Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
taan 7000 markkaa, johon määrään oli lisättävä korkoa 131 markkaa 25 penniä, on Kauppias Haikola vaatinut että Kauppias Svanljung velvoitettaisiin taikolalle maksamaan 5985 markkaa 83 penniä korkoineen Kanteesen vastatessaan on Kauppias Svanljung, myöntäen ilmoituksen paperipuista oikeaksi, väittänyt että Kauppias Haikola oli hänelle hankki nut sakattuja puutavaroita ainoastaan 6360 markan 3 pennin arvon, että svanljung Kauppias Haikolan hankintaa vastaan oli antanut ennak komaksuja yhteensä ylläsanotun summan, 7000 markkaa, että ennakkomaksiinä suoritetuille rahamäärille oli laskettava kuuden prosentin korko on nakkomaksujen antopäivistä, sekä että Svanljungilta oli Kauppias Haikolalta velattavana seuraavat erät, jotka johtuivat asiallisten puheenalaisista väloistä, nimittäin: korvausta rautatien vaunujen lastauksesta Ykspihlajassa 73 markkaa, sahous- ja sittamaksuja 54 markkaa 90 penniä, palkkiota jakaustyön ja raunujen lastauksen valvomisestä 125 markkaa, siltamaksuja paporifvista 163 markkaa 84 penniä, korvaus ta Svanljungin kahdesta markasta Ykspihlajaan lastauksen järjestämistä varten 400 markkaa, vahingonkorvausta toiminimelle Hooach 4. C:o paperisuiden ala arvoisuudesta 992 markkaa ja niinikään vahingonkorvausta toiminimelle Steward, Brand & Febgavald inhatuista puutavaroista, jotka myöskin olivat olleet pilaantuneita, 5393 mark kaa 91 penniä, ynnä lisäksi erään Hovioikeuden toimituskirjan lunastus ja asiamiespalkkiota sen hankkinni sesta 22 markkaa sekä kahden auran hinta 68 markkaa; ja koska niin muodoin Kauppias Svanljungin vastasaatava oli suurempi kuin Kauppias Haikolan saaminen hankintansa nojalla, on Kauppias Svanljung vaatinut kan netta hyljättäväksi. Sittenkun Kauppias Svanljung oli Kauppias Haikolan pyynnöstä todistajana kuulusteltua Konttoristia Kustaa Melartiniä vastaan muistuttanut, 647
että Melartin oli Haikolan vuosipalve luksessa ja ruuassa, ja siitä syystä katso nut Melartinin todistuksen arvottomaksi, on Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, 3 päivänä Maaliskuuta 1909 julista massaan päätöksessä, hyljäten oihettomana Kauppias Svanljungin vaatimuksen Kustaa Melartinin julistamisesta peräytystodistajaksi, antanut lausuntonsa asiasta; ja koska oli selvitetty, että Kauppias Haikola kesällä vuonna 1905 oli hankkinut Kauppias Svan ljungille Ykipihlajan satamaan tämän tilaamat 136, 41 englantilaista kuutiosyltä paperipuita sovitusta 45 markan hinnasta syleltä eli siis paperipuita yhteensä 6138 markan 45 pennin arvon, jotka paperipuut olivat lasketut "Kugin nimiseen höyrylaivaan, sekä sitä paitsi 30 päivanä Marraskuuta 1904 päivätyn, noin 70 standerttiä lankkuja käsittävän hankintavälikirjan nojalla 57. standerttia lankkirja yhteensä 6978 markan 63 pennin arvon, jotka lanku olivat lastatut, Niini"nimiseen höyry laivaan, eikä Kauppias Svanljung ollut väittänytkään että hän olisi mainituis ta hintamääristä suorittanut enem män kuin mitä Kauppias Haikola oli ilmoittanut eli 7000 markkaa, jota paitsi Kauppias Haikola oli ylläkerrottujen puutavarain hinnasta lyhennettäväksi myöntänyt kahden auran hinnan 68 markkaa; ja koska Kauppias Svanljung puolestaan oli näyttänyt, että hän oli ylläkerrattujen puutavara hankin tain johdosta suorittanut korvausta rantatienvainujen lastauksesta Ykspihlajassa 73 markkaa sekä liike - ja sahousmaksuja yhteensä 294 markkaa 20 penniä, mistä korvauksesta ja maksnesta Kauppias Haikola, joka oli sitoutunut hankkimaan puutavarat vapaasti lainan sivulle, oli katsottava velvolliseksi vastaamaan, mutta Kauppias Svanljung sitä vastoin ei ollut toteennäyttiinyt 125 markan suuruista palkkiovaa timustansa sahaustyön ja vaunujen lastauksen valvomisesta ja 400 markan suuruista korvausvaatimustaan kahdes648
