Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Wille ja Helmeri Rautio vetoamalla olivat saattaneet jutun, on 23 päivänä Huhtikuuta 1912 antamassaan tuomiossa, kukovät Hilda Niva, Aappo Hurula, Juho Juntti, Pekka Revonen, Aukusti Liakka ja Petter Juntti olleet näyttäneet, että kysymyksessä oleva velkakirja oli annettu Aappo Rautiolle ainoastaan pantiksi edellämainitun pankki velan suorittamisesta, eikä myöskään että velkakirjan sisällöstä oli maksettu enemmän kuin vähennettäviksi myönnetyt sataviisikymmentä kruunun, kumoteen Kihlakunnoikeuden päätöksen, velvoittanut Hilda Iivan ja hänen mainitut asiakumppaninsa, Juho Alanivan oikeudenomistajina, Wille ja Helme ri Rautiolle kuitattua velkakirjaa vastaan suorittamaan sen sisällön neljäsataa kolmekymmentä kruunun kuuden prosentin korkoineen Maaliskuun 13 päivästä 1897, siitä kuitenkin lyhennettyä Kesäkuun 9 päivänä 1903 suoritetuiksi myönnetyt siitä viisikymmentä kruunun, joko Ruotsin rahassa tahi Suomen rahassa maksutilaisuudesra käyvän kurssin mukaan, sekä oikeudenkäyntikulujen korvauksena kaksisataa kolmekymmentäviisi markkaa. Hovioikeuden tuomioon ovat Hilda Niva ja hänen myötäpuolensa anoneet muutosta perustelmalla, johon Wille ja Helmeri Rautio ovat vastaneet Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Hilda Niva ja hänen myötäpuolensa ole esittäneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan tilda Niva ynnä hänen myötäpuolen ja suorittamaan Wille ja Helmari Rautiolle kervaukseksi heillä jutun vuoksi täällä olleista kuluista viisikymmentä markkaa. Tälä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin K. R. Helanen Johannes Pesonen. K. Auer Tilj Grönved 978
Syyskuun 16 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta nostorahalla tullee sa velkomusjutussa, jossa Talollinen Kaarle Ykspuu, Keuruun pitäjän Haapamäen kylästä, on hakijana ja samassa kylässä. toimiva Haapamäen osuusmeijeri r. l. niminen osuuskunta vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 16 päivänä Syyskuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli enää on kysymyksessä, saanut tieKaarle Ykspuulle toimitetun haastää: teen nojalla on mainitun osuuskunnan puolesta Keuruun, Multian ja Pihlajavaden pitäjäin käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuttu, että Kaarle Vkspun joka vuonna 1906 ilmoituksestaan oli ett tu osuuskunnan jäseneksi viidellä osuudella ja osuuskunnan sääntöjen mukaan olisi ollut velvollinen tuomaan osuuskun nan meijeniin kermaa voin valmistamista varten, eli Huhtikuusta asti vuonLäsnä: W. A. J. B. R. H. K. t. F. E. 979 Pag. 238. R. D. 1912
