Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
lollisen Erik Juho Nygrinen ja tämän vaimon Anna Nygrenin kanssa, oli Helmikuun 4 päivänä 1909 tehdyllä kauppakirjalla näille lopullisesti myynyt Mäkelä nimisen 1/24 manttaalisen osuutensa Tenhulan rälssitaloa No 2 Niemisveden kylässä 3100 markan hinnasta, josta 6000 markkaa oli luettava irtaimiston maksuksi, oli Erik Juho Nygrén tuon kauppahinnan suorittamiseksi maksanut Mäkelälle 1000 markkaa sekä siirtänyt hänelle Asioitsija Kalle Harjun Toukokuun 4 päivänä 1903 eräälle J. W. Nummiselle eli hänen määräämälleen antaman, Erik Juho Nygrenille siurityn 1500 markan velkakirjan minkä sisällyksen maksamisesta Erik Juho Nygren oli mennyt lailliseen takaukseen, jota vastoin 1000 markkaa oli jäänyt taloon ennen kiinnitetyn velan maksuksi ja loppusumma 9000 markkaa Mäkelän vakuudeksi kiinnitetty sanottuun talonosuuteen vaan että sekä Asioitsija Hajutta että Erik Juho Nygréniltä oli puuttunut varoja suorittaa sanotun velkakirjan sisällystä. ja koskei kerrotulle maankaupalle oltu saatu laillistusta, mutta tuon talonosuuden nykyiset omistajat Wilhelm ja Iida Ulrika Kilpiälä olevat sanotun käräjäkunnan talvikäräjissä vuonna 1911 vastustaneet Abraham Mäkelän niissä vireille panemaa hakemusta että talonosa kiinnitettäisiin siten vielä maksamattoman kauppahinnan 1500 markan ynnä koron vakuudeksi muun muassa sillä perusteella ettu Mäkelän ja Nygrönin aviopuolten välisessä kauppakirjassa mainittu 1500 markan asiapaperi ollut sama kuin ylläsanottu velkakirja, minkä muistutuksen johdosta Kihlakunnanoikeus päätöksellään Marraskuun 14 päivänä 1911 oli jättänyt kiinnityshakemuksen viiväktämään siksi kunnes Mäkelä eri oikeudenkäynnillä nänttaisi vaatimuksensa, niin on Abraham Mäkelä pyytänyt saada näyttää 447
että mainittu velkakirja oli sama mikä hänelle äskensanotussa talon kaupassa oli siirretty sekä että hän siis, koska hän vielä oli saamatta talon hintaa 1500 markkaa, oli akeutettu saamaan kerrotun hakemuksensa hyväksytyksi. Sen ohessa on Abraham Mäkelä anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Tätä kannetta ovat Wilhelm ja Ida Kilpiälä vastustaneet huomauttaen muun muassa, että Erik Juho Nygren, siirtäessään Joulukuun 12 päivänä 1908 sanotun velkakirjan Abraham Mäkelälle eli ennen kuin he olivat tehneet kerrotun talonosuudenkaupan, oli joutunut saamaan saman suuruisen saatavan Mäkelältä, minkä saata vansa Nygrén sittemmin oli kuitannut Helmikuun 4 päivänä 1909 tehdyssä kauppakirjassa, joten Abraham Mäkelällä ei ollut mitään saamisoikeutta Wilhelm ja Iida Ulrica ka Kilpiälään nähden; että Kilpälän aviopuolet, ostaessaan kysymyksessäolevan talonosuuden, olivat luottaneet kauppakirjan anamuotoon, joka osoitti koko kauppahinnan tulleen suoriteluksi, sekä että Abraham Mäkelän ja Nygrinen aviopuollen väliseen kauppaan sisällyi ertaintakin omaisuutta 6000 markan arvo, joten ei missään tapauksessa voitaisi katsoa että puheenaolevan velkakirjan koko sisällys olisi maksamatonta kiinteimistön kauppahintaa koskevien säännösten alainen, eikä siis että Kilpiälän aviopuollen kysymyksessäoleva talonosuus olisi vakuutena myöskin noista 6000 markasta vaan korkeintaan 9000 markasta. Kihlakunnanoikeus on Marraskuun 18 päivänä 1911 julistamassaan päätöksessä katsonut selville käyneen, että Abraham Mäkelä, myydessään sanotun talonosuuden Erik Juho Nygrenille kolmenkymmenenyhdentuhan948
