Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
la myöntänyt hänelle oikeuden ja vallan perustaa vapaaksiakuntaansa kaupungin sekä antaa sille tarpeelliset eri oikeudet ja vapandet, oli Kesivi Brake6. päivänä Maaliskuuta 1651. Kajaanin linnan viteeen perustanut Kajaanin kaupungin ja sille antamassaan perustuskirjassa lahjoittanut kaupun gille muun muassa Kajaanin joeni eteläpuolella olevat maat Parkinniemes tä Petäjäkosken miskaan saakka sekä halastusoikeuden sanotun maanvieressä olevaan veteen, minkä maa alueen lahjakirjassa sanottiin olevan rämaata; että nuo kaupungille lahjoitetut maat oli erotettu lähellä ole vain pitäjäin alueista viimeksisanot tuna päivänä toimitetussa rajankäyn missä; että tässä toimituksessa määrättiin rajat osaksi paikalla toimitetussa tarkastuksessa osaksi sopimuksella kaurungin ja niiden pitäjäin edustajien kesken, joiden maat ulottuivat kaupun gin alueeseen, että vuonna 1757. ylimää räinen Maanmittari Ernst Johan Gulden asianomaisesta määräyksestä oli toimittanut täydellisen kaupungin alusiden ynpärjäjäin käynnin ja oli silloin räjämerkeiksi vahvistettu ne paikat, mitkä 6 päivänä Maaliskuuta 1651 tapahtuneessa rajankäynnissä ja rajasopimuksessa olivat rajoiksi määrätyt; et tä kaupungille lahjoitetun maan ympärysrajat oli sittemmin 16 - 22 päivi nä Elokuuta 1798 asianomaisesta määräyksestä toimitetussa rajankäynnissä tarkemmin määritellyt Maanmittari J. F. Wallenberg, jolloin entisiä rajoja oli seurattu; että kaupungille lahjoite tut maat olivat siitä lähtien olleet kaupungin hallinnassa; sekä että noiden lahjoitettujen maiden joukossa olivat myös kin olleet niinkutsutut latokartanon tilukset, mitkä 14 päivänä Maaliskuuta 1888. annetun Kuninkaallisen päätöksen mukaan kaupunki silloin oli samoinkuin Kreivi Brahenkin aikaan, katsottu oikeutetuksi hallinnassaan pitämään Tahän mähden ja kun tuota kaunungit le lahjoitettua aluetta, joka vuonna 1651 eli Kreivi Graken lahjakirjan mukaan ollut erämaata sekä siis vielä nautintoon 460
ottamatonta maata, ei oltu huomismotet tu sen ympärillä olevissa jakokunnisa viime vuosisadan jälkimmäisellä puoliskolla toimitetuissa isossajaoissa, vaan se oli jäänyt erityiseksi tilusrykmäksi kyläkuntien rajain ulkopuolelle, ja tuottaisella tilusrykmällä oli oikeus siihen ulottuvaan oesistöön samojen perusteiden mukaan kuin issejaossa jaetulla kylällä, on kaupunginvaltuusto, huomauttaen että, edellä kerrotun lahjakirjan sanoin mukaan lakjoitettua maa-aluetta oli seurannut oikeus kalavesiin, kuin myöskin että Isännöitsijä Välimaa nyttemmin oli luovuttanut oikeutensa Ammäkosksen toiminimelle Kajaanin Köskiyhtiö Isollisuutta varten Välimaa ja Kampille ja että Kajaanin Koski - ja Tsoollisuus Osakeyhtiö myöskin, ilmoituksen mukaan, oli Paltamon - Jormuan jakokun nan erityisiltä osakkailta ostanut heidän osuutensa Ammakosken vesivoi maan vaatinut, että mainitun kosken eteläinen puolisko ja puoli kosken vesivoimasta julistettaisiin kuuluvan Kajäänin kaupungille ja kaupunki oikeutetuksi käyttämään koskiosuuttaan tehdastaitosten tarpeeksi. Jastaamaan vaadittuina ovat toiminimet Kajaanin Koskiyhtiö Tallisuutta varten Välimaa ja Kungpp." sekä Kajaanin Koski - ja Tollisuus Osakeyhtiö huomauttaneet, ettei Paltamon Jormuan jakokunnassa, jonka maat ulottuivat puheeksitulleesen vesistöön molemmilta puolin, oltu vielä toimi tettu vesirajain käyntiä, vaikka määräys asianomaiselle maanmittarille noiden rajain käyntiin ja oli annettu, ja kun Kajaanin kaupungin väitettyä oikeutta Ammäkosken ja sen vesivoimaan ei voitaisi tutkia ennenkuin tuo rajankäynti oli lopullisesti toimitettu ja voittanut lain voiman on toiminimien puolesta vaadittu, että asias sa ajettu kanne jätettäisiin varteenottamatta; minkä jälkeen ja sittenkun tehtyä väitettä oli Kajaanin kaunun gin puolesta vastustettu Kihlakunnanoikeus on väitenäätöksellä 15 päivänä Huhtikuuta 1908., koska kysymysiitä kuuluks Kajaanin kaupungille on 161