na 1909 jättänyt tämän velvollisuutensa täyttämättä, minkä vuoksi ja kun osuus kunta siis ei ollut voinut kerman hinnasta periä niitä maaria, joilla Kaarle Ykspuun osuuskunnan jäsenenä tuli saan tujen mukaan ottaa osaa meijeriliiksiin tannusten suorittamiseen eikä Ykspuu ollut suostunut maksamaan osastansa samoista kustannuksista vuosilta 1907 å 1911 enempää kuin kaksikymmentä markkaa, osuuskunnan puolesta on vaadittu hänen velvoittamistaan suorittamaan jäännöksen niistä laskien mukaan 45 markkaa 85 penniä Kanteesta kuulusteltuna on Kaarle skopuu väittänyt, että hän oli ilmeettautunut osuuskunnan jäseneksi sillä nimenomaiselta ehdolla, että muutkin läheisyydessä asuvat tilalliset tiettyi ovat osuuskuntaan, koska ainoastaan siinä tapauksessa kerman kuljettamiren kuukana olevaan meijeniin kannattaisi, mutta ettei niin kuitenkaan ollut apahtunut, jonka tähden ja kun Yksnuun jäseneksi ilmoittamista ei ottuun ty voimassa olevan osuus toimintalain vätämässä järjestyksessä sekä yksisuutta itä paitsi oli niin vähän likmia, että niiden maito riitti ainoastaan kotitar peeseen, Kaarle Ykspuu on vaatinut kanletta hyljättäväksi. kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin olivat anoneet kervausta oikeudenkäyntikuluistaan, on Syyskuun 2 päivänä 1911 julistamassaan päätöksessä, koska Kaarle Ykspuu laillisessa järjestyksessä oli ilmoittautunut edellämainitun osuuskunnan jäseniksi viidettä osuudella ja siten alistanut nendattamaan sen sääntöjä, joitten mukaan Ykspuu oli velvollinen vastaamaan mei jerin liikekustannusten suorittamisesta osuuksiensa mukaan, velvoittanut Kaarti ykspuun osuuskunnalle suorittamaan neljäkymmentäviisi markkaa kahdeksunkymmentäviisi penniä sekä korvaamaan osuuskunnan oikeudenkäyntikirlut kuudella kymmenelläviidellä markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kaarle Ykopuu vetoamalla oli saattanut jutun, on 26 päivänä Heinäkuuta 1912 annetulla tuomiolla jättänyt sen Kihlakunnanoikeuden 980
päätöksen varaan sekä velvoittanut Kaarle Ykspuun osuuskunnalle suorittamaan maksut sen kappalusta Hovioikeuden tuomiota kuusitoista markkaa kahdeksankymmentä penniä Hovioikeuden tuomioon on Kaarle Ykspuu anonut muutosta perustöimalla, johon osuuskunnan puolesta on vastattu Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Kaarle Ykspuu ote esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Kaarle ykspuu suorittamaan osuuskunnalle korvaukseksi sillä jutun vuoksi täällä olleista kuluita viisikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Walter Andersson Johannes Pesonens Walter Andersson Johannes Pesonens K. R. Halanen. K. Auer K. R. Halanen. K. Auer Syyskuun 16. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, osuuskunnan jäsennyyttä koskevassa jutussa, jossa Nilsian pitäjän Kaaraslahden kylässä asuva Torppari Frans Kokkarinen on hakijana sekä samassa pitäjäs sä toimineen Pieksänkosken Osuuskauppa nimisen osuuskunnan konkussipesän toimitsijamies Herastuomari Adolf Fredrik Kuusela, sanotun pitäjän Sänkimäen kylästä, poisjääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 16. päivänä Syyskuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli enää on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Frans Kokkariselle toimitetun haastun nojalla on Adolf Fredrik Kuusela edellämainitussa toimessaan Silsian, Muuruveden ja Varpaisjärven pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut, että Frans Läsnä: W A. J. P. R. H. RitNo 1732. Pag36 R. 1915.
