Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
förenämnda dom, vid hvilken förty skall bero, hvarhos Sjökaptenen Henricson och bemälda belag kännas skyldige att till Walfrid Rillukka i ersättning för hans härstädes hafda kostnader i målet utgifva sextio mark. Det alle, som vederbör till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: J. N. Bönnund  Aleksi KäpyJ. N. Bönnund  Aleksi KäpyWalter Andersin. B. Anneberg Walter Andersin. B. Anneberg J. J. Ingfart Kesäkuun 15. päivänä 1910. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusta koskevassa jutussa, jossa Pietarin kaupungista Wenäjän keisarikuntaa kotoisin oleva Kauppias Wasilij Lukitsch Slavin on hakijana sekä Kivennavan pitäjän Serijoen kylässä asuva Kapteeni Sösta Sekatelonitz poisjääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastonsa 15. päivänä Kesäkuuta 1910. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa Sittenkun Wiipurin läänin Kuvernöörinvirasto 25. päivänä Tammikuuta 1905. antamallaan, sittemmin lainvoiman saaneella päätöksellä oli Kauppias Havinin hakemuksesta velvoittanut Kapteeni Seketelowitsin ja hänen vaimonsa Olympiada Schate lawitsin joko yhteisesti tahi sen heistä, keltä varoja oli, takaisinsaadessaan heidän 13. päivänä Toukokuuta 1903. haltiLäsnä: S.S - A. K. J. P. A. S. /F. Pros No 993. Pag. 32. R. D. 1909
jalle asettamansa velkakirjan asian mukaisesti kuitattuna, Kauppias Havinille suorittamaan sanotun velkakirjan sisällyksen kuusitoistatuhatta ruplaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen, lukien 13. päivästä Tammikuuta 1904. kunnes täysi maksu tapahtui, sekä neljäkymmentä markkaa lainhakukalujen korvausta. ja Kuvernöörinvirasto samassa päätoksessa oli määrännyt, että Kapteeni hateloivitzin ja hänen vaimonsa omistana, perintötalosta No 12. Kivennavan pitäjän Terijoen kylässä eroitettu sekä yltämainitun velkakirjan sisällyksen naksamisen vakuudeksi 14. päivänä Toukokuuta 1903. kiinnitetty palstatila No 12 6 oli pidettävä maksettavaksi tuomitusta velasta ulosmitattuna ja pakkohuutokaupalla myytävä päätöksen sisällyksen ynnä huutokaupan tuottamien kustannusten suorittamiseksi, on kerrotun päätöksen sisällys korkoineen ja kuluineen 10. päivänä Kesäkuuta 1905. suoritettu 43,068. markalla 67 pennillä Wiipurin kaupungissa asuvalle Asioitsijalle Wladimir Friskille, joka siirrolla oli saanut päätöksen haltuunsa; minkä jälkeen Kapteeni Schatelswits, toimitettuaan Ulosottolain 2. luvun 21. SS:n nojalla 13. päivänä Elokuuta 1905. Kauppias Havinille kirjallisen haasten, on Kivennavan pitajän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että Pietarin kaupungista myöskin kotoisin oleva Kauppias Grigori Tutschin oli aikavaan Kapteeni Schatelowitsilta saanut kysymykseen tulleen velkakirjan, lainatakseen sitä vastaan itseään varten kuusitoistatuhatta ruplaa Kauppias Alavinilta, mutta että Tutschin velkakirjaa vastaan oli Havinilta saanut ainoastaan kymmenentuhatta ruplaa; jonka vuoksi ja kun Kapteeni Schatelowitsilta samaisen velkakirjan perusteella kuitenkin oli peritty, sen koko sisällys, Kapteeni Schatelowits, jolle Kauppias Tulsckin sitä paitsi jo 18. päivänä Kesäkuuta 1904. vanhaa lukua oli siirtänyt hänen ja Kauppias Slavinin välillä 28. päivänä 275
Lokakuuta 1903. samaa lukua puheenalaisesta velkakirjasta tehtyyn välikirjaan perustuvan oikeutensa velkakirjaan nähden, on vaatinut Kauppias Slavinin velvoittamista Kapteepi Schatelowitsille takaisin maksamaan kuusituhatta ruplaa korkoineen kuusi radalta vuodessa, lukien yllämainitusta 10. päivästä Kesäkuuta 1905. Kanteesta kuultuna KauppiasAlavin on väittänyt, että hän edelläsanottuna 28. päivänä Lokakuuta 1903., lainatessaan Kauppias Tutsohinille kymmenentuhatta ruplaa, oli saanut kysymyksessä olevan velkakirjan omakseen sekä että hänen ja Tutsekinin kesken silloin tehdyssä välikirjassa oli, muun muassa, määrätty, että Stavin ainoastaan siinä tapauksessa, että hän kuuden kuukauden kuluessa velkakirjan irtisanomisen jälkeen saisi Kapteeni