Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
vid Häradsrätten gjorda anmärkning utgjorde en invändning i själfva saken och Häradsrätten förty icke bort, såsom i strid mot laga rättegångsordning emellertid skett, meddela skildt utlåtande därom, upphäll och undanröjt Häradsrättens antydda invändnings utdag, har lofrätten på de af Häradsrätten i dess slutliga utslag åberopade skäl och enär Karl Evert Karlsson och hans medparter icke på den af motparterne anförda grund försuttit sin talan i mälet låtit vid nu ifrågavarande det af saada utslag förblilva, dock sålunda att den tid af tre månader inom hvars förlopp meraberörda hemmans hälft borde upplåtas till laga skifte skulle räknas från den dag Hofrättens dom utgafs Uti denna Hofrättens dom hafva Anna Ekonora Gustafsson och hennes medrärter anhållit om ändring Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner Anna Ehonera Gustafsson och hennes med parter icke hafva anfört skäl till ändring 1. Härty begrotte uti Hofrättens dom vid hvilken förty skall förblifva, dock sålunda att Anna Efopera Gustafsson bör vid af domstolarna utsatt vite upplåta ifrågavarande hemmanshälft till laga skifte föreden 1. Juni 1916 del alle som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland tio Saarikoski Alfred Liuksiala. B Anneberg A. J. A. Ailluvara B. Anneberg A. A. Allmänna Samuli Koski. 1535
Joulukuun 14 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senuatin tuomio maksuilla Keisarillisesta Turun Savioikeudesta tulleessa velkomista koskevassa nostajutussa jossa Perin kaupunkiin kuuluvalla Kyrosaaren huodella asuneen Laivantäyttäjän Karl Alfred Ytterliovoinajan leski Aina Maria Ytterlin omasta puolestaan sekä alaikäisten lastensa Liqvid Aliksandra Elin Frene, Karl Artur ja Astrid Maria Ytterlinen lakimääräisenä holhoojana, ja Karl Alfred Ylkerkinin täysi kainen tytär Aina Sofia Ytter lin, yhteisesti, ovat hakijaina se ki toiminimi Hakkoon Brolhus ja Kauppias Rubel Wahlroos, niinikään Korsaarelta neisjää minä vastaajina, Annettu Oikeusorastossa Joulukuun 14 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti osoitettama netteluttänyt utan kirjat ja vielä, mikäli nyt yt on kysymyksen, saanut tietää laastutettuansa toiminimen Jakkoo Sämä: V. A. B. K.K. R.G. B F. A. 1536 No 2325 Sag 108. R. 1915.
Brotterin ja Kauppias Wähkeosin on Karl Alfred Ytterlin Porin kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut, että toimine mi oli kavaltalvella vuonna 1906. Reposaaren lainantäyttäjä - ja purkaja-ani mattigkdistus nimiselle yhdistykselle luovuttanut sanotun vuoden purjehdys kandella tasattaviksi kaikki ne saivat, joiden isännistöjen kanssa toiminimi oli sopinut laivojen lastauksesta, minka ohessa Kauppias Wakkoo mainitun toiminimen osakkaana oli sitoutunut siinä tapauksessa, ettei ammälligkolistys maksaisi jäsenettiin, joihin Ollarlenkin kuului sanotulla perjekohuskuudella laivoilla moitettavan lastaustyön johtamisesta niin suurta palkkaa että Ytterlinille tuleva korvaus nousisi 1400 markaksi, suorittamaan Karl Alred Ytterlinille erotuksen, sekä että Ytterlin mainittuna aikana oli työnjohtajana ottanut osaa lastaustöihin lukuun ottamalla kolmen lainan lastausta, joiden lästäämisestä mikin oli kulunut 1851/2 tunka, Ytterlin työssä saamansa ruomiinvannan johdesta oli ollut pakoitettu jäämään pois, tehden hänelle sanotulta sairausajalta tuleva korvaus, laskettuna a pennin mukaan tunnilla 83 markkaa 10 penniä Tähän nähden ja koska Karl Alfred Ytterlin oli suorittamastaan työstä saanut palkkaa ainoastaan 5/37 markkaa 80 penniä, paitsi korvausta mainitusta ruuminvannasta, on Ytter lin vaatinut joko toiminimen Wahlroos Brotkorin tai Kauppias Hahlnosen velvoittamista suorittamaan Ytterlinelle 1800. markkaa, sitä kuiten kin vähinnittyä saadut 377 markkaa se penniä ja edellämainitut 83 mark kaa 10 penniä, sekä korvaamaan Ytterlinin oikeudenkäyntikulut Kanteesta kuultuina ovat toiminimi Kakkoos Krolkors ja Kauppias Tahkoos vastannut, että Kahlioos kivät talvilla vuonna 1906, ennenkuin Reposaaren lainantäyttäjä ja purkajaammattighdistus vielä oli omistettukaan, oli kysynyt Karl Alfred Ytterlinittu, - liko tämä halukas tästäuspäällikkona astumaan toiminimen Kahlioon Korhorin 1537
