Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
trettio mark sjuttiotvå penni, Häradsrätten ålagt Kronolänsmannen Ahlqvist, i hans egenskap af syssloman i Sågegaren Starks konkurs, att ur konkursboets tillgångar med den rätt och förmån Häradsrätten uti sin i konkursen gifna dom föreskrifvit till Sjökaptenen Blom utbetala sistsagda belopp med fem procents årlig ränta derå från den 16. September 1897, hvaremot Sjökaptenen Blom sjelf finge vidkännas umgälderna för oftaåmordade syn, jemte det rättegångskostnaderna i målet, i anseende till dess beskaffenhet, parterne emellan qvittades. Hefrätten, under hvars pröfning parterne ömsesides i väderag dragit målet, har genom den 22. Juli 1899. derigifven dom yttrat sig och, jemte det Sjökaptenen Bloms anhållan om målets återförvisande till Häradsrätten på det han komme i tillfälle att få å ed afhöra de personer, hvilka förrättat omförmälda den 11. April 1896. verkstälda syn, afslagits, enär den dermed afsedda bevisningen, då Blom utan anmärkning emottagit de till honom levererade tråvarorna, icke vore å saken verkande, funnit Sjökaptenen Blom icke hafva anfört skäl till ändring i Häradsrättens motväd jade utslag. Beträffande Kronolänsmannen Ahlqvists vadeinlaga, har Hofrätten yttrat sig, att alldenstund ostridigt vore, att Sjökaptenen Blom bekommit de uti hans förenämnda förteckning upptagna trävaror, hvilkas pris uppginge till fyrahundra sjuttio mark tjugusex penni, efter det Sågegaren Stark afvikit landet, och Ahlqvist, jemte det han vidhållit sitt påstående att Sjökaptenen Blom egenmäktigt omhändertagit berörda trävaror, i Hofrätten styrkt, att han vid Haradsrätten emot Sjökaptenen Blom rörande samma skogsalster anhängiggjort rättegång, hvilken ej vore slutligen afgjord, samt Sjökaptenen Blom icke visat, att dessa trävaror blifvit till honom å
Sägegaren Starks vägnar utlemnade, fördenskull förklarade Hofrätten Sjökaptenen Blom icke hafva varit berättigad att, på sätt som skett, tillgodoräkna konkursmassan berörda varors pris endast såsom afkortning å sin fordran hos Tågegaren Stark; i anseende hvartill Hofrätten, med ändring af Häradsrättens utslag, underkände Sjökaptenen Bloms anspråk härutinnan samt faststälde Fjökaptenen Bloms fordran i konkursen till det af Häradsrätten bestämda beloppet, tillökt med meranämnda varors pris fyrahundra sjuttio mark tjugusex penni, eller tillhopa till fyratusen tvåhundra mark nittioåtta penni, att utgå ur konkursmassans tillgångar, dock utan räntu, enär sådan af Blom vid bevakningen i konkursen icke begärts, med den rätt oprioriterade fordringar tillkomme; och skulle med dessa ändringar vid Häradsrättens utslag i öfrigt broUti denna Hofrättens dom har Tjökaptenen Blom i underdånighet anhållit om ändring. Hvad sålunda förelupit och handlingarna i målet vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande samt finner Sjökaptenen Blom icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken fördinskull kommer att förblifva. Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länder. I Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senat för Finland: A. af Nyberg. Klaugustian Lachard Edestam. Oscar Gylling. August Nybergs 1. Karl Handertskjös 328
Den 25 Maj 1900. T. Hans Kejserliga Majestäts Högare nämnOss Senats för Finland dom uti ett på nedsall avisionskilling, från AleHofrätt inkommit mål emellan Gods garen Robert Reinhold August Hedenberg, från Peldola säteri i Pemar socken, sökande, samt Godsegaren Konstantin von Wendt och dennes hustru Ludovisa Wilhelmina von Wendt, född "Afenberg, från Wihoborgs säteri i sagda socken, tillstädeskomne, äfvensom Tidegaren Friherre Gabriel von Kaartman och dennes hustru Lovisa Elisabeth ren Kaartman samt Tioken Maria Magdalena Medenberg, uteblifne svarande, angående bland annat afträdande af mark: Sifven uti RGserliga Senaten för Finland och Lars Justilie Departement, i Wilsingfors den 25 Maj 1900. Kosäliga Senaten har låtit andlingarna i målet Sig föredragas och af dem inhemtat följande Sedan Förste Expeditionssekreteraren Carl Ludvid Hedenberg den 20 Januari 1858 flidet, öfverlefvat af muka Lovisa Char6sa M. H. - A. B. s. C. - J. F. Tjet No 661 Såg. 57. Rd. 1899.
