Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
anoikeudessa lausuneet, että Selma Vilhelmiina Vesasen isä, Torppari Matti Matinpoika Setälä ja hänen silloinen vaimonsa Vilhelmiina Heikintytär Setälä välikirjalla 23. päivältä Heinäkuuta 1867. olivat saaneet elinkautisen hallintaoikeuden ylläsanotussa Liilsolan kylässä sijaitsevaan Kirkon taloon kuuluvaan Petälä nimiseen torppaan ehdolla, muun muassa, että torpan nautintaoikeus Matti ja Vilhelmiina Setälän kuoltua siir tyisi yhdelle Matti Setälän perillisistä; a koska Matti ja Vilhelmiina Setälä oli vat kuolleet, jälkimäinen 30. päivänä Marraskuuta 1867. ja Matti Petälä 18. päivänä Huhtikuuta 1904., jättäen jälkeensä ainoana perillisenä 4. päivänä Heinäkuuta 1866. syntyneen Selma Vilhelmiina Kesäsen, mutta Anna Liisa Setälä sekä Mauri ja Hilma Hietanen, joista Anna Liisa Setälä oli Matti Selätän leski tämän toisesta avioliitosta ja Hilma Hietanen, joka oli syntynyt 20. päivänä Elokuuta 1871., Matti ja Anna Liisa Setälän tytär, ilman oikeutta hallitsivat Setälän torppaa, vaikka se mainitun välikirjan mukaan kuului Selma Vilhelmiina Vesaselle yksinään ovat Vihtori ja Selma Vilhelmiina Vesanen vaatineet, että Anna Liisa Setälä ynnä Mauri ja Hilma Hietanen velvoitettaisiin muuttamaan sanotusta torpasta sekä jättämään se huoneineen maineen Vihtori ja Selma Vilhelmiina lesäsen vapaaseen nautintaan Asiasta kuulustettuina, ovat Anna liisa Setälä sekä Mauri ja Hilma Hietanen vastustaneet kannetta, Mauri ja Hilma Hietanen sillä perusteella että Matti Setälä 1. päivänä Heinäkuuta 1822. tehdyllä välikirjalla oli heille siirtänyt hallintaoikeuden puheenalaiseen torpnaan, minkä siirron kirkon talon omistajakin oli hyväksynyt. Sittenkun Kirkon talon nykyistä omistajaa Talollista Kalle Virköäkin oli kuulustettu asiasta, on Kihlakunnanoi keus 14. päivänä Syyskuuta 1905. julista massaan päätöksessä mainitsemillaan perusteilla velvoittanut Anna Liisa Setälän ynnä Mauri ja Hilma Hietasen viimeistään 14 päivänä Maaliskuuta 1907. muuttamaan Setälän torpasta sekä jät211.
tämään sen maineen ja muine huoneineen, paitsi pirttiä ynnä saunaraken nusta, Vihtori ja Selma Vilhelmiina Vesasen vapaaseen nautintaan; ollen Anna Liisa Setälä sekä Mauri ja Hilma Hietanen myöskin velvolliset ennen äskensä nottua päivää torpan maalta siirtämään pois mainitut rakennukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Anna Liisa Setälä ja Mauri Hietanen, viimeksimainittu omasta ja Hilma Hietasen puolesta, olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiossa 14. päivänä syyskuuta 1908. antanut lausuntonsa asiasta; ja koska hallintaoikeus Petälän torppaan kysymyksessä olevan 23. päivänä Heinäkuuta 1867. tehdyn välikirjan mukaan oli Matti ja Vilhelmiina Petälän kuoltua joutuva yhdelle Matti Setälän perilliselle sekä Matti Setälä ylläsanotussa 1. päivänä Heinäkuuta 1892. laaditussa välikirjassa, siirtäessään tuon hallinta oikeuden tyttärelleen Hilma Hietaselle ja tämän miehelle Mauri Hietaselle, oli vakuuttanut, että he saivat hyväkseen käyttää torppaa niin kauan kuin kontrahti 23. päivältä Heinäkuuta 1867. oikeutti torpan nautintaan, sen vuoksi ja kun Matti Sitälällä oli pidettävä olleen tällainen määräämisvalta eikä Vihtori ja Selma Vilhelmiina Kesasella siis ollut ennen Hilma Hietasta oikeutta hallita Setälän torppaa, on Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljännyt, Vihtori ja Selma Vilhelmiina Vesasen asiassa ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioon ovat Vihtori ja Selma Vilhelmiina Vesanen anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Anna Liisa Setälä sekä Mauri ja Hilma Hietanen ovat säädetyssä järjestyksessä vastanneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Vihtori ja Selma Vilhelmiina Vesanen ole esiintuoneet nyytä muuttaa Hovioikeuden yllämainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi, minkä ohessa Vihtori ja Selma Vilhelmiina sesanen velvoitetaan maksamaan Anna Liisa Setälälle sekä Mauri ja Hilma Hietaselle, heittä täällä juttuun menneiden ku212