ta matkasta Gkspihlajaan oikeutetuiksi sekä myöskään mikä määrä hänelle oti tuleva korvauksena Haikolan puolesta Hovioikeudessa toimittamastaan asiasta, eikä Kauppias Svanljung liioin ollut toteennäyttänyt, että hän kaikolan puolesta oli sahous- ja häminämäksen na suorittanut enemmän kuin äskensanotut 244 markkaa 26 penniä ja ettei vät Kauppias Haikolan hänelle hankkimät päperipuut olen ovat kontrahdin nikaista tavaraa, eikä myöskään kuinka suuren vahingon Kauppias Raikola oi tuottanut Kauppias Svanljungille edelamainittujen lankkujen hankkimijen kautta, joiden oli selvitetty osittain oli len ala-arveista tavaraa; sen vuoksi ja kun Kauppias Svansjungin, joka näkelväittänykään Kauppias Haikolalta vaalinensa suurempaa määrää lankkuja kuin minkä Haikola oli hänelle toinittanut, siis oli katsottava myöntä neen lankkuhankunnan tarkolan puolella täytetyksi, eikä oltu näytetty, että Kauppias Svanljungen suorittamat Joo markkaa olisi maksettu ennen niiden lanksemispäivää, on Raastuvanoikeus, hyljäten Kauppias Svanljungin muut kuittausvaatimukset, velvoittanut Kauppias Svanljungin suorittamaan Kauppias Haikolalle edellämainitut kuudentuhannen sadan kolmenkymmenenkahdeksan markan neljänkymmenenviiden pennin ja kuudentuhannen yhdeksänsadan siitsemänkymmenenkahdeksan markan kuudenkymmenenkolmen pennin suurui set määrät, niistä vähennettyä Kauppias Svanljunain ja maksamat seitsemantuhatta markkaa, kahden auran hinta kuusikymmentäkahdeksan markkaa sekä ylläsänotut seitsemän kymmenenkolmen markan ja kahden sadan neljänkymmenennetjan markan kahdenkymmenen pennin suuruiset näteli siis Kauppias Kärkölälle kuittia vastaan maksamaan viisituhatta seitsemänsataa kolmekymmentäyksi markkaa kahdeksankymmentäkaheleksan penniä viiden prosentin korkoineen, lukien haastopäivästä 7 päivåstä Heinäkuuta 906 kunnes täysi suoritus tapahtuisi sekä sen ohessa neljälläsadalla viidel685
läkymmenellä markalla korvaamaan Haikolan oikeudenkäyntikulut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppias Svanljung oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 29 päivältä Huhtikuuta 1910 jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Kauppias Svanljungin suorit tamaan Kauppias Haikolalle, hänella jutun vuoksi Hovioikeudessa olleiden kulunkien korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa Hovioikeuden tuomioon on Kauppias Svanljung anonut muutosta perustelmatta, johon Kauppias Huikola on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Kauppias Svanljung ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota muuten kuin että, koska Kauppias Haikola Svanljun gille 3 päivänä Maaliskuuta 1906 lähettämässään laskussa on hankkimainsa sahattujen puutavarain huonouteen nähden veloittanut Svanljungia niis tä ainoastaan kuudellatuhannella kahdeksallasadalla markalla sekä hankintävälikirjan mukaan on ollut velvollinen maksamaan korkoa ennakomaksuina kantamistaan seitsemästätuhannesta markasta, mitkä korot ovat tehneet sata seitsemänkymmentäkaksi markkaa kahdeksan penniä, Hovioikeuden Kauppias Haikolalle tuomitsevas ta määrästä on vähennettävä erotus kuudentuhannen yhdeksänsadan