Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
rensä Katri Summan miehen Juhana Pajun, Katri Summan edusmiehenä, 1906 vuoden talvikäräjissä jatkettua edellä kerrottua, Mikko Summan eläessään Varatuomari Johannes Brofeldtille tahi hänen määräämällensä antaman valtuutuksen nojalla 1905 vuoden talvi - ja syyskäräjissä ajettua kannetta ja sitten, kun Iisakki, Mikko, Antti, Kalle ja Jaakko Inkisen oikeudenvalvojaksi Martti Westerisen sijaan oikeudenkäynnin kestäessä oli määrätty edellä mainittu Otto Rautio, ovat Tilda Maria Inkinen ja hänen asiakumppaninsa, kantees ta kuultuina, väittäneet, että Ulla Sum ma ja Juhana Lempiäinen sekä Juha na Paju, vaimonsa edusmiehenä, oli vat menettäneet kannevaltansa asiassa, kun he, vaikka Mikko Summa oli kuollut jo 9 päivänä Maaliskuuta 1905, vasta 1906 vuoden talvikäräjissä olivat jatkansel Mikko Summan alottamaa riitaa ja Juhana Paju vasta silloin oli tehnyt kanteen vaimonsa puolesta; sekä että kanne, mikäli se koski Raut suo nimistä palstatilaa, oli liian myöhään nostettu, kun se oli vasta viimeksi mainituissa käräjissä tehty; ja koska Tahvo Siikiätä ei oltu houkutettu eikä pakotettu testamenttia tekemään, ovat Tilda Maria Inkinen ja hänen asiakumppaninsa vastustaneet kannetta muiltakin kohdin paitsi mikäli kanne koski kolmannesta 1/8:sta taloa No 8 Wammelsuun kylässä ja niinikään kolmannesta edellä mainitusta Metsäkylän kylässä olevasta palstatilasta joiden tilanosien Tilda Maria Inkinen ja hänen asiakumppaninsa ovat myöntäneet olleen Tahvo Sirkiällä perimysmaata. Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvaus ta oikeudenkäyntikustannuksistaan, on 28. päivänä Maaliskuuta 1906 julistamallään päätöksellä ratkaissut asian, ja koska Mikko Summa eläessään oli valtuuttanut Varatuomari Brofeldtin tahi hänen määräämänsä puolestansa ajamaan esillä olevaa testamentin moitekannetta, sitou tuen hyväksymään mitä Varatuomaan Brofeldt tuon valtuutuksen nojalla tekisi, ja Mikko Summan kuoltua hänen 123
perillisensä ja oikeudenomistajansa oli vat yhtyneet jatkamaan kannetta, jota Varatuomari Brofeldt Mikko hemman valtuutuksen nojalla osaksi itse osaksii toisen kautta oli ajanut, on Kihlakunnanoikeus, katsoen Ulla Summan ja Juhana Lempiäisen sekä Juhana Pajun, vaimonsa Katri Pajun puolesta, säilyttäneen kannevaltansa asiassa, kyljännyt Tilda Maria Inkisen ja hänen asiakumppaniensa väilleen Mikko Summan perillisten ja oikeudenomistajain kannevallan menettämisestä. Mitä sitten pääässiaan tuli, niin ja samalla kun puheena oleva testamentti, mikälisiinä oli tehty määräyksiä kolmannek sesta Tahvo Sirkian omistamista 1/8: sta taloa No 8 Wammelsuun kylässä, 1/9: stä taloa No 3 Metsäkylän kylässä eroitetusta palstatilasta ja 1/8:sta taloa No 1 Wammelsuun kylässä eroitetusta Rautsuon palstatilasta, kumottiin ja julistettiin mitättömäksi, koska oli selvitetty, että Tahvo Sirkiä oli perinyt kolman neksen nyt luetelluista kiinteistöistä pojaltansa Paavo Sirkiältä ja moitekanne oli koskenut kaikkea poisannettua peringsmaata, sekä Tilda Maria Inkinen ja hänen asiakumppaninsa velvoitettiin laillisella perinnönjaolla Pietari Sirkiälle ja hänen asiakumppansilleen osittamaan mitä heille Tahvo Pirkian perillisinä lainmukaan oli sanotuista kiinteistöistä tuleva, on Kihlakunnanoikeus, kun Pietari sirkiä ja hänen asiakumppaninsa eivät olleet voineet näyttää, että Tahvo Sirkiä olisi tullut houkutolluksi tahi pakotetuksi tekemään sanotun testamentin, kanteen muilta kohdin hyljännyt. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Pietari Sirkiä, Juhana Toberman, Aleksander Liljeström, Ville Parkkari, Paavo Summa, Ulla Summa, Juhana Lempiäinen, Juhana Paju, Paavo Majuri ja Helena Juusti että Silda Maria Inkinen ja hänen asiakumppaninsa olivat vetoamalla saattaneet julun, on tuomiossa 12 päivältä Joulukuuta 1908 katsonut että Ulla Summa ja Juhana Lempiäinen sekä Juhona Paju, vaimonsa Katri Pajun edusmiehena, olivat menettäneet kannevaltansa jutussa, koska he, vaikka Mikko Summa 124
oli kuollut jo ennenkuin juttu ensi kerran eli 13 päivänä Huhtikuuta 1905 oli Kihlakunnanoikeudessa käsiteltävänä, vasta 1906 vuoden talvikäräjissä olivat yhtyneet kanteessen puheena olevan testamentin voimattomaksi julistamisesta, sekä että vaatimus testamentin kumoamisesta, mikäli se keski Rautsuo nimistä palstatilaa, oli tehty liian myöhään kun kanne siltä kohden oli vasta viimemainituissa käräjissä nostettu jonka vuoksi Hovioikeus on hyljännyt Ulla Summan ja Juhana Lempiäisen sekä Juhana Pajun, Katri Papin edusmiehenä, asiasta ajaman kanteen kokonaan kuin myös Pietari Sirkiän, Juhana Taberman in, Aleksander Liljeström inVille Parkkarin, Paavo Summan, Juhana Pajun omasta puolestaan, Paavo Majurin ja Helena Juustin ajaman vaatimuksen puheena olevan testamentin kumoamisesta, mikäli se tarkoitti Rautsuon palstatilaa; mutta muilta kohdin jättänyt Kihlakunnan oikeuden päätöksen pysyväksi. Hovioikeuden tuomioon ovat Pietari Sirkiä, Juhana Toberman, Aleksander Liljeström, Ville Parkkari, Paavo Summa, Ulla Summa, Juhana Lempiäinen, Juhana Paju ja Paavo Majuri sekä sillä välin kuolleen Helena Juustin yllä luetellut oikeudenomistajat, hänen poikansa Kristian, Juhana ja Herman Juusti anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Tilda Maria ja Hilma Johanna Inkinen sekä Otto Rautio ovat säädetyssä järjestyksessä vastataneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja harkitsee oikeaksi, kumolen Hovioikeuden kysymyksessä olevan tuomion, jättää asian Kihlakunnanoikeuden jutussa julistaman päätöksen varaan. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti. J. N. Börnlund skatte Wäärinen Under Andersin. B. Annsberg. Under Andersin. B. Annsberg. Th; furukjelm 125
Maaliskuun 6 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Viipurin Hovioikeudesta tulleessa, omistusoikeutta vesijättömaahan koskevassa jutussa, jossa ovat Talollinen Simo Eronen, Kaihtelysvaaran pitäjän Oskolan kylästä, omasta puolestaan sekä avioliitostaan kuolleen vaimonsa Anna Riitta Ronkaisen kanssa syntyneiden alaikäisten lastensa Eino Erik, Amanda ja Anna Aili Erosen holhoojana, hakijana sekä Talolliset Antti, Edvard ja Petter Härkönen, samasta kylästä, vastaajina: Amettu Oikeusosastossa 6 päivänä Maaliskuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja mintä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Haastatettuaan Simo Erosen Riihtelysvaaran pitäjän käräjåkunnan Kihlakunnanoikeuteen ovat Antti, Edvard ja Petter Härkönen siellä lausuneet että, sittenkun Simo Eronen ja hänen veljensä MikLäsnä: 2. W. Å. B. M. A. K. J. P. A: A. G. A. Ln 126 No 368. Pag 247 R. D. 1909.
