Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Henrik Koponen velvoitettiin seitsemällä kymmenelläviidellä markalla korvaamaan Asianajotoimistolle Castrén 2: Snellmanille sen oikeudenkäyntikustan nukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Johan Henrik Koponen oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 9 päivänä Toukokuuta 1908 antanut lausuntonsa asiasta; ja sen ohessa että Maistraatin 17 päivänä Huhtikuuta 1905 antama päätös, mikäli sen kautta kysymys ulosmittauksen peruuttamisesta oli siirretty Oikeuden päätettäväksi, samoin kuin myös Raastuvanoikeuden kysymyksessä olevassa päätöksessään antama lausunto puheenalaisen ulosmittauksen loppuun saattamisesta poistettiin, koskei lausunnon antaminen siitä kuulunut Oikeuden tehtäviin, on Hovioikeus muun puolesta vahvistanut Raastuvanoikeuden päätöksen, jota paitsi Johan Henrik Koposen tuli viidelläkymmenellä markalla korvata Asianajotoimistolle Castrén d. Snellmanille sillä Hovioikeudessa jutun vuoksi olleet kulungit. Hovioikeuden tuomioon on Johan Honrik Koponen anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Asianajotoimisto Castrén & Snellman on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Johan Henrik Koponen ole esiintuoneet syytä muut taa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi, minkä ohessa Johan Henrik Koponen velvoitetaan maksamaan Asianajotoimistolle Castren & Snellmanille, sittä täällä juttuun menneiden kustannusten korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A. Bonde. C. J. Fingren. samtjugill A. W. Granström. T. Järnefelt 419
Kesäkuun 12. päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa kaupan purkamista ja saatavaa koskevassa nostajutussa, jossa Soanlahden pitäjän Svanlahden kylässä asuva Poliisikonstaapeli Herman Kanon on hakijana ja Maakauppias Konstantin Surakka, Suistamon pitäjän Ulmalahden kylästä, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 12. päivänä Kesäkuuta 1909 Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymylsessä saanut tietää seuraavaa: Svistamon pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa on Konstantin Surakka lausunut että, sittenkuin Talollinen Agafon Matikainen ja hänen vaimonsa Olimia Ignatieva olivat 17. päivänä Syyskuuta 1894. omistamastaan puolesta perintötalosta No 1 mainitun pitäjän Niinisyrjän kylässä myyneet Herman KaLäsnä: R. A. R.G.S. G. T. - C. H. K. §: 1445. Siv. 166. R. Dj08.
nonille Säskelänjoen varrella olevan Myllyojansuu nimisen maapalstan sekä Herman Kanon 6. päivänä Elokuuta 1897. luovuttanut tuon palstan myllyineen, rakennuksineen ynnä vesi- ja palastusoikeuksineen 3000. markan hinnasta Konstantin Surakalle Agafon Matikainen ja Olimia Ignatieva olivat 28. päivänä viimeksi. sanottua kuuta myyneet talonpuoliskonsa Konsuli Wilhelm Pippellille, jolta tila sittemmin oli joutunut osakeyhtiölle Hämekoski Aktiebolagille, sekä että, Konstantin Surakan yrittäessä eroituttaa palsta emätilasta, Konsuli Pippell ja mainittu yhtiö olivat tehneet Surakan oikeuden kerrottuun palstaan riitaiseksi, minkä johdosta Surakka Agason Matikaista, Konsuli Pippelliä ja yhtiötä vastaan vireille panmänsä oikeudenkäynnin kautta oli koittanut saada omistusoikeutensa palstaan vahvistetuksi, mutta että Keisarillinen Senaatti oli tuomiolla 17. päivänä Maaliskuuta 1902. kyljännyt Konstantin Surakan kanteen, jonka jälkeen yhtiö oli häädättä. nyt Siirakan puheenalaiselta palstalta; ja koska Konstantin Surakka niin ollen Herman Kanonen kanssa tekemänsä kaupan perusteella oli omistukseensa saanut ainoastaan palstalla ollut rakennukset ja myllyyn kuuluvat koneet, arvoltaan yhteensä 395. markkaa, sekä Surakka oli kauppahintaa 5. päivänä Lokakuuta 1898 suorittanut Herman Kanonille 1905. markkaa, on Konstantin Surakka vaatinut, että äskensanottu kauppa julistettaisiin piiretuksi ja Kanon velvoitettaisiin maksamaan Surakalle takaisin 1905 markkaa korkoineen kerrotut 375 markkaa siitä kuitenkin vähennettyä minkä ohessa ja kun Herman Kamon oli Konstantin Surakalta velaksi ottamistaan kauppatavaroista jättänyt suorittamatta, laskun mukaan, 275 markkaa 96 penniä, Konstantin Surakka on pyytänyt, että Herman Kanon määrättäisiin mak121.
