Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
sig att för mälningen af ofvannämnda trappuppgång erlägga mera än 500 mark; att Mäkinen tillleende ersättning för sitt i Aminoffs, Ruusuurlas och Koppels lokater utförda arbete, att Mäkinen tillkomme ersättning för uppsätt ning af endast 3824 rublar tappter, hvilket antal måste anses hafva till arbetet åtgått; att Rönonen icke gittat styrka att Måkinens arbetare sönderslagit de glösenter, för hvilkas ersättan de med nya Rönonen fordrat 30 mark; samt att Könönen efter arbetenas slutförande för klarat sig icke hafva något att emot desamma anmärka På grund häraf och jämte det Vierhäradshöfdingen Kononens i öfrigt uti saken gjorda anmärkningar såsom olefogade lämnats utan afseende, har Rädstufvurätten ansett Kinonen vara berättigad att från Målare mästaren Mäkinens ofvanåbero pade räkning afdraga föl jande belopp, nämligen: för Frioborgs likal 32.7 mark 28 pen ni, för Selinheimes likal 32.) mark 28 penni, för Brotheus lokal 327 mark 28 penni, för Anderssons lokal 205 mark 15 pen ni, för Nestens lokal 205 mark 15 penni, för Strandbergs likal205 mark 15 penni, för Seder holms lokal 205 mark 15 penni för Nordensvans lokal 17/4 mark 55 penni, för Sundbergs likal 174 mark 55 penni, för Stratous lokal 174 mark 55 penni, för Husners lokal 174 mark 55 penni, för Wallins lokal 283 mark 95 penni, för Rölligs lokal 283 mark 95 penni, för Palekkis likal 283 mark 95 penni, för Mathrs lokal 219 mark 18 penni, för Abrechts lok al219 mark 18 penni, för puolens likal 219 mark 18 penni, för Järvis lokal 219 mark 18 penni, för gårdskarlens likal 75 mark 78 penni för Stens likal75 mark 38 penni, för Lindholms 327
lokal 73 mark 38 penni, för Salopuros lokal 132 mark 30 penni för Stepanoffs lokal 132 mark 30 penni, för Mustonens lokal150. mark 30 penni, för Lindroos lokal 132. mark 30 penni, för Hermkes likal 153 mark 65 penni, för Bitröms lokal 132 mark 30 penni, för fjärde vaningen till vänster 132 mark 30 penni, för Lindroos i Wallins likal 132 mark 30 penni. för Laineckes lokal 132 mark 30 penni, för Margiuskis lokal 132 mark 30 penni, för Holms lokal 132 mark 30 penni, för Kullias lokal 132. mark 30 penni, för Bergs likal 132 mark 30 penni, för Söderlunds lokal 132 mark 30 penni, för Ranskens lokal 132 mark 30 pen ni, för Tesehus likal 548 mark 50 penni, för läkarens likal 34 mark 50 penni, för Rosenheims likal 3 18 mark 50 penni, för Åkermans lökas 288 mark 8 penni, för Theslöfs lokal 288 mark 8 penni, för Jungen sehus likal 311 mark 61 penni, för Helenius lokal 72 mark 15 penni, för ett enskildt rum till vänster 1 mark 50 penni, för skolandelns lokal 51 mark 40 penni, för mellan gången 15 mark, för i oiksladsrum net 45 mark 60 penni. för vinhan deln 43 mark 45 penni, för yllaa rehandeln 0/4 mark 40 penni, för mellangången 10 penni, för för stugan 55 mark, för köket 39 mark 96 penni. för Skräddaren Rosen bergs lokal 26 mark 24 penni, för den andra skräddarens likal 26 mark 24 penni, för lotsens lökal 84 mark 92. penni, för vinds viimmet midtemot 21 mark, för Karlssons likal 23 mark 90 penni, för Milenkos lokal 89 mark et penni, för Soncks rum 62 mark 50 penni, för Soneks förstuger I mark 70 penni, för kafilokalen 252 mark 50 penni, för fortgån gen 451 mark 40 penni, för bage riet 54 mark 56 penni, för frukt handeln 1/12. mark 65 penni för balkongen 23 mark för folk 328
