Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
akumentiksi määrätyistä myllyistä vesineen ja vesilaitöksineen, E. J. Granberg 6% myönnetyllä oikeudella koskeen perustaa tehdas sekä ehdoilla, muun muassa, että vuokraajan piti, sanotun kontrahdin ensimmäisen kohdan mukaan, H. H. Heleniuselle vuotuisesti verona maksaman etukäteen sataviisikymmentä markkaa ja tullitta jauhattaman viisikolmat ta tynnyriä jyviä joka vuosi, niin kauvan kuin mylly on kunnossa, mutta jos tätä syystä tai toisesta laiminlyötäisiin niin on tehdas vakuutena vuokran suorittamisesta vuokra-aikana. Haastatettuaan Osakeyhtiö Walkiakosken sääksmäen ja Kalvolan pitäjäin käräjiskunnan 1898. vuoden talvikäräjiin, on Kaarle Pohja Kihlakunnanoikeudessa lausanut että Kaarle Pohja, joka kauppakirjalla Joulukuun 3. päivänä 1890. oli ostanut puheenalaisen ratsutilan ja siihen kuuluvan Valkiakosken vesimyllyn, ei ole lut sen omistajana saanut hyväkseen nauttia yllämainittua, vuokraksi määrättyä jauhattamisoikeutta, vaan oli häänen täytynyt muuulla toimituttaa jyvien sä jauhattaminen ja siitä suorittaa tullia yksi kappa tynnyriltä; ja kun Osakeyhtiö Valkiakoski, jolle E J. Granberg Co oikeus myllyyn vesineen ja vesilaitoksi seen oli siirtynyt, huolimatta siitä että Osakeyhtiö oli sanotun myllyn hävittänyt, oli velvollinen Kaarle Pohjalle korvaamaan sen tappion, mikä jauhattamisoikeuden menettämisestä hänelle näin tavoin oli Koitunut ja joka tappio teki viisikolmatta kappaa rukiita vuosittain eli riis seitsemältä vuodelta yhteensä viisi tynnyriä viisikolmatta kappaa rukiita, on Kaarle Pohja vaatinut Osakeyhtiön velvoittamista hänelle heti suorittamaan viimeksimainitun ruismäärän joko tuon nossa tahi rahassa käypähinnan mukaan Kanteesta kuultuna on Osakeyhtiö Kalkiakoski vastannut että Kaarle Pohja kysymyksessä olevan vuokrakontrahdin mukaan oli ollut oikeutettu tullittomaan auhattamiseen yllämainitussa myllyssä unoastaan niin kauvan kuin se oli olenassa; mutta kun sanottu mylly jo useampia vuosia takaperin oli hävitetty ai
kä vuokrakontrahdissa ollut määrätty mitään korvausvelvollisuutta täten men tetystä jauhattamisoikeudesta, on yhtiö anonut että kanne hyljättäisiin Kihlakunnanoikeus on päätöksellä Helmikuun 12. päivältä 1898. lausunut mulensä asiassa ja katsonut että useinmainitun, Marraskuun 13. päivänä 1871. tehdyn kontrahdin ensimmäinen kohta oli siten ymmärrettävä että Pohjan ratsatilan omistajalla oli oikeus vuokra-aikana ylläsanotussa myllyssä tullittomasti jauhattaa vuotuisesti viisikolmatta tynnyriä jyviä ainoastaan niin kauvan kuin mylly oli olemassa, vaan että tämä ratsutilan omistajan oikeus lakkaisi niin pian kuin mylly hävitettiin, mihin nähden Kaarle Pohjan jutussa ajama kanne hyljättiin, Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kaarle Pohja oli vetoamalla saattanut asian, on tuomiolla Tammikuun 28. päivänä 1890. laasunut katsovansa että kontrahti Marraskuun 13. päivältä 1871. on