samaan hänelle viimeksimainittu summa niinikään korkoineen. Asiasta kuulustettuna, on Herman Kanon vastustanut kannetta, mikäli se koski kysymyksessä olevan kaupan purkamista, sekä, mitä tuli Konstantin Siirakan ylläsanottuun laskuun, huomauttanut: että siihen merkityt erät "Syyskuun 8. päivänä 1879. Wille Matikaiselle 6. markkaa ja Joulukuun 17. päivänä 1900. rupia 10. penniä " ovät olleet tulleet Kanonin hyväksi; että Kanon jo oli maksanut laskussa olevan erän 23. päivältä Lokakuuta 1900., heinämaan kyyri 20. markkaa, sekä että laskuun 4. päivälle Maaliskuuta 1901. kirjoitettu erä 5 markkaa 50. penniä suolasakin hintaa oikeastaan oli oleva 5. markkaa ja 22. päivälle Tammikuuta 1902. sian hintana merkitty erä 11. markkaa 70 penniä 10. markkaa, jonka ohessa Herman Kanon, Konstantin Surakalle toimitetun vastakaastien nojalla, on vaatinut, että Surakka velvoitettaisiin suorittumaan Kanonille puheenalaisen palstan kauppahinta 3,000 markkaa korkoineen, edelläkerrotut 1,105 markkaa ja laskun sisältö, sikäli kuin Herman Kanon oli myöntänyt sen oikeaksi poisluettua Sittenkuin Konstantin Surakka oli pidättänyt itselleen oikeuden eri riisan kautta hakea Herman Kanonilta ylempänämainitut 6 markkaa sekä vaatinut Kanonin vastakannetta hyljättäväksi, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat pyytäneet korvausta oikeudenkäyntikulungeistaan, 9 päivänä Helmikuuta 1906. julistamassaan päätöksessä antanut lausuntonsa asiasta ja, samalla kuin Konstantin Surakalle jätettiin valta anomaansa eri oikeudenkäyntiin, katsonut selvitetyksi, että Konstantin Surakka Herman Kanonen kanssa 6. päivänä Elokuuta 1897 päättämänsä kaupan perusteella, jonka kautta Kanon oli Surakalle myynyt Myllyojansuun maapalstan siihen kuulu422
vine vesi - mylly - ja kalastusoikeuksineen ynnä rakennuksineen, oli omistukseensa saanut ainoastaan palstalla olleet sekä sittemmin sieltä poismuutetut rakennukset ja koneet; minkä vuoksi Kihlakunnanoikeus, hyljäten Herman Kanonen asiassa ajaman kanteen, on julistanut sanotun kaupan, mikäli se koski Myllyojansuun palstaa, siihen kuuluvine vesi-mylly " ja kalastusoikeuksineen, mitättömäksi sekä, kun Kanon ei ollut tahtonut näyttää, että nvitten rakennusten ja kondiden arvo olisi ollut suurempi kuin 375 markkaa, velvoittanut Herman Kanonin maksamaan Konstantin Surakalle takaisin kauppahintaa 5. päivänä Lokakuuta 1898. kantamansa tuhat sataviisi markkaa, mainitut kolmesataa yhdeksänkymmentäviisi markkaa siitä vähennettyä, eli siis suorittamaan Surakalle seitsemänsataa kymmenen markkaa kuuden prosentin koron kanssa viimeksisanotusta päivästä. Mitä sitton koski Konstantin Surakan puheenalaiseen laskuun perustamaa vaatimusta, on Kihlakunnanoikeus katsonut Siirakan näyttäneen toteen, että Herman Kanonen kiistään panemat erät 10 penniä ja 11. markkaa 70. penniä olivat oikeut, mutta ettei Surakka ollut toteuttanut, että suolasakin hinta oli suurempi kuin 5. markkaa, jonka vuoksi ja kun Herman Kanon puolestaan ei ollut näyttänyt maksaneensa erää 23 päivältä Lokakuuta 1900 Heinämaan hyyri 20 markkaa" sekä Kanon, lukuunottamatta eri oikeudenkäynnin varaan jätettyä erää, oli myöntänyt laskun muilta osilta oikeaksi, Kihlakunnanoikeus on velvoittanut Herman Kanonen kuitin saadessaan suorittamaan Konstantin Surakalle kaksisataa kuusikymmentäyhdeksän markkaa neljäkymmentäkuusi penniä viiden prosen. tin koron kanssa 27 päivästä Maaliskuuta 1905, minkä ohessa Herman Kanonin tuli sadalla neljälläkymmenellä markalla korvata Konstan423