skolckansliet 99 mark 3 penni, för matsveringslokalen 126 mark 24 penni, för frukthandeln 11/11 229 mark 55 penni, för Aminoffs likal 288 mark 8 penni, för Ruusuvirtas lokal 311 mark 61 penni, för Rophels lokal 311 mark 61 penni äf vensom för spänning af 175 rub: lar tapeter 40 mark eller sålunda sammanlagdt 11400 mark 68 penni; och som Målaremästaren Mäkinen, hvilken sålunda för samtliga arbeten tillsammans tillborde en ersättning af 26191 mark 93 penni, allaredan af Kech åradshöfdingen Kononen fått uti särskilda poster emottaga sammanlagdt 2000 mark, alltså har Rådstufvurätten ålagt Rininen att till Mäkinen utgifva sålunda ännu återstående sextusen etthundra nittioen mark nittiotre penni med fem procents ränta därå från stämningsdagen den 24 Oktober 1908. hvarhos Richardshöfdingen Kinonen känts skyldig att med sjuhundra mark godtgöra Må kinen dennes kostnader i målet Hofrätten, under hvars pröfning parterne ömsesides i vaderåg dragit målet, har uti dom af den 29 Maj 1914 Junnit Målaremästaren Mäkinen icko hafva anfört skäl till ändring i Rådstufvurättens utslag samt Kehäradshöfdingen Konönens vadainlaga ej heller föranleda annan rättelse i sagda utslag, än att Nönönen birättigats afdraga från Mäkinen frånnämnda räkning, utöfver de utaf Rådstufvurätten i sådant afseende medgifna beloppen, trettio mark för tio af Räkinens arbetare söndrade för ster och att Rönönen befriats från att utgifva åt Mäkinen den den ne af Rådstufvurätten tillerkän da rättegångskostnadsersättnin gen sjuhundra mark, enär käkinen i målet fordrat vida me 329
ra än hvad honom däri till domts; utgörande alltså det belopp Vicehäradshöfdingen Köni nen borde till Målaremästaren Häkinen utbetala salusen ett hundra sextioen mark nittiotre penni med därå löpande fem procents ränta från den 24 Oktober 1908 Uti Hofrättens dom har Måla remästaren Mäkinen anhållit om ändring medels deduktion, den, efter Richardshöfdingen Könonens emellertid inträffa de frånfälle, Julia Aleksandra och Siiri Johanna Rönonen bemött Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och fin ner Målaremästaren Mäkinen icke hafva anfört skäl till än dring i Hofrättens dom, vid hvilken förty skall bero, och bännes Målaremästaren Mäkinen skyldig att utbetala åt Julia Aleksandra och Siiri Johanna Nönenen, i ersättning för deras här städes för målet hafda kost nader, nittio mark Det alle, som oderbör, till efterrättelse lånder Kejserliga Senaten för Finland Walter Andersson Johannes Pesonen. K. R. Helanen. K. Auer. T. Jvimfelt 330
Helmikuun 19 päivänä 1916 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullees sa velkomesjutussa, jossa toiminimi Broder Carlstedt, Turun kaupungista, on hakijana se kä Itselliset Edvard Mukka ja Kusto Kyrö, molemmat Turlalan pitäjän Pellon kylästä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa Helmikuun 19 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niis tä, mikäli nyt on kysymyksessä saanut tietää: Turun kaupungin Raastuvanoikeudessa ovat Edvard Mukka ja Kusto Kyrö lausuneet, että heidän ja sikäläisen toiminimen S. Leidenius " O. innehafvare H. Carlstedt och G. F. Gröndahlen välillä Tammi kuun 19 päivänä 1010 päätetyn kauppasopimuksen mukaan Maksä ja Lyrö olivat olleet velvolli set hankkimaan toiminimelle Läsnä: A. L. B.A. A. R. S. X. f. V. L. P. 331 päivänä 1916 No 360 Pag 21. R. D. 1915.