puheenalaista vesistöä vai eikä ensin oli lainvoiman saaneella päätöksellä ratkaistava ennenkuin vesirajankäyn ti voisi tulla kysymykseen, katsonut olevansa oikeutettu jatkamaan jutun käsittelyä. Itse asiassa on toiminimisen puolesta sittemmin vastattu muun muasja, että Kreivi Brake sanotussa periistuskirjassa 6 päivänä Maaliskuuta 1651 oli Kajaanin kaupungille lahjoittanut ainoastaan erityisiä tarkoin rajoitettuja maa-alueita ynnä kalastusoi keuden Oulunjärvessä ja Kajaaninjos sa Koivukoskesta Peläjäkosken miskaan, mutta ei siinkaan oikeutta halastukseen joessa viimeksisanotun paikan alapuolella eikä myöskään vesi putouksiin, koskei siitä oltu perustuskirjassa mitään mainittu; että Kajäänin kaupungilla ei voinut puheeksitulleeseen vesistöön olla suurempaa oikeutta kuin perustuskirjassa oli sille myönnetty; että kun samainen ve sistä oli kokonaan Paltamon- Jormuari jakokunnan ympärysäjäin sisällä, siinä olevat vesiputouksetkin kuuluivat mainitun jakokunnan osakkaille, että kaupungin rajaa jokea vastaan ei alkuaikoina luonnollisesti käyty siitä syystä että joen ränta muodosti luon nöllisen rajan; että kun Maanmittari Gutzen sittemmin vuonna 1757 oli toimittanut rajankäyntinsä, oli se tapaktunut myöskin pitkin kaupungin puoleista joennantaa Parkinniemestä Petäjäkosken miskaan, joten joki oli jäätyt kaupungin ympärrysrajan ulkopuo lelle; etteivät kaikki vuonna 1651. kaupun gille lahjoitetut maat olleet ollut erämäita, vaan oli niinsanotulla latokarta nolla ollut viljelysmaitakin; sekä ettri Paltamon - Jormuan jakokunnassa tapahtuneiden isojenjakojen kautta kaupungille missään tapauksessa ollut voinut vesistöön syntyä oikeuk ria, joita kaupungilla ei aikaiseen min onllut ollut; mikin nähden ja kun kaupungilla siis ei ollut mitään oi keutta Ammäkaaksen ja sen vesivoi naan toiminimen puolesta on vaadittu kanteen kylkäämistä. 462
Sittenkun jutussa oli kuulustettu Paltamon - Jormuan jakokunnan osakkaita ja sanottuun jakokuntaan kuuluvain kruunun omistamain tilojen sekä papiston virkatalojen edustajia on Kihlakunnanoikeus 8 päivänä Heinäkuuta 1908 julistamallaan lopullisella päätöksellä ratkaissut jutun ja mainitsenillaan syillä julistanut Kajaanin kaupungin omistavan Ammäkosken ete läisen puoliskon ja puolen kosken vesivoimasta joen keskitse kulkevaan raja viivaan asti. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi toiminimet Kajaanin Roskiyhtiö Tollisuutta varten Välimaa ja Kungyja Kajaanin Koski- ja Kollisuus Osakeyhtiö" olivat vetoamalla yhteisesti saattaneet jutun, samalla anoen myöskin Kihlakunnanoikeuden kerrotun väiteräätöksen aikaisemista, on 1 päivänä Maaliskuuta 1910 antamallaan tuomiolla, mitä tuli sanottuun väitepää tökseen, lausunut että, kun kysymysomistusoikeudesta koskeen ja sen vesimaimaan voitiin ratkaista riippumatta toimitettavasta vesistää koskevasta rajankäynnistä, Kihlakunnanoikeus oli menetellyt oikein, kun se, tehdystä muistutuksesta huolimatta, oli jatkenut jutun käsittelyä Itse asiaan nähden