Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
dyllä lahjakirjalla oli antanut heille kaiken omaisuutensa, minkä vuoksi ja kun Olga Kioma oli myökään vaatinut kysymyksessä olevaa pesää jaettavaksi, Wasili Rosainoff ja hänen asiakumppaninsa ovat vastustaneet kannetta; jonka jälkeen ja sittenkuin Feodor ja Anna Kosainoffiakin oli kuulustettu jutussa, Kihlakunnanoikeus on päätöksessä 15 päivänä Huhtikuuta 1905 mainitsemillaan perusteilla hyljännyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Olga Kiema ja hänen asiakumppaninsa olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiossa 21 päivänä Maaliskuuta 1908 antanut lausuntonsa asiasta; ja sen ohessa että Kruunun vouti Fagerströmin ja Kuisma Leski sen vetokanne jätettiin varteen otta matta, koska Rihail ja Anna Niema äitinsä Olga Kietan eläessä eivät olleet oikeutetut tekemään mitäänn pirinnönvaatimusta puheena olevaan pesään nähden, on Hovioikeus katsonut, ettei Olga Kiesma, joka lain mukaan oli oikeutettu kuolleen äitinsä Anna Hosainoffin sijasta ottamaan perintöä Marina Jakorlevan ja Feodor Kondratjeff Hösainoffin jälkeen, sen kautta että hän oli antanut Marina Jakor levan ja Feodor Kondratjeff Kosainoffin pesän olla jakamatta, ollut menettänyt sanottua oikeuttansa, jonka vuoksi Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen on määrännyt, että mainittu pesä oli luovu tettava lailliseen jakoon; ja tuli siis Wasili, Ivan ja Mihail Kosainoffin, ja den hallussa pesä oli, viidensadan markan sakon uhalla neljän kuukauden kuluessa Hovioikeuden tuomion antopäivästä, pätevällä henkilöllä toimituttaa puheenalainen ja ko, jonka ohessa niinhyvin jaon toimittamisesta oikeutuvat kuin myös Olga Kiemalta Kihlakunnanoikeudes sä juttuun menneet kahdeksankymmenen markan kulungit olivat pesän varoista päältäpäin korvattavat Kovioikeuden tuomioen ovat sekä Kruununvouti Fagerström ja Kuisma 320
Leskinen että Wasili Hasainoff ja hänen asiakumppaninsa anoneet muutosta, minkä jälkeen Wasili Hasainoff ynnä tämän asiakumppanit ovat vastaneet Kruununvouti Fagerströmin ja Kuisma Leskisen perustelmaan sekä Fagerström ja Leskinen ynnä Olga Kiema Wasili Hasainoffin ja hänen asiakumppaniensa muutoksen hakemukseen. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei vät Kruununvouti Fagerström ja Kuuma Leskinen ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota. Mitä sitten tulee Wasili Kosainoffin ja hänen asiakumppaniensa muutoksenhakemukseen, niin koska Feodor Kondratjeff Kosainoff on 29 päivänä Huhtikuuta 1890 tekemällään lahjakirjalla, jonka pätetyyttä vastaan ei ole esitetty laillisia syitä, määrännyt että hänen omaisuute sa oli joutuva Wasili, Mikail ja Iian Hosainoffille, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, muuttaen Hovioikeuden tuomiota tältä osalta, hyljätä Olga Kieman kanteen mikäli se koskee Feodor Kondratjeff Hosainoffin jäämistöä, jota vastoin sanottu tuomio muuten, eli mitä tulee Marina Jakovlevan jälkeen jää neeseen omaisuuteen ja edellämainittuihin korvauksiin, joilta kohdin syytä oikaisuun ei ole esitetty, jää pysyväiseksi, kuitenkin niin että Wasili Hosainoffin ja hänen asiakumppaniensa tulee Hovioikeuden määräämällä uhalla ennen 1 päivää Lokakuuta 1909 luovuttaa Marina Jakovlevan jäämistö lailliseen jakoon. Tätä kaikki asianomaiset neu dattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A. Brodd. - Hem. frecemänR. A. Brodd. - Hem. frecemänR. A. Brodd. - Hem. frecemänC. J. Tingren. Ettola klander Paul. August C. Thesleff. 321
