Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
se Anttilalla Kaarle Kustaa Juhonpoikaa vastaan sanotun torpan luovuttamisesta tätä ennen vireillä olleessa, päätöksellä Heinäkuun 7. päivänä 1893. rätt kaisemassaan riidassa oli katsonut sitnä jääneen todistamatta että Kaarle Kustaa Juhonpoika olisi mennyt puheen alaisessa kauppakirjassa määrättyjä oi keuksiaan ulommaksi tai ottanut haltuunsa suurempaa alaa talonpuolikkaan tiluksista kuin hänelle tuon kauppakirjan mukaan oli tuleva, minkä päitöksen niin hyvin Turun Hovioikeus tila kuin erottamista itsenäisiksi, kruutöksen niin hyvin Turun Hovioikeus tila kuin erottamista itsenäisiksi, kruutöksen niin hyvin Turun Hovioikeus tilaksien erottamista itsenäitöksen niin hyvin Turun Hovioikeus tilaksien erottamista itsenäiHeinäkuun 30. päivänä 1894. antamallan osalle suorastaan vuoa maksavaksi tilaksi 1896 olivat vahvistanut, sentäkko puut jätern, on tuomiolla Heinäkuun kun jutussa oli tullut näytetyksi No 23. päivällä 1904. vahvistanut Kihlakunmetsässä sillä kohdalla, missä Metsän oikeuden päätöksen muuten paitsi Anttilan torpan tiluksel loppuivat soitta koska Kihlakunnanoikeuden asialut, oli ennen pitänyt rajana ehkimitturiksi, Kihlakunnanoikeuden lausumtalon ja mainitun torpan maitten niitä siitä poistettiin vaimonsa lillä, on Kihlakunnanoikeus julistuun Hovioikeuden tuomioon on Marasse kaikki Metsä - Anttilan torpan ennen nauttimat tilukset, jotka Varamaanmittari Löfqvist oli ehdottanut erotettaviksi, Akvilina Metsä - Anttilalle ja hänen asiakumppaneilleen Kaarle Kustaa Juhonpojan oikeudenomistajina kuuluviksi sekä samalla, nojautuen 41. SSään Kesäkuun 12. päivänä 1895. annetussa asetuksessa maatilojen osittamisesta, oikeuttanut Akoilina Metsä Anttilan ja hänen asiakumppaninsa Hämeen läänin Kuvernööriltä hakemaan mainittujen kuin myös Keisarillinen Ei Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Manäätti tuomiolla Tammikuun 16. päivänä kattila oli vetoamalla saatta500 „ viaukeampi paikka rajana, jonka on an ollut määrätä minkä lajiseksi tijan sitä paitsi Marasse Anttila Mäki kysymyksessä olevia Metsä Antkin, kuten niinikään todistetuksi ollaa torpan tiluksia saatiin hakea ero
Anttila hakenut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, jonka kaksoiskappaleen Akvilina, Kaarle Kustaa ja Walerian Albert Metsä - Anttila sekä Willehard Raja oja ovat ulosottaneet, vastausta siihen kuitenkaan sen jälkeen antamatta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Manasse Anttila ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Manasse Anttila suorilta maan Akvilina, Kaarle Kustaa ja Walerian Albert Metsä - Anttilalle ynnä Willehard Raja-ojalle maksut heidän yhteisestä kappaleestaan tätä Keisarillisen Senaatin tuomiota kolmekymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti A. Nundin. Menlupslag A. Nundin. Menlupslag = Cemu Njelmme, Johannes Helsing. (S. F. börn) Maaliskuun 29 päivänä 1905. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Turun Hovioikeudesta tulleessa, perinnönjakoprosentin maksua koskevassa jutussa, jossa ovat Tampereen kaupungin Rahatoimikamari, hakijana, sekä sanotussa kaupungissa asuneen Kauppidan Karl Lindberg vainajan kuolinpesän osakkaat, hänen leskensä Olga Lindberg, Palovar. Renki Johannes Salminen ja Työmies Jeremias Peltonen, Tamrereen kaupungista, Kauppias Juho Lindberg ja Ajuri Heikki Lindberg, Hämeenlinnan kaupungista, sekä Torppari Albert, oikeastaan Alfred Jokinen eli Hartunoja, Kangasalan pitäjästä. saapuville tulleina, mutta Työmies Timotells Enberg, vaimonsa Gustava Enbergin edusmiehenä Räätäli Kustaa Lindberg ja Räätälinleski Eriika Ilvonen, t. R. B. L. - W. H. - J. I. Läsnä: B.F. M. 2079 No 296. Pag. 192. R. D. 1904. tijanleski Wilhelmina Sunell, Tehtaantyömies August Lindberg,
