Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Marraskuun 14 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Heinoikeudesta tulleessa, vuokrasaatavaa koskevassa jutussa, jossa Kohdoskauppias John Alfred Sallin Lahden kaupungista, on hakijana sekä samassa kaupungissa asuvan Kauppiaan Juho Gustaf Pihlmanin konkursiin luovutetun pesän toimitsijamiehet Asianajaja Eljas Mikkilä ja Kaupunginpalveli ja Otto Wilhelm Pihlman, mainitusta kaupungista, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 14 päivänä Marraskuuta 1916. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietaa Kauppias Pihlman on Tähden kaupungin Raastuvanoikeudessa 12 päivänä Joulukuuta 1910 lausunut, että kohdeskauppias Tallin oli 5 päivänä Toukokuuta 1903 suullisella sopimuksella kolmen meden ajaksi, lukien 1 päivästä Kesäkuuta 1909, vuokrannut Pihlmanilta Lahden kaupungissa tontilla No 31 kahdennessaläsnä: H. A. B. K. H. - K. f. SS. 6. L.S. 1336 Seru 1833 R. S. 1916. 2281.
toista korttelissa olevasta talosta puotihuoneusten sekä tontilla olevan kivira kennuksen alikemuksen varastohuoneksi ja saman rakennuksen ylikemuksesta yhden suuremman ja yhden pienemmän asuinhuoneusten niihin kuuluvine makasiineineen ja ulkohuonei neen viidentuhannen markan vuosineljänneksittäin maksettavasta vuotuisesta vuokrasta, josta 1500 markkaa oli laskettu suuremmasta ja 1000 markkaa pienemmästä asuinhuoneusta sekä 12500 markkaa puotihuoneusta ja varasta huoneesta, mutta kun Kallin oli vuoden 1909 Syyskuun 1 päivän jälkeiseltä ajalta maksanut vuokraa aindastaan 750 markkaa, on Pihlman vaatinut Valtinia velvoitettavaksi Pihlmanille suorittamaan maksamatta jäänyt vuokra 1 päivään Joulukuuta 1910 eli yhteensä 5500 markkaa sekä kuusi prosenttia korkoa 1000 markasta 1 päivästä Joulukuuta 1909, saman suuruisesta pahamäärästä 1 päivästå Maaliskuuta 1910, niinikään 100 markasta seuranneen Kesäkuun 1 päivästä, 1250 markasta 1 päivästä Syyskuuta 1910 ja samoin 1250 markasta seuranneen Joulukuun 1 päivästä 1 Kanteesta kuultuna on Rohilos kauppias Valtin kieltänyt vuokranneensa kysymykseen tulleesta talosta muuta kuin puenemmän asuinhuoneuston, josta hänen tuli maksaa tuhat markkaa vuotuista vuokraa, minkä tähden, ja kun Vallin oli Pihlmanille toimitutta mansa laillisen irtisanomisen jälkeen muuttanut pois vuokraamaataan huoneustosta 1 päivänä Kesäkuuta 1910 sekä siihen saakka vuosineljänneksittäin huoneustosta maksanut sevitun vuokran Vallin on anonut kannetta hyljättäväksi Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisin ovat pyytäneet konousta oikeudenkäyntikulustaan, on 19 päivänä Kesäkuuta 1911 julistamassaan päätöksessä katsonut näytetyksi, että Kohdekskauppias Kallin oli suullisella välipuheilta sitoutunut Kauppias Pihl manilta viidentuhannen markan vuosimekrasta kolmen vuoden ajaksi, luettuna 1 päivästä Kesäkuuta 1909 1357
