Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
genom dem af den 21 Februari 1898 till dömt Hasdblält återstående oguldna köpeskillingen 32,999. rätteligen 32, 989. mark 7. penni med sex procents ränta från den 20. Juli 1895, att utgå ur värdet för Hoppala hemman, sedan Hypoteksföreningens intecknade fordringar derifrån först guldits Efter det förvaltarene af August Salminens konkursle utsatt auktion å Hoppala hemman att försiggå den 28. Februari 1898., har Possessionaten Hassdblatt hos Guvernören öfver Wasa län, under framhållan de af de förefindliga förbuden för hemmanets försäljning samt olagligheten af hvarje utan Härfulltlätts vitskap och begifvande om hemmanet tilläfventyrs afslutadt köp, ansökt förbud för konkursförvaltningen att sälja hemmanet, hvilket förbud Guvernören midelst resolution af den 22. Februari 1898. jemvät meddelat; men sedan sysslomännen i konkursen afgifvit dem affordrad förklaring i anledning af nyssnämnda ansökning, har Guvernören i utslag af den 5. påföljande April funnit utredt vara, att August Salminen medelst köpebref den 27 Januari 1897. eller således innan för budet mot försäljning och skingring af Hoppala hemman den 27 Februari sam ma är beviljats, tillhandlat sig sagda hemman, samt att det den 29. November 1895. meddelade skingringsförludet redan förut förfallit vid hvilket förhållande Guvernö ren annett dessa förbud icke inverka på August Salminens rätt, utan nämnda hemman rätteligen höra till dennes konkursbo, samt det förty, i fall ej annorligen da kunde öfverenskommas, ankomma å sysslomännen i konkursen all försälja lägenheten, hvarföre och då Hoppala hemman icke före konkursens lörjan blifvit ulmält för Handblatts fordran, Guvernören med stöd jemväl af 10. SS: i konhusstadgan, förkastat Hassellfalls anspråk och förklarat det genom resolutionen af den 22. Februari 1898 beviljade förbudet vara utan vida se kraft och verkan. Öfver nyssbeskrifna utslag af den 5. April 1898. har Possessio naten Hasselltalt klagat i Hofrätten, som genom utslag af den 31. Januari 1899erne dan sysslemännen i August Salminens konkurs påstålt, att denne tillhandlat sig Hoppala hemman genom köpebref 996
246 af den 27 Januarii 1897., och Immonen vid sådant förhållande, jemlikt 1 mom. 13 SS: 7. kap. Utredningslagen, at hafva sitt sistnemndu förlade låtit tre vid det slut, hvari Guvernören i saken stannut Omellertid har Kronolänsmannen i Ilmola kronolänsmansdistrikt förordnats att af Sundtbrukaren med uttaga ej mindre kronoutskylderna för loppala hemman för år 1897, utgörande 115 mark 75 penni, än äfven Pennionaten lassildlatts fordringar hos med nu grund af Guvernörens efver ett äp Broms bergs lån förberörda utslag af den 14 Decemler 1895 och ett Guvernörens ofra Sylands län utslag af den 9. September 1897. enligt det som utslaget 5,96 mark 68 penni, ännu oguldna beloppet af köpeskillingen för loppula hemman jemte sex procents årlig ränta derå från den 19 Februari 1898 och 150 mark godtgörelse för lagsöningskostnaden, samt enligt det vidare utslaget 1818 mark 84 penni utgörande ersättning för vinter, som lässet slatt nödgats till Finlands Hypoteksförening inbetala å dess omordade två lån, jemte ränta å medlen och 50 mark i godtgörelse för lagsökningskostnaden, men ende Landtbacka ren samt befunnits vuona tillgång i löse gendom, har loppala hemman den 8 Maj och den 13 Juni 1898. till skät till gvitdande af omförmälda utskylder och Torparen arlen Kapellats fordringen samt försäljningen