lunkien korvaukseksi, kuusikymmentä mark kaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A: Nikk. A. W. Nens. hiellmanR. A: Nikk. A. W. Nens. hiellmanC. J. Tingren Eva Löijander. 1all. Augusti Oman Karsten Den 8 Mars 1909. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt reverskilling från Wiborgs Hofrätt inkommit sjö rättsmål emellan Rusoisch Ralliseker Bergångs- Verin uti staden Revat i hysardonet Ryssland, sökande, samt Handelsförman Häkti, Tallukka ja kumpi Wibergs stad och Finska Sjösersäkings Aktiebolaget i Helsingfors stad, varande: Gifven uti Justiliedoparte mentet den 5 Mars 1909. Kejserliga Senalen har låtit handlingarna i målet sig fordragas och af dem, ändt nu är i fråga, inhämtat följande: Efter stämning ei Handelsfirman LäkliSallukka ja kump. har å Kussiseh - Baltscher Regungs- Veroins vägnar vid Råd derfverätten i Wiborg anförts att, sedan äng förtyget Eros den 6. November 1708 grundslott på nordviska redan om en Ort och förtygits befalhafvare Sjökaptenen Sigust Kyll jemte besättning med bestånd af lagett arbetsfolk sekt medels utförande af varpankaren och oräkning af last öfver bord få förtyget flott, utan att sådant dock lyckats, befälkafvaren å Ruosik Kultis der7o R. B. - Al - Öft - 61 - W. R. O. K. 213. 363 Pog. 244. R. S. 1908.
Borgungs - Kerin tillhöriga bergningsång förtyget Metror Sjökaptenen Valdemar storsl, som med sistsagda fartyg begifvit rig till strandningsstället för att lämna hjalp, påföljande dag med Sjökaptenen Blyll uppgjort kontrakt om lergning af Eres och dess läst samt jämväl med tillhjelp af Kunrich Kalliseher Krogungs - Vereins begningrångfärligg Diina ochapteen, af ler det en del af lasten dels kartals öfver led dels inlastats i Melior och en af Kunrich Rulliseher Bergångs- Vereinenskaffad präm, den 8 i nämnda må nad löslagit trös från grundet samt vedermera begärat Eric först till Ruoloch derefter till Helsingfors, det ankom den egt rum den 11 änsagde November och som i ängfärtyget bör varit inlasta de landelsfinnan Häkti, Tullukka ja kumpp. tillhöriga varor samt KuninkKalttoher Bergångs - Berlin genom omför mälda lagsings arbete räddat sådana till ett värde af 14.728 mark 49 penni, nen förman icke kunnat förmås att erlägga Kunisek - Rulliseher BergungsSorien för ifrågavarande arbete af linnan tillbörande lagardön, hvilken jämlikt bestämmelse i förberörda hon trakt borde beräknas enligt finsk lag, har å Russisek - Rättiseher Bergångs- Veroins vägnar, under framhållande att RussekBottercker Bergångs - Veriin till strandningstallet utsändt, förutom ofvannämnda berg ningsångfartyg och pråm, två lastängsar byg samt att Eros jämte last med afseen på strandningsställets läge i öppna haf at och rädande rindförhållanden olevifvel aktigt skulle inom kort gått hell och hållet förloradt, därert icke bergningen utfarts med utomordentlig skyndsamhet och kraft, yrkats att Handelsförman Häkti lallukka ja kumpp. mielle förpliktas att i antydt afseende till Kunrich - Bertbefvi Krogenings-terom utgifva en tredjedel af ifrågavarande varors vär de eller 24,900 mark 49 penni jämte rän la och godtgörelse för rättegångsumgäldenna. I saken hörd, har Handelsförman lahti, Tallukka ja kumpp. genmält. ett endast en del af de utaf Kunisek Bolliseher Bagungs - Vervin till strand 214