1 päivään Kesäkuuta 1912, vuokraamaan kysymyksessä olevat kaksi asuinluohuistaa, yhden puetihuoneusten ja rarastohuoneet Pihlmanin edellämäini tusta talosta ja että Kallin, asettuaan yhdessä näin vuokraamistaan huoneustoista 1 päivästä Kesäkuuta 1909 1 päivään Kesäkuuta 1910, ilman todestettua irtisanomistä tai muuta laillista syytä oli muuttanut siitä huoneustosta pois, sopimatta Pihlmanin kanssa sen tahi muidenkaan vuokräämiensä huoneiden käyttämi sestä jälellä olevana vuokrakuu tena, minkä vuoksi ja koska Vallinen suorittaessaan vuokraa yksityisasunnestaan vuosineljänneksittäin oli katsattava hyväksyvien tällaisen vuokramaksutavan asianosaisten välillä Raastuvanoikeus on rahoitta nut Rohdenkauppias Collinen Kauppias Tihlmanille suorittamaan raaditut vuokrasät, yhteensä viisituhatta viisisataa markkaa ynnä kuusi prosenttia vuotuista korkoa tuhannesta markasta 1 päivästä Joulukuuta 1909, samoin tuhannesta markasta 1 päivästä Maaliskuuta 1910, niinikään tuhannesta markasta seuronneen Kesäkuun 1 päivästä, tuhannesta kahdestasadasta viidestäkymmenestä markasta 1 päivästä Syyskuuta 1910 sekä samasta määrästä senjälkee sen Joulukuun 1 päivästä, minkä ohessa Vallin on velvotettu korvaamaan Kihlmanin oikeudenkäyntikulut kahdellasadalla viidelläkymmenellä markalla Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Tohdoskauppias Tallin oli vetoamalla saattanut jutun, on 19 päivänä Huhtikuuta 1916 antamallaan tuomulla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan Henriksson tuomioen on kohdeskauppias Tallin anonut muutosta perustitilmalla, johon, Kauppias Pihlmanin sillä välin tehtyä konkinosin Asian ajaja Mikkilä ja Otto Wilhelm Sihlman edellämainitussa toimessaan ovat vastaneet "Keisarillinen Senaatti katso 1358
ettu ole oikelta muuttaa Ilomakauden tuomiota. Kohdaskauppias Tallin velvoitetaan maksamaan Asianajaja Mikkilälle ja hänen myöläuudelleen heillä jutun vuoksi Senaatissa ollei den kulujen komaukseksi kahdeksan kymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot"Keisarillinen Suomen Senaatti Walts Andersin. Albedzuuksiala. Walts Andersin. Albedzuuksiala. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer Valtero. J. Parviainen. Marraskuun 14 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullessa, omistusoikeutta ulosmetattuun omaisuuteen koskevassa jutussa, jossa Lahden kaupungissa asuva Tehtailija Henrik Mattsson on hakijana sekä kuolleen Talonomistajan Juho Peltosen konkurssiin luovutetun pesän toimitsijämiehet Varatuomari Heikki Tauteri ja Pankinjohtaja Nestor vi Vastalahti sanotusta kaupungista saapuville tulleinä, mutta Tehtailija Ferdinand Frigren ja Asianaja ja Ernst Gustaf Mesterton hekin Lahden kaupungista poisjääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa Marraskuun 14 päivänä 1916 Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä saanut seuraavat tieLäsnä: Wet - J. P. R. K. Kat. SS: 2073. Pag. 288. R. 1916
dot: Sittenkuin asianomainen ulosottomies oli Tehtailija Tigrenen, Lahden kaupungin Raastuvanoikeuden 24 päivänä Elokuuta 1914 julistamaan päätökseen, ja Juho Peltosen konkurssipesän, saman kaupungin Maistraa ten 17 päivänä seurannutta Syyskuuta antamaan päätökseen perustuvien, saatavien suorittamiseksi sanotun Syyskuun 25 päivänä Asianajaja Mestertonilta ulosmitannut L. G. Smith v. Bros kirjoituskoneen, amerikkalaisen kirjoituspöydän ynnä sohvan, pöydän, nojatuolin ja viisi pientä tuolia käsittävän kaluston, on Tehtailija Mattsson Maistraatille annetussa valituskirjassa vaatinut, että ulosmittaus kumottaisiin koska ulosme tattu omaisuus Elokuun 13 päivänä 1912 laaditun luovutuskirjan perusteella oli Mattssonin oma; minkä jälleen Maistraat ti Maaliskuun 8 päivänä 1915. antamassaan päätöksessä on katsonut Tehtailija Mattssonin esittäneen todennäköisiä perusteita vaatimukset, leen sekä sen tähden, Ulosottolain 