Den 28. April 1909. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, utan erlagda afgifter, No 1243. Säg: 25 R Sr. 1908. från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet revisionsmål, angående klander af testamente, emellan Fabrikanten Arlhus Alexander Barck, från Kelsingfors stad, härstädes sökande, samt Spanmålstorparen Gustaf Adolf Dannbäck, såsom målsmän för sin hustru Matilda Sofia Dannbäck, Smeden Henrik Johan Nymalm, Simmermannen Karl August Nymalm och Muraren Herman Adolf Kavonius, den sistnämnde i egenskap af målsman för sin hustru Hanna Matilda Kavonius, alla från Kyrkslätt socken, Torparen Emil Edvard Leljeström, såsom målsman för sin hustru Amanda Karolina Liljestroin, från Sjundeå socken, och Tyhögrason August Wilhelm Nymalm, från Willmanstrands stad, svarande: Gifven uti Justiliedapartementet den 28. April 1819. ejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande: SS: 71. W. 42 - M 4. SS. 322
Sedan Fabrikanten Barck vid Rådstufvurätten i Helsingfors, under uppgift att Underoffiaersenkan Johanna Magdalena Sandén, som den 6. Juni 1904. aflidit i näst nämnda stad, i lifstiden särskilda gånger och senast under Maj månad sist sagda år muntligen förordnat, att all hennes egendom skulle efter hennes död tillfalla Fabrikanten Barck, den 3. December 1904 bevakat nämnda förordnande såsom Johanna Magdalena Sandéns testamente, hafva Gustaf Adolf Dannbäck och hans förbemälda medparter, Dannbäck Herman Adolf Kavonius och Emil Edvard Liljeström i deras förenämnda egenskap, vid sagda Rådstufverätt, med förmälan att Johanna Magdalena Sandén den 23. Oktober 1903. upprättat ett skriftligt, det dermera den 26. Juli 1904. bevakadt testa mente till förmån för, utom andra, sina brors - och systerbarn bemälda Mat tilda Sofia Dannbäck, Hanna Matilda Kavonius, Amanda Karolina Liljeström samt Henrik Johan, Karl August och August Wilhelm Nymalm, i afseende å klander af förstnämnda, af Fabrikan ten Barck bevakade testamente anfört, att Johanna Magdalena Sandéns omförmälda yttranden enär de fullts vid olika, icke bestämdt angifna tillfällen och utan att de därvid närvarande personerna blifvit kallade till vittnen af testamentet, måste uppfattas endast såsom samtalsvis uttalade och så mycket mindre egde någon betydelse, som ofvannämnda skriftliga testamente vid uppteckningen af Johanna Magdalena Sandens bo anmälts af Barck och i alla afseenden följts vid boutredningen, samt tt skriftligt testamente, som vid testamentsgifvarens död funnes i behåll, icke kunde anses upphäfdt genom ett nuntligt sådant 4 saken hörd har Fabrikanten Barck anmält, att det af honom bevakade testamentet icke allenast blifvit i laga förm och ordning upprättadt, utan ock, såsom innefattande Johanna Magdalena Sandens om förfogandet af henres kvarlåtenskap senast uttalade vilja, vore det enda af henne upprättade testamente, som kunde tillerkännas giltig323
het; och har Barck förty och då han fått kännedom om detsamma först nå kännande gon tid efter det uppteckningen af Johanna Magdalena Sandéns bo egt rum, anhållit om käromålets förkastande. Rådstufvurätten har medels den 3. Juli 1915. afkunnadt utslag förklarat Hofrätten, under hvars pröfning Fader utredt vara, att Johanna Magdalena ränten Barck i vaderåg draget målet utredt vara, att Johanna Magdalena ränten Barck i vadivåg dragit målet Sanden, hvilken genom skriftligt testa har genom dom den 31. Juli 1908 fastSanden, hvilken genom skriftligt testa har genom dom den 31. Juli 1908. fastmente