Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Januari månad, med risk att lånet ansåges till betalning förfallet, hvarhos Disponenten Solin jämte två andra personer, en för alla och alla för en, iklädt sig borgen såsom för egen skuld för fullgörandet af berörda gäldförbin delse. Vid Rådstufvurättens i Tammerfors sammanträde den 19. Februari 1903. har sedermera å firman Advekat -s Notariatsbyrä von Tröil, Mannil & J. Malmbergs vägnar, på stämning å Ankan Solin och Henrik Edvard Solin, den förra jämväl i egenskap af förmyndare för hennes omyndiga söner Heikki, Arnold Henrik, Josef Henrik Mathius, och Henrik Mikael Solin, yrkats Ankan Solins och Henrik Edvard Solins förpliktande att såsom Dispocenten Solins sterbhusdelegare på grund af omförmälda borgen till finnan, å hvilken förenämnda skuldsedel öfver låtits, utgifva 5,000 mark med så procents ränta därå från den 5. Juli 1901., efter afdrag af 1,139 mark, som den 24 November 1902 influtit från Siantiaten Fontells konkursbo. Öfver käromålet hörda, hafva inkan Solin och Henrik Edvard Solin anmärkt, att den första räntebetalningen å ifrågavarande lån, som enligt anteckning å skuldsedeln egt rum den 5. Juli 1901., bort ske inom Januari månad 1900, hvarför och då lånet vid sistsagda månads utgång varit förfallit till betalning, men löftesmännen icke blifvit för detsamma lagsökta inom tolf månader därefter, Enkan Solin och Henrik Edvard Solin emotsett käromålets förkastande. Sedan å firman Advocokat - & Notaristsbyrå von Tröil, Mannil & J. talmbergs vägnar uppgifvits, att Licontiaten Fontell lyftat omförmälda lån först den 5. Juli 1900, har Mådstufvurätten, hvarest parterne ömsesides gjort anspråk på ersättning för sina rättegångskostnader, medels förenämnde 19 Februari 1903 afkunnadt utslag på upptagna skäl förkastat käromålet och vid sådan utgång af 617
saken ålagt firman Advokat - 8 Notariatstyrä von Tröil, Mannil & J. Malmberg att med tjugufyra mark ersätta Ankan Solin och Henrik Edvard Solin deras rättegångskostnader. Hofrätten, under hvars pröfning förman Advokat -  Notariatsbyrä von Troil, Mannil & J. Malmberg i vadeväg dragit målet, har medels dom den 25. November 1905, enär Ankan Solin och Henrik Edvard Selin icke blifvit för omförmälda borgen lagligen sökta inom tolf månader efter utgången af Januari månad 1901., då berörda lån i följd af uteblifven räntebetalning måste anses hafva förfallit till betalning, fastställt det sluthvari Rådstufvurätten genom sitt Jorenämnda utslag i saken stannat jämte det firman ålagts att till Ankan Solin och Henrik Edvard Solin gälda afgifterna för deras gemensamma exemplar af Hofrättens dom med femton mark åttatio penni. Uti Hofrättens dom har firman Adrakat - 4. Notariatsbyrä von Tröd, Mannils 7. Malmberg anhållit om ändring. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner firman Advikat - & Notariatsbyrä von Tröd Mannil & J. Malmberg icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens förberörda dom, vid hvilken förty kommer att bero. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: R. A. BredeA. W. M. hemmanJulens Nummikn C. J. Fingren af L. Wichtman Fred. Lundenius L. Wichtman Fred. Lundenius Edvard Pardani. Welaklander kel. Blenqvist. A. W. Granström. 618
Marraskuun 21. päivänä 1906. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla, Vaasan Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa kuolleen Kihlakunnantuomarin Anton Erlinin konkussipesän toimitsijamies Apteekkari Arthur Hasselblatt, Oulun kaupungista, on hakijana sekä sanotun kaupungin Rahatoimikamari vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 21. päivänä Marraskuuta 1906. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittetyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niiså saanut tietää seuraavad: Toimitettuaan haasteen Oulun kaupunille, on Apteckkari Hasselblatt, mainitussa toimessaan, sanotun kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut että, sittenkun Keisarillinen Majesteetti käskykirjeessä 8. päivältä Joulukuuta 1886. oli määrännyt, että Oulun tuomiokunnan tuomarin Läänila nimiseen, Oulun pitäjän Ouninvuun kylässä sijaitsevaan virkataloon kuuluva Siiran kruununtila oli, virkatalon silloisen haltijan Kihlakunnan tuomari Erlinin luovuttua sanotusta tuomarinvirastaan, Oulun kaupungille ilman korvausta Läsnä: R A W. Cj F. F. L. A S. 619 No 1078. Pag 44 R2 1906.