niin tulkittava että Osakeyhtiö Valkinkosken tulee, paitsi muuta, koko vuokra aikana Pohjan ratsutilan omistajalle vaan sesti tullittomasti jauhattaa viisikolmatta tynnyriä jyviä, sekä että yhtiön tehdas on vuokran täyttämisen vakuutena, johon nähden ja kun Osakeyhtiö Valkiakoski oli myöntänyt että Kaarle Pohja kysymyksessä olevat seitserin vuotta oli ollut sellaista etua vailla Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden räätöksen, velvoitti Osakeyhtiö Valkiakosken heti kuittia vastaan Kaarle Pohjalle suorittamaan vaaditut viisi tynnyriä viisikolnalta kappaa eli yhdeksän hehtolitraa kuusikymmentäkaksi litraa rukiita joko luonnossa tai rahassa maksuaikana paikkakunnalla käyvän hinnan jälkeen Tähän Hovioikeuden tuomioon on OsakeykTalkiakoski alamaisesti anonut muutosMitä näin on tapahtunut ja asiakirjat un lisäksi sisältävät on Keisarillinen maatti ottanut tutkittavakseen ja katsoo ramoin kuin Kihlakunnanoikeuskin puheenadevan kontrahdin ensimmäisen kohdan olevan käsitettävän siten että siinä mainittu jauhattamisoikeus lakkaa niin pian kuin mylly hävitelään, varsinkin kun Osakeyhtiö Valkiakoski kontrahdin mukaan ude ollut velvollinen pitämään myllyä voi
massa, vaan päin vastoin myllyn hävittäminen, milloin yhtiö sen tarpeelliseksi näkee, on kontrahdissa edellytetty; jonka tähden ja kun asian näin ollen se ehto että yhtiön tehdas on vuokran täyttämisen vakuutena voipi, mikäli koskee jauhattamisoikeutta, tarkoittaa ainoastaan sitä tapaus ta että tätä oikeutta kielletään myllyn ollessa kunnossa, Keisarillinen Senaatti katsoo oikeaksi, kumoten Kovioikeuden mainitun tuomion, jättää asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan. Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudattakootKeisarillisen Majesteetin Korkeassa Nimessä, Hänen Suomen Senaattinsa A. af Nyborg. Olof G: Kauppenskiäld. Oscar Kjung./. Liihrsd Edostum. August Nybergs. Oscar Karsten. Den 3. April 1900. J. Hans Kejserliga Majestäts Miga NämnDess Senats för Finland dom uti ett, på nedsatt sessionskilling, från Ala Hofrätt inkommet mål emellan Handlanden Konstantin Mauritz Eklund, från Tammerfors stad, sökande, samt Landsägaren i samme stad Matts Zachavas Willgren, tillstädeskommen och Stadsfogden Paul Konstantin Berg, jemväl från Tammerfors, uteblifven, svarande, angående upphäfvande af utmät ning: gifven uti Kejserliga Tonaden för Finland och dess Jussitio Departement, i Helsingens, den 5. April 1900. Kejserliga Senaten har låtit handingarna i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande: Sedan Rådstufvurätten i Sammerfors stad medelst den 7. April 1884 gifven dem i Handlanden Eklunds konkurs åt Matts Zacharias Willoselle, hvilken jemte Handlanden Eklund, Sundsegaren Otto Linden numera aflidne Stadsfiskalen Ernst Alexunder Widare i lifstiden och en femte persen ingått fällnadsborgen, en för alla och Ja 3. WK. M. B. 50 - ja 16. 219 No 416. Pag. 255. R. D. 1898.