Kokkarinen, joka 24. päivänä Helmikun ta 1903. oli viidellä osuudella liittynyt jäseneksi yllämainittuun, sittemmin vuonna 1907. konkurssitilaan asetettuun osuuskuntaan ja ottanut osaa sen loimentaan, julistettaisiin sanotun osuus kunnan jäseneksi Asiassa kuultuna on Frans Kokka rinen, kieltäen sitoutuneensa osuuskun nan jäseneksi, vastustanut kannetta ja anonut korvausta kuluistaan asiassa, minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus on 31. päivänä Maaliskuuta 1914. julistamassaan päätöksessä, siinä esittämillään perusteilla, julistanut Frans Kokkarisen olleen puheenalaisen osuuskunnan ja senenä viidellä osuudella osuuskunnan joutuessa konkurssitilaan Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Frans Kokkarinen vetoamalla oli saattanut ja tun, on 17. päivänä Joulukuuta 1914 antamassaan tuomiossa lausunut käyneen selville, että Frans Kokkarinen oli sitoutunut riiheenaolevan osuus kunnan jäseneksi viidellä osuudella, minkä vuoksi Hovioikeus on jättänyt pysyväksi sen lopputuksen, johon Kihlakunnanoikeus päätöksessaan oli johtunut Hovioikeuden tuomioon on Frans Kokkarinen anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Frans Kokkarinen ole esittänyt syytä muut taa Hovioikeuden tuomiola, joka siis sä pysyväksi. Tätä kaikki asianomäiset noudattakool. Keisarillinen Suomen SenaattiWaler Andersin. Johannes Pesonen. Waler Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer. Tilj Grönden 982
Den 16 September 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Wiborgs Hofrätt inkommit fordrings mål emellan Godsegaren Viktor Thesleff, från Juustila by i Wiborgs socken, sökande samt Aktiebolaget Åbo Båtvarf. Osakeyhtiö, från Åbo stad, svarande: Gifven i Justitude. partementet den 16 September 1915. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Vid Rådstufvurätten i Wiborg har å ofvannämnda aktiebolags vägnar yrkats Gidsegaren Thesleffs skyldigkännande att till bolaget för särskilda arbeten utgifva enligt räkning sammanlagdt 8462 mark 95 penne, däri inberäknadt de 6741 mark som bolaget enligt parterne emellan träffad öfverenskommelse tillborde i ersättning för följande af bolaget å Godsegaren Thesleff tillhöriga Och A. L. B. t. A. R. S. K. A. D. No 175. Tag. 157. R. D. 1912.
yachten "Sokoll verkställda reparationsarbeten, nämligen: renskapning af skröfvet, löstagning af köprarförhydningen, undersökning af skröfvet, insättning af 8 nya bordläggningsplankor, delvis nytt förhydningspapper och 12 nya koppar förhydningsplätar, påsättning af köpparförhördningen, förfärdigande af delvis ny förstaf, ny röderhyssä och nytt röder äfvensom diktning, sparkling och målning af båten, med afdrag likväl af 90 mark i anseende därtill att nytt röderblad icke blifvit förfärdigadt, eller att således till bolaget utbetala 8372 mark 95 penne jämte ränta samt att godtgöra bolaget för dess rättegångskostnader. Öfver käromålet hörd har Godsegaren Thesleff, jämte det han till betalning godkänt ett belopp af 791 mark 95 penni för särskilda, uti den till grund för krafvet liggande räkningen upptagna arbeten, genmält, att Aktiebolaget Åbo. Rätvarf Osakeyhtiö af nämnda reparationsarbeten utfört endast reparation af röderstocken, roderhysan och förstäfven, för hvilka arbeten bolaget efter skälig uppskattning tillförde en ersättning af 935 mark, men stdäremot öfriga i räkningen upptagna arbeten dels icke utförts i enlighet med därom träffad öfverenskommelse, dels verkställts odugligt, hvarför och då Godsegaren Thesleff vid sådant förhållande icke vore skyldig att ersätta bolaget för sistsagda arbeten, Godsegaren Thes leff motsagt krafvet såvidt det sträckte sig utöfver omförmälda två belopp. Rådstufvurätten har medels den 21 September 1910 afkunnadt utslag utlåtit sig och funnit utredt vara, att Aktiebolaget Åbo Båtvarf Osakeyhtiö, som, förutom annat, enligt kostnads förslag af den 1 December 1908 förbundit sig att åt Godsegaren Thesleff för ett pris af 1740 mark utföra förenämnda förbätt984