on Hovioikeus katoonut selvitetyksi, että, sittenkun Kuningatar Kristiina 18 päivänä Syyskuuta 1650 Kreivi Pietari Brakelle oli vapaaksuakunnaksi lahjoittanut Kajaa nin tinnan alusineen ynnä muut lahjakirjassa mainitut maat sekä myön tänyt hänelle oikeuden vapaahenakuntäänsä perustaa kaupungin ynnä on taa sille erioikeudet ja vapaudet, oli Kreivi Bruks 6 päivänä Maaliskuu ta 1651. tuon hinnan vieisen perustanut Kajaanin kaupungin ja kaupungille antamassaan perustuskirjassa lahjoittanut sille Kajaaninjoen eläpuolella Takinniemestä Petäjäkosken miskaan asti olevat maat ynnä kalastusoikeuden ainakin osaan sanottua vesistää, minkä lahjoituksen Kuningas Fredrik I sittem min 1 päivänä Syyskuuta 1727. oli vah163
vistanut, että nuo siten lahjoitetut maat 6. päivänä Maaliskuuta 1651. toimitetusja rajankäynnissä olivat erotetut niihin ajoittuvien pitäjien aluista sekä että silloin käytyjä ympärysrajoja oli seurattu myöskin vuosina 1757 ja 1768 toimitelius sa rajankäyneissä minkä vuoksi ja koska puheenalaiset lahjoitusmaat lukuunottamatta niinkutsuttuja latokartanon maita, joista muuten lähempiä tietoja ei oltu sitetty olivat erämaata ja olevat tulleet Paltamon Jormuan jakokunnan maista potetuiksi eri tilusryhmäksi eriksisoikeukaineen siihen rajoittuvaan vesistöön Hovioikeus on Maakaaren 12 luvun 4 SS:sä välinajas ta vedessä ja vesialisen jaosta 23 päivänä Heinäkuuta 1902. annetun Lain 5 ja 7 SSään sekä Keinikeuslain 1 luvun 3 SS: olevien säännösten mukaan jättänyt jutun sen loppupäätöksen varaan johon Kihlakunnanoikeus oli asiasta johtunut, kuitenkin siten että Kajaanen kaupunki julistettiin Ammäkosken eteläisen puolen omistajaksi ja oikeutetuksi käjllä mään hyväkseen puolel koskesta puoksevast resimäärää. Hovioikeuden tuomioon ovat "Kajaanin Koskiyhtiö Tollisuutta varten Välimaa ja Kuoppi ekä Kajaanin Koski - ja Kollisuus Osakeyhtiö anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Kajaanin kaupungin puolesta on vastattu. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät toiminimet Kajaanin Kockiyhtiä Tollisuutta varten Välimaa ja Kumpi sekä Kajaanin Koski ja Tullisuus Oisäksyhtiö ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovi oikeuden ylempänä mainittua tuomista, joka siis jää pysyväksi ja velvoitetaan mainitut toiminimet suorittamaan Rajaanin kauvungille sillä täällä jutussa olleiden kulun kuin korvelikseksi, kahdeksankymmentä markkaa tätä kaikki asianomaiset noudattakootKejsarillinen Suomen Senaatti Wahlman - Alanu Pesonen. Alfver Riksiala. P. Anneberg K. R. Helanen. 464
Lokakuun 26 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, omistusoikeutta kaskeen koskevassa jutussa, jossa ovat Tampereen kaupungissa kotipaikkaoikeutta nauttivat toiminimet "Kajaanin" Koskiyhtiö Teollisuutta varten Välimaa ja Kumpp. "sekä "Kajaanin./ Koski- ja Teollisuus Osakeyhtiö, yhteisesti hakijoina ja Kajaanin kaupunki vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 26 päivänä Lokakuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Kajaanin kaupungin valtuusto Oulun läänin Kuvernöörille jätetyssä kirjelmiässä ole anonut lupaa saada kaupungin läheltä olevaan Petäjäkoskeen rakentaa vesilaitoksen, jolla sanotun kosken kaupungille kuuluva veslvoima voitaisiin ottaa kaupunkiin perustettavan puumjalostustehtaan käyttämiseen, on Apulaisinsinööri J. K. Koskinen, Kuvernöö Läsnä: D. W. Å. J. P. A. B. A: A. K. H. A. D. K. 165 No 1489. Pag. 96 R. D 1910