den 27. Oktober 1903 förordnat hällt Rådstufvurättens utslag, jemte mente den 27. Oktober 1903 förordnat hällt Rådstufvurättens utslag, jemte mente den 27. Oktober 1903. förordnat Hällt Rådstufva förfurus, härefter vid särskilda till Gustaf Adolf Dannbäck och hans med fäller före sin död i närvaro af prester i godtgörelse för deras i Stof fällen före sin död i närvaro af vinter i godtgörelse för deras i Skoffällen före sin död i närvaro af ränte i godtgörelse för deras i Koiime vuoden iime vuoden iime vuoden egendom skulle tillfalla Fabrikanter gifva femtio mark. egendom skulle tillfalla Fabrikanten gifva femtio mark. med afseende å hvad af den i målet tio Barck sökt ändring medels ingifföreställde bevisningen frånginge, utom deduktion, som af Gustaf Adolf samma skulle innefatta Johanna Ma mötts mente, helst hon icke ens uttryckte öfvervägande och finner Fabrikanten mente, helst hon icke ens uttryckte öfvervägande och finner Fabrikanten ger återkallat omordade skriftliga till Härck icke hafva anfört skäl till ändrag ger återkallat omordade skriftliga till Härck icke hafva anfört skäl till ändrag ger återkallat omordade skriftliga till kopek icke hafva anfört skäl till ändring mute, utan tvärtom boet före sitt från Kefrättens förenämnda dom, vid höst mute, utan tvärtom boet före sitt från Kefrättens förenämnda dom, vid höst fälle för värskilda personer förklarad, som förty skall bero, hvarhos Fabrikanatt detsamma borde lända till efter En Bårck känna rättelse, har Rådstufvurätten, med godkännande af Gustaf Adolf Dannbäcks och hans medparters klandertalan, frånkännt ifrågavarande af Fabrikanten Barck bevakade muntliga testamente all kraft och verkan. huru med hennes kvarlåtenskap bro del Fabrikanten Barck ålagts att till huru med hennes kvarlåtenskap bro del Fabrikanten Barck ålagts att till föras, därefter vid särskilda Vik Gustaf Adolf Dannbäck och hans med Usto ra personer uttalat att all henne rätten hafda kostnader i målet utBarck; men som berörda yttranden, Uti Kofrättens dörr har Fabrikankunde tilläggas den innehörd att att Dannbäck och hans medparter bedalena Sandens ytterstä vilja och till Kejserliga Senaten har tagit målet mute, utan tvärtom boet före sitt från Kefrättens förenämnda dom, vid höstatt detsamma borde lånda till efter stor Bärck kännes skyldig att till Gustaf 324
Adolf Dannbäck och hans medparter, i ersättning för deras härstädes haf da kostnader i målet, utgifva sjuttio mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: - Juhris Nummelin P. Wirkman Juhris Nummelin P. Wirkman Pehr. Lundenius. A. W. Granström. Pehr. Lundenius. A. W. Granström. Esäomiut Huhtikuun 28. päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Viipurin Hovioikeudesta tulleena, omaisuuden luovuttamista perinnonjakoon koskevassa jutussa, josja ovat Työmies Aaro Wilhelminanpoika Väätäinen, Kuopion kaupungista, hakijana, sekä Talollinen Aaro Aaronpoika Tiäänänen ynnä Loismies Taavetti Puukanen ja hänen vaimonsa Hilda Maria Aarontytär Tiäänänen, Hamulan kylästä, Talollinen Heikki Aaronpoika Tiänänen, Jynkänniemen kylästä, sekä Talollinen Antti Miettinen ja hänen vaimonsa Anna Loviisa Aarontytär Väänänen, Tavisalmen kylästä Maaningan pitäjää, vastaajina: Annettu Oikeusosastonsa 28. päivänä Huhtikuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itselosa esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Maaningan pitäjän käräjåkunläsnä: J. N. G. W. - F. L. A. - A. S. ./. F. S. 325 No 1246. Pag. 243. R. D. 1908.
