Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
nelle itselleen 12500 markkaa sekä hänen puolestaan 631 markkaa 90 penniä, oli riTuomas Klemetin ja hänen takausmiesten jä laiminljönnistä kärjinyt 9087 markan opennen vahingon, on Konstantin Purakko saatinut, että Tuomas Klemetti ja hänen asiakumppaninsa velvoitettaisiin yhteisvastuullisesti suorittamaan Suistament kansakoulurakennustoimikunnalle 905 markkaa 90 penniä korkoineen sekä sevaamaan rakennustoimikunnan oikedenkäyntikulut Asiassa kuulustettuina ovat Erik Pelkonen, Antti Kuisma Tuomas Jääskelä nen ja Armas Lavonen huomauttaan että Suistamon kunnan kansakoulurakennustainikunnan ja Tuomas. Klemtin välillä tehdyn urakkosopimuksen mukaan kysymyksessä olevien kansa koulurakennusten tuli olla valmiine 1 päivänä Elokuuta 1904, jonka tähden ja kun rakennustoimikunta ei alle yön ja vuoden kuluessa tuosta päivälukien nostanut velkomuskannettaan Erik Pelkosta, Antti Kuismaa, Tuomas Jääskeläistä ja Armas Tavosta vastuurakennustoimikunta oli menettänyt kannealtansa heitä vastaan, minkä ohessa Tuonas Klemetti ja hänen edellämainitut asiakumppaninsa ovat selittäneet, että rakennustoimikunta vasta kolmen kuukeuden kuluttua senjälkeen kun urakka sopimus oli tehty, oli Tuomas Klemetille sättänyt työtä varten tarpeelliset piirusukset kustannusarviainien ja työselityksineen; että rakennustoimikunnan jonvähojiksi asettamat eri henkilöt ovat antaneet ristiriitaisia määräyksiä toitten suorittamisesta; että rabennustoimekunta oli laiminlyönyt suovittaa Tuomas Klemetille välikirjan muaisia elumaksuja; sekä että seurauksenä rakennusteimikunnan ja sen asiamiesten kerrotusta menettetystä oli ollut, etteivät rakennustyt joutu nut valmiiksi määräaikaan ja ettei luomas Klemetti, joka oli vakuuttanut sakennukset paloahingosta 5 päivään dokuuta 1904, voinut rahan puutteessa uudistaa vakuutusta ja kun rakennusteimikunta, joka ole tiennyt vakuutuksen mpienkulumisesta sanottuna päivänä 1433
kuolehtimatta sen uudistamisesta, siis itse ole ollut syypää Keitin kansakaulellä sattuneen tulipalon oikeuttamaan vahinkoon ja se myös sitten oli syrjäyttänyt Tuomas Klemetin Leppäsyrjän kana koulun rakennustyön loppuun saattamista ovat Tuomas Klemetti ja hänen asiakumppaniusa vastustaneet kannetta Kihlakunnanoikeuden 17 päivänä Sokakuuta 1906 julistamallaan päätösellä hyljättyä Erik Pelkosen, Antti Kuuman, Tuomas Jääskeläisen ja Armas Sevosen väitteen heitä vastaan kohdistetun kanteen vanhentumisesta, on Kihlakunnanoikeus 19 päivänä Lokakuuta 1909 julistamassaan lopullisessa päitöksessä katsonut jutussa selvitetyksi että Tuomas Klemetti 16 päivänä Loka kuuta 1903 toimitetussa huutokaupan oli sitoutunut rakentamaan Suistama kunnalle Korton ja Seppäsyrjän kanskoulurakonnukset niihin kuuluvine ulkohuoneineen 22. päivänä Lokakuut 1903 lopullisesti vahvistettujen ja ulle kirjoitettujen rakennusvälikirjan ja työselityksen mukaisiksi, sekä että Erik Pelkonen, Antti Kuusma, Tuomas Jääskeläinen ja Armas Savonen takaus kirjassa 8 päivältä Lokakuuta 1903 olivat kukin omasta ja toistensa puolesta mennut omavelkaiseen takaukseen niiden ehtyen täyttämisestä, joihin Tuomas Klemetti yllämainitussa huutokaupassa sitoutuisi, että Tuomas Klemetti huutokaupassa olikin suostuneet niihin