Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Wilhelmina 3/16. m dassa ettei Tehtailija Riuttu eikä Fedja Wesiloff kummaltakaan puolelta saisi toinen toistansa vastaan millä verukkeella tahansa nostaa oikeudenkäyntiä heidän keskensä olleesta yhtiöstä mainitun tehtaan tahi höyryveneen suhteen vaan että kaikki riitaisuudet niistä olivat sanotun kaupan kautta sovitut. Samana Marraskuun 24 päivänä 1893 on P Maja Waseloff antanut Tihtailija Riutulle velkakirjan, jossa Wesenloff on sitoutunut Riutulle maksamaan 5,000 markkaa kuuden prosentin perolla sanotusta päivästä silloin kunWesoloff varallisuutensa puolesta voisi sen tehdä, vaan muussa tapauksessa Kiuttu ei ollut oikeutettu vaatimaan velaksi kirjoitettua summaa ja, jos Kiuttu kuolisi ennenkuin Waseloff oli lunastanut velkakirjansa, niin velka kuolutuisi samalla, eikä Kiutun oikeudon omistajilla ollut oikeutta saada maksoa siitä Weseloffilta. Honkittuansa haasteen Pedja Wesiloffille on Kauppias Selin, jolle Tehtailija Riuttu oli Marraskuun 15 päivänä 1877 siirtänyt Hesoloffin ylläkerrotun velkasitoumuksen, Hämäntinnan kaupungin Raastuvanoikeuden istunnossa Joulukuun 2 päivänä 1879 vaatinut Wesi loffin velvoittamista Selinille maksa maan sanotun velkasitoumuksen nojalla 5,000 markkaa kuuden prosentin korkoineen Marraskuun 24 päivästä 1893. sekä samalla huomauttanut ettei velkakirjassa olevalla määräyksellä siitä että Wisiloffin tulisi suorittaa sen sisällys silloin kuin hän varallisuutensa puolesta voisi sen tehdä ollut mitään merkitystä tässä oikeudenkäynnissä, koska kysymys siitä, oliko Wasiloffilla varoja vai ei, vasta selviäisi kun saatava häneltä oli ulosotettava. Kanteesta kuultuna on Fedja Heseloff selittänyt että puheena oleva velkakirja, joka oli tehty samana päivänä, jona Weneloff ja Tehtailija Riuttu purkivat yhtiönsä ja Waseloff Kiutulle myi osuutensa heidän yhteisessä tupakkatehtaassaan, sisälsi. Weseloffin lupauksen vastaisuudessa Riutulle maksaa 5000 markkaa tehtään hinnasta Wilhelmina samt ägHemmans äg eller i sampröm hustru hemman i Hansing andelst Hans Hansing Hans pröm honomäljarens andel inhonomäljem eller ejem
böter och aflagtoman kopek SilfverHerr Senats och att Wilhelmina 3/16. dels mantalalle skatte takaisin sekä oli ehdollinen siinä, että tämä takaisinmakso oli tapahtuva vasta silloin kuin Waseloff oli päässyt sommoiseen varallisuuteen että hän ilman haittaa voisi olla velaksi kirjoitettua summaa vailla, minkä ajan määrääminen oli jätetty Waseloffin omaan valtaan, mutta ettei Wenloff vielä ollut saavuttanut sitä varallisuutta että hän kykeneisi lunastamaan sitoumustansa tarvitsematta myydä kiinteätä tahi irtainta omaisuuttansa. Tähän nähden ja kun Weseloffin ja Kiutun välipuhe myöskin oli ollut sellainen ett ei Kiuttu saisi kenelläkään siirtää usein. sanottua velkasitoumusta eikä yllämainitun kauppakirjan kolmannen kohdan mukaan ollut sallittu nostaa oikeudenkäyntiä kaupan johdosta, on Weseloff katsonut kanteen oikeettomaksi sekä pyytänyt sen hylkäämistä. Sittenkun Kauppias Selin, antaessaan vastaselityksen Pedja Weseloffin vastauksen johdosta, oli muistuttanut, muun muassa, että Weseloff omisti talon ja tontin No 161 Hämeenlinnan kaupungin kolmannessakymmenessäkahdeksannessa korttelissa, joka talo ei ollut kiinnityksellä rasitettu ja paljon enemmän arvoinen kuin kysymyksessä oleva velka, on Raastuvanoikeus, jossa riitakumppanit molemmin puolin ovat vaatinut korvausta oikeudenkäyntikus tannuksistansa, Tammikuun 27 päivänä 1900 julistamallaan päätöksellä antanut lausuntonsa asiasta ja katsonut selvitetyksi että Pelja Waseloff Marraskuun 24 päivänä 1893 tehdyllä velka. kirjalla oli sitoutunut Pehtailija Kiutulle maksamaan