alla for en för en utaf Fabriksbokhållaren John Sjöstnund den 20 Mars 1876 till belaget Finlaganen i oempi jättigkassa utjordad och i en fastighet i Tammerfors intecknad skuldsedels innehåll och sedermera inlöst densamma, på grund af sagda sistnaderigen ne Handlanden Eklands afträdda tillgångar utdömt sjutusen förutiofyra mark fyratioen från ni jemte sex procents ränta derå från den 22 Augusti 1883 och tre mark i erlagat den de för en rikskäld utmätning med afdrag likväl af hvad Nittgren komme att å samma fordran uppburu å Otto Lindens kenkursbo, samt Alo Hofvill, hvars pröfning Rådstufvurättens onjörmälda dem underkeslats, genom dom af den 13 Augusti 1884 låtit vid Rådstufvurättens utslag uträffan de Matts Zacharias Wittgrens fordran till, likväl med den bestämning att från hvad Willgren af Rådstufvurätten tillerkänts äfven borde updragas det belopp Willgren å sin ifrågavarande fordran sätt eller komme att få uppbudet från Stadsseskalen Regina jemväl till henkien afträdde bo, så har Matts Zacharias Willgren, som å Hofrättens över dade dom antecknat, att han å sin ändejorda fordran emottagit ur Otto Lindens konkursla femtusen mark, är Stadsfiskalen Iigrens konkursbo ettusen mark och är Handlanden Eklunds konkursslo femton mark tjugu penni samt att af samma förekän nuu vore oguksine ettusen tjugunio mark tjuguen penni med sex procents ränta deri från den 22 Augusti 1883 utverkat Magistratens i Summerfors order för Stads fogden Berg att i laga ordning uttaga domens återstående innehåll; till fullgörande hvaraf Berg den 15 Februari 1896 hos Handlanden Eklund i mål tagit särskildt lägendom för ett sammanlagdt värde af ttusen nittiofyra mark. Sedermera har Handlanden Eklund i entill Turanden i Tavastehus lån ingifven skrift yrkat upphäfvande af den hos Eklund i anförd måtto verkstälda utmätningen och i sådant afseende framhållit förvänligt, " Matts Zacharias Willerens fordran, som af Wilhelm senast berukats vid inställeksedda, en i Eklunds konkurs den 17 December SS 83, allaredan vore prestaberad, och att, då Matts Zacharias Nittnen å nämnda fördan af Otto Linden bekommit femtusen
mark samt Wittgren och Stadsfiskalen Wigrens konkurs tilldomts tvåtusen trehundra trettioen mark fyratiosju penni, Magistraten bort, innan utmätningssonlign utfärdades, infordra slutliqviden i Stadsfiskalen Wigrens Konkurs; hvarefter och sedan Matts Zacharias Willgren blifrit hörd och förklarat sig samt i Magistaten afgifvit infordradt utlåtande, Tuvernören medelst utslag den 17 Mars 1846 föresut sakentill Rådslafvurätten i Tammerfors och tillika föreskrifvit, att den utmätte egendomen skulle förblifva under qvarstad tills derom redare förordnades. På stämning å Matts Lacharias Wilgren och Stadsfader Berg har Handlanden Eklund härå vid nästnämnde Rådstupdrätt fullföljt sin ofvanbeskrifna talan och, jemte det han förmenat personstiden i afseende å Matts Zacharias Wittgrens ifrågavarande fordran loin räknas från den 7. April 1884, då Mädstufvurättens dom i Eklunds konkurs fallit, till stöd för sitt käromål vidare anmärkt, att ehuru Sysslemännen i Stadsfiskalen Wigrens korkurs Stadsseskulen Axel Blenfelt aflidit enhan han afgifvit slutlig redovisning i hvilkursen och äfven Blomfells bo blifvit uppläja till konkurs, Matts Zacharias Wittgren likväl icke, såsom honom ålegat, i sistberör la konkurs utsökt hvad han i Wigens löhaft till godo. Efter det Matts Tuharias Willgren och Stadsjorden Berg blifvit i målet hörde ofvansom saken haft den omgång handlingarna ri närmare utiisa, har Rådstegvätten, derarterne enhvar gjort anspråk på ersättning för rättegångs kostnaden, medelst den 25 Oktoår 1897 afkunnadt utslag på upptagna skäl underkänt Handlanden Eklunds invändning som att oftanämnda fordran vore prestrik ad samt i öfrigt utlåtit sig, att emedan Handlanden Ekland icke gittat visa att Willven fått å sin fordran uppbära mera än "Eklund till Willgren ännu hägtade för ett rubbelopp af ettusen tjugunio mark tjugu venni jemte ränta och utdömd rättegångskostnadsersättning, eller att i Stadsfiskalen Wigrens bo funnits tillgångar efter den utdelning deri, hvaraf Willgren å sin fordran fått uppböra ettusen mark, samt Handlanden Eklund, om ock Matts Zacharias Willgen uraktlåtit att i Stadsfiskalen Blenpelts konkurs bevaka omordade fordran, dock 219