ehtoihin, jotka sanotussa välikirjassa ja työselityksessä vat mainitut ja siis myöskin vastaamaan puheenalaisten rakennusten palwakuuttamisesta, että Keiton kansakouluvakennus sitten ennen valmislunistaan oli 6 päivänä Elokuuta 1904 ralanut sekä että Tuomas Klemetti silloin Leppäsyrjän kuulurakennuksen ielä ollessa keskenäisenä oli luopuvit töitten jatkamisesta, jonka vuoksi jahennustoimekunta oli 7 päiväksi Maaliskuuta 1905 kuulutetussa huuto kaupassa antanut Koiten koulun rakentamisen sellaiseksi, kuin välikirjassa 22. päivältä Lokakuuta 1903 oli määrätty, Antere Ikoselle 1484 markan urakkomakseesta, oikeuttaen Ikoen 1134
kayttämään palaneesta rakennuksesta pelastettuja rakennustarpeita; että Kuistamon kunta, saadaksensa TuomaKlemelin 0,1430 markan maksusta ja hennettäväkseen ottamat hakemmukset valmiiksi, oli niistä suorittanut Sumas Klemetille 1550 markkaa, Anttikoselle Keiton kansakoulun uudelleen rakentamisesta 14584 markkaa, Seppä hvana Riinalaiselle 8 markkaa, korko lä bruksaktieldag, nimiselle osakeyhti 385 markkaa 80 penniä, Leppäsirjan kansakoulun kesken jääneitten sakentöitten täyttämisestä 2502 markkaa å Myttäri Ilja Skorad unosjille 3 marka 11 penniä oli siis yhteensä 9337 nikaa 90 penniä enemmän kuin sandrakennukset olisivat maksaneet ja Tuomas Klemetti olisi ne välikirjan mukaan valmistanut. Tämän johon ta ja koska puheenalainen vahinkokustamon kunnalle oli oikeutunut siitä ettei Tuomas Klemetti evatka hänen mainitut takausmiehensä olleet sitoumuksensa mukaan pellvakuuttaneet mainittua Moilan aakoulmakennusta, sekä siitä, että luomas Klemetti oli jättänyt Seppäsyr jän kansakoulmakennuksen kesken ikä sen seikan, että rakennustoimi unta mahdollisesti oli epäsäännölli sesti suorittanut urakkamaksuja taitoimenjutettänsä viivyttänyt tietten salmistamista, voitu katsoa vapautta neen Tuomas Klemettiä ja hänen akausmiehiänsä rakenteilla olleitten akennusten palovakuuttamisesta, on Kihlakunnanoikeus ulvoittanut Tuomas Klemetin, velallisena, sekä Erik Pelkosen, Antti Kuisman, Tuomas JääsToisen ja Armas luvosen, takauksensa nojalla, yhteisesti tai hellä vistä varoja oli, maksamaan Suista nen kunnan kansakoulmakennusta. mikunnalle yhdeksäntuhatta kahdeksankymmentäseitsemän markkaa hdeksankymmentä penniä viiden vuentin vuotuisine korkoineen oikeulenkäynnin alusta 1 päivästä Pekovuutä 1905 kunnes täysi maksu taahtui sekä kahdellasadalla markalla komaamaan rakennustoimikunnan 1135
oikeudenkäyntikulut, jättäen rakennus toimikunnalle vallan eri oikeuden käynnullä, jos se luuli syytä olevanTuomas Klemetiltä ja hänen asiakumpvaneiltaan hakea sen vahingon kerranta joka Tuistamon kunnalle mahdolli sesti oli syntynyt siitä, etteivät puheen alaiset kansakoulurakennukset ollut ajoissa valmistuneet. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Konstantin Surakka että Tuomas Klemetti, Erik Pelkonen, Antti Kuisma luomas Jääskeläinen ja Armas Sannen olivat vetoamalla, saattaneet tiin, on 19 päivänä Maaliskuuta Juantamassaan tuomiossa katsonut, seKonstantin Surakka eikä myöskään Tuomas Klemetti ollut esiintuonut ja tä muuttaa Kihlakunnanoikeuden päätöstä; mutta koska edellämäen tun Tuistamon kunnan kansakaaren rakennustoimikunnan Tuomas Kihmetin kanssa 22 päivänä Lokakuu1903 tehdyn välikirjan