ringsarbeten å Thesleffs yacht "Sokoll" utfört, med undantag af förfärdigandet af nytt röderblad, samtliga dessa arbeten, dock sålunda att löstagningen af kopparförhydningen verkställts endast till de delar, sådant varit nödigt för undersökning af skrifvet och reparation af felaktigheter i bordläggningen, hvarför och då löstagning af kopparförhydningen i denna utsträckning uti kostnadsförslaget uppenbarligen afsetts samt riktigheten af bolagets kraf jämväl i ofrigt dels styrkts, dels af Gedsegaren Thesleff godkänts, Rådstufvurätten ålagt Godsegaren. Thesleff att emot qvitto till Aktiebolaget Åbo. Båtvarf Osakeyhtiö utgifva fordrade åttatusen trehundra sjuttiotvå mark nittiofem penni jämte fem procents årlig ränta därå, räknadt från stämningsdagen den 11 Oktober 1909. tills full betalning skedde, samt att med femhundra mark ersätta bolaget dess umgälder i målet. Hofrätten, under hvars pröfning Godsegaren. Thesleff i vade väg dragit målet, har medels dom den 25 April 1912, enär Godsegaren Thesleff emot den af Aktiebolaget Åbo. Båtvarf Osakeyhtiö i saken förebragta utredning icke styrkt att de af bolaget å yachten Sokol verkställda reparationerna utförts vare sig odugligt eller med afvikelse från, hvad det utaf bolaget uppgjor da och af Godsegaren Thesleff godkända kostnadsförslaget afsett, låtit bero vid Rådstufvurättens utslag samt ålagt Godsegaren Thesleff att med femhundra mark godtgöra Aktiebolaget Åbo Bötvarf Osakeyhtiö dess för målet vid Kofrätten hafda kostnader. Uti Hofrättens dem har Godsegaren Thesleff anhållit om ändring medels deduktion, den Aktiebolaget Åbo Bötvarf Osakeyhtiö bemött. Kejserliga Senaten har tagit malet i öfvervägande och finner Gedsegaren Thesleff icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dem, 985
vid hvilken förty kommer att förblifva; och ålägges Godsegaren Thesleff att med nittiofem mark ersätta Aktiebolaget Åbo Båtvarf Osakeyhtiö dess för målet härstädes hafda kostnader. Bet alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Alfred Luksiala. Befunken Afred Luksiala. Helmberg A.P. Ollikkala. Samuli Koski. A.P. Ollikkala. Samuli Koski. Syyskuun 17 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, saatavaa ja korvausta koskevassa jutussa, jossa Kronobyn pitäjässä rekisteröity Kronoby Såg och Hytteribolag niminen yhtiö on häkijana ja Kauppias Frans Jaakko Haikola, Sivin pitäjän Kirkon kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 17 päivänä Syyskuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikä li enää on kysymyksessä, saanut tietää Haastutettuaan Kronoby Såg - och tylle ribolagin Kronobyn ja Purijärven pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen on Kauppias Haikola lausunut, että hän Joulukuun 4 päivänä 1907 tehdyllä välikirjalla oli sitoutunut sanotulle yhtiölle sovitusta hinnasta, 60 penmistä kuutiojalalta, hankkimaan 3200 kuutiojalkaa veistetyitä parruja ehdolla muun muassa, että parrujen vastaanotte yhtiön puolesta oli tapahtuna Sievin Läsnä: W. A. J. P. R. H. I. F. T. C. 986 No 1752 Pag. 146. R. 1912