ko, Antti ja Juho Eronen, koko verotalon No 4 edelläsarotussa Oskolan kylässä omistajina, olivat kauppakirjalla 4 päivältä Huhtikuuta 1898. Mökkiläiselle Filip Tuupaselle myyneet mainittuun taloon kuuluvan Melavaaran ulkopalstan kaikkine siihen kuuluvine etuineen sekä sanoltu palsta, jonka Filip Tuupanen sillä välin oli luovuttanut toiselle henkilölle, Kuopion läänin Kuvernöörin lohkemispäätöksellä 27 päivältä Maarraskuuta 1901 olicrotettu itsenäiseksi tilaksi, joka muunnetun alansa suhteen oli vahvistettu 0,3024 osaksi koko talosta ja saanut 0,1099 osaa manttaalia sen ohessa että Simo Eroselle ja hänen veljilleen jäänyt talonosa oli määrätty tekeväksi veroltaan 0,1088 manttaalia ja 0,4976 koko talosta, olivat Antti Härkönen ja hänen asiakumppaninsa 19 päivänä kesäkuuta 1902 toimitetussa pakkohuutokaupassa ostaneet siten erilleen muuretun maakirjanumerolla Wi merkityn tilan; ja kun jakamattomaan taloon No 4 kuului osa sanotun läänin Kuvernöörin päätöksen nojalla 17 päivältä Syyskuuta 1864 lasketun Hoitimojärven Kiihtelysvaaran pitäjässä olevista vesijättömaista, mutta Simo Eronen, joka osaksi avioliittonsa aikana osaksi Anna Riitta Ronkaisen kuoltua oli ostanut Mikko, Antti ja Juho Erosen osuudet taloa, ei ollut suostunut antamaan Antti Härköselle ja hänen asiakumppansilleen mitään osaa siihen kuuluvista Lortimojärven vesijättömaista, ovat Antti Härkönen ja hänen asiakumppaninsa vaatineet, että Simo Eronen velvoitettaisiin Antti Härköselle ja hänen asiakumppaneilleen luovuttamaan heidän omistamaansa edellämainittuun talonosaan sen veron suuruuden mukaan kuuluva osa kysymyksessä olevista vesijättömäista Asiasta kuulustettuna on Simo Eronen vastustanut kannetta sillä perusted la, ettei Filip Tuupasen kanssa tehty kauppa käsittänyt muuta kuin edellämainitun ulkopalstan, sekä pyytänyt korvalle ta oikeudenkäyntikustannuksistaan; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus on 10 päivänä Huhtikuuta 1907 julistamallaan päätöksellä ratkaisuut asian; ja koska SimoEronen sekä hänen edellämainitut veljen127
sä, myydessään ylläsanotulla kauppakirjalla 4 päivältä Huhtikuuta 1898 Filip Tuuposelle talosta No 4 Oskolan kylässä Melavaaran ulkopalstan, josta sittemmin Kuopion läänin Kuvernöörin päätöksen nojalla 27 päivältä Marraskuuta 1901 oli muodestettu eri tila No 4 sanotussa kylässä, olivat luovuttaneet Tuupaselle ainoastaan määräälän mutta ei mäaräosaa talosta eikä kerrottu luovutus niin muodoin käsittänyt muita etuja kuin omistusoikeuden sanottuun palstaan eikä siis myös kään oikeutta taloon kuuluvaan Laitiano järven vesijättömaahan, sentähden ja kun ei oltu väitetlykään Filip Tuupasella puheenäolevan talonosan omistajana olleen muuten mitään oikeutta tuohon vesijältömaahan eikä Antti Härkösellä ja hänen asiakumppaneillaan ollut siihen parempaa oikeutta kuin Filip Tuupasella, on Kihlakunnanoikeus kyljännyt kanteen sekä velvoittanut Antti Härkösen ja hänen asiakumppaninsa korvaamaan Simo Eroselle