Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
25 päivältä Huhtikuuta 1910 kahdenkymmenentuhannen markan määrästä yhden vuoden ajaksi lukien 20 päivästä samaa kuuta ja sitten vakuutuskirjalla No 1197. 16 päivältä seurannutta Syyskuuta, sisällyttämällä tähän ensin mainitun rakua tuksen, neljästäkymmenestätuhannesta markasta samoin yhden vuoden ajaksi lukien 11 päivästä sanottua Syyskuuta; minkä tähden ja kun Hugo Matti Wuolevi oli tapaturmaisesti kuollut 19 päivänä samaa Syyskuuta, mutta Sampolaitos oli kieltäytynyt Wuolevin oikeudenomistajille maksamasta mainittua vakuutussummaa, Tervonen ja Muona ovat vaatineet laitosta velvoitettavaksi Wuolevin konkussipesälle suorittamaan vakuutussumman neljäkymmentätuhatta markkaa kuuden prosentin korkoineen viimeksi sanotusta päivästä, jolloin summa oli mu kuttavaksi langennut, kunnes täysi suoritus tapahtui, selittäen Tervonen ja Muona että edellä oleva velkavaatimus perustui molempiin yllä kerrettuihin vakuutussopimuksiin; ja ovat Tervonen ja Muona sitä paitsi pyytä neet korvausta oikeudenkäyntikuliustaan Keskinäinen Vakuutuslaitos Sampo on vastustanut kannetta; minkä jälkeen Raastuvanoikeus on 16 päivänä Lokakuuta 1913 julistamassaan päätöksessä lausunut selvitetyksi, että sit tenkun Keskinäinen Vakuutuslaitossampo oli vakuuttanut Hugo Matti Wuolevin tapaturman tuottaman ruumiinvämman seurauksilta vakuutuskirjalla 25 päivältä Huhtikuuta 1910 kahdestakymmenestätuhannesta markasta yhden vuoden ajaksi lukien 20 päivästä samaa kuuta ja Wuolevi 11 päivänä Syyskuuta 1910 luitoksen asiamiehelle Kapteeni Akseli von Schrowelle oli ilmoittanut tahtovansa mainitussa laitoksessa vakuuttaa iisensä tapaturman varalta neljästäkymmenestätuhannesta markasta sekä vakuutusmaksun suorittamiseksi von Schrowelle antanut kaksikymmentäviisi markkaa, niin oli Sampo- laitos 16 päivänä mainittua Syys332
kuuta vakuuttanut Wuolevin tapatur man tuottaman ruuminvannan seurauksilta neljästäkymmenestätuhannesta markasta yhden vuoden ajaksi lukien 11 päivästä samaa kuuta ja lähettänyt vakuutuskirjan Kapteeni von Schrowen Wuoleville annettavaksi sekä von Schrowe 19 päivänä äsken mainittua kuuta edelleen lähettänyt vakuutuskirjan postietuantia vastaan Wuoleville, minkä jälkeen ja Wuolevin kuoltua viimeksi mainittuna päivänä hänen leskensä Anna Sofia Wuolevi oli seuraavana päivänä lunastanut vakuutuskirjan maksamalla postietuannin neljäkymmentäviisi markkaa kaksikymmentäviisi penniä eli jälellä olevan määrän ensimäisestä vakuutusmaksusta, joten se silloin eli tullut täysin suoritetuksi; mutta koska sanottu suoritus ja vakuutuskirjan lunastus ei ollut tapahtunut HugoMatti Wuolevin elinaikana, eikä niinmuodoin mitään lopullista välipuhetta tapatumavakuutuksesta Sampolaitoksen kanssa voitu katsoo tehdykri, on Raastuvanoikeus hyljännyt kan teen, mikäli se perustui vakuutuskirjaan 16 päivältä Syyskuuta 1910. Mitä sitten tuli kanteeseen sikäli kuin se oli perustettu 25 päivänä Huhtikuuta 1910 annettuun vakuutuskirjaan, on Raastuvanoikeus katsonut viimeksi mainitun vakuutuksen Wuolevin kuoleman tapahtuessa tosin olleen voimassa, mutta koskei oltu toteensaatettu että sellainen tapaturma, josta mainittiin viimeksi sanotun vakuutuskirjan yleisten ehtejen ensimäisessä kohdassa, olisi ai heuttanut Wuolevin kuoleman, on kan ne tässäkin osassa hyljätty. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Taratuomari Tervonen ja Eero Muona elivat vetoamalla saattaneet jutun, en 31 päivänä Elokuuta 1914 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvan oikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Varatuomari Tervosen ja Eero Muonan viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Keskinäiselle Vakuu tuslaitokselle Sammolle vastuupuhe vallan valvomisesta Hovioikeudessa ja 333
