Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
å 10350. kronor och den andra å 9650. kronor svenskt mynt, till Berggren såsom innehafvare af berörda vexlar utgifva deras sammanlagda innehåll 20000. kronor jämte sex procents årlig ränta därå från vexlarnas förfallodag den 30. December nyrnämnda år. I saken hörd har Affärsmannen Sirssén, med förmälan att han i början af år 1909. inträdt i firman Franshell å Co och i medlet af år 1911. utträdt ur sagda firma, hvilhen under den tid Sirssén varit delegare i densamma benämnts Frändahl, Kirsén & Co, anfört att, på sätt ett af Direktoren Berggren för Handelsaktiebolaget J. B. Berggren den 28. December 1908. till förman Franckell & Co aflåtet bref vidhandengåfve, nästbemälda firma, hvars delegare Martin Fran håll hos Handelsaktiebolaget J. B. Berggren stått i skuld för omkring 23500. bronor, egt att emot denna skuld åt Handelsaktiebolaget J. B. Berggren läm na exemplter, hvilka bolaget efter förfalstidens utgång komme att omsätta dan någon skyldighet för firman, att inlösa adepterna, men skulle af den prösit, som af firmans vinst tillfölle Martin Frånehell, å bolagets fordran årligen afbetalas minst 10. procent, dock ej understigande 500. kronor; samt att de i bäromålet omnämnda velarna vore alupper, tillkomna i nyssantydt syfte, men hvilka efterätenligt hvad ett annat af Direktoren Berggren för Handelsaktiebolaget J. B. Berggren den 2. April 1912. aflåtit bref utvisade, blifvit omsatta och sålunda ersatts med nya, dem bolaget emottagit såsom liqvid för tidigare i enahanda syste utfärdade vexlar; och enär Direktoren åberggren, som å bolagets vägnar på sig själf öfverlåtit nu ifrågavarande vielar, därvid haft vitskap om att desamma icke vidare grundlade någon fordran, hvadan Berggren såsom innehafvare af vexlarna icke kunde åberopa göd tro, har Assförsmannen Eirsin anhållit om käromålets för193
kastande. Härå har Rådstufvurätten, hvar est parterne äfven framställt anspråk på godtgörelse för rättegångskostnaden, genom utslag, afsagdt den 26. Maj 1913., i målet sig utlåtit; och alldenstund obestridt vore att ifrågahomna vexelskuld uppkommit innan A försmannen Sirsén inträdde såsom delegare i firman Franehells samt uti det aftal, som rörande skuldens betalning genom vexlar träffats emellan Handelsaktiebolaget J. B. Berggren och nämnda firma, denna tillförsäkrats rätt till omsättning af violarna vid deras förfallotider, vid hvilket förhållande bemälda aktiebelag icke kunnat på de vexlar, hvilka vid dylik omsättning blifvit med nya ersätta, grunda något fordringsanspråk; fördenskull och då utredt blifvit att de tvänne nu utsökta, af förberörda firma medan densamma benämnts Fränehell, Sirsen i Ö¬ ucexterade välarna tillkommit på gärd af ofvanåberopade aftal och blifvit efter Kirsséns utträde ur firman omåtta med nya af den därefter återKranchell & Co benämnda firman occepterade vexlar, hvilka af Handelsaktiebolaget J. B. Berggren i sådant afseende emottagits, ty och enär Direffören Berggren, dendär såsom obef för merbemälda aktiebolag måste anses hafva om vexlarnas beskaffen het egt kännedom, icke kunnat genom den å vexlarna tecknade öfverlåtelsen förvärfva bättre rätt än aktiebolaget, har Rådstufvurätten förkastat Direktoren Berggrens i målet utförda talan såsom obefogad, jämte det Berggren ålagts att med etthundra mark ersätta Affärsmannen dersén för rättegångskostnaden. Hofrätten, under hvars pröfning Direktören Berggren i vadeväg dra git målet, har genom dom den 8. December 1913. låtit vid Rådstufvurättens utslag bero, hvarhos Direktören Berggren ålagts att ersätta Afförinnannen Sirssén hans i Hofrätten för saken hafda umgälder med femtio mark 94
Uti Hofrättens dom har Direktören Berggren sökt ändring medels deduktion den Affärsmannen Sirssén bemott. Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner Direhtoren Berggren icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilben förty skall förblifva; och åligger Direktoren Berggren att till Asfärsmännen Sirssén, i ersättning för hans här städes i målet hafda kostnader, utgifva sjuttiofem mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: tens Saarikoski. Alfred Luksiala tens Saarikoski. Alfred Luksiala B. Anneberg Samuli Koski. A. W. Ollmennen Alfred Sarva Helmikuun 23 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullessa, konkurssissa valvotun saatavan vahvistamista koskevassa jutussa, jossa Salon kauppalassa asuvat Kruununvouti Carl Fagerlund ja Liikemies Viktor Lindberg, viimeksimaini tun konkurssipesän toimitsijamiehinä, ovat hakijoina se kä Asianajotoimisto Castrénet  Snellman, Helsingin kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 23 päivänä Helmikuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellenra esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot Sittenkun Asianajetvimisto Castrén 8 Enellman oli paikalletulopäivänä 20 päivänä Kesäkuuta 1911 Viktor Lindbergin konkurssissa Halikon, Uskelan ja Perttelin pitäjäin sekä Salon kauppalan käräjäkunnan KihlakunLäsnä: W. A. J. P. R. H. K. A V. H. No 305. Pag. 198. Rn. 1914.
