Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
279 No 1129. Pag. 127. N. 2. 1908. Huhtikuun 6. päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuilla Keisarillisesta Viipurin Hovioikeudesta tulleessa perinnönjakoa koskevassa nostojutussa, jossa Koiviston pitäjän Kotterlahden kylässä asuva Talollinen Jaakko Tiiluksenpoika Pirkki on hakijana sekä Talollinen Juhana Abrahaminpoika Seppinen, sanetusta kylästä, saapuville tullee na, mutta Juhana Seppisen aiti Talollisenleski Agneta Antintytär Virkki, sisaret Talollisenleski Valpuri Abrahamintytär Seppinen ja Talollisenvaimo Lovisa Abrahamintytär Seppinen kuin myös Juhana Seppisen velipuoli Talollinen Anton Joosepinpoika Putus, kaikki niinikään Kottenlahden kylästä, tulematta jääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 6. päivänä Huhtikuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itselleen sittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Agneta Virkille ja hänen yllämaiSäsnä: B. A. B. - A. S. C. J. F. - C. A.- W. K. /. T. f.
nituille asiakumppanoilleen toimitetun haasteen nojalla on Jaakko Virkki Koiviston ja Johanneksen pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vantineet että, koska Agneta Virkki isänsä Antti Virkin sekä Jaakko Virkin isän Tiitus Pirkin kuoltua, edellisen 22. päivänä Toukokuuta 1851. ja Tiitus Kirkin 24. päivänä Tammikuuta 1868., oli ottanut haltuunsa Antti ja Tiitus Pirkille ennen kuuluneen neljänneksen kruununtaloa No 5. Kotterlahden kylässä, vaikka Jaakko Virkillä Tiitus Virkin jälkeen oli ollut perintöoikeus sanotun talonneljänneksen puoleen asukkuuteen, ja sittemmin luovuttanut tuon talonneljänneksen pojalleen Juhana Seppiselle, joka taas oli lahjoittanut toisen puolen siitä Anton Putukselle, tynetä Virkki ja hänen asiakun p. paninsa velvoitettaisiin jättämään kysymyksessä oleva talonneljännes sellaiseen jakoon että Jaakko Virkin osuus siitä hänelle erotettaisiin, minkä ohessa Jaakko Virkki on 280 anonut korvausta oikeudenkäyntikulungeistaan Asiasta kuulusteltuina, ovat Agneta Pirkki ja hänen asiakumppanensä vastustaneet kannetta; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus on 5. päivänä Helmikuuta 1906. julistamassaan päätöksessä, koska Juhana Seppinen 28. päivänä Maaliskuuta 1891. oli saanut perintökirjan puheenalaiselle talonneljännekselle eikä Jaakko Virkki näin ollen enään voinut turvautua niihin oikeuksiin, mitkä hänellä tilan ollessa kruununluontoisena ehkä oli ollut sen asukkuuteen, hyljännyt Jaakko Virkin asiassa ajaman kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Jaakko Virkki oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 11. päiänä Huhtikuuta 1908. vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen sekä velvoittanut Jaakko Sirkin neljälläkymmenellä markalla borvaamaan Juhana Seppiselle hänellä Hovioikeudessa asiasta olleet kustannukset.
Hovioikeuden tuomioon on Jaakho Virkki anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Juhana Seppinen on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Jaakko Virkki ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi, minkä ohessa Jaakko Virkki velvoitetaan maksamaan Juhana Seppiselle, häneltä täällä asiaan menneiden kulunkien korvaukseksi, viisikymmentä markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A. Nodde. - Meri-KunnanR. A. Nodde. - Meri-KunnanC. J. Tingren Eelän Lejsander. Paul Kungusti T. förmynt Huhtikuun 7 päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Viipurin Hovioikeudesta tulleessa korvausta koskevassa jutussa, jossa ovat Talolliset Paavo Kämäräinen, Mikko Tikkanen ja Juhana Tahvanainen, Kiihtelysvaaran pitäjän Hammaslahden kylästä, Paavo Kämäräinen edustaen myöskin sanotusta kylästä kotoisen olevan Ratamestari Heikki Vilpposen konkurssipesää hakijoina, sekä Kiihtelysvaaran kunta tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 7 päivänä HuhKeisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat asiakiejat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Kiihtelysvaaran pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa on Niihtelysvaaran kunnan puolesta kerrottu, että sittenkun kunta 20 päivänä Joulukuuta 1902 pidetyssä kuntakokouksessa oli päätLäsnä: J. B. - P. L. - E. P. - A. G. I. S. 28 No 1127. Sivu 160. R. D. 1908 tikuuta 1909.