tin Surakalle hänellä jutun vuoksi olleet kustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Herman Kanon oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 16. päivänä Toukokuuta 1908 vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen. Hovioikeuden tuomioon on Herman Kanon anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Herman Kanon ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A. Bonde. -  A. W. KuumanR. A. Bonde. -  A. W. KuumanC. J. Timgren A. W. Granström. Paul Alingirst T. Jaanefelt Kesäkuun 15 päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tullessa, korvausta koskevassa jutussa, jossa Wiipurin kaupungissa asuva Kauppalaivuri Hiob Kurki, on hakijana sekä Kuopion kaupungissa oleva Höyryläiva Osakeyhtiö Kuopio vastaajana: Annettu Oikeuso astossa 15 päivänä Kesäkuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niis tä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkuin Höyryläiva Osakeyhtiö Kuopion omistama Kuopio niminen köyryläiva, jossa Hiob Kurkidi ollut päällikkönä, 27 päivänä Heinikuuta 1904, päivän aikana kulkiessaan Saimaan kanavaa ylöspäin, oli lähellä Kansolan sittaa levassa kanavan käänteessä tormännyt yhteen Laivurien Nikolai Ombieffin ja Feodor Kononenoffin omistaman SS 697. rekisteritonna velävän Läsnä: R. A. W. - H. S. - b. f. T. - det. - Af. 424 No 1449. sag. 28/2 R Y 1908.
Nikiför nimisen kaljaasin kanssa jola silloin oli hinattu kanavaa alaspäin, sillä seurauksella että kaljaasi oli saanut erinäisiä vanmoja, sekä Nikolai Omyfrieff ja Teodor Kononoff olivat Lappeenrannan kaupungin Raastuvanoikeudessa vaatineet että, koska mainittu yhteen törmäys oli oikeutunut höyryläin Kuopion virheellisestä ohjaamisesta Höyryläiva Osakeyhtiö Kuopio velvoitettäisiin korvaamaan Nikolai Ombref ille ja Feodor Kononoffille yhteentos mäyksestä johtunut vahinko, joka Wiipurin kaupungin Maistraalin määdämien kälselmusmiesten toimilla man arvion mukaan teki Nikifarin keulasivuun saatettujen vaimmojen korjaamisesta yhdeksänsataa seitsemän kymmentä markkaa, kaljaasin pohjaan ehkä tulleiden vaimmojen tutki miseksi tarpeellisesta tilakalle nostosta sata viisikymmentä markkaa sekä kahdestakymmenestä odotusnaivästä, jotka kaljaasi korjauksien tomittamista varten oli ollut pidettä vä seisomassa, kahdeksansataa seitse mänkymmentä markkaa, on Raastu vanoikeus päätöksessä 5 päivänä Kesäkuuta 1905. katsonut toteennäytetyksi, että puheenalainen kaljaasi Nikon foria kohdannut vahinko oli aikeutunut köyryläiva Kuopion virheellisestä ohjaamisesta sekä että tuon vahingon suuruus ja haljaasin pohjan tarkastamisesta johtuvien kulunkien määrä oli todistettu olevan yhteensä tuhat sata kaksikymmentä mark kaa, oikeuttaen yhteentörmäys myös kin kaljaasi Nikifoville kahdeksan toista päivän viivytyksen, joista kovausmäärä, lukien viisikymmentä penniä rekisteritommilta, teki seitsemänsataa kahdeksankymmentäkaksi markkaa seitsemänkymmentäkolme penniä, jonka vuoksi Raastuvan oikeus on velvoittanut Höyryläiva Osakeyhtiö Kuopion maksamaan Nikolai Ombieffille ja Feodor Kononenoffille yhteensä tuhat yhdeksänsataa kaksi markkaa seitsemänkymmentäkolme penniä sekä kahdeksallasadal 425