rin Oulun piirin piiri -insinöörille antaman määräyksen johdosta, piiri -insinöörin puolenta 7 päivänä Elokuuta 1906 toimittanut paikalla katselmuksen ja laatinut ehdotuksen kahta eri vesilaitosta varten Petäjäkosken kaupunginpuoleiselle rannalle. Toimini men Kajaanin Koskiyhtiö Teollisuutta vaiten Välimaa ja Kumppiä vastustettua karroltua hakemusta, koskei Kajaanin kaupunki omistanut oikeutta Pitäjäkosken vesivoimaan, mikä koski kaikkine nesin kuksineen kuului Paltamon - Jormuan jakokunnan tilallisille, joista useimpain vesioikeus Petäjäkoskeen nyttemmin oli myyty mainitulle toiminimelle, sekä piiri-insinöörin erityisillä muutoksilla puollettua edellämainittua ehdotusta hyväkyttäväksi, on Kuvernööri 21 päivänä Toukokuuta 1907 antamassaan välipäätöksessä, koska Kajaanin kaupungin käyttäoikeutta vastaan Petäjäkosken vesivoimaan oli tehty sellainen muistutus että kysymys siitä oli katsettava riitaiseksi, osottanut hakijan 23 päivänä Heinäkuuta 1902 annetun Vesioikeuslain 6 luvun 9 SSn mukaan ensin hankkimaan asianomaisille oikeudenomistajille toimitetun haasteen nojalla siitä kysymyksesta asianomaisen Oikeuden ratkaisiin Haastateltuaan Paltamon pitäjän ja täjäänen maaseurakunnan käräjakunnan Kihlakunnanoikeuteen saltamonförmian jakokuntaan kuuluvain tilain omistajat ja haltijat sekä toiminimetKajaanin Raskiyhtiö Kottisuutta varten Välimaa ja Kumpp:n ja Kajaanin Koskija Teollisuus Osakeyhtiön, on Kajaanin kaupunginvaltuusto lausunut että, sitten kun Kiiningataa Kristiina 18 päivänä Syyskuuta 1650 oli Kreivi Pietari Brähelle vapääherrakunnaksi lahjoittanut Kajaanin linnan ynnä Kajaanin, Kuopion ja sisälmen pitäjät ja samalla myöntänyt hänetle oikeuden ja vallan perustaa vapaakirrakuntaansa kaupungin sekä antaa sille tarpeelliset erioikeudet ja vapandet oli Kreivi Brahe 6 päivänä Maaliskuuta 1651 Kajaanin hinnan viereen perustanut Kajaanin kaupungin ja sille antamassaan perustuskirjassa lahjoittanut kaupungin muun muassa Kajaaninjoen etelä puolella olevat maat Tarkinniemesta Petäjäkosken niskaan saakka sekä kalas466
tusoikeuden sanotun maan vieressä oleaan veteen, minkä maa alueen lahjakirjässä sanottiin olevan erämaata; että muikaupungille lahjoitetut maat oli erotettu lähellä olevain pitäjäin alueista viimeksi sanottuna päivänä toimitetussa rajankäyn nissä; että tässä toimituksessa määrättiin rajat osaksi paikalla toimitetussa tarkastuksessa osaksi sopimuksella kanpungin ja niiden pitäjäin edustajien kesken, joiden maat ulottuivat kaupungin alueeseen; että vuonna 1757 ylimää räinen Maanmittari Ernst Johan Ljutsinasianomaisesta määräyksestä oli toimittanut täydellisen kaupungin aluoiden ympärysrajain käynnin ja oli silloin rajamerkeiksi vahvistettu ne pakat, mitkä 6 päivänä Maaliskuuta 165. tapahtuneessa rajankäynnissä ja rajasopimuksessa olivat rajoiksi määrätyl; että kaupungille lahjoitetun maan ympärysrajat oli sittemmin 16-22 päivinä Elokuuta 1798 asianomaisesta määräyksestä toimitetussa rajan käynnissä laakemmin määritellyt Maanmittari piWallenborg, jolloin entisiä rajoja oli seurattu, että kaupungille lahjoitetut maat olevat siitä lähtien olleet kaupungin hallinnassa; sekä että noiden lahjoitettujen maiden joukossa olivat myöskin olleetniinkutsutut latokartanon tiluksetmitkä 14 päivänä Maaliskuuta 1685 annetun Kuninkaallisen päätöksen mukaan kaupunki silloin oli, samoinkuin Aruin drahenkin aikaan, katsottu oikeutetuksi hallinnassaan pitämään. Tähän nähden ja kun tuota kaupungille lahjoitettua aluetta, joka