tänyt rakennuttaa Hammaslahden piisin kansakoululle asuinrakennuksen koulun naisopettajaa varten ja käsityöhuoneen sekä jättänyt rakennustyön toimittamisen sanotun koulun johtekunnan huoleksi, oli johtokunta, johon siihen aikaan olivat kuuluneet Paavo Komäräinen, esimiehenä, sekä Mikko Tikkanen ja Heikki Vilpponen ynnä kaksi muuta kuntalaista jäsenenä, 4 päivänä Helmikuuta 1903 pidetyssä kokokossa, jossa olivat olleet saapuvilla Paavo Kämäräinen, Mikko Tikka nen, Heikki Vilpponen ynnä entinen johtokunnan jäsen Juhana Tahvanainen ja heitä paitsi pöytäkirjurina Kansakoulunopettaja Kustaa Jonathan Junti, päättänyt tuota uudisrakennus ta varten ostaa Heikki Vilpposelta. rään vanhan asuinrakennuksen 2,500 markan hinnasta sekä tarjota uudisrakennuksen, johon rakeninsaineet ostetusta rakennuksesta olivat käytettävät, urakalla vähimmän vaativan tehtäväksi, mikä urakkahuutokauppa sittemmen senjälkeisen Maaliskuun 2 päivä. nä oli toimitettukin; mutta kun Heikki Vilpposelta ostettu rakennus oli ollut siihen määrin lahonnut, ettei siitä oltu voitu saada kelvollista rakennus. ainetta, joka olisi arvoltaan vastannut edes kymmenettä osaa rakennuksesta maksetusta hinnasta, ja kun sitä paitsi lisäksi hankitut hirretkin olivat suurimmaksi osaksi olleet kelvottomia, oli kaikesta tästä ollut seurauksena, ettei rakennuksesta voinut tulla tarkatustaan vastaavia huoneita, jonkatäkden kunta olikin kokouksessaan 17 päivänä Toukokuuta 1903 päättänyt rakennustyön keskeytettäväksi. Kunnyt johtokunta sanotussa kokouksessaan siihen nähden että Heikki Vilpponen ei voinut siinä esiintyä myyjänä ja ostajana, ja että Juhana Tahvanaisen toimiaika johtokunnan jäsenenä jo oli edellisen vuoden Elokuun 1 päivänä päättynyt, ei ollut ollat päätöksenvoipa ja Paavo Kämäräinen, Mikko Tikkanen, Juhana Tahvanainen ynnä Heikki Vilpponen asiain näin ollen eivät olhet olleet oikeutetut teke282
mään kuntaa sitoraa päätöstä ja he sitäpaitsi tuossa rakennuksen kaupassa olivat osottaneet ainakin suusta välinpitämättömyyttä heille uskotun luottamustoimen täyttämisessä ja menettelyllään aikaansaattaneet kunnalle tuntuvaa vahinkoa, on Riihtelysvaaran kunnan puolesta vaadittu, että mui den muassa Paavo Kämäräinen, Mikko Tikkanen, Juhana Tahvanainen ja sillä välin konkurssitilaan joutuneen Heikki Vilpposen konkurssipi sä yhteisesti tahi se heistä, jolla varoja löytyi, velvoitettaisiin kunnalle takaisin suorittamaan ne kolmetuhatta viisisataa kahdeksankymmentäneljä markkaa kuusikymmentäviisi penniä, jotka Paavo Kämäräinen ja hänen asiakumppaninsa olivat myöntäneet kunnan varoista käyttäneensä sanottuun rakennustyöhön, kuin myös kin Kihlakunnanoikeuden määrättä vässä lyhyessä ajassa rakennuspaikalta poisniemään tuo keskentekolnen rakennus rakennuisaineineen, minkä ohessa kunnan puolesta on pyydetty korvausta oikeudenkäyntikulungeista. Asiasta kuulustettuina ovat Tuovo Kämäräinen, Mikko Tikkanen, Juhana Tahvanainen ja Heikki Vilpponen selittäneet että, kun kunta ilman minkäänläisiä ohjeita tai rajoituksia