Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
honomålades nummer åt samt öfWilfver samt äg vuoden kylässä honomäljarens andel inden sålunda utsatta tiden till tegelbruket forslat mer än åttationio samnar af sagda ved; men emedan Karl Helander, hvilken den 7 Maj 1897 vid liqvid om den Karolina Alenius tillbörande legan för släfningen af berörda åttationio famnar ved deraf innehållit etthundra mark såsom säkerhet för att Karolina Alenius skulle under vinterne 1897 1898 slutföra sitt ifrågavarande åtagande, derigenom måste anses hafva uppgifvit anspråket på ersättning för Karolina Alenius försummelse att uppfylla kontraktel inom den deri faststälda tiden, tyoch då Karl Helander vid sådant förhållande icke tillkommer någon fordringsrätt på grund af nämnda försummelse och han således icke heller är befogad att tillgodoräkna sig förberörda etthundra mark, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist på dessa skäl låta bero vid det slut, vid hvilket domCh. Ru- af Prosterus stolaina i saken stannat. det alle, som vederbör, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland. Ernest. Torrman. Valentin Gummerus. Andersin. Femndielning 204
Den 5. November 1902. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsätt revisionsskilling, från Åbo Hofrätt inkommit fordringsmål emellan Skräddaren William Charles Branch, från Helsingfors stad, sökande och numera aflidne Bokföraren Johan Mauritz Lindahl, jemväl från Helsingfors, svarande: Gifven uti sustetudepartementet, den 5 November 1902. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande: Efter stämning å Skräddaren Branch har Bohföraren Lindahl vid Rådstufvurättens i Helsingfors sammanträde den 21. April 1900. anfört, att Lindahl medelst den 28 November 1898 emellan Skrädda. ren Branch och Lindahl skriftligen upprättadt kontrakt förbundit sig att föreutgången af Februari månad 1899. uti Brandes i Helsingfors under firma Engelska Skrädderi Etallisementet bedrifna skrädderirörelse insätta 5000 mark samt att utan särskild ersättning ombesörja i offaren förekommande böksöring och kontorsgöromål emot att Rindahl erhölle en tre Osk E. T. - E. A - K. H. Ch. Em af P. 805 No 1138. Sag 125. R. B. 1901 gammal för eller att uppodla i Witkola och att Böterne Socken kopek Silfver Hemmans nummer Wilheläganden till säkerhonomäljens öfver höf
djedel af den vinst, som af sagda afförkunde uppstå; men emedan Skräddaren Ranch af 1899 års nettobehållning 5,702 mark 20. penni, hvaraf den Lindahl tillbörande tredjedelen utgjorde 1900 mark 73. penni, åt Lindahl utbetalat endast 375 mark, har denne yrkat Skräddaren Broms förpligtande att åt Lindahl utgifva ännu oguldna 1,525 mark 73. penni, hvilken summa dock, enär Lindahl å det af honom utlofvade beloppet 5000 mark erlagt endast 4,300. mark, finge i förhållande härtill minskas. I saken hörd har Skräddaren Branch väl erkänt, att han med Bokföraren Lindahl ingått omordade aftal samt att Lindahl i omförmälda företag mot af Branck utgifna qvitten insått, den 21 Juli 1898. 800. mark, den 19. påföljande September 500. mark, den 25 November samma år 2000. mark och den 11 Januari 1899.1000 mark eller inalles 4,300 mark, men påstått att lindahl icke på sätt honom enligt kontraktet ålegat tagit befattning med ifrågavarande skrädderiaffär samt uraktlätit att jemlikt sitt ätagande före utgången af Februari månad 1899 i rördson insätta det belopp som ännu fattades i 5,000. mark, utan hade Rindahl i stället den 1. påföljande Mars förklarat sig icke vilja hafva något med affären att skaffa samt yrkat att återfå sina i densamma insätta medel, men sedermera, då Branch dertill ej bifallit, förändrat detta yrkande derhän, att han gjorde anspråk på sex procents ränta å sina ifrågakomna medel, i anledning hvaraf parterne öfverenskommit, att berörda qvitten skulle utbytas mot skuldsedlar på enahanda belopp, daterade samma dagar som qvittona utfärdats och löpande med sex procents ränta; och som Bekföraren Findahl sålunda brutit kontraktet och i stället för andel i vinsten tillborde blott ränta å sina i affaren insätta penningar, men Lindahl emellertid af Skräddaren Branch utbekommit, den 17. Mars 1899. en kostym och en paleta, varda 200. mark, den 10 påföljande April en af förman Engelska Skrädderi Sterblissementet för Doktorn A. F. Hellstén utfärdad Skatte hemman i 30 m honomäljare Svaranden Michel Hen206 honomäljarens andelst gustaf gifva och aflös mantal skatte hustru hemman 1h 1/4 eli 3/16. Nygot perinma by kopek Silfver samt öfver och ejans ägNyryn kanssa och att gammal Nummer 5/24 dels prt No 9. prt No 9. Korpehemman No 8. prt No 9. i Bke 48.
