Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Joulukuun 16 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa ovat pesäeroa nauttiva Kauppiaanvaimo Hanna Mörsky, Orimattilan pitäjän Pakaan kylästä, hakijana sekä samassa kylässä asuneen Talollisen Juho Riihimäki - vainajan oikeuden. omistajat hänen leskensä Elviira Sofia Riihimäki, poikansa Johan Edvard, Johan Fredrik, Johan Hjalmar ja Väinö Arthur Riihimäki sekä tyttärens aImpi Johanna Mäkelä ja tämän mies Talollinen Matti Erikinpoika Mäkelä vastaajina: Annettu Oikeus osastossa 16 päivänä Joulukuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt pitun kirjat ja mistä saanut seuraavat tiedot. Juho Riihimäki on, haastateltaan sa Hanna Mörskyn, Orimattilan ja. Ahljärven pitäjäin käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa 18 päivänä Huhtikuuta 1907 lausunut, että sitten kuin Juho Riihimäki oli 26 päivänä Läsnä: W. A. - A. L. J. P. R. H.-K. A: No 2344. Pag. 78. R. D. 1913.
Marraskuuta 1903 Suomen Yhdyspankin haarakonttoriin Lahden kaupungissa myynyt samana päivänä asettamansa, Hanna Mörskyn miehen Kauppias Lauri Mörskyn hyväksymän ja kuuden kuukauden kuluttua erääntyvän 3000 markan vokselin, niin oli Hanna Mörsky 27 päivänä samaa Marras kuuta laaditun takauskirjan mukaan mennyt omavelkaiseen takaukseen kaikista mistä maksuista, mitkä Juho Riihimäki Lauri Mörskyn kanssa ja hänen edestään ennen viimeksi sanottua päivää tekemiensä sitoumusten johdosta joutuisi suorittamaan; ja koska Juho Riihimäen oli sano tun vekselin erääntymispäivänä 26 päivänä Toukokuuta 1904 täytynyt pankista lunastaa tuo vekseli, mutta Hanna Mörsky oli kieltäytynyt Riihimäkea siitä hyvittämästä, min on Juho Riihimäki, ilmoittaen Lauri Mörskyn sittemmin tehneen konkurssin ja konkurssipesästä 6 päivänä Syyskuuta 1905 nostaneensa puheenalaista vekselia vastaan osiinkona yhteensä 422 markkaa 31 penniä, vaatinut Hanna Mörskyrä velvoitettavaksi suorittamaan Juho Riihimäelle vekselin sisällys 3000 markkaa korkoineen, siitä kuitenkin vähentäen mainitut 422 markkaa 31 penniä Hanna Mörskyn vastustettua kannettu on Kihlakunnanoikeus, jutun oltua asiakirjoista näkyvän menettetyn alaisena ja asianosaisten molemmin puolin sanottua korvarista oikeudenkäyntikuluistaan, 3 päivänä Kesäkuuta 1910. julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt kanteen sekä velvoittanut Juho Riihi mäen seitsemälläkymmenellaviidella markalla korvaamaan Hanna Mörskyn oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Riihimäki oli vetoamalla saattanut jutun, on 3 päivänä Helmikuuta 1913 antamallaan tuomiolla rätkäissut asian ja katsonut, että Hanna Mörsky oli puheenalaisessa sitoumuskirjassa 27 päivältä Marraskuuta 1903 mennyt omavelkaiseen tu1568
kaukseen kaikista niistä maksuista, mitkä Juho Riihimäki Lauri Mörskyn kanssa ja hänen puolestaan tekemiensä sitoumusten johdosta joutuisi suorittamaan, sekä että Juho Riihimäen sitten oli ollut pankkilailoksesta lunastaminen ylempänä marnittu 26 päivänä samaa Marraskuun ta asettamansa, Lauri Mörskyn hyväksymä ja 26 päivänä Toukokuuta 1904 erääntynyt vekseli; minkä vuoksi, ja kun takauskirjassa ei ollut ilmoitettu siinä tarkoitetun maksuvelvollisuuden täyttämiselle mitään määräaikaa, Hovioikeus on, kumsten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, velvoittanut