luorutettava it ensiksi ajoika, Kihlakun kurssiin, hänen velkojansa, olivat saaluorutettava ikuiseksi ajoiksi, Kihlakun Ekerviin, hänen velkojansa, olivat sanantuomari Erlin oli välikirjalla 31. päiä nyt, ellei kaupungin vältä Joulukuuta 1887. luovuttanut tilan kaupungin hallintoon, muun muassa, sellä ehdolla, että kaupunki niin kauan kumainitun muuttoajan loppuun saatalon haltijana maksaisi suosittain hä pitä Oulun kaupunki velvoitettaisiin nelle kolmetuhatta markkaa, josta sen suvittamaan konkurssipisälle puheenalainen puoli eli suoritettava Kesäkuun niin vuokra ylläsanotusta 6. päivästä ja toinen puoli Joulukuun 1. päivänä syyskuuta 1910. 14 päiwään Matuon sopimuksen perusteella olikin perin korko, lukien suoritettavaksi sanotun maksun hänen 6. päivänä Jyrä juhävästä kuuta 1910. tapahtuneeseen kuolemaansa Kanteen johdosta on Oulun kaupunasti, mutta kieltäytynyt maksamaksi yön puolesta väitetty, etteivät Kihlaasti, mutta kieltäytynyt maksamaksi yön puolesta väitetty, etteivät Kihlaasti, mutta kieltäytynyt maksamaksi yön puolesta väitetty, etteivät Kihlasitä hänen perillisilleen ja oikeuden metsämaatuomari Erlin vainajan oikeuden sitä hänen perillisilleen ja oikeuden oma kummentuomari Elin vainajan oikeuden sitä hänen perillisilleen ja oikeuden metsämaatuomari Erlin vainajan oikeuden tailleen siltä ajalla, jolloin näillä vaimoista ollut oikeutettuja saamaan hän käyttötävän ja voimassa olevain uutusten mukaisesti olisi oikeus nauttia lalista lähtöaikaa mainitusta virkatalosta eli siis viimesanotusta päivästä 14. päivaan Maaliskuuta 1902; minkätähden jokun Kihlakunnantuomari Erlinin oikeud den omistajat, joina olivat, hänen perill ja siiho listensä luovutettua hänen pesänsä kon kumreraan nantuomari Erlin oli välikirjalla 31. päi met, ellei kaupungin kanssa tuoto välikirjaa olisi ollut olemassa, hyväksensä nauttia myöskin Tuiran tilaa äslä ehdolla, että kaupunki niin kauun kummunitun muuttoajan loppuun maklä ehdolla, että kaupunki niin kauun kummunitun muuttoajan loppuun maklä ehdolla, että kaupunki niin kauun kummunitun muuttoajan loppuun makkuin hän oli mainitun tuomarinviska ko, Apteekkari Havselblatt on vaatinut rittanut Kihlakunnantuomari Erlinille tunusta vuokrasta aino kustaka seukuuta 1910. tapahtuneeseen kuolemaansa Kanteen johdosta on Oulun kaupunkuuta 1910. tapahtuneeseen kuolemaansa Kanteen johdosta on Oulun kaupunrasta,gin puolesta väitetty, etteivät Kihlasillä ajalla, jolloin näillä vaimistajat ollut oikeutettuja saamaan täjilleen sillä ajalla, jolloin näillä vaimolta ollut oikeutetuja saamaan sillä ajalla, jolloin näillä van omistavat ollut oikeutettuja saamaan hyväksensä mitään lähtöaikaa Saanilan virkatalosta ja että, jos vastoin luuloa sellaista heille myönnettäisiin, ei si tä lähtöaikaa missään tapauksessa voitaisi ulottaa Tuiran tilaan, joka jo vuosyysänsä och 1/18 delle 1858 oli ollut kaupungin hallussa ja siihen jo aikoja sitten yhdistetty kamerallisessa, hallinnollisessa ja oikeudelsameraalisessa, hallinnollisessa ja oikeudel620