ari 1873, angående närmare bestämmande af löftesmans ansvärskyldighet, vore skiftde att ansvara för en tredjedel af Willgrens derkista fordran sjutusen föratiofyra mark fyratioen penni, eller för ett belopp af tvåtusen trehundra fyratioåtta mark trellon och tvåtredjedels penni, och således för en högre sumt ma än den, för hvilken Handlanden Eklunds gendom lagits i mät; ty pröfvade Rådstuf varätten rättvist förkusta Handlanden Eklunds talan samt skyldickanna Eklund att i rättegångskostnadsättning utbetala et Matts Zacharias Willgren tvåhundra mark och åt Stadsfogden Berg sjuttiofem mark Hofrätten, under hvars pröfning Handlanden Eklund i väderag draget nu let, har genom dom den 10 September 1875. drat sig i saken; och enär Handlanlen Eklund, på sätt en af Matts Zacharias Wilhelm till Hofrätten inlemnade afskrift af en hos Guvernören i Tavastehus lån tillkommen skrifträding framginge, den 7 Maj 1894 fått del af Willgrens hos bemälde Guvernör den 28. April 1894 gjorda ansökan om förbud jemlikt 2. SS: i förordningen den 24 Rubel för Dalerhemman i Sammerfors att jemlikt 2. SS: i förordningen den 24 Rubel för Dalerhemman i Sammerfors att jemlikt 2. SS: i förordningen den 24 Rubel för Dalerhemman i Sammerfors att jemlikt 2 SS: i förordningen den 24. Februari i Andrelsumman i Sammerföre att Hetala större del af Handlanden Eklund såsom hämmfogde i sagde stad meler sommaren berörda år tillkomnande lön, än att återstoden motsva ade Willgrens af Hofrätten genom dess förenämnda dom af den 13 Augusti 1884 hos Handlanden Eklund till betalning faststälda fordran samt sålunda utredt blifvit att Handlanden Eklund inom tio år, från den dag, då Hofrättens nyssämnda dom gafs, bevisligen denåts om ifrågavarande fordran, har Hofrätten funnit Handlanden Eklund icke hafva anfört skäl till ändring det slut hvari Rådstufvurätten geom sitt utslag i saken stannat, jemte det Handlanden Eklund ålagts att med femtio mark godtgöra Matts Zacharias Willgren för hans kostna de i målet uti Kefrätten Uti Kopollens dom har Handanden Eklund i underdanighet anhållit om ändring medelst ingifven leduktion, den Matts Zacharias Will220
slades häfda kostnader i målet. Petalle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länder Hans Kejserliga Majestäts Maja Nämn, Dess Senat för Finland 1. W. Kangberg Ludvig Clenberg. Henr. Börenius Juhan Serlachus 221 gen i föreskrifven ordning bemältHvad sålunda förelupit samt han lingarna vidare innehålla har Kejser liga Senaten tagit i öfvervägande och emedan Matts Zacharias Willgren på sätt Alorallen utsält, hos Handlan den Eklund behörigen bevakat sin ifrågavarande fordran samt Handlanden Eklund hvarken styrkt, att Matts dotoharias Willgren å densamma ur Stadsfiskalen Wigens konkurslä uppbarit mera än af Willgren medgifna ettusen mark eller ens påstått, att Eklund utöfver ofvanberörda femton mark tjugu penni till Matts Zacharina Willgren erlagt något å sin andel f ter hufvudlidet af det belopp, hvars med Willgren infial omordade fyllnadsborgen, finner Kejserliga Senaden Handlanden Eklunds deduktions icke föranlidne ändring i det slut, hvad Hapällen genom dess dom i saken slannut och dervid alltså kommer att fortlifva; och ålägges Handlanden Eklund att med åttatio mark ersätta Matts Lacharias Wilhelm hans här1/3 del Iharpentor
Den 5. April 1900. Matts Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senats för Finland dom uti ett, utan erlagda afgifter, från Åbo Hofrätt inkommet revisionsmål emellan Byggmästaren Gustaf Trygg, från Pedersjö by i Kimito socken, sökande, samt förre Bonden Johan Trygg och Bonden Johan Arvid Lundström, båda jemväl från sagde by, svarande, angående häfvande af hemmansköp: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justilie Departement, i Helsingfors, den 5. April 1900. Kejserliga Senaten har låtit handlingar na i målet Sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande: Wid Häradsrätten i Kimito sockens samt Dragstjärd och Westanfjård kapellers tingslag hafva Gustaf Trygg och förre Bönden Gustaf Westerlund, från Suutarby by, i Finby kapell, den senare såsom målsman för sin hustru Maria Helena Trygg, på Johan Trygg och Johan Arvid Lundström ågången skriftlig stämning anfört, att Gustaf Tyggs, Maria Helena Tryggs och Johan Tryggs samt sinnessvage Bondesonen Ofde t. af N. O. G. - G. L. - A. N. R.V. No 421. Pag. 277. RD. 1898.