Hanna Mörskyn takauksensa johdosta alkuperäistä vekseliä vastaan Juho Riihimäelle suorittamaan sen sisällyksen kolmetuhatta markkaa viiden prosentin vuotuisine korkoineen haastepäivästä 1 päivåstä Huhtikuuta 1907 täyden maksun tapahtumiseen, kuitenkin vähentäen ylläsanotut Riihimäen 6 päivänä Syyskuuta 1905 osinkona nostamat neljäsataa kaksikummentäkaksi markkaa kolmekymmentäyksi penniä, minkä ohessa Hanna Mörskyn tuli sadalla viidelläkymmenellä markalla korvata Juho Riihimäelle hänen Kihlakunnanoikeudessa asiasta kärsimänsä kustannukset. Hovioikeuden tuomioon on Hanna Mörsky anonut muutosta perustelmalla, johon, Juho Riihimäen sillä välin kuoltua, Elviira Sofia Riihimäki ja hänen myötäpuolensa ovat vastannest Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Hanna Mörskyole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomioti, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Hanna Mörsky suorittamaan Eivira Sofia Riihimäelle ja hänen myötäpuolillensa heillä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen borvaukseksi seitsemänkymmentä markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Waler Andersin. Alpn Luksiala. Waler Andersin. Alpn Luksiala. Johannes Pesonen. K. Auer K. R. Helanen Iino Strömstén. 1569
Joulukuun 16 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa maa-alueen luovuttamista koskevassa jutussa, jossa Kuusamon pitäjän Pesun kylässä. asuva Talollinen Matti Lehtiniemi on hakijana sekä samasta kylästä. oleva Torppari Aukusti Kylmaniemi eli Halonen vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Joulukuun 16 päivänä 1915. Keisarillinen Senaattiin itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot Kuusamon pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa on Matti Lehtiniemi Posien kylässä olevan Lehtiniemen talon omistaja na lausunut, että vaikka Lehti niemen talolla Lokakuun 5 päiväLäsnä: A. L. B.A. A. R. S. K. M. S.nen 1570 No 2350. Pag 85 R. D. 1913.
nä 1854 pidetyssä tiluskatselmuksessa Kurikkapuron latvan eteläpuolimmaisella haaralla oleva, Heikkilän talon rajasta ylöspäin ulottuva, kahdensadan sylen pituinen ja kahdenkymmenen sylen levijinen maa-alue oli luettu Lehtiniemen talon niittymäihin ja sittemmin asianmukaisessa järjestyksessä vahvistettu kuulu väksi sanottuun taloon, oli Aukusti Kylmaniemi Heinäkuulla 1905 alkanut raivata sanottua aluetta, jota Aukusti Kylmäniemi huolimatta siitäkään että asianomaiset Marraskuulla 1905 olivat tehneet sellaisen sopimuksen että Aukusti Kylmäniemi luovuttaisi saman niittymaan Matti Lehtiniemelle, yhä edelleen hallitsi ja viljeli ja on Matti Lehtiniemi sentähden vaitinut Aukusti Kylmaniemeä velvoitettavaksi jättämään mainitun niittymaan Matti Lehtiniemen vapääseen hallintaan, minkä ohessa Lehtiniemi on muistuttanut kulujensa korvaamisesta asiassa. Kanteesta kuultuna on Aukusti Kylmäniemi väittänyt, ettei puheenalainen niittymaa ollut sillä alusella, joka yllämainitussa katselmuksessa oli määrätty kuulumaan Lehtiniemen taloon, vaan että se si jaitsi kruununmaalla ja että etukusti Kylmaniemi oli Kotkan metsanhoitoalueen metsänhoitajan antamalla luvalla ruvennut sitä raivaamaan, minkä vuoksi tukusti Kylmäniemi on vaatinut kannetta hyljättäväksi Kuuttuaan myös mainitun met sänkoitoalueen metsänhoitajaa asiussa, on Kihlakunnanoikeus Maaliskuun 12 päivänä 1912 julistamallaan päätöksellä, koska oli näytetty, että riidanalainen niityksi kelpää va maa-alue oli asianmukaisessa järjestyksessä määrätty Lehtiniemen taloon kuuluvaksi, velvoittanut etukusti Kylmaniemen Matti Lehti niemen vapaaseen hallintaan luovuttamaan saman maa-alueen, 1571