vuonna 1851 oli Kruvitrahen lahjakirjan mukaan ollut ramaata sekä siis vielä nautintoon ollamatonta maata ei oltu huomioen otettu sen ympärillä olevissa jakokunnissa viime vuosisadan jälkimmäiselä puoliskolla toimitetuissa isoissa jaoissa, vaan se oli jäänyt erityisen si tilusryhmäksi kyläkundien rajain ulkopuolelle ja tuottaisella tilusryhmällä oli oikeus siihen ulottuvaan vesistöön samojen perusteiden mukaan kuin isossajuossa jaetulla kyällä, on kaupunginvaltuusta, huomauttaen että edelläkerrotun längakirjan 167
sanain mukaan, lahjoitettua maa-alutta oli seurannut oikeus kalavesiin, kuin myöskin että toiminimet "Kajaanin Koskiyhtiö Teollisuutta varten Välimaa ja Kumpp. ja Kajaanin Koski- ja Teollisuus Osakeyhtiö, ilmoituksen mukaan, olivat Paltamon-Jormuan jakokunnan erityisiltä osakkailta ostaneet heidän osuuten sa Petäjäkosken vesivoimaan, vaatinut, että kaupungin rannanpuoliinen puoli mainittua koskea ja puoli kosken vesivoimasta julistettaisiin kuuluvan Kajannin kaupungille ja kaupunki oikeutetuksi käyttämään koskiosuuttaan tehdaslaitosten tarpeeksi. Vastaamaan vaadittuina ovat toiminimet Rajaanin Keskiyhtiö Seollisuutta varten Välimaa ja Kumpp. sekä Kajaanin Koski- ja Teollisuus Osakeyhtiö "huomauttaneet, ettei Paltamon - Jormuan jakokunnassa, jonka maat ulottuivat puheeksi tulleeseen vesistöön molemmilta puolen, oltu vielä toimitettu vesirajain käyntiä, vaikka määräys asianomaiselle maan mittarille noiden rajain käyntiin ja oli annettu, ja kun Kajaanin kaupungin väiettyä oikeutta Petäjäkoskeen ja sen vesivoimaan ei voitaisi tutkia ennenkuin tuorajankäynti oli lopullisesti toimitettu ja voittanut lain voiman, on toiminimiin puolesta vaadittu, että asiassa ajettu kanne jätettäisiin varteen ottamatta; minkä jälkeen ja sittenkun tehtyä väitettä oli Kajaanin kaupungin puolesta vastustettu, Kihlakunnanoikeus on väitesiäätöksella 13 päivänä Huhtikuuta 1908, koska kysymys siitä kuuluiko Kajaanin kaupungille osa puheenalaista vesistöä vaieikä ensin oli lainvoiman saaneella säätöksellä ratkaistava ennenkuin vesirajankäynti voisi tulla kysymykseen, katsonut olevansa oikeutettu jatkamaan julun kasittelyä Itse asiassa on toiminimien puolesta sittemmin vastattu muun muassa, että Kreivi Brahe sanotussa perustuskirjasja 6. päivältä Maaliskuuta 1861 oli Kajaanin kauhungille lahjoittanut ainoastaan erityisiä tarkoin rajoitettuja maa-alueita ynnä kalastusoikeuden Oulunjärvessä ja Kajaaninjoissa Koivukoskesta Petäjäkosken niskaan, mutta ei suinkaan oikeutta ka468
lastukseen joessa viimeksisanotun paikan alapuolella eikä myöskään vesiputouksiin, koskei siitä oltu perustuskirjassa mitään mainittu; että Kajaanin kaupungilla ei voinut puheeksilutteeseen vesistöön olla suuremhaa oikeutta kuin perustuskirjassa oli sille myönnetty; että kun samäinen vesistä oli kokonaan Paltamon jos muan jakokunnan ympärysrajain sisällä, siinä olevat vesihutauksetkin kuuluivat mainitun jakokunnan osakkaille, että kaupungin rajaa jokea vastaan ei alkuaikoina luonnollisesti käyty siitä syystä että joen ränta muodosti luonnotlisen rajan; että kun Maanmittari Gutrin sittemmin vuonna /75/ oli toimittanut räjänkäyntensä, oli se tapahtunut myös kin pitkin kaupunginpuoleesta joennantaa Tarkinniemesta Petäjäkosken niukaan, joten joki oli jäänyt kaupungin ympärys rajan elkopuolelle; etteivät kaikki vuonna 1651 kaupungille lahjoitetut maat olleet olleet erämästä, vaan oli niinsanotulla atokartanotta ollut viljelysmaitäkin, sekä