soitsemänkymmenenkahdeksan markan kuudenkymmenenkolmen pennin ja kuudentuhannen kahdeksansadan markan välillä eli sata seitsemänkymmentäkahdeksan markkaa kuusikymmen täkolme penniä sekä sanotut sata sitsemänkymmentäkaksi markkaa kahdeksan penniä, joten Kauppias Svanljungen siis tulee Kauppias Haikolalle suorittaa kaikkiaan viisituhatta kolmesataa kahdeksankymmentäyksi markkaa seitsemäntoista penniä viilen prosentin korkoineen 7 päivästä Heinäkuuta 1906 täyden maksun tapahtumiseen saakkaa, jota paitsi Svanljung asian laatuun nähden vapau630
tetaan maksamasta Haikolalle tuomittua korvausta hänen kuluistaan Kihlakunnanoikeudessa ja Hovioikeudessa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersson. Johannes Pesonen. Walter Andersson. Johannes Pesonen. Walter Andersson. Johannes Pesonen. A. T. Ollusluvaara K. Auer E. Thesleff Marraskuun 19 päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, oikeudenkäyntikulujen korvausta. koskevassa jutussa, jossa Lapuan pitäjän Kirkonkylässä asuvan entisen Tehtailijan Jooseppi Malkamäen konkurssipesän toimitsijamiehet, Kruununnimismies Bruno Wikman, sanotusta pitäjästä, ja Insinööri Alfred Wessberg, Nikolainkaapungista yhteisesti ovat hakijoina sekä mainitusta pitäjästä kotoisin olevat Insinööri Eero Vilho Niskanen ja Työnjohtaja Gustal Ferdinand Niskanen yri nä Tampereen kaupungissa asuva Kauppias Herman Mikkonen niinikään yhteisesti, vastaajina: Annettu Oikeusovastos sä 19 päivänä Marraskuuta 1912. Keisarillinen knaatti on itselleen osittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä saanut läsnä: W. A. do P. R. 16. - st. B. - 7. S. No 1584. Såg. 105. R. D. 1912
tietää seuraavaa Sittenkun Jooseppi Malkamäki 16 päivänä Helmikuuta 1910 oli joutunut konkursstitilaan, ovat Kruununnimismies Wikman ja Insinää ri Wessberg, sanotussa toimessaan Insinööri Niskaselle ja hänen edellämainituille asiakumppaneillean toimituttamansa haasteen nojalla. Lapuan ja Nurmon pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaalinet että, koska 20 päivänä Tammikuuta 1910 tehty kirjallinen sopimus, jolla Insinööri Niskanen ja hänen myötäpuolensa olivat Joo seppi Malkamäeltä ja toinen vaimoltaan Maria Matkamäeltä 16,500 markan hinnasta ostaneet erään Lapuan pitäjän Kirkonkylässä sijaitsevän maapalstan ja sille rakennetun konepajan koneineen ynnä erityistä muuta omaisuutta, nääsiallisesti oli ollut lahjan laatuinen ja tarkoittanut Jooseppi Malkamäen velkojain oikeuden loukkaamista myyty omaisuus kun todellisuudassa oli 33.347. markan 60 pennin arvoinen, Insinööri Niskanen ja hänen asiakumppaninsa, jotka taas olivat myyneet saman omaisuuden Lapuan Konepoja Osakeyhtiölle, velvoitettaisiin 9 päivänä Marraskuuta 1868 annetun Konkurssisäännön 46 SS:n g kohdan mukaan suorittamaan konkurssipesälle vanhingonkonvauksena tuon omaisuuden todellisen arvon ja siitä suoritetun hinnan erotus 16,847. markkaa 60 penniä korkoineen. Tätä kannetta ovat Insinööri Niskanen ja hänen asiakumppanin sa vastustaneet sekä anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Kihlakunnanoikeus on 20 päivänä Huhtikuuta 1911. julistamallaan päätöksellä, koska oli selvitet ty, että Insinööri Niskasen ja hänen asiakumppaniensa Jooseppi ja Maria Mutkamäeltä ostamasta omaisuudesta maksama hinta oli ollut riittävä, hyljännyt Kruununnimismies Wikmanin ja Insinööri Wessbergin kanteen sekä velvoittanut heidät kon652