niinikään Tampereelta, poisjääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa Maaliskuun 29 päivänä 1905 Keisarillinen Senaatti on itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Tampereen kaupungin Raastuvanoikeudessa on Rahatoimikamari Olga Lindbergille ja hänen ylläluetelluille asiakumppaneilleen toimituttamansa haasteen nojalla lausunut, että Olga Lindberg ja hänen asiakumppaninsa olivat Heinäkuun 2 päivänä 1901 yksityisillä henkilöillä toimituttanut päivinenjoen aikata säännösten mukaan Kuninkaaldellämainitun, Maaliskuun 21 päivänä Elisiina Asetuksessa Maaluskuun 1 päikuun 21 päivänä in Tampereen kaupungin tuomiopiään 35/576 oli pidettävä palkkaa perinna kuuluneessa kuolinperässä, mutta lainen junista, jotka permentari ja ralyönet Tampereen kaupungin rahas, rungiissa toimitterat, vaan t tom suorittaa sanotulle rahastoll till Kaastuvanoikeuden till kaupetä perinnönjaosta tulevan jakoprorosten, ruuten jäsonten toimittamaa minkä vuoksi Rahotinikamari en kysymyksenalaisessa kuolinperässä ei vaatinut että Äga Lindberg ja hänelle pidetty, sentähden on Raastuvanti tahi kenellä varoja oli mainittuun ti tahi kenellä varoja oli mainittuun rahastoon heti suorittamaan sanotun makseen eli puoli prosenttia pesän puhtaasta säästöstä 84,900 markasta neljätuhatta kaksisataa kaksikymmentäneljä markkaa viisikymmentä penniä korkoineen, jonka ohessa Rahatoimikamari on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Kuulusteltuaan kanteesta Olga Lindbergiä ja hänen asiakumppaneitaan on Kaastuvanoikeus Heinäkuun 28 päivänä 1902 julistamassaan päätöksessä lausunut; ja koska puheenalainen maksu puoli prosenttia kuolinpesän omaisuutattanut perinnönjoen ehdestä säännösten mukaan Kuninkaaltattanut perinnönjoen ehdestä säännösten mukaan Kuninkaallisissa Asetuksissa Maaliskuun 1 päi1900 kuolleen Kauppiaan Karl Lindbergenulta 1749 ja Joulukuun 10 päivältä ti kau kaupungin Maistasiakumppaninsa oikeotettaisiin yhteisä oikeus hyljärnyt Rahatoimikamarin asiassa ajaman kanteen. siassa ajaman kanteen 208 22
Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Rahatoimikamari oli vetoamalla saattanut jutun, on Lokakuun 12 päivänä 1904 antamallaan tuomiolla vahvistanut Raastuvanoikeuden päätöksen ja samalla velvoittanut Rahatoimikamarin viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Hovioikeudessa vastaajina saapuvilla olluden Olga Lindbergin, Wilhelmina Sunellin, Gustava Enbergin, August Lindbergen, Johannes Salmisen, Jeremias Peltosen, Juho ja Heikki Lindbergin sekä Alfred Jokisen Hovioikeudessa olleet kulut. Hovioikeuden tuomioon on Rahaltoimikamari hakenut muutosta perustelmalla, johon Olga Lindberg, Wilhelmina Sunell, August Lindberg, Johannes Salminen, Jeremias Peltonen, Juho ja Heikki Lindberg sekä Alfred Jokinen ovat säädetyssä järjestyksessä vastannutKeisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Rahatoimikamari ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiöta, joka siis jää pysyväksi, minkä ohessa Rahatoimikamari velvoitetaan D. F. Köin verittamaan Olga Lindbergille, Wilhelmira Sunellille August Lindbergille, Johannes Salmiselle, Jeremias Peltoselle, Juho ja Heikki Lindbergille sekä Alfred Jokiselle, heiltä täällä juttuun nennoiden kulujen korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: A. Kumlin. Men Lyellad A. Kumlin. Men Lyellad Janu Ojelmar Johannes Littnig 209 220
