dem han fått vidkännas i följd däraf att af firman Sölfverarm i Petersinadviserade ängare under seglationen år 1904 icke ankommit för att afhämta virke, som han till lastningsplatserna levererat samt därstädes sörterat och slutligen nödgats å land upplägga; samt e) att Oling tillkomme godtgörelse med tillhopa 1325 mark 62 penni för honom åsamkade ökade kostnader i följd däraf att han emot bestämmetserna i parterne emellan uppgjorda kontrakt under år 1905 nödgats inlästa virke i segelfartyg i stället för i ängare; och som Oling, hvilken med beaktande af dessa anmärkningar upprättat en motkontoku161
hemman / hemman i leski 2 rant, utvisande förman Sölfverarm & Petersen till godo ett belopp af 11778 mark 9 penni, sedan han efteråt infriat förenämnda två vexlar å tillhopa 25000 mark, för hvilka firman i sagda kontokurant krediterats, hos firman egde en fordran å 13221 mark 91 penni, har Handlanden Oling anhållit om käromålets förkastande. Häradsrätten, hvarest parterne ömsesides äskat ersättning för rättegångskostnaden, har uti utslag den 7. December 1906. i saken sig yttrat; och jämte det Häradsrätten på anförda skäl förklarat Handlanden Öling hafva försuttit sin talan beträffande de af Oling kvittningsvis uppgifna ersättningsbeloppen för af firman Silfveraren å Peterson honom åsamkade extra utgifter under åren 1902. och 1903, samt underkänt Handlanden Olings påstående att firman SölfveramPetersen icke vore berättigad till af densamma fordrad provision för åren 1904. och 1905, har Häradsrätten godkänt af Handlanden Oling i anspråk tagna 7128 mark 80 penni, utgörande honom tillkommande sex procents ränta å värdet af virke, hvilket under år 1904 icke i behörig tid afhämtats, den utgiftspost å 1400 mark, hvilken åsamkats honom genom två af firman Sölfverarm i Petersen under sagda år adjiderade ängares uteblifvande, samt 1325 mark 62 penni, utgörande Handlanden Oling drabbade extra lastningskostnader för af förman i stället för angfartyg använda sigelfartyg, eller sålunda inalles 9854 mark 42 penni till afdrag från det af firman Sölfverarm, Petersen fordrade saltot, samt sålunda skyldigkänt Handlanden Oling att till Häradshöfdingen Pehkonen och Kickonseln Backman i deras ofvannämnda egenskap utbetala fordrade 28293 mark 60 penni med afdrag af frannämnda 1884 mark 42 penni eller således till dem erlägga sammanlagdt adertontusen fyrahundra trettionio mark aderton penni med sex procents årlig ränta därå från da162
1h f gen för utslaget den 7. December 1906. tills full betalning följde, men i anseende till sakens beskaffenhet kvittades rättegångskostnaderna i målet parterne emellan. Hofrätten, under hvars pröfning parterne å hvardera sidan i vadeväg dragit målet, har uti dom den 31. Mars 1969 funnit det vara utredt att firman Sölfverarin 8 Petersin under en följd af år för Handlanden Olings räkning och på dennes risk förmedlat trävaruaffärer på utlandet emot aftalad provision af fem procent utaf trävarornas pris samt att firman tid efter annan öfver, dessa affärer till Handlanden Oling afgifvit redovisningar, bland annat en kontokuranträkning, afslutad den 30. November 1903; och som Handlanden lling icke inom den i 9. SS: 18. kap. H. B. stadgade tid af natt och år efter det han emottagit sagda redovisning och uppburit dess saldo klandrat densamma, har Hofrätten låtit bero vid det slut, hvare Häradsrätten genom dess utslag i denna del af målet stannat. Vidkommande saken i öfrigt, så emedan af den i målet föreställda utredningen framginge, att det tidigare träffade aftalet om firman Sölfverarm & Petersen tillkommande fem procents provision å priset för de trävaror, firman till uttandet försålt för Handlanden Olings räkning, fortsättningsvis varit gällande äfven för åren 1904 och 1905 samt Öling ej heller i öfrigt kunnat visa laglig grund för sitt anspråk att få från saldet i firman Sölfverarm  & Petersens den 1. Januari 1906 afslutade kontokurant afdraga försäljningsprovisioner, räntor å priset för virke, som icke under år 1904 kontrakts enligt uttagits, eller godtgörelse för extra kostnader vid virkets utskeppning, då dessa kostnader, som vällats af de utländska virkesköparene, skäligen icke kunde åhvälfvas kommissionären, firman Sölfveram 8 Peterson, har Hofrätten med ändring 163