la markalla korvaamaan Nikolai Orufrielfille ja Fodor Kononenoffille heidän oikeudenkäyntikustannuksensa. minkä jälkeen Hovioikeus, jossa Höyryläsva Osakeyhtiö Kuopio oli hakenut muutosta Raastuvanoikeuden päätökseen, on tuomiossa 18 päivänä Elokuuta 1906 vahvistanut sanotun päätöksen muun puolesta, paitsi että viivig tyksestä tuomitun korvauksen maara vähennettiin sataan kolmeenkymme neen markkaan neljäänkymmeneen viiteen penniin. Sittemmin on Höyryläiva Osakeyhtiö Kuopion puolesta, Hiob Kurelle toimitetun haasteen nojalla, Wiipurin kaupungin Raastuvanoikeuden sa lausuttu, että yhtiön oli 16 päivänä Lokakuuta 1906 täytynyt suorittaa Hovioikeuden ylempänä mainitun, lainvoiman saaneen tuomion sisältö kaksituhatta viisikymmentä markkaa neljäkymmentäviisi penniä sekä että yhtiöllä edelläkerrotun sa oikeudenkäynnissä olleet kustan nukset olivat nousseet kuuteensataan kahdeksaankymmeneen markkaan viiteenkymmeneenyhteen penniin; ja koska, Hiob Kurki köyryläiva Kuopion päällikkönä oli vastuunalainen puheena olevasta, sanotun laivan virheellisestä ohjaamisesta yhtiölle saatitusta vahingosta sekä Kurki, joka saiminlyömällä ilmoittaa protentin yhteentörmäyksestä ja siitä yhtiön isännöitsijalle antamiensa tietojen kautta oli oikeuttanut mainitun oikeudenkäynnin, sitä paitsi oli sitoutunut korvaamaan yhtiölle kaiken yhteen törmäyksestä sille johtuvan vahingon, on yhtiön puolesta vaadittu HichKuren velvoittamista suorittamaan yktiölle kaksituhatta viisikymmentä markkaa neljäkymmentäviisi penniä korhoineen ja kuusisataa kahdeksan kymmentä markkaa viisikymmen täyksi penniä. Asiasta kuulusteltuna, on Hiob Kurki väittänyt yhteentörmäyksen valtuessa nukkuniensa köyryläva Kuopion hylissä eikä siis ottaneensa odaa laivan ohjaamiseen, joka silloin 436
oli ollut uskottu luotsille ynnä laivan perämiehelle; ja kun Hiob Kuren ylernpänä kerrottu sitoumus ei voinut ai heuttaa Kurkeen nähden maksuvel vollisuutta, koskei Kurki tuota sitou musta antaessaan ollut lain mukaan vastuunalainen puheenalaisesta vahingosta on Hiob Kurki vastustanut kannetta. Tämän jälkeen on Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin vat anoneet korvausta oikeuden käyntikulungeistaan, 5 päivänä Elokuuta 1907 julistamassaan päätöksessa katsonut selvitetyksi, että kaljaasi Nikifarin ja höyryläiva Kuopion valillä tapahtunut yhteentörmäys oli oikeutunut höyrytäiva Kuopion virheellisestä ohjaamisesta ja että Höyryläivä Osakeyhtiö Kuopio sentähden oli joutunut suorittamaan Hovioikeu den 18 päivänä Elokuuta 1906. anta man tuomion sisällön kaksituhatta viisikymmentä markkaa neljäkymmentäviisi penniä; minkä vuoksi ja kun köyryläiva Kuopion virkeellinen ohjaaminen oli luettava Hiob Kuren syyksi sekä Kurki laiminlyömällä ilmoittaa protestin ja tehdä meriselityksen yhteentörmäyksen johdosta kuin myös yhtiölle tapahtumasta antamillaan tiedoilla oli oikeuttanut yllä perrotun oikeudenkäynnin Nikolai