hänen oikeudenkäyntikulunsa viidellätoista markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Antti 128 Härkönen ja hänen asiakumppaninsa olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 12 päivänä Kesäkuuta 1909 antanut siihen tuomion; ja koska kysymykseen tulleet vesijättömaat olivat kuuluneet koko ja kamattomaan taloon No 4 yllämainitussa Oskolan kylässä eivätkä Simo Eronen ja hänen veljensä, myydessään kauppakirjalla 4 päivältä Huhtikuuta 1898 taloon kuuluvan Melovaaran ulkopalstan, josta sittemmin tapahtuneen tilusten lohkomisen kautta oli muodostettu tila No 4. Oskolan kylässä, suuruudeltaan 0,0024 koko talosta ja veroltaan 0,1099 manttaalia, olleet itsellensä pidättäneet puheenalaisia vesijättömaita, sentähden ja kun siis myydyn talonosan veroa vastaava osa talon kysymykseen tulleista vesijällomaista oli katsottava sulkeutuneen sanottuun kauppaan ja Filip Tuupaselle kuulunut oikeus vesijättömäihin oli siirtyny Antti Härköselle ja hänen asiakumppaneilleen, eivätkä asianosaiset olleet väittäneetkään että puheenalaiset vesijättömaat olivat tilusten lohkomises
sa tulleet toisella tahi toiselle tilanvelle määrätyiksi, on Hovioikeus, kumaten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, velvoilla nut Simo Erosen Antti Härköselle ja hänen asiakumppaneilleen, verotilan No 4 1 Oskolan kylässä omistajina, luovuttamaan niin suuren osan verotaloon No 4 kuuluneista puheenaolevista vesijättömäistä kuin ensiksi sanotulle tilalle sen veron suuruuden mukaan oli jakautuva. Hovioikeuden tuomioon on Simo Eronen anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Antti Härkönen ja hänen asiakumppaniissa ovat säädetyssä järjestyksessä molemneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden yleenpänä mainitun tuomion, jättää Kihlakunnanoikeuden jutussa julistaman päätöksen pysyväksi. Tätä kaikki asian omaiset noudattakoot "W. Keisarillinen Suomen Senaatti: Wahlman Åkollalin. Yllennan Åkollalin. Aleksi Käpp. asiamie Lillonen Aleksi Käpp. asiamie Lillonen Alfred Liuksiala ./. Alfredhudström. Maaliskuun 6 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullussa velkomisasiassa, jossa ovat Kalastajat Frans Fredrik Halsberg, Mikko Aaron Halsberg ja hänen vaimonsa Amanda Sofia Halsberg sekä Erik August Sjöholm ja tämän vaimo Olga turöra Sjöholm, kaikki Porin kaupungista, hakijaina sekä nyttemmin lammin pitäjässä asuva Kauppias Alfred Nordelin, vastaajana: Annet tu Oikeusosastossa 6 päivänä MaaKeisarillinen Senaasti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niis tä, mifäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa laastatettuansa. Kauppias Jordelinin Tampereen kaupungin Raastuvanoikeuteen olivat Frans Fredric Halsberg, Vikko Aaron ja Amanda Sofia Halsberg sekä Erik August ja Olga Aurora Sjöholm kuin myöskin Työmies Mikko A. leksander Truskelin, niinikään Porin kaupungista, Suhantyömies Johan HenSä snä: R. N. G.S. H. liskuuta 1911. 129 Pag. 122. R. T. 1909. No 373.