kussipesän puolesta yhdeksälläsadalla markalta korvaamaan Insinööri Niskasen ja hänen asiakumppaniensa oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kruununnimismies Wikman ja Insinööri Kessberg olivat vetoamalla saattaneet jutun, mikäli se oikeudenkäyntikulujen korvaamista koski, on 28 päivänä Helmikuuta 1912. antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon ovat Kruununnimismies Wikman ja Insinööri Westerg anoneet muutosta perustelmalla johon Insinööri Niskanen ja hänen myötä puolensa ovat vastanneet Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja harkitsee oikeaksi, muuttaen Hovioikeuden tuomiota ja Kihlakunnanoikeuden päätöstä, asian laatuun näkden vapauttaa Kruununnimismies Wikmanin ja Insinämi Wasabergin suorittamasta Insinääri Niskäselle ja hänen asiakumppaneilleen Otian Lihanna tuomittua oikeudenkäyntikulujen korvausta yhdeksääsataa markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen A. P. K. Rullhvaara K. R. Helanen A. P. K. Rullhvaara jemig varaste 653
Den 19 November 1912. Kejserliga Senatens för Finland dem uti ett på nedsatt revisions skilling från Kejserlige Åbo Hof rätt inkommit vadelmål emellan Adrekaten John Svanljung, från Helsingfors stad, sökande samt Vicehäradshöfdingen Knut Sundman, jämväl från Helsing fors, i egenskap af syssloman uti Handlanden Ingiald Eugen Sagerbergs till konkurs upplåt na bo, svarande: Gifven i fastilid dagarlemantet den 19 November 1912. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem, sändt nu är i fråga, inhämtal följande: Vicehäradshöfdingen Sandman har vid Rådstufvurätten i Helsingfors stad yrkal Advckalen Svanbergs förpliktande att på grund af en utaf landlanden Segerberg den 16 Juli 1909 ut ställd, af Åbokaten Svanljung god känd, tre månades därefter till betalning förfallen verol till Sundman i gb. s. 15. - 8. l. 7. R. B. K.S. "Haf H. 654 No 1593. Pag. 83. R. D. 1912
hans ofvannämnda egenskap utgifva betelns innehåll 12. 874 mark 3 penni jämte sex procents ränta därå från förfallodagen äfvensom ersättning för rättegångskostnaden. Isaken hörd har Adeckaten från ljung erkänt riktigheten af ifrågakomna vedel, men påstått att han stodo skuld till Handlanden Sagerberg i ke för viddns hela innehåll, utan för on betydligt mindre summa, hvars belopp Svanljung dock icke kunde närmare angifva af orsak att Segerberg, i aktadt därtill flere gånger uppmanad, icke tillhandahållit Svanljung kanto kurant öfver deras mellanhafvanden sedan Adeckaten Svanljung, efter det honom lämnats tillfälle därtill, låtit till Rådstufvurätten instämma Handlanden Segerberg för att i saken höras, och i anledning deraf att Seger berg från det utsätta sammanbudet uteblifvit anhållit om ytterligare uppskof i målet för Segerbergs hörande helst den möjlighet förelage all Svanljung helt och hållet betalat ifrågavarande vads innehåll, samt Vicehäradshöfdingen Sundman därefter före ställt vidare utredning i målet, har Rådstufvurätten genom den 16 Oktober 1911 afkunnadt utslag, med afseende å den af Vicehäradshöfdingen Sundman föreställda utredningen, ansett Handlanden Segerlags hörande i mådel icke vara af nöden, hvarför Råd stufvurätten, jämte det Adrekaten Svantungs uppskofvanhållan afslagits, tagit målet under slutlig pröfning; och som Edrekaten Tredjung erkänt riktigheten af den till grund för krafet lagda i deln, hvilken allaredan förfallit till betalning, har Rådstufvurätten, enligt Kejserliga medsladgan af den 29 Mars 1838, ålagt Adrekalen Sanljung att vid ulmätningsäfventyr emot originala varder, behörigen kvitterad, till Vicehäradshöfdingen Sundman, i dennes egenskap af syssloman i Handlanden Sgerbergs konkurs, genast utbetala vadens innehåll tolftusen åttahundra sjuttio fyra mark tre penni jämte sex procents ränta därå från förfalloda 655