Ombieffin ja Feodor Kononenoffin se kä yhtiön välillä, Raastuvanoikeus on velvoittanut Hiob Kuren maksa maan Höyryläiva Osakeyhtiö Kuopiolle mainitut kaksituhatta viisi kymmentä markkaa neljäkymmen: säviisi penniä viiden prosentin vuo tuisen koron kanssa 11 päivästä Tammi kuuta 1907. ja neljäsataa kahdeksankymmentä markkaa viisikymmentäyksi penniä palkkioksi yhtiöllä äskensanottuun riitaan menneistä kulungeista sekä kolmellasadalla kahdeksallakymmenellä markalla korvaamaan yhtiölle sillä tässä asiassa olleet kustannuksel. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Hiola Kurki oli vetoamalla saattanut julun, on tuomiossa 19 päivänä Syyskuuta 1908, koska selvitetty oli, että Kurki oli Höy427
rylaiva Osakeyhtiö Kuopion isännöitsijälle Kauppias Samuli Niskaselle sitoutunut vastaamaan kaikesta siitä korvausvelvollisuudesta, joka kysymyksessä olevan yhteentoimäyksen johdosta voisi kohdata yhtiötä, jättä nyt sen loppupäätelmän pysyväiseksi, johon Raastuvanoikeus nyt puheenalaisilta osilta oli asiasta johtunut. Hovioikeuden puheena olevaan tuomion on Hiob Kurki anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, jonka kaksoiskappale Höyrylaivä Osakeyhtiö Kuopion puolesta on peritty, minkä jälkeen Kara tuomari Leonard Nordling om länne antanut erään kirjoituksen. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja samalla kuin Keisaril linen Senaatti ei ota tutkittavakseen mitä Höyryläiva Osakeyhtiö Kuopion puolesta on lausuttu ylempänä sanotussa kirjoituksessa, koskee Varatuomari Nordling ole näyttänyt olevansa valtuutettu täällä valvomaan yhtiön oikeutta, harkitee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, Raastuvanoikeuden mainitsemilla perusteilla sekä nojaten 9 päivänä Kesäkuuta 1873. annetun Merilain 154 SS:ään, vahvistaa sen loppuluksen, johon Oikeudet ovat asiasta johtuneet, minkä ohessa Hiob Kurki velvoitetaan suorittamaan Höyrylaiva Osakeyhtiö Kuopiolle maksut sen kappaleesta tätä Keisarillisen Senaatin tuomiota, kolmekymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoolKeisarillinen Suomen Senaatti: R. A. Arodde.  1. W. G.ull. PuumanR. A. Arodde. - 1. W. G.ull. PuurmanC. J. Tingren J. E. Granström 1all Kungist Asian Karsten 428
Den 15 Juni 1909. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett dels på nedsatt revi sionsskilling dels utan erlagda afgifter från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommet mål, angående rätt till fiskevatten, emellan Bönderne Gustaf Litens och Anders Eriksson Wikström, för egen del och å öfrige byamans i Larsmo by af Larsmo socken vägnar, å ena, samt FinskaKionan, på den andra sidan, sökande äfvensom Kronan, tillstädeskommen, men Larsmo byamän, uteblifne, svarande: Gifven uti Justitiedopartementet den 15 Juni 1909 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Vid Häradsrätten i Pedersöre, Esse Larsmo och Purmo socknars tingslag hafva Larsmo byamän yrkat att, enär Kronan under en lång följd af är å arrende upplåtit rättigheten att idka fiske vid Skul ören, Laxören och Helsingören benämnda, inom Larsmo bys omkretsrån belägna skär, men fvde: R. A. W. H. S. C. J. T. b. A: A. G. SS: 97. No 1451. No 1451. Pag. 141 Rd. 1907. 8.
