Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: R. A. Bonde. A. Henl. hemman C. J. Timgren. Paul. August Eelola Siljander. Una Strömsten. Huhtikuun 13. päivänä 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovi oikeudesta tulleessa, korvausta koskevassa jutussa, jossa Talollinen Suodenniemen kappelin Pajuniemen kylästä Oskari Isokari ja hänen vaimonsa Pauliina Taavetintytär Isokari ovat hakijoina sekä samassa kylässä asuva Talollinen Aukusti Uusikulku, Pauliina Isokarin edellisessä avioliitossaan synnyttämän alaikäisen pojan Väinö Vihtori Vihtorinpoika Isokarin holhoojana, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 13. päivänä Huhti kuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Karkein, Moukijärven ja Lavian pitäjien sekä Tuodenniemen ja Suoniemen kappelien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Aukusti läsnä: J. N. G. W. - F. A. - C. P. - A. B. ./. F. S. 21o 477. Pag. 151. R. D. 1907.
Uusikulku lausunut, että Oskari ja Pauliina Isokari, joista jälkimäinen 14. päivänä Toukokuuta 1892. kuolleen ensimäisen miehensä Talollisen Vihtori Isokarin kanssa 16. päivänä Tammikuuta 1885. tehdyn keskinäisen testamentin nojalla hallitsi Väinö Vihtori Isokarin mainitun isänsä jälkeen perimää ja yksin omistamaa Isokarin perintötaloa sanotussa Rajuniemen kylässä, olivat vuosina 1899 1902. myyneet tuon talon metsää neljässä eri ei osan yhteensä viidentuhannen neljänsadan viidenkymmenen markan hinnasta; ja kun Oskari ja Pauliina Isokari, jotka kerrotun testamentin nojalla olivat oikeutetut käyttämään talon metsää ainoastaan kotitarpeekseen, olivat kieltäyneet luovuttamasta näin saamaansa rahamäärää Aukusti Uusikululle, on Ankusti Uusikulku vaatinut, että aviopuolisot Isokari velvoitettaisiin tuokusti Uusikululle, hänen edellä sanotussa holhoojaominaisuudessaan, heti suorittamaan myydyn metsän hinta viisituhatta neljäsataa viisikymmentä markkaa laillisine korkoineen. Asiassa kuulustettuina ovat Oskari ja Pauliina Isokari, vastustaen kannetta, väittäneet ylläkerrotun keskinäijen testamentin perusteella olevansa oikeutetut täysin nauttimaan hyväkleen Tiskarin talon metsää, jota he ylä paitsi kanteessa mainittuna aibana olivat myyneet ainoastaan kahdentuhannen viidenkymmenen markan arvosta Kihlakunnanoikeus, jossa asianomaiset molemmin puolin ovat pyytaneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on 15. päivänä Maaliskuuta 1904. julistamaessaan päätöksessä hatsonut Pauliina Isokarin 16. päivänä Tammikuuta 1888. miesvainajansa Vihtori Isokarin kanssa tehdyn ja lainvoiman saaneen keskinäisen testamentin nojalla tosin olevan oikeutetun elinaikansa nauttimaan kaikki poikansa Väinö Vihtori Isokarin omistaman Iso217
karin talon tulot sekä siis myöskin metsästä ottamaan ja yli sen, mitä talon tarpeeksi kului, myymään täysikasvuisia metsäntuottuta, jos vaan metsän arvo ei siitä vähentynyt; mutta kun Oskari ja Pauliina Isokari eivät olleet voineet näyttää, että he, Isokarin taloa jo noin kymmenen vuotta hallitessaan, olisivat nauttineet talon metsää asianymärtävän henkilön tekemän suunnitelman ja maan tuottovoiman mukaan, eikä myöskään, että he olisivat myyneet ainoastaan täysikamisia tuotteita, vaan päinvastoin jutussa esitetystä näytöksestä oli pidettävä selville käyneenä, että Oskari ja Pauliina Isokari