rautatieasemalla, mistä Kauppias Haikolan tuli ne omalla kustannuksellaan kuljetuttaa lainan kyljelle ykspihlajan satamaan; ja on Kauppias Haikola, ilmoittaen yhtiölle toimittaneensa 39715,37 kuutiojalkaa parruja, vaatinut että yhtiin, joka oli niiden hinnasta jättänyt maksamalta 1761 markkaa 26 penniä, velvoitettaisiin Kauppias Haikolalle suorittamaan sanottu rahamäärä kuuden prosentin korkoineen Lokakuun 15 päivästä 1908, jolloin viimeinen parrumäärä oli yhtiölle toimitettu. Kronoby Såg - och Hysteribolagin puolesta on kannetta vastustettu sekä Kauppias Haikolalle toimitetun vastahaasteen nojalla lausuttu, että yhtiö päin vastoin oli Kauppias Haikolalta saamassa seuraavat erät, jotka johtuivat asianosaisten puheenalaisista väleistä, nimittäin: korvausta edotuspäivistä, jota yhtiön oli täytynyt maksaa syystä että Haikola oli toimittanut yhtiölle myymänsä tavarat niin hitaasti ja väillinaisesti että yhtiön vuokraaman Aino nimisen laivan lastaus oli viipynyt yli sitä varten sovitun ajan, 888 markkaa 65 penniä, vahingon korvausta, jota yhtiön oli täytynyt suorittaa ostajille parrujen ala-arvoisuudesta, eli laivalla "Aino" lähettyistä parruista 1182 markkaa Saksan rahaaeli suomen rahassa 1465 markkaa 68 penniä, sekä laivalla "Anna" lähetetyistä parnista 800 markkaa Saksan rahaa eli Suomen rahassa 992 markkaa 80 pen niä, korvausta siitä ettei Kauppias Haikola ollut yhtiölle toimittanut välikirjan mukaan täyttä määrää eri suuraista tavaraa 1862 markkaa 18 penniä ekä korkohyoitystä Kauppias Haikolalle annetuista etumaksuista 94 markkaa 4 penniä, ja kun yhtiö, nämät korvausmäärät siihen luettuina, eli Kauppias Hackolalle suorittanut puheenalaista hankintaa vastaan kaikkiaan 25370 markkaa 89 penniä ja yhtiön saaminen Haikolalta, jolle yhtiön tuli maksaa toimitetuista 39715,37 kuutiojalasta parruja yhteensä 23828 markkaa 80 penniä, siis oli 1542 markkaa 9 penniä, sentähden ja koska yhtiön tämän lisäksi tuli Kauppias 987
Haikolalta saada korvausta Haikolan Lokakuun 15 päivänä 1908 yhtiölle toimittaman viimeisen parrumäärän vacksi, jota yhtiö ei ollut ehtinyt saada maasta viidyksi, Ejkspihlajan satamassa käisimistään vaihto - lastaus- ja lossaus kuitannuksista yhteensä 377 markkaa 2 penniä, on yhtiön puolesta vaadittu, ttä Kauppias Haikola velvoitettaisiin yhtiölle suorittamaan sanotut erät, yhteensä 1919 markkaa 11 penniä korkoineen. Kuulusteltuna yhtiön kanteesta on Kauppias Haikola sitä vastustanut, minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus, jossa Kronoby Såg och Hysteribolagen puolesta on anottu korvausta oikeuden käyn tikuluista, on Joulukuun 2 päivänä 1910 julistamallaan päätöksellä lausunut selvitetyksi, että sittenkuin Kauppias Haikola edellämainitulla välikirjalla oli sitoutunut yhtiölle hankkimaan noin viisikymmentä kaksituhatta kuusisa taa kuutiojalkaa veistettyjä parruja hyvää vientikolvollista laatua sovittua mittaa ja toimittamaan parrut, jotka yhtiön oli vastaanolellava ja mitattava Sievin raata tiaasemalla laivan kyljelle ykspihlajansatamaan kesällä vuonna 1908, sikäli kuin tavarain kuljetusta varten vuokratut laivat sitä vaativat, oli Kauppias Haikola yhtiölle hankkinut kolmekymmen täyhdeksäntuhatta seitsemänsataa viisi toista ja kolmekymmentäseitsemän salannesosaa kuutiojalkaa parruja, jotka yhtiön asiamies Sievin asemalla oli vastaanottanut ja jotka yhtiön siis oli katrottava hyväksyneen, sekä että sanottu jen parriijen hinnasta vielä kolmetuhatta seitsemänsataa kuusikymmentäyksi markkaa kaksikymmentäkuusi penniä oli maksamatta; minkä tählon ja koskei yhtiö ollut voinut näyt tää, että Kauppias Haikola olisi ollut syypää puheenalaisen lairan lastauksen viivyttämiseen, eikä Haikola ollut velvollinen yhtiölle korvaamaan niiden tavarain lossaus-, lastaus- ja vaihtokustannuksia, jotka yhtiö lainakulun loputtua oli ottanut vastaan Sievin asemalla ja kuljettanut Ykspihlajaan, Kihlakunnanoikeus on, kumoten yhtiön Kaup988
