Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
välikirjalla on Iisakki Ahlströmin isävainaja, Torppari Juho Ahlström perintö osuutensa vastikkeeksi Talollisen Eerikki Ahlströmin omistamasta puolesta Ylikasan tilaa Ylikarvian kylässä ikiomaksi saanut: tynnyrinalan peltoa Palungin maasta, niityksi ladonalan Kytöholman maasta ynnä Trellsnevan maasta Trollsjärven ja Koivuniemen väliset silloin valmiina niittyinä olleet alueet sekä isossajaossa Palungin maasta tilalle lohkaistun maanTurun ja Porin läänin Kuvernöörin luona on Iisakki Ahlström, jonka haltuun Juho Ahlströmin oikeus ylläsanottuihin, sittemmin Myllären torpan nimellä viljeltyihin maihin oli joutunut, anonut että, koska vuonna 1904. päättyneessä Ylika san tilan halkomisessa Palungin maasta Juho Ahlströmille luovutetut alueet eli Myllärin ja Suomen palstat olivat siirtyneet Mäkivaaran tilanpuolikkaaseen Ylikasan tilaa kuuluviksi ja Iisakki Ahlström oli oikeudenkäynnin kautta velvoitettu luopumaan noista palstoista, Juho Wilhelm Norrgård, joka omisti Eerikki Ahlströmille kuuluneen puolen Ylikasan tilaa, velvoitettaisiin Iisakki Ahlströmille antamaan toisia yhtähyviä maita, kuin myöskin että vastikomaat ynnä Norrgårdin tilanosuudelle edelleen jääneet Myllärin torpan maat osittamisella erotettaisiin äskensänotusta tilanosuudesta. Hakemuksen johdosta annetussa selityksessä on Juho Wilhelm Norrgård väittänyt Myllärin torpan kaikkine maineen joutuneen Mäkivaaran tilaan kuuluvaksi; että Keisarillinen Turun Hovioikeus eräässä Meri karvian ja Siikaisten pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudesta vedotussa haatumista koskevassa jutussa, jossa Maakauppias Johan Ahlström ja Iisakki Ahlström puolin ja toisin olivat olleet Hovioikeudessa kantajina ja vastaajina, oli 7. päivänä Heinäkuuta 1882. antamassaan tuomiossa selittänyt, ettei edellämainitussa 13. päi395
vänä Huhtikuuta 1819. tehdyssä välikirjassa Juho Ahlströmin perillisille myönnetty elinkautinen hallintaoikeus Myllärin torppaan voinut olla voimassa Iisakki Ahlströmiä kohtaan, ja sen johdosta velvoittanut Iisakki Ahlströmin viimeistään 14. päivänä Maaliskuuta 1883. luovuttamaan torpan Ylikasan tilan omistajan, Maakauppias Ahlströmin hallintaan; sekä että Iisakki Ahlström oli tämän jälkeen nauttinut sanottua torppaa vain suullisen välipukeen nojalla; mihin nähden Juho Wilhelm Norrgård on vastustanut hakuaIisakki Ahlströmin väitettyä vastäselityksessään, että Kytöholman ja Trollsnevan maat edelleen kuuluivat Norrgårdin puolikkaaseen Ylikasan tilaa ja olivat Ahlströmin hallussa sekä että Ahlströmin vaatiessa korvausta Myllärin torppaan tehdyistä toistä hän ja Maakauppias Ahlström olivat sopineet, että välikirja Huhtikuun 13. päivältä 18 p. edelleen oli jäävä voimaan, on Kuveredelleen oli jäävä voimaan, on Kuvernööri, kuultuaan myöskin Mäkivaaran tilan omistajaa Tilallista Artur Holmström Mäkivaaraa, 5. päivänä Toukokuuta 1906. annetussa päätöksessä, koska Juho Wilhelm Norrgård oli kieltänyt puheenalaisten maiden enään kuuluvan hänen omistamaansa osuuteen Ylikasan tilaa ja Arthur Holmströmkin oli hakua vastustanut, katsonut asian käyneen