Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
att för ettitiebolaget Argos räkning å sistnämnda bolag tillhöriga tomten No 41. vid Norra Esplänadgatan i Helsingfors uppföra en boningsbyggnad, å berörda byggnadsplats för Sivenius räkning aflemnat särskilda slag af byggnadsverke, så hade Sandvikens Aktiebolag den 24. Mars 1897. utaf berörda virke utan Byggmästaren Sivenius hörande eller tillstånd återtagit 89. par dubbeldörrar, 43. stycken enklaförrar, 1,96. meter spöntade godplankor och 795. miter ohyrlade plankör, ehuru de samma redan befunnit sig i Byggmästaren Sivenius ego samt en del af dem till och med af Sivenius arbetare belagts med arbete; i anseende hvartill och då Byggmästaren Sivenius emellertid den 26. i nyss berörde Mars månad upplåtit sin egen dom till konkurs och dit anmärkta för farandet förty låndt Byggmästaren Sivenius öfrige fordringsäre till förfång, Bruksigaren Ehmelavski och Ingeniören Huber i sin sysslomännäegenskap yrkat, att Sandvikens Aktiebolag blefve förpligtadt att till kon kursmassan genast återställa hvad böta get sålunda olofligen bortfört eller ersätta massan för nämnda byggnads materialier efter följande priser, nemligen: dubbeldörran ne efter 20. mark paret, enkla dörrarne efter 9. mark stycket, golfplankorna efter 29. penni för löpande meter, 475. meter ohyslade plan kor efter 35. penni för löpande meter och 320. metsä ohyslade plankor efter 18. penni för löpande meter eller således inalles med 2,96. mark 99 penni. Isaken hörd har Kollegiiassessorn Kartin medgifvit, att Sandvikens Aktiebolag på Byggmästaren Sivonius beställning upplagt ofvanuppgifna mängd byggnads virke å omordade tomt och att bolaget vedermera jemväl återtagit detsamma, men ansett Sandvikens Aktiebolag hafva varit till berörda åtgärd berättigadt, enär Byggnästaren Sivenius hvarken sjelf eller genom andra emottagit de sålunda upplagda varorna samt eganderätten till desom ma förty ännu ej frångått bolaget, hvarföre Kollegiiassessorn Kurtén emotsett förkastande af käromålet Rådstufvurätten, hvarest parterne ömse sides gjort anspråk på godtgörelse för sina umgälder i målet, har genom utslag, 75
afkunnadt den 8. Juni 1898., deri sig utlåtit; och emedan ifrågavarande åttationio par dubbeldörrar, fyratiotre enkla dörrar, ettusen niohundra sextiosex meter spöntade golf plankor och sjuhundra nittiofem meter ohyslade plankor blifvit innan Byggmästaren Sivenius ingifvit sin afträdes ansökning af Sandvikens Aktiebolag öfverlemnade till Sivenius förfogande, ty och då bolaget icke gillat visa taga skäl för dess åt gård att återtaga sagda varor, har Råd stufvurätten ålagt Kolleguassessorn Kurten, såsom verkställande direktor för Sandvikens Aktiebolag, att till Bruksegaren Chmelavski och Ingeniören Huber, i deras egenskap af sysslomän uti Byggmästaren Sivenius konkurs, på anfordran utlemna ännämnda varor eller, för den händelse att desamma icke vidare funnes i bolagets värjo, erlägga deras ofvanuppgifna, af Kollegiiassessorn Kurtén icke motsng da värde, utgörande sammanlagdt två tusen niohundra sextio mark nittio rätteligen nittionio penni, äfvensom att med tthundra trettio mark godtgöra Bruksegaren Chmelevski och Ingeniören Huber för umgälderna i målet. Höfrätten, under hvars pröfning Kollegiiassissorn Kurtén i vadeväg dragit målet, har genom dom den 22. Mars 