Isak Tryggs, från Kimito socken, förälhar Bonden Isak Trygg och dennes hustru Helena Andersdotter, hvilka aflidit, den förre den 16. Februari 1871. och Helena Andersdotter den 27. December 1892, egt och åt sina arfvingar efterlemnat Falla benämnda hälften af Mellangård skattehemman i Pedersjö by, samt att Johan Trygg, som redan under Isak Tryggs och Helena Andersdotters lifstid förvaltat och efter deras död fortfarande besuttit hemmanshälften, den 11. Juni 1896. utan sena samarfvas hörande åt Johan Arvid Lundström försålt sagda lägenhet, hvilken då ännu varit oskiftad; och hafva Gustaf Trygg och Gustaf Westerlund förty yrkat, att nämnda köp måtte förklaras ogiltigt samt Johan Trygg och Johan Arvid Sundström åläggas vid vite att inom viss tid upplåta ifrågakomna lägenhet till skifte emellan Isak tryggden äldres och Helena Andersdotters arfvingar. Isaken hörde hafva Johan Trygg och Johan Arvid Lundström genmält, att Johan Trygg genom köpebref den 8. Mars 1860. af sina förbemälda föräldrar tillhandlat sig Falla hemmanshälft samt å sagda köp den 15. Mars 1861. erhållit första och vid vintertinget år 1862. andra uppbudet; i anseende hvartill och då Johan Trygg alltså varit berättigad att försälja berörda hemmans hälft, Johan Trygg och Johan Arvid lundström påstätt käromålets förkastande. Sedan Gustaf Trygg och Gustaf Westerlund förmält sig betvifla att Isak Trygg och Helena Andersdotter underskrifvit åberopade köpebref samt dess riktighet i öfrigt äfvensom Bonden Amandus Wilhelm Hollsten, från Hofva enstaka hemman i Kimito socken, i egenskap af förmyndare för Isak Trygg den yngre, tagit sig talan i saken och förenat sig i Gustaf Tryggs och Gustaf Westerlunds förestående käromat, har Häradsrätten, hvarest parterne en hvar gjort anspråk på godtgörelse för rättegångskostnaden, medelst den 3. Februari 1898. afkunnadt utslag förklarat Gustaf Trygg, Gustaf Westerlund och Amandus Wilhelm Hollsten icke hafva gittat förebringa ppo
laga skäl för häfvande af ofvannämnda, den 11. Juni 1896. afslutade köp om Fasta hemmanshälft samt förty förkastat Gustaf Tryggs och hans medparters i saken utförda talan, jemte det Gustaf Trygg. Gustaf Westerlund och Amandus Wilhelm Hollsson ålagts att gemensamt eller den af dem, som tillgång egde, Hollsten likväl endast af Isak Trygg den yngre tillhöriga medel, som Hollsten tilläfventyrs omhänderhade till Johan Arvid Lundström i godtgörelse för hans umgälder i målet utgifva tretlio mark. Hofrätten, under hvars pröfning Gustaf Trygg och Gustaf Westerlund i valivag dragit saken, har medelst dom den 20. Oktober 1898. låtit bero vid Häradsrättens utslag samt skyldigkänt Gustaf Trygg och Gustaf Westerlund att till Johan Trygg och Johan Arvid Lundström ersättning för deras kostnader i målet