riitaiseksi eikä sentakia, nojautuen 12. päivänä Kesäkuuta 1895. maatilojen osittamisesta annetun Keisarillisen asetuksen 17. ja 41. SSään, ole voinut hakua hyväksyä, vaan hyljännyt sen. Kuitenkin on Kuvernööri jättänyt Iisakki Ahlströmille avoimeksi oikeudessa näyttää, mihinkä osaan Ylikajan tilaa Myllärin torpan maat oikeastaan kuuluivat ja mistä ne siis olivat erotettavat, sekä esittää ne vaatimukset, joihin aihettä löytyi, ynnä sen jälkeen, asian tultua lain voiman saaneella päätöksellä ratkaistuksi, Kuvernöörin luona uudis396
taa kerrotuin tavoin hyljätyn hakemuksensa. Tämän johdosta on Iisakki Ahlström Merikarvian ja Siikaisten pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa toistanut hakemuksensa, mikäli koski vastikemaita, sekä vaatinut Juho Wilhelm Norrgårdia velvoitettavaksi sallimaan vastikomaiden ja Myllärin torppaan edelleen jääneiden maiden erottamisen kantatilasta. Juho Wilhelm Norrgårdinkin toistettua mitä hän Kuvernöörin luona oli asiassa esiintuonut, on Kihlakunnanoikeus, jossa Artier Holmströmiä myös on kuultu, 22. päiväna Marraskuuta 1907. julistamallaan päätöksellä, koska Ylikasan tilan halkaisussa Myllärin torpan maista Myllärin ja Suomen palstat olivat joutuneet Mäkivaaran talonosuu teen kuuluvaksi, ja Iisukki Ahlström sen vuoksi hänellä siten poisjoutu neiden tilusten sijaan oli saapa niitä vastaavia maita Juho Vilhelm Norrgårdin talonosuudesta, ja päätöksessä mainituilla muilla perusteilla velvoittanut Juho Wilhelm Norrgårdin sellaiseksi vastikkeeksi luovuttamaan Iisakki Ahlströmille 7315. hehtaaria yhdénvertoista maata sekä oikeuttanut Iisakki Ahltrömin saamaan sen maan ynnä Perimetsän eli Trollsnevan ja Sytjoholman eli Kytöholman palstat ilselleen erotetuiksi Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Wilhelm Norrgård oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiolla 23. päivältä Toukokuuta 1910. ratkaissut asian, ja koskei Iisakki Ahlström ollut näyttänyt, että puheen alainen 13. päivänä Huhtikuuta 1819. tehty välikirja, Ahlströmin tultua edellämainitulla Hovioikeuden 7. päivänä Heinäkuuta 1882. annetulla lainvoiman saaneella tuomiolla ulistetuksi oikeudettomaksi sanotun välikirjan nojalla asumaan ja hallitsemaan Myllärin torppaa, elisi delleen voimassa, on Hovioikeus, 397
kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljännyt Iisakki Ahlströmin kanteen Hovioikeuden tuomioon ovat, Iisakki Ahlströmin sillä välin kuoltua, Kaisa Ulrika Ahlström ja hänen ylläluetellut asiakumppaninsa anoneet muutosta perustelmalla, johon Juho Wilhelm Norrgård on vastannut Keisarillinen Songatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteiväl Kaisa Ulrika Ahlström ja hänen asiakumppaninsa ole esiintuoneet syylä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Kaisa Ulrika Ahlström ja hänen asiakumppaninsa suorittamaan Juho Wilhelm Norrgårdille, hänellä täällä juttuun menneiden kulujen korvaukseksi, kuusikymmentäviisi markkaa. Tähä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: Waler Andersson Johannes Pesonen. Waler Andersson Johannes Pesonen. A. J. K. Allesenvaara guin Tarusta A. J. K. Allesenvaara guin Tarusta SS 33 Den 5 December 1912. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt sessions skilling, från Kejserlige Åbo Hof rätt inkommit fordringsmål. mellan förre Guvernören Stats radet Edvard Krogius, från Helsingfors stad, sökande, samt Handlanden Hjalmar Sergeant från samme stad; svarande: Gifven uti Justiliedapartementet den 5 December 1918 Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig fordragas och af dem, så vitt nu är i paga, inpåmlat följande: Tid Rådstufvurätten i Helsingfors stad har landlanden Sergeant anfört: att Katvudet Magnus enligt en den 14 Maj 19tt dagseknad skrift, till förvar och bevakning" samma dag emot tagit de tvenne stycken af liforsäk rings- Ahtulelaait Germania å lefva det Axel Allbergs lif utfärdade för sökningsbref, det ena No 519. VII å 15,000 mark att vid lofvadet Utbergs död utbetalas till hans hustru Alexandra Olli W. A. J. F. l. R. - J. S. G: E 1858 Jag. 154. R. D. 1910
Allberg och det andra brefvet No 48, 957 å 300 mark att åläggas till Sbergs rättsinnehafvare, hvilka af Hofrädet tillng med Alexandra Illags samt tycke lämnats såsom handfången pant åt Stugius, Segervarit och en tredje påson till gemensam säkerhet för den skada och förlust, som kunde desse till skyndar i följd af den borgesannarighet de iklädt sig för återbetalningen af ett utaf Allberg med skuldsedel för den 19 April 1900 af Handlanden Arvid Lillianus erhållet lån, stort 1/1500 mark, jämte därå förskrifven ränta; att vidare Statsradet Stogens och Handlanden Sergeant nödgats på grund af nämnda borgen den 4. Emil 1903 hvardera med hälften till Handlanden Lilliaus erlägga i kapital 13,330 mark jämte därå till nästsagde dag upplupen nu procents ränta med 2519 mark 9 penni eller tillhopa 15.849 mark ej penni, så hade lofvadet Utlag, Stadsradet Krigius och landlanden Secerants sig emellan träffat sådan öfverenskommelse att Utslag skulle för brörda utbetalning godtgöra Krogius och Segerbränt, genom att mot legen af dem och andra parsöner upptaga trenne nya lån, hvart derå om 8000 mark, hvilka lånelopp förde af Krogius och Segercreutz till lika delar uppbäras; att lofrädet Ett berg i öfverensstämmelse härmed upp tagit från Tavastehus Sparbank med skuldsedel af den 24 Augusti 1903 ett lan, stort 800 mark, och från Helsing fors Sparlank mot skuldsedel af den 19 därpåfelande Tunnler ett lån å enahanda belopp, hvilka penningene del, tillhopa Holl mark, sedermera samnt fördelats emellan Krigius och Lagerents; att lofvadet Illberg uti en skrift för den 14 Februari 1904 med Alexander Allbergs samma dag skrift ligen gifva samtycke förklarat omför mälda liförsakrinas bref fortfarande ränträtta hos Statsrädet Krigius, honom och Handlanden Segercreutz till gemensam säkerhet ej mindre för att den kostnad och förlust dem allaredan åsamkat i följd af borges699