ningstället utsända fastygen kommit till användning vid bergningsarbetet samt att detta arbete hvarken tagit lång tid i anspråk eller varit af värare beskaffenhet, hvarför och då jämväl Ers befalkapare och besittning deltagit i berg ningen förmån motsagt Rusrick - Walti icher Borgungs - Perans yrkande att i begården utfå större andel än högst en niondedel af ofvanomförmälda vars värde. Efter det Finska Sjöförsäknings Aktibelaget, som med fjerkada förräkrat förenämnda vårer, förenat sig i Handelsferman Hahti, Tallukka ja kumpp: sen mäls samt å Kuosisen - Kulliseher Bergångs- Jereins vägnar bestridts, att äng förtyget Eros besal och manskap detta get i bergningsarbetet, äfvensom sakkom nige i sjörättmål afgifvit utlåtande, har Rådstufvurätten medels den 18. Mars 1907 afkunnadt utslag funnit utredt vara, att ifrågavarande bergningsrubde, hvarigenom Handelsförman HäktiSallukka ja kumpp. tillhöriga varor till ett värde af 74,728 mark 49 penni råddats, anseende till den sina årstiden samt len vid bergningstillfället rådande starka Rästen och angfartyget Eror lage mellan tindr på ett öppet liggande grund erfordat utvecklande af synnerlig skyndsam bel och kraft samt att Rusvisch - RättischerBergungs - Veroin af sådan orsak nödgats till strandningsstället utsända pere äng förtyg och andra farkorter, hvilka icke dan visk bedrifvit bergningsarbetet, äfven nom all Rusvisch - Kaltiseher Bergungs- Torem, efter det angfartyget Eros löstagits från grundet, låtit begrera Eres ända till Helsingfors, hvarför och då tillika styrkts, all ängfärligget Eroi befälhafvare och bevaltning deltagit uti begningen, Råd disvärätten, i stöd af 164. SS. i Sjölagen den 9. Juni 1873, ålagt Handelsfirman Häkti, Sullukka ja kumpp. att i berga don till Kuninen - Kalliseher Bergungsleriin utgifva en sjättedel af omorda se närars värde med tolftusen fyrahun dra femtiofyra mark sjuttiofyra pen ni jämte fem procents årlig ränta därå från den 21. April 1906. då stämningen i målet tillställts förman, samt att 215
därulofver med åttahundra tjugufem mark godtgöra Russiseh - Rattiseher BergungsVerein dess rättegångskostnader. Fefrätten, under hvars pröfning Kursisch - Rälliseher Bergångs- Veroin i vaderäg dragit målet, har genom dom den 25 Juli 1908 fastställt Rådstufvurättens utslag Uti Hofrättens dom har Russisek - Rulliseher Bergungs-tervin sekandring medels deduktion, hvilken Handelssirman Häkti, Sullukka ja kumppsamt Finska Sjöförsäknings Aklille laget i föreskrifven ordning bemält Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner RussinkBolliscker Bergungs - Keriin icke hafva anfört skäl till ändring i lofrättens förenämnda dem, hvar vid förty skall förblifva, jämte det Busseselle - Rättiseber Bergångs- Inden ålägges att med åttio mark godtgöra Handelsfirman Hakti, Sallukka ja kumpse. och Finska Sjösorsak rings Aktiebolaget deras härstädes i målet hafda kostnader bet alle Oscar Karsten om vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: P. A. Böhle. - Adam. Ingumari P. A. Bödd. - 1. Herr. Inemman C. J. Tingren. Esai Aljander Carl. August 216
Maaliskuun 10. päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Asioitsija Anton Fagerholm, Jyväskylän kaupungista, on hakijana sekä Kymin pitäjässä toimiva Karhula osakeyhtiö vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 10. päivänä Maaliskuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Asioitsija Fagerholmille toimitetun haasteen nojalla on Karhula osakeyhtiön puolesta Jyväskylän kaupungin Raastuvanoikeudessa lausuttu, että Fagerholm, joka ensinoli ollut Kapteeni William Ruthin sekä sittemmin, kun Ruth 1. päivänä Tammikuuta 1902. oli luovut tanut Karhula osakeyhtiölle kaikki tehdas- ja sahalaitoksensa saa217 misineen, tämän yhtiön paikallisLäsnä: J. N. G. W. - E. P. A.G. U. S. No 375. Pag. 60. R. D. 1908.