Den 30. Mars 1905. Kejserliga Senatens för Finland 210 2 dom uti ett utan afgifter från Åbo Hofrätt inkommet revisionsmål emellan Ombudsmannen vid Finska Statsjernvägarna, Kollegiiassessorn Axel Torsten Palander, sökande, samt Handlanden Carl Lindvall, från Tavastehus stad, svarande, angående fordran: Gifven uti Justitiedepartomen tet den 30. Mars 1905. Kejserliga Senaten har låtit handlinarna i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande Sedan Handlanden Lindevall jemte nannan person uti en den 14 April 900 dagtecknad skrift iklädt sig för jernvägstjenstemannen Nikolai Sokoloff, i händelse af balans eller bristande redogörelse, en för begge och begge för en, proprie borgen för 2000 mark af den kronouppbörd Nikolai Sokoloff i egenskap af stationsinspektor eller bokhållare vid Finska Statsjernvägarna kundeinförtros, har Kollegiiassessorn Palander på stämning å Handlanden Lindevall vid Rädstufvurätten i Tavastehus 4de RG. S.S. V. C. W. H. s. v. B. så. 2200 N° 287. Pag 189 R9 1904
stad yrkat, att emedan Nikolai Sokoloff i egenskap af bokhållare å St Petersbergs station vid beräkning af trakten för två af Handelshuset i Helsingfors N Schosehkoff för befordran å jernvägen från St Petersbergs station till Hango stad den 6 Maj 1900 inlemnade partier ägg genom feldebitering tillskyndat Statsjernvägarna en förlust af 712 rubel 22 kopek Handlanden Lindevall måtte förpligtas att jemlikt den borgen Lindevall i förestående måtto iklädt sig ersätta Statsjernvägarna antydda förlust med ränta samt derhos utgifva godtgörelse för kostnaderna i målet Isaken hörd har Handlanden Lindevall motsagt käromålet; derå Rådstufverätten medels utslag, afkunnadt den 10 Maj 1902, på upptagna skäl ålagt Handlanden Lindevall, i hans löftesmannaegenskap, att till Finska Slatsjervägarna genast emot kvitto gälda fordra de sjuhundratolf rubel tjugutvå kopek jemte fem procents ränta derå från lagsökningsdagen den 15 Mars 1902 tills full likvid skedde, hvarhos Slinderall skyldigkändes att med femtio mark ersätta Kollegiiassessorn Palanders i målet hafda kostnader. Hofrätten, under hvars pröfning Handlanden Lindevall i vaderäg dragit målet, har medels dom den 15 September 1904 funnit det icke vara utredt att Handanden Lindevall iklädt sig ansvarig het för sådan skada, som till följd af ifrågavarande af Nikolai Sokoloff begångna felaktiga förfarande i tjensten drabbat Statsjernvägarna, hvarför Hofrätten, med upphäfvande af Rådstufvurättens utslag, förkastat Statsjernvägarnas i saken förda talan. Uti Hofrättens dom har Kollegiiassesjern Palander sökt ändring medels ingifven deduktion, som Handlanden Linsevall bemött, hvarefter jernvägstyrelsen inkommit med affordradt yttrande. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och emedan Jerovägstyrelsen härstädes anmält att dess genom omförmälda feldebitering uppkomna förenämnda tillgodohafvande redan innan målet dragits under Kejserliga Senatens 211 200