sagda fiskevatten veterligen icke blifvit Kronan förbehållna och Kronan ej häller tillagts rätt till fångst af vissa fiskslag i desamma, Kronan måtte åläggas att afträda omordade fisken till Larsmo byamäns fria förfogande Sedan befogenheten af käromålet blifvit å Kronans vägnar motsagd samt parterne ömsesides gjort anspråk på ersättning för sina rättegångs umgälder, har Häradsrätten genom den 7 September 1907 afkunnadt utslag på upptagna skäl förkastat Larsmo byamäns ifrågavarande talan, men i anseende till sakens beskaffenhet kvittat kostnaderna i målet parterne emellan. Hofrätten, under hvars pröfning såväl Larsmo byamän som Kronan i vädeväg den get målet, har uti dom den 4 April 1908 funnit utredt vara, att Häradsrätten i Pederföre sockens tingslag den 3 Maj 1748, efter skedd undersökning angående rättigheten att idka fiske vid Helsingören, Bodören och Laxören, upplåtit dessa fisken å arrende för Kronans räkning samt att Kronan allt sedan dess innehaft ifrågavarande fisken äfvensom att Kronans rätt till sagda fisken icke ifrågasatts vid uppgåendet af råerna kring Helsingjoren kronofiske den 16 Mars 1886, hvadan omtvistade fisken vore att räknas till såda na Kronans enskilda fisken i saltsjön hvarom stadgades uti 1 SS: 18. kap B. B., sådant detta lagrum lyder i förordningen den 23 Juli 1902; och som den af Larsmo byamän i målet åberopade omständigheten, att nämnda fiskeställen icke funnos upptagna å den karta, hvilken uppgjorts vid den 5 Augusti 1775 fastställdt storskifte af Larsmo bys utmark och skärgård, ej heller verkade på saken, enär samma fiskeställen icke visats hafva ingått i skiftet, har Hofrätten fastställt det slut Häradsrättens utslag innefattade; och skulse, i anseende till sakens beskaffenhet och utgång, parterne jämväl i Kofrätten sjelf re få vidkännas sina rättegångs kostnader Uti Hofrättens dom hafva såväl Lars me byamän som Kronan anhållit om ändring; därå Kronan i föreskrifven ordning bemött Larsmo byamäns deduktion Kejserliga Senaten har tagit målet 430
i öfvervägande och finner hvarken Lars mo byamän eller Kronan hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken förty kommer att beroDet alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland R. A. Bödd. C. J. Tingren. A W. Granström A. Hein. InumanCarl Kluqvist Järnefelt Syyskuun 6. päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tullessa, takaisinvoittaa koskevassa jutussa, jossa Lukkari Isak Ketonen, Lappeen pitäjästä, on täällä hakijana sekä Hovioikeudennotari Ernst Johan Grönberg, Viipurin kaupungista, vastaajanaAnnettu Oikeusosastossa 6. päivänä Syyskuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itselleen sittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Lappeen pitäjän käräjjäkunnan 1905. vuoden syyskäräjissä onikovioikeudennotari Grönberg lausunut, että Isak Ketonen, jonka Lappien annan kaupungin Raastuvan oikeus 10. päivänä Heinäkuuta 1905. pitistamallaan päätöksellä oli Ketosen eräälle Joh. Nissiselle hemnustamain, Hovioikeudennetari Grönbergille siirrettyjen kahden vekselin läsnä: J. A. B. R. M. S.S. - A. K. No 1664. Pag. 13. R. D. 1909