nen markan kauppahinnasta, oli viidentoistatuhannen markan suuruista maksamatonta kauppahintaa vastaan ottanut yllämainitun velkakirjan, jonka Nygrén Joulukuun 12 päivänä 1908 oli siirtänyt Mäkelälle, minkä vuoksi ja kun Kilpiälän aviopuolet, jotka Heinäkuun 15 päivänä 1909 olivat ostaneet sanotun talonosuuden, eivät olleet saaneet laillistusta tulle saannilleen ennenkuin Abraham Mäkelä oli pannut vireille kerrotun hakemuksensa talonosuuden kiinnittämisestä eikä oltu väitettykään että Erik Juho Nygren olisi saantiaan edellämainitun kauppakirjan perusteella laillistuttanut eikä myöskään että Ahoham Mäkelä olisi kantanut mitään mainitun velkakirjan sisällyksestä Kihlakunnanoikeus, hyljäten Kilpiälän aviopuollen vaatimuksen vähennyksestä irtaimen omaisuuden osalta, on katsonut talonosuuden M. K:n 11 luvun 2 SS:n mukaan, edellenkin olevan vakuutena puheenalaiseen velkakirjaan sisältyvän vielä suorittamattoman kauppahinnan viidentoistatuhannen markan maksamisesta. Sen ohessa on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Wilhelm ja Iida Ulriika Kilpiälän seitsemällä kymmenelläviidellä markalla korvaamaan Abraham Mäkelän oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Wilhelm ja Iida Ulrika Kilpiä. lä olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiossa 14 päivälle Helmikuuta 1913 katsonut selvitetyksi, että Abraham Mäkelä myydessään kysymyksessäolevan talonosuuden Erik Juho Tygrinalle ja hänen vaimollensa Anna Nygrénille oli ottanut Asioitsija Harjun 4 päivänä Toukokuuta 1903 antaman 949
ja Nygrénille sittemmin siirrolla joutuneen viidentoistatuhannen markan velkakirjan suorituksena yhtä suuresta määrästä sanotun kiinteimistön hintaa, siten pidättä mättä itselleen oikeutta siitä osasta mainittua summaa, joka velkakirjan sisällystä perittäessä ei tulisi suoritetuksi, kiinteimistön maksamatteman kauppahinnan oikeudella hakea maksua myydylä talonosuudesta, minkä vuoksi Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, on hyljännyt Abraham Mäkelän kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Abaham Mäkelä anonut muutosta perustelmalla, johon Wilhelm Kilpiälä on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion, jättää asian Kihlakunnanoikeuden jutussa julistaman päätöksen varaan Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Puro Saurikoski Alfred Kiuksiala. B. Am.berg. A. W. Lillbladell. 48. Amberg. A. W. Rusthållaren Samuli Koski. „ 950
Den 13 September 1915. Kejserliga Senatens för Finland dem uti ett på nedsätt avisions skilling från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommit fordringsmål emellan Fabriksferman Wiljekset Frics i Gamlakarleby stad konkursbo sökande samt afliebolaget " Wilh. Schauman Åkliebolag, från staden Jakobstad, svarande: Gifven i justitodsvartementet den 15 September 1915. Kejserliga Senalen har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Vid Rådstufvurätten i Gamlakarleby har å Wilh. Schauman Aktiebelags vägnar anförts, att förman Wiljeksel Frics i Maj månad 1913 meddelat belaget, att förman från Kemin saha Osakeyhtiö - benämnda aktiebolax fått förfrågan på särskilda sägmäskiner samt tillika anhållit att få i förmedling försälja belagets saomaskinen mot en provision af tio procent; att bolaget den 22 nästJde: F. F. A. L. B.t. A: R. 1. K. T. M. S:n Pag 1. R2. 1915.