nanoikeudessa valvonut, paitsi muita saatavia, Viktor Lindbergin toimi nimen Sarasti & Lindbergin omistajana 1 päivänä Toukokuuta 1910 Pirinnölliselle Kunniapärvarille Aleksander Aleksejevitsch Lukisehtjeffille antaman kolmen oman vekselin nojalla 3000 ruplaa, 4000 ruplax ja 3000 ruplaa eli yhteensä 10000 ruplaa Penäjän rahaa 6 prosentin korkoineen vekselien erääntymispäivästä 1 päivistä tä Marraskuuta 1910 sekä näitä saamisia oli vastustettu, on, Kihlakunnanoikeus konkurssissa julistamassaan tuomiossa katsonut mainittujen saamisten joutuneen riitaisiksi ja sen vuoksi osottanut asianajetoimiston, joka oli varannut itselleen siihen tilaisuuden, eri oikeuden käynnillä näytämään saatavansa toteen ja siinä tarkoituksessa määrää jan kuluessa panemaan vireille oikeudenkäynnin sekä asianajotoimistolle tuominnut konkurssi pesän varoista maksettavaksi sama la oikeudella kuin muut etuoikeudottomat saatavat niin suuren osan asianajotoimiston valvomasta saamisesta kuin sanotussa oikeudenkäynnissä ehkä vahvistettaisiin. Tämän johdosta on Asianajotoi misto Castrén v Snellman Viktor Lindbergin konkussipesän toimitsijamiehille Kruununvouti Fagerlundille, Viktor Lindbergille ja Talolliselle Enok Nohterille toimittamansa haasteen nojalla ylempänä mainitussa Kihlakunnanoikeudessa vaatinut, että kysymyksessä olevien vekselien määrätkorkoineen vahvistettaisiin konkurssikesän varoista maksettavaksi asianajotoimistolle, jolle vekselit siirtojen kautta olivat joutuneet Kruununvouti Fagerlund ja hänen vastamainitut asiakumppaninsa ovat vastustaneet kannetta, keski Viktor Lindberg ollut puheenalaisista väkseleistä saanut vastiketta eikä niitä oltu säädetyssä järjestykses sä pantu protestiin. Kihlakunnanoikeus on 17 päivänä Huhtikuuta 1913 julistamallaan 196
päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Asianajotoimisto Castrén v. Snellman vetoamalla oli saattanut jutun, on 25 päivänä Syyskuuta 1914 antamassaan tuomiossa ratkaissut asian; ja koska Viktor Lindberg vastasi edet lä mainituista toiminimen Sarasti4. Lindbergin puolesta asettamistaan omista vekseleistä kuten hyväksyjä, ja nämä vekselit olivat joutuneet kolmannen henkilön haltuun, on Hövioikeus vahvistanut vekselien yhteenlasketun määrän kymmenentuhatta ruplaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen valvontapäivästä 20 päivästä Kesäkuuta 1911 konkurssipesän varoista maksettavaksi konkursituomiossa mainitulla oikeudella. Hovioikeuden tuomioon ovat Kruununvouti Fagerlund ja Viktor Lindberg edellä mainitussa toimessaan anoneet muutosta perustelmalla, jonka Enok Nohterikin on allekirjoittanut; minkä jälkeen Asianajotoimiste Castrén Snellman on perustelmaan vastannut; ja on jutussa sittemmin toimitettu suullinen kuulustelu, kuten siinä laadittu pöytäkirja osottaa Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun, ja koskei Varatuomari Härry Bergroth, joka Keisarilliseen senäättiin on antanut Kruununnan ti Fagerlundin, Viktor Lindbergin ja Enok Nehterin allekirjoittaman muutoksenhakemuksen, ole näyttänyt Erik Tohterin valtuuttaneen häntä siihen, jättää Keisarillinen Senaatti huomion ottamatta mitä Enok Nohteri täällä on esittänyt saadakseen muutosta Honioikeuden tuomioon. Mitä sitten tulee Kruununvouti Fagerlundin ja Viktor Lindbergin muutoksenhakemukseen, niin Keisarillinen Senaatti, koska 29 päivänä Maaliskuuta 1858 annetun sekselisäännön määräysten mukaan vekselin haltija ei ole velvollinen, säilyttääkseen puhevaltansa vekselin hyväksyjää vastaan, puuttuvan maksiin takia tekemään protostia, ja oman 197