lisessa suhteessa, minkätäkden on anottu yhteensä neljätuhatta viisisataa seitsekannetta hyljättäväksi Sairan tila edelläkerrotun käskykirjan ja markasta Kesäkuun 1. päivästä 1901, Sairan tila edelläkerrotun käskykirjan ja markasta Kesäkuun 1. päivästä 1901, mukaan eli Kihlakunnantuomari E. Kaseuresta summasta Joulukuun 1. linin luovittua virastaan ilman kor päivästä viimeksisanottuna vuonna ja vausta joutua Oulun kaupungille, jon kahdeksastasadasta seitsemästä kymtä että Kihlakunnantuomari Erlin p. annestäviidestä markasta Kesäkuun 1. päivältä Joulukuuta 1887 oli kaupungin mitettiin kolmetuhatta markkaa niin kasvan kuoleta saattanut jutun, on 26. päivänä hän oli puhuksiteltue virkatalon luh. Tammikuuta 1906. antamassaan päätöktijana, mihin nähden ja koska tuoma veroi asiasta lausunut, että koskii Kihrinverkatalon haltijat M: No 16. luvun 5 SS lakunnantuomari Erlin vainajan lesken timään hyväksen laillista lähtöaikaa kataloa ja nauttia hyvöksen Erlinille selblattille, Kihlakunnantuomari Erlin nän varoihin, eikä oltu voitettykään, että konkurssisien toimitsijana, mikä kin konkursaisille mainitulla leskeltä ja lapkurssipesä oli Erlinin oikeudenomistaja siitä saanut tuon oikeuden itselleen siirlisessa suhteessa, minkätäkden on anottu yhteensä neljätuhatta viisisataa seitsemänkymmentäviisi markkaa ynnä siiRaastuvanoikeus on 4. päivänä Maa den prosentin vuotuisen koron siitseRaastuvanoikeus on 4. päivänä Mon den prosentin vuotuisen koron siitseraskuuta 1903. julistamassaan päätök muistasadasta markasta Joulukuun 1. raskuuta 1903. julistamassaan päätök muistasadasta markasta Joulukuun 1. raskuuta 1903. julistamassaan päätök muistasadasta markasta Joulukuun 1. sessä katsonut selville käyneen, että päivästä 1910, tuhannesta viidestä sadassessä katsonut selville käyneen, että päivästä 1900 tuhannesta viidestä sadasmukaan oli Kihlakunnantuomari Eer ylläsuuresta summasta Joulukuun 1. mukaan oli Kihlakunnantuomari Eer ylläsuuresta summasta Joulukuun 1. ennemmin ylläsanotulla välikirjalla 23. päivästä 1903., kunnes täysi maksu toiennemmin ylläsanotulla välikirjalla 23. päivästä 1903., kunnes täysi maksu toiluoruttanut luon tilan sitä vastaan itä Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Oukaupunki vuosittain suorittaisi Erlinlla ilun kaupungin Rahatoimikamari eli vemukaan ja muassa valitusvan käyte ja lasten väitetty oikeus Erlinin kuotavan perusteella olivat oikeutetut annetun jälkeen hallita ylläsanottua virRaastuvanoikeus on velvoittanut Oulin, mainittaja korvausta Tiiran talon luokaupungin maksamaan Apteekkari No valtamisesta ollut luettava konkurssihe621