joka sijaitsi kruununmaalla molemmin puolin Kurikkapuroa kohdensadan sylen pituudella ja kahdenkymmenen sylen leveydeltä luettuna siitä paikasta, jota Agronoomi Emil Heikkilän tekemän ja Kihlakunnanoikeudelle esitetyn hartan mukaan Aukusti Kylmäniemi oli pitänyt rajana eli neljäkymmentäseitsemän syltä niin sanotusta vanhasta tammesta loonasta kohden puroa ylöspäin, sekä määrännyt Matti Lehtiniemen suostu muksensa mukaan Aukusti Kylmä niemelle suorittamaan puheenalaisen alueen raivasmisesta korvauksen, jonka määrästä asianomaiset, olleivät he voisi siitä sopia, saivat erikseen riidellä ja on Aukusti Kylmaniemi sen ohessa velvoitettu kuudellasadalla markalla korvaa maan Matti Lehtiniemen kustan nukset asiassa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Aukusti Kylmäniemi vetoamalla oli saattanut julun, on Helmikuun 14 päivänä 1913 antamassaan tuomiossa, koskei oltu näytetty että Aukusti Kylmäniemen raivaama niittymaa kuului siihen maa-aluasian, joka Lokakuun 5 päivänä 1854 toimitetussa katselmuksessa oli määrätty Lehtiniemen taloon kuuluvaksi kumoamalla Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljännyt Matti Lehtiniemen asiassa ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Matti Lehtiniemi anonut muutosta perustelmalla, johon Aukusti Kylmäniemi on vastannut; minkä jälkeen täällä on jutussa toimitettu ruullinen kuulustelu Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julun ja harkitsee oikeaksi, kumoten levioikeuden luomion, jättää asian Kihlakunoikeuden päätöksen varaan. Tätä kaikki asi anomaiset noudattakoolKeisarillinen Suomen Senaatti: Alfred Liukkala B Amberg A.V. Ollikkala Sameli KorkiMatti Syyänen 1572
Joulukuun 17 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa torpan tilusten erottamista koskevassa jutussa, jossa ovat Talollinen Oskar Anshelm Juhonpoika Paine ja hänen vaimonsa Justii na Juhontytär Taino; Novemberkun pitäjän Kairilan kylästä, hakijoina sekä samassa kylässä asuva Torppari Iisakki Juhonpoika Lammi vastaajana: Annettu Oikeus omitossa 17 päivänä Joulukuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mekali nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot Sittenkuin Talollinen Juho Matin poika Taino 11 päivänä Maaliskuuta 1845. myytyään Kairilan kylässä omistaman sa Päinen verotalon pojallensa Juho Kustaa Juhonpoika Tainolle oli sama ja päivänä laaditussa kauppaväli kirjassa määrännyt, että hänen poi kansa Iisakki Lammi oli, Tainen taLäsnä Wil¬ B. A. E. A 513 No 2355 Siv. 53. R. D. 1913