tuneet kulut. Hovioikeuden tuomioen ovat Varatuomari Tervonen ja Eero Muona anoneet muutosta; ja on Keskinäinen Vakuutuslaiten Sampo, tultuaan saapuville muutoksenhakemista varten säädetyn määräajan umpeen kuluttua, vastannut Varatuomari Tervosen ja Eero Muonan perustelmaan. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja jättäen vasteenottamatta mitä Keskinäinen Vakuutuslaites Lampo perustelmanvastuussaan on lausuneet, koska Keskinäinen Vakuutuslaitessampo vasta edellä mainitun määräajan umpeen kuluttua ja siis myöhään on Kiisarilliseen Senaattiin saapunut, katsoo Nisarillinen Senaatti, etteivät Varatuomari Tereonen ja Eero Muona ole esittäneet syytä muuttai Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakat Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin Johannes Pesonen. K. Aueri Alped Luksiala. K. R. Helanen T. färmflet Den 29 Mars 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisions skilling, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet mål, angående förpliktande att upplåta i gendom till skifte, emellan Enkefru Olga Mathilda Munsterhjelm, Skulptören John Hjalmar Munsterhjelm och Studeran den Bertel Magnus Riggert Musterkjelm, alla från Helsingfors stad, sökande, samt Pekreteraren i Tredustristyrelsen Jurisutriusgekondidaten Karl Edvard Chmberg, såsom måls man för sin hustru Ester Mattilda Öhrnberg, svarande: Sifven uti Justitiedepartemen tet den 29 Mars 1915. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande Sedan Artisten Hjalmar Munster hjelm, som varit besått i Helsingfors, den 2 April 1905 aflidit efterlefd af Ofde: W. A. J. P. R. H. K.t. - S. H., A. S. 334 No 520. Pag. 143. R. D. 1913.
sin hustru ofvannämnda Olga Mathilda Munsterhjelm samt barnen John Hjalmar Munsterhjelm, Bertel Magnus Riggert Munsterhjelm och Ester Mathilda Ohnberg, hade arfskifte efter Hjalmar Munsterhjelm förrättats den 10 Oktober 1910, hvarvid till grund för skiftet lagts ett af makarna Munsterhjelm den 4. Februari 1888 upprättadt inbördes testamente af innehåll, bland annat, att, ifall Hjalmar Munsterlycke aflade före sin hustru, hälften af boet börde tillfalla henne och den andra hälften deras barn samt att etthvart af barnen vid uppnådd myndig åtder egde bekomma sin lott af boet Därefter hade Olga Mathilda Munster hjelm och hennes söner, med förmålan att Ester Mathilda Öhrnberg under Hjalmar Munsterhjelms lifstid i skilda poster af sina föräldrar fått emottaga sammanlagdt 21561 mark, gjort anspråk på att denna summa hvilken jämlikt stadgandet i 9 SS: 12 kap A. B. borde såsom hemföljd betraktas, skulle af Ester Mathilda Öhnberg till skifte sterbhusdeligarene emellan återbäras. I anledning häraf hade Karl Edvard Öhrmberg väl medgifvit att Hjalmar Munsterhjelm i lifstiden bekostat Ester Mathilda Chmbergs vistelse å utrikes ort för idkande af sängstudier, men framhållit att de för antydda än dåmål utbetalade medlen, hvilkas belopp för öfrigt ej vore utredt, såsom utgifna för Ester Mathilda Öhrmbergs uppfostran, enligt 10 SS: 12 kap. A. B. icke fingo likställas med hemföljd eller tagas i beräkning vid skifte af arfvet efter Hjalmar Munsterhjelm hvarför och då en del af de åt Ester Mathilda Chmberg till utriksort sånda medlen användts för hennes sjukoch hålsovård samt Hjalmar Munster hjalm bekostat äfven John Hjalmar Munsterhjelms utbildning utomlands och i ritt testamente förordnat att etthvart af barnen skulle vid uppnådd myndig ålder erhålla sin lott af boet, utan att i testamentet stadgats att tidiga re erhållna belopp borde afdragas Karl Edvard Chreberg vägrat återbära nå335