pröfning blifvit till fullo betäckt, finner Kejserliga Senaten allt utlåtande i sjelfva saken böra förfalla; och enär Kollegiiassessorn Palander icke ens uppgifvit, hvilka kostnader han vid Rådstufverätten för målets utförande fått vidkännas, lemnas Palanders anspråk på ersättning för rättegångskostnaden utan afseende. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: J. G. Kuman. J Em Lujeblas full J N Bännund A; Kumlin. Femn Sjölning Johannes Lilting. Oman Karsten. Den 30. Mars 1905. 212 d Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatta revisionsskillingar från Åbo Hofrätt inkommet fordringsmål emellan Handelshuset A. Riiffer & Sons i hufvudstaden Löndon uti Konungariket Storbrittanien å ena, samt Handlandene Karl Herman Renlund, från Helsingfors stadoch Seth Sohlberg, från Wiborgs stad på andra sidan, ömsom sökande och svarande: Gifvet i Justitiedepartementet den 30. Mars 1905. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande Handelshuset A. Riiffer er Sons har, efter Handlandene Renlund och Sohlberg ågången stämning, vid Rådstufvurättens i Helsingfors sammanträde den 3. Juni 1901. anfört, att "Strömsdals bruk" i Nilsiä socken uti ett den 8. Januari 1900. med Handelshuset A. Riffer i Sons upprättadt kontrakt förbundit sig att under tiden från slutet af Juni till den 15 Oktober 1900. leverera minst 3000. ständert 3 Ja: J. G. S. A. K. - R. L. - J. N. B - J: F. (O. K. No 298. Pag. 146. R. D. 1904.
försägade trävaror samt berättigats sinöd att betalas tio dagar efter upprop förvägade trävaror samt berättigats jemte störd att betalas tio dagar efter uppropatt å värorna uppbära förskott till högs för och enär Handlandene Kontund och Sok10,000. pund sterling engelskt mynt medel veelar, hvilka, stälda till betalning tre månader efter utgifvandet, finge dragas å Handelshuset A. Riffer v Son och omsättas vid förfallotiden tills förskotten blifvit återguldna, som att afbetala sagda förskott genom afdrag af visst belopp per ståndert från priset för nämnda varor, äfvensom att i kontraktet bestämts ej mindre att säkerhet för ifrågavarande lönkott borde utgöras af borgen, hvilken Handlandene Renlund och Sohlberg jemte Handlanden Johan Alfred Fredriksson skulle ingå en för alla och alla för en såsom för egen skuld, än att ränta i kontokuranträkning kontrakenterne emellan skulle beräknas efter fem procent, men enligt den i Englands Bank gällande kurs, om denna öfverstige fem procent, samt att berörda kontrakt bonden vara fullgjordt den 15. November 1900, då Handelshuset A. Riiffer i Sons egde draga på Strömsdals bruk för förskotter, som nädtt sagda dag ännu voro oguldna, vext, tillala nödsagda belopp jemte ränta sagda dag ännu voro oguldna, vell, detta nädigda belopp jemte ra213 ett å värborna uppbära förskott till högde by, och enär Handlanden Realund och Sohlberg tillika med Handlanden Fredriksson den 9. Januari 1900. iklädt sig borgen en för alla och alla för en såsom för egen skuld för återbetalningen af de förskott Handelshuset A. Räiffer i Sons komme att bevilja Strömsdals Bruk på grund af omförmälda kontrakt samt Handelshuset ASilfver i Sons sedermera medels fem af krömsdals Bruk å handelshuset i Januari Februari och Mars månader år 1900 dragra vexlar, hvilka, enhvar lydande å 2000 pund sterling engelskt mynt, bort inlösas nom den i ofvansagda kontrakt i sådant afseende bestämda förfallotid, lemnat strömsdats Bruk förskotter till ett samnanlagdt belopp af 10,000. pund sterling. hvarå enligt en af Handelshuset A. Riiffer Sons upprättad kontokuranträkning än nu voro oguldna 1769. pund 3 skillings, har Handelshuset A. Riiffer i Sons yrkat förpligtande för Handlandene Finland och Sohlberg att gemensamt eller den afdem, som tillgång egde, till handelshuset 20