gen den 16 Oktober 1909 tills full betalning följde, hvarhos Svanljung känts skyldig att med nittiofem mark er sätta Sundman kostnaderna i må lofrätten, under hvars pröfning let. Adrekalen Svanljung i väderag dra git målet, har medels dem den 26 Februari 1912 låtit vid Rådstufvurättens utslag bero jämte det Ädelse katen Svanljung skyldigkänts att med femtio mark godtgöra Vicehåradshöfdingen Sundman hans i Hof rätten uti målet hafda kostnader. Uti Lepättens dem har Adecka len Svanljung anhållit en ändring medels ingifven deduktion, den till häradshöfdingen Sundman bemölt. Kejserliga Senalen har tagit må let i öfvervägande och finner Adolf karen Svanljung icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förty kommer att för blifva; och ålägges Advokaten Svanlång att till Richardshöfdingen Sundman utgifva åttio mark i ersättHofttillen ning för hans härstädes hafda kost nader i målet. Ort alle, som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: Lauten Saarinen B. Anneberg K. Auer Alfred Kiuksiala. K. R. Helonen 656
Den 19. November 1912. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett utan erlagda afgifter från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommit revisionsmål, angående, utom annat, utbekommande af handelsböcker, emellan förre Handlanden Erik Sandås, från Nikolai stad, sökande, och Bankkontors föreståndaren Karl Henrik Majantie, från sagde stad, uteblifven svarande: Sifven uti Justitiedepartementet den 19. November 1812 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Vid Rådstufvurätten i Nikolaistad har förre Handlanden Sandås, på Bankkontorsföreståndaren Majantie ågången stämning, yrkat, att denne, i egenskap af syssloman i Suldsmeden Sven Ferdinand Sundholms konkursbo, hvari förre Handlanden Sandås vore borgenär, måtte förpliktas att till Kronolänsmannen Karl Rehell, i dennes egenskap af tillförordnad allmän åklagare uti ett Ode St. A. Bco. R. H. B. SS: 594 Säyft R21/1940
vid Häradsrätten i Malaks med flere socknars tingslag anhängigtvarande mål rörande sagda konkursboutlämna såväl duglettakten i Suld smeden Sundholms konkursmål som följande af Puldsmeden Sundholm förda handelsböcker, nämligen: inventariebok, kassebok, memorial, us contract, journal och hufvudbok, hvilka Bankkontorsföreståndaren Majantie hade i sin värjo Sedan Bankkontorsföreståndaren Majemte i saken hörd öfverlämnat till Rådstufvurättens pröfning huruvida han kunde anses skyldig bifalla. förre Handlanden Sandås ifrågavarande anhållan, har Rådstufvurälten medels den 11. Februari 1910. af kunnadt utslag, enär förre Handlanden Sandås icke gillat visa nå gen laga grund för sitt yrkande förkastat käromålet Hofrätten, under hvars pröfning förre Handlanden Sandås i väde väg dragit målet, har genom domden 30. December 1910. låtit vid Råd stufverättens utslag bero, jämte det förre Handlanden Sandås å lagts att till Bankkontorsförestånlaren Majantie gälda afgifterna för dennes exemplar af Hofrättens som med elfva mark trettio penniUti Hofrättens dom har förre Handlanden Sandås anhållit om indring Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner förre Handlanden Sandås icke hafva anfort skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förty kommer att bero. Det alle, som vederbör till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland Lanten Saarinen Asred Liuksiala Lanten Saarinen Asred Liuksiala B. Ammerg. K. AuerK. R. Helanen Hof Hellen 658