got af hvad Ester Matilda Öhrnberg i anförd måtto af sin fader i lifsti den bekommit. Sedermera hade skiftermännen utan att taga i öfvervägande ofvanomförmälda af Olga Mathilda Munsterhjelm och hennes söner framställda yrkande delat boets ostridiga tillgångar, såvidt de till skifte upplåtits, emellan delegarene i boet. Härå hafva Olga Mathilda Munsterhjelm och hennes medparter på ståm ning å makarna Ohrmberg vid Rådstufvurätten i Helsingfors yrkat, att makarna Ohrnberg måtte lagligen åläggas att till skifte upplåta det till inalles 21261 mark uppgående belopp Hjalmar Munsterhjelm i ofvananförd mälta förskottsvis för Ester Mathilda Ohrmberg utgifvit samt att Ester Mathilda Chmberg, därest den föreställda utredningen om huru mycket ifrågavarande förskott utgjort icke befunnes vara tillräcklig för ett omedelbart godkännande af käromålet, blefve förelagd lagstadgad edgång, hvarhos Olga Mathilda Munsterskjelm och hennes medkärande anhållit om ersättning för sin rättegångskostnad. Isaken hörd har Karl Edvard Ohnberg på de af honom vid skiftes förrättningen framhållna skäl mot sagt käromålet; därå Rådstufvurut tori genom utslag den 30 Maj 1911 af gjort målet; och alldenstund ifrågakomna till beloppet icke närmare styrk ta penningemedel, hvilka Ester Mathit da Öternberg före sitt giftermål med Karl Edvard Öhrnberg erhållit af Hjalmar Munsterhjelm för bekostande af hennes uppehälle och studier samt sjukvård å utriksot och hvilka icke kunde med hemföljd likställas, jämlikt stadgandet i 10 5: 12 kap. AB. icke fingo vid skifte af Hjalmar Muumerhjelms kvarlåtenskap tagas i beräkning, fördenskull och då den om ständigheten att berörda kostnader till äfventyrs öfverstige hvad John Hjalmar och Bertel Magnus Rigfort Munsterhjelm fått för sin uppfostran och utbildning åtnjuta icke vore å saken verkande, 336
helst det ej ens påståtts att Hjalmar Muumerhjelm skulle hafva förordnat det hans bemälda söner borde i antydt afseende erhålla något vederlaghar Rådstufvurätten underkänt Olga Mathilda Munsterhjelms och hennes medparters i målet utförda talan Hofrätten, under hvars pröfning Olga Mathilda Munsterhjelm jämte medparter i vadeväg dragit målet har medels dom den 2 Maj 1913 låtit bero vid Rådstufvurättens utslag jämte det Olga Mathilda Munsterhjelm och hennes medparter ålagts att, gemen samt eller den af dem, som tillgång egde, med femtio mark ersätta Karl Edvard Chmberg hans för målet i Hofrätten hafda kostnader. Uti Hofrättens dom hafva Olga Mathilda Munsterhjelm och hennes medrar ter sökt ändring medels deduktion, hvars duplett Karl Edvard Chmberg uttagit utan att likväl afgifva bemötande i saken. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Olga Mathilda Muumerhjelm och hennes medparter icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förty skall bero; och ålägges Olga Mathilda. Munsterhjelm jande medparter att till Karl Edvard Ohrnberg gälda afgifterna för hans exom rilar af denna Kejserliga Senatens dom med tjuguåtta mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland Walter Andersin K. R. Helanen Samuli Koski. Johannes Pesonen K. Auer Alfred Sarva 337
Den 30 Mars 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett utan erlagda afgifter från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommit konkursmål emellan Finska Kronan i egenskap af fordringsegare i Larsmo såg och Kvarn Akrubelags, från Larsmo by i Larsmo socken till konkurs upplåtna bo sökande, samt bemälda aktiebolag och dess öfriga fordringssegare i kenkursen uteblifne svarande: gifven i Justiliedepartementet den 30 Mars 1915. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem såvidt nu är i fråga, inhämtal följande: 1 Larsmo Såg och Kaan Aktiebo lags vid Häradsrättens i Pedersöre, Purmo, Esse och Larsmo socknars tingslag anhängiga konkurs har å den konkurssen utsatta inställebolagen Finska Kronan anmält och bevakat ett belopp af 32548 mark 47 penni, utgö7de: W. A. J.S. - K. H - - År K.t. T. M. S:n 338 No 522 Pag. 184 R. D. 1913