rik Björni ja hänen vaimonsa Kataina Josefiina Björni, Porin maaseurakunnasta, Torppari Lars Herman Salonen ja tämän vaimo Hilda Sofia Salonen, Ahlaisten kappelista, sekä erotettu vaimo Emma Aleksandra Bergström ja Itsellis näinen Maria Kristiina Träskelin, Helsingin kaupungista, Raastuvanoikeudessa lausunut, että Konttoristi Johan Aksel Träskelin, joka 2 päivänä Elokuuta 1900 oli henkivakuutusyhtiössä TheMatval Lili vakuuttanut henkensä 20,000 markasta ja yhtiöltä saanut kaksi henkivakuutuskirjaa, kummankin maamarkasta, oli kahden 9 päiväksi Lokakuuta 1902 päivätyn kirjan mukaan Kauppias. Fordelinille myynyt nuo henkivakuutuskirjansa yhteensä 1300. markasta; että Kauppias Kordelin kahdessa, myöskin vastasanottuna päivänä tehdyssä kirjassa oli oikeuttanut Johan Aksel Träskelinin kahden vuoden kuluessa ostamaan sanotut henkivakuutuskirjat takaisin maksamalla kauppahinnan 1300 markkaa sekä 9 päivästä Lokakuuta 1902 henkivakuutusten voimassa pysymiseksi suoritetut vakuutusmaksut kuin myös kuuden prosentin koron Nordelinin suorittamista kauppahinnasta ja vakuutusmaksuista, sekä että Kauppias Fordelin, Johan Aksel Träskelinin Huhtikuussa vuonna 1903 kuoltua, oli mainitulta yhtiöltä nostanut vakuutussummat 4000 markkaa; ja olivat Frans Fredrik Falsberg ja hänen silloiset asiakumppanin sa, joista Frans Fredrik Halsberg, Amanda Sofia Halsberg ja Olga turora sjöholm ovat Johan Aksel Träskelinin kuolleen äidin sekä Mikko Aleksander träskelin Katrina Josefiina Björni Hilda Sofia Salonen, Emma Alefsandra Bergström ja Maria Kristiina Fräskelin Johan Aksel Träskelinin kuolleen isän sisaruksia, vaatinut että, koska ne välipuheet, joilla Johan Aksel Fräskelin eläessään oli luovuttanut puheuksi tulleet henkivakuutuskirjansa kauppias Kordelinille, oikeastaan olivat panttivälipuheita, Kauppias Fordelin tällä ja sillakin perusteella että hän oli myöntänyt Johan Aksel Träskelinil130
le oikeuden ostaa nuo kirjat Jordelinilta takaisin, velvoitettaisiin Frans Fredrik Halsbergille ja hänen asiakumppaneilleen, Johan Aksel Träskelinin perilliselle ja oikeudenomistajille suorittamaan edellämainitut 20,000. markkaa. kuuden prosentin vuotuisine korkoineen siitä päivästä, jona Ferdelin oli rahat nostanut, lyhentämällä kuitenkin hänelle tulevat 1500 markkaa samansäisine korkoineen Lokakuun 9. päivästä 1902 kuin myös Kordelinin ehkä suorittamat vakuutusmaksut niistä juosseine korkoineen; minkä jälkeen Raastuvanoikeus 3 päivänä Maaliskuuta 1904. julistamallaan päätöksellä oli lausunut, että edellä mainituissa Lokakuun 9. päiväksi 1902 päevätyissä kirjoissa mainittu takaisinostooikeus oli Johan Aksel Kaskelinin kuoltua siirtynyt hänen perillisilleen sekä että nämä olivat oikeutetut Kauppias Kordelinilta kahden vuoden kuluessa vaatimaan ranottua takaisinasto-oikeuttaan vastaavan osan niistä; mutta koskeivät Frans Fredrik Halsberg 131 ja hänen asiakumppaninsa, joista Frans Fredrik Halsbergin, Amanda Sofia Halsbergin, Olga Aurora Sjöholmin, Mikko Aleksander Träskelinin Katrina Josefiina Björnin, Hilda Sofia Salosen, Emma Aleksandra Bergströmin ja Maria Kristiina Träskelinin oli näytetty olevan Johan Aksel Träskelinin perillisiä olleet esittäneet selvitystä siitä oliko Johan Aksel Träskelinin äidin sisar Maria Kristiina Halsberg, joka jos hän oli elossa myöskin oli vainajan perillinen, kuollut, niin eivät Frans Fredrik Hakberg ja hänen asiakumppaniusa kuitenkaan olleet oikeutetut saamaan Maria Kristiina Halsbergin osaa kysymyksessä olevista varoista; mihin nähden ja kun selvitystä puuttui siitäkin oliko Kauppias Kordelin suorittanut mitään vakuutusmaksuja ja paljonko hän oli niitä maksanut, Raastuvanoikeus oli velvoittanut Kauppias Jordelinin Frans Fredrik Helsbergille ja hänen asiakumppanoilleen suorittamaan Johan AkselFräskelinin oskenlueteltujen, maassa