Schatelowitsilta velkakirjan koko sisällyksen, suorittaisi Tutsehinille lisää kuusituhatta ruplaa; mutta kunAlavin, joka 25. päivänä Marraskuuta 1903 oli irtisanoneet velan, ei ollutkaan siten määrätyssä ajassa saanut Kapteeni Schatelowitsilta maksua velkakirjasta, on Kauppias Alavin vastustanut kannetta, minkä ohessa Slavin, siltä varalta ettei Kapteeni Schatelowitrin kannetta voitaisi mainitulla perusteella hyljätä, on vaatinut että kanteenalaiset kuusituhatta ruplaa kuitattaisiin vastaavalla määrällä Kauppias Tutsekinin 27. päivänä Lokakuuta 1903., vanhaa lukua, Stavinille hyväksymäin seitsemän tuhannen ruplan eri vekselin sisällyksistä, jotka vekselit olivat langenneet maksettaviksi 15., 20. ja 25. päivänä Toukokuuta, 1, 10. ja 20. päivänä Kesäkuuta sekä 1. päivänä Heinäkuuta 1904. vanhaa lukua, mutta jääneet määräpäivinä lunastamatta. Kapteeni Schatelowitsin vastustettua kerrottua kuittausvaatimusta, koska se perustui riitaiseen eikä muutenkaan vaadittuun tarkoitukseen kuittauskelpoiseen saamiseen, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisin ovat anoneet kor276
vausta oikeudenkäyntikuluistaan, 19. päivänä Maaliskuuta 1906. julistamallaan päätöksellä ratkaissut asian; ja koska oli käynyt selville, että Kauppias Tutsekin, luovuttaessaan edellämainitulla välikirjalla 28. päivältä Lokakuuta 1903. kysymyksessä olevan, 13. päivänä sen edellistä Toukokuuta uutta lukua haltijalle asetetun, kuudentoistatuhannen ruplan velkakirjan Kauppias Havinille, oli Havinilta sitä vastaan saanut ainoastaan kymmenentuhatta ruplaa sekä että Slavin sanotun velkakirjan nojalla oli Kapteeni Schatelowitsilta uloshakenut ja sittemmin 10. päivänä Kesäkuuta 1905. kantanut velkakirjan koko sisällyksen korkoineen; sentähden ja koska asiassa oli jäänyt toteen saattamatta, että Kauppias Tutschin olisi menettänyt oikeutensa kanteenalaisiin kuuteentuhanteen ruplaan tai että Kauppias Havinen ilmoittama vastasaatava Tytschinittu olisi ollut kuittauskelpoinen tahi muuten selvä, on Kihlakunnanoikeus, kun Kauppias Tutsekin edellämainittuna 18. päivänä Kesäkuuta 1904. oli siirtänyt kysymyksenalaisesta velkakirjasta johtuvan oikeutensa Kapteeni Schatelowit sille, velvoittanut Kauppias Alavinin heti kuittia vastaan Kapteeni Schatelawitsille maksamaan vaaditut kuusituhatta ruplaa Wenäjän rahaa tahi maksuaikana käyvän kurssin mukaan vastaavan määrän Suomen rahaa, korkoineen kuusi sadalta vuodessa, luettuna 10. päivästä Kesäkuuta 1905. täyden maksun tapahtumiseen asti, sekä sen ohessa kahdellasadalla markalla korvaamaan Kapteeni Schatelovitsille oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppias Alavin vetoamalla oli saattanut jutun, on tuomiolla 18. päivältä Joulukuuta 1908. jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Kauppias Havinin viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Kaptee277
ni Schatelowitsille tämän Hovioikeudessa asian vuoksi kärsimät kustannukset. Hovioikeuden tuomioon on Kauppias Slavin anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän, jutun ja katsoo ettei Kauppias Alavin ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: Lantenj Karinen Altsi Käpy Manna Siltonen. Alfred Liuksiala. J. Vanna Seltonen. Alfred Eriksiala. Nans Salmros 9 Kesäkuun 15. päivänä 1910. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, tukkipuiden luovuttamista koskevassa jutussa, jossa ovat Talollinen Isak Räsänen, Leppävirran pitäjän Paukarlahden kylästä, hakijana sekä saman pitäjän Leppävirran kylässä asuvat Maanviljelijät Juho ja Kaarle Laitinen poisjääneenä vastaajina Annettu Oikeusosastossa 15. päivänä Kesäkuuta 1910. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Isak Räsäselle toimitetun haasteen nojalla ovat Juho ja Kaarle Laitinen Leppävirran pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuneet, että he olivat 17. päivänä Toukokuuta 1904. laaditulla metsäkontrahdilla ostaneet Talolliselta Kustaa KonttiselLäsnä: S.S. - A. K. - J. P. A. L. F. F. Pros No 994. Pag. 33. R. D. 1909.