följande Juni emottagit ett delegrum, hvari förman Weljekset Frits uppgifver att firman sält bolagets i Yxpila såg befintliga sågram med kroksägningsapparat för 5000 mark fritt å vägn i Yxpila; att denna uppgift i öfrigt varit riktig, utom att firman sålt sägramen för 1000 mark, men att lola get likväl åtnöjts med 5000 mark nitto, samt att förman Weljekset Fris sedermera afträdt sin egendom till konkurs innan bolaget erhållit likvid för den försålda sågramen och Kemin Saha Osakeyhtiö guldet det öfverenskomna priset för samma sågramoch har å Wilh. Schauman Aktiebolags vägnar vid sådant förhållande, med åberopande af stadgandet i 2 mom 55 af gällande Konkursstadga och under uppgift att förman Waliekset Tuis konkursförvaltning och borgenärer vägrat att åt bolaget utgifva den öfverenskomna köpeskillingen för ifrågavarande såg ram, yrkats, att förman Weljekset Frics konkursbo måtte åläggas till belaget erlägga sagda pris femtusen mark jämte ränta Såsom svaromål i saken har å förman Weljekset Tuis konkurslös vägnar hanhållits, att förman väl syntes i sitt till belaget aflåtna bref af den 7 Maj 1913 hafva afsitt att sälja ifrågavaranle sågrann i förmedling, men att förman, medan å Wilh. Schauman Aktiebolag vägrar genast efter brefvets emottagande i lifrån meddelats, att beläget icke inskade inlåta sig i affär med Kemin Juho Osakeyhtiö och vore villigt rälja sägrämen endast på vilkor att firmän i fast räkning körte densam ma aflåtit förberörda tilegram af den 22 Juni 1913 för att få köp till stånd; att belaget i anledning af sagda telegran i tulefon meddelat förman att bolaget vore villigt sälja säframen direkte till förmån för 5000 mark; att förman godkänt detta pris och sålunda i fast räkning köpt sågra men samt i bref af den 7 Juli 1913 bekräftat aftaldt; samt att beläget i bref af den 8 i nästragda månad godkänt försäljningen och ytterligare i bref af den 19 påföljande etu952
gusti, i anledning af förman Weljekset Erics meddelande att Kemin Saha Osakeyhtiö gjort särskilda anmärkningar mot sågramen fritagit sig från all ersättningskyldighet samt öfversändt räkning öfver sågramen å 5000 mark och en på firman dragen vexel å samma belopp med anhållan om vexelns godkännande; och har å firman Wiljeksel Tuis konkursbos vägnar, enär vid anfördt förhållande ifrågavarande sågram sätts åt förman Waljekset Frics i fast räkning och finnan dessutom redan den 30 Juli 1913 eller före konkursens början åt Kommerserådet Alts tillbeck - Leivi såsom pant öfverlåtit den å sågramens pris på Kemin Paha Osakeyhti dragna vexeln å 6000 mark, betallar den 15 Oktober 1913, anhållits om käromålets förkastande. Sedan Kommerserådet Soldback - Leiveblifvit i saken hörd har Rådstufvurätten medelst den 9 Februari 1914 afkunnadt utslag funnit det vara utredt, att firman Wiljekset Frics väl erbjudet sig att förmedla försäljning af Wilh. Schållman Aktiebolag tillhöriga sågmaskiner mot viss procent af försäljningspriset, men att köpslutet af ifrågavarande sågram skett i fast räkning med förmänViljekset Frics, hvarför Rådstufvurätten förkastat käromålet. Hofrätten, under hvars pröfning Wilhskallman Aktiebolag i vadevär dragit målet, har