Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
tember 1875., å 4,360. mark från den 21. Januari 1596., å 3,800. mark från den 26. derpåföljande Februari samt å 440. mark från den 13. Mars 1890. hvarhos Lindell gjort anspråk på ersättning för rättegångskostnaden. Öfver käromålet hörd har tiokonsuln Carlander motsagt detsamma, derå och sedan jemväl Edvard Wallenius blifvit i saken börd, Rådstufvurätten medelst utslag den 22. Mars 1899. sig utlåtit och på upptagna skäl förkastat detsamma, för såvidt det gälde Emanuel Lindells påstående om bolaget Svaras förpligtande att till honom utgifva brandstoden för ifrågakomna, under arbete varande och färdig bevidda läder, tran och smörja samt gafveriännen och trävaro, men deremot ålagt bolaget Sva att emot qvitto å förberörda originalskuldsedlar i afbetalning på desammas innehåll så till kapital som upplupen ränta till Ema nuel Lindell genast utgifva den å bolaget sig belöpande andelen af brandskadsättningen för byggnaderna och inventariena med tjugutiotusen trehundra sjuttiotvä mark trettiosex penni samt med tvåhundra mark godtgöra Emanuel Lindell dennes kostnader i målet. Hofrätten, under hvars pröfning såväl Emanuel Lindell som Vicekonsuln Carlander i vadeväg dragit saken och dit i afseende å upplysning af Lindell ingifvits styrkt afskrift af Kejserliga Senatens den 21. December 1899. gifna utslag uti ett emot Edvard Wallenius utfördt mål, deri Wallenius åtalats, att hafva i svikligt syste anstiftat ofvanberörda brand, har medelst dom den 24. Mars 1900. sig yttrat att alldenstund Kejserliga Senaten genom dess nyssberörda utslag af den 21. December 1892. svanit synnerligen bewärande omständigheter emot Edvard Wallenius förkomma derom, att Wallenius upp
sätligen och i afsigt att åtkomma brändskadersättning för ifrågavarande i Brand- och lifförsäkning aktiebolaget Två försäkrade läderfabrik förmätt annan person att natten emot den 4. Juni 1896. sätta fabriken i brand men tillika fotklarat Edvard Wallenius emot sitt nekande i saknad af full bevisning icke kunna åt saken fällas, fördenskull och emedan aitikelu20. i bolaget Sveas allmänna försökningsvilkor förmådde att, i händelse emot försäkningshafvaren förebragts sådana bevis om modbrand å det försäkrade godset eller delaktighet deri, att domaren på det sätt frikänt honom, att han förklarats ej kunna åt saken fällas, försäkningshafvaren förverkat all rätt till utbekommande af brandskadursättning, ty ansåge Hofrätten stadgandet i 15. SS: af förordningen om inteckning i fast egendom af den 9. November 1868., enligt dess förändrade lydelse i förordningen den 3. framber 1895, icke medgifva Emanuel Lindell rättighet att såsom innehafvare af omförmälda uti Korkeakoski talriksinsättning meddelade inteckningar erhålla större eller mindre del af desammas belopp ur den på bolaget Två sig belöpande anparten af brandskadan å samma talriksimättning, hvarföre och då af artiklar ne 23. och 25. i åberopade försäkringsvilkor framginge, af den förstnämnda, att inteckningshafvaren under deri förutsatt förbehåll finge i män af sin förmansrätt lyfta försäknings belopp endast i de fall att brandskada skett å fastighet i stad eller köping och af astikela 25. att inteckningshafvaren, der han sjelf vore utan skuld, egde tillgodonjuta den honom i artikeln 23. tillagda förmän äfven i den händelse att försäkningshafvaren enligt astik20. förverkat sin rättighet att undWilhelmen kylässä