viisituhatta mark kaa kuuden prosentin korolla äskenmainitusta päivästä, jos Tehtailija Ruittu silloin vielä eläisi kun Weseloff varallisuutensa puolesta voisi sanottua rahamäärää suorittaa; ja koska Sedja Wesiloff nykyään omisti ylläkosketelleen talon ja tontin, jonka arvo oli pidettävä viittätuhatta markkaa suurempana, eikä sama talo Kauppias Elinin ilmoituksen mukaan, jota ei Weseloffkaan ollut kieltänyt, ollet kiinnityksellä rasitettu, sentähden ja kun Hansing Hansing andelst Hansing Hemmans prt No 9. Hans Hemmans 1 pröm Hansing pröm hemmans bom Hansing be 30
Weseloff, joka ei myöskään ollut näyttänyt itsellään olevan muita velkoja, siis oli katsottava niin varakkaaksi että hän voi kysymyksen alaisen velkansa maksaa, eikä mainitun velkasitoumuksen sisällyksestä myöskään käynyt selville että Tehtailija Kiuttu oli ollut estetty sitä siirtämästä eikä Kiuttu hänen ja Weseloffin välillä samana Marraskuun 24 päivänä 1893. tehdyn kauppakirjan kautta ollut kielletty puheena olevaa saatavaansa oikeudenkäynnin kautta uloshakomasta harkitsi Raastuvanoikeus, siihenkin näkden ett eivät riitakumppanit olleet tahtoneet väittääkään että Tehtailija Kiuttu jo oli kuollut, oikeaksi velvoittaa Pidja Waseloffin heti kuitattua velkakirjaa vastaan Kauppias Selinille maksamaan vaaditut viisituhatta markkaa kuuden prosentin vuotuisen koron kanssa, Marraskuun 24 päivästä 1893 kunnes täysi suoritus tapahtui mutta jutun laatuun nähden kuitattiin kulut asiallisten kesken. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Fedja Waseloff oli vetoamalla saattanut asian, on Tammikuun 17 päivänä 1901 antamallaan tuomiolla vahvistanut Raastuvanoikeuden mainitun päätöksen. Hovioikeuden tuomioon on Fedja Weseloff alamaisesti anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Kauppias Selin on määrä tyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo sen maksuvelvollisuuden perusteella, johon Pedja Waseloff puheenalaisessa velkakirjassa on sitoutunut, ja hyljäten hänen Kauppias Selinin asiassa ajamaa kannetta vastaan tekemänsä väitteet aiheettomina, oikeaksi jättää pysyväksi sen lopputuksen, johon Hovioikeus kysymyksessä olevassa tuomiossa on johtunut ja velvoitetaan Tedja Heseloff korvaamaan Kauppias Elinille hänen täällä jutussa kärsimänsä kulut kuudellakymmenellä markalla. Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudattamen krono Hansingen hustru HemHansing Hansing Herr Senats Mantal Skatte Herr Sena honomarens hustru hemman i hustru hemman Hansing Skatte hemman
hemmans kool. Keisarillisen Majestetin Korkeassa Nimessä, Hänen Suomen Senaattinsa: Ericsi Forsman. Valentin Gummerus Adolf Aminoff Den 11. Mars 1902. I. Hans Kejserliga. Majestäts Högad Nämn Dess Tingets för Finland dom uti ett, utan erlagda afgifter, från Åbo Hofrätt inkommet sessionsmål emellan Jernvägstyrelsen i Finland, sökande, och arbetskarlen August Lennart Albnius, från Åbo stad, svarande, angåen, de utgifvande af skadeslånd för Kroppsskada, utragen genom olycksfall vid arbete: Sifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justilie Departement, i Helsingfors, den 11. Mars 1902. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i mälet sig föredragas och af dem inhemtat följande: Efter stämning å Jernvägstyrelsen har August Lennart Allenius vid Råtstufvurätten i Åbo stad yrkat, att emedan August Lennart Alenius den 25 April 1899, medan han såsom extra bromsare beträdt vid vexling af vägnar å Åbo hunnstallen, genom olyckshändelse fått sina bägge ben krossade och sålunda för alltid förlorat om arbetsförmåga, Jereväckyligen blefve förOsa Auf N - H. - A. R. B. SS: 16. hustrun Nämndeman kylässä kiinhonomäljennet 40. kop: Silf225 No 3. Pag. 30. R G.