genom dom den 25 November ber 1914 funnit väl utredt vara att firman Weljekset Frics, sedan den i brefaf den 7 Maj 1913 anhållet att få i förmedling försälja Wilh. Schauman Aktiebolags sågmaskiner och i tilegram den 22 Juni samma år underrättat bolaget om att förman sätt bolagets ifrågavarande sågram för 3000 mark, i bref af den 7 påföljande Juli bekräftal sagda telegram och ett blefensamtal, hvarigenom bolaget skulle försålt sägramen åt förman Weljekset Fins för 5000 mark nelto; men emedan å bolagets vägnar bestridts, att beläget skulle öfverenskommit om försäljning af sågramen åt förman Wiljekset Erics och belaget uttryckligen i bref af den 953
8 i sistsagda månad bekräftat försäljningen af sågramen genom förman Weljekset Friis åt Kemin Saha Osakeyhtio för 5000 mark nitto, har Hofrätten ansett att ifrågavarande sågram försålts af förmån Weljekset Frvis i förmedling, hvarföre och då å firmans körkursbör vägnar icke ens påståtts, att Kemen Saha Osakeyhtiö skulle före förfallodagen den 15 Oktober 1913 afbetalat 5000 mark å den å sagramens pris af firman Wiljek ret Frics dragna vexeln och det bolaget tillkommande priset för sagramen sålunda och utan afseende därå att sagda vexel tidigare öfverlåtits åt Kommerserådet Godelbeck - Löwe måsle anses hafva influtet i konkursliet efter konkusens början den 25 September 1913, Hofrätten i stöd af 2 mom. 55 SS i Konkursstadgan, med upphöfvande af Rådstufvurit tens utslag, ålagdt förman Weljekset Frics konkursbö att till Wilh. Schauman Aktiebolag utbetala fordrade femtusen mark med fem procents årlig ränta därå från rättegångens början den 15. November 1913 tills fullbetalning följde Uti Hofrättens dom har förman Weliekset Friis konkursbo anhållit omändiina medels ingifven döduktion, den Wik. Schaunan Aktiebolag bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och pröfvar rättvist, med upphäfvande af Hofrättens dom, låta firo vid Rädstufvurättens ofvanberörda utslag. Det alle, som vederbör, till efter rättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: till toonbom k. Alredtuksiala tun Svenbok. Alpedellksiala B Annberg A. W. L. Lillman B Anneberg A. Nikunnaren Sameli Koski. 1. Matti Syrjänen 951
Syyskuun 14 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, testa mentin moitetta koskevassa jutussa jossa Talollinen Taavi Taavinpoika Pasila, Itsellisenleski Maria Taavintytaa Seppälä, Itsellinen Juho Taavi Taavinpoika Seppälä ja Itsellisentytär Iitin pitäjän Sääksjärven kylästä Talollinen Antti Juhonpoika Kettula Talol lisenleski Anna Juhontytär Lehtinen ja Työmies Aatami Waljakka ynnä hänen vaimonsa Eva Juhontytär Waljakka, kaikki saman pitäjän Kettin kylästä oikeudenkäynnin aikana kuolleen Talonomistajan Kaarle Taavinpoika Pasilan leski Amalia testamenttytär Pasila, Sihakauppias Aleksan473 ralveli a Kaarlo Ilmari Haltonen, kaik ki Helsingin kaupungista, Tuomies Juho Matula ja hänen vaimonsa Wilhelmina Taarinlös Mikola Walkealan pitäjän Ruokselan kylästä oikeuden käynnin kestaessa kuolleen Talollisen Säsnä: W. C. R. H.  R. A. S. K. 501 No 1711 Pag 203, 204 Rb Wilhelmina Taavintytär Seppälä, kaikki der Taavinpoika Seppälä ja Kauppa1913.
