Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
lin fordrat sex procents ränta" å dessa belopp för hvarje år" till skeende full liqvid äfvensom skälig rättegångskostnadsersättning; hvilken talan Ingeniören Thulin, sedan Handlanden Löfgren under rättegången aflidit, återhemtat mot dennes i saken instämde ofvanbemälde rättsinnehafvare hans enka Helena Löfgren samt barn John, Siri, Ebba och Wäina Löfgren. Efter det Handlanden Signell och hans medparter, med undantag af Inspektoren Kullberg, hvilken från Häradsrättens som manträden uteblifvit, ehuru han varit behörigen instämd, blifvit öfver käromålet hörde äfvensom saken haft den omgång handlingarna deri närmare utvisa, har Häradsrätten genom beslut den 27. Mars 1899. uppskjutit målet till den 29. derpå följande Maj samt ålagt parterne att vid nästberörda rättegångstillfälle före ställa all den utredning, hvaraf de inskade sig begagna, derå Ingeniören Thulin, då målet sistsagde dag ångo till åtgärd förevarit, anhållit om ytterliga re uppskof för att komma i tillfälle att utreda orsaken dertill, att hans motparla öfverlemnat Kartanonkylä gods åt Landthushållaren Collin före arrendetidens utgång och gendrifva desses påstående, det arrendet varit ofördelaktigt och lemnat förlust, hvilken anhållan dock af Inge moren Thulins dervid tillstädeskomne vederparter motsagts Medelst den 29. Maj 1899. afkunnadt utslag har Häradsrätten sig utlåtit, att emedan Häradsrätten genom sitt nämnda beslut af den 27. derförutgångne Mars föreskrifvit, att parterne vid nästföljande sammanträde i målet borde vara för sedde med all den bevisning, de önska de få deri förestäld, ty kunde Ingenioren Thulin emot hans motparters bestridande icke vidare beviljas rådrum i antydt afseende, utan tog Häradsrätten, som jemlikt 1. SS: 11. kap. R. B. och den i saken Inspektoren Antberg tillstälda skriftliga stämningen af Fullbergs förfallolösa ute varo ej ansåg sig hindrad att afgöra målet, detsamma i slutligt öfvervägande. Lavid fann Häradsrätten utredt vara, att Ingeniören Theulins borgenärer vid behörigen utlyst sammanträde den 29. September 563
1887., som bivistats äfven af Thulin, bestutit, att det af Landthushållaren Collin och hans hustru den 30. Januari 1880 med Uhulin upprättade arrendekontrakt om Kartanonkylä frälsegods skulle derigenom, att Thulin upplåtit all sin egendom och således äfven sin arrenderätt till nämnda frälsegods till sine borgenärers förnöjande, anses hafva till all kraft och verkan upphört, samt att lågenheten på grund af berörda beslut den 1. April 1858. till Landthushållaren collin återlemnats; i anseende hvartill och då Ingeniören Thulin icke inom den i 64. SS: af konkursstadgan den 9. November 1868. föreskrifna tid klandrat berör da borgenärsbeslut samt förty måste anses hafva godkänt fordringssegarenes om förmälda åtgärd, Häradsrätten fann Ingeniören Thulin icke, på sätt han i detta mål yrkat, hafva rätt till ersättning för den skada, han i följd af ännämnda åtgärd tilläfventyrs tidit, utan blef käromålet af Häradsrätten förkastadt. Hofrätten, under