ennen Helmikuun 22 päivää 1910 poronlihaa ja taljoja, joista toiminimen tuli heille maksaa peronlihasta Tornion rautatisasemalla vapaasti vaunuun lastattuna, 60 penniä kilalta ja taljoista ensiluakkaisista vaatimen eli vaarasperon taljoista 6 markkaa, toisluokkaisista häräntaljoista 7 markkaa ja tois. luokkaisista vaatimantaljoista 5 markkaa kappaleelta siten, että heti käsirahana suoritettiin 500 markkaa ja piti loppuhinta maksettaman toiminimen otettua tavara vastaan, sekä että Mukka ja Kyrö olivat määrättynä hankin ta-aikana lähettäneetkin toimme melle 2,130 silaa perintikaa ja 46. porontaljaa, joista 20 oli allut ensiluokkaista vaatimantaljaa 9 toisluokkaista käräntaljaa ja 17 toisluokkaista vaatinentaljaa ynnä sitä paitsi toiminimen erityisestä tilauksesta 4 markan arvon poronsualia eli siis tava rää kaikkiansa 1550 markan edestä; mutta koska toiminimi ei ollut mainitusta summasta suosiolla suorittanut enempää kuin edelläsä notun kärirahan ovat Mukka ja Kysä vaatineet toiminimeä velvoitettavaksi heille maksamaan saamatta olevat tuhat viisikymmentä mark kaa kuuden prosentin korkoineen Helmikuun 22 päivästä 1910. Kanteesta kuultuna on toiminimi F. Leidenius v. Co innehafvare H. Carl stedt och G. A. Gröndahl vastannut että Edvard Markka ja Kusto Kyröolivat kysymyksessä olevassa kauprasopimuksessa sitoutuneet hankkimaan toiminimelle poromruhoja, lähetettäviksi toiminimen vastedes määrättävälle asemalle viimeistään ennen Helmikuun 22 päivää 1910 u losvientiä varten eli siis sellaisessa kunnossa, että ruhat voitiin kuljettää edelleen ulkomaille, mutta että toiminimen määräykses tä Hangon kaupunkiin lähetetyt poronlihat oli lastattu Torniossa rautatievannuun vasta viimeksisa332
notun kuun 26 päivänä ja lihat saapuneet Hankoon seuranneen Maalis kuun 5 päivänä suurimmaksi osaksi tulina ja siis, siellä saman kuun 5 päivänä toimitetun tarkastuksen mukaan, keljaamattomina ulosvien tiä varten, minkä vuoksi toimini men oli ollut pakko, tehdäksensä Mukalle ja Kyrölle kauppasopimuksen rikkomisesta oikeutuvan vahin gon niin vähäiseksi kuin mahdallista, toimittaa jilaantuneet lihat Salon kauppalaan savustettaviksi ja myydä osa näistä saviotetuista lihoista Mukan ja Kyrönlaskuun mahdollisimman korkoihin hintoihin, jota vastoin osa lihoista oli jäänyt myymättä, Näin ollen ja kun toiminimel lä ole ollut lihoista kustannut sia ja sille oli tuleva poovisionia yhteensä 835 markkaa 28 penniä sekä Edvard Mukan ja Kusto Kyrön saatava teke lihoista 264 markkaa 45 penniä ynnä perontaljoista ja suolista 272 markkaa, joten siis toiminimellä oli 298 markkaa 83 penniä saatavaa Mukalta ja Kyrältä, huomioon ottaen kuitenkin. että toiminimellä oli varastossa näiden laskuun savustettua peronlihaa 61,9 kiloa, toiminimi on pyytänyt kannetta hyljättäväksi. Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikulungeista on Maaliskuun 27 päivänä 1912 julistetussa päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Edvard Mukka ja Kusto Kyrö olivat välikirjassa Tammikuun 19 päivältä 1910 sitoutuneet ennen saman vuoden Helmikuun 22 päivää lähettämään toiminimelle 3. Leidenius v C. innehafvare H. Carl stedt och G. A. Gröndahlille aina kin viisikymmentä vähintäin neljänkymmenen kilon keskipäinoista poronruhaa sovitusta kuudenkymmenen pennin hinnasta bilalta lastattuna raulativannuun Tornion asemalla ja sieltä toiminimen kustannuksella lähetettäväksi ja 733
