Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
qvist icke själf underskrifvit detsamma eller åtminstone icke gjort detta vid sundt förstånd och af fri vilja, utan ock därför, att sagda testamen te icke tillerkände Sigrid Wilhelmi na Cairenius någon rätt till Carl Wilhelm Ekqvists kvarlåtenskap. Sedan makarne Cairenius mot sagt käromålet, har Rådstufvurätten medels den 9 Mars 1910 afkunnadt utslag funnit utredt vara, att Carl Wilhelm Ekqvist den 11 Juli 1883 i staden Melbourne af staden Vinteria i Andralien inför offentlig myndighet i tvänne personers samtidiga närvaro frivilligt upprättat och undertecknat i frågavarande testamente, hvarför Råd stufvurätten ansett detsamma hafva lagligen tillkommit och förty förkastat Elise Fogelholms och hennes medparters i målet utförda talan. Hofrätten, under hvars pröfning Elise Fegelholm och hennes medparter i vadeväg dragit målet, har medels dom den 15 Mars 1912 låtit vid Rädstufvurättens utslag bero. Uti Hofrättens dom hafva EliseFogelholm och hennes medparter anhållit om ändring medels döduktion, hvilken makarne Cairenius bemött. Kejserliga Senaten har tagit må set i öfvervägande och finner väl utredt vara, att Carl Wilhelm Ekqvit upprättat omförmälda testamente i behörig förm och att Ekqvist den 27 September 1905 aflidit, men emedan sagda testamente icke tydligen innehåller, att Sigrid Wilhelmina Caipenius skall efter Eksqvists död erhålla i testamentet omnämnda penningbelopp, samt Wilhelmina Eufrosyne Mandell före Carl Wilhelm Ekynil aflidit och testamentet, såvidt det möjligen innehölle förordnande till för män för henne, alltså förfallit, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist, med upphäfvande af Hofrättens dom och Rådstufvurättens utslag, förklara ifrågavarande testamente vara utan all kraft och värkan i afseende å Elise Fogelholms och hennes medparters rätt till arf efter Carl Wil384
helm Ekqvist. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: teur Laurikoski. Alfred Liuksiala. Tuis Isarisoski. Alft Luksiala. R. Amaby Samuli Koski. A. W. Brunblom T.o. Lilius. Den 1 Maj 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisions skilling från Kejserliga Åbo Hofrätt inkommit mål, angående klander af testamente, emellan Enkan Gustava Wilhelmina Ekqvist och Kontoristen Johannes Ekqvist hvardera från Åbo stad, Handlanden Richard Heckström och hans hustru Elly Hiehström, från staden Tammerfors, Fistriksveterinä ren Gustaf Ekqvist, från Ruovesi socken, äfvensom under rättegången aflidna Handlandeenkan Karolina Antoinetta Hagelbergs rättsinnehafvare  Tilosofumagistern Edvard Lang, dennes hustru Stina Evelina Lang och Handlandedottern Elin Hagelberg, samtliga från Tammerfors, jämte Handlandedottern Aili Hagelberg, från Helsingfors stad, gemensamt sökande, samt Skeppsmäktaren Gustaf Lennart Cairenius och hans hustru Sigrid Wilhelmina Cairenius, från sistnämnde stad, svaranSed: F. S. til - R. B.S. SS: 62. 585 No 765. Pag. 122. R. D. 1912.