uppbudet å 1/16 dels manfå brandskadeersättning, men Korkeakoski salriksinsättning vore belägen i Orihvesi socken samt Emanuel Lindell således ej heller på grund af de emellan Edvard Wallenius och bolaget Svea ingångna försäknings aftalen tillkomme nägon rätt till betalning för sina uti meranämnda Fabriksinsättning intecknade fordringar, Hafrätten, med anledning af Tiekon suln Carlanders ändrings ansökning, upphäfde Rådstufvurättens utslag och förkastade Emanuel lindells i målet utförda talan i hela dess vidd. Uti Hofrättens dem har Emanuel Lindell i underdånighet anhållit om ändring medelst ingifven deduktion, den Vicekonsuln Carlander i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och sin ner Emanuel Lindell icke hafva anfört skäl till ändring i / Antt Charpentier Hefrättens ofvanberörda dem, vid hvilken förty kommer att förblifva, jemte det Emanuel Lindell skyldigkännes att med åttatio mark godtgöra Virkonsaln Carlander för hans härstädes hafda kostnader i målet. Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länder. I Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senat för Finland: A: af Nyborg. Henr. Berenius A: af Nyborg. Henr. Berenius Emil Jorsman. Andersin. A; Nummi
Den 8. November 1901. från Haapoja by i Ylihärmä socken, äfvensom omyndiga barns förmyndare Bonden Gustaf Järvi, från Keskikylä by i samma socken, sökande, och Handels föreståndaren Johan Keskinen, äfven från Keskikylä by, uteblifven svarande, angående nedannämnda talan: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justi tie Departement, i Helsingfors, den 8. November 1901. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet Sig föredragas och af dem inhemtat följande: Efter Johan Keskinen ågången stämning hafva Maria Lovisa Takala och hennes medparter vid Häradsrätten i Alahärma och Ylihärmä socknars tingslag 7de A. af N. H. B. E. F. - E. A. E. J. A. hemman Pag. 27. R.D. 1901. I Hans Kejserliga Majestäts Högredom, Finsk öfverDess Senats för Finland dom uti ett, sättning af pa nedsatt revisionskilling, från Wa¬ Kejserliga ra Hofrätt inkommit mål emellan Senatens den aflidne Bonden Isak Takalas rätts medföljer innehafvare, hans enka Maria Lovi-originala sa Jonasdotter Takala, myndige så expeditioner Matts och Johan Eliel Takala, men.
till åt elättning till öftillgöra kopio och Silfvergius andel för eller att gängen höfdingen Lindstedt omhändertagit hennes qvarlåtenskap, på ansökan af Maria Sofia Berg förbud den 22. Oktober 1898 meddelats för Lindstedt att till Kontoristen Berg utgifva eller annorledes förskingra hvad af dennes andel i arfvet efter Kristina Henrika Berg tilläfventyrs befunne sig. i Lindstedts värjo, hvilket förbud blifvit Lindstedt delgifvet den 31 i sistnämnda månad; men emedan Kontoristen Berg genom åberopade, den 9. Oktober 1898 utfärdade qvitto, som Maria Sofia Berg icke gittat visa att, på sätt hon påstätt skulle dagtecknats tidigare än det utfärdats, erkänt sig hafva till fullo bekommit sin arfslott efter Kristina Henrika Berg och pitagit Lindstedt från allt vidare redogörande för förvaltningen af Kristina Henrika Bergs efterlemnade egendom, ty och då äktenskapet emellan Kontoristen Berg och Maria Sofia Berg först genom Rådstufvurättens i Helsingfors stad omförmälda utslag af den 26. April 1899. förklarats upplöst och Kontoristen Berg hafva till Maria Sofia Berg förverkat sin lott i deras gemensamma bo, vardt Råd stufvurättens motvädjade utslag af Hufrunen rätten upphäfvet och Maria Sofia Bergs i målet utförda talan