veljen Kaarle Warpeniuksen leski ja kuolinpesän haltija Amanda Warpenius Talollinen Juho Seppälä ja Talollisenleski Amanda Matilda Warpenius, kaksi viemeksimainittua Amanda Matilda Warpeniuksen ja tämän miesvainajan Talollisen Kustaa Edvard Warpeniek sen lasten Edvard, Niini Johanna, Aile Elisabet, Kauno Johannes ja Olli Ruuha Warpniuksen holhoojina, sekä Talollisenleski Anna Juhontytär Alitupakaikki Orimattilan pitäjän Niinikosken kylästä, Talollinen Kaarle. Kustaa Petter la ja hänen vaimonsa Sotta Eerikintytär Settula, saman pitäjän Kärkelän kylästä, entisen Talollisen leski Edla Taavintytär Eerola ja Talollinen Juho Alfred Taavinpoika Uino, molemmat Artjärven pitäjän Hiehunan kylästa, Kirkkoherra, Kauno Edvard Uino, Puumalan pitäjästä, Lampuodinleski Maria Taavintytär. Korkkula ja hänen oikeudenkäynnin aikana kuolleen milhensä Lampuoti Taavi Erland Korkkulan poika Erland Taavinpoika Korkkula, Artjärven pitäjän Kalulan kyläslai, Työmies Nestor Wallonen, Jääsken pitäjästä, ja Pietarin kaupungista Wenajan keisarikunnassa oleva Suutari Pietari Pietarinpoika Haikonen, hänen ynnä hänen vaimovainajansa Maria Lovisa Juhontytär Haikasen lasten Aino Maria, Yrjö Sakari ja Hjalmar Haikosen holhoojana, yhteisesti ovat hakijoina sekä Iitin pitäjän Muikkulan kylässä asuva Talollisenleski Anna Antintytär Kivinen vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 14. päivänä Syyskuuta 1915 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikä li niit on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Iitin ja Jaalan pitäjäin kerajäkun nan Kihlakunnanoikeudessa ovat Taan Taala, Maria, Juho Taavi ja Wilhelmina Seppälä, Antti Kettula, Anna Sehtinen ja hänen miehensä Talollinen Antti sehtinen, tatami ja Eva Walakka, Kuarle Pasila Aleksander Seppälä. Kaarlo. Ilmari Walto nen, Wilhelmina Mutula, Kaarle Hassenius Juho Seppälä ja Amanda Matilda Korpe950
nius edellämainitussa holhoojatoimessaan, Anna Alitupa, Kaarle Kustaa ja Setta Hettula Edla Eerola, Juho Alfred ja Mauno Edvard Uino, Taavi Erland ja Maria Kerkkula, Nestor Wattonen ja Pietari Haikonen, viimeksi mainittu holhoojatoimes saan, lausuneet, että Anna Kivinen oli Kihlakunnanoikeudessa testamenttina valvonut hänen Maaliskuun 30. päivänä 1906. kuolleen miehensä Talollisen Tuomas Alikonpoika Kivisen eläessään Huhtikuun 27 päivänä 1882. suullisesti tekemän määräyksen että hänen jäämistönsä hainen kuolemansa jälkeen oli lankeava Anna Kiviselle; mutta koska mainittu määräys ei sisättänyt Tuomas Kivisen viimeistai tahtoo eikä sitä oltu tehty siinai jur jestyksessä kuin laki testamentister saasi, ovat Taavi Pasila ja hänen asiakumppaniissa, ilmoittaen ettei Taavi Pavila, Antti Kettula, Anna Lehtinen, Eva Waljak ka, Kaarle Pasila Kaarlo Warpenius, tora Alitupa ja Sotta Iittula olivat, samoin kuin vuonna 1908. kuollut Kustaa Edvard Warpenius ja vuonna 1909. kuollut Maria Revisa Haikonen, Tuomas Kivisen äiti vainajan sisarusten lapsina hänen lähimpiä perillisiään sekä Maria, Juho Taavi, Wilhelmina ja Aleksander Seppälä, Kaarlo Ilmari Waltonen, Wilhelmina Matula, EdlaErola Juho Alfred ja Mauno Edvard Uino Maria Kerkkula ja Nestor Wallonen Tuomas Kivisen äitivainajan sisarusten lasten, vuonna 1907. kuolleen. Itsellisen Taavi Samuelinpoika Seppälän sekä vuonna 1909 kuolleiden Anttisen Taavi Juhonpojan ja Talollisenlesken Maria Juhontelar Elinon lapsia, vaatineet, että kosketettu maaräys julistettaisiin testamenttina mitätto mäksi ja Anna Kivinen velvoitettaisiin luoruttamaan Tuomas Kivisen jäämistä lailliseen jakoon, selittäen Taavi Pasila ja hänen juttukumppaninsa kumminkin myöntävänsä Anna Kivisell oikeuden laa jakamattomansa pesässä kuolemaansa asti; minkä ohessa Taavi lavila ja hänen asiakumppaninsa ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikulius laan. tuna Kivisen vastustettua kannetta ja jutun oltua asiakirjoista havaittavan käyttetyn alaisena on Kihlakunnanoikeus 957