de: Gifven uti Justitiedepartomentet den 1 Maj 1915 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt numera är i fråga, inhämtat följande Vid Rådstufvurätten i Åbo hafva Gustava Vilhelmina och Johannes Ekqvist, Richard och Elly Vicefström samt Gustaf Ekqvist och Karolina Antoinetta Hagelberg anfört, att Gustaf  Lennart och Sigrid Wilhelmina Cairenius den 3 Augusti 1908 vid sagda Rådstufverätt bevakat ett den 11 Juli 1883 dagtecknadt skriftligt testamente, som skulle hafva upprättats af Sigrid Vilhelmina Cairenius i Åbo kyrkskrifna, enligt uppgift å utrikes ort den 27 September 1905 aflidna moderbroder Sjöfvanden Karl Wilhelm Ekqvist. Emedan sagda testamente likväl, förutsatt att Karl Vilhelm Ekqvist verkligen aflidit, af makarne Cairenius icke bevakats inom lagstadgad tid samt Gustava Vilhelmina Ekqvist jämte medparter, äfven om testamentet kunde anses vara lagligen bevakadt, betviflade, att Karl Wilhelm Ekqvist underskrifvit detsamma eller gjort det vid sundt förstånd, ty och enär därigenom ej heller gjorts några som kelst dispositioner till förmån för någondera af bemälda makar samt Karl Vilhelm Ekqvist i hvarje händelse senare förklarat sin vilja med afseende å sin egendom vara den att densamma borde tillfalla hans arfvingar, hafva Gustava Vilhelmina Efqvist och hennes medparter, af hvilka Gustava Wilhelmina Ekovist vår enka efter Karl Wilhelm Elqvisto aflidna broder samt Ellyl Heiström, Gustaf och Johannes Ekqvist nästnämnda makars barn äfvensom Karolina Antoinetta Hägelberg syster till Karl Vilhelm Ekqvist, yrkat att omförmälda testamente af den 11 Juli 1883 måtte förklaras ogiltigt eller åtminstone icke innehålla dispositioner till makarne Cairenius förmånSedan makarne Cairenius blifvit 586
öfver käromålet hörda, har Rådstufvarätten medels utslag, afsagdt den 23 Januari 1911 funnit utredt vara, att Karl Wilhelm Ekqvist, hvilken, enligt hvad i målet framgått, af lidit den 27 September 1905, den 11 Juli 1883 i staden Melbourne i Anstralien vid sundt och fullt förstånd och af fri vilja inför två för sådant ändamål anlitade och på engång närvarande personer upprättat ifrågavarande testamente, hvarför och då Gustava Wilhelmina Engvist och hennes medparter styrkt hvarken att Karl Wilhelm Ekqvist sedermera i laga ordning upphöft omförmälda testamente eller att mararne Cairenius tidigare än sex månader före den 3 Augusti 1908 då testamentet af dem inför Rätta bevakats, egt kännedom om detsamma samt testamentet innehölle förordnande jämväl till Sigrid Wilhelmina Cairenius förmänRådstufvurätten förkastat Gustava Wilhelmina Ekqvists och hennes medparters i saken utförda talan. Höfrätten, under hvars pröfning Gustava Wilhelmina Ekqvist och hunnes medparter i vadeväg dragit målet, har genom den 15 Mars 1912 gifven dom låtit vid Rådstufvurättens utslag bero Uti Hofrättens dom hafva Gustava Wilhelmina och Johannes Eqvist Richard och Elly Wickström samt Gutaf Engvist äfvensom, i egenskap af under tiden aflidna Karolina Antoinetta Hägelbergs rättsinnehafvare, Edvard och Aina Evelina Lang samt Elin och tili Hagelberg änhållit om ändring medels deduktion som makarne Gairenius bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner väl utridt vara, att Karl Vilhelm Ekqvist upprättat omförmälda testamente i behörig förm och att Engvist den 27 September 1905 aflidit samt att testamentet af makarne Cairenius inom föreskrifven tid bevakats, men emedan sagda testamente icke in587
nehåller tydligt förordnande, att däri nämnda penningebopp skall efter Eugvists död tillfalla Sigrid Wilhelmina Cairenius, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist, med upphäfvande af Hofrättens dom och Rådstufvurättens utslag, förklara ifrågavarande testamente vara utan all kraft och verkan i afseende å Gustava Wilhelmina Ekqvists och hennes medparters rätt till arf efter Karl Wilhelm Ekqvist. Ort alle som vederbör, till efterrättelse länder, Kejserliga Senaten för Finland tens Laurikoski Alfred Lillksiala. tens Savikoski Alfred Liukkiala. B. Anneberg. Samuli Koski. A. V. Puumaren. F. O. Lilius. Den 1 Maj 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsätt reversions skilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet mål, angående klander af redovisning emellan Affärsmannen Georg Gustaf Fogelholm, från Åbo stad, Statiansinspektorn Friherre Carl Gustaf Adolf Mellin och hans hustru Evelina Mellin samt Sjökaptens döttrarna Elise Fogelholm och Edith Togelholm, samtliga från Bjerno socken, gemensamt sökande, samt Skeppsmäktaren Gustaf Lennart Guerenius och dennes hustru Sigrid Wilhelmina Cairenius, från Helsingfors stad, svarande: Gifven i Jussiliedopartementet den 1 Maj 1915. Kejserliga Senalin har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem såvidt nu är i fråga, inhämtal följande. Sedan Timmermans enkan Wilhelmina Ekqvist, från Åbo stad, den 27 Ofnde: F. A. L. - B. A - A. R. S. H. SS: 102. 588  No 767 Pag 116 R. D. 1912.