hvars pröfning Ingeneoren Thulin, för sig, samt Handlanden Signell, Stationsinspektorn Granfelt, Apotekaren Norrman, Landthushållaren Collin, Pirpocenten Mittler äfvensom Helena, John, Piri, Ebba och Wäina Löfgren, gemensamt, i vade väg dragit saken, har medelst dom den 18. Maj 1900. yttrat sig och, jemte det Ingenioren Thulins anhållan om målets återförvisande till Häradsrätten för vidare utrednings föreställande deri af Hofrätten af slagits, enär Thulin haft tillräckligt räd rum att föreställa att den bevisning, hvar af han velat sig begagna, funnit Ingenioren Thulin, som icke styrkt befogenheten af sin i målet utförda talan, icke hafva anfört skäl till ändring i det slut, hvari Häradsrätten genom det motvädjade utslaget i saken stannat, hvarföre och då Handlanden Signells och hans medparters ändrings ansökning icke heller föranledde rättelse i sagda slut, vid detsamma skulle bero. Uti Hofrättens dom har Ingeniören Thulin i underdånighet anhållit om ändring Hvad sålunda förelupit samt handlingarna i målet vidare innehålla har Kej serliga Senaten tagit i öfvervägande. och emedan Ingeniören Thulin icke visat, 564
att han derigenom att Kartanonkylä gods, efter det Thulins genom ofvanberörda kontrakt af den 30. Januari 1880. vunna arrenderättighet till sagda gods under Thulins sedermera träkade konkurs utöfvats för hans kontursmassas räkning, utaf konkursförvaltningen den 1. April 1888. återlemnats i Landthushållaren Collins besittning, skulle blifvit urståndsatt att emot Landthushållaren bollen i laga väg göra gällande sitt möjlig enspråk på fortsatt tillgodonjutande af om förmälda arrendekontrakt och sålunda lilit skada, finner Kejserliga Senaten Ingeniören Thulins underdåniga deduktion i ke föranleda ändring i det slut, hvari Hof rätten i saken stannat, och vid hvilket altså kommer att förblifva. Det alle, som veder bör, till underdånig efterrättelse länder. I Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senat för Finland: fl. Tohmman J; Wiekel Lars Homén. E. Johansson Andersin. E. Ascholin. Kesäkuun 12 päivänä 1901. Keisarillisen Majasleden Korkeassa Nimessä Hänen Suomen Senaallensa tuomio nostorahalla Vaasan Hovioikeudesta tullessa, metsäkaupan mitättömäksi jutestamista koskevassa jutussa, jossa "Travaruaktiebolaget Kemi" niminen osäkeyhtiö Oulun kaupungista ja saman kaupungin Kauppahuone J H.  Snellman (1/son ovat hakijoina se ka Talokkaat Matti Wilho Kallunki eli Tojärvi ja Ulrikki Ollinpoika Paari, Sallansuun kylästä, ynnä Heikki Juhonpoika Isojärvi eli Kujala, Käsmän kylästä Kuolajärven pitäjää, vastaajina Annettu Keisarillisessa Suomen Senaalissa ja Sen Oikeuselle tossa, Helsingissä, Kesäkuun 12 päivänä 1901 Keisarillinen Senaatti on Itselleen entyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa Wälikirjalla Kesäkuun 14 päivältä 1889 ovat Matti Wilho Kallunki ynnä hanen vaimonsa Anna Kreeta Isojärvi ja tämän oikausemmasta avioliitosta syntyniiden alaikäisten lasten holhooja, Taläsnä: 79. S. - E J. - C. A - L. H. af C. 365 No 394. Paa 75 Rb. 1900.