lotta Hedenberg och följande i äktenskapet med henne födda barn: sonen Gödsega ren Hedenberg samt döttrarna Diodonen Wilhelmina von Wendt, Lovisa Elisabeth von Kaartman och Maria Magdalena Nedenberg så har vid den 29. nästpåföljande December efter bemälde aflidne verkstäldt arfskifte Wihbergs säteri jemte dertill hörande lägenheter tillagts Lovisa Charlotta Hedenberg samt Meldola säteri med derunder lydande lägenheter tillfallit makarna Hedenbergs bemälda barn, emellan hvilka barn sistsagda jordagads den 28 Februari 1867 skiftats sålunda att Peldola säteri och Männistä frälsehemman öfvertagits af Tordsegaren Hedenberg samt hans förenämnda systrar enhvar erhållit särskilda ströhemmanEfter Lovisa Charlotta Modenbergs den18 Mars 1883. inträffade död, hafva måkärna von Kaartman, Godsegaren Meden berg och Socken Modenberg, medelst afhandling den 2 Augusti 1892 till Godsegaren ren Wenelt och dennes hustru försålt, med kärna von Maartman Friheninnan von Kaartmans samt Godsegaren Hedenberg och Fröken Andenberg sina arfsandelar i Wirdbergs säteri med till dersamma hörande lägenheter. Sedermera har vid en den 16 Juni SS 94 afslutad och af Pemar sockens Egodelringsrätt genom den 28 derpåföljande Aujusti afkunnadt utslag, hvilket åkommit laga kraft faststäld storskifteskomplittering n jordområde, som häfdades af Todsegaren Ridenberg under Mikola säteri, förklarats tillhöra Wikbergs säldi. Maria hafva makarna von Wendt, of" Todsegaren Modenberg till 1897 års lagtima höstting i Pemar, Piikkis och St Kälins socknars tingslag ågången skrift lig stämning inför Häradsrätten yrkat att, emedan Godsegaren Redenberg försfaranle bebrukade och innehade ofvanomordade, Vikbergs säteri tillydande jordomrade utan att dertill veterligen ega någon rätt, godsgaren Hedenberg måtte åläggas att samma jordskifte till makarna von Wendts fria förjegande omedelbart afträda I saken hörd har Godsegaren Midenberg väl erkänt, att ifrågakomna gordområde vid år 1845 försiggånget storskifte tillagts Wikbergs suteri, men opgifvit att sagda mark äfven derefter
bäfdats under Meldola suteri och jemväl vid förenämnda arfskiften ansetts tillreda sistsagda fastighet, till hvilken de å berörda mark anlagda torpen städse utgjort dagsverken, samt att Todsagaren Hedenberg och hans ofvanlemälde samarfva vid förberörda försäljning af Wikbergs säteri åt makarna von Wäntt icke företlial ännämnda mark; och jemte det Todsegaren Malenberg förty emotsell för kastande af makarna von Wenells ofvanlskrifna talan, har Domsagaren Hedenberg, på lagen genstämning å makarna ren Wendt samt efter utverkad stämning å makarena von Haartman och Tioken Kedenberg, påstätt att ombistade mark måtte från Wibbergs rubric afviljas och till Meldola rubei öfverföras eller, om detta yrkande icke vunnu godkännande, att förenämnda den 2. Augusti 1892 om Vikstings suteri afslutade köp, såsom tillkommet under förutsättningar, hvilka utvat sig icke ega nene, blefve upphäfeller, om ej heller detta påstående kunde af domstolen gillas, att makarna ren Wendt måtte åläggas att till sade garen Hedenberg utgifva lösen för målken enligt värdning eller, derest ej vas detta yrkande skulle af Häradsrätten godkännas och ifrågavarande mark till full ego de utan lösen tillfälle makarna von Wendlsåsom egare af Wikbergs säteri samt Tadsagaren Hedenberg sålunda frånginge n förmån, som vid brörda arfskiften fallit på hans arfslott, att såväl makarna von Wendt och von Kaarlman som Proken Hedenberg blefve förpligtade att till Godsegaren Hedenberg utgifva veterlag för hvad sålunda komme att frångå hans afslott i Meldola egendom enligt ansågda arfskiften af den 29 December 1858. och den 28. Februari 1867; hvarhos Todsgaren Hedenberg för nyssnämndt fall jemväl, enär något arfskifte efter Levisa Charlotta Medenberg icke skett samt del den 2 Augusti 1892 om Wikbergs nuksi upprättade köpebrefvet, hvilket vore att betraktas såsom den enda emellan fvingarne efter Lovisa Charlotta Hedenberg ingångna arfsförening, ej omfatat annat än hvad ansetts höra till dersbergs säteri allt sedan ifrågavaande arfsförhållanden uppstått, yrkat nävänna von Wendts åläggande att
