Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Toiminimen Tamperän Kirjansila motekdas Luukkonen ja Kumpp:n ynnä Karl Wilhelm Luukkosen ja Johan Hjalmar Syrjäsen Tampereen Raasta vanoikeudessa vireillä ollassa konkurssissa ovat saapumispäivänä Huhti kuun 14 päivänä 1913 Frans Fabian Pohjannoron konkurssipesän uskolut miehet Frans Fabian Pohjannoro ja Varatuomari Pulkkinen valvonut mainitun toiminimen Lokakuun 5 päivänä 1905 Pohjannorolle tunnastaman 5000 markan suuruisen velkakirjan nojalla, josta Pohjannoro oli luovutta nut ja siirtänyt Aluelääkäri von Sekrivellä 2500 markkaa, Pohjannon konkurssipesään jälelläolevan saatavan 2500 markkaa 6 prosentin korkoineen Tammi kuun 1 päivästä 1912 tahi, ellei ven Schrowe valvoisi sanottua, hänelle siir rettyä 2500 markan määrää, taikka jos hänen valvoulansa syystä lai toi sesta tehtäisiin mitättömäksi, koko elkuperäisen saatavan 5000 markkaa 6 prosentin korkoineen viimeksi mainitusta päivästä. Konkurssissa toimite tyssä esiinhuutoa on, paitsi muita Aluelääkäri von Schrowe vastustanut kerrottaa valvontaa, ilmoittuen että tokakuun 5 päivänä 1908 laadilla velkakirja oli annettu vakuudeksi samana päivänä tehdystä 4000 markan suurui resta vekselistä, jossa olivat ollut Tampireen Kirjanstomotehdas Luukkonen ja Kumpp. hyväksyjänä Karl Wilhelm Puukkonen asettajana sekä Frans Fabian Pohjannoro ja Kauppias K. G. Lindberg siirtäjinä, mutta ollei vekselin jäännös erän 29100 markan erääntyessä maknettavaksi Tammikuun 20 päivänä 1915. Pohjannoro enempää kuin mainittu laminimikään ollut kynnyt utä suorit tamaan, minkä vuoksi Aluelaakari von Schroven, Kauppias Lindbergin kuolinpesän omistajana oli täytynyt lunastaa vekseli; ja on Raastuvanoikeus Heinäkuun 14 päivänä 1913 julista massaan konkursituomiossa jättänyt Pohjannoron konkurssipesän valvinnon eri oikeudenkäynnin varaan sekä määrännyt Tampereen Kirjan sitomolehdes Luukkonen ja Kauppi ynnä sen omis1623
tajain konkursipesän varoista Frans Tabian Pohjannoron konkurssipesälle maktettavaksi niin paljon kuin luossa oi keudenkäynnissä vahvistettaisiin, kuiten kin enintään valvotun määrän. Tämän johdosta on Frans Fabian Pohjannoro, konkurssipesänsä toimitsijana Raastuvanoikeudessa vaatinut että, kosket Aluelääkäri von Schrowenkaan edellä mainittua 2500 markan saatavaa oltu tuomittu Tampereen Kirjansitom tehdas Luukkonen ja Kamppan konkurssipesän varoista maksettavaksi, vaan myöskin sanottu saatava oli jätetty eri oikeuden käynnen varaan, Pohjannoron konkurssi pesän kysymyksessä oleva 5000 markan saatava korkoineen, joka perustui selvään velkakirjaan, vahvistettaisiin Tampereen Kirjansilomolehdas Luukkonen ja Kamppan ynnä Karl Wilhelm Luukkosen ja Johan Hjalmar Syrjäsen konkurssipesän varoista suoritettavaksi konkursituopiossa määrätyllä etuoikeudella. Kanteesta kuulusteltuna on Varatuo mari Pulkkinen kieltänyt toiminimen Tampereen Kirjanstomotehdas Luukko nen ja Kuumppin saaneen Frans Fabian Pohjannorolla vastiketta kysymyksessä olevasta velkakirjasta, joka oli annettu Tohjannorolle vain pantiksi hänen sitoumuksestaan toiminimen hyväksi Aluelääkäri von Schrowe, jota myösken on