förbindelsen af den 19 April 1900, än äfven för den kostnad och för lust, som kunde drälla Krigins och kgerväntz på grund af den löstes mannaansvarighet de iklädt sig för berörda tvenne sparkslån, hvaraf ter Statsrådet Klugius uti trenne Handlanden Segerbrants tillsända skrifvelser af den 4 och 11 Juli 1904 bekräftat sig innehafva nämnda försäkringsbref Krogius och Segercreutz till gemensam säkerhet för deras ifrågavarande för gesansvärighet till förmån för dessa det Illberg; att Handlanden Regauranta till följd af sin dergen nödgats utbeta la, till Tavastehus Sparlank den 10 Mars 1905 i kapital 266 mark 67 penni och i räntor 189 mark 33 penni samt till Helsingfors Sparbank den 15 derpå följande Oktober i kapital 400 mark och i räntor 60 mark 67 penni eller således sammanlagdt 1522 mark 67 penni, hvadan den förlust Handlan den Segercreutz för Hofrädet Illberg fått vidkännas, mål afseende därå att Segercreutz, på rätt ofvan framhållits för Allberg uppburit 800 mark och erlagt till Handlanden Lilliaus 7924 mark 54 penni, utgjort 7447 mark 27 penni, samt att Statsrädet Kregius den 5 Juni 1905 efter Hofrädet Utbergs död hos Sissorsöknings - Aktiebolaget för mania lyftat förberörda liförsäkringske, lopp med 16, 485 mark 50 penni, hvilka medel vid ofvanantydt förhållande bert användas till Stregins och Teger erants gemensamma säkerhet. Taemellertid Statsradet Krigius vägrat att till Handlanden Regerants utgifva hvad honom af nämnda medel till komme, har Segerents yrkat, att Stats radet Magnus måtte åläggas att till Lagercreutz utbetala 7,447 mark 21 penni jemte ränta, efter afdrag dock af hälften utaf det, som Kregius styrkte up hafva erlagt till belaget Germania i memier för ifrågakomna lizförsäkningar hvarhos Handlanden Segerarents äskat godtgörelse för umgälderna i målet. Genmäls affordrad har Hatsrädet Krogius framhållit, att elofvadet ett berg icke varit berättigad att utfärda 700
pantförskrifningen af den 14 Februari 1904, enär ifrågavarande lifförsäkringsbref, på sätt ett af Generalägenten för lifförsäkrings - Aktiebolaget Germania Ferdinand Stamer utfärdadt intyg utvisade, blifvit af Illberg vidi gare öfversorda på Krogius personligen till säkerhet för hans borgester bindaler för förenämnda tvenne sparbänkslån och andra förluster, som Krigius fått för Illberg vidkännas samt att Krogius icke samtyckt till Allings antydda pantsättning af lifförsäkringsbrefven; och har Katsrädet Krigius vid sådant förhållande och da landlanden Tegercreutz således icke hast panträtt uti änberörda för räkringsbref emotsett underkännande af käromålet. Rådstufvirätten här medels den 19 Februari 1908 afkunnadt utslag på däri upptagna skäl förkastat käromålet. Hopallen, under hvars pröfning Handlanden Segerements. väderag dragit målet, har medels dom den 19 Juli 1910 utlåtit sig däri; och emedan Hafra det Illberg medels panttrefvet af den 14 Februari 1904 med Alexandra Illbergs samtycke pantsatt ifrågavarande liförsäkringshof Handlan den Segercents och Statsrådet Krogius till gemensam säkerhet för den borgen de ingått för förenämnda trenne uparbänleslän samt Statsradet Krogius uti trenne Handlanden Segercents tillsända handbref af den 4 och 11 Juli 1904 Adolf digt förklarat sig för antydda. ändamål innehafva de af Syser söknings Aktiebolaget Hermania utfärdade depositionstevis efver emot tagna, hos belaget betanade sagda försäkningsbref, by och då den om ständigheten att Katrädet Krigius den 9 Juni 1902 och den 11 Oktober 1903 eller således under äden försakrinoskapen obetridt jamlikt från brefvet af den 14 Maj 1900 i äfven de å förvar innehaft af honom till gemensam säkerhet för den för701
