Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Maaliskuun 28 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tunnio nostorahalla Keisarillijosta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, testamentattujen rahojen korkoa koskevässä jutussa, jossa ovat edesmenneen Everstiluutnantin, Vapaaher ren Adolf Heribert Robert Tandefaldtin kuolinpesän selvittajä, Helsingin kaupungissa asuva Varatuomari Johan nes. Kinonen ja Haminan Tuomalaisen Yhteiskoulun Osäkeyhtiö, Haminan kaupun gista, yhteisesti hakijoina seva Suomalaisen Kansakoulun Ystävät niminen yhdistysi Helsingin kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusesastossa 28 päivänä Maaliskuula 1914. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Haminan kaupungin Raastuvan Läsnä: S.S. 1. L. - 7. P. R. H. A. A., R. H. af H. No 553. Pag. 120. R. D. 1911. SS: 28. "K. R. 13.
kuudessa on yhdistys Tuomalaisen Kansakoulun Ystanåt lausunut, etlä sittenkun tapaaherra Sandesfeldt, joka kuoli 28 päivänä Joulukuuta 1904, kirjallisella testamentilla 10 päivältä Lokakuuta 1899 ynnä siihen tehdyllä lisäyksella 5 päivältä Toukokuuta 1904 oli määrännyt, muun muassa, että hänen jälkeensä jättä mastaan omaisuudesta oli lankeara yhdistykselle 8000 markkaa ja pesän jäännös, kun testamentin muut kin saadoksel olivat täytetyt, tuleva Haminan suomalaisen yhteiskon tiin hyväksi ja yhdistys Tuomalaisen Kansakoulun Yslavät 25 päivänä Helnikuuta 1905 oli valvonut sanotun lestamentin, oli Varatuomari Rönönen, Keisarillisen Senaalin 1 päivänä Helmikuuta 1909 antumallaan luonnolla alkoistua Kuvernöörinlesken PentlaHämsäyn nostaman, tuon testamen ten moittimista koskevan kanteen, etillämainitussa toimessaan 30 päivänä Kesäkuuta 1909 Lapaaherran landefeltin pesän tilasta tekemän sa tilin mukaan yhdistykselle suorittanut sille tulevat 8000 markkaa lukien yhdistykselle hyväksi korkoa noista varoista ainoastaan 1 päivästä Helmikuuta 1909; mutta kun yhdistys oli oikeutettu saamaan korkoa sille testamentatusta rahamäärasta tapaaherran Tåndefeltin kuolinpäivästä lukien, varsinkin kun sanottu testamentinmoitekanne ei olut koskenut yhdistyksen hyväksi tehtyä säädöstä, on yhdistys Tuomalai sen Kansakoulun Ystanät vaatinutettä Varatuomari Renonen velvoitetlaisiin Tapaahonan Tandefetilin kuolinpesän varoista yhdistykselle suorittamaan korkoa sille testamen tuluista 8000 markasta ajalta 25 päivästä Joulukuuta 1904 1 päivåän Helmikuuta 1902 viisi prosenttia vuodessa eli siis 16366 markkaa 67 penma. tevasta kuulustettuina Varatuomari Renonen ja Haminen Suoma laisen Yhteiskoulun Osakeyhtiö ovat asianen, ettei yhdistys Tuomalaisen 312 SS: 28. "K. R. 13.