jutussa kuulustettu, on väittänyt että Tampereen Kirjansitomolehdas Luukkonen ja Kaupp oli saanut täyden vastikkeen puheenalaisesta velkakirjasta, ja selittänyt, ellei hän ollut määrääjässä pannut vireille sitä oikeudenkäyntiä, jonka varaan hänen valvontunsa sanotun toiminimen ja sen omistajain konkurssina ole jätetty. Raastuvanoikeus on Helmikuun 23 päivänä 1914 julistamallaan päätöksellä siinä mainitulla perusteella hyljännyt Pohjannoron konkurssipesän kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Frans Fabian Pohjannoren konkurssi peja ja Aluelääkäri von Schrowe vetoa malla olivat saattaneet jutun on Tou kokuun 17 päivänä 1915 antamassaan tuomiossa tosin katsonut selvitetyksi, et1621
tä toiminimi Tampereen. Kirjansitom tehdar Luukkonen ja Kaupp. oli Frans Tabian Toljannorolle antanut kysymyksenalaisen Lokakuun 5 päivänä 1908 tehdyn 5000 markan velkakirjan vakuu deksi Karl Wilhelm Luukkosen asettaman, mainitun loiminimen hyväksymän sekä Pohjannoron ja Kauppias Lindbergin siirtämän, alkuaan 4000 markan suuruisen, pankissa deskonla tun vekselen lunastamisesta sekä että Uuelääkäri von Schrowe oli Kauppias Lindbergin kuolinpesän omistajana Tammikuun 26 päivänä 1913 pankista lunastunut saman, viimeksi 29100 markalle uudistetun vekselin, jonka sisällön von Schrowe sitten oli Raastuvanoikeu dessa hakenet ulos Frans Fabian Pohjan norolla; mutta kun ei ollu edes väiht tykään, että Frans Fabian Pohjanne ro ennen konkurssonsa alkua otan hänellä tuomittua määrää Kuitaakari von Schrowelle maksanut tai että voiPehrowe olisi sitä Pohjannoron kon kuossissa valvonut, eikä konkurssine ja siis ollut vastaunataisuudessa samän velan suorittamisesta, on Hovioikeus jättänyt pysyväksi sen loppupää töksen, johon Ruastuvanoikeus oli johtunut, sekä velvoittanut Frans Fabian lohjannoron konkurssi pesän ja Alaulaa käsi vin Pehruwun yhteisesti lai kummalta varoja oli maksamaan Varatuoma ri Pulkkoselle korvaukseksi hänellä Hävi oikeudessa ollusta kuluista viisikymmentä markkaa Hovioikeuden tuomioon on Alue lääkäri von Schrowe anonut muutostaperustelmalla, johon Varatuomari Pulkkinen ja Frans Fabian Tohjannoro edellä sanotussa toimessaan ovat vastannetKeisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julun, ja samalla kun Varatuomari Pulkkisen ja Frans. Fabian Pohjannoron täällä tekemä vade ette Aludaakari von Schrowe Frans Fabian Pekjannoron konkurssipesän velkojana ole oikeutettu hakemaan muutosta Hoviokeuden tuomioon, hyljätään, koska se velkakirja, johon sanotun konkurssi pesan valvonta perustuu, on annettu on Pehruwelle pantiksi lainasta, minkä Frans 1625
Fabian Pohjannoro on von Schrovilla saaut ja von Tehrowen etu siis välillä mästi riippuu puheena olevan julun alkaisusta, katsoo Keisarillinen Senaali näytetyksi, että toiminimi Tamperän Kirjansitomotehdas Luukkonen ja Kumppon Frans Fabian Pohjannorolle antanut kysymyksessä olevan, Lokakuun 5 päivänä 1908 tehdyn velkakirjan vakuudeksi Karl Wilhelm Luukkosen sama na päivänä asettaman, mainitun toininimen hyväksymän sekä Pohjanhojon ja Kauppias Lindbergin siirtämän sedd markan suuruisen, pankkiin myylyn vekselin