vokselin antaja on samassa vastuuna laisuudessa vekselin lunastamisesta kuin hyväksyjä sekä puheena olevat vekselit laillisten siirtojen kautta ovat joutuneet Asianajotoimistön Castrin „ Snellmanin haltuun, katsoo etteivät Kruununouti Fagerlund ja Viktor Lindberg ole esittäneet syytä muuttaa sitä loppupäätöstä, johon Hovioikeus on tuomiossaan johtunut; ja velvoitetaan Kruununvouti Fagerlund ja Viktor Lindberg viimeksi mainitun konkurssipesän varoista maksamaan Asianajo toimistolla Castrén & Snellmanille korvaukseksi asianajo toimistolla täällä jutun nuksi olleista kuluista kuusikymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti Walter Andersin. K. R. Helanen Johannes Pesonen. K. Auer. (Väinö Hirvinen. Helmikuun 23 päivänä 1915 "Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullassa konkurssias iassa, jos sa entinen Lääninsihteeri Axel Emil Theodor Möller, Helsingin kaupungista, ja Liikemies John Lamus Kuopion kaupungista, saamamiehinä Suomen Janutehdas O. Y. nimisen osakeyhtiön konkurssissa, yhteisesti ovat hakijoina sekä Lääketinteentisensiaatti Acker." Kllman Lahden kaupungista niinikään velkojana samassa konkurssissa vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 23 päivänä Helmikuuta 1915. Keisarillinen Senaatti en itsellensa esittelyttänyt julun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Mäntsälein ja Pukkilan pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vireillä ollessa Suomen Vanutehdas O. Y:n konkurssessa on määrätLäsnä: T. S - A. L. B. A - Ä R. K. A. Sa 98 No 306. Pag 78 R. D. 1914.
tynä paikallelutopäivänä 15 päivnä Heinäkuuta 1913, paitsi muita, Lääketietanlisen siaatti Fellman valvenut osakeyhtiön hänelle 17 päivänä Marraskuuta 1912 tunnustaman velkakirjan nojalla 51,00 markkaa, vähennettyinä 1500 markalla, 6 prosentin korkoineen sanotusta päivästä sekä vaatinut, että valvottu saatava määrättäisiin maksettavaksi etuoikeudella hakijalle Helsingin kaupungin Maistranten päätöksellä 7 päivänä Joulukuuta 1912 mainitun velkakirjan maksamisen vakuudeksi kiinnitettyjen osakeyhtiön Mäntsälän pitäjän Ohkolan kylässä omistaman vanutehtaan ynnä siinä olevan irtaimiston raakaaineiden sekä valmiiden ja keskentekoisten tuotteiden arvosta. Konkurssessa 13 päivänä Elokuuta 1913 toimitetussa esiinhuudossa on Lääninsihteeri Möller, joka myöskin oli valvonut saatavia konkurssissa, omistuttanut, että Lääketintisensiaatin Fellmanin etuoikeusvaatimuksen. sa perusteeksi mainitsema kiinnitys kyllä oli olemassa ja että se myöskin oli, niinkuin Suomen Vanutehdas O. Yn säännöt vaativat, yhtiökakeuksessa myönnetty; mutta kun tuota 17 päiväna Marraskuuta 1912 pidettyä yhtiö kokousla ei ollu kutsuttu kokoon sanotun kiinnityksen myöntämistä varten, vuon se oli saman kuun 3 päivänä muusja tarkoituksessa pidetyn kokouksen jalkoa eikä siis oikeutettu tekemään päätöstä puheena olevan kiinnityksen myöntämisestä, niin sanottu kiinritys oli metätön, ja on Lääninsihtari Höller senvuoksi vastustanut siihen pirusteltua eluoikeusvaatimusta. Kihlakunnanoikeus on 6 päivänä Lokakuuta 1913 julistamassaan tuomiossa vahvistanut konkurssipesän varoista maksettavaksi Lääketreteenlisensiaatin tillmanen valvoman saamisen viisikymmentätuhatta markkaa, vähennettyinä tuhannella viidelläsadalla markalla, korkoineen kuusi sadalta vuodessa 17 päivästä Marraskuuta 1912 lukien sekä, nojautuen velkojain oikuulesta ja etuudesta toistensa edellä 199