Mars 1878 aflidit, efterlämnande sönerna Sjökaptenen Edvard Lanard Ekqvist och Styrmannen Carl Wilhelm Ekqvist samt döttrar na Wilhelmina Eufrosyne, gift med förre Stadsfogden Carl Gustaf Mandell, Carolina Antoinetta, giftmed Bokhandlaren Emil Eugéne  Hagelberg, och Johanna Evelina, gift med Sjökaptenen Gudmund Magnus Fogelholm, har vid den 14 Maj 1878 förrättad uppteckning af Wilhelmina Ekqvists bo öfverenskommits, att egendomen skulle tillsvidare förblifva oskiftad under förvaltning af Sjökaptenerna Ekqvist och Fogelholm samt Wilhelmina Eufrosyne Mandell. Sedermera har ifrågavarande bo dock blifvit skiftadt den 3 Maj 1881, hvarvid på Carl Wilhelm Ekqvists andel kommit 16.500 mark, hvilket kapital likväl icke omhändertagits af honom, som vistades å utrikes ort, Emellertid hafva äfven makarna Mandell och Fogelholm aflidit, förre Stadsfogden Mandell år 1884, Wilhelmina Eufrosyne Handell år 1886, Kaptenen Fögelholm år 1901 och Johanna Evelina Fogelholm, som suttet i bo oskifte efter sin man, den 14 December 1905; och hafva bemälda makar såsom arfvingar efterlämnat makarna Mandell dottern Sigrid Wilhelmina Caisenius samt makarna Fogelholm sönerne Ingeniören Rudel Figelholm, Affärsmannen Fogelholm och Ingeniören Axel Herman Fogelholm äfvensom döttrarna Friherrinnan Mellin Elise, Edith och Elsa Fogelholm, af hvilka dock Ingeniören Rudolf Fogelholm den 5 April 1906 jämväl med döden afgått, efterlefd af sin hustru Maria Aline Isabella Fogelholm och under äktenskapel med henne sammanaflade sex barn, de där alla ännu vore omyndiga Vid därefter den 29 Juni 1907 förrättadt arfskifte efter Johanna Evelina Tegelholm har å sterbhusets vägnar aflämnats sedovis ning öfver förvaltningen af Carl Wilhelm Ekyvists ofvanomförmälda arfsmedel för tulen från den 17 Juli 1881 till den 30 Juni 1807, hvarhos Carl Wilhelm Ekqvist tillgodokaf589
nande, som enligt redovisningen utgjort 24.752 mark 10 penni, ur boet erlagts åt Vicehäradshöfdingen Ernst Ekelund i egenskap af god man för Carl Wilhelm Ekqvist. Härå hafva Makarina Cairenius efter utverkad stämning å Affärsmannen Fogelholm och hans medparter vid Rädstufvurätten i Åbo den 10 Augusti 1808 i egenskap af arfvingar och testamentstagare efter Carl Wilhelm Ekqvist, hvilken af dem uppgifvits hafva aflidit den 27 September 1905, anfört, all Sjökaptenen Fogelholm under benämning förmyndare arvode i ofvanberörda redovisning godtgjorts: under den 31 December 1881 med 1/82 mark 50 penni, under samma dagar 1882 med 164 mark 17 penni, 1884 med 325 mark 6 penni 1885 med 152 mark 80 penni, 1886 med 157 mark 54 penni, 1887 med 156 mark 19 penni, 1888 med 154 mark 61 penni och 1889 med 152 mark 71 penni, under den 24 December 1890 med 151 mark 44 pen ni och samma dag 1891 med 148 mark 49 penni samt under den 31 December 1892 med 146 mark 8 penni; i anseende hvartill och då Kaptenen Fogelholm under tiden emellan den 3 Maj 1881 och den 8 Maj 1892 icke varit förmyndare eller lagligen tillförordnad god man för Carl Wilhelm Ekqvist eller under denna tid ens förvaltat någon Ekqvist tillhörig egendom, makarna Cairenius yrkat, att Affärsmannen Fogelholm och hans medparter måtte åläggas att inom utsättande tid och vid viss förpliktelse till makarna Cairenius aflämna en ny såtillvida rättad redovisning, att från densamma uteslötes samtliga af dem i förestående måtto anmärkta poster samt att Ekqvists rättsinnehafvare i stället godtgjordes ränta efter fem för hundra om året å nämnda belopp från motsvarande dagar. Isaken hörda hafva Affärsmannen Fogelholm och hans medparter anmärkt, att tillförlitlig utredning förebragts hvarken derom, att Carl Wilhelm Ekqvist vore afleden eller att Sigrid Kilhelmina Cairenius vore hans närmaste arfvinge, 590