olivat menneet yli sanotun nautintooikeutensa myydessään metsäntuotteita aina seitsemästä ja kahdeksasta tuumasta alkaen, neljäntoista jalan korkuudelta mitattuina, viidentuhannen neljänsadan viidenkymmenen markan arvosta, niin on Kihlakunnanoikeus, joka siihen nähden, mitä jutussa oli näytetty, on harkinnut, että sanottuun liikamääräiseen nautti miseen oli luettava äskenmainittujen metsäntuotteiden arvosta ainakin kaksi kolmasosaa, velvoittanut Oskari ja Pauliina Isokarin kuittia vastaan Aukusti Uusikululle, Väinö Vihtori Isokarin holhoojana, heti suorittamaan vaadittuna korvauksena kolmetuhatta kuusisataa markkaa viiden prosentin korkoineen lainhakupäivästä 16. päivästä Maaliskuuta 1903., kunnes täysi maksu tapahtui, sekä viidelläkymmenellä markalla korvaamaan tukusti Uusikulun tarpeellisimmat kulut asiassa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Oskari Isokari, omasta puolestaan ja Pauliina Isokarin edusmiehenä, oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiolla 16. päivältä Syyskuuta 1907. vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen, minkä ohessa Oskari Isokari velvoitettiin korvaamaan tuhusti Uusikululle maksut hänen kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota kahdellakymmenellä markalla kah218
deksallakymmenellä pennillä. Hovioikeuden tuomioon ovat Oskari ja Pauliina Isokari hakeneot muutosta perustelmalla, johon Aukusti Uusikulku on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Oska ai ja Pauliina Isokari ole esiintusneet syytä muuttaa Hovioikeuden mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi; ja velvoitetaan Oskari ja Pauliina Isokari suorittamaan Aukusti Uusikululle, korvauksena hänellä jutussa täällä olleista kustannuksista, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Julmis Hummelin Fredr. Luudenius. A. W. Granström A. Winkman Edvard Sawoin. Wavonius. Huhtikuun 14 päivänä 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleessa, velkomusta koskevassa jutussa, jossa Maakauppias Matti Hirmu, Kemin pitäjän Hirmulan kylästä, on hakijana sekä sanotun pitäjän Ilmolan kylässä asuneen, oikeudenkäynnin aikana kuolleen entisen Kruununnimismiehen Anders Herman Nisulan oikeudenomistajat, hänen leskensä Amanda Albertina Nisula, omasta puolestaan ja alaikäisen tyttärensä Anna Liisa Nisulan holhoojana, ynnä pojat Veli Antero ja Matti Aleksis Nisula sekä tytär Aili Amalia Nisula vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 14 päivänä Huhtikuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää Läsnä: R.t. N. S. C. J. F. - C. t. - W. K. 219 No 487. Pag. 81. R.D. 1907.
seuraavaa: Päätöksessä 12 päivältä Heinäkuuta 1901 on Keisarillinen SenaattiKauppias Matti Pruntsin ynnä eräiden muiden henkilöiden ajaman kanteen johdosta, katsonut selvitetyksi, että Anders Herman Nisula, Kemin piirin silloisena kruununnimismiehenä, oli 3 päivänä Heinäkuuta 1891 Matti Hirmun yllytyksestä oikeudettomasti ja pätevältä syyttä purkauttanut osan Matti Pruntsin ja hänen asiakumppaniensa hallitsemasta Koroa - eli Kihnimisestä lohipadosta Kemijoessa, sekä senvuoksi velvoittanut Anders Herman Nisulan ja Matti Kinnun yhteisesti tai sen heista, jolla varoja oli, vahingonkorvauksena siitä suorittamaan Matti Pruntsille ja hänen asiakumppaneilleen kolmetuhatta kuusisataa