af hemmanet utredts att förriggå å auktion den 8 Augusti 1898. Wid nämnda auction hafva, utom andra följande anspråk framstälts nämligen: af Senominaten lassillall, att en föpeskillingen förde med förmånsrätt utgå, utom hans af vannämnda två fordringar, jemväl 2920 mark, hvilken summa i Åbo lefvill genom etslag af den 28 November 1896. inlagt landt brukaren lind jemte henne andra personer att, gemensamt eller den af dem, som tillgång vite, till hurullatt utgifva i rättegångskost nadserättning i ett mål angående försalas ning med flera bott, hvilket utslag blifvit till verkställighet ingifvet, samt 875 mark 31 penni, som luvilltult utgifvit för loppula hemmanet rubel, från hvilka förenämnda anhålls dock finge afdragas SS. 27 mark 25 penni utgörande det blepp, länell att genom landlanden Abel Jutt uppbud för ordbruksdaler, som förmäller från Hoppula 797
hemman; och af Nikolai skinen, att enär han genom afhandling af den 27 Januari 1897. öfverlåtit loppala hemman åt begust Salminen och denne medelst afhandling af nästjengående dag afstått ut Jokinen sin, enligt uppgift egda gård och samt No 68. i tredje stadselen af Tammer fors stad, hvilket aftal rätteligen innefattade böle af sagda fastigheter, men Rådstufvurät ten i berörde stad genom utslag af den 11. lig 1897. uppbäst det köp af den 18 Decemler 1891, härigenom Salminen af Gärdsegagen Emil Majanen tillhandlat sig omför mittda stadrgård, auktionskillingen för loppula hemman, hvilket således villeheen tillhörde sekinen, jorde åt honom utbetalas Förgen undersörteckningen har auktionsför rättaren upptagit följande fordrings belopp: 1o kronoutskylder 115 mark 75 penni och hemmanalukkylde 27 2/7 mark 67 penni, eller vilkoha 388 mark 48 penni, 2o Finlands by poteksförenings jemlingar, i kapital 16,454 mark 64 penni, och i ränta 1620 mark 3 parni, eller tillhopa 18,074 mark b) penni; 3o ut mötnings - och försäljningskostnader, 100 mark 28 penni, 4o Tovernenaten lainettulls fordran hos Landtbrukaren Lind enligt Guverninens öfver i de och Njemibergs länveklag af den 14 November 1895 inalles 6nes mark 23 penni, med anhag af förberörda 3,270 mark 83. penni och död upplupen ränta 187 mark 30 penni eller således 2,907 mark 12 penni; samt 5o bemälde lärmetlätts för äran hos Lind, enligt Guvernörens öfver Sylands län utslag af den 9 September 1897 utgörande mål väntor och lagsöknings kostnadsersättning 2111 mark 60 penni; hvare met lassillats öfriga vid auktionen anmälda fördringar in godkänts att utgå ur fastighetens pris, jemte det Nikolai johonens förenämnde anspråk förkastats Sedan vid auctionen tillkännagifvits, att köparen finge af köpeskillingen öfverla ga omförmälda rupitukkullet till Hypoteks antingen emot inteckning i ifrågavarande hemman, men att återstoden af köpe sistinen lande i reda penningers gäldas, samt Kronolänsmannen Victor Huldin derå gjort noustu ombudet, 30,950 mark, hvilket hvilaf förvaltningsmannen ordnänts, har, ende vist uppstått om hålles rätt till köpeskilling 708