palvelukseen, ja siinä tapauksessa, että hän tähän suostuisi, taannut hänelle 1400 markan vuositulot, Hakkoisin silloin kuitenkaan saamatta kysymyksensä vaimoa vastausta minkä jälkeen Karl Alfred Ylterlin kun mainittu ammättighdistys oli perustettu oli siittynyt siihen ja sittemmin koka purjekolasajan rafvollut työnjohtajana toiminimellä C. P. Dahl & Clla ilmoittamat ta liittymisestään ammattighdistyksien Kamopias Wahlroosille; ja koska toiminimi Hahlccos Brollers myöhemmin, sen jälkeen kuin Kauppias Wahlhvas eli Ytterlinille tehnyt sanotun tarjouksen, eli Kerosaa rin lainantajttäjä- ja purkaja ammätti yhdistykselle joka sillä välin oli perustettu luovuttanut kaikkien toiminimen lastet taviksi jätettyjen lainojen lautauksen ilman että silloin mitään sopimusta toiminimen ja Ytterlinen korkon oli tehty, ovat toiminimi Kahlooos Brolters ja Kauppias Wahlroos anoneet kunnat ta hyljättäväksi. Jutun oltua asiakirjoista havaittu van käsittelyn alaisena, on Raastuvanoikeus Maaliskuun 22. päivänä 1910 julistamassaan päätöksessä katsonut jälvitetyksi, että toiminimet Walhous Brollera ja C. F. Puhla 6o beväällä vuonna 1906. olivat Reposaareni lainan täyttäjä ja purkaja anmättighdistykselle luovutta eet kaikkien sanotuille toiminimille astattaviksi uskollujen lainajen lastauksen kuin myös että sanotut toiminimet tämän johdosta olivat välinneet ammattighdistyksen ehdottamista työnjohtajista, Wahlroos Brotturs neljä ja C. P. Liehlob. kolme johtajaa sekä kumpikin ottanut valitse oilleen työnjohtajille merittauksen palkan, jonka vuoksi ja koskii Karl AndYtterlin, joka oli ollut toiminimi C. F. Siihten 6:n valituma työnjohtaja ollut todistanut, että Kauppias Kasevas olisi taannut Ytterlinille kysymyksessä ole valta purjekdasvuodelta hänen väiltä mänsä tuhannen neljänsadan markan tisen, Raastuvanoikeus on todistamatta mana kyljännyt Karl Alfred Ytterlinin jutussa ajaman kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Karl Alfred Ytterlinin sillä välin kuoltua hänen leskensä elina Maria Ytterlin o1538
nasta puolestaan ja alaikäisten lastensa holhoojana ynnä Aina Sofia Ytterlin olivat vetoamalla saattaneet jutun on Maaliskuun 10 päivänä 1913 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan Hovioikeuden tuomioon ovat tina Maria ja Aina Sofia Ytterlin hakeneet muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Aina Maria ja Aina Sofia Ytterlin ole esittanut syytä muuttaa Hovioikeuden tuonista joka siis jää pysyväksi Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen SenaattiWalter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen. K. Auer. K. R. Helanen. A. Auer. C. F. böter Joulukuun 14 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahoilla Keisaril lisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa jutussa torpan tilusten eroittamisoikeudesta jossa Pomarkun kappelin Pomarkun kylässä asuvat Torppari Juho Jaakko Jaakonpoika Huhdanmäki toisella sekä Talollinen Anton Konstanlin Aromaa, toisella puolen ovat vuoroin hakijoina, ja Aromaa saapuville tulluna vaan Huhdanmäki poisjääneenä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa Joulukuun 11 päivänä 1915 Keisarillinen Senaatti on itsellen sä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Välikirjalla Joulukuun 1 päivältä 1826 on Talollinen Iisakki Antinpoika Ylinissi luovuttanut omistamastansa Ylinissin talosta Pomarkun kylässä veljellensä Juho Antinpojalle hänen Läsnä: T.S - A. L. B. A. R. S. K. J. H. B. 1539 No 2398. Pag 70. R. D. 1914.