määräysten mukaan Moiton ja Leppäsirjan hänen koulujen kysymyksessä olevien aennusten tuli olla valmiina 1 päivänä Elokuuta 1904 sekä Tuomas Klenetin ja hänen takausmiestensä välikirjan ja takauskirjan määräysten mukaan suoritettava, välikirjan täytämisen laiminlyömisestä johtuva koraus oli silloin heti langennut maksettavaksi eikä kansakonturakennussimikunta kahdentoista kuukauden tuluessa sen jälkeen ollut nostanut elkomuskannettaan Erik Pelkosta, Antti Kuismaa, Tuomas Jääskeläistä ja Annas tavosta vastaan, sentähden ja un Erik Pelkonen, Antti Kuusma, Suomas Jääskeläinen ja Armas Taronen siis, uuden ulosottolain voimaan astumisesta 3 päivänä Joulukuuta 1895 annetun Keisarillisen asetuksen 24 SS:n säännökseen nähden, olivat takauksestaan vapaat, on Hovioikeus, kumoton Kihlakunnanoikeuden 17 päivänä Lokakuuta 1906 oikeudenkäynnissä julistaman ja sen lopullisen päätöksen tässä kohden, hyljännyt rik Pelkosta, Antti Kuismaa, Tuomas Jääskeläistä ja Armas Savosta vas1486
taan ajetun kanteen, jättäen Kihlakunnanoikeuden päätöksen muuten voimaan. Hovioikeuden tuomioon on Konsten tin Surakka anonut muutosta perustelmalla, jonka kaksoiskappaleen Syymas Klemetti, Erik Pelkonen Tuomas Jäkeläinen, Ora, Johannes ja Simo Rustma sekä Annas Lärönen ovat ottaneet ja siihen muut paitsi Armas tavonen vastannesta Keisarillinen Senaatti on tytkinut tämän jutun; ja koskee puheoleva välikirja Lokakuun 22 päiväks1903 eikä Erik Pelkosen, Antti Kuisman Tuomas Jääskeläisen ja Annas Savontakaussitoumuskaan sisällä määräyksiitä, minkä ajan kuluessa rakenninurakan ja muiden välikirjassa ersitoumusten täyttämättä jältämisestä seuraavan vahingon korvaus oli seritettava, eikä Hovioikeuden tuomen mainittu lainkohta siis sovittu puoalaiseen tapaukseen, harkitsee Huhrillinen Senaatti oikeaksi, kumden Hovioikeuden tuomion Erik Selkosen Valterösarviainen Antti Kuisman, Tuomas Jääskeläisen ja Armas Savosen maksu- ja vastuuvelvollisuudesta, vahvistaa sen loppupäätöksen, johon Kihlakunnanoikeus oikeudenkäynnissä julistamassaan ja lorillisessa päätöksessään tässä kohden on johtunut. Näin muutettuna Hovi kuiden tuomio jää muuten pysyväksi sata kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatt: Johannes Pesonen. K. R. Helanen. hannes Pesonen. K. R. Helanen. Johannes Pesonen. K. R. Helanen. P. V. C. M. Männälä Samuli Koski. K. Auer. 437
Marraskuun 30 päivänä 1913. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, tilankaupan purkamista koskevassa jutussa, jossa ovat Maanviljelijä Juho Tapani ja hänen vaimonsa Julia Josefina Tapani, Lomun pitäjästä, yhteisesti hakijaina sekä Tampereen kaupungissa asuvat. Tahka kauppias Kaarlo Wirtanen ja tämän vaimo Hilda Mariaana Wirtanen tulematta jääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 30 päivänä Marraskuuta 1915 Keisarillinen Senaatti on itulleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot Kaarlo ja Hilda Mariaana Wirta selle toimitetun haasteen nojalla ovat Juho ja Julia Josefina Tapani Pöytyän ja Yläneen pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että he 10. ja 15. päivänä Syyskuuta 1902 tehdyllä kauppakirjalla olivat Wirtasen aviopuo lisvilta ostaneet Leppämäen rustitilan ja Läsnä: W. A. 12/7. J. B. K. k.t. N: 2035 Pag 44. R. D. 1913.