från berörda den 15. November 1900 äfvensom att godtgöra handelshuset för rättegångskostnaden. affordrade svaromål hafva Handlandene Renlund och Sohlberg anmärkt att, på sätt framginge af anteckningar å förberörda den 8. Januari 1900. upprättade original för Rådstufvurätten upptedda kontrakt, Sakförarefiamän Castrénen Snellman haft detsamma å sig öfverlåtit under tiden från den 13. Mars 1901. till den 1. Juni samma år och att sålunda Handelshuset A. Räffer - Sons varit innehafvare af nämnda kontrakt och den derå tecknade borgesförbindelse hvarken då stämningen för målet utfärdats, hvilket skett den 10. April 1901., eller ens den 11. och 14. i sistsagda månad, när densamma blifvit Handlandene Renlund och Sohlberg tillstäld; och hafva Renlund och Sohlberg af sådan anledning undandragit sig att i saken svara; derå och sedan Handelshuset A. Riiffer i Sons uppgifvit att kontraktet i fråga öfverlåtits å Sakförareförman Castrén & Snellman i och för verkställandet af bevakning i en konkurs, Rådstufvurätten uti utslag den 16. November 1901. yttrat sig, att emedan Handelshuset A. Riffer i Sons den 3. Juni gol, då målet första gången förekommit vill behandling, varit behörig innehafvare, af det fordrings anspråk, som afsåges uti den för målet utverkade stämningen samt den omständighet att det till stöd för sagda anspråk åberopade kontrakt vid tiden för stämningens utfärdande och dess tillställande åt Handlandene Henlund och Sohlberg varit för annat ändamål till tredje person öfverlåtit icke förtjenade afseende, ty ålades Handlandene Renlund och Sohlberg att genast afgifva genmäle i hufvudsaken; och haf va Renlund och Sohlberg emot detta utslag anmält missnöje, hvilket de anvisats fullfölja i sammanhang med ändringsökande i hufvudsaken. I afseende å svaromål i hufvudsaken hafva Handlandene Finland och sohlberg härå framhållit att, efter det strömsdals Bruk uppburit i förskott om förmälda 10,000 pund sterling Ströms dals Bruk öfvergått till Aktiebolaget 214 25.
Osakeyhtiö Taimi, som uti skrifvelse för den 19. April 1900. underrättat Handelshuset ARiiffer v Sons icke allenast härom utan äfven om sin afsikt att för egen räkning fullfölja ofvannämnda kontrakt, samt att Handelshuset A. Riffer & Sons uti sitt den 24. April 1900. till Aktiebolaget Osakeyhtiö Taimi aflåtna svarsbref utan att emot sagda öfverlåtelse framställa någon anmärkning fordrat hvarken af bolaget borgen för återbetalningen af de Strömsdals Bruk lemnade förskotter eller af Handlandene Renlund och Sohlberg förbindelse att i deras förberörda borgen äfven för bolaget qvarstå, hvarföre Handlandene Renlund och Sohlberg, hvilka icke för Aktiebolaget Osakeyhtiö Taimis förbindelser iklädt sig någon löftesmannaansvarighet, ansett sig genom berörda af Handelshuset A. Riiffer & Sons godkända öfverlåtelse af ifrågavarande kontrakt vara från sin omförmälda borgen fria. Och enär förenämnda fem af Strömsdals Bruk å Handelshuset ARiiffer i Sons dragna vexlar dessutom till fullo guldits af Aktiebolaget Osaksyhtiö Taimi, hafva Handlandene Renlund och Sohlberg yrkat förkastande f käromålet. I anledning af nästnämnda påstående hafva Handelshuset A. Riiffer Sons anmärkt att de vexlar medels vilka ifrågavarande förskott lyftats, icke blifvit inlösta, utan endast å förfullodagarna omsatta; derå Rådstufurätten medels utslag den 17 Maj 1902sig i saken utlåtit; och emedan Handlandene Renlund och Sohlberg jemti Handlanden Fredriksson på nämnda mellan Handelshuset A. Staffer i Sonsoch Strömsdals Bruk den 8. Januari 1900 upprättade kontrakt en för alla och alla för en såsom för egen skuld tecknat borgen för återbetalningen af de förskott till högst 10,000. pund sterling, som enligt samma kontrakt beviljäls Strömsdals Bruk, samt Handlandene Renlund och Sohlberg icke styrkt att Strömsdals Bruk, som då detsamma öfvergått till Osakeyhtiö Taimi redan lyftat medels å Handelshuset A215 SS:
Staffer i Sons dragna vexlar samtliga Bruket utlofvade förskotter, skulle af Handelshuset A. Riffer i Sons uttryckligen frikallats från ansvarigheten för förskotternas återgäldande eller att å samma förskott större afbetalningar verkstälts än Handelshuset A. Riffer Sons medgifvit och den i målet inlemnade, till riktigheten icke motsagda kontokuranträkningen utvisade, ty och då den omständighet att Isakeyhtiö Taimi utan anmärkning från Handelshuset A. Riffer & Sons öfvertagit fullgörandet af ofvansagda kontrakt icke förtjenade afseende samt Handlandeni Renlunds och Sohlbergs anmärkning att de icke vore ansvariga för de å ifrågavarande förskott upplupna räntor med afseende å hvad kontraktet härom bestämde saknade fog, ålades Handlandene Renlund och Sohlberg att till Handelshuset A. Ruffers Sons gemensamt eller den af dem, som tillgång egde, emot qvitto genast betala sjutusen sjuhundra sextionio pund sterling tre skillings, antingen i ingelskt mynt eller i finskt mynt efter vid betalningstiden å orten gällande å vista kurs, med sex procents årlig ränta derå från den 15. November 1900., hvarhos Handlandene Renlund och Sohlberg känts skyldiga att jemväl gemensamt eller den tillgång hade med åttahundra mark godtgöra Handelshuset A. Riffer i Sons för kostnaderna å rättegången Hofrätten, under hvars pröfning Handlandene Renlund och Sohlberg vadeväg dragit målet, anhållande villika om rättelse i Rådstufvurättens ofvannämnda den 16. November 1901. afsagda invändningsutslag, har uti dom den 23. Juli 1904 ansett Handlandene Renlund och Sohlberg icke hafva anfört skäl till ändring i samma utslag, hvilket förty af Hofrätten faststälts. Beträffande sjelfva saken fann Hofrätten det väl utredt att Strömsdals Bruk uti vexlar, hvilka blifvit dragna på Handelshuset A. Riffer. Sons och varit stälda att betalas tre månader efter utgifvandet uppburit till fullo de Bruket i omordade kontrakt utlofvade förskotter; men all210
denstund styrkts att Handelshuset A. Riifter i Sons åtminstone den 24. April 1900. eller sålunda innan Strömsdals Bruk bort vidtaga med den enligt meranämnda kontrakt Bruket åliggande leverans underrättats att Strömsdals Bruk öfvergått till Aktiebolaget Osakeyhtiö Taimi och att bolaget jemväl komme att ansvara för fullgörandet af Strömsdalr Bruks å samma kontrakt grundade förbindelser, samt Handelshuset A. Rufler i Sons utan anmärkning mot en sådan öfverlåtelse af kontraktet och utan förbehåll om att Handlandene Renlund och Sohlberg skulle qvarstå i deras förberörda borgen jemväl för Aktiebolaget Osakeyhtiö Taimi samtyckt till antydda anordning, fördenskull och då Handelena set A. Riffer i Sons härpå fullföljt kontraktet med nämnda bolag och omsatt de vexlar, medels hvilka Strömsdals Bruk lyftat omförmälda förskott, emot nya velar, dem bolaget i sitt namn dragit å Handelshuset, ansåg Hofrätten Handlandene Renlund och Sohlberg icke böra på grund af deras för Strömsdals Bruk tecknade