1h f af Häradsrättens utslag i denna del skyldigkänt Handlanden Öling att till Häradshöfdingen Pehkonen och Virekonsuln Backman i deras förenämnda egenskap genast emot kvitto utbetala nyssnämnda kontokuranträknings saldo 53293 mark 60 penni, med afdrag af ofvanomförmälda två vexelbelopp tillhopa 25000 mark, eller således tjuguåttatusen tvåhundra nittiotre mark sextio penni jämte sex procents årlig ränta därå från den 1. Januari 1906, då kontokuranten afslutats, samt att godtgöra dem kostnaderna i målet vid Häradsrätten och i Höfrätten med tillhopa ettusen femhundra mark Uti Hofrättens dom har Handlanden Oling sökt ändring medels ingifven dessktion, den Häradshöfdingen Pehkonen och Vicekonsuln Backman i föreskrifven ordning bemött Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och enär Handlanden Oling medgifvit att han i Augusti månad år 1903. af firman Sölfverarm Petersen uppburit tvåtusen trehundra femtiotvå mark sextio penni och behörigt kvitto företetts öfver att Tling den 1. December 1903. af firman emottagit tvåtusen trehundra iittiosju mark tjugufem penni samt lling således obehörigen debiterats hvarken med sistnämnda summa eller det belopp af tvåtusen trehundra femtiotvå mark femtiotre penni, som påförts honom den 31. December 1905 såsom utbetaladt den 31. Augusti 1902 finner Kejserliga Senaten Handlanden Oling icke hafva anfört skäl till annan ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, ån att Handlanden Oling med afseende å sakens beskaffenhet befrias från skyldigheten att till Häradshöfdingen, Pehkonen och Ticckonsuln Backman utgifva dem tillagd rätte. gångskostnadsersättning ettusen femhundra mark; med hvilken rättelse i sagda dom vid densamma alltså i öfrigt kommer att bero. Det alle, som vederbör, 164
1h f till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: J. N. Börulund. A:O. Malin. J. N. Börulund. Ako Malin. Lantui Saaranen JO Vannes Peltonen Alksi Käsy Alfred Lindström. Toukokuun 2. päivänä 1910. 165 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, saatavaa koskevassa jutussa, jossa Talollisenpoika Juho Oskari Iisakinpoika Airikka, Punkalaitumen pitäjän Teikarlan kylästä, on hakijana sekä Talollinen Erland Heikinpoika Airikka, samasta kylästä vastaajana. Annettu Oikeusosastossa 2. päivänä Toukokuuta 1910. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvut kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Juho Oskari starikka on Erland Aarikalle toimituttamansa haasteen nojalla, Huittisten, Punkalaitumen ja Hampulan pitäjien käräjäkunnan 1904. vuoden syyskäräjissä Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että hän oli ollut Erland Marikan palveluksessa tämän omistamassa Airikan talossa Teikarlan kylässä kymmenen vuoden ajan lukien 1. päivästä Marraskuuta 1903. taaksepäin saamatta tältä ajalta, paitsi jokapäiväistä ylläpitoa, muuta palkkaa kuin Läsnä: J. B. R. M. S.S. - A. K. W. A. J. F. No 757. Pag. 252. R. D. 1908.
2 kaksi markkaa rahaa sekä joka suvi käyntivaatteet ja sitä paitsi tarpeelliset alusvaatteet; ja on Juho Oskari Aarikka vaatinut, että Erland Karikka velvoitettaisiin Juho Oskari Marikalle suorittamaan palkkaa mainituilta kymmeneltä vuodelta Kihlakunnanoikeuden harkinnan mukaan ynnä kuuden prosentin korko Erland Marikan suoritettavista palkkamääristä lukien kunkin Marraskuun 1. päivästä, jolloin palkka olisi ollut maksettava, kuin myöskin korvaamaan Juho Oskari Marikalle hänen oikeudenkäyntikulunkinsa. Kanteesta kuulustettuna on Erland Airikka, ilmoittaen Juho-Oskari Aarikan olevan Erland Marikan vaimon Maria Matilda Iisakintyttären veljen ja syntyneen 27. päivänä Syyskuuta 1877., selittänyt, että Juho. Oskari Marikan isä Talollinen Iisakki Israelinpoika Aarikka oli 5. päivänä Huhtikuuta 1893. tehdyllä kauppakirjalla myynyt silloin omistamansa Airikan talon pojallensa Frans Vihtori Aarikalle ja tämän sittemmin kuolleelle vaimolle Olga Maria Juhontyttärelle, ollen nämä velvolliset muun muassa, samana päivänä tehdyn eläkevälikirjan mukaan antamaan Juho Oskari Marikalle tarpeelliset vaatteet ja ruvan siitä että hän oli talon töissä, sekä että Erland atarikka sittemmin oli kauppakirjalla 16. päivältä Syyskuuta 1893. ostanut Frans Vihtori Aarikalta ja Olga Maria Juhontyttäreltä Aarikan talon ja tässä kauppakirjassa sitoutunut noudattamaan kerrottua ehtoa Juho Oskari Aarikan vaatetukseen ja elatukseen nähden Tämän välipuheen nojalla oli Juho Oskari Aarikka, ilman että asianomaisten kesken oli ollut muuta puhetta tai sopimusta Juho Oskari Airikan palkasta, ollut Erland Aarikan luona toista kymmentä vuotta, jona aikana Juho Oskari Aarikka oli tehnyt työtä talossa; mutta kun Juho Oskari starikka oli hyvin tiennyt mainituissa eläkevälikirjassa ja kauppakirjassa olevat häntä koskevat ehdot ja Juho Oskari starikka sitä paitsi oli saanut 166