maksun saamiseen konkurssiin luovutetusta omaisuudesta 9 päivänä Marraskuuta 1868 annetun Keisarillisen asetuksen säännöksiin, ja kun konkurssiasian yhteydessä ei voitu yhtyä tutkimaan kerrottua Helsingin Maistraatin 7 päivänä Joulukuuta 1912 vahvistaman teostainakiinnityksen pälevyyttä, määrännyt että Lääkelioleen lisensiaatin tillmanin saatava oli sanotun kiinnityksen nojalla suoritetta va etuoikeudella Suomen Varutehdus O. Yn Kankaisten myllypalstalla Mantsälän pitäjässä sijaitsevan varutehtaan, siinä olevien inventusioiden ja raaka aineiden ynnä valmiiden ja keskentuksten tuotteiden arvosta. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Säänensihteeri Möller ja Liikemies Lamus, joka viimeksi mainittu myöskin oli valvonut saatavia konkurssissa, olivat veloamalla saattaneet jutun, on 4 päivä nä Maaliskuuta 1914 antamallaan tuomiolla jättänyt asian puheenalaisessa osassa Kihlakunnanoikeuden tuomion varaan. Hovioikeuden tuomioen ovat Lääninsihteeri Möller ja Liikemies Lamus ononeet muutosta perustelmalla, johon Lääkelieteentisenpäätti Fellmanon vastannut. minkä jälkeen täällä on jutussa toimitettu suullinen kuulustelu kuten siitä laadittu pöytäkirja osoittaa. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja sen ohessa että Lääninsihteerin Möllerin ja Liikemiehen Lamuksen suullisessa kuulustelussa tänne todisteiksi jättämiä asiakirjoja ei voida vastoin kultaa Konkurssilain 29 SSssä ottaa huoneen katsoo Keisarillinen Senaatti, ettei vät Lääninsihteeri Möller ja Liikemies Lamus ole esilleineet syytä nuuttaa Hovioikeuden tuomista joka siis jää pysyväksi ja velvoi tetaan Lääninsihteeri Möller ja Liikemies Lamus suorittamaan sääketietten lisensiaalille Fullmanille, hänellä jutun vuoksi täällä Heiden kustannusten korvauksek si seitsemänkymmentäviisi 200
markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Teni Saarikoski. Alfred Liukkala B. Anneler. A. W. Ollblifstrand Samuli Koski. Alfred Sarva Den 25 Februari 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett utan erlagda afgifter från Kejserlige Ala Hofrätt inkommit bevisianmål angående fordran, emellan Finska kronan sökande, samt Bankdirektaren Otto Tamelander och Sjökapte nen Herman Forsström, från Mariehamn stad, i egenskap af sysslomän i Enkefru Oiga Åkernans, jemväl från Mariehamn till konkurs upplåtna be samt Mariehamns Bryggeri Aktiebolag, Gårdagaren Karl Hennevist och Handlan den Nikolai Ruojeff, alla jämväl från berörde säd uteblifne svarande: tilven uti Justitiede ractementet den 23 Februari 1913 Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af sin såvidt nu är i fråga, inhämtat följande Kinska kronan har, eller Bankdirektoren Tamelander och Kartonen Torrström, i deras förenämnda egenR: B: 1. L. Bl. 1. R tal. 2 N: 317. Pag. 157. R. D. 1914.