loon kuuluvan Lammi nimisen torpan silloisen haltijan Torppari Daniel Mikon pojan ja hänen vaimonsa kuollua, saapa perintöosansa vastikkeeksi talosta sano tuu torpan ainiaksi rolvi ulvelta näätittavaksi, niin on Iisakki Lammi 8 päivänä Marraskuuta 1905. Turun ja torin läänin Kuvernööriltä anonut, että ärämaanmittari Karl Gideon Lindström määrättäisiin joko lohkomisella tai pals lollamisella Iisakki Lammille erottamaan Täinon talosta Lammin torpan maat Kuvernöörin välipäätöksessä 17. päivänä Huhtikuuta 1906 määrättyä Iisakki Lammin laillisessa järjestyksessä antamaan asiakirjoista tiedon Justiina Juhontyttären ensimäisen miehen Juho Kustaa Saino vainajan urikunnalle, ovat Justiina Suhontytär omasta puolestaan ja miesvainajansa vajavallaisten lasten holhoojana sekä näiden kuraattori Noormarkun pitäjän Lassilan kylässä asuva Talollinen Frans Isokallio sanotun hakemuksen johdosta antamassaan selityksessä nyytäneet että, kun Kuvernöörin asiakirjat oli heille ainoastaan luettu, Iisakki sammi velvoitettaisiin toimittamaan heille jäljennös kaikista asiakirjoista; ja on Kuvernööri, hankittuaan puheenalaisesta hakemuksesta lääninmaanmittarin lausunnon välipäätöksessa 14 päivältä Tammikuuta 1907 uudestaan vaatinut hakemuksen johdosta Juho Kustaa Tainon perikunnan selityksen, minkä jälkeen Justiina Juhontytär ja hänen älkimäinen miehensä Oskar Anshelm Päinö, joka sillä välin oli tullut määrä tyksi edellä mainittujen vajavaltaisten lasten holhoojaksi ovat Kuvernöörille toimittamassaan selityksessä väittäneet että, koska Iisakki Lammin maatilojen esittami sesta 12 päivänä. Kesäkuuta 1895 annetun Keisarillisen asetuksen 11 SSn saian nöksen mukaan olisi tullut, jos hän tahtoi saada perintömaansa saman asetuksen mukaan erilleen okluksi, hakea julkvista dua Kuvernööriltä kymmenen vuoden kuluessa asetuksen voimaan ostamisesta sekä asiakirjain tiedoknentamisen nähden larkoin noudattaa Kuvernöörin määräyksiä, mutta Lammi oli jättänyt ensinsanotussa välipäätöksessä 17. päivältä 1574
Huhtikuuta 1906. annetun määräyksen asiakirjain tiedoksi antamisesta varten otta matta, Iisakki Lammi oli tällaisen laimin työnnin kautta kadottanut kaiken enemmän puhevallan asiassa minkä ohessa Oskar Anshelm ja Justiina Taino ovat huomant taneet etteivät Lammin torpare maat edeskäsittäneet mitään määräalaa Iisakki Lammin tähän vastattua on Kuvernööri päätöksimään 12 päivänä Lokakuuta 1908 koska puheenalainen erottamisoikeus oli käynyt riitaiseksi neuvenut Ne sakki Lammia vastapuolellensa toimitettamansa haasteen nojalla tuomioistumus ja ajamaan asianhaarain vaatimaa kannella, ollen Lammi, saatuaan asiassa lakivoimaisen päätöksen, jolla hänen anomansa oikeus tuli vahvistetuksi, oi keutettu uudistamaan hakemuksensa Tämän johdosta on Iisakki Lammi haastateltuansa Oskar Anshelm ja Justiina Päinen Noomarkun ja Ahlaisten pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen siellä uudistanut Kuvernöörin luona tekemänsä anomuksen Kanteeseen vastaten ovat Oskar Anshelm ja Justiina Taina niinikään toistanut ennen tekemänsä väittet sen ohessa huomaallaen ellei Iisakki Lammilla missään tarauksessa ollut omistusoikeut ta Lammin torpan rajojen sisäpuo lella kasvavaan metsään. Mutta kun Iisakki Lammi oli 16 päivänä Elokuuta 1884 tehdyllä välikirjalla suostutusta kauppahinnasta ja eläkettä vastaan luovuttanut kysymyksessä olevan torpare tyttärelleni Maria Sofia Iisakin tyttärelle ja tämän miehelle Iisakki Taavetinpojalle, niin Iisakki Lammi ei ollut ulos enää oikeutettu vaatimaan torpan erottamista. Vittenkuin Jaakki Lammi oli solillänyt sanotun siirren sittemmin tulleen piiretuksi ja torpare luovutetuk si lakaisin Lammille sekä Iisakki Taavetinpoikaa niin omasta puolestaan kuin alaikäisten lastensa holhoojana sekä Amerikassa oleskelevain täysi ikäisten poikainsa Frans Oskar ja Juho Emil Lammin laillisesti määrättynä uskottuna miehenä myös oli jutussa kuulustettu, on Kihlakunnanoi1575