pligtad att till Alenius utgifva ett årligt lifstidsunderhåll af fyrahundra trettiotvå mark, dock med afdrag af det understöd ur allmänna medel, som tilläfventyrs med anledning af derom gjord underdång framställning komme att Allenius i nåder beviljas; hvarhos i Alenius äskat godt görelse för rättegångskostnaden i målet. I saken hörd har Jernvägstyrelsen motsagt käromålet på den grund att August Lennart Allenius genom gref vårdslöshet sjelf ådragit sig emerdade kroppskada. Rådstufvurätten har genom utslag den 17. Mars 1900. förklarat utredt vara, att August Lennart Allenius, medan han varit i finska Statsjernvägarnes tjenst anstäld såsom extra brömsare, uppgifne dag under vägivaling inom Åbo hämnstatiens område och sålunda i utöfningen af sin tjenst, derigenom att han, som tagit plats å en af blifvetarne till en i gång varande jernvagsvägn, derifrån nedfallit och kommit under hjulen till tvänne vägnar med den påföljd ett hans bägge ben krossats, tidit sådan kroppskada, som för honom medfört bestående förlust af arbetsförmigan; i anseende hvartill och som Jernvägstyrelsen icke giltat visa, det omförmälda skada förorsakats genom grof vårdslöshet af Alenius sjelf, Rådstuparätten, med stöd af 2 SS: i Lagen angående ansvarighet för skada i följd af jernvägskrift af den 19 Februari 1898 samt 1. 9 och 21. SS: i Lagen om arbetsgifvares ansvarighet för kroppskada, som drabbar arbetare, gifven den 5 December 1895, ålagt Jerningsstyrelsen att till August Lennart Allenius, som åtnjutit i aflöning sextio mark uti månaden, utgifva årligt skadestånd från den 25 Juni 1899, då skadan uppgifvits hafva blifvit läkt, till ett belopp metsvarande sextio procent af Allenius till sjuhundra tjugu mark uppskattade anförtjenst med fyrahundra trettiotvå mark; hvarhos Jernvägstyrelsen skyldigkänts att med sjuttio mark hålla August Lennart Allenius skadeslös för dennes umgälder i målet Herr Sena Gustaf Henriksdotter JohanHansing under Sökan kanskilling honomålades nummerlagt ägmålänsmannen Heikkinen ifrån Mågsmanshonomäljennet ejemHansing pröm honom222
Wilfver samt äg vid eller Nymnen 19. 20. 40. Hansing under Sökan kylässä Nygot neljämniges kuudeskyprt No 9. KorpeWilfver samt ägHofrätten, under hvars pröfning Janvägstyrelsen å förbehållet vad dragit målet, har genom dom den 31. December 1900 låtit vid Rådstufvurättens utslag bero, dock sålunda att från det årliga skadestånd af fyrahundra trettiotvå mark, August Lennart Allenius medels sagda utslag tillerkänts, skulle afdragas beloppet af det understöd, som med anledning af den derom i ofvanomförmäld måtto gjorda underdåniga framställning tilläfventyrs vore eller blefve Alenius ur allmänna medel tillagdt. Uti denna Hofrättens dom har jernvägstyrelsen, under uppgift, det Hans Kejserliga Majestät den 19 Mars 1900 beviljat August Lennart Allenius ett lifstids understöd af trehundra mark om året att utgå från den 1 Januari 1900, i underdånighet anhållit om ändring medels ingifven deduktion, hvilken August Lennart Alenius i föreskrifven ordning bemätt. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner August Lennart Allenius, hvilken under omfölmälda väguväling tagit plats å blifarten till en af de till tåget hörande vägnarna, utan att slikt äfventyrligt tillvägående i någon man varit af omständigheter na påkalladt, hafva genom grof vårdslöshet ådragit sig ifrågavarande kroppskada, hvarföre Kejserliga Senaten pröfvar rättvist att, med upphäfvande af Hofrättens dom och Rådstufvurällens utslag, förkasta August Lennart Allenius i saken förda talan. Det alle, som vederbör, till underdång efterrättelse länderI Hans Kejserliga Majestriks Haga NämnDess Senat för Finland: A. af Nyborg. A. Kumlin. Henr. Arenius Bom Lyckled Ande Charpentie Hansing 25 m Hansing Hans 25 m Hans Hansing hemmans Mantal Hansing Hansing