seitsemän markkaa viisikymmentä penniä ynnä tuhannella markalla palkitsemaan heidän kulunkinsa asiasta. Anders Herman Nisulalle toimiteteen haasteen nojalla on Matti Hirmu sittemmin Kemin, Simon ja Tervolan pitäjäin käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut että, koska hän oli yksinään suorittanut Kiisarillisen Senaatin edelläkerrotun päätöksen sisällön, Anders Herman Nisula velvoitettaisiin maksamaan Matti Hirmulle toinen puoli siitä eli kaksituhatta kolmesataa kolme markkaa seitsemänkymmentäviisi penniä korkoineen kuin myös korvaamaan Matti Hirmulle hänen oikeudenkäyntikulunkinsa. Sittenkun Anders Herman Nisula, asiasta kuulustettuna, oli vastustanut kannetta, on Kihlakunnanoikeus 8 päivänä Huhtikuuta 1915 julistamassaan päätöksessä mainitsemillaan perusteilla velvoittanut Anders Herman Nisulan suorittamaan Matti Hirmulle kaksituhatta kolmesataa kolme markkaa seitsemänkymmentäviisi penniä viiden prosentin vuotuisen koron kanssa 9 päivästä Heinäkuuta 1902, jolloin Nisula oli asiaan haastettu, kunnes täy220
hemman si maksu toimitettiin kuin myös kahdelläsadalla kahdellakymmenelläviidellä markalla korvaamaan Matti Hirmulle hänen kulunkinsa asiasta. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Anders Herman Nisula oli vetoomalla saattanut jutun, on tuomiossa 12 päivänä Huhtikuuta 1907 katsonut toteennäytetyksi, että Matti Hirmu, jonka yllytyksestä Anders Herman Nisula oli ryhtynyt kysymyksessä olevaan purkamistoimituksen, oli sitoutunut yksin vastaamaan kaikista siitä maklollisesti koituvasta vahingosta, sekä senvuoksi, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljännyt Matti Hirmun asiassa ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Matti Hirmu anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Amanda Albertina Nisula ja hänen edellämainitut asiakumppaninsa, Anders Herman Nisulan sillä välin kuoltua, ovat säädetyssä järjestyksessä vastannet. Keisarillinen Senantti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Matti Hirmu ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiöta, joka siis jää pysyväiseksi; ja velvoitetaan Matti Hirmu suorittamaan Amanda Albertina Nisulalle ynnä hänen asiakumppaneilleen, korvaukseksi heillä täällä asian vuoksi ollaista kulungeista, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. R. A. Bonde. Ewain klander. J. Henr. Snellman Carl Stingvist Asian Schauman. 221
Huhtikuun 11 päivänä 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahoilla Vaasan Hovioikeudesta tulleessa tilin moitlimista koskevassa jutussa, jossa Kynin pitäjässä asuva Kapteeni William Ruth ja sanotussa pitäässä toimiva Karhula Osakeyhtiö, yhteisesti, toisella, sekä Asioitsija Anton Fagerholm, Jyväskylän kaupungista, toisella puolen, ovat vuoroin hakijoina ja vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 11 päivänä Huhtikuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkuin Asioitsija Fagerholm, joka Kapteeni Ruthin ja Karhula Osakeyhtiön asiamiehenä oli hoitanut näiden puutavara - ynnä muuta liikettä KeskiSuomen piirissä Syyskuun loppuun vuonna 1902, oli toimestaan sanottuna vuonna jättänyt kolme tiliä, päivätyt 30 päiväksi Heinäkuuta 1902 ja 1 päivåksi räjälkeistä Syyskuuta sekä 22 päiväksi Säsnä: R A W. H. S. C; T. C. A. A: W. K. 222 No 490. Sivu 6. R. D. 1907.