lokas Antti Kivelä, hallitsemaansa Käsmänkylässä olevaan, 3/16 osaa manttaalia suuruiseen Isojärven eli Palojärvin kruunun taloon No 10 kuuluvasta osuudesta Taloperän jakokunnan metsää myyneet kuudentuhannen viidensadan markan kauppahinnasta Talollisille Hermanni Kerkelalle ja Mömää Wilho Kalliosalmelle sekä viimeksimainitun pojalle Kaarle Kalliosalmelle, Aläkylän kylästä, ja St. sellismiehelle Matti Katajärvelle, Isokylän kylästä Kemijärven pitäjää, kaikki ne pitäjä ja kuusipuut, jotka yhdek jan kyynärän korkeudella tyvistä olevan yhdeksän tuumaa ja sitä enemmän ja kasvoivat maanmittuun Olokuussa 1888 pyykillämien rajojen sisällä, muun musa, niillä välipuheilla, että puut olivat kolmen vuoden kuluessa otettavat mit. sästä ja että myyjäin tuli korvata ostajalle se vahinko joka voisi kuulua nitä, että kauppa joko hallituksen toimessa ta tai myyjiltä puuttuvan oikeuden jondosta menisi mitättömäksi. tämän jälkeen ovat Matti Kaltun kiUlrikki Pajari ja niinikään Pöllänsuukylässä asuva Talokas Kaarle Heikinpoika Palojärvi, jotka kaksi viimeksisanotria oli määrätty Anna Kreeta Isojärven alaikäisten lasten holhoojaksi kuin myös Anna Kreeta Isojärven täysikäinen poisa Heikki Isojärvi, viimeksi nimitetty, ittenkun hän joka Marraskuun 28 päivänä 1894 oli saanut perintökirjan kysymykseen tulleesen taloon oli erityi että kauppakirjoilla ostanut samasta atosta Marraskuun 22 päivänä 1907 p. maa manttaalia isäpuoleltaan Matti Wilto Rättung´iltä ja Helmikuun 5 päivänä 25/98 osaa manttaalia Talokas Kaarlo takrami Tiojärvellä, haastatettuansa Hermanni Karbelän, Konrad Wilho ja Kaari Kalliosalmen, Matti Kotajärven, osa keyktion Trävaruaktiebolaget Kemi ja Kauppahuone J. W. Snellman Grön inekä, Konrad Wilho Kalliosalmen kuoltua oikeudenkäynnin ajalla, hänen oiuudenomistajansa pojat edellämaini tun Kaarle Kalliosalmen ja Talollisen Vilho Kalliosalmen, Alakylän kylästä minä vävyt Talollisen Juho Aaprami täten ja Itsellismiehen Pekka Antin566
år molemmat Rovaniemen pitäjästä, Kemi järven ja Kuolajärvien pitäjäin käräjakunran Kihlakunnanoikeudessa vaatineet että puheenalainen metsäkauppa Kesäkuun 4 päivältä 1889 julistettaisiin mitättömän si, koska Isojärven talo sanottua vali puhelta tehtäessä oli ollut kruununluon toinen ja kuului vieläkin Paloperän ja kamattomaan lohkokuntaan, joten metjan myyminen talosta ei ollut luvat lista ilman hallituksen ja tohon muuden osakasten suostumusta, jonka saa miseksi ei oltu mihinkään toimeen ryhdytty, kuin myös siitäkin syystä, että välikirja, johon asianomaisen Kihlakunnanoikeuden suostumusta ei ollu hän kittu, oli holhunalaisille epäedullinen ja metsän hakkuun aika jo oli päättynyt sekä välikirja lisäksi oli sen alkuperäisten tekijäin kesken tapahtuneella sopimuksella kumottu ja viimein, kosk ei Heikki Isojärvi saatuaan talon perinnöksi eikä myöhemmin kään, ollut hyväksynyt välikirjaa, joka ei myöskään ollut taloon kiinnitetty, eikä siis häntä sitova. Asiasta kuullustettuina ovat Herman si Herkelä ja hänen yllänimitetyt asiahiimppaninsa vastustaneet kannetta, jonka jälkeen ja sittenkuin asianosaiset malemmin puolin olivat vaatineet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan Kihlakunnanoikeus on Maaliskuun 6 päivä nä 1849. julistanut päätöksen jutussa ikä mainitsemittään perusteilla hytjännyt kanteen ja velvoittanut Matti Wilho Rättungin ja hänen asiakumppi nensä, yhteisesti tai kenellä varoja oli sadalla markalla palkitsemaan vastapuollensa oikeudenkäyntikulut Hovioikeus jonka tutkittavaksi Matti Wilho Kallunki, Ulrikki Pajari ja Heikki Isojärvi yhteisesti ovat vetoamalla saattaneet julun on tuomiolla Helmikuun 15 päivältä 1900 antanut lausiintonsa asiasta; ja koska Syyskuun 5 päivänä 1856 annetun Metsäläin 8 ja 6 SS:n mukaan ei saatu asianomaiselta tuvalla myydä metsää kruunun tilalta eikä sellaisesta talosta, joka kuului lohkokuntaan, missä kruununtila oli rakkaana ja lohkojako loppuun saat 567