förkastad. Uti Hofrättens dom har Maria Sofia Berg i underdånighet ansökt om än dring medelst ingifven dertuktion, den Vicehäradshöfdingen Lindstedt dock icke inom föreskrifven tid bemölt; hvarefter muntligt förhör i målet egt rumKejserliga Senaten har tagit målet öfvervägande och finner Maria Sofia Wilhelmi samt äg vuoden till Berg icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken fördenskull kommer att förblifva, jemte det Maria Sofia Berg hännes skyldig att till Vicehäradshöfdingen Lindstedt gälda afgifterna för dennes exemplar af denna Kejserliga Senatens dom med trettio mark Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länder. af Hans Kejserliga Majestäts Hoga Namn Dess Senat för Finland A. af Nyborg. A. af Nyborg. Emot Forsman. Andersin. J. J. Tohmen J. J. Tohmen A. J. W. KurstinKarl Hardertkjes gustaf samt öfver eller att ekola Heiskahonomäljarens andelar i Wit
33. 32. kop: Silfver och 2/16 dels mantal af Kehonomäljaren till säkernut Saarisen suorittamaan Kristian Heikkilälle ja hänen asiakumppaneilleen maksut heidän kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota kaksikymmentä markkaa kahdeksankymmentä penniä. Muuten on Hovioikeus, katsoen että Varatuomari Werner Salanderin laatimassa ja Varatuomari Knut Wirreniuksen Hovioikeuteen antamassa vetokirjassa oli käytetty Kihlakunnanoikeutta seuraavaa kirjoitustapaa, nojautuen 0. No 14 luvun 7 SS:ään ja Rikoslain 27. luvun 3 SS:ään, siitä tueminnut Taratuomarit Palanderin ja Wirreniuksen kumpaisenkin vetämään sakkea viisikymmentä markkaa. Tähän Hovioikeuden tuomioon ovat Kustaa Aadolf Saarinen sekä Varatuomarit Talander ja Kirrenius, kaksi viimeksimainittua oheenliittäen takauksen heille tuomituista sakoista, alamaisesti anoneet muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska Kustaa Aadolf Saarinen ei ole väittänytkään suorittaneensa Aabraham Juhonpojalle elä. kettä Joulukuun 8 päivästä 1894. Aahaham Juhonpojan kuolinpäivään Elokuun 29 päivään 1896 kuluneelta ajalta, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi velveittaa Kustaa Aadolf Saarisen maksamaan Kristian Heikkilälle ja hänen asiakumppaneillensa niin hyvin Joulukuun 8 päivästä 1894 samaan päirään vuonna 1895 kuluneelta ajalta tehdyn vaatimuksen mukaan, puolet Joulukuun 8 päivänä 1890 laaditussa kauppakirjassa suos tutusta eläkkeestä eli kaksi ja puolen tynnyjiä rukiita, puolen tynnyriä ohria, puolet yhden kauratynnyrin kylvin sadosta kolme tynnyriä kauroja, puolen nelikkoa silakoita, puolen nelikkoa suoloja ja neljänneksen karjankäynyttä mullikkaa sekä puolet kolmen perunanelikon kylvin sadasta kaksitoista nelikkea, joko tavarana tahi rahassa, laskettuna kahdeksantoista markkaa ruistynnyriltä, neljätoista markkaa ohratynnyrittä, kymmenen markkaa kauratynnyriltä seitsemän markkaa viisikymmentä penniä silakkanelikolta, viisi markkaa suolanelikettu, neljäkymmentä markkaa kokonaisesta mullikasta ja man kylässä och att uppodla i Witmåsan å 25 m 43