Rantalan verotalon ynnä niiden kanssa yhdysviljelyksessä olevan Heinäkoiviston. li Käurilan palstatilan, kaikki Pöytyjän pitäjän Kumilan kylässä, tilvilla ole vine irtaimistoineen 15000 markan kauppahinnalla, josta 30.500. markkaa heti eli maksettu. Nyt kun Kaarlo Wirtanen ennen kauppaa ja itse kauppa tilaisuudessa kin oli vakuuttanut sanottujen tilojen maa-alan yhteensä vähintään 900. tynnyrinalaksi, mutta tilat sittemmin tapahtuneessa maanmittarintoimituksessa oli tuvaittu olevan pinta-alaltaan ainoastaan 27,451. hehtaaria eli 555, 1 tynnyrialaa, evat Tapanin puolisot vaatineet yllämainittua kauppaa parettavaksi sekä Wirtasen aviopuolia velvoitettavaksi heille sen rittamaan takaisin jo maksettu kauppahinnan osa, 30500 markkaa, korkoineen kun myös korvaamaan Tapanin puolisojen oikeudenkäyntikulut Kaarlo ja Hilda Mariaana Wirtane vastusteltua kannetta, on Kihlakunnanoikeus 10. päivänä Syyskuuta 1910. julistaman saan päätöksessä, koskeivat Juho ja sukuJovelina Tapani ollut voineet luotettavat jänttää, että Kaarlo Wirtanen itse kauppatilainuudessa tahi sitä ennen olisi vakuut tanut, että puheenalaisiin tiloihin kuului vähintään 900 tynnyrinalaa maata tahi että kaupan edellytyksenä oli ollut tilojen sen suuruinen pinta ala, kyljännyt Saranin asiopuollen jutussa ajaman kanteen lvioikeus jonka tutkittavaksi Juho ja Julia Josefina Tapani olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 20 päivänä Joulukuuta 1912 antamallaan tuomiolla jättä nyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Tapanin puolisot suorittamaan Kaarlo ja Hilda Marian na Wirtaselle korvaukseksi heillä Hovioikuudessa jutun vuoksi olloista kuluista, neljäkymmentäviisi markkaa. Hovioikeuden luemioen ovat Juho ja Julia Josefina Tarani anoneet muutosta, minkä jälkeen kaksi suullista kuulustelua täällä on toimitettu. Keisarillinen Senaatti on tutki nut tämän jutun; ja koska Juho ja Julia Josefina Tapani eivät ole näyttäneet nelleen laisen kaupan edellytyksenä tahi kauppaklona olleen, että tilojen pinta ala olisi 1439
väkintäin. 900. tynnyrinalaa katsoa Keisarillinen Senaatti, ettivät Juho, Julia Josefina Tapani ole esittäneet syystä muuttaa sitä loppupäätöstä, johon Hovioikeus on jutussa johtunut ja jonka varaan asia siis jää. Tätä kaikki asian omaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. Alfred Kiuksiala. Johannes Pesonen. We Helanen. Johannes Pesonen. Welelanen. K. Auer. Rhan tilauman Joulukuun 1 päivänä 1915. 32 SS: 226. Joulukuun 1 päivänä 1915. 32 SS: 226. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa testamentinmoiteju. tussa, jossa Talollisenleski Kreeta Stiina Juhontytär Mäkelä eli Ranta - Mäkelä, Kittilän pitäjän Kaukosen kylästä, ja hänelle uskotuksi mieheksi määrätty Lautamies Erik Kustaa Alatalo, sanotun pitäjän Kittilän kylästä, yhteisesti ovat hakijoina sekä Talolliset Kalle ja Aukusti Aaponpojat Mäkelä, Wille Niska, Juho Jalmari Koivisto ja hänen vaimonsa Impi Eliina Koivisto sekä Aleksi Jatkola ja hänen vaimonsa Ida Emilia Jatkola, Eläkemies Heikki taponpoika Mäkelä, Torppari Aleksi Suutari ja hänen vaimonsa Elmiina Suutari, Talollisenrävy Juho Kalle Raappana, Mäkitupalainen Juho Säärelä, alaikäisten lastensa §. J. P. R. H. A.R. K.t. S.K. E. Ti. Pag. 39. R. D. 1914. 1440