asiamiehenä Keski-Suomessa saman vuoden Syyskuuhun asti, tässä toimensaan oli ylöskantanut Sahan omistaja Robert Fabian Björkqvist. iltä erään laskuun 1. päivältä Helmikuuta 1900. perustuvan tuhannen seitsemänsadan kolmenkymmenenseitsemän markan viidenkymmenenyhden pennin saamisen, tekemättä tuosta saalavasta, minkä hän oli jättä nyt kokonaan merkitsemättä leikkeestä pitämiiinsä kirjoihin, muuta selkoa kuin että hän vuodelta 1900. antamassaan tilissä oli siitä hyvittänyt Kapteeni Ruthia kahdellavadalla viidellätoista markalla seitsemälläkymmenellä viidellä pennillä; ja on sen vuoksi Karhula osakeyhtiön puolesta vaadittu Fagerholmin velvoittamista yhtiölle heti maksamaan siten vielä tilitämättä olevat tuhat viisisataa kaksikymmentäyksi markkaa seitsemänkymmentäkuusi penniä korkoineen. Kanteesta kuultuna on Asioitsija Fagerholm pitänyt Karhula osakeyhtiön kannevaltaa vanhentunee na, kun yhtiö ei ollut yön ja vuo den kuluessa puheenaolevasta lasbusta tiedon saatuaan antanut hänelle haastetta asiasta, minkä väitteen Raastuvanoikeus kumminkin 30. päivänä Lokakuuta 1905. julistamallaan välipäätöksellä on kyljännyt, syystä ettei Fagerholm ollut merkinnyt kysymyksenalaista rahacrää siihen tiliin, minkä hän oli toimistaan antanut. Vastatessaan sen jälkeen itse asiran on Asioitsija Fagerholm selittänyt kyllä merkityttäneensä koko puheena olevan saamisen kirjoihinsa sekä aikanaan tehneensä rahoista tilinkin Kapteeni Ruthille, mutta koska hänen kaupanpitokirjansa ja niiden joukossa myöskin 1900. vuoden toinen pääkirja ja kassakirja, joihin mainittu rähäerä oli merkitty, 29. päivänä Syyskuuta 1902. Karhula osakeyhtiön toimesta oli väkivallalla 218
häneltä anastettu eikä Fagerholm vieläkään ollut saanut niitä takaisin, on Asioitsija Fagerholm väittänyt makdottomaksi tarkemmin selvittää, milloin ja millä nimellä tai missä muodossa hän oli Kapteeni Ruthia tuosta rahamäärästä hyvittänyt, ennenkuin kaikki hänen mainitse mansa kirjat entisessä kunnossaan hänelle takaisin toimitettaisiin. Sittenkuin Karhula osakeyhtiön puolesta oli kielletty 1900. vuoden toisen pääkirjan ja kassakirjan olleen niiden kirjain joukossa, mitkä yhtiö oli ottanut haltuunsa Fagerholmilta, on Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin olivat pyytäneet korvausta. oikeuden käyntikulungeistaan, 27. päivänä Elokuuta 1906. julistamassaan päätöksessä katsonut selville käyneen, että Asioitsija Fagerholm, ollessaan Kapteeni Ruthin paikallisasiamiehenä Keski- Suomassa, oli, annettuaan Sahanomistaja Björkqvistille 1. päivänä Helmikuuta 1900. laskun kaikenlaisista Kapteeni Ruthille tulevista maksuista, jonakuna päivänä samana vuonna kantanut Björkqvistiltä muun muassa tuhat viisisataa kaksi. kymmentäyksi markkaa seitsemänkymmentäkuusi