ta 3,200. kappaletta Konttisen silloin omistamien 0,3593. osan perintötalosta No 7. ja 1/4 osan perintötalosta No 9. Paukarlahden kylässä metsissä kasvavia, sitä varten liimattuja tukkipusta oikeudella hakkauttaa ja poisviedä puut kuuden vuoden kuluessa kontrahdin tekopäivästä sekä että kiinnitys sanotun puunottooikeuden vakuudeksi oli vahvistettu mainittuihin talonosiin 29. päivänä Syyskuuta 1905., mutta koska Isak Kajänen, joka, Kustaa Konttisen jouduttua konkeisselilään, oli 13. päivänä Marraskuuta 1905. toimitetussa huutokaupassa Konttisen bonkussipesältä ostanut mainitut talonosat, oli Heinäkuussa vuonna 1906. kieltänyt Juho ja Kaarle Kaitista sen jälkeen enää hyväkseen käyttämästä heidän ylläkerrottua perinnottooikeuttaan, ovat Juho ja Kaarle Laitinen vaatineet Isak Räsäsen velvoittamista Juho ja Kaarle Laittisen hallintaan jättämään edelläsanotun metsäkontrahdin mukaan heille kuuluvat kolmetuhatta kaksisa taa tukkipuuta. Asiasta kuulustettuna on Isak Räsänen selittänyt, että Juho ja Kuole Laitinen edellämainitussa huutokauppatilaisuudessa olivat Isak Rasasen pyynnöstä suostuneet viimeistään 1906. vuoden talvella hakkauttamaan ja metsästä poisvedettämään kysymyksessä olevat tukkipuut ja että Isak Räsänen, tuohon suostumukseen luottaen, oli ostanut puheeksi tulleet talonosat, edellyttäen että puiden hakkaus ja poisvedättäminen toimitettaisiin sanotun ajan kuluessa; johon nähden Isak Räsänen on vastustanut kannetta, anoen sen ohessa korvausta oikeudenkäyntikustannuksistaan. Kihlakunnanoikeus, jossa myöskin Kustaa Konttisen kon kurssipesän toimitsijamiestä Henrik Jussilaa on jutussa kuulus279
tettu, on 8. päivänä Marraskuuta 1906. julistamallaan päätöksellä siinä mainitsemillaan perusteilla velvoittanut Isak Räsäsen Juho ja Kaarle Laitisen hallintaan jättämään mainitun kontrahdin mukaan heille tulevat tukkipuut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Isak Räsänen oli veloannalla saattanut jutun, on 31. päivänä Joulukuuta 1908. antamassaan tuomiossa lausunut tosen selvitetyksi, että Juho ja Kaarle Laitinen, Isak Räsäsen ostaessa edellämainitut talonosat, olivat luvanneet hakkauttaa ja metsästä poisviedä puheenalaiset puut talvella vuonna 1906.; mutta koskei oltu väitettykään että Juho ja Kaasle Laitinen myöskin olisivät suostuneet siihen että kontrahdin mukaan heille kuuluva puunottovikeus lakkaisi siinä tapauksessa, ettei puita sanotun ajan kuluessa metsästä ulosotettaisi, on Hovioikeus jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus oli jutussa johtunut; minkä ohessa Isak Räsänen velvoitettiin suorittamaan Juho ja Kaarle Laitiselle maksut, viisitoista markkaa kahdeksankymmentä penniä, heidän kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota. Hovioikeuden tuomioon on Isak Räsänen anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Isak Räsänen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: kanteri Karinen Aleksi Käpykanteri Karinen Aleksi Käpykanteri Karinen Aleksi KäpyAlfred Luksiala. NansSalmros 280
Den 16 Juni 1910. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserlige Wiborgs Hofrätt inkommet sjörättsmål emellan Skepparen August Wahlqvist, från Björkösocken, sökande, samt Löjtnanten John Lindgren och Handlanden Eric Dahlm, från Wiborgs stad, i egenskap af sysslomän i Handlanden Paul Matvejevitseh Grigorjeffs, från samma stad, till konkurs upplåtna bo, svarande: Eifven i Justitiedepartementet den 16. Juni 1910. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande Handlanden Grigorjeff har, efter August Wahlqvist ågången stämning, vid Rådstufverätten i Wiborg anfört, att August Wahlqvist, jämlikt parterna emellan ingånget traktaftal, åtagit sig att med sin egande galeas Selja, under sommaren 1906 från veridensstaden St: Petersburg i Kejsaredömet Ryssland till Wiborg öfverföra etthundra trettio mattor Handlanden Grigorjeff tillhörig hafve emot en öfverenskommen framt af trettio penni för hvarje matta Öfver: S. - A. K. - J. A. L. 281 No 995. Pag. 106. R. D. 1909.