vesi socken, uppskalladt till åttatusen mark och lösegendom för ett värde af sjuhundra nittiosju mark sjuttio penni samt skulder till sammanlagdt sjutusen åttahundra tjugusju mark sextiofem penni; att Anna Kajsa Johansdotter, först såsom naturlig och från den 12. Februari 1876 i egenskap af lagligen tillförordnad för myndare, handhaft värden om barnens angelägenheter intill den 13. Februari 1811, då Bonden Tobias Johansson Rantapeva, på ansökning af Anna Rajsa Johansdotter, förordnats att öfverlaga nämnda förmynderskap; att Anna Rajsa Johansdotter till Tobias Rantapies icke aflemnat någon redovisning öfver sin förvaltning af förmynderskapet för Alexander Maria Andersdotter, hvilken den 31. December 1891 ingått äktenskap med Matts i Suuttila; att Tobias Rantapussi deremot för sin del låtet upprätta särskilda redovisningar, af hvilka Matts i Nuuttila fått under år 1892 emottnen en, dagtecknad den 19. Mars nästsagda år och utvisande, att till tio talning af boets skulder användts medel, som instätet vid försäljning af skogfulster från nämnda fastighet, och att Alexander Maria i Kuuttila hade till och ett belopp af Maria dra femtioåtta mark nittioilta penni, samt en annan af den 10 påföljande September, hvaraf framninge, att Alexandra Maria Nuattila vore skyldig till Anders Tervalus bo fyrahundra sextioen mark sjullen penni; att Johan Wiitala, som trädt i gifte med Anna Riipu Torvaler, derefter låtit den 20 Februari 1894 upprätta och den 1 påföljande April tillställa Matts Nuuttila en redovisningsräkning, upptagande såväl skulderna i Anders Tervahus bo som de belopp Anna Kajsa Wiitala guldit å derom ma för sina ofvanbemälda barn jemte å dessa belopp upplupna ränta äfvensom de af henne under barnens omyndighets tid för dem verkstäldes andra utbetalningar äfvensom hvad Tobias Rantajuss, i sin förenämnda egenskap, i enahanda afseende utbetalat för Anna Kujsa Savala; samt att Anna Reijola Tervala, enligt ristämmades räkning, hade på grund af toman kopekamo och eller Silfver och aflagt Hemmans äghonomäljät elätet ekom ekommit ekola inSkatte hemman i Herr Senanen kylässä honomäljens äg¬  2. 32 1/3 dels mantal skatte gustaf samt öfver eller att ekola uppod att hustru hemman i samHemmans nummer samt ägHansing Skatte hemman 967
Wilfver samt äg vuoden gustaf samt öfver eller att uppodla i Witkähonomålades nummer i enligt öfNygot nägot neljans ätta kuudes Jag Johan Heikkinen ifrån Gustafsson CajansHeikintyttären jälkeen ja näitten kuolinitse kärsiä kustannuksensa asiassa. honomålades nummera öfver eller samt gustaf samt öfver eller att uppodla åt Bonden kopekola Silfver samt öfgammal samt öfver eller att eller Bonpesäin yhteisellä kustannuksella, missä jaossa ylläluetellut periaatteet olivat noudatettavat. Asian laatuun nähden saivat Elisabet Juhontytär ja hänen asiakumppaninsa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset molemmin puolin olivat veloa malla saattaneet jutun, on Helmikuun 25 päivänä 1900 antamassaan tuomiossa hatronut, ett avät Otto Ylijunnila ja hänen asiakumppaninsa olleet esiintuo neet syytä muulla tavoin muuttaa Kihlakunnanoikeuden vedonalaista päätöstä kuin että, koskeivät Elisabet Juhontytär ja hänen juttukumppaninsa olleet näyt täneet että Kruununnimismies Wester strandin yllämainitussa lastussa löyty vät erät neljätoista markkaa kolmetoista penniä ja viisi markkaa kuusikymmentä penniä maanmittarin palkkioita sekä Rakennusmestari Grönlundille maksetut neljäkymmentä markkaa keusikymmentäkaksi penniä olivat Heikki Juho Heikinpojan kuoleman jälkeen syntyneitä velkoja, nämät rahamää jät olivat vähennettävät hänen ja Maria Elisabet Heikintyttären yhteisestä pesästä sekä että, koskee oltu edes väitettykään ettei Maria Elisabet Heikintytär olisi sanottuun pesään mukanaan tuonut Juhanna Maria Heikintyttären kysymykseen tullata perintörahoja kolmetuhatta kaksisataa neljäkymmentä markkaa kolmekymmentä penniä, tämä rahamää ra oli päältä jaon Heikki Juho Heikinpojan ja Maria Elisabet