nan Kihlakunnanoikeudessa on Aaro Väätäinen kertonut, että Aaro, Heikki, Hilda Maria ja Anna Loviisa Väänäsen isä, vuonna 1891. kuollut Talollinen Aaro Tiinanen, kihlattuaan Aaro Väätäisen äidin Vilhelmiina Päätäisen, oli hänen kanssaan siittänyt taro Väätäisen; ja koska Aaro Aaron poika Väänänen ja hänen asiakumppaninsa, vaikka Aaro Väätäinen oli oikeutettu perintöön Aaro Väänäs-vainajan jälkeen niinkuin laillisen avioliiton lapsi, olivat kieltäytyneet Aaro täätäiselle antamasta hänelle perintönään tulevaa osuutta Aaro Väänäs vainajan jälkeen jääneestä omaisuudesta, on Aaro Väätäinen vaatinut, että Aaro Aaronpoika Väänänen ja hänen asiakumppaninsa velvoitettaisiin luovuttamaan sanottu omaisuus lailliseen jakoon ja taro Väätäisen vapaaseen hallintaan jättämään hänelle jaossa jontuva osa siitä. Aaro Väänäsen ja hänen asiakumppaniensa vastusteltua kannetta, on Kihlakunnanoikeus 16. päivänä Helmikuuta 1906. julistamassaan päätöksessä, kun ei Aaro Väätäinen ollut voinut luotettavasti toteennäyttää hannettaan, hyljännyt sen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi taro Väätäinen oli vetoamalla saat tanut jutun, on 25. päivänä Heinä kuuta 1908. antamallaan tuomiolla ahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen sekä velvoittanut Aaro Viätäisen suorittamaan Aaro Väänäselle ja hänen asiakumppaneet leen, korvaukseksi heidän vastaajavaltaa Hovioikeudessa valvossaan kärsimistänsä kustannuksista, kuusikymmentä markkaa. Hovioikeuden tuomioon on Aaro läätäinen anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon taro Väänänen ja hänen asiakumpramissa ovat säädetyssä järjestyksessa vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei taro Wäätäinen ole esiintuonut syy326
tä muuttaa Hovioikeuden edellä kerrottua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi; ja velvoitetaan sen ohessa Aaro Wäätäinen korvaamaan Aaro Wäänäselle ja hänen myötäpuolilleen maksut heidän kappaleestaan tätä Keisarillisen Senaatin tuomiota kahdellakymmenelläkahdella markalla. Tätä kaikki asianomaiset noudattuksi Keisarillinen Suomen Senaatti: Juhin Ummelin F. Wärkänen Julius Ummelin F. Wärkenen Fredr. Luudenius. A. K. Granström Wavonul. Den 29 April 1909. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommit mål, angående förpligtande att afgifva redovisning, emellan Vicekonnula Karl Pentjen och Direktören Birger Haglund, båda från staden Uleåborg härstädes gemensamt sökande, samt Agronomen Karl Henry Löfhjelm, från Stjulo socken, och Godsegaren Lennart Rosenlax, från Suoniemi kapellförsamling, den sistnämnde så som målsman för sin hustru Aliil Andie Rosenlen, född Sistljdne och i egenskap af förmyndare för sin svärfaders, aflidne Ingeniören Karl Löfhjelms omyndiga barn, Karl Axel. Kaarlo Johannes, Gretha Maria, Hilma Therere och Olga Elisabeth Löskjelm, uteblifne varande: Gifven uti Justiliedynde mentet den 29 April 1909. Kejserliga Senaten har låtet handlin barna i målet sig föredragas och af dem medt numera är i fråga, inhemtal följande: Tod Kådstufvurätten i Uleåborg hafva nen Joh. G. W. F. L. -. M. J. S. 327 No 1250. Pesolan 3/16. m