tamatta, eikä oltu ilmoitettukaan silloin ta lupaa esillä olevassa tapauksessa haetuksi, sentähden ja kun puheenala sen metsän hakkuuaika, joka kuten kysymyksessä olevasta välikirjasta selväs ti kävi ilmi, oli luettava välikirjan laatimispäivästä, siis oli loppuun kulunut eikä sama välikirja ollut sitova Heikki Isojärviä, joka oli Isojanen eli Palojärven talon perinnöksi ostanut ja jonka ei oltu näytetty sitä hyväksyneen, on Hovioikeus kumonnut Kihlakunnanoikeuden päätöksen sekä julista nut osakeyhtiön Trävaruaktiebolaget. ni vastedes oikeudeltomaksi useensa räjiin välikirjan perusteella hakkaamaan mainitun Tsojärven talon metsää kuin myöskin vapauttanut Matti Wilho Matlungin ja hänen asiakumppaninsa maksamasta muille vastapuolellensa paitsi Kauppahuone J. W Snellman (bom elle tuomittua oikeudenkäyntikulujen kervalista; mutta asian laatuun nähden ei sellaista pörvausta ote Matti Wilho Hallungille ja hänen asiakumpipaneillekaan tuomittuHovioikeuden tuomioon ovat osakeyhtiö Kärämäktiebolaget Kemi ja Kauppahuone “W Inellman G: von yhteisesti alamaisuudessa anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Matti Wilho Kallunki, Heikki Isojärvi ja Ellrikki Pajari, viimemainittu holhoustoi messaan ovat säädetyssä järjestyksessä aslanneet. "Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän asian ja katsoo, ettei syytä ole esiintuotu muuttaa, tavioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka us jää pysyväksi, jonka ohessa osakeyhtiö Träariaktiebolaget Kemi ja Kauppahuone J. B Snell man Eron velvoitetaan Matti Wilho Kallungel le ja hänen asiakumppaneilleen heidän täällä kaisuimensa kulujen korvaukseksi yhteisesti maksamaan seitsemänkymmentäviisi markkaa jota kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudattakoot Häradollisen Majastentin Korreassa SimonsaHänen Suomen Senaallensa J. W. Nyman. Andersin. Johmssa. Tull Charpentur 368
Den 15 Juni 1901. 1o Hans Kejserliga Majestäts Haga Namn Dess Sonats för Finland dem uti, på nedsatt nevisionsskilling, från Alo Hofrätt inkommet sjörältsmål emellan Handlandens Alfred Carlström, från staden Kristinestad, och Erik Mellin, från Björndorgs stad, sökande, samt innan W. Rosenberg Co, från sistnämnde stad, Finnan Herman West och Handlanden Amanda Åhman från Kristinerlad, Handlanden T. P. Joel berg, från Kemi stad. Timorna And Kurt Co och F. O. U. Nordlag, från Torneå stad, och Broder Hager, från Nikolaislad, Aktiebolaget Kansallis Cakapankki, från Helsingfors stad, Landlandene Tuom. Laurell, G. Ladman, Georg Buchl, Carl Finnilä, W. Mellberg, A. Blomqvist F. W. Unggren, Emil Lindberg, A. Får ler, J E. Salonen, K. M. Johansson och Waldeman Schauman äfvensom Herman K. Björkmans Enka, från Nikolaistad Handlandene Karl Krono och Emil Eroast, från staden Jakobslax, Daniel Halonen, från Kemi stad, Oskar Mohell, från Björneberg, W. Parmanen, 1. laarenen, Otto Holm, M. A. Wahlson, K. Bde /. B. - E. J. - J. E. H. åt. — l. 569 No 805. Pag. 6. R. D. 1901.