honomäljarens andel inhonomäljarens andel inräkning öfver en kostym och en paletå, uppskattade, den förra till 125. mark och paletän till 120 mark, hvilken räkning Lindahl fått inkassera samt den 22 Fecember 1899. kontant 100. mark, hvarutom tvänne Lindahls kostymer i skräddernets verkstad reparerats för en kostnad af 8. mark; alltså och då Lindahl sålunda godtgjorts med inalles 553 mark, men ett års ränta efter sex procent å hans i aflären insatta medel uppginge till endast 258 mark, har Branch påstått käromålets förkastande. I anledning häraf har Bokföraren Lindahl genmält, att han väl af Skräddaren Branch emottagit omförmälda afbetalningar och räkning för Oloktorn Hellstén, men att Lindahl, som vore skyldig Hellstén 175. mark och velat afräkna denna skuld å räkningens belopp 245. mark, icke kunnat inkassera räkningens återstående belopp, enär Hellstén vägrat att åt Lindahl betala detsamma Rådstufvurätten, hvarest parterne ömsesides framstält anspråk på ersättning för rättegångskostnaden samt upplyst blifvit att Bokföraren Lindahls uti en tidigare rättegång emot Skräddaren Branch utförda talan om ifrågavarande kontrakts upphäfvande af Rådstufvurätten förkastats genom utslag den 17 Maj 1899, har härä medelst den 18 Juni 1900 afkunnadt utslag utlåtit sig i saken: att alldenstund Rådstufvurätten genom nyssåbero pade, laga kraft vunna utslag af den 17. Maj 1899. i öfverensstämmelse med Skräddaren Brands derom gjorda påstående förklarat ifrågavarande kontrakt fortfarande vara gällande samt Branch icke styrkt, att Rokföraren Lindahl skulle afsagt sig sin på nämnda kontrakt grundade rätt till en tredjedel i vinsten af firmans rörelse; fördenskull och emedan Branch icke haft något att anmärka emot Lindahls uppgift derom, att skräd deriäffärens vinst för år 1899 uppgått till femtusen sjuhundra två mark tjugu penni samt Lindahl förty af detta belopp tillkomme ettusen sjuhundra, rätteligen ettusen niohundra mark sjuttiotre penni, likväl minskadt i samma för Nyttio nel 32 kop: Silfver och SilfHerr Senats by. Wilfver samt äg807 mantal skatte hemman i Witomålagan öfver ifrån Kejsola och samt ägge tillgångs kom eller att gamm Skatte hemman i mantal skatte hemmanet prt No 9. i Pesolan 3/16. prt No 6 i
da umgälder till Lindahls rättsinnehafvare utgifva sjuttio mark. Pet alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland Eemot Forsman Andersin. Eemotornän Andersin. Valentin hemmans.  Veru Hedanen Valentin hemmans.  (venn MelanneCh. Em. af Frosterus Den 5. November 1902. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionskilling från Åbo Hofrätt inkommit mål emot lan aflidne Kontoristen Fredrik Hagströms rättsinnehafvare, hans enka Antonie Lovisa Wilhelmina Sofia Hagström samt till myndig ålder komna döttrar Helmi Aatoinette och Anni Jolia Hägström jemte den sistbemäldas man Agenten Axel Johan Tornroos, alla från Helsingfors stad, gemensamt sökande, samt Handlandene Gustaf Strömberg och Julius Silfvenius, bägge jemväl från Helsingfors, i deras egenskap af syssloman i Handlanden Petter Jääskeläinens till konkurs upplåtna bo, uteblifne svarande, anjående fastställande af fordran: Gifven uti Justetiedepartementet den 5.dovember 1902. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande: Sedan Kontoristen Hagström uti Handlanden sääskeläinens vid Rådstufvurätten i Helsingfors anhängiga konkurs, på grund Ofde J. G. S. - A. K. V. L. C. A. F. A. E. No 11/10. Pag. 102. R D. 1902 Wilhelainen kylässä Jervi by skatte hemman i Witkola och Matts Johan JohansSilfver samt öfver kopek Silfver 1825. 24. 32. 24 2/3 med sex kopio och aflagde prt No 9. i Herrads nummer prt No 9. KorpeNummer Nyystä hemman i KasevanHemmans nummer