Agronomen Löfhjelm och Godsegaren Rerenlew anfört: all aflidne Ingeniören Söskjelms rättsinnehafvare, hans enka A hundra Amalia Söskjelm samt barn Carl Emil, Alice Ameli, Karl Henry, Karl And, Kaarlo Johannes, Gretha Maria, Hilma Therese och Olga Elisabeth Pöyhjelm, mellan hvilka den vid boupplut ning till inemot 350000 mark uppskatta de behållningen i Ingeniören Löftjelm sterbhus skiftats den 20 December 1898. fortsalt rörelsen vid den af Ingeniören Iostjelm i lifstiden i nästnämnda stad innehafda mekaniska verkstad jemle gjuleri och jernhandel till en bör jan för skuldmels gemensumman rättgått, att bolagets angelägenheter emeller ning, men undermera ombildat denne tid blifvit vi vanskilta att det sådanklag, hvars aktikapital enligt den der varder bestående fullklager, utan äfven 3. Februari 1899 behörigen fastställda by å Backholmen invid Uleulange lägandning utgjort 35,000 mark, för det läggna tranter jemte å dem befintliga för nomen Löfjelm samt Georgaren Konkaniemi, arbetsverktys, motsnatur samt lars förenämnda hustru och myntta frånliga och halffärdiga arbeten; samel gar, hvilkas andelen i belaget den till slutligen belagets alla öfriga tillhö1 Oktober 1899 i firmans böcker en hvars upptagits till ett värde af 25,820 mark 32 penni, hvar och en erhållit tjugu två aktier, jämte det återstoden af deras tillgodohafvanden godtskrifvits dem så som fordran hos bolaget; att till medlen nar i bolagets styrdre vid konstilveran le bolagsstämma den 2 Augusti 1899 utrelts förenämnde Carl Emil Löfhjelm, Kuckonsuln Pentjen och Direktören laglund, hvilka samtliga vid den 26. September 1900 med aktionärerne i bola gel hållen ordinarie bolagsstämma blif vet återvalda samt hvarslått i sina befattningar sålänge bolagets rörelse Carl thudels gemensumma rätt, att bolagets angelägenhets emeller öfver till riktiebolag under firma varit öfver två år förlidit lefunnits nöUleåborgs Akkaniska Wedskads Akkas by att föryttra ej blott belagets af järn luut å 350 aflidne i 1000 mark, att Fyrah.- och öfriga byggnader, marker, in328
righeter och tillgångar, utestående fordringar däri inbegripna, blifvit den 11 Oktober 1902 medels ett af förenämnde Carl Emil Söskjdm å bolagets väg nar, utan tvifvel med direktionens goda minne, men utan något bemyndigande af bolagets aktioniirer upprättadt köpe bref försålda till medemman i bolagets direktion Vuckennuln Finligen emot det all denne endast öfvertagit ansvarig heten för bolagets skulder enligt bok, hvadan resuttalet af belagels verksom het varit all inom loppet af omkring tre år af all den egendom aktionarerne i belaget insatt ej återstått något; och enär belagets ityrdre emellertid till äktionärerne icke afgifvit någon redojorelse öfver bolagets verksamhet samt sagda styrckes ännu lefvande med lemnar Vicekonneln Pentzin och Direk tören Haglund ej heller kunnat i godo förmås att afgifva sådan redogörelse, hafva Agronomen Löstjelm och Godviga ren Rosenlen, under förmälan att någon möjlighet att påvisa alla de försummal ur och egentligheter, till hvilka bolagets styrcke vid handhafvandet af bo lagets angelägenheter gjort sig skyldig, icke förefans, innan fullständig redo visning öfver lelagets verksamhet afgif vits, yrkat Vockensuln Pentjens och Tinektören Haglunds förpligtande all inom viss tid afgifva fullständig med verifikater styrkt redovisning öfver Uleå bergs Mekaniska Werkstads Aktiebolags riksamhet från tiden för belagets lildande ända till dess upphörande Isaken hörde, hafva Vicekensuln Pentjen och Direktoren Haglund gen rätt, att de vid bolagsstämma den 2. Augusti 1899 utrelts till ledamöter i Uleå dags Mekaniska Wäkslads Aktiebolags tyrelse och att detta uppdrag vid belags stämnde den 26 September 1900 förnyats intill följande ordinarie belagslämna, ren att någon direktion för belaget däref icke vidare utsells, hvarför och då de 1o plagets samtlige rätterutligade aktio mer erhållit full derkarge för den tid handhaft belagets förvaltning. Till hemulin Pentzin och Direktören Hagmed anhållit om käromålets förka 329