Kalle, Oskar, Mikko, Tuomas Kaisa, Miia, Eriika ja Aina Säärelän holhoojana, Mäkitupalaisenpojat Juho Aukusti ja Aapo Säärelä, Talollisenpoika August Kaukonen, Selma Raap pänän holhoojana, Itselliset Briita Kaisa Aapontytär Mäkelä sekä Benjamin Sarvela ja hänen vaimonsa Aina Kritiina Sarvela, Tuokraajanpoika Iisakki Suutari ja hänen vaimonsa Helmi Maria Suutari kaikki Kaukosen kylästä, Ilsellinen Aleksanteri Makko ja hänen vaimonsa Maria EricsMokko, Kittilän pitäjän Aiakylästä, sekä Talollinen Samuli Siipikarju ja hänen vaimol sa Flvora Johanna Seipikarja, Rovaniemen pitäjästä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 1 päivänä Joulukuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellan esittelyttänyt jutun kirjat ja niin tä, mikäli nyt on kysymyksessä saanut tietää: Lokakuun 17 päivänä 1887 tehdyllä kirjallisella testamentilla olivat Kreeta Stiina Mäkelä ja hänen miehensä Talollinen Juho Aappo Aaponpoika Mäkelä eli Ranta - Mäkelä määränneet, että jommankumman heistä kuoltua oli jälkeen elävä saapa omakseen heidän yhteisen omaisuutensa, mutta että heidän molempain kuoltua se oli omistava kaiken heidän jälkeen jääneen omaisuutensa, joka heidät elätti ja hoiti. Sittenkuin Juho Aappo Mäkelä eli kuollut 20 päivänä Maaliskuuta 1911 ja Kreeta Stiina Mäkelä li seuranneen Huhtikuun 24 päivänä Kittilän pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa valvonut sanotun testamentin, ovat Kalle Mäkelä ja hänen ylläluetellut myötäpuolensa, ilmoittaen että Källe, tukusti ja Heikki Mäkelä olivat Juho Aappo Mäkelän veljiä, Briita Kaisa Mäkelä hänen sisaren1441
sa, Wille Niska hänen kuolleen veljensä poika sekä Impi Eliina Koivisto Ida Emilia Jatkola, Elmiä na ja Helmi Maria Suutari, Juho Kalle ja Selma Raappana, Juho Aukusti Aapo Kalle, Oskar, Mikko, Tuomas Kaisa, Niia, Eriika ja Aina Säärelä, Aina Kristiina Sarvela, Maria Eriika Makko ja Floora Johanna Seipikarju hänen kuolleitten sisartensa lapsia, mäuntussa Kihlakunnanoikeudessa Juho Aappo Mäkelän lähimpinä perillisinä vaatineet että, koskei puheen alainen testamentti sisältänyt Juho tappo Mäkelän viimeistä tahtoa ekä se ollut lainmukaisesti todistetta, sanottu testamentti julistettaisiin näitättömäksi ja Juho Aappo Mäkelän jäämistö luovutettavaksi sellaiseen jakoon, että Kalle Mäkelä ja hänen myötäpuolensa saisivat heille tulevä osuutensa sanotusta jäämistöstä. Kreeta Stiina Mäkelä ja Eerik Kustaa Alatalo ovat anoneet kumta hyljättäväksi ja korvausta oikeus denkäyntikuluistaan. Kihlakunnanoikeus on 27 päivänä Syyskuuta 1912 julistamallaan päätöksellä, koskei oltu laillisesti näytetty, että Juho Aappo Mäkelä puheenalaista, testamenttina valvottua määräystä tehdessään oli ollut terveellä ja täydellä järjellä sekä toiminut vapaasta tahdosta, julistanut, ettei sanottu määräys perustanut Kreeta Stiina Mäkelälle mitään oikeutta Juho Aappo Mäkelän jäämistöön, joka niin ollen oli luovutettava sellaiseen jakoon, että Kalle Mäkelä ja hänen myötäpuolensa pääsivät perintöoikeuteensa Juho Aappo Mäkelän jälkeen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kreeta Stiina Mäkelä ja Eerik Kustaa Alatalo olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 18 päivänä Joulukuuta 1915 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden päätökseen ovat Kreeta Stiina Mäkelä ja Eerik 1442