rande Kronan åsamkade kostnader för i land lyftandel af ett aktiekelaget tillhörigt parti stockar, hvilket hösten 1911 kvarlämnats att ligga öfver vintern i Lestijoki å och där städes infuisit samt jämlikt Guvernörsembetels i Wasa län utslag af den 21 Februari 1912 bort af Edaget emedellart och senast innan utgången af påföljande Mars månad upptagas, vid äfventyr att arbetet eljes komme att på bolagets bekostnad genom vederbörande polesmyndighets försorg utföras; och har Kunan darjämte anhållit, att förenämnda belopp jämte ränta måtte utdömas med förmånsrätt ur stockpartits värde. Vid uppropet i konkursen har Kronans förenämnda bevakning blifvet motsagd på den grund att ifrågavarande fordran uppstätt först efter konkursens början; hvarjämte anmärkning framställt derom, att Kronans förmånsrätts anspråk saknade stöd i lag. Mudels den 18 Februari 1913 i konkursen afkunnad dem har Häradsrätten på anförda skäl berättigat Kronan att genom skild rättegång, hvilken vid talans förlust borde anhängiggöras inom sex månader efter det konkurs domen vunnit laga kraft, utsöka sagda fordran; hvarhos och jämte det Kronans berörda förmånsrätts anspråk såsom ocke grundadt å lag förkastats, Häradsrätten faststält Kronans förenämnda fordran att utgå ur konkursborts tillgångar med lika rätt som öfriga förmänsrätt icke egande fordringar till det belopp, som i den särskilda rättegången komme att utdömas. "Ofrätten under hvars pröfning Finska Kronan på förbehållet vod dragit målet, har genom dem den 30 Maj 1913, enär Finska Runans ifrågavarande fordringsanspråk till följd af ofvanberörda anmärkning blifvit tvisligt, faststält del slut, hvari Häradsrätten i suken stannat. 339
Uti Hofrättens dem har Finska Kronan sökt ändring Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och alldenstund konkursboets förvaltning: uraktlåtit att jämlikt Guvernörsembetets utslag af den 21 Februari 1912 upplaga förenämnda stockar från Lestijoki å och upptagningen af stockaina, därför verkstälts genom vederbörande polesmyndighets försorg, fördenskull och då den kostnad, Kronan haft för stockarnas upptagning, förty hänför sig, till konkursmassans vård och bör jämlikt 74 SS i Kejserliga konkurstadgan af den 9 November 1868 af massan gäldas, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist, med upphäfvande af Hofrättens dem och Häradsrättens utslag härutinnan, förordna att Kronans ifrågavarande fordran, emot hvars belopp anmärkning icke blifvit vid Häradsrätten framstäld, skall med tiltiotvåtusen femhundrafyratioåtta / Matti Syrjänen. mark fyratio sju penni utgå, på sätt å Kronans vägnar yrkats, öfverst ur det i land lyftade virkespartiets värde. Det älle som vederbör, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland: Walter Andersson Johannes Pesonen. Walter Andersson Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer. A. V. Ollusluvaara 340
1915, Maaliskuun 30 päivänä. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tullessa velkomus jutussa, jossa Talollinen Oskari Oksanen eli Kappeli, Jyväskylän pitäjän Talokan kylästä, on hakijana sekä Talollinen Selim Siimatainen, Sumiaisten pitäjän Raikkauden kylästä, vastaa jana: Annettu Oikeusosaslossa 30 päivänä Maalis kuuta 1915. Keisarillinen Senaatti en itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Jyväskylän, Petäjäveden ja Toivakan pitäjäin käräjåkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Selim Liimatuinen laurunut että Oskari Oksaren mielisairas vaimo Eeva Maria Oksanen, joka oli Selim Liimataisen sisar, eli vuosien 1907-1910 kuluessa ollut Liimalaisen luena hoidet tavana ja elätettävänä yhteensä läsnä: F. t. f. B. A. R. 1. K. E. Tt 211 No 539. Pag 179 R. D. 1913