gen, fordringsegarene amisats att, i hän delse de tvistiga fordringarna icke redan varit föremål för domstols pröfning, sin tulan, efter stämning, anhängiggera Öfver auktionen hafva utom andel, Nossionaten Kapellatt och Sikslai icke nen klagat hos luvernören i Hära länoch dervid, jemte det de återhemtat sina af vannämnda yrkanden, anfört: Pesmenenaten lämellt att han borde ger köpeskillingen jemväl erhålla, enligt en utaf fefrättnetaren Axel lagerberg den 3. Augusti 1898 utfärdad och tretterad räkning som före auktionen uppbudets, 439 mark 40. penni, hvilket belopp Kapell att under min 1896 och 1897 nödgats utgöra för betridande af kostnader i och för säkerställande af sin förekom för ogulden köperkilling hos Sundt brukaren Lind, och 39 mark bo penni på grund af ett utaf antill Kronolänsmannen Gustaf Ferdinand Spoof den 17. Augusti 1898. utfde dadt intyg deröfver att tunnellt ut Spoof guldet sagde summa för hos Ting såsom egare af loppula hemman den 1. Mars 1797 verkstäld varståll om delgifvande af hvad lingar rörande sagda utgärd, samt Nikolas sokinen, att aftalet af den 21. Januari 1897 emellan honom och August Salminen angående Hoppala hemman, på de af Johinen vid auktionen anförda skäl, borde återgå och hemmanet tillfalla Johanen samt att i följd deraf och då sekinen vore villig att utgifva de belopp, för hvilka Hoppa la hemman lagits i mät, anlingen omordade auktion måtte upphäfvas, i hvilket afseende sokinen borde lemnas tillfälle att ställa lor gen till säkerhet för dessa fordringslopp, m sådant vore nödigt, eller och auktionsför rättaren förbjudas att åt någon annan än sokenen utgifva hvad af auktionsskillingen åter dade, sedan de fordringar, som utginge med förmånsrätt, blifvit guldna, för än sokinen i laga väg utfört talan om häfvande af nyss berörda aftal och saken slutligen afgjorts dedelst utslag den 20. December 1898. har Guvernöremlelet, jemte det Hoppala hemmans försäljning, hvilken ej af någon vid auktionen blifvit motsagd, faststälts, funnit frågan om bälfre rätt till sagda hemmans pris vara tvi slig, utom hvad angick Hypoteksföreningens fordringar, krono - och kommunalutskylderna samt utmätnings - och försälningskostnaderna, 499
hvarföre klagandene anvisats att vid laga demdel i vederbörlig ordning derom tvista och tillika förordnats att auktionsskillingen sedan nyssberörda fordringar derifrån af dragits, emellertid skulle i ränteri nedsättas och der förvaras tills sagda vister blifvit slut ligen afgjorda, hvilket nästnämnda utslag Hof rätten genom utslag af den 31. Maj 1899 för klarat böra lända till efterrättelse På August Salminen samt sysslomännen i hans konkurs Kronolänsmannen Nyström och Tingsskrifvaren E. Hedman äfvensom Pes sessionaten Hasselblatt ågången skriftlig stämning till Häradsrätten i Ilmola och Sex näjoki socknars tingslag har Nikolai Joki nen derstädes, med återhemtande af hvad han hos Guvernören öfver Wasa län än fört, förmält att, efter det fökinen den 20 Oktober 1896. tillhandlat sig Hoppala hemman af Anton Tuurala, Jokinen, på sätt ofvan framhållits, medelst salubref den 27. Januari 1897. öfverlåtit lägenheten åt August Salminen i byte med förberörda gård och leml i Tammerfors stad samt all Jokinen vid tiden för denna handel varit borall i Karkku socken, hvadan han ko haft sig bekant, att tvist angående Salminens rätt till gården varit anhängig; och som Nikolai Jokinen icke sätt emottaga omförmälda stadsgård har Jokinen fortfarande yrkat, att sagda emellan honom och Salminen ingångna by lisastäl måtte af Häradsrätten upphäfvas och den genom auktionen för hemmanet bekomna köpeskillingen tilldömas Jokinen med afdrag likväl af så stort belopp, som enligt Häradsrättens bestämman de kunde Possessionaten Hassellatt af köpeskillingen tillkomma. sammanhang med nämnda erkände har Possessionaten Hasselllatt, efter muntlig stämning till Kronolänsman nen Nyström och Tingsskrifvaren Hedman i deras ofvannämnda egenskap, samt dekolai Jokinen, förmält, att Landtbrukaren Lind vid tiden för auktionen den 8. Augusti 1898. varit laglig egare af Hoppala hemman, samt förty återhemtat sina vid sagda auktion och hos Guvernören öfver Kära län gjorda påståenden i saken. Efter del Possessionaten Hasselblatt och Nikolai Jokinen metsagt hvarandras 800