Wilfver samt ägHemmans Herr Sena Den 11. Mars 1902. Hans Kejserliga Majestäts Hoga Namn, Dess Senats för Finland dom uti ett utan erlagda afgifter, från Åbo Hof rätt inkommit sjörattsmål emellan Skepparen Abraham Alexander Wahlroosfrån Nystad, sökande, samt Wartsala tingsagsaktiebolag och Sjömannen Karl Alfred Engström, från Åbo stad, svarande: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitia Departement, i Helsingfors, den 11. Mars 1902. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande: Efter stämning å Wartsala tingsägsaktiebolag och Karl Alfred Engström till Rådstufvurättens i Åbo sammanträde den 15 Januari 1900 hafva Abraham Alexander Wahlroos samt Sjömannen Johan Henrik Jansson, från Nystad, vid bemälde Rädstufvurätt anfört: att sedan Finska Angfartsgaktiebolaget tillhöriga angfartiget Hellamo grundstött i närheten af ledunds bok i Ålands skår gård, så hade emellan Herman Joh Gust Osa Af. N. B. - 1. R. 41. Wilhelmina samt äg22 S: 336 Såg 84 R. G. 1901
Wikeström i Åbo såsom ägent för sistnämnda bolag och Abraham Alexander Wahlroos i hans egenskap af befälhafvare å Wahlroos och Johan Henrik Jansson tillhöriga gakasen Linnus den 21. November 1899 aftal träffats derom, att gällasen skulle af hogserångbåten Assistande, som egdes af Wartsala Angsagsaktiebolag, begseras från Åbo, der gäleasen för tilllället befann sig, till grundstötningsstället, hvarhos öfverenskommits, att de för högseringen nödiga trössarna skulle erhållas från bogserångbåten; att då Wahlroos derefter samma dag infunnit sig å bogserångaren, hade befälhafvaren å densamma Karl Alfred Engström emellertid vägrat att lemna dylika trossar, i följd hvaraf Wahlroos förklarat, det han väl å gakasen hade tvänne trossar, hvilka för antydda ändamål kunde användas, men att osäkert vore om desamma, såsom varande gamla, komme att hålla; att affärden sedermera anträdts nästberörda dag på aftonen, dervid bogserångkaten medfört på släp framst en jakt samt derefter gakasen, hvilken medels tvänne af Wahl roos lemnade trössar blifvit fästad vid jakten; att den ena af dessa trössar emellertid redan inom stadens omräde sprungit, i anledning hvaraf Wahlroos invid den så kallade Bokholmen tillropat besättningen å jakten att härom underrätta Engström, hvilket äfven skett, men att ängaren det oaktadt utan uppehåll fortsatt fården; att då bogserängbåten med jakten och gäleäsen på släp under nållen anländt till Ominaisfjärden, hade äfven den andra af de trössar, med hvilka gakasen blifvit fästad vid jakten, brustit och gällasen för den härda nordvesttiga vinden begynt drifva i riktning mot Sjöhlö landet i Nagu socken, utan att Hahl roos erhållit någon hjelp från ångaren, som, efter det man ombud å densamma märkt att gäleasen varit loss, väl gjort några svängningar i närheten af gäleasen, men derefter jemte jakten inlöpt i Hanga hugten i lä om Hanga landet i Rimito socken; att då gakasen varit nära att
mantal af vinden drifvas på Korsudd grund utanför Sjäklö, Wahlroos för att hindra sådant nödgats låta gäleasens bägge ankaren gå; att Wahlroos, enär han i följd af rådande snöstorm icke sjelf kunnat göra något för att bringa gakasen ur dess färliga läge några famnar lovart om sagda grund, vid dagningen påföljande morgon hissat nödsignaler: utan att likväl bestånd erhållits från borgserängbåten, hvilken fortfarande qvarlegat i Hanga begten, derifrån nödsignalerna väl observerats; samt att, sedan hettingarne till gäleasens bägge ankaren samma dag sprungit, gäleasen af vägorna kastats emot grundet och blifvit orak. I anledning häraf och som Karl Alfred Engström, hvilken, då han i strid mot den emellan Tirman Joh. Gust. Wikeström och Abraham Alexander Wahroos ingångna öfverenskommelsen och allmänt gängse bruk tvungit Wahlroos att lemna bogsertrössarna, enligt