sens, jossa Oskar Anshelm ja Justiina Päinö ovat anoneet korvausta kuluistaan päätöksessään 14 päivänä Lokakuuta 1910 mikäli siitä nyt on kysymys, lausunut selvitetyksi, että 11. päivänä Maaliskuu ta 1848 tehdyllä kauppavälikirjalla ole Iisakki Lammille perintöosan vastikkseksi Tainon talosta ainaiseksi luovutettu kauppavälikirjassa mainittu Lammin torppa eli se määräätä, minkä Toramaanmittari Lindström vuonna 1900 pitämässään toimituksessa oli kartalli merkinnyt kuuluen siihen myös samalla alueella oleva metsä, sekä ettei Iisakki Lammi ollut luopunut hänellä yllävitetun asetuksen 41 SS.n mukaan olevasta oikeudestaan saada se ala lohkomisella tahi palstatilaksi erottamisella Päinon talosta erilleen etetuksi, minkä vuoksi ja kun Iisakki Lammi eli säädetyn ajan kuluessa laanen Kuvernööriltä hakenut kysymyksenalaisen alan erottamista eikä voitu katsaa, että hän tässä suhteessa olisi mitään laininlyönyt. Kihlakunnanoikeus on oikeuttanut Iisakki Lammin Päinön talosta sanotun asetuksen mukaan saamaan puheenalaisen Lammin torpan alueen erilleen otetuksi saaden lainen avio molet itse kärsiä oikeudenkäyntikulunsa levioikeus, jonka tutkittavaksi Oskar Anshelm ja Justiina Päinö vetoa malla olivat saattaneet jutun on Tammikuun 15. päivänä 1913. antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnan oikeuden tuomion varaan ja velvoitta nut Päinen aviopuolet suorittamaan Iisakki Lammille hänellä jutun vuoksi Hovioikeudessa olliden kulujen korvaukseksi kuusikymmentä markkaa Jovioikeuden tuomioen ovat Oikor Anshelm ja Justiina Taino anoneet muutosta perustelmalla johon Iisakki Lammi, on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julun ja katsooittivat Oskar Anshelm ja Justiina Saino ole esittäneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota joka siis jää pysyväksi ja velvoitetaan Oskar Anshelm ja Justiina Saine morittamaan Teakki Lammille hänellä täällä julun vuoksi olleiden kulu1576
jen korvauksi seitsemänkymmentä markkaa Pätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Walter Andersin. Johannes Pesonen Walter Andersin. Johannes Pesonen K. R. Halonen K. Auer K. R. Halonen K. Auer Elno Strömsten. Joulukuun 17 päivänä 1915 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Kaasan Hovioikeudesta tulleessa, takaisinvoittaa koskevassa jutussa, jossa Talollinen Tuomas Alasalmi eli Under Kestilän pitäjän Kestilän kylästä, kuolleiden Talollisen Juho Pihkakosken eli Kansanojan ja hänen vaimonsa Walpuri Pihkakosken eli Kansanojan alaikäisten tyttä rien Pieta Kustaavan ja Hilma Amandan laillisesti määrättynä holhoojana sekä mainittujen aviopuitten ulkomailla oleskelevien täysi-ikäisten lasten Maria Walpurin ja Juko Wäinön uskottuna miehenä on hakijana sekä osakeyhtiö G. C. Bergbom Aktiebo lag Oulun kaupungista vartaajana: Annettu Oikeusosas tossa 17 päivänä Joulukuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellen esittelyttänyt pitun kirjat ja niisLäsnä: W. A. J. B. K. H. Kyl. 577 No 2356 sag. 242. Rd 1912