1899. låtit vid Rådstufvurättens utslag bero och ålagt Kollegiiassessorn Kurtén att med fyratio mark ersätta Bruksegaren Chmeleivski och Ingeniören Huber för deras i Hofrätten hafda kostnader. Uti Hofrättens dom har Kollegiiasses sorn Kurtin i underdånighet anhållit om andring medelst ingifven deduktion, den Bruksegaren Chmetiuski och Ingeniören Helber i föreskrifven ordning bemöttHvad sålunda förelupit och handlingarna vidare innehålla har Kejserli ga Senaten tagit i öfvervägande och finner Kollegiiassessorn Kurtén icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, hvarvid förty skall bero, jemte det Kolleguassessorn Kurtén uti sin förenämnda egenskap ålägges att ersätta Bruksegaren Chmeleoski och Ingeniören Huber för deras umgälder i målet uti Kejserliga Senaten med femtio mark. Det alle, som vederbör, till un75
derdånig efterrättelse länder I Hans Kejserliga Maiistäts Höga Namn, Dess Senal för Finland: A. af Nyborg. Oscar Ljung Åkällegenskap. Expordt kongl Fangotilius Maaliskuun 21. päivänä 1900. Keisarillisen Majesteetin Korkeassa Nimessä Hänen Suomen Senaallinsa tuomio nosto rahalla Wiipurin Hovioikeudesta tullee seen velkomusjuttuun, jossa Talollinen Juhana Korhonen, Rautalammin pitäjän Kärkkäälän kylästä, on hakijana sekä Työnjohtaja, Heikki Leskinen, Nilsiän pitäjästä, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Keisarillisessa Suomen Senaatissa ja Sen Oikeusosastossa, Helsingissä. Maaliskuun 21. päivänä 1900. Keisarillinen Senaatti on Itsellensä esi tyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä sikäli kuin nyt on kysymyksenä, saanut seuraavat tiedot: Haastatettuansa Juhana Korhosen Rautalammin pitäjän ja Vesannon kappelin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen on Heikki Leskinen siellä lausunut, että hän, Pöyjoispäijänteen lauttausyhtiön, tvän ohtaja, ja lautatessaan 1897. vuoden Toukokuun 13. päivän ja Elokuun 28. pkäivan välisellä ajalla neljäkymmentäkolme tukkilauttaa Juhana Korhosen omistamaan edellämainitussa kylässä olevaan tilaan No 1. kuuluvassa kalavedessa, oli Juhana Korhosen Läsnä: Sk: R. - ÖG - G. - AlNo 331. sivu 92 R3 1000 SS 17.
kieltäytyessä valitsemasta arviomiestä lauttaamisen tuottaman vahingon määräämistä varten, heti kunkin lautan kuljeltua vastasanotussa tarkoituksessa toimituttanut katselmuksen ja tarjennut Juhana Korhoselle niissä arvioidun vahingon koko määrän, joka oli tehnyt yhteensä viisikymnentyviisi markkaa kuusikymmentäviisi penniä, mutta ettei Juhana Korhonen ollut vastaanottanut korvausta, vaan oli toimituttanut uudet katselmukset hänelle lauttauksen kautta Toukokuun 13. päivän ja Elokuun 2. päivän välisenä aikana syntyneestä vahingosta, joitten katsel musten mukaan mainittu vahinko, kunJuhana Korhoselle tuleva korvaus oli laskettu sen kalansaaliin mukaan, jonka Rohonen olisi voinut saada koko lauttausaikana, sekä siihen vielä oikeettomasti lisätty korvauksia haitoista, joita muka oli hoitunut Korhoselle siitä että yhtiön edellisenä vuonna lauttaamia tukkia oli jäänyt hänen rannoilleen, teki katselmuskustannuksineen yhteensä kaksi sataa kaksikymmentä markkaa yhdekjänkymmentäviisi penniä, sekä eri kertoina panettanut lauttoja takavarikkeen vaatimiensa vahingonkorvauksien maksun vakuudeksi. Asian näin ollen on Heikki Leskinen, joka keskeyttääkseen sanotut takavarikot oli ollut pakotettu