vähintäänkin 470 vuorokautta, mutta kun Oskari Oksanen ei ollut maksanut Selim Liimataiselle mitään korvausta Eeva Maria Oksasen hoidosta ja elatuksesta, vaikki Selim Liimatainen koskaan ollut sitoutunut häntä ilmaiseksi hoitamaan ja elättämään, on Selim Liimatainen vaatinut, että Oskari Oksanen velvoitettaisiin maksa maan Simolaiselle Eeva Maria Oksasen hoidosta, yhden markan vuorokaudelta eli yhteensä 470 markkaa korkoineen kuin myöskin kervaamaan Selim Liimataisen oikeudenkäyntikulut Asiasta kuulusteltuna on Oikari Ohranen väittänyt, että Eeva Maria Oksunen tosin silloin tällän oli ollut vierailemassa Selim Liimalaisen luona, mutta kun hänä ollut sitoutunut tästä maksamaan mitään korvausta Selim Liimataisille on Oskari Okranen anonut kannetta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus on 4 päivänä Syyskuuta 1912 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Selim Liimatainen oli velvamalla saattanut jutun, on 16. päivänä Teukokuuta 1913 antamassaan tuomiossa katsonut asiassa selville käyneen, että Eeva Maria Oksanen eli ollut Selim Liimataisen elätettävänä ja hoidettavana vuosien 1907-1910 kuluessa yhteensä ainakin neljäsataa kaksikymmentä päivää; minkä vuoksi ja kun ei Oskari Oksanen ollut näyttänyt Selim Liimataisen sitoutuneen ilmaiseksi hoitamaan ja elättämään hänen vaimoansa ja Liimalaisen siitä vaatima palkka oli näytetty kohtuulliseksi, Hovioikeus on, kumaten Kihlakunnanoikeuden päätöksen puheenalaiselta osalta velvoittanut Oskari Oksasen kuittia vastaan maksamaan Selim Tiimataiselle neljäsataa kaksikymmentä markkaa viiden prosentin vuotuisine korkoineen Syyskuun 27 212
päivästä 1911 jolloin haaste asiassa oli toimitettu Oskari Oksaselle, kunnes täysi maksu tapahtui, sekä korvaamaan Selim Liimataisen oikeudenkäyntikustannukset Kihlakunnanoikeudessa kolmellasadalla viidelläkymmenellä ja Hovioikeudessa viidelläkymmenellä markalla. Hovioikeuden tuomioon on Oskari Oksanen anonut muutosta perustelemalla, johon Selim Liimalainen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkitämän jutun ja katsoo, ettei Oskari Oksanen ole esittänyt syytä muuten muuttaa Hovioikeuden tuomiota kuin ttä, koskei ole luotettavasti tilan saatettu Eeva Maria Oksasen ollun Selim Liimalaisen elätettävänä ja hoidettavana pitemmän aikaa kuin kolmesataa kahdeksankymmentä päivää, Keisarillinen Senaatti harkitsee oikeaksi velvoittaa Oskari Oksasen maksamaan Selim Liimataiselle kolmesataa kahdeksankymmentä markkaa viiden prosentin korkoineen 27 Syyskuuta 1911, sekä että Oskari Oksanen, koska Selim Liimatainen Hovoikeudessa on ollut muutoksen hakijana, vapautetaan suorittamästa hänen maksettavakseen. määrättyä korvausta Selim Liimalaisen kuluista Hovioikeudessa; jos ten oikaistuna sama tuomio muuten ti mitä tulee Selim Liimataiselle tuomittuun korvaukseen hänen kustannuksistaan Kihlakunnanoikeudessa, jää pysyväksi. Tätä kaikki asian omaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti Pehr Savikosk. Pehr Savikosk. B. Anneberg. Alfred Kiuksiala A. J. Alluskomme B. Annberg. N. 11. Skatte Höhle Annberg. N. W. Wilhelle. Samuli Koski. E. Thesleff. 243