Kansakoulun Ystävät ollut ollest oikeutettu nostamaan sille testamen tattuja varoja ennenkuin testament ti oli yhdistyksen puolesta valvottu ja yhdistys asottanut lain määräämän takauksen sanotuista varoista, jonka tähden ja kun tapaaherran landefeldtin jälkeensä jättämä omaisuus ei ollut kokonaisuudessaan kantanut korkoa tai tuottanut muita tuloja pesälle eikä testamentissa ole lut mitään säädöstä siitä, että tatamentin saajille oli suoritettava korko heille määrätyistä varoista, jota paitsi yhdistys ei ollut voinut edes väittää, että yhdistys olisi vaatinut sille testamentattuja varoja kuolinpesästä maksettaviksi takausta vastaan tahi ilman sitä ennen 30 päivää Kesäkuuta 1902. Varatuomari Rönönen ja Haminan Suomalaisen Yhteiskoulun Osakeyhtiö ovat vastustaneet kannetta sekä anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Raastuvanoikeus on 21 päivänä Helmikuuta 1910 julistamassaan päätöksessä antanut lausuntonsa asiasta; ja koska Tapaaherra Sandefoldt 10 päivänä Lokakuuta 1899 tekemässään testamentissa ja siihen 5 päivänä Toukokuuta 1904 liittämässään lisäyksessä oli määrännyt, että hänen jäämistöstänsä yhdistys Suomalaisen Kansakoulun Ystävät oli saapa kahdeksankymmentätuhatta markkaa ja yhdistyksen oikeus sanottuihin rahavaroihin joista testamentissa ja sen lisäyksessä ei ollut muuta määräystä, oli astu nut voimaan Tapaaherran Sandefeldtin kuolinpäivänä eli 28 päivänä Joulukuuta 1904, sentähden ja kun yhdistys näin ollen oli oikeutettu mainitusta päivästä alkaen saamaan kohtuullisen tulon jää mistöosuudestaan sekä selvitetty oli, että pesän säästö siihen riitti, on Kaastuvanoikeus velvoitta nut Varatuomarin Könösen, Tapaa herran Tandefeltin kuolinpesän selvittajänä, kuittia vastaan mak313 s28. K. R. D. 13.
samaan pesän varoista yhdistykselle Suomalaisen Kansakoulun Ystävät korkoa kahdeksastakymmenestätuhannesta markasta viisi sadalla vuodessa lukien 28 päivästä Joulukuuta 1904 1 päivään Helmikuuta 1902. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Varatuomari Könönen ja Haminan Tuomalaisen Yhteiskoulun Osakeyhtiö vetoamalla olivat saattaneet jutun, on 2 päivänä Maaliskuuta 1911 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan Hovioikeuden tuomioon ovat Varatuomari Könönen ja Haminan Suomalaisen Yhteiskoulun Osakeyhtiö anoneet muutosta perustelmalla, johon yhdistys Tuomalaisen Kansakenlun Ystävät on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tulkinut tämän jutun ja katsoo, ettei vit Varatuomari Könönen ja Haminan Tuomalaisen Yhteiskoulun Osakeyhtiö ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoite laan Varatuomari Könönen ja Haminan Tuomalaisen Yhteiskoulun Osakeyhtiö suorittamaan yhdistykselle Suomalaisen Kansakoulun Ystävät, yhdistyksellä tärillä jutun vuoksi olleiden kulujen korvauksiksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Lanten Karinen Alfred Luksiala Lanten Karinen Alfred Luksiala Johannes Pesonen. A. V. Ruusuvan K. R. Helanen. Häf Hellen 714 s28. 1/4. R. D. 13.
Maaliskuun 28 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisari lisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, testamentattujen rahojen korkoa koskevassa jutussa, jossa ovat edesmenneen Everstiluutnantin, Vapaa herran Adolf Heribert Robert Tandefeldtin kuolinpesän selvittäjä, Helsingin kaupungissa asuva Varatuomari Johan nes Könönen ja Haminan Suomalaisen yhteiskoulun Osakeyhtiö, Haminan kaupungista, yhteisesti hakijoina sekä Kansanvälistussaera niminen yhdistys, Helsingin kaupungis ta, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 28 päivänä Maaliskuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niisla saanut tietää seuraavaa: Kaminan kaupungin Raastuvan oikeudessa on Kansanrahstusseura lausunut, että sittenkun Vapaaherra SanSäsnä: S.S. A. L. J. P. R. K.A. R." H. af H. No 554. åg. 119. Rb. 1911. s. 28. 1/4. R. D. 13.