skap, äfvensom Marickamns Bryggeri Iktiebolag och Karl Rosenqvist den 31 Januari 1913 ågången stämning, vid Häradsrätten i Samala sockens och Mariehamn stads tingslag anfört, att Kankdirektören Samelander och Kaptenen Forsström hade i deras nystemannaegenskap genom den 17 September 1910. upprättadt köpebref till Maria hamns Bryggeri Aktiebolag försättOlga Åkimans konkursmassa tillhoriga gården och tomten No 1. i första tvarteret af Mariehamn stads gamla stadspelän, hvarå Mariehamns byggeri varit anlagdt, samt att bemälda bolag medels köpebref af den 13. April 1912 till Karl Rönnqvist öfverlåtit såväl berörda fastighet som samttiga för byggerist afsedda inventa vier. Då Finska kronan emellertid i Äga Åkernans konkursta egde en fordran på 2292 mark, utgörande ogulden maltskatt från Mariehamns beyggeri för år 1909, hvilken fordran blifvit i laga ordning bevakad i den Åkermans konkurs, samt tryggeri och tillverkad vara enligt gällande för fattningar angående bevittning för tillverkning af måttelycker voro underpart för bevittningens utgörande, men denna panträtt vid omförmälda öfverlätelsen ej blifvit iakta lagen och kronan ej heller ur konkursmassans öfriga tillgångar blif vit godtgjord för sin ifrågakomna fordran, har Finska kronan vekat saada konkurshas, Mariehamns Rijoari Aktiebolags och Karl Rosenqvists åläggande att, gemensamt eller den af dem som tillgång icde, till Finska kronan erlägga förberörda. guldna maltskatt 2292 mark jämte fem procents ränta därå från stämningsdagen, hvarhos kronan anhållit om ersättning för kostnaderna i måkt Sedan Bankdirektören Samelan der Kaptenen Forsström, Mariehamns Bryggeri Aktiebolax och Karl Rosenqvist blifvit i målet hörda och i motsett käromålets förkastande samt Finska kronan, efter å Handlanden Ruojeff, hvilken genom köpebref af 202
den 28 Augusti 1913 utaf Karl Rosenovist tillhandlat sig ifrågakomna fastighet, utverkad stämning, återhämtal käromålet äfven emot Kuojerff och denne i algifvet svaromål jämväl motsagt käromålet, har Häradsrätten den 23. Oktober 1913 afkunnat utslag i målet; och som sysslomännen i Olga Åkerman konkursko på grund af Häradsrättens den 9 Maj 1910 Olga Åkermans konkummal afkunnade, sedermera laga kraft åkomma dom varit berättigade att försälja konkursmassan tillhöriga ofvannämnda gård och tomt utan bibehållande af den förmenta contracten för mattskatten ifråga, alltså och då Finska, kronan vid bevakning i Olga Åkermans konkurs icke gjort anspråk på ifrågavarande panträtt samt, i enlighet med hvad Finska kronan i förevarande rättegång framhållit, endast tryggeriet och tillverkad vara utgjorde underpart för oftanämnda med skatt och således icke sagda fastighet, har Häradsrätten underkänt käromålsHofrätten, under hvars pröfning Finska kronan å förbehållet vad den git målet, har uti dom den 30. Juni 14. sig däri utlåtit; och enär uti förenämnda, i Olga Åkmnans konkurs mål afkunnade dom allaredan med delats utlåtande angående Finska kronens rätt till betalning för kronans frågavarande fordran ur konkurs massan samt sagda rätt alltså icke vidare kunde blifva föremål för rättstio pröfning här Hofrätten, med upphäfvande af Häradsrättens utslag i tima del, undanrodt Häradsrättens yttrande derutinnan. Beträffande sedan Finska kronans talan i öfrigt å och emedan den omständigheten att Marickanens Bryggeri Achtelax och Karl Rosenqvist varit samt Landlanden Ruoojef möjligen vore i gare af förenämnda gård och trygga ri jämte för detsamma afsedda inventarier icke ådrage dem personlig ansvarighet för kronans ifrågavarande fordran samt Finska kronan icke hade föreburit annan grund för sin 203 -