4 luvun 10en nojalla, neuvonut Mattssonia asianomaisessa oikeudessa näyttämään omistusoikeuten sa ulosmitattuun omaisuuteen Haastatettuaan Tehtailija Frigrenin sekä Varatuomari Paulerin ja Pankinjohtaja Vastalahden, kaksi viimemainittua heidän edellä sanotussa toimessaan ynnä Asianajaja Mestertonin Lahden kaupungin Raastuvanoikeu teen, on Tehtailija Mattsson siellä vaatinut että ylempänä lueteltu ulosmitattu omaisuus julistettaisiin hänelle kuuluvaksi. Tehtailija Frigren sekä Varatuomari Tanteri ja Pankinjohtaja Vastalahti ovat vastustaneet kan netta, mutta Asianajaja Mesterton on myöntänyt myyneensä kysymyksessä olevan irtaimiston Tehtailiga Mattsemille. Raastuvanoikeus on Heinäkuun 1360
5 päivänä 1915 julistamallaan päätöksellä katsonut Tehtailija Mattsso nin näyttäneen omistusoikeutensa sanottuihin esineisiin ja siis neuvonut Mattssöria, jos hän katsoi etunsa sitä vaativan, saadakseen ulosmittauksen kumatuksi sitä anomaan asianomaiselta ulosotonhaltijalta, liittäen anomuksen sa oheen Raastuvanoikeuden päätöksen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Tehtailija Frigren sekä Varatuomari Tauleri ja Pankinjohtaja Vastalakti vetoamalla olivat saattaneet jutun on Heinäkuun 31 päivänä 1916 antamassaan tuomiossa katsonut selvitetyksi, että edellä mainitulla, Elokuun 13 päivänä 1912 laaditulla välikirjalla, jossa Asianajaja Mesterton ilmoittaa Tehtailija Mattsonille myyvänsä, muun muassa, riidanalaisen irtaimen omaisuuden, ei altu todellisuudessa tarkoitettu siirtää tuon edelleen Mestertonin haltuun jääneen irtaimiston omistusoikeutta Mattssonille, vaan että välikirjalla oli ollut tarkoituksi na ainoastaan tuottaa Mattsson ville vakuus niistä sitoumuksista joihin Mattsson oli Mestertonin puolesta mennyt, minkä vuoksi ja kun Mattsson niin ollen ei ollut näyttänyt ulosmitatun omaisuuden kuuluvan hänelle, Hovioikeus on kumaten Raastuvanoi keuden päätöksen, hyljännyt Tehtailija Mattssonin asiassa aja man kanteen Hovioikeuden tuomioon on Tehtailija Matlsson anonut muutosta perustelmalla, johon Varatuomari Tauleri jaankinjohtaja lastalahti edellä mainitussa toimessaan ovat vastanneeet Keisarillinen Senaatti katsoo ettu ole aiheltä muuttaa Hovi oikeuden tuomiota Tehtailija Matlsson velvoite taan maksamaan Juho Pellosen konkurssipesälle sillä jutun vuok1361
si täällä olleiden kulujen korvaukseksi seitsemänkymmentä mark kaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersson. Johannes Pesonen. Walter Andersson. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer. Väinö Hirvinen. Den 14 November 1916. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet fordringsmål emellan Handlanden Gustaf Adolf Johansson från Helsingfors stad, sökande samt sysslomännen i Handelsidkerskap Ida Hiltunens till konkurs upplåtna bo Vicehäradshöfdingen Birger Svarander och tfförsmannen Oskar Nordberg, bägge jämväl från Helsingfors, svarande: Gifven i Justetiedepartementet den 14 November 1916. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Efter stämning å tillhäradshöfdingen Svarander och tförsmannen Nordberg i deras förberörda egenskap har Handlanden Johansson vid Rådstufvurätten i Helsingfors anfört, att sedan Svarander och Nordberg å offentlig frivillig auktion den 18 Mars 1915 till salu utbjudit Ida Hiltunens Rub: V. t. J. P. R. A. K.t. Sr: 2279 Såg. 296. R. D. 1916.