samt att August Wahlqvist i sådant afseende i St Petersburg jemväl omhänderfått omförmälda varuparti; men enär August Wahlqvist, som den 2 Juli 1906 med berörda galeas anländt till Wiborg, till Handlanden Grigorjeff aflemnat endast etthundra sju mattor af sagda hafreparti har Handlanden Grigojeff yrkat August Wahlqvists förpligtande att till Handlanden Grigörjeff utgifva ersättning för felande tjugutre mattor hafve efter beräkning af fem rubel ryskt mynt för hvarje matta samt att till Grigorjeff återbetala den för sistnämnda belopp hafre erlagda trakten sex mark nittiö penni. I saken hörd har August Wahlqvist, jemte det han medgifvit sig hafva i St Petersburg emottagit af Handlanden Grigorjeff uppgifna parti hafve för forsling till Wiborg emot en öfverenskommen och af Handlanden Grigörjeff äfven erlagd fräkt af trettio penni för måttan, påstått, att han till Handlanden Grigorjeff jemväl utlemnat hela det af honom i omförmäldt afseende emottagna varupartiet, hvarföre och då det enligt 114 SS: i gällande Sjötag, jemförd med 1116 SS: i samma lag, ålegat Handlanden Grigorjeff att inom fyratioåtta timmar efter det lasten utlemnats från fartyget hos August Wahlqvist anmäla däri tilläfventyrs befunnen brist, men Handlanden Grigorjeff sådant försummat, August Wahlqvist motsagt käromålet samt anhållit om godtgörelse för sina umgälder i målet. Härefter har Rådstufvurätten, där Hamnkaptenen Carl Frithiof Lagercreutz och Kaptenen vid lotsverket Jakob Wilhelm Lybeck, i egenskap af sakkunnige besittare, närvarit och afgifvit yttrande, medelst den 9 Mars 1908 i saken afkunnadt utslag funnit utredt vara att August Wahlqvist sommaren 1906 i St Petersburg intagit å sin förenämnda gakas etthundra trettio mattor hafre att förslas till Wiborgs stad föratt åt Handlanden Gregorjeff öfverlemnas, hvarföre och då August Wahlqvist hvarken medelst å konnossementet tecknadt emottagningsbevis eller annorledes styrkt att Handlanden Grigorjeff af berörda last bekommit mera än af honom medgifna etthundra sju mattor hafve Rådstufvurätten i stöd af 114 SS: uti Sjölagen, ålagt August Wahlqvist att ersätta Handlanden Grigorjeff den honom därigenom åsam282
kade skadan samt att i sådant afseende till Handlanden Grigorjeff utgifva priset för ifrågavarande tjugutre mattor hafre efter fem rubel för hvarje måtta med inalles etthundra femton rubel ryskt mynt eller motsvarande belopp finskt mynt enligt vid betalningstiden gällande kurs äfvensom att till Grigorjeff återbära för sagda hafremattor erlagd fräkt med sex mark nittio penni. Hofrätten, under hvars pröfning August Wahlqvist i vadeväg dragit målet, har medels dom den 6 Mars 1909 låtit vid Rådstufvurättens utslag bero. "Uti Hofrättens dom har August Wahlqvist anhållit om ändring medels hit ingifven deduktion, den Löjtnanten Lindgren och Handlanden Dahlm, sedan Handlanden Grigorjeff emellertid försatts i konkurstillstånd, i deras förberörda egenskap bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner August WahlUno Strömstén. qvist icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens förenämnda dom, vid hvilken alltså kommer att förblifva och ålägges August Wahlqvist att till Löjtnanten hindgren och Handlanden Rahm, i ersättning för deras härstädes i målet hafda umgälder, utgifva inalles sjuttio mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse lånder. Kejserliga Senaten för Finland: Suuteni Saarinen Aleksi Käpyl. Suuteni Saarinen Aleksi Käpyl. Bvarus Peltonen Alfred Liuksiala. Bvarus Peltonen Alfred Liuksiala. 283