Kustaa Alatalo anoneet muutosta; minkä jälkeen Kalle, Aukusti, Heikki ja Briita Kaisa Mäkelä, Juho Jalmari ja Impi Eliina Koivisto se kä Juho Säärelä, tulematta saapuville le paikalletulopäivänä, ovat myöhemmin Keisarilliseen Senaattiin antaneet vastauskirjoituksen; ja on täälä ollut suullinen kuulustelu jutussa. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän asian; ja jättäen vaiteenottamatta Kalle Mäkelän ja hänen vastalueteltujen myötäpuoltensa mainitun kirjoituksen, kun eirät Kalle Mäkelä ja hänen sumtut myötäpuolensa ole vastatessaan noudattaneet O. K:n 30 luvun 10 SS: äfniinkuin se on Keisarillisessa atuksessa 27 päivältä Huhtikuuta 1868, katsoo Keisarillinen SenautKreeta Stiina Mäkelän ja Eerik R. taa Alatalon näyttäneen toteen että kysymyksessä oleva testamenton tehty laillisessa järjestyksessä Juho Aappo Mäkelän vapaasta talosta sekä sisältää hänen viimeisen tahtonsa; minkä tähden Keisarillinen Senaatti harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljätä Kalle Mäkelän ja hänen myötäpuoltensa kanteen; mutta asian laatuun nähden saavat Kreeta Stiina Mäkelä ja Eerik Kustaa Alatalo kumminkin itse kärsiä oikeudenkäyntikulunsa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Johannes Pesonen. K. R. Helanen Johannes Pesonen. K. R. Helanen A. J. Brunkano K. Auer. A. J. Brunkano K. Auer. Samuli Koski. E. Thesleff. 1443
Kustaa Alatalo anoneet muutosta. minkä jälkeen Kalle, Aukusti, Heikki ja Briita Kaisa Mäkelä, Juho Jalmari ja Impi Eliina Koivisto sekä Juho Säärelä, tulematta saapuville paikalletalopäivänä, ovat myöhemmin Keisarilliseen Senaattiin antaneet vastauskirjoituksen; ja on täällä ollut suullinen kuulustelu jutussa. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän asian; ja jättäen vaiteenottamatta Kalle Mäkelän ja hänen vastalueteltujen myötäpuoltensa mainitun kirjoituksen, kun eivät Kalle Mäkelä ja hänen samtut myötäpuolensa ole vastatatessaan noudattaneet O. K:n 30 luvun 10 SS:äiniinkuin se on Keisarillisessa antuksessa 27 päivältä Huhtikuuta 1868, katsoo Keisarillinen Senaatti Kreeta Stiina Mäkelän ja Eerik Kaltaa Alatalon näyttäneen toteen että kysymyksessä oleva testamenttion tehty laillisessa järjestyksessä Juho Aappo Mäkelän vapaasta tahE. Tresleff losta sekä sisältää hänen viimeisen tahtonsa; minkä tähden Keisarillinen Senaatti harkitsee oikeaksi, kunoten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljätä Kalle Mäkelän ja hänen myötäpuoltensa kanteen; mutta asian laatuun nähden saavat Kreeta Stiina Mäkelä ja Eerik Kustaa Alatalo kumminkin itse kärsiä oikeudenkäyntikulunsa; Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti Johannes Pesonen. K. R. Helanen A. V. Gummerne K. Auer. A. V. Gummerne K. Auer. Samuli Koski. 1443 hem
Joulukuun 3 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa palkkaa koskevassa nostajutussa, jossa Itselliset Manta Neva ja hänen tyttären. sä Ida Neva, Kiikoisten kappelin Niemenmaan kylästä, ovat yhteisesti hakijoina sekä Torpparinteski Maija Lammikko, Kiikan kappelin Underlan kylästä, poisjääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 3 päivänä Joulukuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Manta ja Ida Teva ovat Tyrvään pitäjän ynnä Tammalan kauppalan sekä Kiikan ja Kiikoisten kappelien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa 24 päivänä Marraskuuta 1910 lausuneet, että Manta ja Ida Neva olivat palvelleet Maija Sammikon hallitsemassa Underlän kylässä oleSäsnä: V. t. J. R. H. - A. B. S. K. K. S. P. 444 No 2263. Pag. 268. R. D. 1913.