tä saanut seuraavat tiedot: Sittenkuin Walpuri Pihkakoski ja Tuomas Alasalmi, viimeksimainittu edellänimitettyjen silloin alaikäisten lasten holhoojana, myydes sään Tammikuun 23 päivänä 1897 tehdyllä kauppakirjalla Talolliselle Erkki Syrjälälle 1/8 manttaalia Rajalan eli Rajakankaan verotalosta No 21. Kärsämäen pitäjän Kässämaien kylässä olivat pidättäneet Kalpuri Pihkakoskelle ja mainituille lapsille kymmenen vuoden ajak si hakkuusikeuden kaikkiin sanotun talon maihin kuuluvalla 3/6 lin metsäsaralla" kasvaviin määrämittäisiin hakopuihin olevat Erkki Syrjälä ja Talollinen Juho Syrjälä, joista edellinen sillä välin oli luovuttanut talon Juho Syrjä lälle, mutta kuitenkin vuokraaja na hallitsi samaa taloa, syyskuun 22 päivänä 1898 päevätyssä välikirjassa vakuuttaneet Walpuri Pihka poekelle ja Tuomas Alasalmen holhottaville vuokranneensa talon maihin kuuluvat "Ielin sarat" joista Walpari Pihkakoski ja Tuomas Alasalmi saivat kahdeksan vuoden ja kolmen kuukauden kuluessa haka ta ja poisveda yllämainitut puutSittemmin oli Juho Syrjälä, kauppakirjalla 13 päivältä Marraskuuta 1000 myydessään sanotun talon Talolliselle Tapani Kaaperinpoika Junnolle pidättänyt Telin metsäsaralta " Juho ja Walpuri Pihkakos ken perillisille kaikki yllämainitussa kauppakirjassa 23 päivältä Tammikuuta 1897 heille pidätetyt puut, jonka jälkeen Walpuri Pihkakoski ja silloin jo täysi-ikäiseksi tullut Juho Wäini Pihka koski sekä Tuomas Alasalmi viimeksimainittu Juho ja Walpuri Pihkakosken muiden lasten halhoojana, välikirjalla Tammikuun 26 päivältä 1904 olivat G. C. Bergbom Aktiebolagille luovuttaneet kauppakirjassa 22 päivältä Syyskuuta 1898 " Telin eroilla" Walpuri Pihkakoskelle ja vielämainituille 1578
lapsille pidätetyt puut otettaviksi 23 päivään Tammikuuta 1907, 5 markan vuotuista vuokraa vastaan ja 2000 markan kauppahinnasta, josta viimeinen maksu, 1000 markkaa oli suoritettava vasta kun metsä oli hakattu. Kun mainittu osakeyhtiö oli toimituttanut puheenalaisten puiden hakkuun, mutta kieltäytynyt suorittamasta siitä loppuhintaa on Oulun kaupungin Maistraatti Tuomas Alasalmen hakemuksesta, kuultuaan osakeyhtiätä asiassa, Helmikuun 16 päivänä 1910 antamassaan päätöksessä mainitsemillaan perusteilla ja nojautuen Ulosottolain 2 luvun 1 ja 17 päiän velvoittanut G. H. Bergbom Aktiebolagin maksamaan Juho ja Walpuri Pihkakosken edellä mainittujen lasten holhoojalle ja uskatulle miehelle Tuomas Alasalmelle kyseenalaisten puiden suorittamattoman hinnan tuhat markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen Toukokuun 1 päivästä 1906 sekä puheenalaisen veron kolmelta vuodelta yhteensä viisitoista markkaa ynnä sadalla kolmellakymmenellätahdeksalla markalla viidellätoista pennillä korvaa maan Alasalmella asiasta olleet kulut mutta jättänyt osakeyhtiölle laissa säädetyn takaisinvoitti oikeuden. Suoritettuaan Maistraatin päätöksen sisällön Huhtikuun 8 päivänä 1910 on G. C. Engbom Aktiebolag haasteen nojalla Oulun kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut että sittenkuin osakeyhti oli toimittanut välikirjalla Tammikuun 26 päivältä 1904 Juho Pihkokoski-vainajan perikunnalta ostamainsa puiden hakkuun ylläsanotulta Telin saralta oli Tapani Junno Rajalan talon nykyisenä omistajana haastattanut osakeyhtiön Pyhäjärven ja Kärsämäen pitäjöin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen joka Junnon kanteen johdosta ja 1579