ttei Paltamon - Jormuan jakokunnassa tapahtuneiden isojenjakojen kautta kauhungille missään tapauksessa ollut voinut vesistöön syntyä oikeuksia, joita kaupanEttä ei aikaisemmin ollut oltut; mihin nähden a kiin kaupungilla siis ei ollut mitään oiteutta Petäjäkoskeen ja sen vesivoimaan, toiminimien puolesta on vaadittu kanteen hylkäämistä. Sittenkun jutussa oli kuulustettu Paltämon - Jormuan jakokunnan osakkaita ja sanottuun jakokuntaan kuuluvain kruunun omistamain tilojen sekä papislon virkatalojen edustajia, on Kihlakunnanoikeus 8 päivänä Heinäkuuta 1908 julistamattaan lopullisella päätöksellä ratkaissut ja tun ja mainitsemillaan syillä julistanut täjäänin kaupungin omistavan kaupin gen rannan puoleisen puolen Petaja kosken ja puolen kosken vesivoimasta joen kesketse kulkevaan rajavuvaan asti. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi toimimimet Kajaanin Koskiyhtiö Teollisuutta varten Välimaa ja Kumpp. ja Kajaanin Koski- ja Teollisuus Osakeyhtiö olivat velvanalla yhteisesti saattaneet jutun, samalla anoen myöskin Kihlakunnanoikeuden errotun väitehäätöksen oikaisemista, 169
on 1 päivänä Maaliskuuta 1910 antamallaan tuomiolla, mitä tuli sanottuun väitepäätökseen lausunut, että, kun kysymys omistusoikeudesta koskeen ja sen vesivoimaan voitiin rutkaista riippumatta toimitettavasta vesistöä koskevasta rajankäyn nistä, Kihlakunnanoikeus oli menetellyt oikein, kun se, tehdystä muistutuksesta huolimatta, oli jatkanut jutun käsittelyä Itse asiaan nähden on Hovioikeus katsonut selvitetyksi, että, sittenkun Kuninga tar Kristiina 18 päivänä Syyskuuta 150 Kruvi Pietari Brähelle oli vähäoherra kunnaksi lahjoittanut Kajaanin linnan aluineen ynnä muut lahjakirjassa mainitut maat sekä myöntänyt hänelle oikeuden vapaa herrakuntaansa perustaa kaupungin nä antaa sille erioikeudet ja vahändet, oli Kreivi Broke 6 päivänä Maaliskuuta 1651. tuon hinnan viereen perustanut Kajaanin kaupungin ja kaupungille antamassaan perustuskirjassa lahjoittanut sille Kajaa nenjoen eteläpuolella Särkinniemestä Alajakosken niskaan asti olevat maat ynnä kalastusoikeuden ainakin osaan sanot tua vesistää, minkä lahjoituksen Kuningas Fredrik I sittemmin 1 päivänä Syyskuuta 1727 oli vahvistanut; että nuo si len lahjoitetut maat 6 päivänä Maaliskuuta 1651 toimitetussa rajankäynnissä olivat erotetut niihin rajoittuvien pitäjien alueista; sekä että silloin käytyjä ympärysajoja oli seurattu myöskin vuosina 1757. ja 1798 toimitetuissa rajankäynneissä, minlä vuoksi ja koska puheenalaiset lahjoitus maat, lukuunottamatta niinkutsuttuja latokartanon maita, joista muuten lähemhiä tietoja ei oltu esitetty, olivat erämaa ta ja olivat tulleet Taltamon- Jormuan jakokunnan maista erotetuiksi eri tiusryhmäksi erikoisoikeuksineen siihen joittuvaan vesistöön, Hovioikeus on Maakaaren 12 luvun 4 SS:ään, välitrajasta vedessä ja vesialueen jaosta 23 päivänä Heinäkuuta 1902 annetun Lain 5 ja 7 SS:ssä sekä Vesioikeuslain 1 luvun 3 SS:ssä olevain säännösten mukaan, jättänyt jutun sen loppupäätöksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus oli asiasta johtunut, kuitenkin siten että Kajaanin kaupunki julistettiin olevan Petäjäkosken kaupungin puoleisen puolen omistaja ja oikeutettu 170