Sundman och Hulda Åkerman samt Sjö kapteneme S. Keppbrus och W. Hagén jemse firman K. J. Laurells enka, från Kristinestad, uteblifne svarande: Sifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitie Departement, Helsingfors, den 15 Juni 1901. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet Sig fordragas och af dem inhemlat följande: Sedan Tirman W. Rosenlen P. tillhöri ga angårliget " Södern" den 16. September 1897 på resa emellan städesna Bjemelberg och Kristinestad för stom och hög sjögång råkal sadan fara, att fartyget ansetts icke kunna hålla sjen med mindre än all en det af detsammas läst kastades öfver jord, samt derföre af lasten väkts i hafvel243 låder landslicher och 336 slängesjun, af hvilket paktgods landstackerna varit afsända från Björnebergs landslickssabacks Aktil Bolag i Björneberg till Handlanden Carl ströms emottagande i Kristinestad och jernet af Handlanden Mellin afsändts från Björneborg till honom sjelf i Kaskö stad har tjenstförrällande, Torparehören, Filosepe lektom Karl Julius Hartman i anledning af det sålunda lemnade härvidt verkdalt och den 19 December 1898 i Åbo stad afgifvit haverlräkning, hvari häveriskadan beräknats hafva utgjort värdet för ofvan berörda landslicher 2673 mark och för jem dängerna 1758 mark 80 penni samt öfriga kostnader 610 mark 75 penni; derå sist nämnda belopp förddats såsom gemen samt härvi, hvaremot och då omförmäl da landsocker och jemslänger varit lätade på förtygets dock, den skada, som uppkommit genom kastandel af dem, förklarats jemlikt 1 mom. 137. SS. Sjöla gen vara enskildt haveri och förty icke kunna vederbörande egare till det kastade godret ersättas Sedermera hafva Handlanden Carl ström och Mellin i afseende å klanler af ofvanberörda haverräkning till Kadstufverättens i Åbo sammanhade den 20 Februari 1899 utverkat stämning å mindre Tirman J. Rosenberg & Esåsom egare till angfartyget Södern än särskilda bolag, finner och enskilda personer, hvilka alla afsändt värer 570
med berörda ängfärligg under dess nu ifrågavarande resa, hvarefter Carlström och Mellin vid fullföljande af sin talan inför Rådstufvurätten anfört, att det rum å angfartyget Södern, der ifrågakomna tandsticksläder och jernstänger varit inlastade, väl vore beläget ofvanom förtygels mätningsdock, men såsom inrättadt under hurrikanlächel och kringbygdt på alla sidor dock utgjorde lastrum och icke finge betraktas såsom dock, hvarmed i Sjölagen afsäges en öppen öfverbyggd del af fastyget, samt att dessutom det i haveuräkningen åberopade stadgandet i sjölagen innehölle endast, att skada å gods, som blifvit läntadt å däck, borde anses såsom enskildt härvi, hvilket jemlikt 136 SS: Sjölägen kunde uppkomma blott ge nom olycka eller utan afsigt att frälse färligg och last, hvaremot yrkat, som afsigde gen arkstäldes för att aflöja en gemensam lara, under alla förhållanden enligt 133. SS Sjölagen utgjorde gemensamt hvari. Med afseende härå och då ifrågavarande land ricks - och jemparli kastals öfver börd för att derigenom rädda fartyget och dess öfga last från undergång, hafva Handlandene Carlström och Mellén ansett den sälunda uppkomna skadan böra räknas till gemensamt haveri samt förty påyrkat deraf betingad rättelse i räkningen öfver haveriet Under rättegångens förlopp har Råd stufvurätten emellertid från saken skiljt samt lige af Handlandens Carlström och Mellén till Rätten instämda afsändare af varer, som af ängaren " Sedan vid härvidetsfallet innehafts, samt föreskrifvit Carlström och Melten att i varvapsändarenes ställe låta inkalla samma vars emeltagare, så som hvad lasten beträffade rätte svarande målet i anledning hvaraf ej mindre Fornan Herman skat och öfrige nu uteblifve varandeparter, utom firman H. Rosenholm Ängen äfven Handlandens Herman Ruonola, G. Martin och E. Johansson, från Kemi dad, samt Wilhelmina Heik, från Gamla Karlsby stad, blifvit för saken till Rådstufvurätten instämda; derå och sedan af de i anförd måtte instämde lartemel tagaren Tirman Herman West, Amanda Innan, Handlanden Westerg, Femorna 571