påståenden samt Kronolänsmannen Nyström och Tingsskrifvaren Hedman afgifvit svaromål i saken äfvensom Sandtbruka ren Lind och Anton Puurala blifvit deri indragne och hörde, har Häradsrätten medelst utslag den 21 Februari 1900. funnit utredt vara hvad ofvan framställs rörande öfverlåtelserna af Hoppala hemman och de förbud för detsammas försäljning och sking ring, som af Guvernören och Guvernörsembe let i Wasa län meddelats, samt att sagda hemman sedermera tagits i möt och försålts på offentlig auktion, hvilken åtgärd, ehuru öfverklagad, af Guvernören faststälts genom utslag, som vunnit laga kraft; jemte det Häradsrätten ansell: att försäljningsförbudet af den 21. Oktober och den 29 November 1895. varit gällande den tid, då Sandtbrukaren Lind medelst afhandling af den 2. December sagda år försålde Hoppala hemman till Anton Tuurala, att samma köp likasom alla om hemmanet derefter afslutade köp varit olagliga, samt att lägenheten vid auktionstillfället den 8. Augusti 1898., oafredt Guvernörens öfver Wasa län uti utslaget af den i April samma år afgifna, af Hofrätten sedermera gillade utlåtande derom att hemmanet vid auktions tillfället tillhört August Salminens konkurslo, enär detta utlåtande icke grundats å sådan rättegång hvarigenom eganderätten till hemmanet kunnat vare sig stadfästas eller upphäfvas, fortfarande tillhört Lind; och vardt förty med förkastande af öfrige sakegares an språk och yrkanden såsom obefogade, förordnadt, att af ifrågavarande köpeskilling, efter afdrag af förenämnda erbediga fordringar, skulle till Possessionaten Hassellblatt utbetalas följande, af honom bevakade belopp, nämligen: på grund af Guvernörens öfver Åbo och Björneborgs län etslag af den 14. November 1895. oguldet hapital femtusen niohundra åttatiosex mark sextiotvå penni jemte sex procents ränta derå från den 19. Februari 1898 tills full betalning skedde äfvensom etthundra femtio mark utdömd lagsöknings kostnads ersättning; jemlikt Guvernörens öfver Nylands län utslag af den 9. September 1897. tillhopa tvåtusen etthundra sexton mark sextio tre penni, samt enligt Åbo Hofrätts utslag 801
Och af den 25. November 1896. tvåtusen niohundra tjugu mark; dock borde från dessa tre summer afdragas af Possessionaten Hassdblatt till afdrag medgifna tretusen tvåhundra sjuttio mark åttatiotre penni men beträffande Possessionaten Hasselblatts yrkanden att af ifrågavarande köpeskilling utbekomma jemväl ersättning för kostnader i och för skötseln af Hoppala hemman samt för särskilda lagsökningsumgälder, kunde Häradsrätten,mar gäldenä ren, Landtbrukaren Lind, icke blifvit angå ende dessa fordringar behörigen stämd, ej till pröfning upptaga berörda anspråk, utan anvisades Hanellt att genom särskild rättegång, i fall af fog, söka Lind för dem: Hofrätten, under hvars pröfning, utom andre, Nikolai Jokinen samt emellertid aflidne Possessionaten Hasselllatts rätts innehafvare Possessionaten Borg och Handlandene Hassellall i väderagdra git målet, har genom dom af den 20. Februari 1901. funnit Johinen ej hafva anfört skäl till ändring i Häradsrättens uhlag, men vidkommande Possessionaten Borgs och Handlandene Hasselblatts