af en utaf Handlanden i Helsingfors Paul Hjinoff den 20. Januari 1900. upprättad, å Hagström öfverlåten kontokuranträkning, bevakat 13, 1901. mark 22. penni, utgörande Handlanden Iljenoffs tillgodohåfvande enligt nämnda kontokurant hos Handlanden sääskeläinen, samt Handlandene Strömberg och Silfvenius, hvilka jemväl bevakat fördringar i konkursen, motsagt utdömandet af sagda belopp, har Rådstufvurätten medels den 21. April 1900. i konkursen afkunnad dom lemnat Kontoristen Hägström öppet att genom särskild rättegång med konkursförvaltningen tvista om den sälunda ifrågasatta fordran. Till åt vid vatten öfver samt eller samt Härå har Kontoristen Hagström låtit instämma Handlandene Strömberg och Silfvenens i deras ofvanuppgifna sysslomannaegenskap till Rådstufvurättens sammanträde den 20. Juli 1900. samt under åberopande af Handlanden Iljenoffs kontokurant yrkat, att Hagström måtte förklaras hos Jääskeläinen hafva en fordran till ofvanuppgifvet belopp Isaken hörde hafva Handlandene Strömberg och Silfvenius till Rätten ingifvit ett utdrag ur Handlanden Jääskeläinens hufvudbok för tiden från April månad år 1895. till Juli månad år 1899 till den del densamma omfattade Jääskeläinens och Handlanden Wjenoffs mellanhafvanden, utvisande ett till godohufvande för Jääskeläinen hos. Hjinoff af 9,393. mark 29. penni, samt genmält, att sagla utdrag grundade sig på Jääskeläinens under nämnda tid dag för dag gjorda anteckningar i handelsböckerna, medan den till grund för Kontoristen Hagströms bevakning i konkursen lagda kontokuranten deremot innehöll poster från olika tider utan någon som helst ordning och för öfrigt omfattade endast tiden från och med år 1898., hvarför Handlandene Strömberg och Silfvenius motsett käromulets förkastande. Efter det sakkunnig person enligt Rådstufvurättens förordnande genom gått Handlandene Jääskeläinens och Stjensffs handelsböcker samt afgifvit utlåtande öfver deras mellanhafvanden, har Rådstuf verätten medels den 26. Mars 1901. afkunnadt utslag i målet utlåtit sig, att emedan Kontoristen Hagström icke gittat beprt 810 hustru hemman i samhonomäljarens andel ingius Johan Johan Heikkinen Michelsson ifrån Skatte hemman
af en utaf Handlanden i Helsingfors Paul Hjinolf den 20. Januari 1900. upprättad, å Hagström öfverlåten kontokuranträkning, bevakat 13, 1901. mark 22. penni, utgörande Handlanden Iljenoffs tillgodohåfvande enligt nämnda kontokurant hos Handlanden sääskeläinen, samt Handlandene Strömberg och Silfvenius, hvilka jemväl bevakat fördringar i konkursen, motsagt utdömandet af sagda belopp, har Rådstufvurätten medels den 21. April 1900. i konkursen afkunnad dom lemnat Kontoristen Hagström öppet att genom särskild rättegång med konkursförvaltningen tvista om den sälunda ifrågasatta fordran Härå har Kontoristen Hagström låtit instämma Handlandene Strömberg och Silfvenius i deras ofvanuppgifna sysslomannaegenskap till Rådstufvurättens sammanträde den 20. Juli 1900. samt under åberopande af Handlanden Stjenoffs kontokurant yrkat, att Hagström måtte förklaras hos Jääskeläinen hafva en fordran till ofvanuppgifvet belopp Isaken hörde hafva Handlandene Ström berg och Silfvenius till Rätten ingifvit ett utdrag ur Handlanden Jääskeläinens hufvudbok för tiden från April månad år 1895. till Juli månad år 1899. till den del densamma omfattade Jääskeläinens och Handlanden Hjinoffs