Heikintyttären yhteisistä varoista otettava, sekä Elisabet Juhontyttären ja hänen asiakumppa niensa vetokirjan ei myöskään antavan oiketta muuhun sanotun päätöksen muuttamiseen kuin että Kihlakunnanoikeuden määräämässä uudessa perinnönjaossa yhteisen pesän varoista ensin olivat poisvedettävät ne velat, jotka yllä ovat julistetut Heikki Juho Heikinpojan ja Maria Elisabet Heikintyttären yhteisiksi veloiksi sekä että sanottu pesä sitten, noudattaen mitä edellä kerrotulla tavoin muuten oli määrätty, jaettiin siten että kummankin aviopuolen osa siitä tuli eroitetuksi, joten oikaistuna Hansing under Sökan kylässä och aflös Gustaf Henriksdotter Johan Johangustaf samt ägke tillgångs kopek honomäljarens andel inWilfver samt äg vuoden att gammalien till gammalien kylässä prt No 9. Korpe997
tavasti saatuansa varoituksen ei noudattanut välikirjaa, oli velkapää irtisanonnan jälkeen, joka oli tapahtuva ennen Maaliskuun 25. päivää, tilalta muuttamaan seuraavan Marraskuun päivänä Sittenkun Laura Laurén syksyllä vuonna 1898. oli Johan August Ekbomin vastaan, Perniön pitäjän käråjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vireille pannut jutun Ekbomin velvoittamisesta Laura Laurenille luovuttamaan ylempänä sanotut tilat ja jutun ollessa mainitussa Oikeudessa käsiteltävänä kanteensa tueksi lausunut, muun muassa, että Ekbom koko vuokra aikanaan ja erittäinkin suvella 1899. oli puheenalaisilta tiloilta myynyt karjanrekua ja niinmuodoin menettänyt mainitun vuokraoikeutensa, sekä Kihlakunnanoikeus Heinäkuun 18. päivänä 1899. julistamassaan päätöksessä katsonut tosen selvitetyksi, että Johan August Ekbom oli myynyt karjanrehuu, mutta, koskei Laura Laurén ollut voinut todistaa, että Ekbom, ennenkuin hänelle oli annettu haaste juttuun, oli saanut sellaisen varoituksen, kuin välikirjassa mainittiin, ja Ekbom puolestansa oli näyttänyt Saara Laurénin useat korrat antaneen Ekbomille luvan tiloilta myydä karjanrehua sekä Ekbom tämän johdosta oli saattanut otettaa, ettäi luvan hankkiminen sellaiseen myymiseen joka eri kerta ollut tarpeellinen, hyljännyt Laura Lauronen kerrotulla ta" valla ajaman kanteen, on Laura Lauren, Syyskuun 19. päivänä 1899. asianomaiselta tuomarilta hankittuansa kirjallisen haasteen Johan August Ekbomille Kihlakunnanoikeuden istuntoon sitäseuran neen Lokakuun 10. päivään, Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että Johan August Ekbom Heinäkuussa ja Elokuussa vuonna 1899. oli antanut erityisten henkilöitten ja niitten joukossa Torppare Wilhelm Mäkelän Johannislundinja Lambolan taloihin kuuluvilta tiluksilta tehdä ja niiltä poisviedä heiniä, vaikka Ekbomia keväällä samana vuonna, kuten ylläkosketeltu Herr Senats och att gustaf samt öfver eller att ejserWilhelmina samt äg11 11 37 talo mera bevis: Hansing
Hans Kejserliga Majestäts Higa Namn Dess Senats för Finland dom uti ett på nedsatt revisionskilling, från Åbo Hofrätt inkommit fordringsmäl emellan Handelshuset Pe Nuuer C: uti staden Willeberörck i konunga riket Belgren, sökande, samt Handlanden Edvard Almqvist, från Helsingfors stad, svarande: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitia Departement, i Helsing fors, den 10. December 1901. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet Sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande. Efter stämning å Handlanden Alm qvist har Handelshuset Pe Nauger. C. vid Rådstufvurätten i Helsingfors anfört, att Almqvist medelst kontrakt af den 29. November 1893 och dertill fogadt tillägg af den 28 derpåföljande December förbundit sig att till bemälda handelshus fritt vid sedan af seqel eller angfartyg å en emellan Wiborgs och Käskö tullkommaredistrikt belä8de - A af N. 30 B - Å 3/31 - 4. L 623 honomäljem eller eller samt ägde gustaf samt öfver eller eller att ekola hustru hemman i samhonomålades eller eller samt ägde
Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän asian ja katsoo ettei Jokioisten seurakunta ole esiintuonut syytä muuttaa Korihöfdingen Herr Senats Hansing Hansing oikeuden kysymyksessä olevaa tuomiota, jonka varaan asia siis jääpi; ja velvoi tetaan seurakunta maksamaan osakeyktiolle Jokkis gods Aktie Bolag korvaukseksi yhtiön täällä karsimesta kuluismedelst ta asiassa viisikymmentä markkaa. Tatä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudattakoot - Keisarillisen Majesteetin Korkeassa Nimessä, Kanen Suomen Senaattinsa: Af Nyvois. Henr. Poremus. J. G. Winnman Emoti Törmän. A; E; Jumlin. A: Andersin. A. J. Niemin. u. Andersin. Valentin hemmanet. Pekman 1057 I Hans Kejserliga Majestäts Haga Namn, Dess Senats för Finland dom uti ett utan erlagda afgifter, från Wiborgs Hof rätt inkommit mål emellan Finska Slatsvaket, sökande samt aflidne Hofrättsauskultanten Emil Anderssons enka Mathilda Andersin, såväl för egen del som i egenskap af förmyndare för makarna Andersins omyndiga barn Karin. Lisa och Leo Andersin, äfvensom Ingeniören Ernst Fredrik Andersin såsom Mathil da Anders medförmyndare för bemälde omyndige, warande, angående ersättning: Elfven uti Kejserliga Sena ten för Finland och Dess Justitia Peparlement, i Helsingfors, den 16. December 1901. Kejserliga Senaten har låtit handlin garna i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande: Till Statsverket ågången skriftlig stäm ning har Hofrättsauskultanten Andersin lifstiden vid Häradsrätten i Säkkijärvi sockens tingslag anfört, att sedan ett å Mustasaari holme inom Wiborgs socken förlagdt ryskt ärtilleri - batten under Gob - Ansel. - A. B. - E. F. E. A. W. G. A. A. Gustaf Henriksdotter Johan Heikkinen gustaf samt öfver Silfver och att undergå ensamt honomäljem eller ejemgammal innehållit ekommande gustaf samt ägandes kopek samt honomåljemte eller samt ägde hustru hemmanet No 9. i Withonomäljarens andel inSkatte hemman Wilhelmina honomarens „ N: 1445 Pag. 292 R. D. 1900.
hemman i KasevanNyttio neljät vid vatten kylagan kautta Nyra nägot neljanskytgustaf samt öfver eller att uppodla i Witpenni, sammanlagdt tvåtusen alla hundra två mark femtio penni; för det en del af Koivusaari holme ej kunnat till anläggningsplats för industrida inrättningar användas, efter beräkning af sexhundra mark för hvardera af åren 1893 och 1894, sjuhundra mark för året 1895, åttahundra mark för året 1896. och niohundra mark för året 1897. sammanlagdt tretusen sexhundra mark, samt för den förlust Andersin tidet ge nom att en del af stranden utaf meranämnda holme icke kunnat såsom brädupplägsplats begagnas, efter beräkning af femhundra mark för året, tvåtusen femhundra mark, och genom att sagda andel af stranden och det derinvid belägna vattenområdet icke kunnat an vändas till lastageplats, för året 1893 tvåtusen mark, för året 1894. tvåtensen åttahundra femtio mark, för året 1895 tretusen mark, för året 1896. femtusen etthundra femtio mark och för året 1897. fyratusen sjuhundra mark eller tillika pä sjuttontusen sjuhundra mark, samt att således till Hofrättsauskultanten Andersin utgifva inalles tjuguseedel