Kesäkuun 18 päivänä 1910. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, korvausta koskevassa nostojutussa, jossa Torppari Kalle Pulkkinen, Mikkelin pitäjän Rämölän kylästä, on hakijana ja riidan aikana kuolleen Talollisen Reinhold Holkasen sanotussa kylässä asuva leski Maria Hokkanen, omasta puolestaan ja Hokkasen puolisojen alaikäisten lasten holhoojana, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 18. päivänä Kesäkuuta 1910. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Kalle Pulkkinen on Reinhold Hokkaselle toimituttamansa haasteen nojalla Mikkelin pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että Reinhold Hokkanen oli kesällä vuonna 1904. myynyt Kalle Pulkkiselle yhden hehtolitran neljäkymmentä litraa siemenrukiita vakuuttaen niiden olevan hyvin itäviä, säsnä S.S. A. K. J. P. A. A. L. H. af H. No 1018. Pag. 20. R. D. 1909.
mutta että sanotut rukiit, jotka Kalle Pulkkinen oli kylvänyt hallitsemansa torpan peltoon, olivat itäneet niin huonosti, että Pulkkinen mainitusta kylvöstä oli saanut satoa ainoastaan viisi hehtolitraa rukiita, kärsien siten vähingon, joka toimitetussa katselmuksessä oli arvioitu kuudeksi hehtolitraksi rukiita, kolmeksi mitaksi olkia ja kolmeksi säkiksi ruumenia; ja on Kalse Pulkkinen sentähden vaatinut, että Reinhold Hokkanen velvoitettaisiin korvaamaan Pulkkiselle tuo vahinko kuin myös palkitsemaan hänen oikeudenkäynnistä johtuneet kulunkinsa Sittenkuin Reinhold Hokkanen, kanteesta kuulustettuna, oli sitä vastustaneet, on Kihlakunnanoikeus 15. päivänä Marraskuuta 1906. julistamassaan päätöksessä mainitsemillaan perusteilla velvoittanut Reinhold Hokkasen heti kuittia vastaan vaadituksi vahingonkorvaukseksi suorittamaan Kalle Pulkkiselle kaikkiaan yhdeksänkymmentäneljä markkaa viisikymmentä penniä sekä sen ohessa sadalla markalla korvaamaan Kalle Pulkkiselle hänen oikeudenkäyntikustannuksensa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Reinhold Hokkanen vetoamalla oli saattanut jutun, on tuomiossa 18. päivältä Joulukuuta 1908. antanut asiasta lausuntonja; ja koskei Kalle Pulkkinen ollut voinut näyttää, että Reinhold Hokkanen myydessään kysymyksessä olevat rukiit Kalle Pulkkiselle olisi sitoutunut vastaamaan niiden itävyydestä, on Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljännyt Kalle Pulkkisen jutussa ajaman kanteen Hovioikeuden tuomioon on Kalle Pulkkinen anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Maria Hokkanen, Reinhold Hokkasen riidan aikana kuoltua, on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Kalle Pulkkinen ole esiintuonut syytä muut taa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; 285
ja velvoitetaan Kalle Pulkkinen suorittamaan Maria Hokkaselle, hänellä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvaukseksi, viisikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Kuteni Karinen Mannes Peltonen Rksi Käpy Alfred Liukkiala. Haf Hellen 2 Kesäkuun 22 päivänä 1910 28 Sr: 1025 Keisarillisen. Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, hoivansta koskevassa jutussa, jossa Talollinen Pekka Repo, Kaukolan pitäjän Säppään kylästä, on hakijana ja Talollinen Pekka Haikonen, ja masta kylästä, vastaajana: Annettu Oikeus osastossa 22 päivänä Kesäkuuta 1910. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Käkisalmen ja Kaukolan pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnan oikeus, Talollisen Esko Hirvosen kanteesta, päätöksellä 9 päivältä Toukokuuta 1906 oli lausunut selville tulleeksi, että Esko Hirvosen Pekka Revolla lainana ollut 300 markan arvonen hevonen eräänä yönä Elokuussa eron na 1905 oli avoimesta portista pääskyt hahanvaalta. Pekka Revon kartanolle ja siellä syönnistään Pekka Haihosen avonaiseen vajaan jättämistä ruLäsnä: 4. S. A. K. J. P. A." L. J. H. af H. Pag 74. R2. 1909