mellanhafvanden, utvisande ett till godohafvande för Jääskeläinen hos Mjinoff af 9, 593. mark 29. penni, samt genmält, att sagla utdrag grundade sig på Jääskeläi nens under nämnda tid dag för dag gjorla anteckningar i handelsböckerna, medan den till grund för Kontoristen Hagströms bevakning i konkursen lagda kontokuranten deremot innehöll poster från olika tider utan någon som helst ordning och för öfrigt omfattade endast tiden från och med år 1898., hvarför Handlandine Strömberg och Silfvinius motsett käromielets förkastande. Efter det sakkunnig person enligt Rådstufvurättens förordnande genom gått Handlandene Jääskoläinens och Stjenaffs handelsböcker samt afgifvit utlåtande öfver deras mellanhafvanden, har Rådstufverätten medels den 26. Mars 1901. afkunnadt utslag i målet utlåtit sig, att enne lan Kontoristen Hagström icke gittat beBonden Henriksdotter Cajans Johan Heikkinen honomäljarens andel för eller ejortsumman i ät elättning i Witomålagan ägmantal skatte hemman kylässä och att bygandens andelst Skatte hemman i salmen kylässä Skatte hemman katte Nummer Nyyjäs 1/3 dels mantal skatte Wilfver samt ålades prt No 9. KuhWilfver och att uppod vid vatten Skatte hemman i Wilfver samt ägsalmen kylässä honomäljarens andelst man No 9. i Witäjän mantal skatte hemmanet Nyryn kylässä och att uppodla i Wilfver och att uppodla i Witmåsan å Wilhelmina samt ägHansing Nyra neljän kuuluvan kautta 35.
by skatte hemman Nyra 3/16. osan kauttaalia da i bevis att Handlanden Stjnoff, som å Hagström öfverlåtit sitt tillgodohafvande hos Handlanden Jääskeläinen enligt omförmälda af Hjenoff uppgjorda kontokurant räkning, haft något att fordra af Handlanden Jääskeläinen, ty blef Kontoristen Hagströms i Jääskeläinens konkurs bevakade och å sagda kontokuranträkning grumta de fordrings anspråk af Rådstufvurätten förkastadt. Hofrätten, under hvars pröfning Kontori sten Hagström i vadeväg dragit målet, har medels den 5. Maj 1902. gifven dom faststält Rådstufvurättens utslag. Uti Hofrättens dom hafva, efter det Kontoristen Hagström emellertid aflidit, hans af vanbemälde rättsinnehafvare anhållit om andring Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Antonie Lovisa Wilhelmina Sofia Hägström och hennes medparter icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, hvarvid förty kommer att förblifva. Det alle, som vi derbör, till efterrättelse länder. i Kejserliga Senaten för Finland: J. G. Pöllman. A; J; W.holm. Herr Lujeblad Poisell. Axel Charpunter Marraskuun 5. päivänä 1902. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tullessa pesänösituksen ja perinnönjaon moitetta koskevassa jutussa, jossa Talollisenpojat Juho Heikki Juhonpoika Anttila ja Kaarle Juho Juhonpoika Anttila, Talollisentytär Aurora Sofia Juhontytär Anttila ynnä Talollinen Frans Petter Alinen, kaikki Siikaisten pitäjän kirkonkylästä, ovat hakijoina sekä samasta kylästä kotoisin oleva Lautamies Heikki Heikinpoika Anttila vastaajana: Annettu Oikeusosastossa, Marraskuun 5. päivänä 1902. Keisarillinen Senaatti on itselleen esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Joulukuun 30. päivänä 1834 tehdyllä kauppakirjalla on Talollinen Juho Antinpoika Anttila myynyt edellämainitussa kylässä olevan Anttilan talon sisarelleen Ulrika Antintyttärelle ja hänen ylkämiehellensä Esaias Heikinpojalle, jotka sitten oli avioliittoon vihitty Helmikuun 13 päivänä 1835. ja, lainhuudatuksen päätyttyä, Läsnä: J G.S - A. B - E. E. A. F. SS 16 811 mantal skatte hemman No 1141 Pog 97 R. B. 1901. till 48. 2/54 dels kopek Silfver Hemmans prt No 9. Skatte hemman Herr Senats by på enom eller Hemmans nummer Nygot för Nätta och Silfver Nygot