talan yttrat sig, att alldenstund Possessionaten Hassillställs vid ofvannämnda auktion och hos Guvernören öfver Wasa län framstälda anspråk att från köpeskillingen för Hoppala hemman undfå betalning jemväl forde af Hasselllalt till hemmanets förvaltning förskjutna åttahundra sjuttiosex mark beltiosju penni och för de fyrahundra sjuttio nio mark, som han, enligt företedt bevis och qvitto öfver vidkända nödiga kostnader, hade att hos Landtbrukaren Lind fordra, icke blifvit under rättegången till riktigheten af Lind bestridda, fördenskull vardt transrättens utslag af Hofrätten sålunda ändradt all, utöfver hvad häradsrätten på omförmäldt rätt förordnat att af auktionsskillingen för nämnda hemman skulle Possessionaten lasselblatt tillkomma, jemväl nästsagda belopp borde till Possessionaten Berg och Handlan dene Hasselblatt, såsom Possessionaten Hasselblatts rättsinnehafvare, från brörda auktionsskilling utgå Uti Hofrättens dem har Nikolai Joki nen i underdånighet sökt ändring. Kejserliga Senaten har tagit målet 802
i öfvervägande och finner Nikolai Jokinens underdåriga deduktion icke föranleda ändring i Hofrättens förberörda dem, vid hvilken förty kommer att bero. Bet alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länder. Hans Kejserliga Majestäts fogastann, Dess Senat för Finland: A. af Nyborg. A. Kumlin. Henr. Börenius Andersin. Michael Pagvalin. Sokakuun 14. päivänä 1901. Keisarillisen Majesteetin Korluana Simonsä Hänen Suomen Senaattinsa tuomio maksuitta Wiipurin Hovioikeudes ta tulleessa velkomusjutussa, josja Talollinen Aaron Riihimäki, Mudan pitäjän Nyhkynilän kylästä, on hakijana sekä Talollinen Kaarle Juho Eklund, samasta kylästä, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Krisarillisessa Suomen Senaatissa ja Sen Oikeusosastossa, Helsingissä, 14. päivänä Lokakuuta 1901. Keisarillinen Senaatti on Itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Toimitettuansa haasteen Kaarle Juho Eklundille on Aaron Riihimäki Muolan ja Heinjoen pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että kuole Juho Eklund oli kauppakirjallä 21. päivältä Maaliskuuta 1877. läsnä: J. S.  /. E. H. J. B. . A. Af. 80de 1197. Pag. 184. R. D. 1900.
kolmentuhannen markan hinnasta myynyt omistamansa viidennen osan perintötilasta No 1. edellämainitussa Nyhkyrilän kylässä Aaron Riihimäelle sekä samassa tilaisuudessa hänelle kahdentuhannen markan hinnasta luovuttanut kaiken irtaimen omaisuutensakin; mutta kun Kaarle Juho Eklund, vaikka Riihimäki ostamastaan omaisuudesta oli kauppatilaisuudessa Eklundille antaneet viisisataa markkaa rahassa ja kauppahinnan jään nöksestä neljäntuhannen viidensadan markan velkakirjan, jonka maksamatta olevan jäännöksen Wiipurin läänin Kuumööri päätöksellään 14. päivältä Kesäkuuta 1899. ja, Riihimäen valitettua Wiipurin Hovioikeuteen tästä päätöksestä, Hovioikeus 28. päivänä seuraavaa Heinäkuuta antamallansa päätöksellä olivat velvoittaneet Riihimäen suorittamaan Eklundille, oli Aaron Riihimäelle toimittanut irtainta omaisuutta ainoastaan kolmensadan yhdeksänkymmenen markan arvosta ja siis jättänyt Riihimäelle antamatta irtaimistoa tuhannen kuudensadan kymmenen markan arvon, sekä Kaarle Juho Eklund kaupan jälkeenkin oli Aaron Riihimäen suostumuksetta ja olematta siihen muutenkaan oikeutettu nauttinut Riihimäelle myydystä tilasta hyötyä, katselmuksen mukaan kahdensadan neljänkymmenenkahden markan viiden pennin edestä, niin Aaron Riihimäki on vaatinut että Kaarle Juho Eklund velvoitettaisiin Aaron Riihimäelle suorittamaan niin hyvin viimemainittu rahamäärä kuin myös Riihimäelle toimittamatta jääneen irtaimen omaisuuden edelläsanottu arvo eli siis Aaron Riihimäelle maksamaan yhteensä tuhat kahdeksansataa viisikymmentäkaksi markkaa viisi penniä. 204