lunastamisesta; että sanotla vekseli sittemmin on uusittu, viimeksi Joulukuun 20 päivänä 1912 29100 markalle; että Aluelääkäri von Pehrs we Kauppias Lindbergin kuolinpään omistajana, on vekselin vaantymies päivana Tammikuun 20 päivänä 1913 pankista lunastanut sen; sekä että Tampereen Raastuvanoikeus, von Pehrowen vaatimuksesta on seuranneen Helmikuun 1 päivänä julistamallaan päätöksella velvodtaneet Frans Fabian Pohjan noron von Schrowelle maksamaan, paitsi oikeudenkäyntikalujen palkkiota, vekrelin määrän 2910 markkaa 6 prosen tin korkoineen mainitusta Tammikuun 20 päivästä, 1/3 prosenttia vekselin määrästä prosisionia ja 4 markkaa 40 pennia protostikustannusten korvausta. Tähän nähden ja kun Frans Fabian Pohjannoron konkurssipesä edellä muine tiin velkakirjan nojalla siis on Tämre reen Kirjan sitomolehilas huukkonen ja Kuinpp:n ynnä Karl Wilhelm Puukko sen ja Johan Halmar Syrjäsen konkurssipesästä saamassa Pohjannoron maksettavaksi tuomitun vekselen maaran korkoineen ja puovisionineen sekä protostikustannusten korvauksen, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, kumolen Hovioikeuden tuomion ja Kaastuvanoikeuden päätöksen määrätä että viimeksi mainitusta konkursu perästä on sillä oikeudella kuin konkurssituo miossa sanotaan hans Fabian Pohjan noron konkurssipesälle suoritettava ylempänä mainitut kaksikymmentäyhdektäntuhatta siitä markkaa kuuden pro1020
sentin korkoineen Tammikuun 20 päivästä 1913, kolmas osa prosenttia pääomasta eli yhdeksänkymmentäseitsemän markkaa ja neljä markkaa nel jäkymmentä penniä. Kuitenkin on täten maksetta vaksi vahvistetusta määrästä, siinä tapauksessa että Aluelääkäri von Schrowe on valvonut edellä sanotun vekselin mainitun toiminimen ja sen omistajain konkursissa ja hänelle pesän enroista on tuomittu maksettavaksi valvomansa määrä, vähennellävä mitä von Schrowe sen nojalla saa kantaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakolKeisarillinen Suomen Senaatti. Walter Andersson. Johannes Pesonen. Walter Andersson. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer Täinö Hirvinen Joulukuun 18 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaalin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa vekselijutussa, jossa ovat Talollisen poika Juho Erkki Antinpoika Hosio, Simon pitäjän Ylimaan kylästä, hakijana sekä Maanviljeli jä Matti Juolevi, saman pitäjän Timen kylästä, poisjääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 18 päivänä Joulukuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen sittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää Kansallis - Osake - Pankki nimisen pankkiesakeyhtiön vaatimuksesta oli Kemin kaupungin Raastuvanoikeus päätöksellään 17 päivältä Lokakuuta 1840 velvoittanut Matti Kuolevin ja Juho Erkki Hesion yhteisvastuullisesti Kuolevin asettaman ja Hosion hyväksymän sekä asianmukaisesti puolestutun soola vekselin nojalla mainitulle pankille suorittamaan 600 markkaa 6 prosentin vuotuisine korkoineen vekselin eräänlymistävästä 1 päivästa Lokakuuta 1910 sekä 1/3 prosenttia pääomasta proLäsnä: W. A: R. H. - A. R. K. A. S.K. SS 111 1627 No 2 367. Pag. J. R. D. 1914.