oli jättänyt rakennusten valmistamisen johtokunnan toimeksi, olivat Paavo Kämäräinen, Mikko Tikkanen, Heikki Tilpponen ja Juhana Tahvanainen, jonka viimeksimainitun jäsenyystoimen lakkaamisesta ei hänellä ollut ollut mitään tietoa, 4 päivänä Helmikuuta 1903 pidetyssä kokouksessaan kunnan yhteistä etua silmällä pitäin ja vähentääkseen rakennuskustannuksia, päättäneet ostaa Heikki Vilpposen käytetyn asuinrakennuksen, jonka he olivat pitäneet vahvana ja tarkoitukseen sopivana, minkä jälkeen he antuessaan työn urakalle olivat velvoittaneet urakoitsijan, joka oli oikeutettu vanhasta rakennuksesta käyttämään ainoastaan kelpaavat puut, hankkimaan kaikki lisätarpeet sekä vas283
Wilhelmina mään kuntaa sitoraa päätöstä ja he sitäpaitsi tuossa rakennuksen kaupassa olivat osottaneet ainakin suusta välinpitämättömyyttä heille uskotun luottamustoimen täyttämisessä ja menette lyllään aikaansaattanut kunnalle tuntuvaa vahinkoa, en Riihtelysvaaran kunnan puolesta vaadittu, että muiden muassa Paavo Kämäräinen, Mikko Tikkanen, Juhana Tahvanainen ja sillä välin konkurssitilaan joutuneen Heikki Vilpposen konkurssipessä yhteisesti tahi se heistä, jolla varoja löytyi, velvoitettaisiin kunnalle takaisin suorittamaan ne kolmetuhatta viisisataa kahdeksankymmentäneljä markkaa kuusikymmentäviisi penniä, jotka Paavo Kamäräinen ja hänen asiakumppaninsa olivat myöntäneet kunnan varoista käyttäneensä sanottuun rakennustyohön, kuin myös kin Kihlakunnanoikeuden määrättä. vässä lyhyessä ajassa rakennuspaikalta poisniemään tuo keskentekoinen rakennus rakenensaineineen, minkä ohessa kunnan puolesta on pyydetty korvausta oikeudenkäyntikulungeista. Asiasta kuulustettuina ovat Tuavo Kämäräinen, Mikko Tikkanen, Juhana Tahvanainen ja Heikki Vilpponen elittäneet että, kun kunta ilman min käänlaisia ohjeita tai rajoituksia ole jättänyt rakennusten valmistamisen johtokunnan toimeksi, olivat Paavo Kämäräinen, Mikko Tikkanen Heikki Vilpponen ja Juhana Tahvanainen, jonka viimeksimainitun jäsenyystoimen lakkaamisesta ei hänellä ollut olset mitään tietoa, 4 päivänä Helmikuuta 1903 pidetyssä kokouksessaan kunnan yhteistä etua silmällä pitäen ja vähentääkseen rakennuskustannukria, päättäneet ostaa Heikki Vilpposen käytetyn asuinrakennuksen, jonka he olivat pitäneet vahvana ja tarkoitukseen sopivana, minkä jälkeen he antaessaan työn urakalle olivat velvoittaneet urakoitsijan, joka oli oikeutettu vanhasta rakennuksesta käyttämään ainoastaan kelpaavat puut, hankkimaan kaikki lisätarput sekä vas283
taamaan siitä, että rakennus tulisi kunnalliseksi, minkä sitoumuksensa täyttämisestä urakoitsija olikin asettanut pätevän takauksen. Tähän nähden ja kun Paavo Kämäräinen ja hänen asiakumppanensa olivat toimineet parhaan ymmärryksensä mukaan sekä kunta ennen aikojaan oikeettomas ti oli keskeyttänyt työn ja siten vapauttanut urakoitsijan sitoumuksestaan, eikä sitä seikkaa, että tuossa ostetaissa rakennuksessa, kun se purettiin, oli huomattu kelpäämättensä rakennusainesta enemmältä kuin he ostaes saan sen olivat