uti Hofrätten utgifva fyratiofem mark Uti Hofrättens dom här Gustaf Trygg underdånighet anhållit om ändring medelst ingifven deduktion, den han bilagt en af Gustaf Westerlund och Maria Helena Trygg den 31. Oktober 1898. undertecknad afhandling, deri nämnda makar å Gustaf Trygg öfverlåtit Maria Helena Tryggs arfsrätt till ifrågavarande hemmanshälft; och hafva Johan Trygg samt Johan Arvid Lundström sedermera i föreskrifven ordning bemött Gustaf Tryggs ändringsansökning Hvad sålunda förelupit samt handlingarna vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande, och emedan Johan Trygg och Johan Arvid Lundström till stöd för den förres rätt att till den senare föryttra ifrågakomna hemmanshälft företett ofvanomförmälda med Isak Tryggs och Helena Andersdotters namn undertecknade och af två vittnen bestyrkta afhandling af den 8. Mars 1860., enligt hvilken Isak Trygg och Helena Andersdotter till Johan Trygg försålt berörda hemmanshälft, ty och då Gustaf Trygg ej gittat förebringa några sådana omständigheter, som förringa trovärdigheten af sagda afhandling, på grund af hvilken Johan Trygg jemväl i öfverlåtarenes lifstid erhållit två, klander fria uppbud å fastigheten, finner Kejserliga knuten ej skäl att göra ändring i det slut, 228
hvartill domstolarne i saken kommit och vid hvilket förty skall förblifva; hvarhos Gustaf Trygg ålägges att med sextiofem mark godtgöra Johan Trygg och Johan Arvid Lundström deras härstädes hafda kostnader i målet. Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länderI Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senat för Finland: A. af Nyllöig." Oscar Ljung Åläggeskild. Häradt Häradsklagurskild. Häradt HäradsRichard Edertonm. Axel Charpentier Den 7. April 1900. I Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, dess Senats för Finland dom uti ett, på nedsatt uvisionsskilling, från Wasa Hofrätt inkommet sjörattsmäl emellan Wasa Nordsjö Ängbats aktiebolag, i staden Nikolaistad, sökande, och Handelshuset T. F. Lange et Knuth, i staden Lybeck, svarande, angående ersättning: Gifren uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitie Departement, i Helsingfors, den 7. April 1908. Kejserliga Senaten har låtit hvad lingarna i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande: Efter Wasa Nordsjö Ängbåts aktiebolag ågången stämning har Handelshuset F. F. Lange et Knutte vid Råd stufvurätten i Nikolaistad yrkat att, emedan särskilda upoteksvaror, som Handelshuset den 5. Juni 1897. i staden Lybeck inlastat i förenämnda belag tillhöriga angfartyget Hebi för att frambefordras till Apotekaren Johan Juselius i staden Björneborg, vid frambomsten till sistnämnda ort den 16. Öfver 1. afel.- O. E. S. - Ant. - R. F. / E. J. t. 27 No 429. Pag. 83. R. D. 1877.