sen vastaanotettavaksi toiminimen ilmoitettavalle rautatieasemalle, mikä hinta piti maksettaman toiminimen otettua vastaan ja tarkastettua tavaran, minkä johdosta Mutka ja Kyrö olivat mainitun Helmikuun 26 päivänä Tornion rautatieasemalta lähettäneet toiminimen määräyksen mukaan Hangin kaupunkiin neljäkymmentäkahdeksan peronruhoa, joiden yhteenlaskettu paino oli ollut tuhat yhdeksäneataa seitsemänkymmentä kolme kiloa, jota paitsi toimini mi oli saanut vastaanottaa ennemmainitut neljäkymmentäkuu si perontaljaa ja neljän markan edestä peronsuolia, saapuen sanotut tavarat Hankoon Maaliskuun 5 päivänä 1910. Tähän nähden ja koska todiste tuksi oli tullut, että poovuru hot olivat olleet tuoreita ja hyvässä kunnossa sekä rauta tievannuun lastattaessa Tornion asemalla että niiden saapuessa Hankoon, eikä Edvard Mukan ja Kusto Kyrön oikeutta saada maksu hankkimastaan tavarasta vähentänyt se seikka, että osa lihoista Maaliskuun 8 päivänä 1910 Hangossa toimitetussa tarkastuksessa oli havaittu olleen sulassa tilassa, he kun eivät välikirjan mukaan olleet velvolliset hankkimaan jäädytettyjä rukoja, enempää kuin sekään asianhaara, että tavarat oli lähetetty jälkeen sovitun määrääjän, koska toiminimi T. Ludenius vde innehafvare H. Carl stedt och G. A. Gröndahl oli, tavarat tarkastettuaan, ottanut ne vastaan ja käyttänyt Raastuvanoikeus on hatsonut tuon toiminimen velkapääksi suoritta maan vastaanottamiensa tava rain sovitun hinnan ja niinmuodoin maksamaan tuhannes ta yhdeksästäsadasta seitsemästäkymmenestäkolmesta lihakilas ta, kuudenkymmenen pennin jälkeen kilolta, tuhat sata kah334
deksankymmentäkolme markkaa kahleksankymmentä penniä sekä taljoista ja suolista yhteensä kaksisataa seitsemänkymmentäkaksi markkaa, minkä vuoksi Raastuvanoikeus on velvoittanut toiminimen Edvard Mukalle ja Kusti Kyrälle maksamaan tuhat neljäsä taa viisikymmentäviisi markkaa kahdeksankymmentä penniä, sii tä vähentiin jo suoritetut viisisataa markkaa, eli siis yhdeksän sataa viisikymmentäviisi markkaa kahdeksankymmentä penniä kuuden prosentin vuotuisi ne korkoineen luettuna Maaliskuun 8 päivästä 1910 kunnestäysi maksu tapahtui, jota paitsi toiminimen tuli korvata Mukalla ja Kyröllä jutussa olleet kustannukset kolmellasa dalla kahdeksallakymmenellä markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi toiminimi T. Leidenius & C. innehafvare H. Carlstedt och G. A. Grön dahl oli vetoamalla saattanut jutun, on Joulukuun 14 päivänä 1914 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoilta. nut toiminimen T. Leidenius" de innehafvare H. Carlstedt och G. A. Gröndahlin kuudellakymmenellä markalla palkitsemaanEdvard Meckan ja Kusto Kyrönvastaajavallan valvomisesta Hovioikeudessa oikeutuneet kulut. Hovioikeuden luomioon on toiminimi Broder Carlstedt, ilmoittaen ostaneensa toiminimen J. Leidenius och innehafvare H. Carlstedt och Get. Gröndahl sekä sittemmin muuttaneensa. tuon toiminimen nimen Broder Carlstedtiksi, anonut muutosta perustelmalla johon Edvard Mukka ja Kusti Kyrö ovat vastannet, minkä jälkeen täällä on toimitettu suullinen kuulustelu kuten siinä laadettu pöytäkirja osottaa 333
Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei toiminimi Bröder Carlstedt ole enttänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan toiminimi Bröder Carlstedt suorittamaan Edvard Mukalle ja Kusto Kyrälle heillä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi sata markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudatta kaat Keisarillinen Suomen Senaatti: Alfred Liiksiala. A Amberg. Alfredliuksiala. A. Amberg. A. P. Lill Herala. Samuli Koski. Valtero, Parviainen. Den 19 Februari 1916. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsätt revisionskilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet vadelmål emellan Vicehäradshöfdingen Gösta Palmros, från Helsingfors stad, sökande, samt Landthushållaren Eemeli Kirvelä, från sagde stad, svarande: Gifven i Justitiedapartementet, den 19 Februari 1916. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande. Vid Rådstufvurätten i Helsingfors har Vicehäradshöfdingen Palmres yrkat att bemeli Kirvelä på grund af en utaf Jurisutriusqvekondidaten Onni Karhunen den 17 Februari 1911 utställd och af Eemeli Kirvelä till betalning tre månader för efter acepterad rubel, hvilken blifvit å Palmros till inkassering öfverlåten, måtte förpliktas att till Palmros utgifva sag da vexels belopp 1,2500 mark med sex procents årlig ränta därå. Sedan Eemeli Kirvelä, i saken hörd, motsagt käromålet, har Rådstufvurätten Närv: A. L. B.A. A. R. S. K. Haf H. 436 No 361. Pag. 62. R D. 1915
hvarest parterne å ömse sidor anhållit om ersättning för sina rättegångs umgälder, medels den 17 Augusti 1914 afkunnadt utslag utlåtit sig i målet; och som af en å ifrågavarande viels baksida gjord, om och sedermera öfverstruten anteckning framginge, att vexeln, sedan den samma af dess utställare Onni Karhunen in blanco indosserats, blifvit af en person vid namn Niilo Ahlgren me dels af honom undertecknadt indesse ment öfverlåten till order af Kansallis-Osake- Pankki, utan att å vaan därefter gjorda anteckningar utvisade att densamma skulle af nämnda banken rättning vidare indosserats, fördenskull och då Vicehäradshöfdingen Palmres så lunda icke visat sig hafva genom en sammanhängande och till honom fortlöpande följd af öfverlåtelser blifvit innehaf vare af vexeln, har Rådstufvurätten i stöd af 35 SS i Kejserliga Vielstadgan af den 29 Mars 1858 förkastat Palmros i målet utförda talan, hvarhos Palmros ålagts att med tvåhundratrettiofem mark godtgöra Eemeli Kirvelä dennes kostnader i målet 337 Hofrätten, under hvars pröfning Vicehäradshöfdingen Palmros i vadeväg dragit må let, har medels dom den 29 Januari 1915 låtit vid Rådstufvurättens utslag bero samt ålagt Vicehäradshöfdingen Palmros att med femtio mark godtgöra Eemeli Kavelä dennes för målet i Hofrätten hafda kostnader Uti Hofrättens dom har Vicehärads höfdingen Palmros anhållit om ändring medels deduktion, den Eemeli Kirvelä bemött; hvarefter muntligt förhör i målet härstädes egt rum. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Vicehärads höfdingen Palmros icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förty skall förblifva; och skyldigkännes Vicehäradshöfdingen Palmros att till Eemeli Kirvelä, i ersättning för dennes härstädes hafda kostnader i målet, utgifva sjuttio mark Petalle, som vederbör, till efter rättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: Kejserliga Seni Alfredliuksiala. Wilhelm Alfredliuksiala.  kolmeberg A. V. Lillhuuvaara Samuli Korki. Häfkellen
Den 19. Februari 1916. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsätt revisionsskilling från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommit mål angående fordran emellan Handlanden Conrad Blomqvist, från Jakobstad sökande samt Gårdsegarenson Greta England från samma stad svarande: Gifven i Justitudepartementet den 19. Februari 1916. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Vid Rådstufvurätten i Jakobstad har Greta England efter Handlanden Blomqvist agången stämning yrkat att Handlanden Blomqvist åt, hvilken Greta England den 28 Juli 1907 för inkop af en sommarvilla lånat åttahundra mark att vid anfordran jämte därå löpande som procents årlig ränta till henne återbetalas, måtte, enär han icke kunnat i godo därtill förmås, åläggas att till Greta England återbetala sagda summa jämte utfäst ränta. Ofver: 4. et. J. P. K. R.t. 1/3 M S 338 No 362. Pog. 173. R. D.144.