konkursbo tillhöriga af manufakturoch galanteriväror, bestående varulager i dess helhet, hvilket lager vid invintering åsatts ett värde af 6325/ mark, på villkor, bland annat, att en del af priset skulle erläggas kontant och för återstoden stallas af konkursförvaltningen godhand borgen, samt Handlanden Johansson vid auktionen stannat för högsta budet 86 procent af lagrets inventeringsvärde, motsvarande 54583 mark 82 penni, hvilket med klubbslag bekräftats, så hade Johansson i äfvende å betalning af köpeskillingen erbjudit konkursförvaltningen 2500 mark i reda penningar och för återstoden borgen af Aflänsmannen Karl Tullgren och Arktiehten Albert Nyberg samt sedermera, enär boets sysslomän förklarat sig icke kunna godkänna omförmälda borgen och för försäljning af ifrågavarande lager utlyst ny auktion till den 24 berörde Mars, föregående dag den 23. i samma månad erbjudit, förutom godtgörelse för kostnaderna i anledning af den nya auktionens kungörande, för hela köpesumman kontant betalning, den sysslomännen dock vägrat emottaga. Och som honkursförvaltningen vid den till sagde 24. Mars utlysta auktionen ånyo försålt omförmälda varulager, hvilket af Afärsmannen Nordberg inropats för 88,5 procent af lagrets förenämnda inventeringsvärde, motsvarande 55/64 mark 75 penni, har Handlanden Johansson, som med afseende därå att han vid den tidigare auktionen inropat lagret och således förvärfvat sig eganderätten till detsamma ansett att lagret vid den senare auktionen kunnat endast för hans räkning försäljas, yrkat Vicehäradshöfdingen Svaranders och Aflärsmannen Nordbergs förpliktande att ur konkursboets medel till Handlanden Johansson utgifva skittnaden emellan de vid ifrågavarande auktioner för boets varelager gjorda högsta anbuden, ut1363
görande 1580 mark 93 penni jämte ränta samt att därhos ersätta Johansson dennes kostnader i rättegången Richardshöfdingen Svarander och tförsmannen Nordberg hafva motsagt käromålet. Rådstufvurätten har medels utslag den 9 Augusti 1915 på upptagna skälålagt sederhäradshöfdingen Svarander och tförsmannen Nordberg, i deras förenämnda egenskap, att ur konkursmassans tillgångar emot kvitto till Handlanden Johansson utgifva skillnaden emellan berörda anbud eller ettusen femhundra åttio mark nittiotre penni jämte fem procents årlig ränta därå från stämningsdagen den 1 April 1915 tills full betalning följde samt att med trehundra femtio mark godtgöra Handlanden Johansson dennes kostnader i rättegången Hofrätten, under hvars pröfning Ida Hiltunens konkurso i vadeväg dragit målet har uti dom den 31 Juli 1916 förklarat utredt vara, att i frågavarande Ida Hiltunens konkursbo tillhöriga varulager, hvars inventeringsvärde icke visats hafva utgjort mera än 63187 mark 69 penni, blifvit vid auktionen den 18 Mars 1915 till salu utbjudet på villkor att köpeskillingen skulle erläggas kontant eller och anstånd med betalningen beviljas köparen emot borgen, hvars vederhäftighet boets fordringsegare vid ett till samma dag utlyst borgenärssammanträde egde pröfva och godkänna, att Handlanden Johansson, som vid auktionen stannat för hogsta budet 86 procent af lagrets inventeringsvärde, utgörande 54341 mark 40 penni och förklarat sig beredd att af denna köpeskilling i reda penningar erlägga 2500 mark, för återstoden 29,341 mark 40 penni erbjudet borgen af namngifven person, äfvensom att boets fordringssegare vid berörda sammankomst icke godkänt sagda borgen, men emellertid beviljat Johansson anstånd till följande dag klockan tolf för anskaffande af 1364