att Affärsmannen Fogelholm och hans medparter väl icke hade sig bekant, huruvida Sjökaptenen Fogelholm varit lagligen tillförordnad förmyndare eller god man för Carl Wilhelm Ekqvist, men att Kaptenen Fogelholm i alla fall från den 3 Maj 1881 till den 8 Maj 1892 dels med Carl Wilhelm Ekqvists och hans medarfvingars goda minne dels på uttryckligt uppdrag af dessa förvaltat det Ekqvist tillfallna arfvet sålunda, att Wilhelmina Eufrosyne Handell och efter hennes död Sigrid Wilhelmina Cairenius fått räntefritt förfoga öfver medlen, men att Köpte nerna Ekqvist och Fogelholm handhaft kontrollen öfver desamma, Kaptinen Fogelholm med skyldighet att bokföra dem och om så fordrades, redovisa för deras förvaltning; samt att anspråket på ränta å de belopp kontenen Fogelholm tillgodoräknat sig såsom arvode från de dagar dessa arvodesposter intagits i redovisningen vore fullkomligt godlyckligt, enär Wilhelmina Eufrosyne Handell och Sigrid Wilhelmina Cairenius innehaft arfsmedlen utan ränta ända till den 8 Januari 1893 och arvodes beloppen först under den 2 i sistsagda månad i en summa kommit Kaptenen Fogelholm till godo På grund häraf hafva Affärsmannen Fogelholm och hans medparter anhållit, att käromålet måtte förkastas samt att blifva tillagda ersättning för sina kostnader i rättegången Rådstufvurätten har genom utslag den 26 Maj 1909, på däri upptagne skäl förkastat käromålet men fingo Afförsmannen Fogelholm och hans medparter med hänsyn till sakens beskaffenhet själfva vidkännas sina i målet hafda kostnader. Hofrätten, under hvars pröfning parterna ömsesides i vadeväg daget målet, har medels dem den 15 Mars 1912 sig i saken utlåtit; och emedan utredt blifvit, att Carl Wilhelm Ekyvist aflidet den 27 September 1895, rätteligen 1905, samt efterlämnat såsom arfvingar, utom andra, Sigrid 991
Wilhelmina Cairenius, ty har Hofrätten ansett makarna Cairenius befogade att utföra ifrågavarande klandertalan; och då någon bevisning icke förestälts därom att Kaptenen Fogelholm under tiden emellan den 3 Maj 1881 och den 8 Maj 1822 omhänderhaft förvaltningen af Carl Wilhelm Ekqvists egendom har Hofrätten med ändring af Rådstufvurättens utslag i nu ifrågavarande del, ålagt Atförsmannen Fögelholm och hans medparter vid vite af tvåhundra mark för dem en hvar att inom tre månader efter den dag då Hofrättens dom gafs åt makarina Cairenius aflämna ny redovisning öfver förvaltningen af i frågavarande arfsmedel från hvilken redovisning borde bortlämnas alla de arvoden Kaptenen Fogel holm i den tidigare redovisningen tillgodoräknat sig för liden från den 3 Maj 1881 till den 8 Maj 1892, hvarhos fem procents årlig ränta skulle beräknas å Carl Wilhelm Ekqvists sålunda ökade behållning. Uti Hofrättens dom hafva Afförsmannen Fögelholm och hans