And. Karl do, K. O. U. Nordberg och Broder slaget, Aktiebolaget Kansallis-Osake pankki samt Handlandens Laurell, Karl man, Buchl, Finnilä, Mellberg och Blomqvist tid Rådstufvurätten tillstädeskommit, hvaremot samtlige öfrige utan anmäldt för fall uteblifvit, Handlandens Carlström och dellin återhemtat sin förestående talan I saken hörde hafva af Timorna W. Rosenlax Co och Herman Nisl, Amanda Åhman, Handlanden Westerg och Tirmare tad. Karls do uti en af dem gemensamt undertecknad skrift framhållet hufvudsaktigast, att det vid ifrågakomna tillfälle kastade godset mäste anses hafva varit lastadt å fastygets dock, om och någon del af godret haft sin plats i en öfver byggnad å därket, samt att de skäl Handlandene Carlström och Mellin för öfrigt anfart till stöd för sin talan icke förtje nade något afseende; b.) Tinnan T. Öll Fordberg förklarat, att Pirman väl fått emottaga vårer med ängfartyget Adam min att Finnan, hvilken icke vore upptagen i haverräkningen såsom vara emottagare, förty ansåg sig icke beöras af förevarande rättegång, hvarföre Finman anhållit att rårda från målet skild af Herman Broder lagert jemväl gjort anhållan om all blifva skild från saken; d Aktiebolagd Kansallis Osakepankki endast öfverlemnat saken till Rådstupärättens afgeande, samt ej Handlandens Laurell, HartmanBevil, Finnilä, Mellberg och Blomqvist för tilallit sig och äfven erhållit uppskof i målet för svaromåls afgifvande, men seder nera icke begagnat sig af slik förmänEfter det Handlandens Carlström och Mellin vidhandragifvit, att Handlanden i Uhabergs stad Maria Hongén, som äfven vid stanämnda härvidutsälle haft värer om bord å ängaren Södern och lert i målet instämmas, emellertid den 21. September 1898. aflidit, hafva Carlström och Mellin frångått de talan i saken emot Maria Hongens ältsinnehafvare äfvensom emot Handlandens Kuonela, Martin och G. Johansson samt Wilhelmina Heik; derå Rådstufvurätten varat vittnen i målet afhört samt Handlanden Carbrom och Mellin jemväl gjort anspråk rä ersättning för rättegångskostnaden, medelst utslag den 21 Mars 1900 sig utlåtit och 572
jemte det Handlanden Mohell, som icke utredts hafva häst last ombud å angfartsgelSödem vid dess ifrågavarande resa, skilts från målet samt Handlandens Carlström och Mellin förklarats icke vara berättigade till ersättning af Maria Hengens rättsinne hafvare, Handlandene Ruonela, Maria och G. Johansson samt Wilhelmina Heik såvidt desse genom möjligen upprättande ny hafvereräkning kunde blifva för sina varar ålagde att deltaga uti gemensamt hävari, har Rådstufvurätten funnit för berörda ländstickor och jemslänger icke hafva varit lastade annorlunda än på däck, hvarföre och som den i följd af näst nämnda rårers hustrull öfver lvid Händlandene lachkone och Mellin utskynda de skadan, jemlikt 137. SS. Sjölägen, borde såsom enskildt härvi anses, Rådstufvu rätten förkastat Carlskonen och Mellins i målet anförda klandedalan, vid hvilken utgång af saken Handlandens Carlström och Mellin, med stöd af 235. SS: åberopade lagkänts skyldige att ersätta sjökaptenerns Carl Gustaf Lindroos, Frans Nordfors och Thure Valfrid Bergman, för det de i egenskap af sakkunnige män biträdt Rådstufvurätten vid målets behandling, samt att i sådant afseende utbetala åt Kaptenen Lindroos trettiotvå mark, åt Kaptenen Nordfors sextiosex mark och utKaptenen Bergman trettiofyra mark befrätten under hvars pröfning Landlandens Carlström och Mellin i väde väg