Helmikuuta 1903, ovat Kapteeni Ruth ja Karhula Osakeyhtiö, moittiaksensa noitatelejä, haastattaneet Asioitsija Fagerholm in Jyväskylän kaupungin Raastuvanoikeuteen ja siellä niitä vastaan muistuttaneet: 30 päiväksi Heinäkuuta 1902 pälvättyä tiliä vastaan: 1o) että Asioitsija Fagerholm 16 päivänä Tammikuuta 1902 oli maksanut eräälle Juho Wuoliselle tuhat kolmesataa markkaa talonkaupan sekä tuhat markkaa metsäkaupan välittämisestä, olematta siihen valtuutettu tahi muutoin oikeutettu, minkä hessa Fagerholm 4 päivänä äskensanottua kuuta oli metsänhintana suoottanut eräille Herman, William ja Risto Wähängalle kaksisataa markkaa, vaikka tämä maksu sisältyi mainittuun toiseen debet - erään; 2o) että Asioitsija Fagerholm 26 päivänä senjälkeistä Heinäkuuta oli Talolliselle Juho Niskaselle suorittanut talonkintaa kaksituhatta viisisataa markkaa, vaikkei Fagerholmilla ollut valtuutusta tekemään talonkauppaa eikä sitä myöskään oltu Karhula Osakeyhtiön puolesta hyväksytty; 3o) että Asioitsija Fagerholm sitä edellisenä päivänä oli maksanut eräälle David Luhdalle metsänhintaa kaksitoistatuhatta markkaa, vaikka Luhdalle oikeastaan tuli ainoastaan yksitoistatuhatta seitsemänsataa kahdeksankymmentäneljä markkaa; 1 päiväksi Syyskuuta 1902 päevättyä tiliä vastaan: 4o) että Asioitsija Fagerholm, joka 19 päivänä Elokuuta 1902 oli antanut viisisataa markkaa Kapteeni Ruthin veljelle Georg Ruthille, ei ollut jättänyt tämän Fagerholmille siitä antamaa neljänsadan viidenkymmenen markan akseptia ja kuittia viidestäkymmenestä markasta; sekä 22 päiväksi Helmikuuta 1903 päevättyä tiliä vastaan: 5o) että Asioitsija Fagerholm oli eräälle Kaarle Tiihoselle ilman vakuutta antanut 22 päivänä Heinäkuuta 1902 tuhat viisisataa markkaa ja 22 päivänä senjälkeestä Elokuuta kuusituhatta markkaa ennakkomaksuina tukkihankintaa vastaan, jota Tiihonen ei ollut täyttänyt; 223
6o) että Asioitsija Fagerholm, huolimatta siitä että häntä jo 22 päivänä Syyskuuta 1902 oli kielletty enää tekemästä metsäkauppoja ja sitoumuksia Kapteeni Ruthin ja Karhula Osakeyhtiön puolesta, 29 päivänä sitä seuraavaa Marraskuuta oli eräälle Juho Raatikaiselle suorittanut käsirahaa kaksisataa markkaa metsäkontrahtia vastaan, jota ei oltu yhtiölle jätettykään; 7o) että Asioitsija Fagerholm 3 päivänä Syyskuuta 1902 oli edellämainitulle Juho Niskaselle vielä suorittanut tuhat kaksisataa markkaa kerrottua talonkauppaa vartaan; 8o) että Asioitsija Fagerholm viimeksi sanottuna päivänä oli Karhula Osakeyhtiön omistamasta Kaihi nimisestä talosta suorittanut kunnallisveroa neljäsataa nel jäkymmentä markkaa, vaikka hän olisi ollut velvollinen hakemaan muutosta tuohon ylenpattiseen ja oikeudettomaan verotukseen; 9o) että 30 päivänä Marraskuuta 1902 tiliin merkitystä Aug. Pihlmanin saldosta oli vähennettävä yhteensä kolmesataa kolmekymmentäyksi markkaa kaksikymmentäkaksi penni ä, mitkä oli maksettu työpalkkoina Kapteeni Ruthin ja Karhula Osakeyhtiön palveluksessa olleille työmiehille koska nämät miehet sinä aikana, jolta palkat oli suoritettu, Asioitsija Fagerholmen matkoilla olon vuoksi olivat olleet työttöminä ja Fagerholm siis itse oli velvollinen vastaamaan noista palkoista; 10o) että 27 päivänä Syyskuuta 1902 eräälle Elias Uusikartanolle suoritetusta rahauspalkasta oli luettava pois liikaa maksetut satakuusi markkaa neljäkymmentäseitsemän penniä; 11o) että eräälle Juho Hyvöselle äskensanottuna päivänä maksetuksi merkitty määrä, kaksisataa markkaa, oli todistamaton; /2o/ että Karhula Osakeyhtiön omistaman Mieskonmäen talon viimeksimainitulle päivälle merkitystä tili saldosta oli vähennettävä sata markkna, koska Asioitsija Fagerholm oli antanut tuon summan jonakin lahjana Lampuoti Juho Lempiselle; 13o) että Kotajärven talon myös 27 päivälle 224