Hansing under Sökansaaneet taloon kiinnekirjan Marraskuun 14 päivänä 1840. Sittenkun Ulrika Antintytär oli kuollut Marraskuun 22 päivänä 1857, jättäen jälkeensä Esaias Heikinpojan ynnä kolme avioliitossa hänen kanssansa syntynyttä tytärtä Maria Kristina, Wilhelmina ja Anna Margareta Esaiaksentyttäret, joista Maria Kristina Esaiaksentytär Sokakuun 11 päivänä 1859. lapsetonna kuoli, on Esaias Heikinpoika kauppakirjalla Maaliskuun 2. päivältä 1863. myynyt Anttilan talon Anna Margareta Esaiaksentyttärelle ja hänen silloiselle miehellen Juho Juhonpojalle 2,400 markasta, josta puoli oli maksettava Esaias Heikinpojalle ja toinen puoli Wilhelmina Esaiaksentyttärelle; minkä jälkeen Juho Juhonpoika ja Anna Margareta Esaiaksentytär olivat laissa huudattaneet Anttilan talon ja Toukokuun 5 päivänä 1865. saaneet siihen kiinnekirjan. Juho Juhonpoika on kuollut Marraskuun 1 päivänä 1880 sekä jälkeensa jättänyt lesken Anna Margareta Esaiaksentyttären ynnä avioliitossa hänen kanssansa syntyneet lapset, edellämainitut Juho Heikki ja Kaarle Juho Juhonpojat sekä Aurora Sofia Juhontyttären ynnä pojan Aksel Esaias Juhon pojan ja tyttäret Anna Lovisa ja Alina Amalia Juhontyttäret, joista edellinen oli naimisissa Kauppias Vikul Topoffin kanssa ja jälkimmäinen yllämainitun Frans Petter Alisen kanssa. Anna Margareta Esajaksentyttären mentyä toisiin naimisiin Heikki Heikinpoika Anttilan kanssa, on viimemainittu, vaimonsa edusmiehenä, lunastanut Anna Lovisa Juhontyttären perimän yhdeksännekseksi lasketiin osan Anttilan taloa sekä yhdessä Anna Margareta Esaiaksentyttären kanssa Wilhelmina Esaiaksen tyttäreltä ostanut sen perintöosuuden kuin tällä mahdollisesti oli Anttilan taloon. Sittenkun Juho Heikki ja Kaarle suhoJuhonpojat, Aurora Sofia Juhontytär sekä Frans Petter Alinen olivat Syyskuun 18. päivänä 1899. toimituttaneet Juho Juhonpoikavainajalta jälkeenjääneen kiinteistön jaon, jossa Anttilan talosta oli annettu Anna Margareta Esaiaksentyttärelle naimaosana 1/3 osa ja sitä paitsi se 1/9 osa, jonka hän oli lunastanut Anna Lovisa Juhontyttäreltä, eli siis yhteensä 4/9 osaa talosta sekä Juho Heikki, Kaarle Juho ja Aksel Esaias honomålades andel öfver kopekat försonas prt No 9. KorpeNyryn kylässä och att eller Nyyra O 19 Hansing undergångens kopek Silfver mantal skatte hemmanet Wilfver och att uppodla i Witkå Skatte hemman i Nummer 19/12. Wilhelmina Herr skatte hemman i
Juhonpojille ynnä Aurora Sofia ja Alina tmalia Juhontyttärille kullekin 1/9 osa tilasta, on Heikki Heikinpoika Anttila, haastatettuaan Juho Heikki Juhonpojan ja hänen edellämäinitut asiakumppaninsa Merikarvan ja Siikaisten pitäjäin käräjåkunnan Kihlakunnanoikeuteen, siellä lausunut, että koska Esaias Heikinpoika ja Ulrika Antintytär yhteisesti olivat ostaneet Anttilan talon, Esaias Heikinpojalle puului siitä naimaosana 4/3 osaa, ja Ulrika Antintyttären naimaosa eli 1/3 osa talosta oli hänen kuoltuansa perintönä langennut hänen tyttärillensä Maria Kristina, Wilhelmina ja Anna Margareta Esaiaksentyttärille siten että kukin heistä oli siitä saanut 1/3 osan eli 1/9 osan koko talosta; että Maria Kristina Esaiaksentyttären kuoltua hänen kiinteistöosuuttansa oli perintönä joutunut Esaias Heikinpojalle 2/3 osaa ja Wilhelmina ja Auna Margareta Esaiaksentyttärille, kummallekin, 1/16 osa, jonka johdosta Esaias Heikinpoika oli tullut omistamaan 4947 osaa ja hänen äskennimitetyt kaksi tytärtän