asuvien perillisten perintö-osuutta vastaavan osan puheena olevista kahdestakymmenestätuhannesta markasta viiden prosentin vuotuisine korkoineen haastepäivästå Joulukuun 9. päivästä 1903 lukien, siitä kuitenkin vähennettyä vastaava osa Johan Aksel Träskelinin Kauppias Kordelinilta saamasta määrästä, tuhannesta kolmestasadasta markasta, korkoineen kuusi sadalta vuodelta Lokakuun 9. päivästä 1902. haastipäivan ja siitä laskien viisi sadalta vuodessa ynnä Kordelinin mahdollisesti suorittamista vakuutusmaksuista korkoineen luettuna kuuden prosentin mukaan maksupäivistä päästepäivään asti ja siitä lähtien viiden prosentin mukaan. Sitten ovat Frans Fredrik Halsberg, Mikko Aaron ja Amanda Sofia Halsberg, Erik August ja Olga Aurora Sjöholm, Kauppias Fordelinille toimitetun haasteen nojalla, mainitussa Raastuvanoikeudessa vaatineet että, koska Nogimarkun pitäjän sekä Bomärkun ja Ahlaisten kappelien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeus oli päätöksellä Jää päivänä Lokakuuta 1904. julistanut, että Maria Kristiina Halsberg oli katsottava kuolleeksi Tammikuun 1. päivänä 1878, eikä Maria Kristiina Halsberg siis voinut olla Johan Aksel Träskelinin perillinen, Kauppias Kardelin ylläkerrotussa aikaisemmassa oikeudenkäynnissä esitettyjen perusteiden nojalla velvoitettaisiin Frans Fredrik Halsbergille ja hänen vastamainituille myötäpuolilleen, Johan Aksel Träskelinin perillisinä luovuttamaan Maria Kristiina Halsbergin osalle lankeava osuus yllämainitusta 20,000 markasta korkoineen kuusi sadalta vuodessa 9 päivästä Joulukuuta 1903 alkaen, siitä kuitenkin lyhennettyä tätä osuutta vastaava osa vakuutuskirjain takaisinlunastuskinnasta korkoineen ja mahdollisesti suoritetiusta vakuutusmaksuista; minkä ohessa Frans Fredrik Helsberg ja hänen asiakumppaninsa ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Kauppias. Kordelin on hannetta vastustanut Raastuvanoikeus on sittemmin 19. päi132
vänä Elokuuta 1907. julistamassaan päätöksessä antanut asiasta lausuntonsa, ja koska Johan Aksel Träskelin myydessään 9. päivänä Lokakuuta 1902 Kauppias Kordelinille puheenalaiset vakuutukset ei ollut, mikäli jutussa oli selville käynyt, kaupalle pannut mitään ehtoa eikä tehnyt välipuhetta vakuutuskirjojen takaisinostosta ja Kordelinin sen jälkeen Johan Aksel Träskelinille yksipuolisesti antamat kirjat, jotka sisälsivät vain Johan Akselträskelinille annetun lupauksen vakuutuskirjojen luovuttamisesta, sitä vähemmin voivat Frans Fredrik Halsbergille ja hänen asiakumppaneilleen, Johan Aksel Träskelinin perillisinä, tuottaa minkäänlaista oikeutta, kun Johan Aksel Träskelinille niissä myönnetty takaisinosta-oikeus oli katsottava hänelle itsekohtaisesti annetuksi eduksi, jota toinen henkilö Kordelinin kieltoa vastaan ei saisi hyväksensä käyttää eikä itselleen vaatia, on Raastuvanoikeus hyljännyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Frans Fredrik Halsberg ja hänen asiakumppaninsa olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiolla 3 päivänä Huhtikuuta 1909 jättänyt asian Raastuvan oikeuden päätöksen varaan Hovioikeuden tuomioon ovat