Syyskuuta 1902 merkitystä tili - saldasta oli luettava pois neljäsataa kaksikymmentäviisi markkaa, syystä että Asioitsija Fagerholm ilman oikeutta oli lainannut tuon määrän Lampuoti Matti Pennaselle; 14o) että rampatukkien sahauksesta tilitetty määrä oli vähennettävä yhdeksälläsadalla kuudellakymmenellä markalla viidellätoista pennillä, koska sahauksesta tehty lasku oli tältä osalta kirjoitettu eri käsialalla eikä asianomaisen saamamiehen hyväksymistä oltu laskuun merkitty; 15o) että Lusunpero nimisen palstan tilistä oli poistettava sata markkaa, syystä että niistä annettu kuitti ei osottanut mihin tarkotukseen summa oli käytetty; 16o) että hevosten hoitolistana tilitetystä määrästä oli luettava pois yhden rengin palkka Lokakuulta vuonna 1902, neljäkymmentäviisi markkaa, koskei renki silloin ollut Kapteeni Ruthin eikä Karhula Osakeyhtiön palveluksessa; 17o) että Wiitasaari - laivan saldo "erästä oli vähennettävä: viisitoista markkaa asetyleenilyhdystä, koska se oli hukkaantunut; "Uusi Suometar" lehden - tilausmaksu puolelta vuodelta kymmenen markkaa, syystä että lehden tilaaminen oli llut tarpeetonta, sekä kaksisataa kuusikymmentäyksi markkaa laivan päällikön ylöspidosta, koska laivan sovintolanpitäjä oli sitoutunut antamaan päällikölle vapaan ylöspidon, eli siis yhteensä kaksisataa kahdekjankymmentäkuusi markkaa; että nimellä "Kaikenlaisten saldo" tilitetystä määrästä oli luettava pois: 18o) 6 päivänä Syyskuuta 1902 eräälle Hiskias Backmanille erinäisistä metsäin arvioimisista maksetut sata kuusikymmentäseitsemän markkaa kolmekymmentä penniä, syystä ettei kuitissa ollut määritetty milloin nuo arvioimiset olisivat tapahtuneet; 19o) eräälle Aleksi Flyktmanille kuitin mukaan 27 päivältä Joulukuuta 1902 kuudesta tilinteköyritys - päivästä maksettu palkkio kolmekymmentä markkaa, koskei tuo maksu kuulunut Kapteeni Ruth ille tai Karhula Osakeyhtiölle, vaan 225
oli Fagerholmin itsensä suoritettava; 20o) 22 päivänä Heinäkuuta 1902 laaditusta ravintolaskusta kahdeksankymmentäkuusi markkaa seitsemänkymmentäviisi penniä, minkä määrän Asioitsija Fagerholm oli merkinnyt tiliin, vaikkei laskua oltu edes asetettu Kapteeni Ruthille tai Karhula Osakeyhtiölle; 21o) eräälle Syyrinus Hiekkaselle kuitin mukaan 1 päivältä Lokakuuta 1902 maksettu palkka sanotun päivän ja seuranneen Tammikuun 1 päivän väliseltä ajalta kuusisataa kaksikymmentäviisi markkaa, koska Hiekkanen oli eronnut palveluksestaan joensinmainittuna päivänä, sekä kolmekymmentä markkaa, mitkä Hiekkanen oli saanut 26 päivänä sanottua Lokakuuta tekemästään matkasta, ynnä kahdeksankymmentäneljä markkaa, jotka Hiekkanen oli nostanut matkaskun mukaan 31 päivältä senjälkeistä Joulukuuta, koskeivät nuomatkat olleet tapahtuneet Kapteeni Ruthin ja Karhula Osakeyhtiön asioissa; 22o) eräälle Wille