perintöosastaan talossa siihen kuuluvan Huhdanmäen torpan sellaisilla ehdoilla: että Juho Antinpoika sai Leppäkorvesta mäen deläpuolella Ruskan niityn kulmasta ainoastaan Tensiön ja Uusipervon, yhteensä kaksi ladonalaa valmista niittyä, mutta sanotun mäen pohjoispuolella Isojärven järveen päin oli hänellä lupa rakentaa asuntonsa ja raivata maata niin paljon kuin hän kykeni, sekä että Iisakki Ylinissi tahtoi sinne valmistaa veljellensä yhden ladon alan niittyä latoineen; että Juho Antinpoika sai käyttää säästäväisesti metsää ainoastansa kotitarpeeksi kuten rakennuksiin, käsitöihin, polttopuiksi lehdenottiin ja kydöksi uulisviljelyksiensä tiettä, mutta ei myytäväksi; että Juho Antinpojan tuli saada Huhelanmäen torpassa viisi vapaavuotta, mutta sitten tehdä siitä vuosittain talon ruoassa kahdeksan juhtanäivätyötä niin kauvan kuin hän tahi hänen vaimonsa elivät, jonka jälkeen verosta oli lähemmin sovittava heidän lapsiinsa nähden: sekä ettei torppaa saatu koskaan vaihettaa pois tahi myydä Sittemmin on Juho Antinpoika yhdessä vaimonsa Juliana Juhontyttären kanssa Marraskuun 28 päivänä 1847 laaditulla välikirjalla luovuttanut Huhdanmäen torpan hallintaoikeuden torpassa olleine rakennuksineen heidän tyttärensä Margareta Juhontyttären miehelle Jaakko Iisakinpojalle ja viimeksimainittu myynyt kauppakirjalla Elokuun 10 päivältä 1899 mainitun torpan pojallensa Juho Jaakko Huhdanmäelle ynnä hänen vaimolleen. Turun ja Porin läänin Kuvernöörille Joulukuun 15 päivänä 1896 annetussa kirjoituksessa on Jaakko Iisakinpoika anonut määräystä asianomaisille maanmittarille lohkomisella tahi palstatilaksi eroittamisella ottamaan Huhdanmäen torpan tilukset erilleen Ylimissin talosta; minkä jälkeen ja sittenkuin Kuvernööri saman kuun 22 päivänä 1540
oli määrännyt Komisionimaanmittarin Uno Tallqvistin toimittamaan mainitun maanmittarintyön, on Komisionimaanmittari Tallqvist, kun Ylinissin talon silloinen omistaja Talollinen Frans Viktor Fransinpoika Ylinissi oli väittänyt, ettei Jaakko Iisakinpojalla ollut oikeutta Huhdanmäen torpan tiluksien eroittamiseen, lopettanut toimituksen riitaisena. Sitten on Juho Jaakko Huhdanmäki Nuormarkiin ja Ahlaisten pitäjäin ynnä Bomärkun kappelin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut että, koska Joulukuun 1 päivänä 1826 tehty välikirja oli niin tulkittava, että Iisakki Ylinissi sillä oli luovuttanut Huhdanmäen torpan ainaiseksi Juho Antinpojalle perintöosan vastikkeeksi, ja Juho Jaakko Huhdanmäki omisti Juho Antinpojan oikeuden sanottuun torppaan, Juho Jaakko Huhelanmäki jalistettaisiin oikeutetuksi saamaan tornan tilukset eroitetuiksi Anton Kontuntin Aromaan ja hänen vaimonsa Elina Aromaan nykyään omistamasta Ylinissen talosta, sellaisina kuin mainitut tilukset oli merkitty Komisionimaanmittari Tallqvistin vuonna 1909 laatimaan Huhdanmäen torpan karttaan ja lueteltu karttaan kuuluvassa selityksessä. Kanteeseen vastaten on Anton Konstantin