visioonia ynnä 4. markkaa protostikuluja. Juho Erkki Hasion sittemmin haettua muutosta tähän päätökseen, oli Keisarillinen Kaasan Hovioikeus 12 päivänä Toukokuuta 1911 antamallaan tuomiolla, koska puheena olevasta vekselistä puuttui merkintä paikkakunnasta missä ja ajasta milloin se oli annettu, kumoten päätöksen mikäli se koski Juho Erkki Hosiota, kyljännyt Kansallis - Osake-Pankin puolesta häntä vastaan vekselioikeuden nojalla tehdyn vaatimuksen. Sittenkun Matti Tuolevilla Raastuvan oikeuden mainitun päätöksen nojalla oli peritty kysymyksessäolevan vekselin sisällö korkoineen, provisioonuneen ja protostikuluineen, siitä kuitenkin vähennettyä 1244 markkaa, minkä määrän Kansallis- Osake - Pankki oli esinkona nostanut kuolleen Kauppiaan Hugo Vuolevin konkurssista, missä vekseliin perustuva saatava myöskin oli valvottu, on Matti Vuolevi Juho Erkki Hosiolle toimituttamansa haasteen nojalla mainitussa Raastuvanoikeudessa vaatinut, että Hovio velvoitettaisiin vekselin hyväksyjänä hänelle suoritta maan se rahamäärä, mikä hänen oli täytynyt lunastaessaan vekselin. Kansallis Osake, Pankille suorittaa, jota paitsi Matti Vuolevi on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Kanteeseen vastatossaan on Juho Erkki Hovin väittänyt, ettei puheenaoleva vekseli Hovioikeuden edelläkerrotun tuomion mukaan perustanut Matti Vuoleville vekse lioikeutta, ja senvuoksi vaatinut kannetta, sellaisena kuin sitä nyt oli ajettu, kyljättäväksi. Raastuvanoikeus on 28 päivänä Huhtikuuta 1913 julistamallaan päätöksellä, koska Matti Vuolevin vaatimus perustui selvään ja maksettavaksi langenneeseen vekseliin, säädöksion nojalla Kauppakaaren 9 luvussa ja 29 päivänä Maaliskuuta 1858 annetussa Kekselisäännössä velvoittanut Juho Erkki Hosion alkuperäistä kuitaltua vekseliä vastaan Matti Kuoleville suorittamaan kuusituhatta markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen 1 päivästä Lokakuuta 1910, kolmannen osan prosenttia pääomasta provisioonia ja nelja markkaa protestikuluja, siitä kuiten kin vähennettyä Hugo Vuolevin konkurssi 1628
pesästä nostetut tuhat kaksisataa neljäkymmentäneljä markkaa, minkä ohessa Juho Erkki Hosion tuli viidelläkymme nellä markalla korvata Matti Vuolavin oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Erkki Hovio vetoamalla oli saattanut jutiin, on 25 päivänä Marraskuuta 1913 antamassaan tuomiossa, jättäen varteen ottamatta Juho Erkki Hosion vasta Hovioikeudessa tekemän väitteen että hänen vekselissä oleva nimensä eli väärennetty, katsonut ettei Juho Erkki Hovio ollut esittänyt syytä Raastuvanoikeuden päätöksen muuttamiseen. Hovioikeuden tuomioon on Juho Erkki Hosio anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska Juho Erkki Hosio ja edellä kerrotussa, Kansallis- Osake-Pankin jutussa Hosiota ja Matti Tuolevia vastaan on kieltänyt kysymyksessä olevaa vekseliä tunnustaneensa eikä luotettavaa näytöstä ole esitetty siitä että Hösiö olisi tunnustiensa sanot tuun vekseliin antanut, harkitsee KeisaT. Jännblut rillinen Senaatti oikeaksi kumoton Hovioikeuden tuomion ja Raastuvanoikeuden päätöksen, hyljälä kanteen. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin K P.ellanen Walter Andersin K P.ellanen A. J. Huuruvara. Samuli Koski. K. Auer. 1629
Joulukuun 18 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, konkurssissa valvotun saatavan vahvistamista koskevassa jutussa, jossa Tampereen kaupungissa asuva Aluelääkäri Johan Gerhard von Schrowe on hakijana sekä samasta kaupungista olevat Isännöitsijä Frans Fabian Pohjan. noro ja Varatuomari Yrjö Pulkki. nen, edellinen oman konkurssipesänsä ja Varatuomari Pulkkinen Tampereen Kirjansitomotehdas Luukkonen ja Numpp. nimisen avoimen yhtion ynnä sen omistajien Tampereella asuvien Tehtailijoiden KalWilhelm Luukkosen ja Johan Hjalmar Syrjäsen yhteisen konkurssipesän toimitsijana, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa Joulukuun 18 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: läsnä: P. A. J. P. R. K. - K.t. 630 No 2379. 1630 No 2379 1630 No 2379 Pag. 109. R. D. 1915.