annan borgen, jämte det åt boets sysslomän öfverlämnats att pröfva vederhäftigheten af nästberörda borgessäkerhet samt, för den händelse att den af Handlanden Johansson erbjudna nya borgen icke blefve godfänd, vidtaga åtgärd för varulagrets försäljning å ny auktion. I anseende härtill och emedan Handlanden Johansson inom den honom i antydt afseende förelagda tid för sagda andel af köpeskillingen icke ställt sådan borgen, som af sysslomännen kunnat godkännas, samt Johansson således icke fullgjort auktionvillkoren och sysslömännen förty varit oförhindrade att ånyo utlysa auktion och å densamma försälja boets varulager, har Hofrätten, med upphäfvande af Rådstufvurättens utslag, förkastat Handlanden Johanssons i målet utförda talan. Uti Hofrättens dom har Handlanden Johansson sökt ändring medels deduktion, som af Vicehäradshöfdingen Svarander och Ifränsmannen Nordberg bemätts. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och alldenstund utredt år, att omordade Ida Hiltunens konkursbo tillhöriga varulager blifvit, den 18. Mars 1915 utbjudet till salu på villa kor att en del af köpeskillingen skulle erläggas kontant och för återstoden ställas borgen hvars vederhäftighet konkursförvaltningen egde pröfva och godkänna fördenskull och som Handlanden Johansson icke inom honom förelagd tid ställt af sysslomännen godkänd borgen samt slutligt köp angående konkursboets vaerläger med Handlanden Johansson sålunda icke kommit till stånd, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist låta bero vid det slut; hvari Hofrätten i saken stannat och ålägges Handlanden Johansson att till Ida Hiltunens konkursbo i ersättning för dess härstädes i målet hafda kostna der utgifva åttio mark. det alle som vederbör, till efterrättelse lån1863
der. Kejserliga Senaten för Finland: Walter Andersin. Johannes Pesonen Walter Andersin. Johannes Pesonen K. R. Helanen K. Auer. K. R. Helanen K. Auer. Väinö Hirvinen. Kuraskuun 15 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaalin luomio nostorahalla Keisarillises tu Wiipurin Hovioikeudesta tullässä oikeutta koskeen keskevas sa jutussa, jossa ovat Aklulo laget 11. Tulzeet etc Kolkan kanpungista, hakijana sekä Walkea lan pitäjän Saannon kylässä asuvat Talolliset Topias ja Lona Stiina Mattila, Erik Turonen Elias Hockas, Taneli Karttula, Ato Paronen, Edvard Ekstam, Taavitti Lindeman, Elias Matinpoika Tommola, Taneli Mikonpoika Sahanen, Ville Aleksenpoika Haimi, Mikko Koro, Adam Eliaksen poika Paakkola, Aleksanteri Mautajärvi, Taneli Sylvesterinpoika Juulila, Vihtori Sandinpoika ja Sylvester trija, Otto Sylvesterinpoika, Mikko Eerikinpoika ja Tylvester Tamlinpoika Mikkola Erik Täni, Tuneli Tanttari, SandtiEerikinpoika siila ja Otto Tylvesterinpoika Laurila saapuville tulleina sekä Adam Sylveste6.A. J. R. H. K. A. J. I. No 2285. Såg. 154. R.D. 1915
rinpoika Ilopsu, Taavetti Tanelinpoika Thanainen ja Otto Flulhelm poisjääneenä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 15 päivänä Marraskuun la 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt julun kirjat ja niistii suanut tietää Sittenkuin Topias Mattila ja hänen myöläpuolensa olivat Wiipurin lääninen Kuvernöörille jätetyssä hakemuskirjassa, ilmoittaen heille, kiinteistöjen omistajina edellämainitussa Saarinen kylässä, kuuluvan suurimman osan sanotun kylän sekä myöskin Walkeulan pitäjässä ole van Jokelan kylän yhteisen jakokunnan tilusten lapi juoksevassa Jokelan joissa olevan Myllykosken visvoimasta, anonut lupaa saada Talolliselta Elias Anilalla ja hänen vaimoltaan Loviisa Arvilalla