Aromaa kieltänyt että välikirjas sa Joulukuun 1 päivältä 1826 Huhdannaen torppa olisi luovutettu Juho Antinpojalle ainaiseksi vaan ainoastaan hänen hanen vaimonsa ja heidän lastensa elinajaksi minkä vuoksi ja kun torpan titukset, jotka olivat syntyneet vain vähitellen, niitä vuosi vuodelta lisäämällä, ja jotka torpan haltija oli vasta myöhempenä aikoina aidannut, värjellaksensä niitä karjalta, eivät muodostaneet sellaista määräalaa, jonka asetuksen mukaan sai emätalosta ottaa erilleen, ei ainakaan Komisionimaanmittari Tallqvistin karttaan ja karttaselityk1541
seen otettu metsämaa, koska mainitun välikirjan mukaan torpan haltija sai käyttää talon metsää säästäen vain kotitarpeeksi, Anton Konstantin Aromaa, on anonut kannetta hyljättäväksi ja korvausta oikeudenkäyntikuluutaan. Vastuun johdosta on Juho Jaakko Huhdänmäki huomauttanut, että välikirjassa Joulukuun 1 päivältä 1826 Huhdänmäen torpalle oli annettu, paitsi Tensiön ja Uusipervon niittyjä, kaikki se maa, joka sijaitsi Komisionimaan mittari Tallqvistin kartalle torpan tilusten eteläiseksi rajaksi merkityn aidan vaiheilla löytyvän, välikirjassa mainitun, Isoksimeeksi kutsuteen mäen pohjoispuolella aina Pensiön talon rajaan asti, joten siis asiaan ei vaikuttanut milloin maa oli veljelykseen otettu ja aidat tehty. Kihlakunnanoikeus on Lokakuun 13 päivänä 1911 julistamassaan, päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Joulukuun 1 päivänä 1826 laaditulla välikirjalla Ylinissin perintötalosta oli luovutettu Juho Jaakko Huhdan mäen äidin Margareta Juhontyttä ren isälle Juho Antinpojalle perintöosan vastikkeeksi ainaiseksi Juho Jaakko Huhdanmäen sanotun välikirjan mukaan hallitsema Huhdannaen torppa, johon kuului paitsi Tensiön ja Uusipervon niittyjä juuri se ala, joka sijaitsi Isaksimäeksi kutsutun mäen eli Kemi sionimaanmittari Tallqvistin mainitun torpan tiluksista tekemään karttaan merkityn raja-aidan sekä Pomarkun kylän muiden talojen Leppäniemen, Törmälän ja Pensiön rajojen sisällä saman kartan mukaan, minkä vuoksi Kesäkuun 12 päivänä 1895 maatilojen osittamisesta annetun Keisarillisen asetuksen 11 SS:n nojalla Juho Jaakko Huhdanmäki, Juho Antinpojan oikeudenemistajana, oli oikeutettu lukuun ottamatta tiluskuveota No 44, saamaan sanotun maa-alan lohkomisella tai palstatilaksi eroittamisella sanotun asetuksen mukaan eroitetuksi Ylinissen talosta. 1542
Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Anton Konstantin Aromaa vetoamalla oli saattanut jutun, on Helmikuun 16 päivänä 1914 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan muuten, paitsi että, koska välikirjassa Joulukuun 1 päivältä 1826 Juho Antinpojalle ei olta luovutettu Ylinissin talosta määrättyä metsäaluetta, vaan välikirja metsän suhteen sisälsi että Huhdanmäen torpan haltijalla ainoastaan oli oikeus käyttää talon metsää säästäväisesti kotitarpeeksi, mikä oikeus Hovioikeuden Huhtikuun 17 päivänä 1875 antamassa tuomiossa vielä oli