defelt, joka kuoli 28 päivänä Joulukuuta 1904, kirjallisella testamentilla 10 päivältä Lokakuuta 1899 ynnä siihen tehdyllä lisäyksellä 5 päivältä Toukokuuta 1904 oli määrännyt, muun muassa, että hänen jälkeensä jättämästään omaisuudesta oli lankeava seuralle 40.000 markkaa ja pesän jäännös, kun testamentin muutkin säädökset olivat täytetyt, tuleva Haminan suomalaisen yhteiskoulun hyväksi, ja Kansanvahistusseura 23 päivänä Helmikuuta 1905 oli valvennut sanotun testamentin, oli Varatuomari Rönönen, edellämainitussa toimessaan, 30 päivänä Kesäkuuta 1909 Vapaaherran Tandefeldtin pesän tilasta tekemän sä tilin mukaan Kansanvalistuksen ralle suorittanut sille tulevat 40.000 markkaa, lukien seuralle hyväksi korkea noista varoista ainoastaan 1 päivästä Helmikuuta 1909; mutta kun Kansanvalistuseura oli oikeutettu saamaan korkoa sille testamentatusta rahamäärästä Vapaaherran Sandefeldo in kuolinpäivästä lukien, varsinkin kun pesän varat riittivät kohtuulli sen keron maksamiseen, on Kansan valistuseura vaatinut, että Varatuomari Könönen velvoitettaisiin Vapaaherran Tandefeldtin kuolinpesän varoista seujälle suorittamaan korkoa sille testamentätuista 40.000 markasta ajalta 28 päivästä Joulukuuta 1904 1 päivään Helmikuuta 1909 viisi prosenttia vuodessa. Asiasta kuulustettuina Varatuomari Könönen ja Haminan Suoma laisen Yhteiskoulun Osakeytiö ovat väittäneet, ettei Kansanvalistusseura ollut ollut oikeutettu nostamaan sille testamentattuja varoja ennenkuin testamentti oli seuran puolesta vahot tu ja seura asettanut lainmäärää män takauksen sanotuista varvista jonka tähden ja kun Vapaaherran andefelaltin jälkeensä jättämä omaisuus ei ollut kokonaisuudessaan kantaneet korkoa tai tuottanut muita tuloja pesälle eikä testamentissa ollut mitään säädöstä siitä että testamentin saajille oli suori 316 s28. 44. R. D. 13.
tettava korko heille määrätyistä varoista, jota paitsi Kansanmälistussa ra ei ollut voinut edes väittää, että seura olisi vaatinut sille testamenta tuja varoja kuolinpesästä maksetta viksi takausta vastaan tahi ilman sitä ennen 30 päivää Kesäkuuta 1909, Varatuomari Rönönen ja Haminan Suomalaisen Yhteiskoulun Osakeyhtiö ovat vastustaneet kannetta sekä anoneet korvausta oikeudenkiintikuluistaan Raastuvanoikeus on 21 päivänä Helmikuuta 1910 julistamassaan päätöksessä antanut lausuntonsa asiasta, ja koska Vapaaherra Tandefelt 10 päivänä Lokakuuta 1899 tekemässään testamentissa ja siihen 5 päivänä Senkokuuta 1904 liittämässään lisäyksessä oli määrännyt, että hänen jää mistöstänsä Kansanvalistusseura oli saapa neljäkymmentätuhatta markkaa ja seuran oikeus sanottuihin rahavaroihin, joista testamentissa ja sen lisäyksessä ei ollut muuta määräystä, oli astunut voimaan Vapaaherran Tandefoldtin kuolinpäivänä eli 28 päivänä Joulukuuta 1904, sentähden ja kun seura näin ollen oli oi keutettu mainitusta päivästä alkaen saamaan kohtuullisen tulon jäämistöosuudestaan sekä selvitetty oli, että hevan saasto siihen riitti, on Raastuvanoikeus velvoittanut Varatuoma rin Könösen, Vapaaherran Tandefelata kuolinpesän selvittäjänä, kuittia vastaan maksamaan pesän varoista Kansanvalistusseuralle korkoa neljästäkymmenestätuhannesta markasta viisi sadalta vuodessa lukien 28 päivästä Joulukuuta 1904 1 päivään Helmikuuta 1909 Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Varatuomari Kinonen ja Haminan Suomalaisen Yhteiskoulun Oakeyhtiö vetoamatta olivat saattaneet jutun, on 2 päivänä Maaliskuuta 1911 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan ja velvoittanut taratuomarin Konosen ja sanotun osakeyhtiön suorittamaan Kansanvala 317 628. 44. R. D. 13.