Öfver käromålet hörd har Handlanden Blomqvist genmält att parternas mellanhafvanden utjämnats genom en den 2 December 1912 dem emellan ingången förlikning, hvarför och då ifrågavarande åttahundra mark, hvilka Handlanden Blomqvist omförmälda 28 Juli 1907 genom Greta Englund upplånat, icke tillhört penne utan Greta Englunds son Handelsbiträdet Karl England, åt hvilken Handlanden Blomqvist jämväl återbetalat summan, Handlanden Blomqvist motsagt käromålet. Sedan Greta England i anledning häraf framhållit att ofvannämnda förlikning afsett endast det lån, hon emot skuldsedel af den 16 Juli 1900 försträckt Handlanden Blomqvist, och Karl Englund blifvit i saken hörd, har Rådstufvurätten, hvarest parterna ömsesides tagit i anspråk ersättning för sina umgälder i målet, genom den 9 April 1913 afkunnadt utslag, alldenstund Handlanden Blomqvist icke gittat styrka att parternas i början af December månad 1912 ingångna öfverenskommelse äfven innefattat de åttahundra mark, hvilka Greta England visat sig hafva lånat åt Handlanden Blomqvist den 28 Juli 1907, ålagt Handlanden Blomqvist att till Greta England emot hvitto utgifva åttahundra mark, med fem procents ränta från stämningsdagen den 25 Januari 1913 tills full betalning skedde, hvarjemte Handlanden Blomqvist skyldigkänts att med tvåhundra mark godtgöra Greta Englund dennas kostnader i målet. Hofrätten, under hvars pröfning Handlanden Blomqvist i vadeväg dragit målet, har genom dom den 7 Augusti 1914 låtit vid Rådstufvurättens utslag bero jämte det Handlanden Blomqvist ålagts att ersätta Greta England hennes i Hofrätten för målet hafda kostnader med femtio mark. 339
Uti Hofrättens som har Handanden Blomqvist anhållit om ändring medels deduktion, den Greta Englund bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Handlanden Blomqvist icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom hvarvid förty skall förblifva, och skyldigkännes Handlanden Blomqvist att med sjuttio mark ersätta Greta Englund för hennes härstädes i målet hafda kostnader. Ort alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Walter Andersin. K. R. Helanen. Johannes Pesonen. K. Auer Matti Syrjänen Helmikuun 21 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Vaasan Hovioikeudesta tulleessa, parempaa oikeutta maapalstaan ja rakennuksun. koskevassa jutussa, jossa Kauppias Lassi Lassila Suomussalmen pitäjän Kirkonkylästä, on hakijana sekä Suomussalmen kunta vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Helmikuun 21. päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Suomussalmen kunnalle toimitut. tamansa haasteen nojalla on Lassi Lassila Suomussalmen, Hyrynsalmen ja Puolangan pitäjien sekä Ristijärven kappelin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että hin oli Maaliskuun 14 päivänä 1902 tehdyllä kauppakirjalla Talolliselta Wilhelmi Kyllöseltä ja hänen vaimoltaan Fredriika Kyllöseltä osläsnä: V. t. J. P. R. H. A. B. K.-K.t. M. S. No 364. Pag. 98. R. D. 1914.