lust, som kunde drabba Segercreutz Krogius och en tredje person i följd af den borgen desse iklädt sig för ofvanberörda af landlanden tillia ens åt lefradet, Allberg beviljade lån, tillåtit Hofradet Illberg att på Krogius öfverföra försäkringsbrefven, icke kunde förringa Segervant antydda panträtt, har lopätten ålagt Stats radet Magnus att emot hvitto att Handlanden Segercreutz, hvilken styrkt vig hafva i följd af sin borgen för sparbankslänen lidit en förlust af sjutusen fyrahundra fyratiosju mark tjuguen penni, genast utgifva nästagda belopp jämte nu procents år lig ränta därå från den 5 Juni 1905, då Stalsridet Kregius hos Kejser räknings - Aktiebolaget Terminio af ter Hofrådet Itbergs död uppburit innehållet af ifrågavarande för sakingsbref med inalles vistontusen fyrahundra åttiofem mark femtio penni, från hvilket belopp dock skulle afdragas hälften af hvad Stats radet Krogius kunde styrka sig hafva i betalning för penterna för berörda försäkringar erlagt till lelaget Hermania; jämte det Statsrådet Krigius skyldigkänts att med etthundra tjugufem mark ersätta Handlanden Sergeant, dennes kertnader i målet vid Rådstufurat len. Uti Depättens dem har Statsrådet Krigius anhållit om ändring medels hit ingifven deduktion, hvilken Handlanden Nyererant, jemett Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner Stats radet Krigius icke hafva anfört skat till annan ändring i lopattens dem än att Statsradet Kregius berättigus att från det landlanden Segercreutz af lopattiin tilldömda beloppet afdra ga, förutom hälften af de utaf Krogius gjorda perintelalningarna, jämväl hälften af de räntedopp Krono erlagt å de lån lopadet Albert erhållit af belaget Hermania med säkerhet uti ifrågavarande tvenne lifförräkningsbref, hvarjämte Handlanden 700
Segerarentz ålägges att å berörda prenie - och räntelepp erlägga sex procents ränta från betalningsdagarna till skeende full likvid. Ort alle som vederbör, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland: Walter Andersin. A. V. Rustström Johannes Pesonen. gusti AbarteE. Thesleff Joulukuun 7. päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tulleessa, saatavaa koskevassa jutussa, jossa Talollinen Kalle Häkkinen, Jyväskylän pitäjän Toivakan kylästä, on hakijana sekä Kauppias Asarias Svekvastaajana: Annettu Oikeusostossa 7. päivänä Joulukuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itulkirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Jyväskylän ja Petäjäveden pinanoikeudessa on Asarias luokpanen vaatinut että, koska ilalle Häkkinen yhdessä Toivakan kylässä asuvien Talollisten Vihtokanssa, kukin omasta ja toistensa puolesta, oli mennyt omaläsnä: W. A. - J. P. - A. B. — J. F. §. E. Th. SS: 3,179. Pag. 11. R. D. tuomio nostorahalla Keisarilli sesta Waasan Hovioikeudesta kanen, Sivonmäen pitäjästä, lensä esittelyttänyt jutun asiatäjiin käräjäkunnan Kihlakunri Mynttisen ja Johan Kosolan 1911.