stande och därjämte om godtgörelse för sina umgälder i rättegången. Rådstufvurätten har uti den 5 November 1906 afsagdt utslag yttrat sig i saken och därvid funnit, att Kucken ruln Pentjin och Direktören Haglund vid konstiturande bolagsstämma den 2 Augusti 1899 blifvit utsedde till med lemnar i direktionen för Uleåborgs Mikanska Verkstads Aktiebolag och vid bolagsstämma den 26 September 1900 till sysslan återvalts utan att de giltat vi ra att de blifvit befriade från sagda uppdrag före belagets upplösning eller i behörig ordning erhållit dockarge för sin förvaltning, hvarför och som till konsuln Tontjen och Direktoren Hagluns icke afgifvit redogörelse för förvaltning gen af belagets angelägenheter, Som Haglund sökt ändring. gen af belagets angelägenheter, Som Haglund sökt ändring. 14 och 4. SS: 4. af belagets stadgar, i brista mål i öfvervägande samt finne 14 och 4. SS: 4. af belagets stadgar, i brista mål i öfvervägande samt finne vunnit lugas kraft till Agronomen by del silfver, som vederbör, till eftervilhjelm och Godsegaren Rounlax afgifva ned verifikator styrkt redogörelse för lagets förvaltning för tiden från den 2. Augusti 1899 till bolagets i föreskrifven redning anmälda upplösning; och vardt vid sådan utgång af saken Vice sonnuln Pentjers och Direktören Haglunds anspråk på rättegångskost nadsersättning af Rådstufvurätten underkändt Hofrätten, under hvars pröfning Vicekonseln Pentjin och Direktören laglund i vadevåg dragit målet för medels dom den 18 Augusti 1908 fastställt Rådstufvurättens utslag. Uti Hopellens dom hafva uckonsuln Teutzin och Direktören dufverätten, jemlikt bestämmelsama Kejserliga Smeden herr tagit det dufverätten, jemlikt bestämmelsama Kejserliga Smeden herr tagit det dufverätten, jemlikt bestämmelsama Kejserliga Smeden herr tagit det tillkomärko Teutjen och Direktören till Sockommen Fempin och Tuhlaren Haglund, vid vite af femhundra mantal icke hafva anfört skäl till än för dem hvardera, att inom nu matting i Hofrättens förenämnde nader efter det Rådstafvarens utdrag dom, vid hvilken förty skall bro330
telse länder. Kejserliga Senaten för Finland Julius Nummelin F. Häckunden Julius Nummelin F. Häckunden Fredr. Sundenius. A. H. Granström Feb. Sundenius A. H. Granström Waimul Toukokuun 1 päivänä 1909. 331 44 Pag. 178. R. D. 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Vaasan Hovioikeudesta tulleessa, torpan tilusten erilleen ottamista koskevassa jutussa, jossa Torpparit Kustaa ja Antti Kankaanpää, Lapuan pitäjän kirkonkylästä, yhteisesti, ovat hakijoina sekä samassa kylässä asuva Talollinen Kustaa Vallenberg eli Isoluoma, omasta ja vaimonsa Liisa Vallenbergin puolesta, ynnä viimemainitun alaikäisten lasten hänen edellisestä avioliitostaan holhooja, Talollinen. Aleksanteri Alakarhu, Lapuan pitäjän Haapakosken kylästä, saapuville tulleinä, mutta Talolliset Jaakko Kassi, Ylihärmän pitäjän Kankaan kylästä, ja Matti Kankaanpää, edelläsä notusta kirkonkylästä, tulematta jääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 1 päivänä Toukokuuta 1000 sisarillinen Senaatti on itsellensä tietyttänyt jälkeen kuuluvat kirjat ja stä, mikäli nyt on kysymyksessä, saa nä: R. A. G. T. - 6. - W. B. A. L. No 1258.