suorit tamaan Juhana Korhoselle hänen katselnuksiensa mukaan vaatimansa edellämainitut kaksisataa kaksikymmentä markkaa yhdeksänkymmentäviisi penniä ja sitä paitsi maksamaan takavarikkokustannuksia kolmekymmentäseitsemän markkaa yhdeksänkymmentäkuusi penniä eli siis yhteensä kaksisataa viisi kymmentäkahdeksan markkaa yhdeksänkymmentäyksi penniä, vaatinut että Juhana Korhonen vihoitettaisiin Heikki Leskiselle takaisin maksamaan Korhosen vahingonkorvauksena liikaa kantamat satakuusikymmentäviisi markkaa kolmekymmentä penniä sekä vastasanotut takavarikkokustannukset. Sittenkuin Juhana Korhonen oli vastustanut kannetta sekä anonut korvaus ta oikeudenkäymiskuluistaan, on Kihlakunnanoikeus Tammikuun 31. päivänä 1898. julistetussa päätöksessä ilmoittamil
laan perusteilla kumonnut Heikki Leski sen kanteen kokonaan sekä velvoittanut Heikki Leskisen korvaamaan Juhana Korhoselle hänen kuluessa asiassa viidellä kymmenellä markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Heikki Leskinen oli vetoamalla saattanut jutun, ontuomiolla Joulukuun 10. päivänä 1898. lausunut mielensä asiasta; ja sen ohessa ett'ei Hevioikeus, siihen nähden että Juhana Korhoin puheenalainen vahinko hänen toimittamissaan katselmuksissa oli arvioitu sillä väärällä edellytyksellä että Korhonen oli ollut koko lauttausajan estetty käyttämästä kalavettään, voinut antaa sanotuille katselmuksille mitään arvoa, on Hovioikeus katsonut, ettei oltu toteen näytetty Juhana Korhoselle syntyneen vahingon nousseen korkeampaan määrään kuin viiteen kuudetta markkaan viiteenseitsemältä penniin, jonka summan Heikki Leskinen oli vapastahtoisesti tarjennut Juhana Korhoselle, minkä vuoksi ja kun Juhana Korhonen asian näin ollen ei ollut oikeutettu toimitutta maan edellämainittuja takavarikkoja, Hovioikeus on, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, velvoittanut Juhana Korhosen suorittamaan Heikki Leskiselle takaisin niin hyvin mitä Korhonen oli päälle sanotun, hänelle tarjotun korvausmää rän vahingonpalkkiona Leskiseltä nosta nut kuin myös Heikki Leskisen suorittamat takavarikkokustannukset ja siis, kuitin saadessaan, maksamaan Heikki Leskiselle yhteensä kaksisataa kolme markkaa kaksikymmentäkuusi penniä, mutta asianlaatuun nähden kuitattiin oikeudenkäyntikulut asianosaisten kesken. Hovioikeuden tuomioon on Juhana Korhonen alamaisesti anonut muutostaMitä näin on tapahtunut sekä asiakirjat sen lisäksi sisältävät on Keisarillinen Senaatti ottanut tutkittavakseen; ja koska puheenalaisella lauttausajalla, joka kesti kaikkiansa sata kahdeksan päivää, on toisinaan yksi toisinaan useampin päiviä väliä lautattu yhteensä neljäkymmentäkolme lauttaa eikä Heikki Leskinen ole, eikäli kuin asiakirjoista käy ilmi, ennen joka lautan saapumista Juhana Korhosen kalaveten ilmoittanut siitä Korhoselle, sen tähden ja kun kalastamista ver