Korhoselle Lokakuun 1 ja 16 päivien 1902 väliseltä ajalta maksettu palkka neljäkymmentäkahdeksan markkaa, koskei se ollut Kapteeni Ruthin ja Karhula Osakeyhtiön suoritettava, sekä Korhoselle laskun mukaan 28 päivältä sitä seuaavaa Marraskuuta maksetut matlakustannukset viisikymmentäkolme markkaa viisi penniä, syystä ettei laskussa mainittuja matkoja oltu tehty Ruthin ja yhtiön puolesta; 23o) eräälle Mikko Rätylle laskun mukaan 31 päivältä sanottua Lokakuuta asiamiestoimesta irtainta omaisuutta ulosannettaessa suoritetut seitsemänkymmentäkahdeksan markkaa, koska tuomäärä oli Asioitsija Fagerholmin itsensä maksettava; 24o) erinäisistä telefoonikeskusteluista, jotka eivät koskeneet Kapteeni Ruthin ja Karhula Osakeyhtiön asioita, kaksitoista markkaa kuusikymmentä penniä; 25o) eräälle Elias Fagerholmille lauttallskaluston katsastuksesta suoritetut matkakustannukset sata kaksikymmentäviisi markkaa kuusikymmentä226
kolme penniä, koska katsastus olisi ollut toimitettava kullakin paikalla. heti lauttauksen jälkeen ja nuo kustannukset siten olisi väitetty; 26o) Asioitsija Fagerholmin, laskun mukaan 8 päivältä Lokakuuta 1902, itselleen laskema vuokra makasiineista ja tallista yhteensä kaksituhatta yhdeksänsataa neljäkymmentäyhdeksän markkaa yhdeksänkymmentäyhdeksön penniä, koska Fagerholmia vuosittain oli hyvitetty liikkeeseen käytetystä huoneustosta kolmellasadalla markalla, johon hän oli tyytynyt; 2do) Asioitsija Fagerholmin matkalaskun sisältö tuhat markkaa, syystä ettei laskussa oltu lueteltu siinä mainittuja matkoja eikä määrää muutenkaan todistettu; 28o) Asioitsija Fagerholmin laskussa 29 päivältä Joulukuuta 1902 mainituista metsäkaupoista David Luhdan ja Johan Sikstun kanssa johtuneet kustannukset seitsemänkymmentäneljä markkaa viisikymmentäviisi penniä, korkei lasku osottanut mihin tarkotukseen nuo kustannukset oli käytetty; 29o) Kruununnimismies Ewald Taxellille tuleva asiamiespalkkio viisikymmentä markkaa, koskei siitä tehty lasku osotta nut oliko tuo summa hänelle suoritettu, ja 30o) halkohankintaa vastaan ennahkomaksuina suoritetut, eräälle Petter Pöyhöselle viisisataa markkaa; ja Onni Särtälle kolmesataa markkaa, koska nämä olivat laiminlyöneet täyttää sitoumuksiaan, eikä Asioitsija Fagerholm ollut oikeutettu ilman varmaa vakuutta antamaan ennakkomaksuja; 31o) että nimellä luettelo vekseli - ja velkakirjaveloista ja etuanneista 27 päivänä Syyskuuta 1902 tilitetystä määrästä oli poisluettava Juho Lunttilan, Kristian Ahosen ja Heikki Kinnusen Asioitsija Fagerholmille tunnustamain vekselien ihteenlaskettu määrä tuhat kolmesataa kuusikymmentäkuusi markkaa seitsemänkymmentä penniä sekä Tuomas Reinikaisen 20 päivänä Helmikuuta 1900 Asioitsija Fagerholmille antaman velkakirjan sisältö viisisataa markkaa, koska ne olivat Fagerholmin yksityisiä 227