Frans Fabian Polijannoro ja Varatuomare Pulkkinen ovat Pohjannoron konlussipesän uskottuina miehinä Tämpereen. Kirjansitomotehdas Luukkonen ja Kumpp:n sekä Karl Vilhelm Luukkosen ja Johan Hjalmar Syrjäsen Tampereen Raastuvanoikeudessa vireillä olleessa konkurssissa Huhtikuun 14 päivänä 1913 valvoneet mainitun yhtiön 12 päivänä Toukokuuta 1909 Frans Fabian. Pohjannorolle ja, Tehtailija K. G. Lindbergille antaman sekä Aluelääkäri von Schrowen, Lindbergin kuoltua, hänen kuolinpesänsä puolesta sanotun Huhtikuun 9 päivänä Frans Fabian Pohjannorolle yksin siirtämän 20,000 markan velkakirjan perusteella Pohjannoron yhtiölle teostainana antamat 10447 markkaa 5 penniä kuuden prosentin vuotuisine korkoineen Joulukuun 11 päivästä 1912 etuoikeudella vieläsanotun yhtiön talossa ja tontilla No 28 Tampereen kaupungin kolmannessa kaupunginosassa sijaitsevan kirjansitomo - ja kirjarainolaitoksen koneista, raaka-aineista, tavaravarastosta ja kalustosta tahi sanotun omaisuuden arvosta, johon omaisuuteen. Tampereen kaupungin Maistraatti Maaliskuun 9 päivänä 1910 oli vahvistanut kiinnityksen mainitun velkakirjan sisällyksen vakuudeksi; mutta kun Aluelääkäri von Schrowe viimeksisanotun konkurssipesän saamamiehenä oli vastustanut kerrottua valvon. taa, syystä ettei mitään teostainaa Frans Fabian Pohjannoron puolesta puheenalaisen velkakirjan antopäivä nä eikä muulloinkaan oltu yhtiölle todellisuudessa annettu, on Raastuvanoikeus Heinäkuun 14 päivänä 1913 konkurssijutussa julistamassaan tuomiossa jättänyt Frans Fabian Pohjannoron konkurssipesän valvonnan riitaisena eri oikeudenkäynnin varaan ja määrännyt konkussipesän varoista maksettavaksi ylläkerrotulla etuoikeudella niin paljon kuin tuossa oikeudenkäynnisiä ehkä vahvistettaisiin. kuitenkin enintään valvotun määrän Haastatettuansa tämän vuoksi mainitun yhtiön sekä sen omistajien Karl Wilhelm Luukkosen ja Johan Hjalmar 1631
Syrjäsen konkurssipesän toimitsijamiehen Varatuomari Pulkkisen ynnä Karl Wilhelm Luukkosen ja Johan Hjalmar Syrjäsen sekä Aluelääkäri von Schorven Raastuvanoikeuteen on Frans Fabian Pohjannoro, konkurssipesänsä toimitsijana, lausunut, että hän useampien vuosien kuluessa oli sanotulle yhtiölle antanut lainaksi rahoja, ja den samoinkuin jälemmin samalle yhtiölle annettavien avustuksien vakuudeksi yhtiö oli tunnustanut edellämainitun velkakirjan; ja kun yhtiön täten lainaksi saamien varojen määräyhtiön konkurssin alussa oli ollut 10,447 markkaa 5 penniä, on Frans Fabian Tohjannoro vaatinut valvomansa saatavan konkurssipesän varoista maksettavaksi. Kanteesta kuulustettuina ovat Karl Vilhelm Luukkonen ja Johan Hjalmar Syrjänen myöntäneet Frans Fabian Pohjannoron konkurssipesän valvoman saatavan määrältään oikeaksi sekä ilmoittaneet, että valvonnan perusteeksi pantu velkakirja oli annettu Pohjannorolle ja Tehtailija Lindbergille vakuudeksi siitä, että he olivat Tampereen Kiriansitomotehdas Luukkonen ja Kumppan puolesta sitoutuneet aina 20,000 markan suuruiseen kekseliluottoon. Aluelääkäri von Schrowe on, toistaen riidanalaista valvontaa vastaan konkurssijutussa tekemänsä muistu tuksen, huomauttanut että, koskei Frans Fabian Pohjannoro ollut edes väittänyt että kysymyksessä olevaa velkakirjaa vastaan olisi mainitulle yhtiölle annettu rahaa lainaksi, Pohjannoron konkurssipesän valvonta oli oikeudeton; ja on Aluelääkäri von Schowe siis vastustanut kannetta, samalla pyytäen korvausta kuluistaan jutussa. Haastuvanoikeus on Lokakuun 27 päivänä 1913 julistamassaan päätöksessä siinä mainitulla perusteella kyljännyt kanteen ja velvoittanut Frans Fabian Pohjannoron, konkurssipesänsä toimitsijamiehenä, maksamaan Aluelääkäri von Schrowelle hänellä jutussa olleiden kustannusten korauksek632