upplåta i tvist varande mark till skifte emellan Todsegaren Hedenbergs och Tovisa Charlotta Wedenbergs öfriga arfvingar Efter det makarna von Wendt förmenat sig på grund af förenämnda gen stämning icke vara skyldige att ingå i svaromål angående något annat än viligen rörande den vederlägstesen, som, ifall ifrågavarande mark fråndemdes egoren af Meldola säteri, tilläfventyrs kunde hemma i fråga, samt förty undandragit sig afgifvande af genmäle i anledning af Todsegaren Stadenbergs öfriga påståenden har Häradsrätten medelst den 17. November 1894 afsagdt utdag härom sig yttrat och ansett de af Godsegaren Hedenberg på grund af genstämningen i målet gjorda påståenden, såsom varande af det utspungliga häromålet beroende, lämpligen kunna i sammanhang dermed behandlas samt på sådan grund ålagt makarna von Wendt att rörande samtliga deså yrkanden träda i svaromål. Härä hafva makarna sen Wendt bestridt riktigheten af redsegaren Kedenbergs uppgift derom att ifrågakomna jordområde ej skulle ingått i ofvanberörda köp af den 2. Augusti 1892 om Wikbergs saleri, helst den dervid tillkomna köpeafhandlingen icke innehölle bestämning luom att nämnda jordstycke undantagits för säljarens räkning; och då g heller vid omordade arfskiften någon til af Wikbergs säteri underlydande gar tillagts Tedsegaren Hedenberg samt Hidenberg under den länga följd af år han utan att ålägga arrende åtnjutet afkomsten från änsagda mark, blifvit till fullo ersatt för de kostnader Hidenberg tilläfventyrs derå nedlagt, hafva förty makarna von Wendt, hvilka derjemte motsagt den af Godsegaren Hidenberg påyrkade arfsjämkningen, ansell Hedenberg vara skyldig att afträda marken utan lösen. Sedan äfven makarna von Kaartman och Socken Hedenberg blifvit i saken borde, har redsegaren Kedenberg till Häradsrätten inlemnat instrument öfver en å ifrågavarande mark verkstäld syn, utvisande att jordområdet 327
med derå uppförda torpläggnader samt der befintlig, till afsalu tjenlig skog uppskattats till inalles tjugutvistusen trettiotre mark hettiin penni, hvarhos Godsegaren Kidenberg yrkat att, för den händelse nämnda värdningssumma blefve tvislig, jordområdet jemte hus och skog måtte för utrenande af desummas rätta värde försäljas å offentlig auktion eller ock Häradsrätten i sådant afseende föranstalta syni förberörda torpbyggnader; derå och efter det makarna von Wendt motsagt Todsegaren Hedenbergs nästnämnda yrkanden, Häradsrätten medelst den 29 April 1897 afsagdt utslag förklarat sig, enär makarna von Wendt metsagt bedregaren Medenbergs yrkande om märkens försäljning medelst offentlig auktion, uko böra till slik auktion förordna. Härå har Godsegaren Hedenberg upprepat sin ofvanomförmälda anhållan om anställande af häradsyn å ifrågakomna byggnader, hvarefter Karadsrätten uti utslag den 3 Maj 1847 härom yttrat sig att alldenstund spanmålet, huruvida omtvistade jordemade borde till makarna von Wendt afträdas samt således äfven frågan om lösen derför ifrågakomme, ännu ej för tillfället öfverlemnats till domstolens afgöande; fördenskull och då storleken af son Todsägaren Hedenberg möjligen tilllörande lösesumman derförinnan icke behafde utredas, kunde i sakens därårande skick emot makarna von Wenells bestridande icke förordnas om härads yn å ännämnda byggnader, helst Todsgaren Medenberg under målets behandling påyrkat föranstaltande af slik synunder förutsättning att marken tilldomles makarna von Wendt med lösenSedan målet emellertid tagit uppskof till 1897 års höstting i tingslaget samt Godsegaren Medenberg dervid anhållit att öfver tistmarkens värde på särskilda namngifna personer å ed i saken afhörda, har Häradsrätten medelst den 15 November nästsagda är afsagdt utslag, på de af Häradsrätten uti dess ofvanberörda utslag af den 5 Maj 1897 åberopade grunder, förklarat sig icke vidare kunna emotta