penniä, jois ta Fagerholm ei ollut näyttänyt tehneensä tiliä Kapteeni Ruthille tälle mainitulta vuodelta antamassaan tilissä, minkä vuoksi ja kun Fagerholm ei ollut voinut toteuttaa muulloinkaan tahi muulla tavoin hyvittäneensä Ruthia tuosta raha. erästä, Raastuvanoikeus on velvoit tanut Asioitsija Fagerholmin kuitin saadessaan heti maksamaan Karhula osakeyhtiölle, jolle Kapteeni Ruth oli saamisoikeutensa luovuttanut, vaaditut tuhat viisi sataa kaksikymmentäyksi markkaa. seitsemänkymmentäkuusi penniä viiden prosentin koron kanssa. 22. päivästä Heinäkuuta 1905., jolloin haaste oli annettu, sekä kor219
vaamaan Karhula osakeyhtiön kalungit asiasta neljättäsadalla viidelläkymmenellä markalla kahdeksallakymmenellä pennillä. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Asioitsija Fagerholm oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 31. päivänä Tammikuuta 1908. asias ta lausunut; ja sen ohessa että ylläkerrottu välipäätös 30. päivältä Lokakuuta 1905. hyväksyttiin, vahvisti Hovioikeus myöskin Raastu vanoikeuden itse asiasta julistaman lopullisen päätöksen muun puolesta paitsi että Karhula osa keyhtiölle tuomittu oikeudenkäyntikulujen korvaus vähennettiin kolmeensataan markkaan. Hovioikeuden tuomioon on Asioitsija Fagerholm anonut muutosta perustelmalla, johon Karhula osakeyhtiön puolesta on säädetyssä järjestyksessä vastattu. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Asioitsija Fagerholm ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiöta, joka siis jää pysyväiseksi, minkä ohessa Asioitsija Fagerholm velvoitetaan suorittamaan Karhula osakeyhtiölle, yhtiönlä täällä jutussa olleiden kulunkien korvauksek si, kahdeksankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Juhris Nummelin F. Wiehenän Juhris Nummelin F. Wiehenän Hvad Tardain A. W. Granström Uno Strömsten. 220
Maaliskuun 11 päivänä 1909. "Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioi keudesta tulkessa testamentin moitetta koskevassa jutussa, jossa Ilselliset Kustaa Adolf Kustaanpä ka Lehtonen. ja Otto Kustaanpoika Lehtonen, Janakkalan pitäjän Vähikkälän kylästä, Torpparit Juho Edvard Kustaanpoika Lehtonen Lopen pitäjän kirkonkylästä Alokranden Kustaanpoika Lehtonen, Rongon pitäjän Ahoisten kylästä, ja Kalle Kylänteri ynnä hänen vaimonsa Maria Kustaantytär Kylanteri Lopen pitäjän Launoisten kylästä, Torpparintytär Edla Wilhelmina Kustaantytär, yllämainitusta kirkonkylästä Talollinen Adolf Efraaminpoika Eskela ja Itsellisenleski Maria Loimi Eeri kintytär Mattila, edelläsanden Akoisten kylästä sekä riilan ai kana kuolleen Räälälinlesken. Halvig Kustaava Sandbergen perille set Torppari Otto Sandberg Lintu korpi ynnä Talollisenpojat Kustaa smu: R. G. H. W. C.G.S. C;S.F. M. K. T.T. 221 Tmf. Rgs.