tussuuralle, sillä intun vuoksi Hovioikeudessa olleiden kulujen korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa Hovioikeuden tuomioon ovat Varatuomari Könonen ja Haminan Suoma laisen Yhteiskoulun Osakeyhtiö anonut muutosta perustelmalla, johon Kansan valistusseura on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Varatuomari Rönönen ja Haminan Suomalaisen Yhteiskoittiin Osakeyhtiö ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Varatuomari Könönen ja Haminan Suomalaisen Yhteiskoulun Osakeyhtiö suorittamaan Kansanvalistusseuralle, seuralta täällä juttuun menneiden kulujen korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudatta kat Keisarillinen Suomen Senaatti: Penten Karinen Alfred Lillksiala Kuten Karinen Alfred Luhkiala Johannes Pesonen. K. R. Helanen A. W. Ollisluvaara Haf Hellen Maaliskuun 28 päivänä 1911 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta. Puren Hovioikeudesta tulleessa, testamen tin moittimista koskevassa jutussa, jos ra oväl Talollinen Carl Gustaf Lindström, Pernion pitäjän. Purkkilan kytästä, Alsellinen Kaarlo. Kustaa Emil holm, Halikon pitäjän Wartaulan kylasta, Työmies Johan Kustaa Ridd, till ron sukalla Moukijärven pitäjästä tämän pojat Kustaa Holmar ja Tulo Wilhelm Tule, Tumpeisen kaupun gista, Anttinen Viktor Salvinen Kuus joen kappelin, Skraatarlan kylästä. Torppari Kalle Viktor Lindström ja hennes Anshelm Wilho Lindström, inman kappelin Impelan kylästä Renget Kustaa Rikhard Lindström ja hans Oskar Lindström, Perttelin pitäjän Huulin kylästä, Salvelintur Makola Maria Lindström, Keikulan pitäjän Kurkelan kuulunesta, Renki Juho Viktor Helander, Somaren pitäjien Luhelm kuulunesta, ja Työmies Holmar laiho, Kuusjoen Kappelin Viskuulun kylästä, yhteisesti hakijoiTämä: S.V. R.B. - l.R. laf H. W: 555. Pag 144. R. 1911. 628. 4. R. D. 13.
na sekä Maanviljelijä Vihtor Toika lund, Finbyn kapelista, Isännöitsija Albert Hakansson ja hänen vaimonsa Olivia Hakansson, Niiti Edith Holmborg sekei Konttoristi Alfred Engman ja hänen vaimonsa Olga Engman, kaikki Tampain kaupungista, Maan viljelijänteski Emma Holmberg, WestanGårdin kappelista, Maanviljelija. August Holmberg, Nurmijärven pitäjästa, Isännöitsija Emil Uppman, Tamisten pitäjästä, ynnä Merikapteeni August Upman ja hänen vaimonra Eva Serafiina Uppman, Rousku in majakalta Wausan lääniä, vastuajina: Annettu Oikeusosustaessa 28 päivänä Maaliskuuta 1914. Keisarillinen Senuulti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut hemmanet tiedet Pernion pitäjän ja Finbyn kuppe lin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeus den 6. päivänä Huhtikuuta 1872 11. SS: kohdalla pitämän pöytäkirjan mukaan ovat Talollinen Johan Gabriel Lindström ja hänen vaimonsa Loviina Lindström Finbyn kappelin Nederbyn yksinäistulostu sanottuna päivänä Oikeuden edessi ilmoittanut tehneensä seuraavan keskinii sen testamentin, nimittäin: että, jos Johan Gabriel Lindström huolisi ennen kuin Toviisi Lindström laina suisi kuolemaan sa asti hallita juhamalontu pesän, mutta että pesä, jos mies piisi elämään vaimon jälkeen, olisi jaettava lain mukaan ja ellei heidän kumminkin kuoltua pesiin kaikki kiinteä ja irtain omaisuus elisi menevii Lovisa Lindströmin lapsille hänen edellisesti avolutustaan kiinni Herman Tiderhemmin kanssa; ja oli Kihlakunnanoikeus Johan Gabriel ja Lovisa Lindström in pyynnöstä puuttanut että heidän tilki luvan Oikeuden odessa tekemänsä testamentti tulee Oikeuden tuomiokunnan säilyyn otettavaksi Niktor Söderlundille ja hänen asiakumppuvilleen toimitettujen huustuiden nojuttu ovat paitsi muut Carl Gustaf Lindström, Kuurlo. Kustaa Lindholm. nasta puolestaan ja vaimonsa Edla Maria Lindholmin alusmiehenä, ifrån SS 28. 4. R. D. 13.