Den 19 November 1912. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt raisions skilling från Kejserlige - Alo Hofrätt inkommit fordringsmål emellan Trätselkännaren i Fredriks hanns stad, sökande, och Liktern Filososiedektern Ivan Uschan koff, från Helsingfors stad, till städeskommen, samt Kyrkoherherden Ludvig Bengelsdorff och Padom Ernst Sjellen, jännäl från Helsingfors, uteblifne, svarande. Öfven uti fastitiedopartementet den 19 November 1912. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Protrekammaren har uti en till Magistraten i Helsingfors ingifven ansökning, som delgifvits Pastorn sjettein den 26 Januari 1907. Filosesktoon Usehakeft den 28 i sagda månad och Kyrkoherden Bengelsdorf den 29 berörde Januari, yrkat att, emedan Filosesdottern Evert Sjöblom som emot en den 20 Mars 1901 dagtecknad skuldsedel af medel tillhörande gden - 53 - As - R. A. Rt - Rt No 1598. Pag. 239. R. D. 1910.
Fredrikshamns stad lånfått 50 de mark, försummat att inom December månad 1905 erlägga ränta å lånet och räntan icke heller inom den i skuldsedeln utsatta tid af fjorton dagar därefter erlagts samt lånet i följd däraf enligt bestämmelse i skuldsedeln utan vidare uppsägning försållit till betalning, Kyrkoherden Bengelsdorff, Pasteen Sjöblom och Filosisdektorn Uschakoff, hvilka på grund af den 30. Mars 1901, den 16. pril nästsagda år och den 15 December 1904 utfärdade förbindelser jämte tvänne andra personer ingått roledarisk proprie borgen för sagda lån jämte ränta och möjliga lagsökningskostnader, måtte för pliktas att en för alla och alla för en till Tretselkammaren utgipa skuldse delns innehåll 500 mark jämte 6 pro cents ränta från den 31 December 1905., men har Magistraten uti den 16 Februari 1907 meddelad resolution förvisat saken såsom tvistig till domstol samt skyldigkänt Protrenskammaren att uti ärkad ersättning för förklarings afgifvande i saken till Kyrkoherden Bengelsdorff och hans medparter utgifva 40 mark Härefter har Brätselkammaren vid Rådstufvurätten i Helsingfors återupprepat sitt förberörda yrkande ander uppgift att Filosofiedoktom Urika kast den 24. Januari 1906 erlagt 1905 års ränta å lånet 300 mark, hvarhos Rätrenskammaren anhållit om ersättning för sina såväl vid Magistraten som Rådstufvurätten hafda kostnader i saSedan Kyrkoherden Bengelsdorff och ken hans medparter motsagt krafet, här Rådstufvurätten medels den 13 Mars 1907 afsagdt utslag utlåtit sig i saken; och alldenstund enligt ifrågakomna skuldsedel räntan å den innehåll skulle betalas årligen förrän December månads utgång vid äfventyr att, om med betalningen fördrijdes fjorton dagar utöfver den sålunda bestämnda terminen, länet utan vidare uppsägning vore genast till återbetalning förfallet, fördenskull och enär låntagaren Filosofiedoktorn Sjöblom försummat att erlägga 1905 års 660