vaan Eskon taloon kuuluvassa Lammikon torpassa, Manta Neva yhdeksantoista vuotta ja Ida Neva, joka oli syntynyt 14 päivänä Syyskuuta 1889, yhdeksän vuotta, eroten kumpikin palveluksestaan keväällä 1910 saamatta palvelusaltaan mitään palkkaa; minkä vuoksi Manta ja Ida Neva ovat vaatineet Maija Lammikkoa velvoitettavaksi suorittamaan Manta ja Ida Nevalle, edelliselle viimeisilta kymmeneltä vuodelta 150. markkaa vuodelta 1500 markkaa sekä Ida Nevalle viideltä ensimäiseltä palvelusvuodelta 100 markkaa ja neljältä viimeiseltä palvelusvuodelta 150 markkaa vuodelta yhteensä 100 markkaa, kummatken erät korkoineen. Kanteesta kuulustettuna on Maija Lammikko vastannut, että Manta Neva noin yhdeksäntoista vuotta sitten oli köyhänä ja mukanaan ulloin kaksi-vuotias tyttärensä Ida-leva tulleet Maija Lammikon luo Lammikon torppaan, saaden siellä asunnon ja ruokaa, sekä oleskellut torpassa kevääseen 1910 lähtemättä sieltä aikaisemmin pois, vaikka Maija Lammikko oli useasti käskenyt, kuin myös että Ida Neva, tultuaan isom. makse, oli torpasta saanut torpan siemenellä kylvettyä viljelysmaata, josta Ida Neva ole nauttinut tulon, ja torpassa elättänyt omaksi eduksensa lampaita, ollen Ida Nevalla toisinaan kolme joka neljäken lammasta yhdellä kertaa; mehin nähden ja koska Manta ja Ida Neva, jos olisivatken tehneet joskus jotakin työtä torpassa, siis olivat saaneet monenkertaisen korauksen työstään eikä Maija Lammikko koskaan ollut sitoutunut suorittamaan Manta ja Ida Nevalle palkkaa kysymyksessä olevalta ajalta, Maija Tammikko on anonut kunnetta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat pyytäneet korvausta oikeudenkäyntikus. tannuksistaan, on 26 päivänä Huh1445
tikuuta 1911 julistamassaan päätöksessä katsonut näytetyksi, että Manta Neva tyttärensä Ida Nevan kera kaksikymmentä vuotta sitten oli muuttanut asumaan Maija Lammikon luoLammikon torppaan, jossa niin hyvin Manta Neva kuin myös Ida Neva; viimeksi mainittu tultuaan siihen ikään että hän työhön kykeni, olivat päääasiallisesti ilman toisten apua toimittaneet torpan työt ja askareet saamatta siitä muuta varsinaista hyvitystä kuin elatusta ja joskus vähäsen apua vaatetukseen, mihin nähden Kihlakunnanoikeus on velvoittanut Maija Lammikon tuosta työstä suorittamaan Manta ja Ida Nevalle yli sen, mitä he jo olivat saaneet, edelliselle kymmeneltä viimeiseltä palvelusvuodelta torpassa kolmekymmentä markkaa vuodelta yhteensä kolmesataa markkaa sekä Ida Nevalle siitä asti kun hän oli täyttänyt viisitoista vuotta eli viideltä viimeiseltä palvelusvuodelta viisikymmentä markkaa vuodelta yhteensä kaksisataa viisikymmentä markkaa, molemmat erät viiden prosentin vuotuisine korkoineen luettuna 24 päivästä Marraskuuta 1910, kunnes täysi maksu tapahtui, sekä sitäpaitsi sadalla viidelläkymme nellä markalla korvaamaan Manta ja Ida Nevan oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Manta ja Ida Neva että Maija Lammikko olivat saattaneet jutun, on 31 päivänä Lokakuuta 1913 antamassaan tuomiossa lausunut, että koskeivät Manta ja Ida Neva olleet väittäneet Aleensa Maija Lammikon kanssa tehlyn välipuheen nojalla kysymyksessa olevaa aikaa tämän vuosi palveluksessa eikä asianosaisten kesken ollut ollut mitään suostumusta siitä että Manta ja Ida Neva olisivat oikeutetut mainittuna aikana Maija Lammikon hyväksi tekemistään töistä saamaan enemmän palkkiota kuin mitä Manta ja Ida Neva jo olivat myöntäneet nauttineensa, Hovioikeus oli, kumaten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hylännyt Manta ja Ida Ne1446