käyttämään hyväkseen puolet koskesta juoksevaa vesimäärää Hovioikeuden tuomioon ovat Kajaanin Koskiyhtiö Teollisuutta varten Välimaa ja Kumpp. " sekä Kajaanin Koski- ja Teollisuus Osakeyhtiö" anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Kajäänin kaupungin puolesta on vastattu Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät toimini met Kajaanin Koskiyhtiö Tullisuutta varten Välimaa ja Kumpp., sekä "Kajaanin Koski - ja Teollisuus Osakeyhtiö, ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jääpysyväksi; ja velvoitetaan mainitut toiminimet suorittamaan Kajaanin kaupungille, sillä täällä jutussa olleiden kulunkien korvaukseksi, kahdeksankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot P Keisarillinen Suomen Senaatti: Yll Mennen Johannes Sallonen Yll Mennen Johannes Sallonen Alfred Luksiala. K. R. Helanen. B. Anneberg Allan Dahlbeel2 Den 27. Oktober 1911. Kejserliga Smedens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserlige Ålo Hofrätt inkommit mål, angående ersättning, emellan Nyggmästä ren Anian Abraham Bjorsström från Alo stad, sökande, samt Rusthållaren Gustaf Finnby, från Finnby enstaka rusthåll i Piikkis socken, svarande: Gif ven uti Justitiedopartementet den27 Oktober 1911. Kejserliga Senaten har lålit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Efter stämning å Gustaf Timby har Byggmästaren Bjernström vid läradsrätten i Pemar, Piikkis och St. Kanens socknars tingslag anfört, att Gulaf Finnby genom ett den 10. Oktober 903 mellan parterne ingånget skriftligt kontrakt förbundit sig att åt Byggmä staren Boxström leuraa 100 metriska kubeksammar papperved och likaledes 00. metriska kubeksammar props all re pris af 4 mark 40 penni för papga - R. B. H. l. B N. S. 471 No 1492 Pag. 169. R. D. 1909
persveden och 40 mark för propren sexkubiksamnen, och hade Gustaf Finn by tillika åtagit sig att till den 1. April 1904. aflämna papperveden välafbarkad och äfven för öfrigt i fullgod skick inlastad i jämvägnagn å Littois jämvägsstation samt propsen behörigen uppradad vid sagda station vid äfventyr att Finnby, i händelse han icke fullgjorde sitt åtagande, i co skyldig att till Bjerström i skada ersättning utgifva 10. mark för hvarje bristande fänen papperved och props sten emedan Gustaf Finnby emeller tid åt Bjenström levererat 32. 9 meri ika kubikfannor papperved och 35, 55 enahanda famnar props mindre än honom enligt kontraktet ålegat samt Finnby dessutom maktlåtit att behörigen afbärka den förerade papper veden och att kontrakt enligt sortera propsen, har Byggmästaren Kjurstren enligt en af honom upprättad kontekkeronträkning, upptagande å kreditsedan Gustaf Finnby till godo: för beverörade 61.1. kubeksammar papper ed 2777. mark 94 penni och för 64, 47 kubekfannar props 2578 mark 80 penni samt i debetsidan Gustaf Finnby till last liljande belopp, nämligen: uppbama för skett sammanlagdt 5000 mark, platskyra för papperved 30 mark, för skalning af papperved 1175 mark 30 penni, för bestande hverens af inalles 68,43 kutek fannar papperstod och props 684 mark 30 penni, för sytning af props 28 mark äfvensom ett års ränta efter 6 procent å skilnaden 1580 mark 86 penni mellan förenämnda delet - och kieditposten rum mor 94 mark 85 penni, yrkat Gustaf Simi bys förpliktande att all Byggmästaren Bjurström utbetala sagda räknings säldo 1675 mark 71 penni jämte ränta och ersättning för rättegångskostnaden. Öfver käromålet hörd, har Gustaf Finnby genmält, att han i afseende å fullgörande af sin på grund af berör da kontrakt åtagna tverens låtit till Lillois station för Byggmästaren Bjunströms räkning släpa inalles 75 rubikfattar papperne och 68 kobek samnar props, hvarför Finnby, som icke 472