medparter anhållet om ändring medels deduktion, som makarna fairenius bemött Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Affärsmannen Fogelholm och hans medparter icke hafva anfört skäl till andring af Hofrättens dom, vid hvilken förty kommer att bero; dock sålunda att omförmälda rättade nya redovisning bör af Aflänsmannen Fogelholm och dennes medparter vid det dem ålagda vitet åt makarna barnius aflämnas senast den 1 September innevarande år; och skyldigkännas tförsmannen Fogelholm och hans medparter, gemensamt eller den af dem som tillgång eger, att med sjuttio mark ersätta makarna Cairenius för deras härstädes i målet hafda um592
gälder. Del alle, som vederbör, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland: telis Saarikoski Alfred Luksiala telis Saarikoski Alfred Luksiala B. Anneing. Samuli Koski. A. W. Pullström Lindel F. O. Lilius. Toukokuun 3. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullessa, korvausta työntekirjaa kohdanneesta ruumiinvannasta koskevassa jutussa, jossa Maan viljelijä Juho Nehemias Parkku, Wanajan pitäjästä, on hakijana sekä Työmies Johannes Vihonen, Sääksmäen pitäjästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Epäivänä Toukokuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niista, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedet: Juho Lehemias Parkulle toimituttamansa haasteen nojalla on Johannes Vihonen Hausjärven, Janakkalan ja Vanajan pitäjäin käräjåkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut että, sittenkun hän oli 2. päivänä Toukokuuta 1908. ruvennut sirkkelimieheksi Parkun Vanajan pitäjässä omistamaan sahaan, oli häntä 7. päivänä samaa kuuta Läsnäs W. A. J. P. R. K. - K.A. . T. J. 593 No 768. Pag. 3. R. D. 1912.
siellä kohdannut sellainen tapatumme llä sirkkelisaha oli teikannut meikein kohonaan irti hänen vasemman kalensa kolmannen ja neljännen soinen, jotka sitten, oli sairaalassa toinitetulla leikkauksella poistettu; mihin nähden ja kun Juho Nehemias karkku oli laiminlyönyt vakuuttaa sahansa työntekirjat tapaturman varalta, Johannes Vihonen on vaatinut että Juho Nehemias Parkku velvoi tettaisiin Vihoselle suorittamaan eläkilla 240. markkaa vuosittain sekä korvaamaan Vihosen oikeudenkäyntikulut. Juho Nehemias Parkku on esittämillaan perusteilla vastustanut kannetta; minkä jälkeen ja hankittuaan Teollisuushallituksen lausunnon asiasta, Kihlakunnanoikeus on 1. päivänä Huhtikuuta 1910. julistamassaan päätöksessä lausunut sekirtetyksi, että Johannes Vihonen 7. päivänä Toukokuuta 1908. ollessaan Juho tehemias Parkun työssä edellä mainitussa sahassa, oli tapahinnan kautta siten loukhaantunut että hänen vasimman kätensä kolmas ja neljäs sormi hokonaan olivat tulleet lakatuiksi irti vastaavista välikammentuista ja että toisen sormen selkäpuoleen samassa kädessä oli tullut pitkittäin kulkeva haava, joka oli osaksi halkaissut toisen ja kolmannen falangin luut, sekä että tämän johdosta toimitetulla leikkauksella oli poistettu sanotun käden kolmas ja neljäs jormi ynnä vastaavien välikämmenluiden päät; mihin nähden ja koska Johannes Vihonen loukkaantumisestansa oli tullut elinajakseen invaliidiksi ja jutussa oli selville käynyt, että Johannes Vihonen ennen loukkaantumistaan oli ansainnut samanlaisessa työssä ainakin seitsemänsataa viisikymmentä markkaa vuosittain ja mainittu saha Teollisuushallituksen antaman lausunnon mukaan oli luettava sellaisiin laitoksiin, joista säädetään työnän394