tanut hallintaoikeuden puoleen Mannilan silloin kruunun luontoa ollutta taloa No 2 edellämainitussa kylässä, sekä siihen sittemmin saanut perintökirjan; mutta koska kunnan käytettävänä oikeudettomasti oli taloon kuuluva, postitoimistona asuttu päärakennus sekä sen ympärillä oleva neljänsadan yhdeksänkymmenen neliometrin suuruinen maapalsta, jonka kunta kokouksessa Huhtikuun 10 päivänä 1909 laittomasti oli päättänyt itselleen aidata, on Lassi Lassila vatinut, että Suomussalmen kunta velvoitettaisiin hänelle luovuttamaan sanottu rakennus maa-alueineen sekä korvaamaan hänen kulunsa oikeudenkäynnistä. Suomiussalmen kunnan puolesta on asiassa selitetty, että kun eräs Kauppias Aatami Manninen vuonna 1886 oli joutunut noin kahdentuhannen markan suuruiseen velkaan kunnalle, oli hän tuon velkansa maksamiseksi luovuttanut hallintaoikeuden silloin asumaansa yllämainittuun puoliskoon Mannilan kruunun. taloa Suomussalmen kunnalle, joka, kun kunta ei omassa nimessään voinut hallita taloa, oli pitänyt sen Vilhelmi Kyllösen nimessä, kunnes kun takokouksessa Joulukuun 27 päivänä 1897 oli päätetty myydä talo, muun muassa, sillä ehdolla, että kunnalle tuli jäämään tilalla sijaitseva postikonttorirakennus sekä tämän alla ja ympäri sijaitseva neliin muotoinen maapalsta, joka oli seitsemänkymmentä metriä pitkä ja saman levyinen. Kun Lassi Lassila sitten oli suostunut ostamaan talon kunnan määrää. millä ehdoilla, oli Wilhelmi Kyllönen tehnyt siitä Lassilalle luovutuskirjan, johon oli otettu muun muas sa äskensanettu ehto, mutta kun Lassi Lassila oli ilmoittanut tuon ehdon olleen esteenä hänen yrittäessään saada talon lunastetuksi perinnöksi ja Wilhelmi Kyllöseltä pyytänyt silläista luovutuskirjaa, jossa tuo ehto ei ollut mainittuna, oli Kyllönen, suostuen siihen, tehnyt kysymyksien
tulleen, Maaliskuun 14 päivälle 1902 päivätyn luovutuskirjan, mutta alkuperäisten ehtojen muuttamista tämän toimen kautta ei oltu tarkoitettu; ja koska Lassi Lassila, asian näin ollen, oli katsottava velvolliseksi täyttämään vielämainitun ehdon on kunnan puolesta vastustettu Lassi Lassilan kannetta, sekä myös, Lassilalle toimitetun haasteen nojalla, vaadittu että, koska Mannilan talonpuolisko nyt oli perinnöksi lunastettu, Lassi Lussila velvoitettaisiin antamaan Suomissalmen kunnalle luovutuskirja puheenalaisiin kunnan itselleen pidättämiin rakennukseen ja maa-alueeseen. Lasse Lassilan vastustettua tätä vaatimusta ja sittenkun Vilhelmija Fredriika Kyllöstä oli kuulustettu, on Kihlakunnanoikeus Lokakuun 25 päivänä 1912 julistamallaan päätöksellä mainitsemillaan perusteilla velvoittanut Suomussalmen kunnan luovuttamaan Lassi Lassilan vapaaseen hallintaan riidanalaisen rakennuksen ja maapalstan Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Lassi Lassila ja hänen vaimonsa Kristiina Lassila sekä Suomussalmen kunta puolin ja toisin olivat vetoamalla saattaneet jutun, on Maaliskuun 31 päivänä 1914 antamassaan tuomiossa, hyljäten Lassi ja Kristiina Lassilan muutoksenhakemuksen, lausunut selvitetyksi, että Lassi Lassila oli kuntakokouksen pöytäkirjassa toulukuun 27 päivältä 1897 mainituilla ehdoilla ostanut Suomussalmen kunnalta hallintaoikeuden puoleen Mannilan silloin vielä kruunun luontoista taloa ja silloin tehdyssä kauppakirjassa sitoutunut kunnalle luovuttamaan kysymyksessä olevan kartanorakennuksen ynnä sitä ympäröivän seitsemänkymmenen metrin rituisen ja samanlevyisen neliönmuotoisen maa-alueen sekä että Wilhelmi Kyllönen, jonka nimessä kunta oli hallinnut sanottua tilaa. sittemmin, Lassilan pyynnöstä ja auttaakseen Lassilaa tämän yrittäessä saada tilan verolle ostetuksi, oli 212