retyksi, sentähden on Hovioikeus kalan nut, ettei Kihlakunnantuomari Erlinvainajan konkurssipesä ollut oikeutettu ajamaan puheenalaista kannetta sekä siis kumonnut Raastuvanoikeuden päätöksen jutussa. Hovioikeuden päätökseen on Aptees kari Hasselblatt kerrotussa toimessaan anonut muutosta tänne toimittamat laan perustelmalla, johon Oulun kuupungin Rahatoimikamari on säädetys sä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut timän jutun ja harkitsee oikeaksi, Raastuvanoikeuden mainitsemilla perusteille ja kun oikeus puheenalaisen lähtoaja nauttimiseen, Kihlakunnantuomari Erlinin pesä luovutettua konkurssiin, epäilemättä on konkurssipesälle kuuluva, kumoten Hovioikeuden ylempänä main tun päätöksen, vahvistaa sen lopputulesen, johon Raastuvanoikeus on asiasta johtunut, muuten paitsi että, koska vaadittu summa 6. päivästä Syyskuuta 1900. 14. päivään Maaliskuuta 1902. oikeastaan tekee ainoasti neljätuhatta visisataa kuusikymmentäkuusi markkaa kuusikymmentäkuusi penniä, Oulan kaupungin tulee suorittaa ainoastaan tuo rahamäärä ynnä viiden prosentin vuotuinen korko seitsemästäsadasta kahdeksasta markasta kolmestakymmenestä kolmesta pennistä Joulukuun 1. päivästä 1900., molemmasta tuhannen viidensadan markan erästä niinkuin Raastuvanoikeus on lausunut ja kahdeksastasadasta viidestäkymmenestäkahdeksasta markasta kolmestakymmeneslakolmesta pennistä Kesäkuun 1. päivätä 1902. Tätä kaikki asianomaidattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti R. A. Bonde C. J. Fingren Vid: Lundenius. A. B. noustiain 5. bak. Lilius 622
Marraskuun 21 päivänä 1906. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Wiipurin Hovi oikeudesta tulleessa, korvausta tuomiinvammasta koskevassa nostajutussa, jossa Suomen Rautatienhallitus on hakijana sekä Työmies Oskar Paavonpoika Keinanen, Kuopion kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosaslossa 21 päivänä Marraskuuta 1906 Keisarillinen Senaatti on itsellen sä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Rautatienhallitukselle toimitutta mansa haasteen nojalla on Oskar Steinänen Kuopion kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut, että hän, ollessaan Suomen Valtionrautateiden työssä 27 päivänä Tammikuuta 1902 poiskuljettamassa lunta sanotun kaupungin satamarataa myöten kulkevalla työjunalla oli, sittenkun pysäkdysmerkki oli annettu noussut vaunun lailaa avaamaan, vaan junan Läsnä: R. A. W. C. J. B. - K. - C. - E. A - A. G. O. S. 623 No 1080. SS: 994 kH 1903.