perusteella velvoittanut Grönbergille suorittamaan vekselien sisällykset 2000. markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen 19. päivästä Heinäkuta 1903., siitä kuitenkin vähennettyä 19. päivänä Kesäkuuta 1903. maksotut 150. markkaa, ja 3,000. markkas niinikään kuuden prosentin vuotuisine korkoineen 28. päivästä Syyskuuta 1903. ynnä oikeudenkäyntikulujen korvauksena 27. markkaa, oli mainittuna 10. päivänä Heinikuuta 1905. kahdella eri kauppakirjalla myynyt Talolliselle Emil Blomqvistille omistamansa perintöluontoisen 1/18 osan Reijolan taloa No 1. Lappeen pitäjän Kourulan mäen kylässä sekä asukasoikeutensa kruununluontoiseen 5/108 osuus samaa taloa yhteensä 12,000. markan hinnasta ynnä muista edun ta. Kun kerrotut kaupat kuitenkin olivat tehdyt ainoastaan tarkoituksessa vahingoittaa Hovioikeudennotari Grönbergiä Isak Ketosen velkojana, ja seurauksena kauporta oli ollut, että Isak Ketonen oli hänen luonaan Hovioikeudennotari Grönbergin saatavan suoritukseksi toimitetussa ulosottogrityksessä havoittu varattomaksi, on Hovioikeudennotari Grönberg vaatinut, että kauppakirjoissa myyty omaisuus tuomittaisiin Isak Ketosen pesään kuuluvaksi ja Hovioikeudennotari Sionberg oikeutettaisiin saamaan saatavansa sen arvosta, minkä ohessa Hovioikeudennetari Grönberg on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Asiasta kuulustettuna on Isak Ketonen vastustanut kannetta, vaittäen puheena olevia kauppoja todellisiksi sekä kieltäen niillä tarkoitetun loukata Hovioikeudenneta ri Grönbergin oikeutta. Kihlakunnanoikeus, jossa myössin Emil Blomqvistiä on kantees ta kuulustettu, on 26. päivänä Maaliskuuta 1906. julistamallaan päätöksellä lausunut asiassa selville käyneen, että kysymyksessä olevat 432
kaupat, jotka olivat päätetyt samana päivänä, jona edelläkerrottu vekselituomio oli annettu, olivat tehdyt tarkoituksessa loukata Hovioikeuden notari Grönbergin oikeutta Isak Ketosen velkojana, minkä vuoksi Kihlakunnanoikeus, nojaten Ulosottolain voimaanpanemisesta 3. päivänä Jou lukuuta 1905. annetun asetuksen 39. SS:ään, on määrännyt, elleivät niin kaupat saaneet estää Hovioikeuden notari Grönbergiä saamasta saatavaansa myydyn omaisuuden arvosta, jota paitsi Isak Ketonen ja Emil Blomqvist velvoitettiin suoittamaan Hovioikeudennotari Finbergille oikeudenkäyntikulujen korvaukseksi viisikymmentä markkaa. ten ohessa on Kihlakunnanoikeus, boska Isak Ketonen asiaa Kihlakunnanoikeudessa käsiteltäessä oli Oikeutta eksyttääkseen esilleteomet asianhaaroja, joista hän oli tiennyt etteivat ne olleet tosia, O. A14. luvun 8. SS:n mukaan, kuten sanottu lainpaikka on 27. päivänä Huhtikuuta 1868. annetussa asetuksessa, tuominnut Isak Ketosen vetamaan sakkoa kymmenen talaria eli yhdeksäntoista markkaa kaksikymmentä penniä tahi varojen puutteessa sakon maksamiseen pidettäväksi neljä päivää vankeudessa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Isak Ketonen ja Emil Blomqvist olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 5. päivänä Joulukuuta 1908. antumallaan tuomiolla vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen velvoittaen Isak Ketosen ja Emil Blomqvistin korvaamaan Hovioikeudennotari Grönbergille maksut hanen kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota viidellätoista markalla kahdeksallakymmenellä pennillä Hovioikeuden tuomioon on Isak Ketonen hakenut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Hovioikeudennetari Grönberg on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän juteen ja katsoo, ettei 433