Kustaa Suide omasta ja vaimonsa. Hatilda Karoliina Tiiteen puolesta, Viktor talvinen omasta ja vaimonsa Kustaava talvisen puolesta, Kalle Viktor Lindström Anshelm Wille Lindström, Kustaa Riklund Lindström, Frans Oskar Lindström Matil da Maria Lindström, Juho Viktor Helian der omasta ja vaimonsa Sofia Wilhelmiina Helianderin puolesta sekä Hjalmar laiho omasta ja vaimonsa Ida Amanda laihon puolesta mainitussa Kihlakunnanoikeudessa lausuneet, eller sittenkun Johan Gabriel Lindström 20 pni vänä Marraskuuta 1900. oli kuollut, olivat Viktor Seikulunet ja hänen asiakumppa nensa Kihlakunnanoikeudessa testament lidnes valerneet Johan Gabriel Lindströmin ja hänen jo aikaisemmin kuolleen vaimonsa ylläkerrotun määräyksen hei den omaisuudestaan kuoleman julkeen; kun niin valvotun testamen ten tekemisestä ei kuitenkuun oller mi lään päiväpää selvitystä esitetty kuin nulu sanottu pöytäkirja 6 päivällä Huhlikuuta 1872. sisäksi ja liimei pöytäkirja oli väittinäinen, siinä kun ei vakuuPetter että Johan Gabriel Lindström Oikeudessa tunnettiin olevan suma henkila, joksi hän ilmoitti itsensa, sekä ettei hin toimi täydellä pöyillä ja vapaasta tahdosta, joiden suhkojen lydellisuuden Carl Gustaf Lindström ja hänen asiakump paniassa kaksivat, sentähden ja kun ei Oikeuden edessä tehtyn suullista tästä menttia missäien lupauksessa viteiskutsua lailliseksi ennenkuin kaksi Oikeuden jäsenlä laikka muuta läsnä ollutta henkelvi ole sen velallisesti oi keaksi todistunut, ovat Carl Gustaf Lindkoin ja hänen asiakumppanensa, ilmittnen Carl Gustaf Lindströmin, Edla Maria Lindholmen, Mattila Karolina Tulin, Kustaava Tuleisen, Kull likler Lindströmin, Anshelm Wilho Lindstemen Kustaa Riklund Lindströmin Frans Oskar Lindströmin Mattila Maria Lindströmin, Sofia Wilhelmina 16 handein ja Tehr Amanda tillhon och vun rintaperillisittu kuolleen Johan Gabriel Lindströmin veljentuksia, med aneet puheena olevaa testamenttia ja vaatinut eller Johan Gabriel Lindström 219 628. 44. R. 13.
in omaisuus luovutettaisiin jaettavaksi hänen laillisten perillistensä kesken; minbyi ehassa Carl Gustaf Lindström asiakumppanineen on huomauttanut ei kuidenkäyntikulunkiensa korvaamisesta Vastalon asiaan ovat Viktor Siderlund ja hänen asiakumppaninsa vaittaneet meilleenalaisen testamentin laillisessa muodessa tehdyksi ja Oikeu den pöytäkirjalla täydellisesti oikeuksi todistetuksi; minkä lähden he ovat unonet kannetta hyljuttuväksi Kihlakunnanoikeus on 3. päivänä Syyskuuta 1908. julistumaltaan päätöksellis tutkaiset jutun; ja koska Kihlakunnanoikeuden pöytäkirjalla oli ting si todistusamma siitä, mitä Oikeudessa oli lupahtunut, kunnes se jossukin kohdassa näytettäisiin vaareiksi tai viehulliseksi ja Kihlakunnanoikeuden 6 päivainu Huhtikuuta 1872. 11. SS:n kohdalla laadehen pöytäkirjan mukaan Johan Gabriel Lindström oli annetussa tilaisuudessa Riklakunnanoikeudessa ilmoittanut sen, mika silloin oli Kihlakunnanoikeuden pöytäkirjaan merkitty olevan hänen tidtamenttinsa, joka siis sen kautta että se oli pöytäkirjaan merkitty oli asianma kaisesti todistettu, sentähden ja kun Jo han Gabriel Lindström paikkakunnalla asavana tilallisena oli tietenkin ollut Oikeudessa tunnettu ja ilmoisesti myös hin oli Oikeudessa testamenttia tehdesniin ollut läysijärkinen ja toiminut vapaasta lahdostuun, koska nielii, jos asianlaita olisi loisen ollut olisi pöyläkirjaan merkitty, on Kihlakunnanoike us katsonut, että moitteenalainen testamentti oli luettisesti tehty, ja siis hyljän nyt kuuteen. Henrikius, jonka tutkittavaksi Carl Gustaf Lindström Kuurlo Kustaa Lindholm, Johan Kustaa Paul, Viktor Tulvinen Kull Piktor Lindström. Anshelm Wilho Lindström. Kustaa Rikhard Lindstrm Frans Oskar Lindström, Antilda Maria Lindström, Juho Viktor Helander ja Halmai tarko sitoumalla olivat suutta vit jutun, on 3 päivänä Huhtikuuta 1911 antamallaan luomiolla jättänyt asuun Kihlakunnanoikeuden puutoksen menan sekä och vittanut Carl Gustaf 320 SS 28. 44. R. D. 13.