Frans Fredrik Hakberg ja hänen asiakumppaniusa pakenut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Kauppias Fordelin on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettäivät Frans Fredrik Helsberg ja hänen asiakumppaniinsa ole esiintuoneet syytä muut taa Hovioikeuden edellä kerrottua tuomiota, jonka varaan asia siis on jääpä; ja velvoitetaan Frans Fredrik Falsberg ja hänen asiakumppaninsa seitsemälläkymmenellä markalla korvaamaan Kauppias. Kordelinille hänellä jutun vuoksi täällä olleet kustannukset. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senuutti A; K; O; Malin Walter Andersin. Samten Karvinen B. Ammeberg Häst eller 133
Maaliskuun 6 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin Turun Kovioikeudesta tulleessa velko Aleksander Träskelin, Kalastajat Halsberg ja hänen vaimonsa ASjöholm ja tämän vaimo Olga Auröra Sjöholm, Porin kaupungista, Sahantijömies Johan Henrik Björni 13 sk: 374 Pag 123. R. D. tuomio nostorahalla Keisarillisesta komisasiassa, jossa ovat Työmies MikFrans Fredrik Kalsberg, Mikko Aaron mander Sofia Halsberg, Erik August ja hänen vaimonsa Katrina Josefiina Björni, Porin maaseurakunnasta, Torppari Lars Herman Salonen ja tämän vaimo Hilda Soka Salonen, Ahlaisten kappelista, kuin myös erotettu vaimo Emma Aleksandra Bergström ja Itsellismainen Maria Kristiina Träskelin, Helsin gin kaupungista, hakijoina sekä nyttemmin Lammin pitäjässä asuva Kauppias Alfred Kordelin vastaajana. Annettu Oikeusosastossa 6. päivänä Maaliskuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirm: K. M. S.S. V.t - Bit; Haf H. 1909
jat ja niistä saanut tietää seuraavaa Haastatettuansa 9. päivänä Joulukuuta 1903. Kauppias Kordelinen, joka silloin asui Tampereen kaupungissa, sanotun kaupungin Raastuvanoikeuteen ovat Mikko Aleksander Träskelin ja hänen asiakumppaninsa Raastuvanoikeudessa lausuneet, että Konttoristi Johan Aksel Träskelin, joka 26. päivä nä Elokuuta 1900. oli henkivakuutusyhtiössä Tre Mutaal Lisa vakuutta nut henkensä 20,000. markasta ja yhtiöltä saanut kaksi henkivakuutus kirjaa, kummankin 10,000. markasta, oli kahden, 9. päiväksi Lokakuuta 1902. pöivätyn kirjan mukaan Kauppias Kordelinille myynyt nuo henkivakuutus kirjansa yhteensä 1,300. markasta; että Kauppias Fordelin kahdessa, myös kin vastasanottuna päivänä tehdyssä kirjassa oli oikeuttanut Johan Aksel Kiäskelinin kahden vuoden kulues sa ostamaan sanotut henkivakuutuskirjat takaisin maksamalla i Fordelinille kauppahinnan 1,300. markkaa ja 9. päivästä Lokakuuta 1902. henkivakuutusten voimassa pysymiseksi suoritetut vakuutusmaksut kuin myös kuuden prosentin koron Kordelinin suorittamista kauppahinnasta ja vakuutumaksuista; sekä että Kauppias Kordelin, Johan Aksel Träskelinin sittemmin Huhtikuussa vuonna 1903. kuoltua, oli mainitulta yhtiöltä nostanut vakuutussummat 20,000. markkaa; ja ovat Mikko Aleksander Träskelin ja hänen asiakumppaninsa, joista Mikko Aleksander Träskelin, Katriina Josefiina Björni, Maria Kristiina Träskelin, Emma Aleksandra Bergström ja Hilda Sofia Salonen ovat Johan Aksel Träskelinin kuolleen isän sekä Frans Fredrik ja Amanda Sofia Halsberg ynnä Olga Aurora sjöholm Johan Aksel Träskelinin kuolleen äidin sisaruksia, vaatinut että, koska ne välipuheet, joilla Johan Aksel Träskelin eläessään oli luovuttanut puheeksi tulleet henkivakuutuskirjat Kauppias Kordelinille, oikeastaan olivat panttivälipuheita, Kauppias Kordelin tällä ja silläkin perusteella, että 135