si neljäkymmentä markkaa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Frans Fabian Pohjannoro vetoamalla oli saattanut jutun, on Maaliskuun 24 päiväna 1915 antamassaan tuomiossa katsonut selvitetyksi, että Frans. Fabian Pohjannoro oli riidanalaisen valvonnan perusteeksi pantua, Toukokuun 12 päivälle 1909 päivättyä velkakirjaa vastaan Tampereen Kirjansitomotehdas Luukkonen ja Kaupp.- yhtiölle teostainana antanut eri rahamääriä, josta lainasta yhtiön ja sen omistajain Karl Wilhelm Luukkosen ja Johan Hjalmar Syrjäsen konkurssin alussa oli maksamatta valvotut kymmenentuhatta neljäsataa neljäkymmentäseitsemän markkaa viisi penniä, minkä vuoksi Hovioikeus, kumoten. Raastuvanoikeuden päätöksen, on vahvistanut Frans Fabian. Pohjannoron konkurssipesän kysymyksessä olevan saatavan sanotuksi määräksi Tampereen Kirjansitomotehdas Luukkonen ja Kungoyhtiön sekä Karl Wilhelm Luukkosen ja Johan Hjalmar Syrjäsen konkurssipesän varoista maksettavaksi kuuden prosentin korkoineen Joulukuun 11 päivästä 1912 sillä oikeudella ja etuudella kuin konkursituomiossa Heinäkuun 14 päivältä 1913 määrättiin. Hovioikeuden tuomiooon on Aluelääkäri von Schrowe anonut muutosta perustelmalla, johon Frans Fabian Pohjannoro ja Varatuomari Pulkkinen ovat vastanneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Aluelääkäri von Schrowe ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Aluelääkäri von Schrowe maksamaan Frans Fabian Pohjannorolle ja Varatuomari Pulkkiselle korvaukseksi heidän edustamillaan konkurssipesillä täällä jutussa olleista kuluista, kummallekin, kuusikymmentä mark kaa. Siitä kaikki asianomaiset noudattakoot. "Keisarillinen Suomen Senaatti. Walder Andersson. Johannes Pesonen. Walder Andersson. Johannes Pesonen. K. R. Helanen. K. Auer. K. R. Helanen. K. Auer. Väin Hirvinen 1633
Joulukuun 18 päivänä 1915 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillises ta Wiipurin Hovioikeudesta tulteessa, rajankäynnin oikaise mista koskevassa jutussa, jos sa ovat Kangasniemen pitäjän Pöyhön kylässä asuva Talollinen Albin Teivakka hakijana ja saman pitäjän Hyyrylän kylästä olevat Talolliset Moses ja Nikodemus Laitinen, vastaajina: Annettu Oikeus osastossa Joulukuun 18 päivävä 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedet Sittenkun Varamaanmittari Ernst von Fieandt saamansa määräyksen nojalla oli Kesäkuun 17 päivänä 1910 lopettamassaan rajankäynnissä pyykittänyt välinajan Mooses ja Nikode mus Laitisen omistaman talon No 5 mainitussa Hyyrylän kylässä ja Albin Teivakalle kuuluvan puolen Mäki län taloa No 2 Pöyhön kylässä välillä Läsnä: 4. st - J. B. K. A. R. E. A H. af H. 1634. No 2 364 Såg 71. R. D. 1912