Lindströmin ja hänen äsken luetellut a siakumppaninsa suorittamaan Viktor Toderlundille ja hänen asiakumppaneilleen näiden juhon vuoksi Hovioikeudessa kausimien kustannuksien korva ukseksi viisikymmentä markkaa Hovioikeuden tuomioen ovat Carl Gustaf Lindström ja hänen tillälla olevat asiakumppaninsa, Kustaa Hjalmar ja Tulo William Ande 24. päivänä Joulukuuta 1910 kuolleen äitinsä, edellämainitun, Mutila Karolina Seitun laillisina perillisinä, anoneet muulesta perustelmalla, johon Viktor Siderlund ja hänen asiakumppaninsa ovat vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän pitun, ja samalla kun Keisarille nen Senuatti, koska Johan Kustaa Piidä ob Johan Gabriel Lindströmin perillinen, joten hänellä itsellään a ole puhevaltaa asiassa, eikä Kustaa Hjulmar Emil, joka jo intensa. Matilda Karoliina Suteen kuollessa on ollut toimivallainen, ole säädtyssä järjestyksessä omanut itselleen tilaisuutta saattaa Hovioikeuden tuomioHänen Keisarillisen. Majesteettensä tulkittavaksi, ei ola tutkiaksensa mitä Johan Kustaa Sande ja Kustna Hjalmar Sädovat esiintuoneet saaduksensa muutosta sanottuun tuomioen, katsoo Keisarillinen Knaatti, Märät Carl Gustaf Lindström ja hänen muut asiakumppaninsa oli esittaneet syytä muuttaa Henoikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoit taan Carl Gustaf Lindström ja hänen asiakumppaninsa suorittamaan Viktor Söderlund ille ja hänen asiakumppuneilleen, heillä laittu jutun vuoksi Muiden kulujen korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätu kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Suuten Saarinen Askat Luukkala Lentin Saarinen Alft Luksiala K. R. Helanen A. V. Allesman Haf Hellen 321. 628. 44. R. D. 13.
Maaliskuun 28. päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa maatilan lunastamista koske vassa jutussa; jossa ovat Torppari Vilhelm Gabriel Mikonpoika Ruokoja, omasta ja vaimonsa Fredrika Maria Mikontyttären puolesta Töytyän pitäjän Rautanperän kylästä, hakijana sekä samassa kylässä asuvat Talollisel Heikki Rebert Pekko, saapuville tullu na, ja Tuomo Rökki, tulemut ta jäännenä, vastaajina: Annittu Oikeusosastossa 28 päivänä Maaliskuuta 1914. Keisarillinen Senaalle on itselleen sittelyttänyt jäten asiakirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Heikki Robert ja Tuomo Pekkil toimitetun haastuu nojalla on Vilhelm Gabriel Ruokoja omasta mainitun vaimonsa puolesta; Pöytyän ja Yläinen pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lallLäsnä: W. A. B. l. E. N. 3. K. 16 No 362 Tåg. 141. R. D. 1911 628. 44. R. D. 13.