otaksuneet, vietu vaiaksi lukea heille, joilla ei ollut mitään erityistä asiantuntemusta tämänkaltaisissa asioissa, ovat TaaveKämäräinen ja hänen asiakumppa. ninsä vastustaneet kannetta. Sen jälkeen ja kuulusteltuaan muitakin johtokunnan jäseniä, joita vastaan myöskin ole ajettu kannetta, on Kihlakunnanoikeus 28 päivänä Maaliskuuta 1905 julistamassaan pääteksessä, kun selvitetty oli että siihen Hammaslahden piirin kansakoulun johtokunnan 4 päivänä Helmikuuta 1903 pidettyyn kokoukseen, jossa oli päätetty edelläkerrottua tarkoitusta varten ostaa Heikki Vilpposelta puheena leva rakennus, olivat ottaneet osaa Paavo Kämäräinen, Mikko Tikkanen Heikki Vilpponen ja Juhana Tuhvanainen, niin ollen ja päätöksessä muuten; kin mainitsemillaan perusteilla veloittanut Paavo Kämäräisen, Mikko Tikkasen, Juhana Tahvanaisen ja Heikki Vilpposen konkurssipesän, yhteisesti tahi kellä heistä varoja löytyiKihtelysvaaran kunnalle kuiten saalessään maksamaan vaaditut kolmetuhatta viisisataa kahdeksankymmentäneljä markkaa kuusikymmentäviisi penniä, minkä ohessa Paavo Kämäräisen ja hänen asiakumppaniensa tuli kolmen kuukauden kuluessa siitä kun Kihlakunnanoikeuden päätös paäsisi lakivoimaiseksi kunnan alueelta poisviedä kysymyksessä oleva rakennus ynnä rakeniusaineet uhalla että, jos he sen laimin284
löivät, kunta oli oikeutettu toimitta. maan poismuuton heidän kustannuksellaan. Ja velvoitettiin Paavo Kämäräinen ja hänen asiakumppaninsa niinikään yhteisesti tai se heistä kellä varoja löytyi suorittamaan Kiintelysvaaran kunnalle korvaukseksi sillä asiassa olleista kustannuksista tuhat kaksisataa markkaa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Paavo Kämäräinen ja hänen asiakumppaninsä vetoamalla olivat saattanut petun, on 2 päivänä Toukokuuta 1908 antamassaan tuomiossa, koska oli todistettu kysymyksessä olevaan raken. nukseen käytettyjen puiden olleen suuremmaksi osaksi kelpäämättömia ja ne henkilöt, jotka olevat hankkineet mainitut puut, siis tuossa toimessaan olivat osoittaneet ilmeistä huolimattomuutta ja sentähden olivat vastuunalaiset kunnan heidän tuottamuksestaan kärsimästä vahingosta, joka kiistämättä oli tehnyt kolmetuhatta viisisataa kahdeksankymmentäneljä markkaa kuusikymmentäviisi penniä, nyt puheena olevassa osassa vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen kuitenkin siten että kunnalle myönnetty oikeudenkäyntikulujen korvaus alennettiin seitsemäksisadaksi markaksi. Hovioikeuden tuomioon ovat Paavo Kämäräinen ja hänen asiakumppa. ninsa anoneet muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutki nut tämän jutun ja katsoo, etteivat Paavo Kämäräinen ja hänen asiakungaraninsa ole esiintuoneet syytä muut. taa Hovioikeuden edelläkerrottua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi. Tätä kaikke asianomaiset noudat takoot. Keisarillinen Suomen Senaatti Juhan Nummelin  SS. Wieeman Juhan Nummelin  SS. Wieeman Juhan Nummelin  SS. Wieeman Fredr. Luudenius. Utvard Pardani. Fredr. Lundenius. Vidv. A. W. Granström. Esaomul 285