dragit saken, har genom dem den 6. November 1900 låtit bero vid Rådstufvu rättens utslag Uti Hofrättens dem hafva Handlandene Carlström och Mellin i under dånighet anhållit om ändring Hvad sålunda förelupit och handlingarna vidan innehålla har Kejser liga Senaten tagit i öfvervägande samt finner Handlandens lachkene och Mellin icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättensfvanbrörda dem, vid hvilken altså hemmanet förblifvaDet alle, som vederla, till underdång efterrättelse länder Frans Kejserliga Majestäts laga NamnTess Sonat for Finland J. G. Sohlman. J; Wiekel Lars Homén. E. Johnsson auptersin. E. Ascholin. 573
Den 15 Juni 1901 I Hans Kejserliga Majestäts HögredämnDess Sonats för Finland dem uti ett, på nedradt nvisionsskilling, från Wasa Hofrätt inkommit mål emellan Handelshuset i staden Varis uti Repullikon Fankri ke Chalds Oll, sökande, samt Kronolänsmannen Elis Oskar Söderström från Nykarleby stad, uteblifven svarande, angående ersättning: Gifven uti Kejserliga Israelen för Finland och Poss Jussilie Departement, i Helsingfors, den 15 Juni 1901 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet Sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemlat följande: Inför Rådstufvurätten i Nykarleby stad har Handelshuset Chalds till, på samning å Kronolänsmannen Söderström yrkat att, emedan Kronolänsmannen Todastrene, som uti telegram till bemälda handelshus gemerlagent i Finland, landlanden i Helsingfors stad l. G. Daniels son den 28. Maj 1896 förbundit sig att under sommaren påföljande är hvardra åt handelshuset tvåtusen famnar pappersved för ett pris af tjugusex mark 6pa - 72 1/9 - Ef - El. - 2. I. / K. S. 574 Pag. 93. Rdr. 1900.
sammen, sedermera vägrat att underskrifva honom tillsändt skriftligt kontrakt om ifrågavarande beverans och ej heller fullgjort sjelfva levaransen, i följd hvaraf handels huset, som emellertid försålt samma parti pappasved åt belaget Papelenes Gewarand i staden Näntes, blifvit urständsatt att fullgöra sin derigenom ingångna förbindelse och nödgats till belaget erlägga i skadersättning tjugutusen mark, Kronolänsmannen Söderström måtte åläggas godtgöra handelshuset sagda belopp jemte ränta samt ersätta handelshuset dess rättegångskostnader i målet, hvarjemte händelshuset förbehållit sig öppen rätt att framdeles utföra talan om Kronolänsmannen Söderströms förpligtande att godtgöra det samma den handelsvist det gått för lustigt i följd af kontraktsbrottet. I saken hörd har Kronolänsmannen Söderström medgifvit att han slatt i underhandling med Handlanden Daniels son angående bevans af papperved åt förbemälda handelshus och att under handlingen äfven låt till öfverenskommits om beloppet och priset i enlighet med hvad handelshuset uppgifvit; men som dessa köpevilkor och öfriga till köpet hörande förlehåll bort skriftligen afsattas och det för slag till kontrakt, som Handlanden Panielsson i sådant afseende tillstält Krono länsmannen Söderström för att undertecknas, icke kunnat af Söderström godkännas, enär i sagda förslag land annat ingått, att det öfverenskomna priset gälde kubikfann om tvåhundrasexton ingenska kuliktot, dock sålunda, att vid äfverkningen och stäplingen borde tväknas nödigt öfvermått för vedens skeende torkning, att lastningen torde ske" vid sida af segel och eller angfartyg." hvilket vidkommande ängfartyg vore högst de grämt, om icke omyligt i Nykarleby och Himango hemmar, från hvilka, utom andra hemmar, utskoppningen bort ske, att icke allenast barten utan äfven skinnet borde vara från veden afskalade, samt att liqvid för vederdransen skulle uppgöras i Helsingfors stad ehuru sådansjelfallet borde ske å aflastningsertima i ubyte mot konnässementen, har Kronolänsmannen Söderström anhållit om 575