Marraskuun 24. päivänä 1910. julistamassaan päätöksessä, jättäen huomioon otta mättä Wilhelmina Matulan kanteen, kosk si hän, naimisissa ollen, ollut oikeutettu kannetta tekemään, päätöksessä mainituilla perusteilla hyljännyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Taavi Rasila ja hänen mainitut asiakumppanensa sekä Juho Matula olivat vetoamalla saattaneet jutun, on Kesäkuun 30. päivänä 1913. antanut tuomion; ja jat täin ottamatta huomioon Juho Matulan muutoksenkakemuksen, koskei Juho. Alatula ollut asianosainen jutussa, on Ilovioikeus, katsoen selvitetyksi että Tuomas Kivinen oli laillisessa järjestyksessä seka täydellä järjellä ja vapaasta tahdesta Anna Kivisen hyväksi tehnyt liimen valvoman puheenalaisen testamentin, jottänyt asian sen loppupuutiksen varaan johon Kihlakunnanoikeus oli jutussa johtunut. Hovioikeuden tuomioen ovat, Antti Lehtisen, Kuurle Pasilan, Kaarle Warpeniuksen ja Tuavi Erland Merkkulan sillä välin kuoltua, Taavi Pasila, Maria, Juho Tuavi ja Wilhelmina Seppälä, Antti Kettula, Anna Lehtinen, Aatami ja Eva Waljakka, Aleksander Seppälä, Kaarlo Ilma ri Wallonen, Juho ja Wilhelmina Matula Juho Seppälä ja Amanda Matilda Warpenius, edellämainitussa holhoojatoimes saan, Anna Hilupa, Kaarle Kustaa ja Setta Settula, Edla Eerola, Juho Alfred ja Rauno Edvard Uino, Maria Kerkku la, Nestor Waltonen ja Pietari Haikonen, viimeksi mainittu holhoojatoimessaan sekä Kaarle Pasilan leski Amalia Pasila, Kaarle Warpeniuksen leski ja kuolin pesoin haltija Amanda Warpenius ja Taavi Erland Korkkulan poika Erland. Kerkkulaa noneet muutesta perustelmalla, johon Anna Kivinen on vastannut; ja on sitten myös suullinen kuulustetu jutussa toimitettu Keisarillinen Senaatti on tutki nut tämän jutun; ja sen ohessa että Keisarillinen Senaatti a ota tutketta vaksi, mitä Amalia Pasila ja Erland Korkkula täällä ovat osittaneet saadukseen muutosta Hovioikeuden tuomioon koska Amalia Pasilan puolesta ei ole siädetyssä järjestyksessä nostorahaa 958
Hovioikeuden tuomiota vastaan maksettu ja kun Erland Korkkulalla ei ole äitinsä Maria Kerkkulan eläessä perintöikeutta Tuomas Kivis- vainajan jälkeen eikä siis myöskään puhevaltaa esilläolevassa jutussa, ja samal la kuin Keisarillinen Senaatti myös juttää huomioin ottamatta, mitä Edvard Warpeniuksen ja Aino Maria Haikosen puolesta on täällä kiintuotu, koska he, täysiikaisiksi tultuaan, eivät ole puhevaltaan sa täällä laillisesti valvoneet, katsoo Keisarillinen Senaatti, Alavat Taavi Tosila ja hänen muut asiakumppaninsa ole asittaneet nystä muuttua Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi ja velvoite taan Taavi Pasila ja hänen juttukumppanin sa, yhteisesti tui kenellä varoja on, korvaa maan Anna Kivisen jutun vuoksi täällä olleet kulut sadalla markalla siitä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersson. Johannes Pesonen. Walter Andersson. Johannes Pesonen. Walter Andersson. Johannes Pesonen. K. R. Helanen Samuli Koski. K. Auer. 1/6. lainr. Syyskuun 14 päivänä 1915 Keisarillisen Suomen Senaalin luomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulteessa velvoittamista perinnönjaon pitämiseen koskevassa julussa, jossa ovat Talokkaanleski Greta Matilda Maunu ynnä Talokkaal Matti ja Kaarlo Ferdinand Matinpojat Maunu Kaaniemen pitäjän Kerkulan kylästä, hakijaina sekä Talokas Petter August Matinpoika Maunu, Kittilän pitäjästä, poisjääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Tyyskuun 14 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatte on itsellen esittelyttänyt jutun kirjal ja mistä, mikäli nyt on kysymyksessa, saanut seuraavat tiedot: Haastalettuaan Greta Matilda Maunun ja tämän asiakumppanit kovaniemen pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen on Petter August Maunu siellä lausunut, että Greta Matilda Maunu ja hänen myötäpuolensa Läsnä: A. S. B. t. - A. R.S. F. M. S:n. No 1712 1913.