Den 19 April 1909. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisi 286 onsskilling från Åbo Hofrätt inkommet mål angående ersättning emellan Gödsegaren Rafael Franck, från Brödtorp säteri i Pojo socken, sökande, samt Finska Trävaru Agenturen H. Oqvist 6o, från Helsingfors stad, svarande: Gifven uti Justitiedepar testentet den 19 April 1909. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Efter stämning å Finska Trävaru Agenturen H. Oqvist & Co har Godsegaren Franck vid Häradsrättens i Pojo, Tenala och Bromarf socknars tingslag samman träde den 18 Oktober 1902 anfört, att Filosofiedöktorn, Friherre Edvard Kisinger medels kontrakt af den 29 November 1899 till firman De Näcker & Co, från staden Willebroch i konungariket Betgien, hvilken firma vid kontraktets uppgörande företrädts af Finska Trävaru Ochde: J. N. G. W. F. L. A.G. T. Pros No 1177. Pag. 153. R. D. 1908
Agenturen H. Oqvist & Co, upplåtit rätt att under en tid af tre år, räknadt från den 1. nästdärföljande December, å särskilda i kontraktet närmare uppgifna områden, som tillydde förenämnda, Friherre Hisinger för tiden tillhöriga Bröd torp säteri, afverka och därifrån bortföra alla till pitprops, eellulose och pappers ved tjänliga tall- och granträd, hvarvid, tillika bestämts att all på äldre kolhugg växande unyskog skulle lemnas vörd. Men emedan Finska Tråvaru Agenturen H. Oqvist & Co, som för firman De Näeljer & Co räkning allaredan under vintern 1901 utnyttjat omförmälda afverkningsrätt, i stred emot bestämningarna i kontrakt låtit under påföljande vinter afverka mig. skogen inom förberörda kolanga å ett område af 74. hektärers vidd, har Godsegaren Franck, med förmälan att han den 12 Mars 1900 af Friherre Hisinger tillhandlat sig Brödtorp säteri, yrkat att Finska Trävaru Ägenturen H.qvist 6o måtte åläggas att till Franck utgifva ersättning för den afverkade unyskogen och i sådant afseende till Fransk erlägga efter beräkning af 120 mark för hek taren 8,880 mark samt att därutöfver godtgöra Franck med enahanda belopp den indirekta skada, som tillskyndats Fransk i följd af att sagda unyskog Mdeles för tidigt afverkats äfvensom kostnaderna för omordade omrädes. försättande genom kultur i ånyo skogbärande skick, efter 50 mark för hehtaren, med 3,700 mark, eller att således till Franck utbetala sammanlagdt 21,460 mark jämte ränta, hvarhos erinran gjorts om godtgörelse för rättegångsumgälderna i målet Svaromål affordrad har Finska Trävaru Agenturen H. Eqvist & Co, under för mälan att afverkningen af förberörda gran - och tallträd fortsatts under vin tern 1902 på yrkande af Friherre Kisingen, bestridt att några träd skulle hafva huggits å sådana områden, hvilka Friherre Hisinger betecknat såsom äldre kolhugg; därå och sedan Friherre Hisinger jämväl blifvit i målet hörd, Häradsrätten medels den 18 Mars 1904 afsagdt utslag i saken utlåtit sig och med afse287