velkaiseen takaukseen Kauppias Jussi Jääskeläisen Tuokkaselle 1. päivänä Toukokuuta 1902. tunnustaman velkakirjan sisällyksen 4,000. markan takaisin maksamisesta kuuden prosentin vuotuisine korkoineen, muiden muasja Kalle Mäkkinen velvoitettaisiin Asarias Luokkaselle suorittamaan 4000. markkaa korkoineen, siitä kuitenkin vähennettyä seuraavat jo maksetut määrät: 1. päivänä Elokuuta 1903. 240. markkaa, 4. päivänä suurannutta Syyskuuta 1000. markkaa, 15. päivänä syyskuuta 1905. 230. markkaa, 8. päivänä Elokuuta 1906. 100. ja 10. päivänä Helmikuuta 1908. 200. markkaa. Kanteesta kuulustettuna on ikalle Käkkinen kieltänyt allekirjoittaneensa kysymyksessä olevaa takauskirjaa taikka muutenkään menneensä lakaukseen sanotusta velasta. Kihlakunnanoikeus on 11. päiänä Syyskuuta 1909. julistanut päätöksensä; ja sen ohessa että Kihlakunnanoikeus on hyljännyt vaatimuksen Kalle Heikki sen velvoittamisesta valalla puhdistautumaan kanteesta, koskei puolta näytöstä oltu häntä vastaan esitetty, on Kihlakunnan oikeus katsonut, ettei vastoin Kalle Heikkisen hieltoa ollut ilmi tullut että Häkkinen oli mennyt takaukseen kysymyksessä olevasta velasta, sekä sen vuoksi hyljännyt kanteen Kalle Räkkistä vastaan. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Asarias Suokkanen oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 4. päivältä Marraskuuta 1910. katsonut puoli todistusta esityn siitä, että Kalle Käkkinen oli sitoutunut puheenaolevaan takaukseen, sekä sen vuoksi velvoittanut Häkkisen, jos hän sen voi, valallansa vapaut tamaan itsensä siitä, mitä hän704 7
tä vastaan siten oli ilmitullut, johon nähden Kovioikeus on kumonnut Kihlakunnanoikeuden päätöksen ja lykännyt asian takaisin Kihlakunnanoikeuteen, jonka tuli se ilmoituksesta uudestaan käsiteltäväksi ottaa ja siinä laillisesti menetellä Hovioikeuden tuomioon on Kalle Häkkinen anonut muutosta tänne toimittamallaan perustetmalla, johon Asarias Tuokkanen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Kalle Häkkinen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoi tetaan Kalle Häkkinen suorittamaan tsarias Luokkaselle hänellä täällä jutun vuoksi olleiden tuleejen borvaukseksi kuusikymmentä mark kaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakasKeisarillinen Suomen Senaatti: mällevarderain. Johannes Pesonen. mällevarderain. Johannes Pesonen. A. V. Rummvaara. jemnfäräste A. V. Rullenvaara. jemngfäräste E. Thesleff 3 Joulukuun 13 päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tullassa maansaannon moitetta koskevassa jutussa, jossa Torppari Johan Erik Pynnönen, Leivonmäen pitäjän Leivonmäen kylästä, on hakijana sekä Talollinen Herman Pynnönen Kangasniemen pitäjän Makkolan kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 13 päivänä Joulukuuta 1912 Keisarillinen Senaatti on itsellen sä esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessa, saanut tietää seuraavaa Herman Pynnoselle toimitetun haasteen nojalla on Johan Erik Pynnönen Kangasniemen pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut, että 1 päivänä Syyskuuta 1872 kirjallisesti tehty kauppa, jolla Johan Erik Punne nen oli veljellensä sittemmin kuolleelle Talolliselle Aron Pynnöselle luovuttanut omistamansa 1/4 verotaloa No 4 edellämainitussa Makkolan kylässä, julistettaiLäsnä: A. L. J. P. R. H. A. R: K.t. SS: 1726 Pag. 298 R. D. 1910