son sexhundra två mark femtio penni Uti det å Ratsverkets vägnar i sa ken afgifna svaromål har Statsverkels ombud bestridt, att de af Hofrättsaus kullanten Andersin ofvan uppgifna förlusterna skulle tillskyndats honom genom omförmälda skjutöfningar, hvar hos Slatsverkets ombud annett att, i händelse Andersin i följd af skjulöfningarna verkligen tidit någon skada denna vore till beloppet fullkomligt ontredd, då Andersin under ifrågakomna tid varit oförhindrad att använda särskilda omräden af Koivusaari holme till upplagsplatser samt till lastage och förlöjningsplåter för förtyg och häri genom jemväl dragit betydande inkemist; och har förty å Slatsverkets vägnar påståtts förkastande af Hofrätts auskultanten Anders talon Medelst den 19 Oktober 1899 afkunnadt utslag har Häradsrätten förklarat utredt vara, ej mindre att i följd af de skjut öfningar, som från det å Mustasdari holme förlagda bätteriet under en Hemmans i hustru hemman i honomäljem eller kopek Silfverhonomäljarens andelar 1059
år uppodet Hansing Herr skatte till öfverenskatte hustru hemman Litt: M Skatte hemman Skatte hemman 25 Hansing prt No 3. Herr Senats och att hustru hemman i Wilhelmina samt kanskilling samt ägRåtteganden kopekamo och eller att ejort200 gustaf samt äganden undergå ensamt de 2. 32. kop: Silfver och aflag eller samtumhustru 3/16. dels Gustaf Johan Heikkinen ifrån Jaakkinen honomålades nummera åt eller samt ägangammal innehållit ekommit utiWilhelmen kylässä, måls ägandens kopek Silfver och aflagde Herr Senats by honomålades ekomma härägsaada saatavaansa maksetuksi rakennusten ja tonttipaikan hallinto-oikeuden arvosta; ja asian laatuun nähden ovat kulungit kuitatut asiallisten kesken. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Severus Pukkala ja Kasper Tampinen, yhteisesti, sekä Elis Akates Harberg puolestaan vetoamalla ovat saattaneet jutun, on tuomiolla Maaliskuun 10. päivänä 1900. vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen. Tähän Hovioikeuden tuomioon ovat Severus Pukkala ja KasperLampinen alamaisuudessa anoneet muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska Mases Rikman, hänen ja Elis Alates Harberg'in kesken tehdyn sopimuksen mukaan, 14. päivänä Kesäkuuta 1897. toimitetussa huutokaupassa Harlsegin konkurssipisältä omaan nimeensä on ostanut kysymyksessä olevat rakennukset ja hallinto-oikeuden siihen tonttimaahan, jolle ne ovat raken netut, ja Harberg siis, vaikkakin Kihlakunnanoikeus päätöksellä sen jälkeisen Lokakuun 4. päivänä on julistanut Moses Rikman in omassa nimessään vaan Elistkates Harbergin asiamiehenä ostaneen sanotut rakennukset ja hallinto-oikeuden sekä velvoittanut Pikman'in, jos Harberg määräajan kuluessa Rikman´ille suorittaisi Kihlakunnanoikeuden sitä vasten vahvistaman hinnan, antamaan ne Harbergille hänen omistettavakseen, ei ole saanut mainittuja rakennuksia ja hallinto-oikeutta omikseen ennenkuin hän sittemmin 11. päivänä Marraskuuta 1897. on Rooses Mikman´ille maksanut saman hinnan, sentähden ja kun Moses Rikman asian näin ollen on ollut sanottujen rakennusten laillinen omistaja ja tonttimaan haltija siihen aikaan kuin Kihlakunnanoikeus 4. päivänä Lokagustaf samt öfver i Witom tillgäng honomäljarens andel ingustaf samt öfver eller att ek samhonomäljarens andel försonas ellerHansing Hansing ny bevis prt No 9 salmen kylässä mar Nummer 1829 Hansing Hansing Herr Senats Skatte hemman hemman i Witkäs mantalien kylässä 1/3 dels mantal skatte hemman = 1072 Skatte