borgen ansvara för Aktiebolaget hakayhtiö Taimis nyss antydda förbindelser hvarföre Hofrätten pröfvade rättvist, med upphäfvande af Rådstufvurättens slutliga utslag, förkasta Handelshuset A. Riiffer Sons i saken utförda talan samt frialla Handlandene Renlund och Sohlberg från den dem i målet åhvälfda betalningsoch ersättningskyldighet. Uti Hofrättens dom hafva parterne å fömse sidor sökt ändring, hvarefter de hvarindras deduktioner bemött Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner parterne icke å någondera sidan hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken alltså skall förblifva. Det alle som vederbör till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: J. J. Clemman Herr Lapeblad Johannes Iitting. A; J; Kumlin J N Baulund Asian Karsten 217 Rdr
Maaliskuun 31. päivänä 1905. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa, myötäjäisten takaisinsaantia koskevassa jutussa, jossa Talollisenvaimo Ida Saarinen ja hänen miehensä Talollinen Robert Saarinen, Jaalan pitäjän kirkonkylästä, ovat hakijoina sekä Talollinen Antti Kustaa Lehtinen, sanotusta kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Maaliskuun 31. päivänä 1905. Keisarillinen Senaatti on itselleen pittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Antti Kustaa Lehtisen poika ja Ida Saarisen ensimäinen nies, Talollinen Konstantin Lehtinen, joka 7. päivänä Lokakuuta 1897. oli ihitty avioliittoon Ida Saarisen kanssa, Helmikuun 7. päivänä 1898. toimitetussa huutokaupassa eli Kapteeninteskeltä Anna Maria Ollilia Gestrin'iltä, hänen täysivaltaiselta tyttäreltänsä Jäyrä SeLäsnä: A. R. - 1. L. - W. A. J. K. S. SS: No 304. Pag. 125. R. D. 1904.
trin'iltä sekä Anna Maria Ottilia Gestrin'in alaikäisten lasten holhoojalta, Professori Carl Allan Serlachinkulta viidenkymmenenviidentuhannen yhdensadan kahden markan hinnasta ostanut puolen Potarin eli Laurilan perintötaloa No 2. Jaalan pitäjän Jaalan kylässä, sekä Konstantin Sihtinen ja hänen avioliitossa Ida Saarisen kanssa siitetty ainoa perillisensä, tyttärensä Kseenia Frene olivat kuolleet, edellinen Syyskuun 22. päivänä 1900. ja Kseenia Irene Lehtinen Tammikuun 16. päivänä 1901., on Antti Kustaa Lehtinen Ida laariselle toimituttamansa haastun nojalla Iitin ja Jaalan pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että Antti Kustaa lehtinen, avustaaksensa Konstantin lehtisen ja Ida Saarisen alkavaa taloutta, oli heidän avioliittoon men tyänsä läksiäisantina Konstantin Lehtiselle antanut, muun muassa, seitsemäntuhatta markkaa siten, että Antti Kustaa Lehtinen Konstantin Ehtisen puolesta oli ylläsanotun talon hinnan lyhentämiseksi lähettänyt Professori Serlachiukselle vakuutetuissa kirjeissä 9. päivänä Tammikuuta 1897. 2,000. markkaa ja saman vuoden Huhtikuun 15. päivänä 5,000. markkaa; ja koska edelläsanotut 3000. markkaa oli katsottava myötäjäisvaroiksi, jotka Konstantin Lehtisen ja hänen mainitun tyttärensä kuoltua siis olivat säännösten mukaan Naimiskaaren 16. luvun 1. ja 3. SS:ssä maksettavat Antti Kustaa Lehtiselle takaisin, on Antti Kustaa lehtinen, omasta puolestaan ja vaimonsa Anna Liisa Lehtisen edusmiehenä, vaatinut Ida Saarisen, Konstantin ja Kseenia Irene Lehtisen ainoana oikeudenomistajana, velvoittamista Antti Kustaa Lehtiselle maksamaan mainitut /1000. markkaa korkoineen. Kanteesta kuulusteltuna, on Ida taarinen väittänyt, ettei Antti Kustaa tehtinen ollut antanut Konstantin Lehtiselle mitään myötäjäi219 200