siin mitättömäksi, koska Johan Erik Tynnönen kauppaa tehdessään oli ollut alaikäinen, ja Herman Pynnönen, jolle isänsä mainittu Aron Pynnönen kauppakirjalla 5 päivältä Elokuuta 1895 oli myynyt sanotun tilan, velvoitettaisiin luovuttamaan se Johan Erik Pynnösen hallintaan. Herman Pynnösen vastustettua kan netta on Kihlakunnanoikeus 20 päivänä Huhtikuuta 1909 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Herman Tynnösen Johan Erik Pynnöselle luovuttamaan mainitun talonneljänneksen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Herman Pynnönen oli vetoamalla saattanut jutun, on 31 päivänä Elokuuta 1910 ratkaissut sen; ja koskei Johan Erik Pyniönen ollut yön ja vuoden kuluessa siitä, kun hän tuli lailliseen ikään, moittinut edellämainittua 1 päivänä Syyskuuta 1872 tehtyä talonkauppaa ja Herman Pynnösen saanto siis säännöksen mukaan 14 päivänä Toukokuuta 1805 annetussa Kuninkaallisessa selityksessä oli pidettävä enemmästä kanteesta vapaana, on Hovioikeus, kumoton Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljännyt Johan Erik Tyrnösen asiassa ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Johan Erik Pynnönen anonut muutosta perustelmalla, johon Herman Pynnönen on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Johun Erik Pynnönen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jääpysyväksi; ja velvoitetaan Johan Erik Pynninen suorittamaan Herman Pynnöselle, hänellä jutusta täällä olleiden kustannus ten korvaukseksi, kuusikymmentä mark kaa. Tätä kaikki asianomaiset noudat takoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Alfred Luksiala. Johanna Pesonen. Alfred Luksiala. Johanna Pesonen. K. R. Helanen K. Auer A. E. Allhållaren Alfred Lindström. 706
Joulukuun 14. päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa ovat toimininen Mikkelin Puutavaraliik keen omistaja Kauppias Alho Breitholty, Mikkelin kaupungista, hakijana sekä Mikkelin pitäjän Väänälän kylässä asuva Talollinen Juhana Pasonen vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 14. päivänä Joulukuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Mikkelin kaupungin Raastuvanoikeudessa on Juhana Pasonen haasteen nojalla lausunut, että Mikke lin Puutavaraliike oli välikirjalla 18. päivältä Lokakuuta 1907. ostanut Juhana Pasoselta hänen omistamallaan verotalolla No 7 mainitussa Täänälän kylässä kasvavan välikirjassa tarkemmin määrätyn metsän 8000. markan kauppahinnasta, mutta sä snä: S.S. Ad. G. P. R. K. Rit: 7o 1731. Pag 32 R. D. 1910.
jättänyt sanotusta kauppahinnasta, Elokuun ajalla vuonna 1908. maksettaiat 2000. markkaa suorittamatta; minkä vuoksi Juhana Pesonen on vaatinut Kauppias Breitholtyia velvoitettavaksi Juhana Pasoselle maksamaan sanotun määrän kuuden prosentin vuotuisine korkoineen 1. päivästä Syyskuuta 1908. ja sen ohessa korvaamaan Juhana Pusosen oikeuden käyntikulungit. Kanteen johdosta on Kauppias Breithötty väittänyt puheenaolevan metsäkaupan tehdyksi Juhana Pasosen ja Kauppias H. O. Puldbransenen välillä ja että hän oli ainoastaan välittänyt sanotun kaupan; minkä vuoksi Kauppias Breithotty on vastustanut kannetta Raastuvanoikeus on 5. päivänä Huhtikuuta 1909. julistanut päätöksensä ja katsonut jutussa käyneen selville, että Mikkelin Puutavaraliike oli ostanut kanteenalaisen metsän Juhana Passelta ja jättänyt ilmoitetun määrän sen kauppahinnasta suorittamatta; mihin nähden Raastuvanoikeus on velvoittanut Kauppiaan Beithöltyin mainitun puutavaraliikkeen omistajana, kuitin saadessaan maksamaan Juhana Pasoselle vaaditut kaksituhatta markkaa korkoineen kuusi sadalta vuodessa, lukien 1. päivästä Syyskuuta 1908., ja sen ohessa sadalla kymmenellä markalla korvaamaan Juhana Pasosella asi asta olleet kulungit. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppias Breithötty oli vetoamalla saattanut jutun, on 21. päivänä Lokakuuta 1910. antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden räätöksen varaan sekä velvoittanut Breithöltyin viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Juhana Pasosen kulunget vastuupuhevallan valvomisista Hovioikeudessa Hovioikeuden tuomioon on Kauprias Breithölty anonut muutosta perustelmalla, johon Juhana Pasonen on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut 708