koilla asian näin ollen ei ole voitu harjoittaa mainitussa kalavedessä vaaratta, että irrallaan kulkevat tukit vahingoittaisivat pyydyksiä, sekä myöskin on selvitetty, että ainakin yksi Juhana Korhosen tuossa kalavedessä sijaitseva nuolta-apaja on koko lauttausajan ollut käyttämättömissä apajapaikalle pannun pöllarin ja vastapuomin vuoksi, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, ottaen huomioon molemmin puolin kalansaaliista sanotussa kalavedessä esitetyn selvityksen, määrätä Juhana Korhoselle korvaukseksi hänelle mainitulla tavalla matkaansaate tusta kalansaaliin häviöstä, arvattuna keskimäärin viideksi kiloksi jokaiselta lauttausajan päivältä ja lukien kolmekymmentä penniä kilolta, josta kuiten kin on vähennettävä puoli pyyntikustannuksina, yhteensä kahdeksankymmentä yksi markkaa sekä sitä paitsi hyvitykseksi rantavahingosta Heikki Leskisen aina lauttaukseen jälkeen toimituttamain katselmuksien mukaan viisitoista markkaa seitsemänkymmentä penniä eli siis yhteensä yhdeksänkymmentäkuusi markkaa seitsemänkymmentä penniä; ja samalla kuin Juhana Korhosen vaatimus, että hän niistä kahdestasadasta kahdestakymmenestä markasta yhdeksästäkymmenes täviidestä pennistä, mitkä Heikki Leskisen on takavarikkotoimin täytynyt puheenalaisista vahingosta suorittaa, saisi korvausta myöskin siitä haitasta, joka Korhoselle mukaoli hoitunut siitä, että Pohjoispäijänteen lautlausyhtiön tukkoja on edelliseltä vuodelta jäänyt Korhosen tilan rannalle, oikeettomana hyljätään sekä Juhana Korhosen vaatimus saada hyvitystä toimituttamiensa, katselmuuksien kuluista niinikään jätetä�n varteen ottamatta, koska Heikki Leskinen on joka lauttauksen jälkeen toimeen panuut samanlaiset katselmukset ja Juhana Korhonen kutsuttu mutta jäänyt tulematta niihin, oikeutetaan Heikki Leskinen siis edelläsanotuista kahdestasadasta kahdestakymmenestä markasta yhdeksästäkymmenestäviidestä pennistä saamaan takaisin asianomaiselta ulosottomieheltä tai, jos tämä on maksanut rahat Juhana Korhoselle, viimemainitulta mitä Leskinen on puheenalaisessa tarkoituksessa suorittanut pääl
le yhdeksänkymmenenkuuden markan seitjemänkymmenen pennin, jota vastoin Heikki Leskisen vaatimus saada korvausta suorittamistaan takavarikkokuluista hyljätään, kun ei Heikki Leskisen olisi pitänyt, niin kuin hän on tehnyt, tarjota Juhana Korhoselle maksua sillä ehdolla, että Korhosen tuli tyytyä Leskisen toimituttamiin arvienpitöihin. Näin muutettuna jääpi Hovioikeuden puheenalainen tuomio muuten, eli sikäli kuin oikeudenkäyntikulut ovat asianosaisten kesken kuitatut, pysyväiseksi. Tätä kaikki asianomausta lamaisuudessa noudattakoot. Keisarillisen Majesteetin Korkeassa SimossöHänen Suomen Senaattinsa: S. W. Kauberg Oscar Gylly. G. Kauppuskall. August Grönk. C. J. Tingren. Den 21. Mars 1900. I Hans Kejserliga Majestäts Höga NämnDess Senats för Finland dom uti ettpå nedsatt bevisionskilling, från Wiborgs Hofrätt inkommet sjörattsmål emellan Sjökaptenen Peder Nielsen Manast, från staden Esbjeng i Konungariket Dammark, sökande, samt Handlanden Onni Salmqvist, från Wiborgs stad, uteblifven svarande, angående ersättning: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitia Departement, i Helsingfors, den 21 Mars 1900. Kejserliga Senaten har låtit handlin garna i målet sig föredragas och af demsåvidt nu år i fråga, inhemtat följande: Wid Rådstufvurätten i Wiborgs stad har Sjökaptenen Mainert, efter Handlanden Palmqvist ågången stämning, yrkat att, emedan Handlanden Palmqvist, som enligt verteparti af den 15 Juni 1898 åtagit sig att med gruftimmer från Ala - Uppala lästagoplats i Vederlaks socken befrakta af Sjökaptenen. Meinert förda ängfartyget Nautik, i tio dagar efter det lastningen af förtyget den 31. Juli 1898 slutfarts vägrat att till Tjokaptenen funnits Och A. af. P. G. L. B. 6 No 332. Pag. 115. R. D. 1899.