nykäysten johdosta kaatunut ja suistunut vaunun alle sekä loukannut vavenman olkapäänsä niin pahoin, että samanpuoleisen tapatuun nivelosä oli muhtunut ja hänen työkykynsä sen johdosta ainaiseksi suuressa määrässä vähentynyt; minkä vuoksi Oskar Keinä nen on vaatinut, että Rautatienhallitus velvoitettaisiin työnantajan vastuunalaisuudesta työntekirjaa kohtaavat ta ruumiinrannasta annettujen sään nösten nojalla korvaamaan Oskar Keinäselle kerrotusta tapatumasta johtunut vahinko ja sitä varten suorittamaan hänelle vuotuinen eläke Sittenkun Rautatienhallituksen puolesta oli vastustettu kannetta sitlä perusteella että Oskar Keinänen oli törkeällä huolimattomuudella saattanut itselleen vamman, on Raas tuvanoikeus 20 päivänä Helmikuuta 1903 julistamassaan päätöksessä katsonut selville käyneen, että Oskar Keinänen, ollessaan Valtionrautäteiden työssä, oli 27 päivänä Tammikuuta 1902 Kuopion kaupungin sataomaradalla sattuneen tapaturman johdosta saanut ruumiinvamman, josta oli ollut seurauksena hänen työkykynsä vähentyminen rinäiseksi, minkä vuoksi ja kun ei ottu näytetty, että Oskar Heinänen itse olisi törkeän huolimattomuulen kautta aikaansaattanut tämän samman, Raastuvanoikeus, nojaten 5 päivänä Joulukuuta 1895 annettuun työnantajan vastuunalaisuutta työntekijää kohtaavasta ruumiinvan mästa koskevaan lakiin, verrattuna 19 päivänä Helmikuuta 1898 rautatienkäytöstä johtuvan vahingon vastuusta annetun lain 2 SS:ään ja 9. päivänä Joulukuuta 1897 niistä perusteista joiden mukaan invälidihettiasti on arvioitava sovellutettaessa edellämainittua lakia 5 päivältä Joulukuuta 1895 annetun julistuksen 2 SS:ään on, arvosteltuaan Oskar Keinäsen vuotuisen työänsiön kuudeksi sadaksi markaksi, velvoittanut Rautalienhallituksen maksamaan Oskar Keinäselle vaadituksi vahingonkorvaukses624
si sata kahdeksankymmentä markkaa vuodessa, lukien 15 päivästä Helmikuuta 1902, jolloin Oskar Keinänen oli päästetty sairashuoneesta, ja oli tuo korvaus suoritettava yhtäsuurissa erissä etukäteen joka vuoden neljännekseltä, mutta jo langennut maksu kerrassaan toimitettava. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Suomen Raulatienhallitus oli vetoamalla saattanut jutun on 19 päivänä Elokuuta 1905 antamassaan tuomiossa vahvistanut Raastuvan oikeuden päätöksen muun puolesta paitsi että Hovioikeus, arvos teltuaan Oskar Heinäsen vuotuisen työänsion neljäksisadaksi kakdeksaksikymmeneksi markaksi ja Heinäselle puheena olevasta tapatumasta johtuneen työkysyn vahentymisen kahdeksikymmeneksiviideksi prosentiksi täydellisestä työkyvyttämyydestä, on vähentänyt Osskar Keinäselle tulevan vuotuisen vahingonkorvauksen määrän sataan kakteenkymmeneen markkaan, joka korvaus oli Oskar Keinäselle suoritettava Raastuvanoikeuden päätöksessä määrätyssä järjestyksessä. Hovioikeuden tuomioon on Suomen Rauatienhallitus anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, jonka kaksoiskap paleen Oskar Keinänen on perinyt, hänen kuitenkaan vastaamatta asiaan. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tänän jutun ja harkitsee oikeaksi, arvostelsen Oskar Reinäsen vuotuisen työänsion kuudeksisadaksi markaksi sekä hänelle kysynyksessä olevasta tapaturmasta johtuneen työkyvyn vähentymisen kolmanneksi osaksi lagdellisestä työkysyttämyydestä, jättää asian sen loppupäätminän varaan, johon Hovioikeus on ylempänä mainitussa tuomiossaan johtu nut. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: R. A. Bonde. Fredr. Larterius. A: W: Granström C. J. Timgren ian. Augusti Asian-hannen 625
Marraskuun 21. päivänä 1906. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Kerimäen pitäjän Tuunaansaaren kylästä kotoisin oleva Maanviljelijä Juho Adolf Purhonen on hakijana sekä Talolliset Erik Juho Forss, Siistonsaaren kylästä, Heikki Hannikainen, Kulanmäen kylästä, ja Jaakko Höök, Wuoriniemen kylästä Säämingen pitäjää, yhteisesti, saapuville tulleina, kuin myös Talollinen Pekka Rinkinen, viime sanotun pitäjän Särkilahden kylästä, tulematta jääneenä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 21. päivänä MarKeisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja siistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Mikkelin läänin Kuvernöörille jättämissään kirjelmässä, mikäli koskee Erik Juho Forssin, ja, sittenkuin asia oli riitaisena lykätty Oikeuden ratkaista vaksi, Säämingen pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa on Juho Adolf Purläsnä: Ref W. C; J. F. A. C A - A. G. No 1082. Pag 239. R2 1905. raskuuta 1906.