pias Haikolaa vastaan ajamaan kanteen, och voittanut Kronoby Såg och Hysteribolagin Kauppias Haikolalle suorittamaan vastaan ottamainsa tavarain hinnasta maksamat ta jääneet kolmetuhatta seitsemänsataa kuusikymmentäyksi markkaa kaksikymmentäkuusi penniä kuuden prosentin korkoineen Lokakuun 15 päivästä 1908 Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kronoby Såg - och Hysteribolag veteamalla oli saat tanut jutun, on 23 päivänä Huhtikuuta 1912 antamassaan tuomiossa jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon on Kronoby Såg och Hyllerikolag anonut muutosta perustelmalla, johon Kauppias Haikola on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Kronoby Såg och Hytlerebelag ole esittänyt syytä muut taa Hovioikeuden tuomiota, joka riis jääpysyväksi, ja velvoitetaan Kronoby Såg nä Hysteriboläg suorittamaan Kauppias Haikolalle korvaukseksi hänellä täällä olleista kuluista kuusikymmentä markEilij Ylönnu kaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti. Walter Andersin Johannes Pesonen. K. Helanen. K. AuerK. Helanen. K. Auer989
Syyskuun 18 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, torpan rakennusten luovuttamista ja korvausta koskevassa jutussa, jossa Talollinen Matti Kuckanlahti, Saarijärven pitäjän Hännilän kylästä, on hakijana sekä Torpparinleski Eeva Päivärintä ja Torpparinpoika Taavetti Päivärintä ynnä Talolliset Juho ja Onni Heinäniemi, samasta kylästä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa Syyskuun 18 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esitdyttänyt jutun kirjat ja niistä saa nut seuraavat tiedot: Haastalettuaan Eeva ja Taavetti Päivärinnan Saarijärven ja Uurais ten pitäjäin käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen on Matti Kuikanlahti siellä Lokakuun 2 päivänä 1905 vaatinut että, koska Eeva ja Taavet ti Päivärinnan hallitsema Matti Läsnä: F. S. - A. L. - B. et. - H. R. - G. K. 1/10. L. P. 000 No 1763 Säg. 12. St. D. 1913.
Kuikanlahden ennen omistamaan Aho lan taloon Hännilän kylässä kuulunut Päivärinta -niminen torppa vuonna 1893 päättyneessä Hännilän jako kunnan isossajassa oli joutunut Juho ja Onni Heinäniemen yhteisesti omistamaan Heinäniemen taloon mutta Matti Kuikanlahti ei kuitenkaan ollut menettänyt omistusoikeuttaan torppaan kuuluvien Aholan talon netsästä tehtyihin rakennuksiin ja hän sittemmin Maaliskuun 26 päivänä 1903. myydessään Aholan talon oli itselleen pidättänyt omistusoikeuden mainittuihin rakennuksiin sekä kaikki niistä tulevat edut Eeva ja Taavetti Päivärintä velvoitet taisiin hänelle luovuttamaan nuorakennukset, joihin kuului tuvan, porstuan ja eteistuvan sisältävä asuin rakennus, navetta ja talli kylkijäisineen, kaksi aittaa,kaksi latoa ja aihi luuvineen, sekä maksamaan korvaukseksi rakennusten käyttämisestä viime kymmenen vuoden ajalta ennen oikeudenkäynnin alkua kolme kymmentä markkaa vuodelta. Kanteeseen ovat Eeva ja Taavetti Päivärinta vastanneeet että, kun Hännilän jakokunnassa toimitetussa isossajaosa liikamaata Keisarillisen Senaatin päätöksen mukaan Lokakuun 25 päivältä 1871 erotettiin kruunulle, Päivärinnan torppa oli tullut kuulumaan sanottuun liikamaahan ja että osa tästä liikamaasta sittemmin Keisarillisen senaatin päätöksellä Toukokuun 28 päivältä 1886 oli metsäveroa vastaan jälleen luovutettu jako kunnan tiloille ja isossajaossa jaettu niiden kesken, jolloin Päivärinnan torppa oli langennut Heinäniemen taloon; minkä vuokri ja kun Matti Kuikanlahti jo ka vasta liikamaan erottamisen jälkeen oli tullut Aholan talon omistajaksi, siis ei koskaan ollut omistanut Päivärinnan torppaa tahi sen rakennuksia, Eeva ja Taavetti Päivärinla, ilmoittaen asuvansa torppaa Juho ja Onni Heinäniemen suos991.