kiista kuollut sekä, asiasta kuulustettavaan myöskin Pekka Härköstä, velvoittanut Revon, joka ensi sijässä oli vastunmalainen lainatun tavaran takaisin toimittamisosta, suorittamaan Esko Hirvoselle korvaukseksi hevoses ta 300 markkaa ja sen ohessa 40 markalla korvaamaan Hirvosen kulungit oikeudenkäynnistä, jättäen kummin kin Pekka Revolle vallan eri riidalla hakea korvausta siltä, jota hän piti syypää nä kerrottuun vahinkoon, niin on Pekka Repo. Pekka Haikoselle toimituttaman sa haasteen nojalla mainitussa Kihlakunnanoikeudessa vaatinut, että, koske Pekka Revon oli täytynyt mainitun päätöksen mukaan Esko Hirvoselle sen vittaa sanotut rahamäärät ja puheenalainen vahinko oli katsottava Pekka Haikosen oikeuttamaksi, Pekka Harkenen velvoitettaisiin Revolle suorittamaan öikeusanotut rahamäärät eli yhteensä 340 markkaa korkoineen sekä sen ohessa korvaamaan Pekka Revolle hänon kirkonkinsa tästä oikeudenkäymentä Asiasta kuulustettuna on Pekka Heikonen vastustanut kannetta; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus päätöksellä 14 päivänä Joulukuuta 1906 mainitsemillaan perusteilla on velvoittanut Pekka Harko son Pekka Revolle kuittia vastaan maksamaan vaaditut kolmesataa neljäkymmentä markkaa korkoineen, viisi sadalta vuodessa, lukien sanotusta 14 päivästä Joulukuuta 1906 täyden maksun tapahtumiseen saakka sekä sen ohessa kolmellakymmenellä markalla palkitsemaan Pekka Revolle hänen oikeudenkäyntikulunsa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Pekka Haikonen vetoamalla oli saattanut jutun, on tuomiossa 13 päivänä Helmikuuta 1909 katsonut, ettei. Pekka Repo ollut esittänyt laillista perustettu asiassa ajamälleen kanteelle; minkä vuoksi Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeudon päätöksen, on hyljännyt Pekka Reron kanteen ja vapauttanut Pekka Haikosen Kihlakunnanoikeuden hänelle määräämistä maksunelvollisuudesta. Hovioikeuden tuomioon on Pekka 287
Repo anonut muutosta tänne toimitetulla perustelmalla, johon Pekka Hoikonen on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jertun; ja koskei ole näytetty, että. Pekka Haikonen olisi oikeuttanut puheenalaisen hevosen kuoleman, katsoo Keisarillinen Senaatti, ettei Pekka Repoole esiintuonut syytä muuttaa sitä lopperpäätöstä, johon Hovioikeus ylempänä mainitussa tuomiossaan on johtunut ja jonka varaan asia siis jää; ja velvoitetaan Pekka Repo suorittamaan Pekka Haiko, selle, hänellä täällä jutun vuoksi ollu den kulujen korvaukseksi, viisikymmentä markkaa. Törtä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Santeli Saarinen Mannes Peltonen. Aleksi Käpy. Alfred Liuksiala. Häfstellen 13 Kesäkuun 22 päivänä 1910. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, korvausta koskevassa jutussa, jossa Talollinen Matti Matinpoika Kurkkio, Kittilän pitäjän Tepaston kylästä on hakijana ja osakeyhtiö Aktiebolaget Bergman, Hummel & Co Alakainuun pitäjästä Ruotsin kuningaskunnassa, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 22. päivänä Kesäkuuta 1910. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Kittilän pitäjän käräj �äkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Matti Kurkkio lausunut, että hän oli 18. päivänä Helmikuuta 1873. tehdyllä kontrahdilla myynyt nyttemmin kuolleelle Kauppiaalle Johan Olof Kivijärvelle kaikki yllämainitussa Tepaston kylässä omistamansa Kurkkion verotalon No 7. metsässä, paitsi talon kotipalstaan kuuluvalla Kurkkioniemen eli KurkkioSäsnä: J. N. B - A. K. W. A - B. A. /O. Sn 288 No 1026. Pag 280. R. D 1908.