uti samma månad befunnits hafva blifvit genom fastyghiljälets vårdslöshet mer eller mindre ikadade, så att Handelshuset derigenom åsamhats en förlust af trehundra fyra mark femtiofem penni, Wasa Nordsjö Ängbats äktiebolag måtte åläggas godtgöra Handelshuset sagda skada och i sådant af seende till Handelshuset utgifva tuhundra fyra mark femtiofem penni jemte ränta och godtgörelse för rättegångskostnaden. I anledning af denna talan har å omförmälda bolags vägnar genmälts, att ifrågakomna apoteksvarn tagit skada antingen redan å afsöndningsarten i följd af felaktig inpäckning eller och då desamma för lastemottagarens räkning och på hans fisk medelst påen befordrats från Björneborgs stads hamn Räfsö till staden, hvilket framginge deraf att den lida, hvari godset varit insatt, vid framkomsten till Räfsö hann lössats från fastyget i samma oskadade skick, hvari den emottagits i Lybeck; och har å bolagets sida förty påyrkats käromålets förkastande, jemte det anspråk framstälts på ersättning för rättegångs umgälderna. Efter det Handelshuset P. F. Lange et Knutk erinrat att berörda apoteksvaror enligt det af fastygets befälhafvare Sjökaptenen Wilhelm Bergström tecknade konnässementet bortframlefordras ända till Björneborg och rederiet således vore ansvarigt för skada, som möjligen drabbat godset under transporten från Räfsö till Björneborg, har Rådstufvurätten, hvarest Nädigationsskoleläraren Gustaf Wilhelm Blomqvist, Bankkontorsföreståndaren Huga Silfverarm och Sjukaptinen Komad Engelbert Pemelin blifvit i målet såsom iakkunnige hörde, genom utslag den 11. Juli 1875. på upptagna skäl förkastät käromålet samt qvittat rättegångsumgälderna i målet parterne emellan, hvarjemte Handelshuset P. F. Lange et Knutte ålagts att i ersättning
för uppvaktandet vid Rådstufvurätten Abetala till Nåvigationsskoleläraren Blomqvist tjugufem mark, till Bondekontorsföreståndaren Tölfverann tjugu mark och till Sjökaptenen Pemelin tio mark. Hofrätten, under hvars pröfning Handelshuset P. F. Lange et Knuth i vädevåg dragit saken, har medelst dom den 7. Mars 1899. deri utlåtit sig; och emedan, enligt det af sjukaptenen Bergström undertecknade hvilnässementet, det ålegat Wasa NordjeAngbåts aktiebolag att frambefordra ifrågavarande varor till staden Björneborg, och en del af dessa, hvilka blifvit inlästade i oskadt skick, vid framkomsten till sagda stad befunnits vara skadade, ty och då mottagaren af varorna Apotekaren Juselius i anledning deraf inom behörig tid anmält potist, har Hofrätten, med upphäfvande af Rådstufverättens utslag, i stöd af 89, 114. och 116. SS: SS: i sjölägen den 7. Juni 1873. ålagt förenämnda aktiebolag att till Handelshuset P. F. Lange et Knuth emot qvitto genast utbetala fordrade trehundra fyra mark femtiofem penni med fem procents årlig ränta derå från lagsökningsdagen, den 14. Febru arii 1898, intill skeende full betalning, men i anseende till sakens beskaffenhet qvittades rättegångskostnaden parterne emellan. Uti Hofrättens dom har Wasa Nordsjö Ångbåts ahtiebolag i underdanighet sökt ändring medelst ingifven dederktion, som Handelshuset P. F. Lange et Knuth i föreskrifven ordning bemött. Hvad sålunda förelupit och handlingarna vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande; och alldenstund Sjökaptenen Engström i förberörda konnässement ätagit sig att lefordra ifrågavarande varor till Björneborg och desamma sedermera på Wasa Nordsjö Ängböts aktiebolags föranstaltande och bekostnad från Räfsö hann efter omlastning i fram transporterats till
nämnda stad, fördenskull och då det icke visats att Apotekaren Juselius iklädt sig äfventyret vid sistnämnda transport, finner Kejserliga Senaten Wasa Nordsjö Ängbåts aktiebolag på grund af paktslutet emellan Kaptenen Bergström och Mandelshuset P. F. Lange et Knutte söra stånda sagda äfventyr, hvarföre och enär omförmälda varor, hvilka i Sybeck inlastats i oskadadt skick, vid framkomsten till Björneborg befunnits vara skadade, samt Apotikaren Juselius i anledning deraf inom behörig tid anmält potist, bolagets underdäniga deduktion icke föranledes till indring i det slut, hvari Hofrätten genom dess dom i saken stan nat och hvarvid alltså skall förblifva, jemte det bolaget ålägges att med sjuttio mark ersätta P. F. länge et Knutte dess härstädes hafda kostnader. Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse Pesolan 3/16. m E. Asikolin länder. 1 Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senat för Finland: A. af Nyborg. G: Langenskadt. Vidvard Edestam. Oscar Gylling. August Vylans