1h 7 jonkun verran rahaakin Erland Aarikalta, on Erland starikka anonut että kanne hyljättäisiin. Sittenkuin Juho Oskari Karikka, tämän johdosta oli huomauttanut ettei puheenalaista elakevälikirjaa vaitu käsittää siten, että Juho Oskari Aarikka, tultuaan mieheksi, oli ollut velvollinen tekemään Erland Karikalle työtä ilmaiseksi, sekä ilmoittanut kirran aikoneensa lähteä pois Erland Airikan luola, mutta sitten kuitenkin tämän pyynnöstä edelleen jääneensä Aarikan taloon, on Kihlakunnanoikeus, jossa Erland starikka on kieltänyt milloinkaan pyytäneensä Juho Oskari Marikkaa jäämään hänen luoksensa, 3. päivänä Helmikuuta 1905. julistamallaan päätöksellä siinä mainitsemillään perusteilla velvoittanut Erland Marikan maksamaan Juho Oskari Marikalle palvelusvuosilta 1893-1896. seitsemänkymmentäviisi markkaa vuodelta viiden prosentin korkoineen 1894, 1895. ja 1896. vuoden Marraskuun 1. päivästä sekä palvelusvuosilta 1896. 1903. sata kaksikymmentäviisi markkaa vuodelta samoin viiden prosentin korkoineen 1896. 1897, 1898, 1899, 1900, 1901, 1902 ja 1903. vuoden Marraskuun 1. päivästä, laskien kaikki nämät korot kunnes täysi maksu tapahtuisi, sekä sen ohesja seitsemälläkymmenelläviidellä markalla Korvaamaan Juho Oskari karikalle hänen oikeudenkäyntikulunsa. Kovioikeus, jonka tutkittavaksi Erland starikka oli vetoamalla saattanut jutun, on 22. päivänä Elokuuta 1908. antamassaan tuomiossa katonut näytetyksi, että Erland starikka, kuten oli määrätty eläkevälikirjassa 5. päivältä Huhtikuuta 1893. ja kauppakirjassa seuranneen Syyskuun 16. päivältä, oli ollut velvollinen Aarikan talossa elättämään Juho Oskari Aarikan ja antamaan hänelle tarpeelliset vaatteet sitä vastaan että Juho Sakari starikka oli talon töissä, ja että Juho Oskari Marikka tämän nosalla oli asunut Airikan talossa ja siellä myöskin tehnyt työtä taloon, 167
1h 7 mutta sitä vastoin, Erland Aarikan kieltäessä, jääneen todistamatta että Juho Oskari Aarikka, jonka vallassa oli ollut lähteä pois itarikan talosta milloin hän olisi hyväksi nähnyt, puheenalaisena aikana oli ollut Erland starikan vuosipalveluksessa ja hänelle siitä luvattu palkkaetuja; minkä vuoksi Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, on hyljännyt Juho Oskari Airikan jutussa ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Juho Oskari starikka anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Erland starikka on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Juho Oskari atarikka, joka ei ole näyttänyt että hän palkollisen asemassa tai muuten määrätystä palkasta on tehnyt työtä Erland Marikalle, ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden edellämainittua tuomiota, joka siis jää py/Olof J. Ingman syväksi; ja velvoitetaan Juho Oskari Airikka suorittamaan Erland Aarikalle, korvaukseksi tällä jutun vuoksi täällä olleista kuluista, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J. N. Bernlund A.K. Ollalin. kuten Saarinen Aleksi Käpy. Olai Warinen Aleksi Käpes. Ulai Wärinen Aleksi Häsy. Waltu Andersin Mannus Seltonen. 168
Toukokuun 7. päivänä 1910. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, testamentin moittimista koskevassa jutussa, jossa entinen Talollinen Juho Erland Juhonpoika Herra, Kokemäen pitäjän Kaurulan kylästä, on hakijana sekä Maanviljelijät Frans Ferdinand Ala-Futka, Karjavallan pitäjän Pirilän kylästä, ja Tobias Uuloo. Nakkilan pitäjän Lammaisten kylästä, ynnä Itsellinen Elias Uusiheiska, Kiukaisten kappelin Panelian kylästä, samasta kylästä kotoisin olevan entisen Talollisen Kustaa Jeremias Heikkilän holhoojana, ja Talollisen leski Mariana Aleksandra Siura, Kauvatsan kappelin Kauvatson kylästä, poisjääneina vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 7. päivänä Toukokuuta 1910. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Juho Erland Herra ja häSärnä: J. W. A. J. P. B. et. 169 No 794. Pag. 293. R. D. 1908.