sä kumpikin 71/54 osaa koko talosta; että edelläkerrotun Maaliskuun 2. päivänä 1863 päätetyn kaupan jälkeen, joka, vaikka kauppakirjassa oli koko talo mainittu, ei saattanut käsittää enempää kuin Esaias Heikinpojan ylläsanotut talonosuudet, olivat taloa omistaneet: Anna Margareta Esaiaksentytär ja Juho Juhonpoika yhteisesti 20/97 osalta, Anna Margareta Esaiaksentytär yksinään 7/54 osalta ja Wilhelmina Esaiakrentytär myöskin 7/54 osalta; että Anna Margareta Esaiaksentytär Juho Juhonpojan kuoltua oli saanut naimaosana 1/3 osan mainituista heille yhteisesti kuuluneista 20/27 osasta eli 20/81 osaa koko talosta ja jälellä olevat 2/3 osaa sanotuista 40/27 osasta eli 40/81 osaa koko talosta oli perintöoikeuden nojalla langenneet Juho Heikki, Kaarle Juho ja Aksel Esaias Juhonpojille sekä turora Sofia, Alina Amalia ja Anna Sovisa Juhontyttärille kullekin 1/6 osa eli 20/4825 osaa koko talosta; sekä että tämän johdosta ja kun Anna Margareta Esaiaksentytär sittemmin oli lunastanut Anna tovisa Juhontyttären 20/243 osaa kuin myös Wilhelmina Esaiaksentyttären 7/54 osaa talosta, sitä silloin omistivat Anna Marhustrun kylässä Hans Skatte 813 honomäljarens andel inGustaf Johan Heikkinen aflös ägSkatte hemman hustru hemman i prt No 9. KorpeSkatte hemman Skatte Skatte hemman 1/3 man kylässä
gustaf samt öfver eller att uppodla kopek Silfver gareta Esaiaksentytär 143/243 osalta sekä Juho Heikki, Kaarle Juho ja Aksel Esaias Juhonpojat ynnä Aurora Sofia ja Alina tmalia Juhontyttäret kukin 20/345 osalta. Tähän nähden ja kun puheenalainen jako oli toimitettu huomioon ottamatta näitä seikkoja, on Heikki Heikinpoika Anttila sekä omasta puolestaan että vaimonsa edusmiehenä vaatinut, että sanottu jako kumottaisiin ja Anttilan talo määrättäisiin uudestaan jaettavaksi Heikki Heikinpoika Anttilan ylläläusumien perusteiden mukaan. Kanteesta kuultuina ovat Juho Heikki Juhonpoika ja hänen asiakumppaninsa väittäneet, että kun Juho Juhonpoika ja Anna Margareta Esaiaksentytär kauppakirjalla Maaliskuun 2. päivältä 1863. olivat ostaneet koko Anttilan talon ja ilman moitetta siihen saanut kiinnekirjan Toukokuun 5 päivänä 1865, mainittu kauppakirja yksinään oli pantava perustecksi taloa jaettaessa Juho Juhonpojan jälkeen; että Juho Heikki, Kaarle suho ja Aksel Esaias Juhonpojat sekä Aurora Solia, Alina Amalia ja Anna Lovisa Juhontyttäret niin muodoin olivat vanhempiensa jälkeen perineet yhteisesti 2/3 osaa tahi kukin 1/9 osan Anttilan talosta; sekä että Heikki Heikinpoika Anttila ja Anna Margareta Esaiaksentytär Toukokuussa 1877. olivat Juho Heikki, Kaarle Juho ja AkselEsaias Juhonpojille ynnä Aurora Sofia ja Aina Amalia Juhontyttärille luovuttaneet näiden perimät 5/9 osaa talosta; johon kaikkeen nähden Juho Heikki Juhonpoika ja hänen asiakumppaninsa, ilmoittaen Juho Heikki Juhonpojan ostaneen Aksel Esaias Juhonpojalta tämän perintö. osuuden Anttilan talosta, ovat vaatinut kanteen hylkäämistä. Maaliskuun 13. päivänä 1900 julistamassaan päätöksessä on Kihlakunnanoikeus mainitsemillaan perustailla hyljännyt Heikki Heikinpoika Anttilan moitekanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Heikki Heikinpoika Anttila vedon kautta oli saattanut jutun, on tuomiossaan Maalis kuun 22 päivältä 1901 lausunut, että koska edellänimitetyt Esaias Heikinpoika ja Ulrika Antintytär, kun he ennen naiHansing under Sökan kanslag under honomäljarens andel inSkatte Hans Hemmans Skatte Hemmans H SS: 12 SS: 12 honomäljaren till ekomma och afläs ellerma i Witäjässä och aikki yhteisesti yhten NisSkatte hemman