nut tietää seuraavaa: Kaasan läänin Kuvernöselle Upäivänä annettu lopullinen päätös, KuvenörinoiLokakuuta 1904 annetussa kirjoituksessa vastessa jatkamaan hakemustaan, jos hetovat Kustaa ja Antti Kankaanpää ovat saivat siihen syytä olevan. ovat Kustaa ja Antti Kankaanpää ovat saivat siihen syytä olevan. neet, että heidän hallitsemansa, Kostaa Kustaa ja Liisa Tallenbergille. Alekja Liisa Vallenbergin sekä Aleksander, anteri Alakashalle, Jaakso Passille ja Alakaelmin holhottian omistamaan Itselle Kankaanpäälle toimitetun haasteen kenkylässä kuuluva Kankaanpään te Itten Lapuan ja Nurmon pitäjän käjonga Kustaa ja Antti Kankaanpään Kihlakunnanoikeudessa, ildin isänissä Jaakko Tseluoma välikijalle otteen että myöskin Jaakob Vassi ja din isänsä Jaakko Tsoluoma välinijel otteen että myöskin Jaakob Yässi ja 27 päivältä Syyskuuta 1783 oli aina vi Matti Kankaanpää sekä Kustaa Kantajalta veljeltään Iisakki Isoluomistusta vaatinut, että heidän hallinta oikeusäkuuta No 5 annetun asetuksen 49 SS:näsiin olevan sitä laatua, että nojalla joko lohkomisella lai palsto tiin niin lainkohdan nojalla olivat oikeukä jälkeen ja sittenkuin Kustaa ja Tiin asenäiseksi tilaksi. Petterberg sekä Aleksanteri Aladaro. uppbudet samtustattuina, ovat Kustaa neet sitä, Kuvernörsirvasta on väljä tillbacka vastustaneet kannetta, mutta dottanut Kustaa ja Antti Kankaan jag on on oikeuteen jättämässä, Jaakko Vasnäyttämään omistusoikeutensa puheena oleva kirjoituksessa ovat näinä ilmoit seen torppaan ja, sittenkuin jutussa oli Kaasan läänin Kuvernöselle Upäivänä annettu lopullinen päätös, KuvenörinoiLokakuuta 1904 annetussa kirjoituksessa vastessa jatkamaan hakemustaan, jos kolneet, että heidän hallitsemansa Kostaa Kustaa ja Liisa Vallenbergille. Medman verotaloon No 22. Lapuan pitäjän kapella ovat Kustaa ja Antti Kankaanmääsaanut Isoluoman talon sillaiselta on jäännää omistivat esia Isohoman tamaatilojen osittamisesta 12 päivänä Paapa Kankaanpään torppaan julistetsi erottamisella erilleen otettaisiin, on teit saamaan luon torpan erotetuksi hemmasta kuulusteltuina, olivat vastusta Liisa Vallenberg sekä Aleksanteri töksessä 21 päivältä Marraskuuta No 6. vuotaa ja Antti Kankaanpään Kihlaasianomaisissa Kihlakunnanoikeuden ja Matti Kankaanpään allekirjoitta332 41