ga någon bevisning i anledt syste samt förty afslagit Godsegaren Medenbergs omordade begäran. Härefter har Häradsrätten, hvarest Tohegaren Holmberg gjort anspråk på godtgörelse för sina umgälder i målet, genom den 17. November nyssberörda år af kunnadt slutligt utslag i saken sig utlåtit att emedan Todsägaren von Wendt och hans hustru Ludovisa Wilhelmina nemWendt medelst förberörda, den 2. Augusti 1892 upprättade köpebref af den sistbemäldas medarfvingar till Lovisa Charlotta Hedenberg tillhandlat sig Wikbergs säteri med dertill hörande lägenheter samt ifrågavarande jordomräde genom Expedelningsrättens ofvan omförmälda utslag af den 08 Augusti 1894 förklarats tillyda sagda säteri, ty och då Godsegaren Adenhag som en längre tid besuttit emordade mark, ej gillat styrka att han genom förenämnde, den 28 Februari 1867 räkstälda arfskifte skulle jemte Meldola säteri och Männistä hemman ätkommit ganderätt till samma mark eller att vid förberörda köpslut om Witesbergs ämi förbehåll gjorts derom att änsagda jordstycke icke skulle åtfölja köpet, pröfoch Häradsrätten rättvist ålägga Tods garen Medenberg att till makarna von Wendts fria förfogande genast afträda meromordade egenråde, hvars gränser vore genom Egodelningsrättens omförmälda utslag närmare bestämda; dock lemnades Godsegaren Hedenberg öppet att emindre i laga ordning söka ersättning för å jorden nedlagda nödiga och nyt liga kostnader än mot sina samarfva utföra de påståenden om arfsjämkning, hvartill Hedenberg ansåge skäl förefinnas. Emot Häradsrättens nästbeskrifna utslag hafva makarna von Wendt gemensamt samt Godsegaren Sedenberg för sig erlagt vad och sin talan i Kefällen fullföljt medelst skriftliga andringsansökningar, i hvilka jemväl äskats rättelse, af måkärna von Wendt i Häradsrättens förlerörda invändnings utslag af den 17 Nocember 1894 samt af bedsegaren Kiden berg i nästbemälde Rätts ofvanomordade invändningsUtslag af den 29 April, "My och 15 November 1897; derå Staf329
rätten medelst den 9. Februari 1899 gifven dom deri uttålit sig och ansett öfriga af Godsegaren Hedenberg uti förestående måtte på tagen genstämning väckta yrkanden utom frågan derom huruvida ifrågavaran de mark borde af Todsegaren Hedenberg till makarna von Wendt afträdas mot eller utan lösen, icke ega sådan gemenskap med makarna von Wendls i saken utförda talan att förstsagda erkanden bortsammanhang dermed till pröfning upptagas, hvarföre Hofrätten i anledning af makarna von Wendts vadelibell upphaft Häradsrättens förberörda invändnings utslag af den 17. November 1894 samt förklarat innämnda yrkanden icke kunna uti Jorevarande mål komma under ompröfning; hvaremot och som Godsegaren Redenberg ej förebragt skäl till rättelse uti Häradsrättens ofvanomförmälda invändnings utslag af den 29. April, den 3 Maj och den 13 November 1897 vid nästsagda tre utslag skulle bero. Vidkommande sädan sjelfva saken, så och då ofvanomerdade, af Todsegaren Hedenberg under ett dola siitiri hufvade jordstycke blifvit nu en 1845 afslutadt och den 8 Maj 1846 af Häradsrätten i orten faststäldt storskifre tillagdt makarna von Wendt nu tillhöliga Wikbergs säteri, samt Todsegaren Helmberg hvarken styrkt att marken vid förberörda köpsbel den 2. Augusti 