tajan vastuunalaisuudesta työntekijää kohtaavasta uimiinvannamasta 5. päivänä Joulukuuta 1895. annetun lain 2. SS:ssä, ja siihen palkattu työväki siis olisi ollut tapaturman varalta vakuutettava, mutta Juho Nehemias Parkku puheenalaisen tapatuman sattuessa ei vielä ollut sitä tehnyt, Kihlakunnanoikeus on velvoittanut Juho Nehemias Parkun suorittamaan Johannes Vihoselle elinkautisena eläkheenä vuosittain sata viisikymmentä markkaa, alkaen 7. päivästä Toukokuuta 1908, kuin myös korvaamaan Johannes Vihosen oikeuden käyntikulut kahdellasadalla kuudellakymmenellä markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Nehemias Parkku oli vetoamalla saattanut jutun, on 17. päivänä Marraskuuta 1911. antamallaan tuomiolla, jättäen ylläkerrotuissa kohdissa asian muuten Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan, vähentänyt Parkun Johannes Vihoselle vuotuisesti maksettavan korvausmääran sataan markkaan ja määrännyt sen luettavaksi 25. päivästä Heinäkuuta 1908., jolloin Vihosen puheenalainen vamma lääkärin todistuksen mukaan oli täydellisesti parantunut. Hovioikeuden tuomioon on Juho Nehemias Parkku anonut muutosta perustelmalla, johon Johannes Vihonen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei puheenalainen virkkelisaha oli sellainen sahalaitos, jota tarkoitetaan edellä mainitussa laissa, minkä vuoksi ja kun Juho Nehemias Markkii siis ei ole ollut velvollinen tapaturman varalta vakuuttamaan Johannes Vikosta, Keisarillinen Senaatti harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljätä hanteen. Tätä kaikki asianomaiset 295
noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Waltu Andersin. K. R. Helanen Johannes Pesonen K. Auer. T. Jännett. Toukokuun 3 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa korvausta työntekijää kohdannes ta ruumiinvannasta koskevas sa nostajutussa, jossa Itsellinen Henrik Marsch, Åkaan pitäjän Nahkialan kylästä, on hakijana ja Maanviljelijä Gustaf Adolf Saarinen, Kalvolan pitäjän Ahlajärven kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 3 päivänä Toukokuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä mikäsi nyt on kysymyksessä, saanut tietää Sääksmäen ja Kalvolan pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Henrik Marseh lausunut, että hän ollessaan 7 päivänä Kesäkuuta 1907 työssä Gustaf Adolf Saarisen sikkelisahassa Ahlajärven kylässä oletapaturmaisesti laukannut oikean kätensä niin, että lääkärin oli täytynyt käden parantamiseksi leikata paikki Läsnä: W. A. J. T. R. H. K. A 1o 769. Pag 20 R. 1912
kolme sormea ja että jälelle jääneet etusormi ja poukalo myös olivat jontuneet työhön kelpaamattomiksi; ja koska Gustaf Adolf Saarinen, laiminlyömällä työnantajan vastuunalaisuutta työntekijää kohtaavasta ruumiin vammasta koskevan, 5 päivänä Joulu kuuta 1895 annetun lain säännösten mukaisesti vakuuttaa sahatyöväkensä tapaturman varalta, itse oli tullut velvolliseksi vastaamaan Henrik Marsehia kohdanneesta tapaturmusta, on Henrik Marseh vaatinut Gustaf Adolf Saarista velvoitettavaksi suoriltamaan