rajoitettu siten, että torpan haltija sai ottaa metsää kotitarpeeksi Ylinissen talon omistajan osottamasta paikasta Juho Jaakko Huhdanmäki julistettiin ei olevan oikeutettu puheena olevassa tarkoituksessa ottamaan Ylinirsen talosta erilleen Komisionimaan mittari Tallqvistin Huhdanmäen torpan tiluksista tekemässä kartassa ja karttäselityksessä mainittua varsinaista metsämaata eli sitä alaa, minkä kuveot N:ot 6, 7, 13, 14, 15,36, 37, 38,39, 40 ja 41 kuin myös kuvio No 44 muodostivat Hovioikeuden tuomioon ovat asianosaiset puolin ja toisen anoneet muutosta minkä jälkeen Anton Konstantin Aromaa on vastannut Juho Jaakko Huhdanmäen perustelmaan. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion, jättää jutun Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: tune Saarikoski B. Annberg Samuli Koski. Alfredliukkala. A. W. Brunman 1. Harry Bergrotte 1543
Den 15 December 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisions skilling, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet fordringsmål. mellan Kommunalrädet J. V. Marjalin, från St. Marie socken, sökande, samt Bankdirektören Hugo Hertberg, från Helsingfors stad, svarande: Gifven i Justi tiedepartementet den 15 December 1915. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Vid Rådstufvurätten i Helsingfors har Kommunalradet Marjalin anfört, att sedan Kommunalrådet jämte särskilda andra personer, en för alla och alla för en, ingått proprieborgen för ett af Nordiska Aktiebanken för Handel och Industri åt Förlagsaktiebolaget Helior den 4. November 1903 beviljadt kassakreditiolån om 25000 mark, hvilket lån senast omsatts den 30 April 1909, så hade Kommunalrädet, efter det Förlagsaktiebolaget Helios emellertid upplåtit. Ofde: F. S - A. L. B. A. R. S. K. 1544 No 2328. Pag. 57 R. D. 1913.
sina tillgångar till sina borgenärers för nöjande, på grund af sagda borgens förbindelse till banken erlagt, utom annat, den 14 September 1909 3366 mark 10 penni, anseende hvartill och enär Bankdirektören Hertyberg jämte Kommunalsådet Marjalins medlöftesmän den 24 Oktober 1903 till Kommunalrådet utfärdat en för bindelse, däri de, en för alla och alla för en, förbundit sig att såsom för e gen skuld ansvara för den förlust Kommunalrådet kunde få vidkännas till följd af sin proprieborgen för ofvannämnsa kassakreditiölän, Kommunalrädet, med förmälan att han bevakat sitt ifrågavarande tillgodohafvande i Finlagsak tiebolaget Helios konkurs, yrkat Bank direktören Hertgbergs skyldigkännande att på grund af sistsagda förbindelse såsom godtgörelse för Kommunalrädet Marjalins förberörda utlägg till Kommunalrädet för sin del utgifva 1683 mark 5 penni jämte sex procents årlig ränta därå från berörde 14 September 1909 samt ersättning för kostnaderne i rättegången. Isaken hörd, har Bankdirektören Hetyberg motsagt käromålet; hvarefter Råd stufvurätten medelst utslag, afsagdt den 30 Juni 1910, i saken sig utlåtit, och som den af