1892 för säljarene undantagits eller eljest visat sig va någon rätt att besitta samma jordområde, har Hofrätten funnit Todsvaren Hidenberg icke hafva anfört skat till undraen uti Häradsrättens motvädjade slutliga utslag, såvidt Todsegaren Adenberg derigenom ålagts att ännämnda jordstycke till makarna von Wenells fria förfogande genast tan lösen afträda; derutinnan vid sagda utslag alltså skulle förblifva; och jemte det Häradsrättens yttrande derom att Todsagaren Redenberg särskildt finge emot sine samarfva utföra den talan om arfsjämkning, hvartill anledning kunde förefinnas, såsom opakulladt undunrödjades samt rättegångsummgälderna i målet, hvarom Häradsrätten försummat att meddela åttande med hänsigt till sakens bekaffenhet parterna emellan qvittades, komme vid nästberörda utslag i öf300
rigt eller såvidt Todsegaren Medenberg lemnats öppet att af makarna von Wendt i laga ordning söka asättning för å jordområdet nedlagda nödiga och nyliga kostnader, uti hvilken del af utslagd rättelse ej ens blifvit sökt, att bero. Uti Hofrättens dom har Todsagaren Hodenberg i underdånighet sökt ändring nudelst ingifven deduktion, som makarna om Wendt i föreskrifven ordning bemält. Hvad sålunda förelupit och handlingar na vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande samt finner Todsegaren Hedenberg icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dem, såvidt Märadsrättens invändnings utslag af den 29 April, den 5 Maj och den 13 November 1851. derigenom gillats; hvaremot Hofrättens libaldes behäffande rättegången meddela de yttrande, hvarigenom Kapellen med ofvanänmärkt undantag upphäst Häradsrättens invändnings utslag af den 17 November 1894 och förklarat Godsegaren Redenbergs på genstämning väckta erkänden icke kunna i sammanhang med förevarande mål komma under pröfning, af Kejserliga Senaten ogillas, såvid Godsegaren Hedenberg i sagda yrkanden gjort gällande, att omtvistade anomade icke eller endast under de i dem angifna vilkor borse af honom afträdas Vid pröfningen af sjelfva saken finner Kejserliga Senaten utredt vara såväl att ifrågavarande, Wikbergs säteri rätteligen tillydande eganrade vid den 23. Februari 1867 efter Expeditionssekreteraren Carl Ludvig Hedenberg förrättadt arfskifte emellan Godsegaren Hedenberg och hans syskon antagits ingå i Meldola salen och såsom en del deraf tagits i beraslande vid åsättandet af det värde, till hvilket bedricaren Hedenberg öfverlagit sagda säteri, samt att Godsegaren Hedenbergs medarfvingar sålunda, i förhållande till sin arfslott, af Godsgaren Medenberg erhållit godtgörelse för värdel af samma område, som att den efter Tovisa Charlotta Stidenbergs död den 2. Augusti 1892 i förme af öfverlåtelse belefvade arfsförening, "Härigenom Todsegaren von Wendt och Tudovice Wilhelmina von Wendt åtkommit bedigaren Modenbergs och hans öfriga syskons arfslotter i Wikbergs säteri, likaledes afslutats 331
och säteriet åsatts värde under enahanda antagande af samtliga kontrakenterne; och emedan vid sådant förhållande Godsegaren Midenberg icke varit skyldig att, sedan Riksbergs säteri i arf tillfallit honom och hans medarfvingar, till säteriet afstå omförmälda dömmade, med mindre han af sterbhuset blifre godtgjord för dess värde, samt bedsegaren ren Wendt och Ludovica Wilhelmina von Wenell, hvilka vid förenämnda ansförening guldet utlösen för Wibbergs säteri endast efter det varde, säteriet egde utan nämnda område och således icke för värdet af detta, vore pligtige att, der samma område blefve Godsegaren Hidenberg frånvunnet, vid deraf påkallad jemning af ofvanberörda arfskifte och arfsförening utgifva såväl Godsegaren Sedenbergs och Tuderiga Wilhelmina von Wendts egna andelar af sagda värde som ock i sista hand