jotka olivat ottaneet haltuunsa Greta Matilda Maunun 30 päivänä Marraskuuta 1908 kuolleen miehen, sekä Petter August, Matti ja Kaarlo Ferdinand Maunun isän Talollisen Matti Mikonpoika Maunun jäämistön, olivat 13 päivänä Maaliskuuta 1911 toimitelyssa perunkirjoituksessa ilmoittaneet hänellä olevan mainitun vainajan kuolinpesälle erinäisiä velkoja, jotka vaslaisivat hänen perintöosuuttaan, ja sittemmin kieltäytyneet luovuttamasta pesää jäkeen kaikkiin perillisten kesken, mihin nähden ja kun pesän saatavat haneltä olivat perusteettomia, on Petter Angust Maunu vaatinut, että Greta Matilda Maunu ja hänen myöläpuolensa velvoitettaisiin luovuttamaan pesä laillinen jäkoon-pesän osakasten kesken Greta Matilda Maunun ja hänen asiakumppaniensa väitettyä että Petter August Maunu jo oli saanut perintöosansa pesäslä ja näin ollen vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus Maaliskuun 21 päivänä 1912 julistamallaan päätöksellä koska Petter August Maunu Matti Mikonpoika Maunun perillisenä oli oikeutettu vaatimaan jakoa sanotun vainajan jälkeen, velvoittanut Greta Matilda Maunun ja hänen myöläpuolensa heille kullekin asetetun kahdensadan markan sakon uhalta neljän kuukauden kuluessa päätöksen julistamispäivästä toimituttamaan laillisen perinnönjaon Matti Mikonpoika Maunun jälkeen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Greta Halilda Maunu ja hänen myötäpuolensa veloamalla olevat saattaneet jutun, on 1 päivänä Maaliskuuta 1913 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan, määräten että aika, jonka kuluessa kysymyksessa oleva perinnönjako oli toimitutettuva, oli läskettävä Hovioikeuden tuomion antopäivästä. Hovioikeuden tuomion ovat Greta Malilda Maunu ja hänen myötäpuolensa anoneet muutesta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julun ja katsoo, etteivät Greta Matilda Maunu ja hänen myötäpuolensa ok esittäneet syytä muuttaa Hovioi900
keuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi, ollen se neljän kuukauden aika, jonka kuluessa puheenalainen perinnönjakoon Oikeuksien määräämällä uhalla toimitutettava, luettava tästä päivästä. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: AlfredLuksiala B. Anneberg AlfredLuksiala B. Anneberg A. J. Ollmvaara Sameli Koski. A. J. Ollmvaara Sameli Koski. Matti Syrjänen Syyskuun 14 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaalin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tullessa velkomisjutussa, jossa Wiipurin pitäjän Rapattilan kylässä asuva Tilanomistaja Wilhelm Boije on hakijana sekä Uudenkaarlepyyn kaupungissa olleen Nykarleby Aktiebank nimisen osakepankin kon kurssiin luovutetun pesän toimilsijamies Nikolainkaupungista ole va Punkinjohtaja Georg Savander vastaajana: Annettu Oikeusesaston ja Syyskuun 14 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen. sittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mekali nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedol Tilanomistaja Boijelle toimitetun haasteen nojalla on Tankirjohtaja Tavan der mainitun konkurssipesän puolesta "Wiipurin pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut että sittenkuin Tilanomistaja Boije kolmen muun henkilon kesä oli 28 päivänä Tammikuuta 1911 sitoutunut omavelkaiseen Läsnä: 12. Bl. 1. R. SS: R 11. S. No 1713. Pag. 35. R. G. 1915