Adolf, Kalle David ja Otto Selim"Kärpänoja sekä Talollisenlytär Edla Maria Kärpänoja, Lopen pitäjän Röyskälän kylästä. Torpparinvaimo Hilda Sofia Mäkelä ja hänen miehensä A. Mäkelä, lopen pitäjästä, Maanviljelijä Aleksan lori Kärpänoja, Janakkalan pitäjästä Maanviljelijänvaimo Aliina tyvänen ja tämän mies A. Syvä ron Rengon pitäjästä, ynnä Talollinen Kustaa. Kärpänoja mainitusta. Köyskälän kylästä alaikäisen tyttärensä. Hilja Augustan holhoojana, yhteisesti, ovat hakijoina sekä. Talollinen Nikolai Anttila, sanotusta Ahvisten kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusomistaa 11 päivänä Maaliskuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itselleen osittelyttänyt juttuen kuuluvat kirjat sekä niistä, mikäli nyt on kysymyksessä saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Nikolai Anttila eli Lopen ja Rengon pitäjäin käräjiäkunnan Kihlakunnanoikeudessa 2 päivänä Syyskuuta 1902 valvonut 27 päiväksi Syyskuuta 1870 päivätyn kirjallisen testamentin, minkä kautta Nikolai Anttila ja hänen 28 päivänä Helmikuuta 1902 kuollut vaimonsa Ulrika Juhontytär Anttila olivat määrännel, muun muassa, että heistä se, joka jäi eloon toisen jälkeen, oli yksin periä kaiken hei dän yhteisen, niin kiinteän kuin irlainen omaisuutensa oval Hedvig Kustaava Sandberg ja Torppari Kustaa Fredrik Kustaanpoika, jotka ovat Ullisa Anttilan äidin sisarenlapsia, Nibilai Anttilalle 1903 vuoden syyskäräjiin toimitetun haastun nojalla, Kihlakunnanoikeudessa vaatinut että, koska niistä henkilöistä, jotka olivat ollut todistajina läsnä tuon testamentin laatimisessa, nyttemmin kuollut Talollinen Kustaa Adolfinpoika Pukkala eli ollut perintöoikeutettu Anttilan puolisojen pesässä ja niinmuodoin ostsellinen sekä toista todistajaa Talollista Kustaa Kustaanpoika Paappalaa ei des oltu valvontulaisuudessa valalle sesti kuulustettu, kysymyksessä oleva 222
testamentti julistettaisiin mitättömäksi sekä Nikolai Anttila velvoitettaisiin luovaltamaan Ulrika Anttilan jälkeen jäänyt pesä lailliseen jakoon Kustaa Fredrik Kustaanpojan kuoltaa 27 päivänä Lokakuuta 1903, ovat hänen lapsensa Kustaa Adolf Otto, Juho Edvard ja Aleksander sehtonen Maria Kylänteri ja Edla Wilhelmina Kustaantytär sekä Kalle Nylanderi vaimonsa Maria Kylänloin edusmiehenä 1904 vuoden talvikäräjissä jatkavalKustaa Fredrik Kustaanpojan asiassa ajamaa kannella, minkä ohessa Adolf Eskola ja Maria Loviisa Eerikintytär joista edellinen oli Ulrika Anttilan täden poika ja Maria Loviisa Mattila Ulrika Anttilan sedan tytär oval yhtyneet Hedvig Kustaava Sandbergen ja hänen asiakumppaniensa kantunen. Viasta kuullusteltuna, on Nikolai Anttila vastustaneet kannella, syystä että hän ja Ulrika Anttila jo 3 päivä nä Helmikuuta 1871 olivat jättäneet kysymyksessä olevan testamentin Kihlakunnanoikeuteen pöytäkirjassa talletettavaksi sekä mainitusta pöytäkirjasta kävi selville että Anttilan puolisot sittenkun testamentti oli heille suoneksi tulkitta, nähtävästi selvässä järjentilassa ja vapaaehtoisesti olivat ilnoittaneet testamentin sisältävän hei lan viimeisen lahtonsa Kihlakunnanoikeus on 23 päivänä Helmikuuta 1904 julistamanaaan päätökjessä ratkaissut asian; ja koska puheenalainen testamentti oli, niinkuin Kuninkaallisessa Söhtyksessä 7 päivälla Lokakuuta 1801 säädettiin, kahden uskollavan miehen vahvistama, jossa testamentissa nuo uskotut miehet valan velvoituksella todistivat, että Arko loi ja Ulrika Anttila vapaasta lahdesta ja lägen selvässä mielentilassa elivat tunnustaneet testamentin sisältavan heidän viimeisen lahlensa, satähden ja kun testamentintekijat 5 päivänä Helmikuuta 1871, kuten Kihlaksennanoikeuden silloin laatima lodistusvoimainen pöytäkirja osotti ja saksi jutussa kuulusteltua todistajaa kräksi oli vahvistanut, Oikeuden. 223