ende å hvad Friherre Hisinger däri framhållit samt med hänsigt till att i målet afhörda vittnen afgifvit stridiga utsågor och att belägenheten af omordade äldre kolhugg hvarken funnes uti förberörda kontrakt bestämd eller sedermera kunnat för Häradsrätten angifvas, ansett det icke vara lagligen ådagalagdt att Finska Trävaru Agenturen H. Öqvist & Sömed åsidosättande af bestämmelserna i kontraktet, afverkat på äldre kolhuggväxande unyskog samt förty förkastat, Godsegaren Franeks omförmälda talanHofrätten, under hvars pröfning Gedsegaren Fransk i vadeväg dragit målet, har medels den 29 April 1908 gifven dom fastställt Häradsrättens ofvannämnda utslag Uti Hofrättens dom har Godsegaren Fransk anhållit om ändring medels ingifven deduktion, den Finska Trävaru Agenturen H. Oqvist & Co i föreskrifven ordning bemött Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner utredt, att Finska Trävaru Agenturen H. Oqvist " 6o, i strid mot bestämmelsen uti för berörda kontrakt därom att all å äldre kolhugg växande unyskog borde lemnas orörd, låtit på ett omräde, som af tränne i målet å vittnesed afhörda jakkunniga och med artsförhållandem förtrogna personer intygats vara sådant kolhugg och uppskattats till en vidd af 24 hektarer, afverka alla där värande träd, genom hvilket förfarande Godsegaren Franck såsom markens nuva varande egare åbragts en förlust, mot svarande i värde 89/880 mark, i anseende hvartill Kejserliga Senaten pröfvar rättvist, med ändring af Köfrättens dom, ålägga Finska Trävaru Agenturen K. Oqvist & C: att till Godsegaren Fransk utgifva sagda belopp åttatusen åttahundraåttatio mark jämte fem procents årlig ränta därå från lagsökningsdagen den 18 Oktober 1902 intill skeende full likvid samt att därhos med fem hundra mark godtgöra Godsegaren Franck dennes rättegångskostnader i målet; men emedan skäl till vidare ändring Hofrättens dom, eller såvidt Fransks där288
utöfver sträckta ersättnings anspråk underkänts, icke förebragts, skall vid sagda dom i öfrigt förblifva. Det alle, som vederbör till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: Julms Nummelm.  F. Wusman. Juhris Nummela s. Husman Fredr: Lundenius. A. W. Granström Frans Salmror Huhtikuun 22 päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, häätöä koskevassa jutussa, jossa Torpparinleski Juhanna Juhontytär Jylhä, Huittisten pitäjän Kannilan kylästä, on hakijana sekä Talolliset Erkki Känni ja Erland Ylijätö, samasta kylästä, tulematta jääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 22 päivänä Huhtikuuta 1909. Keisarillinen Senaalli on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Huittisten, Punkalaitumen ja Wämpulan pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnan oikeudessa ovat Erkki Känni ja Erland Ylijätö lausuneet, että Talolliset Frans Fredrik Alajako ja Heikki Ylijätö kontrahdilla 8 päivältä Toukokuuta 1865 olivat Torppari Kalle Juhonpoika Jylhälle ja, jos hän menisi naimisiin, hänen ensimäiselle vaimolleen heidän elinajakseen vuokranneet sta- ja Ylijätön taloihin yllämainitussa Jäsnä: J. N. C. 7. T. - 5. 2/2. 3. 6. b. 8. t. K. B. 1. G. 28 SS: 1197. Sivu 249. R. D. 1908.