mituttamansa haasteen nojalla; vaatun minä Helmikuuta 1903. julistumassaan pää että Erik Juho Forss ja hänen asia Isissässä mainitsemillaan perusteella sillä kumppaninsa, jotka olivat sitoutuneet to kertaa hyljännyt kantua sekä velvoittavätyllä velkakirjalla olivat lainaksi saa korvaukseksi _ nut Juho Adolf Purhonlta, velvoitettu Hovioikeus, jonka lukettavaksi Juhio siin yhteisesti lai se heistä, jolla verokolle Purhonen oli taloamalla saattanut ja eli, suorittamaan Juho Adolf Purro nelan, on 16. päivänä Syyskuuta 1905 anselle sanottu rahamäärä korkoineen, kolmassaan tuomiossa, korhonen 9 päivänä Helmikuuta 1903. oli ruhuudessa oilan takaisin suorittamiSimolan talon puheenalaisen lainan va lyhennykseksi ennenkuin Ekuudeksi kiinnitetyn, Alviina Juudille och jon hänen asiakauppanetansa ovitun olnityisesti kuulunun ja pakkohuutosaa voittaa kysymyksessä olevan, täytetakaulo Forss ja hänen asiakumppaninsa jululoksen, johon Kihlakunnan vastustanut kannetta, jonka jälken 3. Säätöksessään johtunut, ja velvoitettiin lakunnanoikeus, jossa asianosaiset mökin Juho Adolf Putonen sen oleva suorithonen, Erik Juho Forssille ynnä hänelme puolin ovat vuodet korvausta jutun maidellämainitulle asiakumppaneelleen taapi kärsimistään kustannuksista, on 18. päitenaa puolesta omavelkaisen takauksen nyt Juho Adolf Purhosen suorittamaan Eniistä 8,000. markasta, mitkä Talollinen Erik Juho Forsselle ja hänen asiakumppaAntti Sairanen ja tämän vaimo Alma villensa, jokaiselle, kaksikymmentäviisi Juuti 28. päiväksi Toukokuuta 1900. ja markkaa heidän oikeudenkäyn tilkulunkien, tä kumminkin vähennettyä 2,20 mark molem talo, johon Juho Adolf Purhonen kaa 55. penniä, mitkä Juho Adolf Son och elleet oikeutettu hakemaan kiinnitystä nostanut Wuoriniemen kylässä olevan sen vakuudeksi, eli käyteltävä tuo velan passa myydyn puoliskon kauppahinnasta seura pidettävän sitoumuksessa nojalla Asiasta kuulusteltuina, ovat Enka maksamaan velkaa, vahvistanut sen lop327
hemman hemman hemman Hans Hans hemman Hansing salmen kylässä salmen kylässä. hemman hemman hemman salmen kylässä prt No 9. Korpehemman tamaan Erik Juho Forssille ja hänen siakumppanolleen maksut heidän kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota, vidsitoista markkaa kahdeksankymmentä penniä Hovioikeuden tuomioon on Juho Adolf Purhonen anonut muutosta tänne toimistamallaan perustelmalla, johon Erik Juho Forss, Heikki Hannikainen ja Jaakko Stadovat säädetyssä järjestyksessä vastannesKeisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Juho Adolf Purhonen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiola, joka siis jää pysyväiseksi; minka ohessa Juho Adolf Purhonen velvoita taan suorittamaan Erik Juho Forssille Heikki Hannikaiselle ja Jaakko Hööki le yhteisesti, korvaukseksi heillä asian vuoksi täällä ollusta kustannuksista, kunsikymmentä markkaa Tätä kaikki asiaomaiset noudattakool - Keisarillinen Suomen Senaatti. R. A. Brede. Fredr. Lundenius. C. J. Timgren A. V. Granström. Carl August Asian Schauman Den 21. November 1906. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Åbo Hofrätt inkomnet fordringsmål emellan Karlsmarks Fabriks Aktiebolag i Björneborg, sökande, samt Handlandeenkan Alma Maria Örnhjelm från Åbo stad, svarande: Gifven i Justitiedapartementet den 21. November 1906. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inkämtat följande: Vid Rådstufvurätten i Björneborgs stad har Alona Maria Oinkjelm för egen del och såsom förmyndare för sina min deråriga barn Aila Maria Emilia och Karl Gustaf Onhjelm; efter stämning å Karlsmarks Fabriks Aktiebolag, anfört, att herr ges den 1. Oktober 1902. aflidne man. Handlanden Karl Edvard Vinhjelm, hvilken vait som handelsresande anstäld i Karkmarks Fabriks Aktiebolags tjenst, af Handlanden Claes Molander, i egenskap af rärkställande direktor för nämnda akttebolag, uti en den 20. November 1901. dag Ja: J. N. G. W. - E. P. - W. K. 628 No 1085. Pag. 165. R. D. 1906.
tecknad skrift tillförsäkrats för tiden från den 1. Januari 1902. till samma dag år 1853. i provision och resekostnad en årsinkomst af åtminstone fyratusen femhundra mark; men emedan Karlsmarks Fabriks Aktiebolag uti en efter Handlanden Örnkjelms död afgifven kontokurant öfver bolagets och Omkjelms mellankafvanden godtskrifvit denne i provision och resekostnad från den 1. Januari 1902. till den 1. påföljande Oktober med sammanlagdt endast 1615. mark 34. penni, ehuru Handlanden Örnhjelm för sagda tre fjärdedels år bot tillkomma 3375. mark, kar Alma Maria Orakjelm yrkat bolagets förpliktande att åt henne genast betala 1756. mark 66. penni med ränta efter sex procent från den 1. Oktober 1902., då beloppet förföll till betalning, hvarhos Alma Maria Örnhjelm anhållit om godtgörelse för rättsgångskostnaden. Öfver käromålet hördt har Karlsmarks Fabriks Aktiebolag genmält, att omförnilda skrift utfärdats och undertecknats af Handlanden Molander för egen del och icke uti bolagets namn eller å dess vignar, hvarför bolaget yrkat käromålets förkastande. Rådstufvurätten har uti utslag den 28. April 1903. sig yttrat; och emedan af förenämnda den 20. November 1901. dagtecknade förbindelse framginge; att densamma blifvit af Handlanden Molander utfärdad i hans egenskap af värkställande direkför för Karlsmarks Fabriks Aktiebolag och den af Molander däri ingångna förpliktelse således måste anses vara för bolaget bindande, ty och då bolaget emot det af Alma Maria Oinkjelm fordrade belopp icke gjort någon anmärkning ålades Karlmarks Fabriks Sktiebolag att emot qvitto till Alma Maria Öinhjelm, såsom rättsinnehafvare efter Handlanden Onhjelm och i hennes ofvansagda förmyndareegenskap, genast betala ettusen sjuhundra femtiosex mark sextiosex penni med ränta efter sex procent från den 1. Oktober 1902. tills full betalning skedde, hvarhos Karlsmarks Faviks Aktiebolag kändes skyldigt att med femtio mark godtgöra Alma Maria Örnhjelm för rättegångskostnaden. 629