Bankdirektören Herteberg jämte andra personer för Kommunal radet Marjalin den 24 Oktober 1903 ingångna borgen afsitt att utgöra säkerhet för den förlust Kommunalrädet kunde äsamkas till följd af den borgen han, utom andra, ingått för det kassakreditivlän till ett belopp af tjugufemtusen mark, som den 21 November 1904, rätteligen den 4. November 1903, blifvit Förlagsaktiebolaget Helios beviljade på ett års tid samt i sagda borgensför bindelse icke uttryckligen angifvits, att densamma skulle gälla äfven för dett folatt kassakreditiolånet vid lånetidens slut skulle förnyas, alltså och då Kommunalradet Karjalin ej gittat styrka, att Bank direktören Hertzberg vid borgens ingående afsett sådant, har Rådstufvurätten funnit Hertberg i stöd af ännämnda borgensförbindelse icke vara skyldig att ersätta Kommunalrådet Marjalin för den 1545
utbetalning denne såsom borgesman för det sedermera upprepade gånger omsätta kassakreditirlånet fått vidkännas; och har Rådstufvurätten förty förkastat Kommunalsådet Marjalins i målet utfördata lan samt ålagt Kommunalrädet Marjalin att med tjugufem mark godtgöra Bankdirektören Hertgberg för hans umgälder i saken. Hofrätten, under hvars pröfning Kommunalrådet Marjalin i vadeväg dragit målet, har medels dom af den 30 Januari 1913 låtit vid Rådstufvurättens utslag bero samt ålagt Kommunalrä det Marjalin att med femtio mark godt göra Bankdirektören Herteberg dennes för målet i Hofrätten hafda kostnader. Uti Hofrättens dom har Kommunalrådet Marjalin anhållit om ändring genom deduktion som af Bankdirektören Hertzberg bemätts Kejserliga Senaten har tagit detta mål i öfvervägande och finner Kommunalrädet Marjalin icke hafva anfört skäl till ändring af Hofrättens som, vid hvilken förty skall förblifva, och ålägges Kommunalrädet Marjalin ett till Bankdirektören Herteberg i ersätt ning för dennes härstädes hafda kost, nader erlägga femtio mark. Det alle som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland lena Saarikoski B. Anneberg. Samuli Koski. Alfred Luukkiala. A. W. LillMukaara. 1546
Joulukuun 15 päivänä 1913. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Kaasan Hovioikeudesta tulleessa korvausjutussa, jossa Isonjoen pitäjän Isonjoen kylässä asuvät Talolliset Juho Jaakko Ränta mäki, Antti Asukas, Jaakko Mantylä ja Iisakki Svartti ynnä Lukkari Josef Viktor Mannfolk ovat hakijoina sekä Karijain pitäjästä kotoisin oleva Talollinen Ivan le Chriluoma eli luhtamäki, Isonjoen pitäjässä auvan isänsä Talollisen Tuomas Huhtamäen määrättynä uskottuna miehenä, vastaajana; Annettu Oikeuselastossa Joulukuun 15 päivä pä 1915 Keisarillinen Senaatti on itullen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut tietää: Isonjoen ja Karijoen pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa ovat Juho Jaakko Rantamäki ja hänen myötäpuolensa lausunut, että Tuomas Huhtamäki ja eräät muut Isonjoen Lena: B. 12. B.K. R.G. 1517 No 2329. Pag. 116. R. B. 1913.