ja Mikkelin läänin Kuvernööri, Albin Toivakan valitettua sanotusta toimituksesta, Heinäkuun 8 päivänä 1910 antamassaan päätöksessä oli osottanut Albin Toivakan asianomaisessa Kihlakunnoikeudessa jatkamaan valitustaan, on Albin Toivakka Mooses ja Nilso demus Laitiselle sekä Varamaanmittari von Fieandtille toimituttaman sa haasteen nojalla Kangasniemen pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, ettei Varamaanmittari von Fieandt mainitussa toimituksessa ollut noudattanut aikaiseni min pyykeillä merkittyä rajaa, joka talon No 2 Pöyhön kylässä Syyskuun 6 päivänä 1871 päätetyssä holkemisjaes ra sekä talon No 5 Hyyrylän kylässä Toukokuun 30 päivänä 1876 lopetetus sa välijäossa oli määrätty ja avattu valituksenalaisessa toimituksessa laaditulle kartalle merkittyjen syykkien No 17, 8a, Ja, 6 ja 3 osottamaan suuntaan, vaan muuttanut rajan siten että se tuli kulkemaan sanotusta pyykiä No 17 viimeksimainitulle 635 kartalle merkittyikin pyykkeikin 1sta ja 7 sekä siitä edelläsänottuihin pyykkeihin No 6 ja 3; ja koska Albin Poivakalta näin oli mainitulla rajan käyntitoimituksella riistetty 11,31 hehtaaria talon No 2 maata, on Albin Toivakka vaatinut, että valituksenalainen rajankäynti oikaistaisiin siten että raja riidanalaisessa paikassa määrättäisiin kulkemaan kysymyksensä olevalle kartalle Noilla 17 kaup6 ja 3 merkittyjen pyykkien viittaa maan suuntaan, sekä sen ohessa anonut korvausta oikeudenkäyntikulustaan Kanteesta kuulustettuina ovat Mooses ja Nikodemus Laitinen ilmoit taneet, että isojako oli siinä jakokun nassa, johon kysymykseen tulleet talot kuuluivat, toimitettu vuonna 1839. sekä väittäneet, että puheenaoleva väli raja oli isossajaossa määrätty kulkemaan samoin kuin valituksenalaisessa toimituksessakin pyykkeen No 17. SS. 7. 6 ja 3 osottamaan suuntaan minkä vuoksi ja kun vuosina 1871
ja 1876 toimitetuissa jaoissa ei laillisesti oltu voitu muuttaa isossajansa vahvistettua talojen välinajaa, Mooses ja Nikodemus Laitinen ovat vastustaneet kannetta Kuulusteltuaan myös Varamaan mittari von Fieandtiä on Kihlakunnanoikeus Syyskuun 23 päivänä 1910 julistamallaan päätöksellä antanut asiasta lausuntonsa; ja koska puheenaoleva raja vuosina 1871 ja 1876 toimitetuissa lainvoiman saaneissa halkomisjaoissa oli määrätty kulkimaan nautinnon mukaan pyykkien 17. SSä, Ja, 6 ja 3 osottamaan suun taan ja talon No 5 Hyyrylän kylässä silloiset omistajat olivat suostuneet näin määrättyyn rajaan, eikä seikka, että sama raja vuonna 1839 toimitetussa isossajuossa laadittuun karttaan oli merkitty toisin ollut oikeuttanut Varamäännittari von tieandtia tuota rajaa muuttamaan on Kihlakunnanoikeus oikaissut moitteenalaisen rajankäynnin siten, että sen tuli käydä pyykistä No 17 pyykkien No 8ä ja 2a kautta pyykkiin No 6 mutta asian lautuun nähden sai Albin Toivakka itse kärsiä oikeudenkäyntikus tannuksensa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Albin Toivakka että Mooses ja Nikodemus Laitinen olivat vetoamat lä saattaneet jutun, on Helmikuun 22 päivänä 1912 antamallaan tuomiolla sen ratkaissut; ja koska asiassa oli käynyt selville, että Varamaanmittari von Fieandt oli käynyt ja pyykittänyt riidanalaisen rajan jakokun nan isossajaosa laaditun kartan ja jakokirjan mukaan ja puheena oleva rajankäynti siis oli laillisesti toimitettu, on Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, kyljännyt Albin Toivakan kanteen Hovioikeuden tuomioon on Albin Toivakka anonut muutosta perustelmalla, johon Mooses ja Nikodemus Lailinen ovat vastanneet; minkä jälkeen Maanmittauksen Yliholletus on antanut sillä vaaditun lausunnon Keisarillinen Senaatti on tutkinut 1636