kuultuaan Tuomas Alasalmia sekä Erkki ja Juho Syrjälää oli Loka kuun 23 päivänä 1907 julistamassaan Hovioikeuden Helmikuun 12 päivänä 1909 antamallaan tuomiolla vahvistamassa päätöksessä katsonut näytetyksi tulleen, että osakeyhtiö oli Rajalan taloon kuuluvilta mailta jotka talon kartassa oli merkitty kuvioilla 1427, 1430 ja 1449 ja joita paikkakunnalla nimitettiin Raudankorveksi ja Metsäkankaaksi, hakka uttanut päätöksessä mainitun määrän puita sekä sen vuoksi ja kun Tapani Junnon talonkaapassa oli Juho Pihkakosken perikunnalle erotettu ainoastaan Selin sarka, jolla nimellä ei oltu tarkoitettu yltämainittuja hakkumpaikkoja, eikä osakeyhtiö siis ollut ollit oikeutettu sanottujen puiden hakkaamiseen velvoittanut osakeyhtiön maksamaan Tapani Junnolle hänen vaatimansa korvausmäärän 1503 markkaa 25 penniä korkoineen ja samalla jättänyt osakeyhtiölle oikeuden hakea takaisinsaan tia Juho Pihkakosken perikunnalta jos yhtiö luuli siihen aihetta olevan; mihin nähden ja koska osa keyhtiö kerrotulla tavalla oli joutunut kahteen kertaan suorittamaan yllämainitun metsän hinnan, osäkeyhtiin puolesta on vaadittu että Tuomas Masalmi, sekä omasta puolestaan että edelläsanottu jen lasten holhoojana ja uskottu na miehenä, velvoitettaisiin yhtiölle takaisin suorittamaan Maistraatin päätöksen sisältö korkoineen ja tuomittuine oikeudenkäynti kuluineen. Kanteessen vastaten on Tuomas Alasalmi kieltänyt Juho Pihkakosken perikunnan puheenalaisella välikirjalla G. C. Bergbom Aktie bolagille luovuttaneen hakkuusikeutta muihin metsämaihin kuin niihin, jotka oli pidätetty Juho Pihkakosken perikunnalle; ja kun osakeyhtiön Tapani Junnolle suorittama metsän hinta oli korvaus1580
ta osakeyhtiön oikeudellomasta puiden hakkuusta, on Tuomas Alasalmi vastustanut kannetta, väittä en sen ohessa että osakeyhtiö, jotle Pyhäjärven ja Kärsämäen pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuden julistamassa, edellämainitussa päätöksessä oli myönnettyoikeus hakea takaisin saantia Juho Pihkakosken perikunnalta, oli menettänyt kannevaltansa asiassa, kun ei osakeyhtiö ollut pannut vireille sellaista kannetta Ulos ottolain 2 luvun 21 SS:n määrää massä ajassa. Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin olivat anoneet korvausta kuluistaan asiassa on Tammikuun 23 päivänä 1911 julistamassaan päätöksessä katsonut puheenalaisesta välikirjasta Tammikuun 26 päivältä 1904, jolla Juho Pihkakosken perikunta oli hakkuuoikeudella osakeyhtiälle vuokrannut Rajalan taloon kuuluvat " Telin sarat" verrattuna siinä mainittuun kauppakirjaan Tammikuun 23 päivältä 1897 ja vuokakirjaan Syyskuun 22 päivältä 1895 sekä siihen nähden mitä asiassa muuten oli esille tullut, selville käyneen että sanottu vuokravälipuhe oli käsittänyt hakkunoikeuden yltämainituilla karttakuvioilla mervettyihin metsäsarkoihin, minkä vuoksi ja kun osakeyhtiö oli näyttänyt Tapani Junnalle Maaliskuun 24 päivänä voig suorittaneensa viimeksimainituilta metsämailta hakkauttamistansa ja poisvemustansä puista Hovioikeuden tuomion mukaan tuhat viisisataa kolme markkaa kaksikymmentäviisi penniä korkoineen, Raastuvanoikeus on, hyljäten Tuomas Alasalmen väitteen ettei osakeyhtiö ollut pannut vireille takaisinvoittakannettaan laillisessa ajassa, velvoittanut Tuomas Alasalmen sekä omasta puolestaan että Juho ja Walpuri Pihkakosken alaikäisten lasten PietaKustaavan ja Hilma Amandan 1581