lainauksia, kuitenkin vähennettyä kuusisataa kolmekymmentäkolme markkaa seitsemänkymmentäviisi penniä mitkä mainitut velalliset olivat suooittaneet Kapteeni Ruthille ja Karhula Osakeyhtiölle; että 27 päivänä Syyskuuta 1902 Karhulan kauppapuodin laskuun tilitetystä määrästä oli vähennettävä: 32o) voidrittelin hinta sata kolmekymmentä markkaa viisi penniä, koskeivät Asioitsija Fagerholmin laskussa 4 päivältä Helmikuuta 1903 mainitut rahtikirjat osottaneet, että sanottu erä koski sitä dritteliä, jonka hän oli ilmoittanut lähettäneensä kapteeni Ruthille; ja 33o) viimesanotussa laskussa oleva erä neljäsataa markkaa viisitoista penniä, jota määrää vastaava vahinko Asioitsija Fagerholmin todistamattoman ilmoituksen mukaan olisi johtunut jonkun voimäärän pilaantumisesta; 34o) että Asioitsija Fagerholm itse oli vastuunalainen siitä kahdensadan kahdenkymmenenkahdeksan markan suuruisesta erästä, jonka hän tukkihankintaa vastaan oli maksanut eräälle Taavi Aholle yli sen, mitä Aholle oikeastaan tuli; sekä 35o) että Asioitsija Fagerholm oli laskenut itselleen palkkaa koko vuodelta 1902 kuusituhatta markkaa, vaikka hän sanotun vuoden Lokakuun 1 päivän jälkeen oli kieltäytynyt jatkamasta tointansa eikä sittemmin ollut sitä täyttänytkään, joten hän oli oikeutettu palkkana saamaan ainoastaan neljätuhatta viisisataa markkaa; ja on Kapteeni Ruthin ynnä Karhula Osakeyhtiön puolesta jen vuoksi vaadittu, että Asioitsija Fagerholm velvoitettaisiin suorittamaan Ruthille ja yhtiölle niinhyvin ne yhdeksäntuhatta neljäsataa viisikymmentäyhdeksän markkaa viisikymmentäkolme penniä, mitkä Fagerholm yleissään oli myöntänyt olevansa maksava, kuin myös yhteensä kaksikymmentäseitsemäntuhatta kaksisataa kolmekymmentä markkaa kuusikymmentäkaksi penniä, oikeastaan moitteiden mukaisesti laskettuna kaksikymmentäkuusituhatta seitsemänsatua kahdeksan228
kymmentäkolme markkaa kolmekymmentäkuusi penniä, jotka hän tileissään oikeudettomasti oli lukenut itselleen hyväksi, kumpikin määrä kuuden prosentin vuotuisen koron kanssa 1 päivästä Tammikuuta 1903, jota paitsi Kapteeni Ruth ja Karhula Osakeyhtiö ovat vaatineet Fagerholmin velvoittamista antamaan heille Georg Ruthin Fagerholmille jättämän akseptin ja kuitin Kanteesta kuulustettuna, on Asioitsi ja Fagerholm vastannut, että hän monet vuodet oli ollut Kapteeni Ruthin ja lopulta Karhula Osakeyhtiön asiamiehenä Keski - Suomessa; että hänen toimeensa oli kuulunut ostaa tukkeja, tukkimetsiä ja maatiloja päämiehilleen, hoitaa metsien hakkuuta ja tukkien vedättämistä niistä, käyttää kaikkiin näihin toimiin tarvittavia rahoja, pitää huolta siitä että ostetut tilat tulivat hyvin hoidetviksi ja valvoa että hänen käskyläisensä toimittivat tehtävänsä, sekä hoitaa niitä päämiestensä käyryaluksia, joita, osittain matkustajalickettä varten, käytettiin senduilla olevissa vesistöissä; ettei Tagerholmia oltu valtuutettu toimeensa muulla tavoin kuin käsketty menette lemään parhaan ymmärryksensä mukaan; sekä etteivät puheenalaiset tilit olleet lopulliset, koskei Fagerholm, häneltä 29 päivänä Syyskuuta 1902 vastoin hänen tahtoansa poisotettujen kirjojen, kuittien ynnä muiden sitä varten tarpeellisten todistuskappaleiden puutteessa, ollut voinut semmoista tiliä vielä tehdä, minkä vuoksi ja kun moitetut kohdat mainituissa tuleissä enimmäkseen käsittivät samankaltaisia menoja kuin Fagerholm ennenkin vuosittain antamiinsa tiloihin oli ilman moitetta merkinnyt, sekä moitteet muutenkin olivat kohtuuttomia ja Fagerholm sitä paitsi Oikeuteen jätetyn laskun mukaan, joka oli lisäys hänen tiliinsä 22 päivältä Helmikuuta 1903, ei ollut velkaa Kapteeni Ruthille ja Karhula Osakeyhtiölle vaan päinvastoin saapa näiltä kuusituhatta yhdeksänsataa yhdelsänkymmentä markkaa neljä kymmentäseit229