utlemna de för fastygets utklaring erforderliga handlingar, Handlanden Palmqvist måtte åläggas att i ersättning för den Sjökaptenen Meinertz derigenom tillskyndade skada till Meinertz utgifva, efter beräkning af ettusen sextio mark för dagen, tiotusen sexhundra mark, samt omförmälda laste dömas i mät till betäckande af sagda ersättning; hvarhos Meinert, gjort anspråk på godtgörelse för umgälderna i målet. I saken hörd, har Handlanden Palmqvist genmält, att han varit berättigad att innehålla berörda handlingar, enär Sjökapte nen Keinertz, som ansett sig tillkomma ersättning för öfverliggedagar, vägrat att i konnässementet uppgifva orsaken till det förbehåll, han i anledning deraf förklarat sig ärna i konnässementet anteckna, vid hvilket förhållande konnässementets värde vid skeende öfverlåtelse skulle väsentligen minskats; och har Handlanden Palmqvist förty emotsett förkastande af käromålet. Medelst den 10. Augusti 1898 afsagdt utslag har Rådstufvurätten i målet utlåtit rig, att alldenstund Isökaptenen Meinerk, hvilken förklarat sig sinnad att vid konnässmantets underskrifvande till sin säkerhet derå teckna förbehåll, velat affatta sagda förbehåll i en sådan förm, att deraf icke framginge hvad förbehållet afsäge, förden skull och då Handlanden Palmqvist vid ådant förhållande icke varit skyldig att utlemna konnässementet till underskrift eller utgifva öfriga för utklaringen nödiga handlingar, har Rådstufvurätten förkastat Sjökaptenen Meinert saken utförda talän, hvarhos Sjökaptenen Manert, kants skyldig att till Kollegiiasson Gustaf Zachris Sandman och Hamnkaptenen Carl Fritpiof Lagercents, för det desse i egenskap af sakkunnige män närvarit vid målets behandling i Rådstufvurätten, till dem hvardera erlägga tolf mark. Hofrätten, under hvars pröfning Sjökaptenen Meinerts i vadeväg dragit målet, har genom dom den 22 April 1899. deri yttrat sig; och enär Isökaptenen Meinets erkänt, att han, vid fråga om kon nässementets underskrifvande, förklarat att han icke komme att upptaga orsaken till det förbehåll han derå ärende anteckna, ty och på de af Rådstufvurätten
öfrigt anförda skäl, har Hofrätten låtit bero vid det slut, hvari Rådstufvurätten i saken stannat Uti Hofrättens dom har Sjökaptenen Meinerti i underdånighet sökt ändring. Hvad sålunda förelupit och handlingar na vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande samt finner Sjökap tenen Meinertz icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken alltså kommer att förblifva. Det alle, som vederbör, till underdång efterrättelse länder. I Hans Kejserliga Majestäts Höga Nämn, Dess Senat för Finland. A. af Nyborg. Isac Ljelius. Af Nyborg. A. Lysius. Gäldegenskild. Dervid Korsvergh C. J. Tiwgren. Den 21. Mars 1900. I Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senats för Finland dom uti ett, på nedsatt reverskilling, från Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Handelsförman Broder Matrosoff i Helsingfors stad, sökande, samt Bankdirektören Carl Contract, i egenskap af sysslo man i Handlanden Heinrich Krögers, från nämnda stad, till konkurs upplåtna bo, tillstädeskommen, men Handlanden Kröger, uteblifven svarande, angående utbekommande af lösegendom ur konkursboet; gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitie Departement, i Helsingfors, den 21. Mars 1900. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet Sig föredragas och af dem inhemtat följande: På stämning å Bankdirektören Granstedt och Handlanden Wilhelm Benson, i deras egenskap af gode män i ofvannämnda konkurs, samt Handlanden Kröger, har firman BröBden A. af N. O. G. - G. L. A. T. (H. S. No: 334 Pag. 14. R. D. 1900.