noiden omistamasta puolesta talosta No 3 Jokelan kylässä ostamalleen, Jokelan join ilaisella rannalla ojaitsevalle lonlelle perustaa vesiluetokun johon tarpeelli nen käyttävien oli johdettava Mylly kosken poikki ylempänä virassa ennestnan olevan, Aktiebolaget H. Gutzeit & Conomistaman, samalle osakyhtiölle kuuluvan vesimyllyn tarpeeksi Myllykosken läntisille rannalle rakennetun padon kautta, oli Ajulaisinsinnööri Heikko J. Sivun 16 päivänä Heinäkuuta 1907 Kuvernöörin määräyksestä toimittamassa katselmuksessa, jossa apulaisineeri Tivu oli tehnyt kaksi vaihtoehtoista esi tystä siitä miten edellämainittua, join yli rakennettua paloa oli muutettava jolla sen kautta saataisiin Topias Mattilan ja hänen myöläpuollensa aikonaan vesilaitokseen tarpeellinen määrävella knyttävoimaksi, Topias Mattilan ja hänen myöläpuollensa kerrottua hakemesta vastustettu, muiden muassa, Altiebelaget Wi. Gutzeit. bon puolesta sillä perusteella, että osakeyhti ollut velvot linen luovuttamaan sanottua, osakeyktion omistaman, Ekelän kylässä ole van Holmun talon Å 1/6 manille - Kyllykosken länliselle rannalle rakennetun myllyn tarpeeksi tehtyä paloa Topias Mattilan ja hänen myöläpuollensa käyteltäväksi puheenalaiseen tarkoituk1367
seen, sekä Kymmene Aktiebolagin puosesta siitä syystä, että sille kuului Talollisenlesken Anna Juhanantytär Pulsan ja hänen lastensa Erik, Anna Sofia, Anlon ja Maria Wilhelminlasten Pulsan omistamasta puolesta talon No 5 Joko lan kylässä osakeyhtiölle Muusankoski Aktulelag 25 päivänä Heinäkuuta 1855 myyty, tämän osakeyhtiön sittemmin Kymmene Aktiebolagille luovuttama ja Wiipurin läänin Kuvernöörin 20 päivänä Kesäkuuta 1891 antamalla paaliksella mainitusta talonpuoliskosta luillisesti erotettu palstatila, joka sijait si Myllykosken itärannalla, ynnä palslan ohessa luovutettu omistusoikeus itaiseen puoliskoon Myllykosken vesisen lousla, joten Topias Muttilalla ja hänen myölupuolellaan ei ollut mitään oikeutta Myllykoskeen aika sen vesivoiman käyttämiseen; ja olivat sanotut yhteot, kun Iluvienveri sitten 15 päivänä Tammikuuta 1903 antamat laan kuulutuksella oli kohottanut nii ta, jotka luulevat olevansa siihen aikeutettuja, tekemään muhdolliset omistaluksensa Topuas Anttilan ja hänen myötupuollensa hakemusta vastaan, Kuvernöö rin tykönä viidestaneet edellämainitut muistutuksensa, minkä jälkeen Kuver nööri oli 9 päivänä Marraskuuta 1905 entamallaan päätöksellä koska Topias Mattilan ja hänen myöläpuollensa oi keudesta kysymyksessä olevan venlaitoksen paikkaan ja veden käyttämiseen oli tehty sellaisia muistutuksia, että asia niissä kohden säännöksen mukaan Heinäkuun 23 päivänä 1902 annetun vesioikeuslain 6 luvun 9 SS:ssä oli tullut riilaiseksi, osottanut Topias Mattilan ja hänen myöläpuolensa haastun ne jalla hankkimaan näistä kysymyksista Oikeuden valkaisen ja, sittenkuin vellainen oli saatu ja se oli voittanut lainvoiman, hakemustaan Stuvunonen luona säädetyssä järjestyksessä jotka maan, jos luulivat siihen oikella ole van. sittemmin oval Topias Mattila ja hänen myötapudensa, haastatettu dan Aktiebelaget H. Tulged den Karl 1368 kealan pitäjän karajäkunnan Kihlakun