sumet, että edesmenneet Talollinen Mikko Jeremianpoika ja hänen vaimonra Helena Sofia Juhontytär olivat 4. päivänä Lokakuuta 1861. myyneet 000. ruplan kauppahinnasta omista nansa Kokko" nimisen kuudenneksen Tuupan verotaloa Raulanpi rän kylässä Vuokraaja Juho Juhonpojalle ja tämän vaimolle Justii na Juhontyttärelle sekä samana päivänä laaditussa välikirjassa pidät tänet, paitsi itselleen eläkettä, tarsilleen oikeuden lunastaa sanottu talonosa takaisin, jos se syystä laitoisesta siirtyisi Juho Juhonpojalta ja Justiina Juhontyttäreltä vieraisiin käsiin, minkä jälkeen vastamainittu välikirja oli 3. päivänä Loka kuuta 1865. kiinnitetty Röhkön taloon ja tuo kiinnitys viimeksi 3. päivä nä Syyskuuta 1901 uudistettu. Kunsanottu tila nyt, ollen Heikki Robert ja Tuomo Pehkon omana oli vieraissa käsissä, on Vilhelm Gabriel Ruokoja, huomauttaen otti Jeremianpojan ja Helena Sofia Juhontyttären ainoa elossa oleva lapsi, vaatinut Heikki Robert ja luomo Rökköä velvoitettavaksi 3,600. markan lunastushinnasta luovuttamaan Röhkön talo Vilhelm Gabriel Ruokojalle ja Fredrika Maria Mikontyttärelle Heikki Robert ja Tuoma Rihkön vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin myös ovat agonut korvausta oikeudenkäyntikirleistaan 11 päivänä Helmikuuta 1909. julistamassaan päätöksessä lausunut selvitetyksi, että Mikko Jeremianpoika ja Helena Sofia Juhontytär Siväl 4 päivänä sokakuuta 1861 myynnt omistamansa Kokkon talonosan Juho Juhonpojalle ja Justiina Juhontyttärelle sekä samana päivänä laaditussa välikirjassa pidättäneet, paitsi itselhon eläkettä, lassilleen oikeuden lunastaa sanottu talonosa takaisin Rikintytär otetukä jos ei syystä tai toinsta siirtyisi Enki la Maria Nikentelas otetikkä oi ei nystä toi tointa niityisi 323 628. 44. R. D. 13.
vieraisiin käsiin, sekä että Kihlakun nanoikeus oli päätöksellä 3. päivältä Lokakuuta 1865. vahvistanut kiinnityksen Köhkön taloon Mikko Jere mianpojalle vakuudeksi niitten etujen vastaisesta nauttimisesta, jotka oli hänelle yllämainitussa välikirjassa pidähty; mutta kun, 20. päivä sä Kesäkuuta 1864 annetun, sääntaja sen ostämiseksi ettei sopimat tomia ehtoja tehtäisi kiinteän onaisuuden kaupoissa sisältävän Keisarillisen asetuksen 2 SS:n mukaan, sen joka lahtoi hyväksenja käyttää kauran peruulunväli puhetta, tuli ennen 1865 vuoden loppua hakea kiinnitystä sen vakuudeksi eikä edellämainitun, Kihlakunnanoikeuden vahvistaman kiinnityksen voitu katsoa tarkoit taneen muuta, kuin Mikko Jere mianpojan itselleen ja vaimollen pidättämiä eläke-etuja, mikä seikka ilmani siitäkin, ettei Mikko Jeremianpoika ollut Kihlakunnanoikeudessa anonutkaan kiinnetykselle vahvistusta laveammalta, niin on, Kihlakunnanoikeus katsonut ette Vilhelm Gabriel Ruokoja ollut voinut näyttää puheeksitulleessa välikirjassa mainitun lakaisinlunastus oikeuden itselleen ja vaimolleen säilynnen, minkä vuoksi Kihlakunnanoikeus on hyljännyt kanteen sekä ulvoittanut Muokojan aviopuolisot sadalla markalla korvaamaan Heikki Rubel ja Tuomo Köhkön oikeudenkäyntikulut. levioikeus, jonka tutkittavaksi Vilhelm Gabriel Ruokoja ja Fredrika Maria Mikontytär olivat seteamalla saattaneet jutun, on ett räivanä Maaliskuuta 1911 antanallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden vätöksen ja saan sekä velvoittanut Muokijan aviopuolisot korvaamaan Heikki blifvit Köhkönen jutun takia Heri oikeudessa kärsimät kustannukset ja sitä varten hänelle suoritta maan viisikymmentä markkaa. Hovioikeuden tuomioen on Vil324 628. 44. R. D. 113.