Wahlroos tanke måste anses hafva iblädt sig ansvarighet för desammas hållbarhet, såväl genom sin uraktta. tenhet att, sedan han uppmärksamgjorts derpå att den ena af trössarna brustit, stanna angåren och antingen sjelf för stärka den återstående trössen eller åtminstone lemna Wahroos tillfälle att göra det, som derigenom att Engström efter det jemväl gällarens andra tross sprungit, icke tillgjort allt hvad han förmätt för att ånyo taga gakasen på släp och ej heller, då han märkt nödsignalerna å galeasen, gjort något försök att berga densamma, varit vällande till gällarens fördyckande, hafva Abraham Alexander Wahlroos och Johan Henrik Jansson yrkat, att Karl Alfred Engström och Wartsala Ängsågsaktiebolag, hvilket såsomogserängbå tens rederi vore ansvarigt för följderna af befälhafvarens å densamma pl i tjensten, måtte åläggas att ersätta Wahlroos och Jansson dem genom gåleasens grundstoint tillskyndad skada och i sådant afseende till dem utgifva fyratusen mark jemte fem procents årlig ränta derå från förenämnde 15 Januari 1900, med öppen rätt salmen kylässä. 1h 1/4 eli 3/16. Pesolan 3. 33 1/3
för bolaget och Engström att derefter om händertaga hvad af gäleasen sedermera bergats, hvarhos Abraham Alexander Wahlroos och Johan Henrik Jansson äskat godt görelse för umgälderna i målet. Efter det Wartsala Ängsägsaktiebolag och Karl Alfred Engström afgifvit genmäle i saken samt vittnesförhör i målet egt rum, har Rådstufvurätten, hvarest Sjökaptenerne Carl Gustaf Lindroos, Thure Walfrid Bergman och Frans Nordfors i egenskap af sakkunnige i sjörättsmål öfvervarit sakens behandling samt de tvänne sistbemälde deri jemväl afgifvit yttrande, medels den 15. Augusti 1900. afkunnadt utslag funnit utredt vara att då Abraham Alexander Währoos den 21 November 1899 anhållit att gällasen Linnus finge på släp åtfölja bogserängaren Asistance till ängfartyget Wellamo som grundstött i Ålands skärgård, Karl Alfrid Engström förbehållet sig att hos från bogserångaren icke behöfde lemnas för gällasen, samt att Wahlroos godkänt detta förbehåll och utfäst sig att sjelf tillsätta bagsertrors; att resan till ängfartyget Wellamo samma dag på aftonen anträdts, hvarvid gakasen förtöjts vid en af bogserångaren jemväl på släp tagen jakt med tvänne af Wahlroos utsatta trössar, af hvilka den ena redan inom stadens område sprungit samt den andra i närheten af Sjäklörfven jemväl brustit med, den påföljd, att gakason begynt drifva för den starka vinden ned mot kippor samt den 23. i samma månad sönderslagits och blifvit vak; äfvensom att Engström efter gäledens löskomst gjort allt hvad med afseende å förhållandena skäligen kunnat af honom fordras för att berga gakasen; i anseende hvartill och då någon skuld till gällarens förbjckande förty icke stannade Karl Alfred Engström till last samt Ängtröm icke heller åtagit sig ansvarighet för de af Abraham Alexander Wahlroos utsatta trossarnes hållbarhet Rådstufvurätten förkastat Abraham Alexander Wahlroos och Johan Henrik Janssons i saken utfärda talan; hvarhos Abraham Alexander Wahlroos och Johan Henrik Jansson vid Skatte hemman hustru hemman Skatte hemman 64 231 honomäljennet ekunnans i Wit
honomäljarens andelmen kopekapekat Wilfver samt No 9. i WitSilfver samt att uppodla Nägot7: 13/16. 6. Nymen kylässä denna utgång af saken, jemlikt 235 SS: i Sjölagen af den 9. Juni 1873, känts skyldige att gemensamt eller den af dem, som tillgång egde, ersätta Sjökaptenerne Lindroos, Bergman och Nordfors, för det desse i sin ofvanberörda egenskap å Råd stufvurätten uppvaktat och i sådant afseende utgifva åt Sjökaptenen Lindroos åtta mark, åt Sjökaptenen Bergman fyratioåtta mark och åt Sjökaptenen Nordfors sextiosex mark Hofrätten, under hvars pröfning Abraham Alexander Wahlroos och Johan Henrik Jansson i vadeväg dragit målet i har genom den 9. Mars 1901. deri gifven dom låtit vid Rådstufvurättens förenämnda utslag bero. Uti denna Hofrättens dom har Abraham Alexander Wahlroos i underdånighet anhållit om ändring medels ingifven deduktion, hvilken Wärkälä Ängsagsaktiebolag och Karl Alfred Engström i föreskrifven ordning bemätt. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Abraham Alecander Wahlroos icke hafva anfört skäl Andt Charpentien till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom vid hvilken förty kommer att förblifva jemte det Wahlroos skyldigkännes att till Wartsala Angsägsaktiebolag och Karl Alfred Engström i ersättning för deras härstädes hafda kostnader i målet utgifva etthundra mark. Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länder I Hans Kejserliga Majestäts Höga Samn, Dess Senat för Finland: A. af Nyberg. A. F. Kumlin. Henr Borgenius J. Em. Pujellad honomålagan öfver eller eller att ejserHansing Hansing Skatte andel B22 gustaf, samt ägandes kopek Silfver
Den 13. Mars 1902. I Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senats för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Ingeniören Waldemar Hyman, från Björneborgs stad, och Aktiebolaget Björneborgs Trävaru Aktie Bolag, dersammastädes, gemensamt sökande, samt Handelshuset De Dawer et Co i staden Willebreck uti konungariket Beigien, svarande, angående utbekommande af skadersättning: Sifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Lars Justitie Departement, i Helsingfors, den 13. Mars 1902. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande: Efter stämning å Ingeniören Hyman till Rådstufvurättens i Björneborgs stad sammanträde den 20. Oktober 1892. har Handelshuset DeNummer et Co derstädes anfört, att Ofd: J. E. S. - C. F. - E. A. - 1. 3. H. S. 239 No 353. Pag. 38. R. D. 1901.
gustaf samt ägde tillgångs kopek Ingeniören Heiman genom kontrakt af den 15. Oktober 1897. förbundit sig att innan den 15. Juli 1898. till handelshuset fritt vid sidan af seqel utler ängfartyg inom Björneborgs eller Kristinestads tulldistrikt leverera ettusen engelska kubik famnar pappersved till ett pris af trettiofyra mark för famnen samt sedermera under år 1898. jemväl levererat fyrahundra sjuttiotre och en half famnar sådan ved, men deremot icke fullgjort leveransen af återstående femhundra tjugusex och en half famnar papper ved; i följd hvaraf och då de under handlingar Handelshuset De Nagu et Co under senare delen af är 1898. och förra delen af år 11gg fört med Ingeniören Hejman för att förmå honom att uppfylla sin beversskyldighet i afseende å sagda återstod icke tidt till något resuttat, bemälda handelshus sett sig nödsakadt att genom Finska Trävamagenturen i Helsingfors låta uppköpa det bristande beloppet papperoved. Då Handelshuset De Marger ettoemellertid för nästnämnda parti pappersved nödgats betala ett pris af fyratioen mark famnen för trehundra famnar och fyratiotre mark samnen för tvåhundra tjugusex och en half famnar samt dessutom i kommissionsarvode åt Finska Tvåvarmägenturen ettusen etthundra en mark nittiosju penni eller således inalles femtusen tvåhundra fyratio mark fyratiosju penni mer, än handelshuset för samma mängd pappersvid skulle behöft erlägga åt Ingeniören Hyman, derest denne uppfylt sin bevansskyldighet, har Handelshuset De Anupi et Co yrkat, att Ingeniören Hagman måtte förpligtas att hålla Handelshuset De Nyer et Co skadeslöst för den förlust handelshuset sålunda tidit och att i sådant afseende till detsamma utbetala förberörda femtusen tvåhundra fyratio mark fyratiosju penni jemte ränta; derå och sedan Ingeniören Hansing Hansing hustru hemman Hansing Herr Sena Herr Senats Herr Senats honomarens Hansing Hansing Herr Senats Herr Sena hörigen Hansing andelst H å till Skatte Hans Hansing Skatte Hansing Skatte