Kaarle Juho Eklundin vastustettua kannetta on Kihlakunnanoikeus, jossa asialliset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistansa, 24. päivänä Lokakuuta 1897. julistamassaan päätöksessä antanut asiasta lausuntonsa; ja koska Kaarle Juho Eklund oli näyttänyt, että hän asiallisten kesken tapahtuneessa kaupassa oli sitoutunut luovuttamaan Aaron Riihimäelle eräitä määrättyjä tavaroita eikä kaikkea irtaimistoansa ja että Eklund oli kaupassa määrätyn omaisuuden Riihimäelle luovuttanutkin, niin ja kun Aaron Riihimäki ei ollut voinut toteen saattaa, että Eklund olisi puheenalaiselta tilalta nauttinut muuta hyötyä kuin mitä hänelle asiallisten suullisien sopimuksien mukaan oli tuleva, Kihlakunnanoikeus on kyljännyt Aaron Riihimäen asiassa ajaman kanteen; ja on, asian niin päättyessä, Aaron Riihimäki velvoitettu neljälläkymmenelläviidellä markalla korvaamaan Kaarle Juho Eklundille hänen jutussa kärsimänja kulungit. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Aaron Riihimäki oli veteamalla saattanut jutun, on Toukokuun 15. päivänä 1900. antamallaan tuomiolla jättänyt Kihlakunnanoikeuden päätöksen pysyväksi, minkä oleva Riihimäki on velvoitettu suorittamaan Kaarle Juho Eklundille häneltä Havioikeudessa juttuun menneiden kulunkien korvaukseksi seitsemänkymmentäviisi markkaa. Tähän Hovioikeuden tuomioon on talon Riihimäki alamaisesti anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän asian ja katsoo, ettei Aaron Riihimäki ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiöta, jonka varaan asia siis jääpi. Tätä kaikki asianomaiset 805
alamaisuudessa noudattakoot. Keisarillisen Majesteetin Kordrassa Nimissä, Hänen Suomen Senaattinsa: J. G. Vikman J; Wieinel Julmuumiehen. Lars Homén. Julmuumiehen. Lars Homén. Adolf Aminoff Lokakuun 14. päivänä 1901. Keisarillisen Majesteetin Korkiassa Nimessä Känen Suomen Senaattinsa tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa vesijättömaan luovuttamista koskevassa jutussa, jossa Virkatalonvuokraaja Mikko Mikonpoika Ämmälä sekä Talolliset Kaarle Malmberg Alihinkkala, Juho Ylinikkala, Erkki Seppälä, Juho Toivonen Heikkilä, Anton Aallonen Aapola, Wilhelmi Kolkkala ja Wilhelmi Laskola, kaikki Hausjärven pitäjän kirkonkylästä, ovat hakijoina, sekä Talolliset Kaarle Vainola Wilhelmi Holmsten Umpistenmaa, Juho Umpistenmaa ja Manasse Murron maa, kaikki mainitusta kirkonkylästä, ynnä Talolliset Kaarle Hakuni ja Vihtori Islander Hakuni, molemmat Hausjärven pitäjän Syvänojan kylästä, saapuville tulleina sekä Talolliset Kaarle Kajander Vuorenalusta ja Ludvig Kuorenalusta ynnä Talollisenleski Heta Vuorenalusta, sanotusta kirkonkylästä, tulematta jääneinä vastaajina: Annettu Keisarillisessa Suomen Senaatissa ja Sen Oikeusosas säsnä: J. S. J. H. W. L. H - A A. 30/6 1918. Pag 198 R2. 1900