ränta, hvarigenom lånet den 14 Januari 1906 till betalning förfallit, men Trätselkammaren uraktlåtit, att inom den i 24 SS: af förordningen om införande af ny utsökningslag och hvad i afseende därå skall iakttagas stadgade tid, hväknad från förfallo dagen, lagsöka Kyrkoherden Bengels derff och hans medparter, har Rådstufwätten förkastat käromålet såvidt detsamma rörde Pastem silloin och Kyrkoherden Bengelsdorff, men ansett Filosiedektern Uschakast, genom att den 24 Januari 1906 erlägga 1905 års ränta å ifrågakomna lån, hafva å känt borgesförbindelsens fortfarande giftighet och förty ålagt Filofiedektom Uachakoff att emot kville och åteckning å originala skuldsedeln genast till Fredrikshamns stads Fritselkammare utbetala en femtedel af lånet, utgöran de ettusen mark eller den del däraf, som jämlikt stadgandet i 2 SS: 2. mom rätteligen 2. SS: 1. mom. i förordningen angående närmare bestämmande af löftesmäns ansvärsskyldighet, gifven den 24 Februari 1873, enär hans med löstesmän ej blifvit i laga ordning kräffa, å honom sig blöpte med sex procents årlig ränta därå från den 31 December 1905 tills full betalning följde; men i anseende till sakens beskaffenhet fingo Trätselkammaren själf vidkännas sina vid Rådstufall rätten hafda kostnader, hvaremot le räffande kostnaden vid Magistraten finge vid Magistutens därom gifna resolution lerolopullen, under hvars pröfning Rätbekommaren i Fredrikshamn och Filo sefiedoktom Urbrukoff ömsesides i vade väg dragit målet, har genom dem den 31 Juni 1910. funnit Protselkammaren icke hapa anfört skäl till ändring Rådstufvurättens utslag; men enär den omständigheten, att Filosofiedoktern Uakakast verkställt förenämnda räntetalning, icke i och för sig innebure förbindelse att, deroende af mellankommande fre skriftion, ansvara för lånets i fråga återbetalning, har löhållen i anledning af Filosofiedektorn Aschanoffs vaddibell, 681
ned ändring af förenämnda utslag, förkastat Protselkammarens talan jämväl såvidt Filosesiedopp Uschan koff anginge och befriat denne från erläggande af det utdömda beloppet, jem te det Trätselkammaren kants skyldig att ersätta Kyrkoherden Röngelsdorf och Pastorn Sjillem deras i Hofrätten uti målet hafda kostnader och i så dant afseende till dem utgifva sine manlagdt fyratiofem mark. Uti lopättens dom har Präbel kammaren anhållit om ändring me dels ingifven deduktion, den Filosefie dektorn Usehakeff bemält Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Frälselkammaran icke hafva an löst skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förty kom mer att bero; och ålägges Fräl selkammaren att till Filosefie diktern Usehakoff, i ersättning för hans härstädes haf da kostnader i målet, utgifva sextio mark. Pet alle, som vederHof Hellen för, till efterrättelse länder Kejserliga Senalan för Finland: Lautin Saarillen B Amberg K. Auer Alfred Kiuksiala K. R. Helanen 662
Marraskuun 19. päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Viipurin Hovioikeudesta tulleessa sovinnäissakon suorittamista koskevassa jutussa, jossa ovat Talollinen Petter Andrejeff Rovio, Salmin pitäjän Orusjärven kylästä, hakijana sekä toiminimi Läskelä Bruks Aktiebolag, Sortavalan pitäjästä, poisjääneensä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa, 19. päivänä Marraskuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Salmiin pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa on toiminimen Läskelä Bruks Aktiebolagin puolesta lausuttu, että Petter Rovio hankintavälikirjalla 27. päivältä Elokuuta 1906. oli sitoutunut toiminimelse sovitusta hinnasta ennen 15. päivää Elokuuta 1907. Miivalanjoen suuhun Laatokan rannalle toimittamaan 3000 kuutiometriä hiomopuita välikirjassa mainittua suuruutta ja, ellei sitoumus määräaikana tulisi täytetyksi, toiminimelle joka puut Läsnä: W. f. - D. A. B. - K. F. - f. SS: 139. Pag. 21. R. B. 1910.