Kännilan kylässä yhteisesti kuuluvan Jylhän torpan; mutta koska Kalle Jylhä ja hänen ensimäinen vaimonsa Anna Juhon tytär olivat kuolleet, edellinen 14. päivänä Elokuuta 1903 ja Anna Jylhä jo 22 päivänä Tammikuuta 1884, eikä Juhanna Jylhällä, Kalle Jylhän jälkimäisenä vaimona, ollut mitään oikeutta puheenalaiseen torppaan, jola hän kuitenkin edelleen hallitsi, ovat Erkki Kanni ja Erland Ylijälö, Ala ja Ylijätön talojen nykyisinä omistajina, vaa lineet, että Juhanna Jylhä, joka ennen Tuomaanpäivää vuonna 1903 oli sanottu irti Jylhän torpasta, velvoitettaisiin heti muuttamaan torpasta sekä jättämään " maineen ja taloihin kuuluvine rakennuksineen Erkki Kännin ja Erland Ylijälön vapaaseen nautintoon. Sittenkun Juhanna Jylhä, asiasta kuuluoleltuna, oli vastustanut kannetta, on Kihlakunnanoikeus päätöksessä 25 päivä nä Toukokuuta 1905 antanut lausuntonsa asiasta; ja koska puheenalaisessa kontrahdissa nimenomaan määrättiin, että se oli voimassa Kalle Jylhän ja hänen ensimäisen vaimonsa elinajan, sekä tuovälikirja siis oli ymmärrettävä niin, että vuokra oli rajoitettu Kalle Jylhän ja lämän ensimäisen vaimon Anna Juhontyttären elinajaksi, eikä Kalle Jylhän mahdollisesti ottamalle jälkimäiselle vaimolle ettu myönnetty leskenä ollessaan vuokran jatkumisoikeutta, sentähden ja kun Juhanna Jylkä oli irtisanottu Jylhän torpasta ennen Tuomaanpäivää vuonna 1903, on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Juhanna Jylhän heti muuttamaan pois torpasta ja jättämään sen maineen sekä Erkki Kannille ja Erland Ylijätölle kuuluvine huoneineen heidän vapaaseen hallintaansa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juhanna jylhä oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 22 päivänä Elokuuta 1908 vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen sekä velvoittanut Juhanna Jylhän neljälläkymme nelläviidellä markalla korvaamaan Erkki Kannille ja Erland Ylijälölle heillä Hovioikeudessa jutun lakia olleet kustannukset. Hovioikeuden tuomioon on Juhanna Jylrä anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän 290
jutun; ja koska vaimo, joka jää miehestään eloon, M. K. 16. luvun 2 SSn nojalla on oikeutettu leskenä ollessaan hyväksensä nauttimaan miehensä elinkautista vuokraa maalla olevaan maahan huolimalta siitä, oliko hän naimisissa hänen kanssaan silloin kun vuokralle anto tapaktui vai ei, sentähden ja kun se seikka, että puheenaolevassa välikirjassa Kalle Jylhän ensimäiselle vaimolle oli hänen elinäjakseen myönnetty samallainen nautintooikeus Jylhän torppaan kuin Kalle Jylhällekin, ei voi vähentäiJuhanna Jylhän niin tavoin lakiin perustuvaa oikeutta Källe Jylhän kuoltua leskenä ollessaan hallita sanottua torppaa, harkitsee Keisarillinen Knuatti oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljälä Erkki Nämnäs ja Erland Ylijätön asiassa ajaman kanteen. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: Julius Hemmila Fredr. Lundenius 1al Augusti A. W. Granström. C. J. Tingren Edvard Paldani. Eelala klander Waimu Den 22. April 1909. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet fordringsmål emellan Fältkamreraren Ernst Joachim Sallmén och Tullkammarkontorsskrifvaren Walter Wendell, bägge från Kotka stad, i egenskap af sysslomän uti aflidne Bankkassö ren Paul Rurik Roschiers till konkurs upplåtna bo, sökande, samt Brand - och Lifförsäkrings Aktiebolaget Sva, svarande: Gifven uti Justitiedepartemen. tet den 22. April 1909. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Genom lifförsäkringspolis af den 16 Augusti 1889 No 28, 898 har. Brandoch Lifförsäkrings Aktiebolaget Sva åt Bankkassören Roschier å hans lif försäkrat ett belopp af 18,000 mark under villkor, bland annat, att försäkningssumman skulle tre månader Säsnä: R. A. W. H. S. - C. J. T. -. - b. A.- K. K. K. G. K. 291 No 1198. Pag. 44. R. D. 1909.