tossa Helsingissä, 14. päivänä Lokakuuta 1901. Keisarillinen Senaatti on Itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Haastatettuansa Kaarle Vainolan, Kaarle Kajanderin, Wilhelmi Holmstenin, Juho Umpistenmaan, Manasse Murronmaan Kaarle Hakunin, Vihtori Islanderin ja Heta Vuorenalustan Hausjärven, Janakkalan ja Vanajan pitäjien käräjäkunnan 1897. vuoden lakimääräisiin syyskäräjiin ovat muiden muassa Mikko Ammälä Kaarle Malmberg, Juho Ylihinkkala, Erkki Seppälä, Juho Toivonen, Anton Aaltonen, Wilhelmi Kolkkala ja Wilhelmi Laskola mainitun käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuneet, että Mikko Ämmälän ja hänen asiakumppanien sa Hausjärven pitäjän kirkonkylässä hallitsemat tilat olivat olleet olemassa ylimuistoisista ajoista ja siis muodostivat emäkylän, jota vastoin Kaarle Jainolan ja hänen Kihlakunnanoikeuteen haastettujen asiakumppaniensa viimeksisanotussa ja Syvänojan kylässä se807 jaitsevat uutistalot olivat syntyneet vasta tämän vuosisadan alussa ja niinmuodoin olivat pidettävät siirtokylänä, jotenka ei näillä uutistatoilla ollut osaa muihin puheenalaiseen Hausjärven pitäjän kirkonkylän ja Hakunen talon muodostamaan jakokuntaan kuuluviin vesistöihin kuin niihin, joihin uutistalojen tiliikset sattuivat; mutta koska viimemainituille tiloille oli vuonna 1876. toimitetussa Hausjärvi nimisen, sanotun kirkonkylän tilusalueen sisällä olevan järven laskemisen kautta syntyneiden vesijättömäiden väliaikaisessa jaossa annettu osuuksia vesijätöstä, vaikkiivät niiden tilukset ulottuneet mainittuun järveen, ovat Mikko Ammälä ja hänen asiakumppaninsa vaatinget Kaarle Vainolan, Kaarle Kajanderin, Wilhelmi Holmstenin, Juho Umpistenmaan, Manasse Murron maan, Kaarle Hakunen, Vihtori Islanderin ja Heta Vuorenalustan velvoittamista he, ti luopumaan niistä osuuksista, jotka heille puheena olevasta vesijättömaasta oli jaettu. Asiasta kuultuina ovat Kaarle Vai
nola ja hänen äskenmainitut juttukumppaninsa vastanneet, että heidän tilojansa, koska ne Hausjärven kirkonkylän jakokunnassa vuonna 1837. päättyneessä ja Huhtikuun 19. päivänä 1838. Kihlakunnanoikeuden vahvistamassa isossajaosa oli katsottu sanottuun jakokuntaan kuuluviksi ja manttaalinsa mukaan olivat saaneet osansa sen tilicksista, voitu pitää siirtokylänä, vaikka viimemainitut tilat olivatkin syntyneet nyöhemmin kuin Mikko Ämmälän ja hänen asiakumppaniensa tilat. Sittenkuin jutussa oli niin menetelty kuin asiakirjat tarkemmin osoittavat, ovat Mikko Ämmälä ja hänen edelläluetellut asiakumppaninsa kanteensa tueäsi vielä huomauttaneet, ett'ei jakokunnan kalavettä oltu yllä kosketellussa isossajäossa jaettu ja että se yhä edelleenkin oli jakamalta, minkä vuoksi ja kun riidanalainen vesijättömaa oli syntynyt vasta isojakotoimituksen jälkeen, vastapuollen tiloilla ei voinut sanottuun maahan olla parempaa oikeutta kuin siirtokylällä; jota vastoin Kaarle Jainola, Kaarle Kajander, Wilhelmi Holmstén, Juho Umpistenmaa, Manasse Muronmaa, Kaarle Hakuni, Vihtori Relander ja Heta Vuorenalusta ovat muistuttaneet, että heidän tiloillansa, siihen nähden että ne isossajäossä olivat manttaalin mukaan saaneet osan jakokunnan tiluksista, myöskin oli lain ja asetusten musaan katsottava saman perusteen mukaisesti olevan osaa jakokunnan kalaveteen ja vesijättöihin sekä sen vuoksi anoneet kanteen kumoamista. Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat vaatineet korvaus ta oikeudenkäyntikuluistaan ja jossa Kruunun asiamies Marraskuun 30. päivänä 1867. pidetyssä istunnossa myöskin on ollut läsnä, on 24. päivänä Huhtikuuta 1899. julistamassansa päätöksessä lausunut, että koska Kaarle Vainolan ja hänen asiakumppaniensa tilat vuonna 1837. Hausjärven kirkonkylän jakokunnassa päätetyssä isossajäossä olivat manttaaliensa mukaan tulleet osallisiksi jakokunnan tiluksiin ja niin muodoin myöskin sen ja kamattomaan kalaveten, sen tähden Kih808