pitäjän tilallint olivat vuonna 1857 anonut valtioapua Isojoki nimisen join perkäämistä varten, että asianomainen piirinnöiin sen johdosta oli myölkuina vuonna toimittanut alustavan tarkastuksen, jonka kustannukset olivat olleet 727 markkaa 36 penniä, sekä että perkulstyön osakkaat sittemmin Maaliskuun 3. päivänä 1902 pidetyssä kokouksessa olivat päättäneet jakaa nuo kustannukset ynnä muut hankkusta johtu neet minet keskenään on hyödyn mukaan, joka kullukin osakkaana tulisi olemaan perkulstyöstä Tämän vuoksi ja koska asianomainen lääninagre niemi oli avastettut sanotut kustannukut Tuomas Kihlamäen osalle 83 mark kaan 55 penniin ovat Juho Jaakko Kantamäki ja hänen myötämuoleena, jotka etukäten olivat maksaneet mainitut kustannuksel, vaatinut Tuomas Huhtamäksä velvoitettavaksi heille suorittamaan 53 markkaa 83 penniä korkoineen Frante Piriluoman, edelläsanetussa toimessaan, vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikuulankäyntikuluissaan, Helmikuun 2 päivänä 1912 julistamassaan päätöksessä, koskeivät Juho Jaakko Rantamäki ja hänen myötäpuolensa ollut näyttäneet että Tuomas luhtamäki olisi sitoutunut vastaamaan vaadittujen tarkastuskustan nusten suorittamisesta tai että hän muuten olisi velvollinen niistä vastaamaan, holjännyt kanteen sekä velvoittanut Rantamäen myötä molemien yhteisvastuullisesti korvaamaan Svanti Orihuman oikeudenkäyntikulut viidellä markalla levioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Jaakko Rantamäki ja hänen myötä molensa vetoamalla olivat saattanut juhon on tuomiolla Huhtikuun 11 päivältä 1913 jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan sekä veljoittanut Juho Jaakko Rautamäen ja hänen myötaläpuoleena viidelläkymmenetsä markalla korvaamaan Ranta Oikeluomalle hänellä asiassa Hovioikeudesja ollut kulut levioikeuden tuomioon ovat "uho Jaakko Rantamäki ja hänen myö1548
täpuolensa anoneet muutosta perustelmalla, johon Svanti Chrihuoma on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo selvitetyksi, että Tuomas luhtamäki on yhdessä uuden muitten Isonjoen kunnan talollisten kanssä vuonna 1897 anonut valtion omistusta puhemalaista joenseskanshankatta varten, minkä anomuksen johdosta sitten on toimisettu tukimus suunnitilman tekemistä varten Isonjoen virran perkaukonen, kuin myös että Lääninagrona mi August Peräkainen on 1 ja 2 päivänä lainikuuta 1910 pitänyt tarkastuksen ja siinä määrättyjen perusteiden mukaan esittanut tutkimuskustannukset ynnä tutkemuksen yhteydessä ollut muut me not grityksen omkasten lesken. Tiihän nähden ja kun ei ole näytetty muiden osakasten vapauttaminen Tuomas luhtamäksi ottamasta osaa sanottuihin kustannuksiin ja menöihin harkilme Kaisarillinen Senaatti oikeaksi kumotin Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, tuomitä Tuomas luhtamäen varoista makmaltavaksi Juho Jaakko Rantamäelle ja tämän myötäpuolelle vaaditut kahdeksan kymmentäkolme markkaa kahdeksankymmentäviisi penniä viiden prosentin korkoineen oikeudenkäynnin alusta Elmikuun 2 päivästä 1912 täyden maknen tapahtumisen, jota paitsi Tuomas Huhtamäen varoista on suoritettava Juho Jaakko Mantamäelle ja tämän myötäpuolelle korvaukseksi heillä asian vuoksi Kihlakunnanoikeudessa ollista kuluista viisikymmentä markkaa Tätä kaikki asianomaisel noudattakoot Keisarillinen Suomen Senuolli tun Konsnki Alfred Kiuksiala. tun Konsnki Alfred Kiuksiala. B. Anneberg. Samuli Koski. A. J. Brununen 549
196 233. Pag 13. R. 1913. Joulukuun 15. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulluessa korvausta koskevassa jutus sa, jossa ovat Enon pitäjän Nestirinsaaren kylässä asuvat Maakauppias Juho Kirkinen ja hänen vaimonsa Maria Kirkinen yhteisesti hakijoina sekä Kaltinen Puupiomo Osakeyhtiö, sanotusta pitäjästä, vastaajana. Annettu Oikeusosastossa 15. päivänä Joulukuuta 1915 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut tietää Juho ja Maria Kirkiselle 18. päivänä Elokuuta 1910. toimitetun haasteen nojalla on Kaltinnon Femhio mo Osakeyhtiön puolesta Enon pitäjän karajäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuttu, että Juho ja Maria Kirkinen, myytyään 5. päiväna Elokuuta 1904 osakeyhtiölle sen yllämainitussa Nesterinsaaren kylässä sijaitsevan tehtaan läheisyydessä Lusna: W A. J. P. R. K. A. B. Rit