tumuksella, ovat anoneet kannetta hyljättäväksi. sittenkuin asiassa oli niin nenetelty kuin asiakirjat lähemmin osottavat ja Juho ja Onne Heinäniemisäkin oli siinä kuulus tettu sekä asianosaiset puolin ja toisin ja myös Juho ja Onni Heinaniemi olivat anoneet korvausta kuluistaan, on Kihlakunnanoikeus Marraskuun 13 päivänä 1911 julistamallaan päätöksellä mainitsemillaan perusteilla hyljännylkanteen ja velvoittanut Matti Kuikanlahden oikeudenkäyntikustan nusten korvauksena maksamaan Eva ja Taavetti Päivärinnalle ykteensä sata viisikolmatta markkaa sekä Juho ja Onni Heinäniemelle kummallekin kymmenen markkaa. Hovioikeus, jonka tutkittavak si Matti Kuitanlahti oli vetoamalla saattanut jutun, on Marraskuun 26 päivänä 1912. antanut asiaan tuomion; ja koskei Matti Kuikanlahti ollut voinut näyttää että Päi värinnan torpan kysymyksessä olevat rakennukset oli rakennet tu Aholan talon metsästä otetuista puista eikä myöskään että sanottu torppa oli Matti Kuikanlahden omistassa Aholan taloa kuulunut tähän taloon, on Hovioikeus jättänyt asian sen loppiipäätöksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus päätöksessään oli johtunut. Sen ohessa on Matti Kuikanlahti velvoitettu viidelläkymme nellä markalla korvaamaan Eeva ja Taavetti Päivärinnan ynnä Juko ja Onni Heinäniemen yhteiset kulut Hovioikeudessa. Hovioikeuden tuomioon on Matti Kuikanlahti anonut muutosta perustelemalla, johon Eeva Päivärintä ja hänen asiakumppaninsa ovat vastannest Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Matti Kuikanlahti ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Matti Kuikan 192
lahti suorittamaan Eeva Päivärinnalle ja hänen asiakumppaneilleen, heillä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi, seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asiano maiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: tens Lovikoski Alfred Lillksiala tens Savikoski Alfred Luksiala B Amberg A. J. L. Lillman B Amberg A. J. L. Lillman Samuli Koski. Valteroj Parviainen. Syyskuun 18 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostaahalla Keisarilliusta Wiipurin Härvikuudesta tulleessa, metsänhinnan takaisin suoriltamista koskevassa julussa, jossa ovat Aktiebolaget B. Gutzeit " Co niminen osakeyhtiö, Kolkan kaupungista, hakijana sekä Pieksämä en pitäjän Tikkalanmäen kylässä asuva Talollinen Kalle Tejunen ja hänen vaimonsa Otteliana Tulki nen vastaajina: Annettu Oikeuso castossa 18 päivänä Syyskuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on ilulleni vittelyttänyt julun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedet. Kalle Tujuselle ja Oteliana Putkoulle toimitetun haasteen nojalla on Aklee bolaget H. Gutzeit v. Co nimisen osakeyhtiön puolesta Pieksämäen pitäjän ja jäpnelän kappelin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuttu, että Kalle Tupnen ja Otteliana Putkonen olivat välekirjalla 6 päivältä Kesäkuuta 1905 neljän vuoden ajaksi sanotusta päivästä lukien tuhannen kahdeksansadan markan henLiona. W. I. P. R. H. K. 11. SS: 393 No 1766 Pag 230. R. D. 1912.