de andelar af detsamma, hvilka Godsegaren Hedenberg tillkomme af sina öfriga medarfvingar, ty och då makarna von Wendt under rätte gången förklarat sig villige att, så framt Godsegaren Hedenberg tillborde lösen för oftanämnda egoområde, gälda sådan, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist, med ändring E. Aschelin. af Häradsrättens utslag och Hofrällens dom, ålägga Todsagaren Medenberg att till makarna von Wendt såsom agare af Wikbergs siiteri afträda omordade egororäde emot erhållande af lösen, om hvars belopp, parterne i fall de derom icke sämjas, må särskildt tvista. Det alle, som vederbör, till underdång efterrättelse länder. J Hans Kejserligde Majestäts Mögde nämnDess Senat för Finland. S. W. Klaufors Ludvig Clenberg. Henr. Rorenius. Juhan Serlachius
Den 25 Maj 1900 Hans Kejserliga Majestäts Koga Sann, Oess Senats för Finland dom uti ett, utan erlagda afgifter, från Åbo Hofrätt inkommet nvisianomäl emellan Prätselkammaren i Helsingfors stad och Consistorium vid Kejserliga Alexanders Chuversiktet i Finland, ömsom sökande och svarande, angående afträdan de af mark: silven uti Kejserliga Senalen för Finland och Dess Justitid Departement, i Helsingfors, den 25. Maj 1900. Kejserliga Senaten har låtit handlin garna i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande Till Rådstufvurätten i Helsingfors har Trälselkammaren låtit skriftligen instämma Consistorium vid Alexanders Universi telet i afseende å Consistorii förpligtande att af den längs södra stranden af Tölä ichen belägna mark, som innehades af Universitelst såsom botamist trädgård, i och för anläggning af en föreslagen strandväg emellan den så kallade Länga hon och Karvanniemi park till staden afstå så stort veråde, som dertill enligt en af staders begSak: d af 1. SS: H. R. B. - 48 - A. N. 7 No 663 Pag 10. R. B. 1899.
nadskontor uppgjord karla blefve erforder ligt, samt till utvecklande af sin talan inför Rådstufverätten framhållit att Helsingfors stads Magistrat och stodens äldste den 11 Maj 1763 åt Landhöfdingen Hans Henric Boijo utarrenderat ett inom dåvarande stadshagen invid Tavast tull beläget område af stadens domerade mark och sedermera den 1 April 1767. berättigat Landshöfdingen Boijo att utredga ven i stadshagen anlagda plantage till lika bredd med densamma och till längden jämus med landsvägen eller en vid Förmanshagen varande grund, dock med vilkor att så mycket å sjösidan lemnades öppet till väg att stadens innevänare icke hindrades att få betjena sig af stranden; att sedan Landshöfdingen Boiji till Trimurandens barnhus i Helsingfors öfverlåtit sin rätt till det arrenderad enrådet, med förbehåll likväl att Trädgårdsmästaren Eric Edbom finge bevitta den der anlagda trädgården, sagde ären derätt, hvilken emellertid förlängts till år 1838, efter nämnda ordens upplösning inom landet öfvergått till Helsingfors stads fattigvärds direktion, att omförmälda omräde jemte återstoden af Stads - eller Borgarekagen se dermera i den af Interidenten Engel utarbelade och öfverhetligt faststälda på nen för omgleding af Helsingfors stad upptagits såsom allmän trädgård och prömenadplats, hvilken omfattade nuva rande Kaisaniemi och botaniska Väd gården och hvars inrällande bode utföras med stalsmedel och under slatsmyndighets inseende; att Kejserliga Tybyggnadskomulan i ombets memorial af den 31 Januari 1825, hvilket är de första förberedel serna till planning af omordade allmänna bädgård vidtogos, anmodat den såkallade Räntefria Länemedels Förvaltninges Commissionen i dennes egenskap af behörig värderingsmyndighet att till Komilén inkomma med uppgift å den ersättning, som komme att utbetalas för afträdande af aflidne Trädgårdsmästaren belboms sterbhus delegares under är