Mariehille korvausta lääkä rinpalkkiosta 32 markkaa 64 penniä, sairaalanmaksuista 31 markkaa 20 penniä, Mariehin työkysyttömyydestä Kesäkuuun 14 päivästä Heinäkuun 26 päivään 1907 eli 42 päivåltä, jonka ojan hän tapaturman johdosta oli ollut sairaana, 2 markan 10 pennin mukaan päivältä 88 markkaa 20 penniä, Marsehin perheen elatuksesta Kesäkuun 14 päivästä Heinäkuun 3 päevään 1907. jonka ajan Marseh oli ollut sairaalässä, 52. markkaa, Mariehin matkoista sairaalaan Hämeenlinnaan ja takaisin 9 markkaa sekä työkysyn ainai seksi vähentymisestä 302 markkaa 40 penniä vuosittain, lukien 26 päivästä Heinäkuuta 1907, kuin myös turvaa maan sanotun vuotuisen hyvityksen suorittaminen siirtämällä maksuvel vollisuuden jollekin elinkorkolaitokselle, jota paitsi Henrik Marseh on pyytänyt korvausta oikeudenkäyntikielus taan. Gustaf Adolf Saarinen en vastus tanut kannetta; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus on 3 päivänä Syyskuuta 1909 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Gustaf Adolf Saarisen vahingen korvaukseksi Henrik Marsehille suorittamaan Kesäkuun 14 päivästä Heinäkuun 26 päivään 1907 eli neljättäkymmeneltäkahdelta päivältä viisikymmentä markkaa neljä kymmentä penniä ja viimeksi mainitusta päivästä alkaen vuosittain ennakotta yhtäpitkillä väliajoilla sataviisikym997
mentä markkaa, jonka ohessa Gustaf Adolf Saarisen tuli kolmellasadalla mankalla korvata Henrik Marsehin oikeuden käyntikulut Hovioikeus, jonka tutkittavavaksi asianosaiset kumhikin olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 4 päivänä Joulukuuta 1911 antamallaan tuomiolla, koskei puheenalainen virkkelisaha ollut sellainen sahalaitos, jota tarkoitetaan edellä mainitussa, työnantajen vastuunalaisuutta työntekirjää kohtanvasta ruumiinvannasta koskevassa laissa, eikä Gustaf Adolf Saarinen siis ollut ollut velvollinen tapaturman varalta vakuuttamaan sahassa tyiskenteleviä työntekirjoitä, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, kyljännyt kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Henrik Marseh anonut muutosta perustelmalla, johon Gustaf Adolf Saarinen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Henrik Marseh ole esittänyt syytä muuttaa 1. F. Jägmfelt. Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti Walter Andersin K. R. Helanen Johannes Pesonen. K. Auer. 598
Toukokuun 7. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, rakennusten poismuuttamista hoshevassa jutussa, jossa Rustitilallinen Dominikus Manni - Räyhä, Tomeron pitäjän Lautilan kylästä, on hakijana sekä Mylläri Viktor Lindstedt, sanotusta kylästä, ynnä Riikalan pitäjän Hirvelän kylässä asuvat Talolliset Kaarle Laaksonen Ylianttila, Frans Tehtinen Rämi, Kalle Koskela Seppä, Kaarle Nieminen Nikula, Kustaa Heinonen Ylimanttila ja Verner Erland Laiho Aliinarttila, saapuville tulaina, mutta viimeksimainitussa kylässä asuvat Talolliset Juho Koskila Seppä, Juhio Yliheikkilä ja Juho Tuominen Alineikkilä, poisjääneinä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa J. päivänä Toukokuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselon esittelyttänyt jertun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, näsnä: F. S. A. B. A: B. -S. - K. J. E. Th. No 801. Pag. 59. R. B. 1913.