dessä vapaalahtoisesti ja täysijärkisinä olivat vakuuttaneet saman testamen tin sisältävän heidän viimeisen tahtonna, on Kihlakunnanoikeus katso neet edelläkovalan testamentin olevan laillisessa muodossa syntyneen ja oi kellisuudellaan täysin toteennäytetyn, minkä vuoksi ja koskee testamenttia ollu muilla perusteilla, olkoonpa lestamentin valvomiseen tahi testamenta teen omaisuuden laatuun nähden, mä lilla Kihlakunnanoikeus on hyljännyt kanteen sekä julistanut kysymykjissä olevan testamentin pysyväiseksi mikäli se koski Hedvig Kustaava Sundbergin ja hänen asiakumppaniensa oikeutta perinnön suamiseen Ulrika Anttilan jälkeen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Hedvig. Kustaava Sandberg, Kustaa Adolf Otto Juho Edvard ja Aleksander Lehtonen sekä Kalle ja Maria kylänteri Edla Wilhelmina Kustaan tytär Adolf Eskola ja Maria Anna Mattila olivat veteamalla saattaneet jutun, on tuomiolla 15 päivänä Helmikuuta 1908 antanut lausuntonsa asi asta; ja sen ohessa ettei Hovioikeus ottanut tutkittavakseen Hedvig Kustava Sandbergin ynnä hänen äsken mainittujen asiakumppaniensa vastaHavioikeudessa tekemää vaatimasta, että moitteenalainen testamentti julistettaisiin mitättömäksi sillä perusteella ettei Nikolai Anttila ollut valvonut se tä laissa säädetyn ajan kuluessa, toi ttä sanottu testamentti, jolla Ulrika Anttila muka oli määrännyt hänelle joutuneesta perimyömaasta, ainakin siltä osalta olisi kumettava, on Häroikeus vahvistanut Kihlakunnanoikeu den päätöksen: Hovioikeuden tuomioen wat. Kustaa Adolf Lehtonen ja hänen ylläladet leet asiakumppaninsa anoneet muutosta tänne toimittamallaan puistetmalla, johon Nikolai Anttila on säädetys sä järjestyksessä vastannut Keisarillinen Senaatti on tutki nut tämän jutun ja katsoo, elleivälKustaa Adolf Lehtonen ja hänen asia kumppaniinsa ole esiintuoneet syytä muut224
taa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi, minkä ohessa Kustaa Adolf Lehtonen ja hänen asiakumppaninsa velvoite taan suorittamaan Nikolai Anttilalle hänellä täällä asiasta olleiden kartan nusten korvaukseksi, kuusikymmentävi si markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti. R. A: Bödde. - M. W. S. hemmanR. A: Bödde. - M. W. S. hemmanC. J. Fingren Tall. August C. J. Tingren Tall. August Eelän Kyander. 27o 387. Pag 111. R. D. 1908. Frans Salmies Den 12 Mars 1909. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt uvisionsskitling, från Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Agerton I. J. Walkoapää, från Helsingfors stad, sökande, samt Konseln Berger Hallman, från Kuopio stad, warande, angående ersättning: Gifven uti Justitiedepartementet den 12. Mars 1909. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt me är i fråga, inhämtat följande. Vid Rådstufvurätten i Helsingfors har Konsuln Hallman anfört, att Ägonten Walkeapää, enligt en af honom den 14. Nounder 1903 utfärdad skuldsedel, åt Konmin Hallman förvill 400 veckar eller 3800. klagarens Tampo - Granulax heilemjöl till ett mer af 21, skillings 3 penns engelikt mynt för 100. kilogram, att betalas antingen ben tant eller medels uncept sextio dagar efter lallman meddelad underrättelse derom att afskoppningshandlingarna, utgörande konnasement och försäkringspolis, ankom mit till Finlands Banko kontor i Kuo6° J. N. G: W. E. P. - C. l. F. - My