der Matrosoff vid Rådstufvurätten i Helsingfors anfört, att firman den 2. Februari 1899. af Handlanden Kroger tillhandlat sig ettusen säckar Makaroffs rågmjöl och femhundra säckar Röttermans rågmjöl att efter behof uttagas ur Handlanden Krögers magasin å Skatulden i nämnda stad samt att firman till fullo guldit priset för berörda mjöl sextontusen åttahundra sjuttiofem mark. Då firman emellertid af omordade partier mjöl, innan Handlanden Kröger kommit i konkurs tillstånd, icke mottagit mera äntrehundra fyratiofem säckar Makaroffs mjöl och tjugufem säckar Kottermans mjöl, samt Bankdirektören Cronstedt och Handlanden Renson i deras omförmälda egenskap, likmätigt borgenärernes i konkursen den 11. April 1899. fattade beslut, vägrat att utlemna hvad uti ofvanuppgifna, firman tillhöriga mjölpartier sålunda ännu bruste, har firman yrkat Bankdirektören Cronstedts samt Handlandene Bensöwe och Krogers förpligtande att till förman utgifva sexhundra femtiofem säckar Makaroffs mjöl och fyrahundra sjuttiofem säckar Röttermans mjölI saken hörde hafva Bankde rektören Cronstedt och Handlanden Benson motsagt firman Broder Matrosoffs talan, enär det till för man försålda partiet mjöl blifvit bestämdt endast till mängd och beskaffenhet, men icke öfverlemnats till firman eller på något rätt särskilti från Handlanden Krogers öfriga varor af enahanda slag, hvilket så mycket mindre kunnat ske som vid tiden för köpets ingående största delen af Krogers lager af såväl Mäkäräffs som Rotter mans mjöl varit insatt i allmänt upplägsmagasin i Helsingfors emot upplagsbevis med warränts hvilka sistnämnda innehafts af bankinrättning och först senare blifvit af konkursmassan inlösta, hvaremot Handlanden Kröger för8.
målt sig icke hafva något att anmärka mot ofvanberörda talan Rådstufvurätten har den 10. Maj 1899. afkunnat utslag i saken; och alldenstund ifrågakomna mjölparti vid det derom emellan Handlanden Kröger och firman Broder Matrosoff träffade köpe aftalet angifvits endast till mängd och beskaffenhet, utan att hafva blifvit på sådant sätt utmärkt att detsamma, försåvidt det icke redan af firman omhändertagits, vid konkursens början kunnat från annan i konkursboet befintlig enahanda egendom urskiljas, fördenskull har Rådstufvurätten förkastat förmans i målet utförda talan. Hofrätten, under hvars pröfning friman Bröder Matrosoff i vadeväg dragit målet, har genom dom den 9. December 1899. låtit vid Råd. stufvurättens utslag bero Uti Hofrättens dom har firman Bröder Matrosoff i underdånighet anhållit om andring medelst ingifven deduktion, den Bankdirektören bronstedt i föreskrifven ordning bemött. Hvad sålunda förelupit och handingarna vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande och finner Handelsfirman Broder Matrosoff icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, hvarvid förty skall bero; och ålägges firman derhos att till Bankdirektören Cronstedt gälda afgifterna för hans exemplar af denna dom med tjugusex mark. Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länder. I Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dens Senat för Finland: Alf Nyborg. Oscar Lysberg Kauppuskiaet Dämd tusam1/16 dels Rusthåll. Decemangotilille.