nanoikeuteen, lausuneet siellä: että kun Jokelan ja Saarennon kylien jakokun nassa tapahtuneessa Kihlakunnanoikeuden 21 päivänä Marraskuuta 1839 vahvistamassa isosnajdossa ainoastaan jako kunnan maat, vaan ei vanalud, joihin kuului myös Jokelan joki varisuu louksineen, oli jäettu Jokelan kylän yhdeksan ja Saarennon kylän kuuden toista talon kesken, talojen silloisen manttaalin mukaan, niin Topias Matlela ja hänen myölupuolenen, joilla oli seuraavat Saarennon kylässä olevat tilut, nimittäin: Topias ja Lena Stiina Mattilalla talo No 1. Erik Parosella ja Elias Horkkaalla No 2, Adam Kapella ja Taneli Karttulalla No 1 Otto ja Erik Paronlla N° 5. Edvard Ekstannella ja Saavelli Lindemanittu 2/3 laka No 7. Taavetti Ihanaisella talo No 5, Elias som molalla ja Taneli Takasella No 9. Ville Hinnilla ja Mikko Horolla No 10, Adam Paakkolalla No 11. Aleksanteri Rantajärvellä ja Taneli Juulilalla No 12. Kihlori ja Sylveski taijalla No 13, Olle, Mikko ja Sylvester Mikkolalla No 14. Erik Tunettu, Tuneli Tanttuilla ja Otto Kulhelm illa 1/3 taloa No 15 sekä Taneli Liilalla ja Otto Suurilalla talo No 16, joiden yhteen laskettu isonjaon aikuinen manttaali oli 1 5/72 koko jakokunnan yhteenlasketun manttaalin ollessa 3 1/3 edelleenkin omistivat Jokelan joesta koskineen yhtä suuren osan kuin heidän omistamansa tilojen yhteenlaskettu manttaalimäärä oli viiralluna jakokunnan kaikkeen tilojen yhteenlaskettuun manttaalimäärään eli siis 127/225 osaa Jokelan joista ja keskista, sitä suuremmalla syyllä, kun isonjaon aikaan Myllykoskena ei ollut mitään vesilailesta, jolle jaossa elisi varalla jokin osa koskesta yksityisesti kuuluvaksi, Mievät 1/2 talon No 5 Jokelan kylässä omistajat Anna Tulm ja hänen edeltumainitut lapsensa ollut omistaneet Myllykoskesta enempää, kuin mitä siitä jakaantui heille heidän talonpuoliskensa isonjaon oikeusen manttaalin mukaan, joten, jos he myydensään sanotusta tilastaan palstan Kuusunkoski Aktiebolagille olivalken samassa kaupassa osakeyhtiölle luovuttaneet ilai1369
sen puolen Jokelan voitaa, luolla luovu tuksella ei ollut mitään arvoa eikä se voinut Kuusankoski Aktiebolagille tai sittemmin Kymmene Aktiebolagille joka oli ensinmainitulla osakeyhtiöllä ostanut sanotun palstan ja siihen muka kuuluvan puolen kosken, perustaa omistusoikeutta myytyyn keskenpuoliskoon sitä vähemmin, kun Kuvernööri pääliksellä 20 päivältä Kesäkuuta 1890. vahvistaessaan mainitun palstan erolla misen päätilasta, ei ollut maininnut mitään omistusoikeudesta koskeen, eikä koskenpuolikasta myöhemminkään ollu jakotoimituksella muusta venulueesta kellekaan erotettu eikä, jakokunnan yhtusen vanetueeseen kuuluvana, lain mukaan voitukaan erottaa; että mitä tuli Myllykosken läntiseen puoliskoon Aktiebolaget H. Gutzeil & tulla lesinoli edellämainittu Holmin talo No 6. Sokelan kylässä ja talon silloisen omistajan Turapastori Erik Wahlbergin Wiipurin läänin Kuvernöörinviraston 27 päivänä Tammikuuta 1845 antaman päätöksen nojalla sanotun talon maalle kosken läntisille rannalle rakennut lämä, kahdella kiviparilla ja neljällä lampilla varustettu mylly samoin kuin Wahlbergin sen varolle laillama kosken yli rakennettu edellämainittu proto, ja oli Keisarillinen Suomen Senaalli tosin siinä riidassa omistusoikeudesta Wählbergin aikomalle myllylle tarvit luun paikkaan keskena, joka oli syntynyt Torapustori Wahlbergin hakemukren johdesta saada lupa myllyn perintamiseen, 6 päivänä Joulukuuta 1845 anjamallaan tuomiolla lausunut, että myllynpoikka oli Holmin taloon yksi lyisesti kuuluva sillä perusteella, että ranta isosnajuossa oli talolle jaettu, pidattamatta siihen laki myllypaikkaan koskessa jakokuntalaisille mitään yhteislä oikeutta mutta ettei Topias - Mattilan ja hänen myöläpuollensa mielesta osakeyhtiöllä sille voinut katsoo olevan omistusoikeutta koko lantiseen puoleen Myllykosken koska mainitulla Senaatin luomiella oli nähtävas ti lirkoitettu lausuu ovin, että Holman talon omistajalla annan omistujana 1370