talan genremot Mariehamns Bryggeri Oktiebolag, Karl Rosenqvist och Kunolanden Riigojeff, har Hofrätten låtet berg vid det slut, hvari Häradsrätten uti sitt utslag i denna del af saken stannat Uti Hofrättens dom har Finska kronan anhållit om ändring Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner finska kronan icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förte skall förblifva. Det alle som inderbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: terie Tuarikoski Aro Luksiala teris Tuarikoski Alfred Liuksiala R. Annelag A. T. Rummavara R. Anneberg A. T. Rummavara Haf Hellen Den 25. Februari 1915. Kejserliga Senalens för Finland dom uti oll på medsatt naimons skilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål emellan Kedieimelandenkan Ida Hedvio Hallberg, från Helsingfors stad, i egenskap af lagbestämd förmyndare för sina minderåriga förre Margit Thackorg, Carl Einar Ernst Anttuu fjordes Margaretha och Karl Salmon, fällberg. sökande, samt Honkivakuutusessa keyhtiö Tomma Lillönsäkningraktii bolag, med hemort i de stad svarande angående utbekommen de af lifernäktensdelopp: Men i Justitio Separtementet den 23. Februari 1915 Kejserliga gemelen hva låtit handlingarna i målet sin Lönetagas och af dem inkämtat följande Efter stämning å Henkivakuutusen kenkiä, Pennia Lillförsäkning och tieke son har Audioimelidentintenkan Heikberg vid Rådstufvurätten i Ala anlöst att, sedan hennes man Medicina för: R.G. 12. Bl. l. B. 116 204 - No 318. Pag 124 R. P. 1911
femtioten Karl Viktor Hellberg, å förpliktande att till henne utgifva hvars lif bemälda bebo enligt förut 3000 mark med vi procents årlig ränningsbref af den 1. Maji 1906. förviknat för derom den 23 Februarii 1908 hvarifrån en summa af 1800 mark att utt, dock möjligen finge göras det afdrag en månad efter erhållit bevis attan om berättigadt, om mot fören månad efter erhållit bevis att 66. korn om berättigadt, om mot fören månad efter erhållet bevis att 66. korn om berättigadt, om mot fördisimtinenten Lällbero vore död och i öfrigt på de allmänna vilkor, som sunnes i försäkrings brefvet upptagna hade elinkivakuutusorakeyhtiö Tenniä nedsersättning att utbetala sagda försäkningstolfven dess direktion i saken anförts, att under förekärande att Nederinteen Nederinknanden Agttra vid medde tideri Halttonen för erhållande afsa landet, enligt Tingsförmälas, af mickel tiotur Hallberg för erhållande af för landet, enligt frågeförmäla inkringen lämnat så verkliga och då, ansökan om försökning hos beläget inkringen lämnat så verkliga och då, ansökan om försökning hos beläget afulltändiga uppgifter om nu och å rätteljande uträffa nekande lemnat na förhållanden, att omdömet om de förordna huruvida han tidet af nu na förhållanden, att omdömet om de frigoina huruvida han tidet af vilrisk belaget genom beviljande af för säkningen iklädt sig blifvit vitsetadt Men emedan bolagets omförmälda disimelioentintecken Halborg i sin förberörda egenskap yrkat belagets femtioten Karl Viktor Hillberg, å förpliktande att till henne utgifva hemteuten Karl Viktor Halttén, å förpliktande att till henne utgifva talas till makarna Halttmar som hvartill belaget enligt försäkningen talas till makarna Halttorne derå fem till belaget enligt försäkningörelnodan orikliga uppgifter utan Malia neliemtialen Hällbergs vetskap till äfventyrs blifvit om honom lämnaden i December 1907 i förvisadt med de, hvarhos Medianhemtintrakan December 1907 i förvisadt med hvarhos Nederinekontrakan enskiltständ afhändt sig likhet en Rättern anhållet om rättegångskost enskiltständ afhändt sig likhet en Rättern anhållet om rättegångskost Lofverinkningsaktiebolag på den 23.te Hauksakuutuvankylie Tammi nuari 7/48 gjord anfordran emot Leikimäkningaktielegs vägnar har ofullständiga uppgifter om sig och å rätteljande berörfte erkände härmed nissjukdom och huruvida han behandlats å sjukhus, ehuru Hallberörpå sätt sedermera till bolagets kunna märän saknade allt Tio, har i Råtten kommit, redan vid Femton års märän saknade allt Tio, har i Råtten kommit, redan vid Femton års märän saknade allt Tio, har i Råtten kommit, redan vid Femton års ålder varit intagen i lånesjukhuset i Mustasaari socken från den 15. April 205