Maaliskuun 23 päivänä 1900Keisarillisen Majestatin Korkenssa Simero, "lanen Suomen Senaallinsa tuomionostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleesen juttuun, jossa Kauppias S. G. Murten - Isak, Linteen kaupungista, on hakijana, sekä Talolliset Eero, Antti ja Juhana Juhananpojat Jantunen, Antrean pitäjän Kaskiselän kylästä, kuinmyös Talollinen Pietari Juhananpoika Sokka ja Talollisen leski Katri Heikintytär Kemppi, Taljalan kylästä mainittua pitäjää, vastaajina, ja joka juttu koskee velkemusta: Annettu Keisarillisessa Suomen Senaatissa ja Sen Oikeusorastossa, Helsingissä, Maaliskuun 23 päivänä 1900. Keisarillinen Senaatti on juttuun kuuluvat kirjat. Itselleen esityttänyt ja niistä saanut tietää seuraavaa: tutrean pitäjän käräjakunnan Niklakunnanoikeudessa on Kauppias MurtenSiala, Eero Jantuselle ja hänen edellänimitetyille asiakumppaneilleen toimittaman. sa haasteen nojalla, kertonut, että Eero, Antti ja Juhana Jantuset sekä Pietari lokka ja Katri Kompin miesvainaja Läsnä: S.V. H. - H. B. - L. C. - K. F. C. 31. No 348. Pag. 33. R. D. 1899
Yrjö Talja 6 päivänä Lokakuuta 1894 päivättyä velkakirjaa vastaan olivat "AngloFinland Cooperationen" nimiseltä osakeyhtiöltä Hankoniemen kaupungissa lypsylekmien ostamista varten saaneet velaksi kaksituhatta markkaa, sittä välipuheella että heidän tuli mainitulle yhtiölle tahi sen määräämälle meijerille luovuttaa kaikki lehmistään saamansa maita, jota he itse kotitarpeekseen eivät käyttäneet, ja että täten toimitetusta maitomäärästä oli joka litralta maksettava rahassa velkakirjan antajille kolme penniä ja sitä paitse velan lyhennykseksi luettava yhtä paljo, jonka ohessa velanottajat olivat sitoutunut, siinä tapauksessa ett eivät he välipuheitto kaikin puolin täyttäisi, kaikki yhteisesti, kuukauden kuluttua irtisanomisen jälkeen, takaisin suorittamaan mainitun lainan, vaan että velanottajat eivät olleet yhteelle luoruttaneet mitään maitoa eivätkä, vaikka Kauppias Murten - Beale, joka siirron kautta oli tullut kysymyksessäolevan velkakirjan omistajaksi, oli irtisanonut velan maksettavaksi, ollut suostuneet velkaansa takaisin suorittamaan; minkä vuoksi Kauppias Murten - Teale on vaatenut, että Eero, Antti ja Juhana Jantuset, Pietari Sokka ja Katri Kemppi, viimeksi mainittu miesvainajansa Yrjö Saljan oikeudenomistajana, velvoitettaisiin yhteisesti tahi se heistä kellä varoja elisi Kauppias Murton - Tealalle suorittamaan ylläsanotut kaksituhatta markkaa korkoineen sekä sen ohessa palkitsemaan Kauppias Murton - Naulen oikeudenkäyntikulungit asiassa. Kanteesta kuultuina, ovat Eero Jantunen ja hänen asiakumppaninsa myöntäneet Kauppias Murten Nealen mainitseman velkakirjan oikeaksi, mutta väittäneet, että Eero, Antti ja Juhana Jantuset, Pietari Sokka ja Yrjö Sälja elivat sanotun yhtiön asiamiehen. Miijeristi Aksel. Talanderin mainitussa Raskiselän kylässä sijaitsevaan meijeriin vieneet maitoa sen verran että, sovitun hinnan mukaan, velasta oli maksettu yhteensä tuhat viisisataa neljäkymmentäyhdeksän markkaa kaksikymmentäkolme penniä, ja ovat sentähden Eero, Antti ja Juhana Jantunet, Pietari Sokka ja Matri