Den 31 Mars 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatta revisionsskillingar från Kejser lige Wasa Hofrätt inkomnet mål emellan Aktiebo laget Alb. Soldbeck - Lörve Osakeyhtiö i Helsingfors stad, samt Wasa Aktie Bank, i Nikolaistad, i egenskap af fordringsgare uti Aktiebola get Jakobstads Mekaniska Verkstads, i Jakobstad till konkurs upplåtna bo ömsom sökande och tillstädeskomna svarande, samt nästnämnda aktiebolag och dess öfriga ford ringsägare uteblifne svarande, angående förmänsrätt i konkurs: Gifven i Justitiedenartementet den 31 Mars 1915. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem såvidt nu är i fråga, inkom tat följande. Sedan uti en å Aktiebolaget Ja obslads Mekaniska Verkstäds väg 2de W. H. - J. P. - A. R. - K. A. 344 No 536. Pagl. 163. R. D. 1914
nar den 19 Juli 1913 till Rådstufvurätten i Jakobstad ingifven skrift anmälts att bolaget ville afträda sin egendom till konkurs, hafva å den i konkursen utsatta inställelsidagen den 15 December sagda år, bland andra, nedannämnde fordringsägare bevakat följande förd ringar nämligen: Kommerserådet Albert Göldbeck Lörve, från Helsingfors stad, utom annat: a) 201,016 mark 70 penni på grund af en den 1 November 1913 af slutad kontokuranträkning; och 6.) 1,197 mark 10 penni, utgörande räntor å de belopp, hvarmed Kommer verädet Soldbeck - Lörve inlöst sär skilda af Aktiebolaget Jakobstads Mekaniska Vikstad aderterade vad lar; och jämte det Kommerserådet Gäldbeck - Lörve medgifvit, att från förstnämnda fordran finge afdra gas 1000, mark, i händelse han från konkursboet utbekomme åtta hundra så kallade Hankmo - härfvar hvilka han enligt faktura af den 16 Februari 1913 tillhandlat sig af aktiebolaget, har han anhållit, att förenämnda fordringar måtte utgå med förmånsrätt ur värdet af tvänne af Aktiebolaget Jakobstads Mekanska Verkstäd den 8 Juli och 1 November 1912 till innehafvaren utfärdade och af Kommerserådet Gäldbeck - Lörve innehafda skuld sedlar, lydande hvardera å 100,000 mark jämte sex procents ränta, till säkerhet för hvilka skuldsed lar inteckningar blifvit af Råd stufvurätten och Magisträten i Ja kobstad fastställda, för förstnämnda skuldsedel af Rådstufvurätten den 8 Juli 1912 i bemälda aktiebolags egande Fabrikstomter N:ris 5 8 i sjette stadsdelen af nämnda stad jämte å desamma uppförda få boks - och andra byggnader samt af Magistraten samma dag för lagointeckning uti bolagets å berörda tomter belägna Gabrielsson läggningars markiner, materialier, inventarier, hel - och halffärdiga 315
arbeten, råvaror och dylikt äf vensom för skuldsedeln af den 1. November 1912 af Rådstufvurätten den 4 i samma månad uti om förmälda falsikstomter samt af Magistraten nästnämnda dag för lagsinteckning uti de till ifrå gakomna industriella inrättning hörande markinen, inventarier, med terialier, såvarn samt färdiga och halffärdiga älster; samt Wasa Aktie Bank, utom annat: a) 31,290 mark jämte sex pro cents ränta från den 20 August ti 1912 på grund af en samma dag utaf Aktiebolaget Jakobstads Mekaniska verkstad utfärdad skuldse del, dock efter afdrag af den 1 Juli 1913 guldna 1,553 mark 60 penni; och har banken för denna fordran tagit i anspråk förmånsrätt till värdet af ett för fordringen pantsatt och uti Bank direktören Victor Nymans magasin å Ahlholmen upplagdt parti tackjärn. b) enligt skuldsedel af den 20 September 1912 499,800 mark jämte sex procents ränta från sagda dag dock efter afdrag af följande under år 1913 å lånet gjorda afbetalningar, nämligen den 18 Juni 3,104 mark 9 penni, den 1 Juli 4,563 mark 92 pen ni, den 8 i samma månad 1786 mark 3 penni, den 14 i sagda Juli månad 5,435 mark 15 penni, den 12. Augusti 12,290 mark 79 penni, den 3 September 1,295 mark 80 penni, den 7 Novem ber 11,864 mark 93 penni, den 21 i samma månad 4,868 mark 71 penni på följande dag 4,978 mark 23 penni och den 28 November 198 mark 10 penni äfvensom den 11. December 3,240 mark och enär till säkerhet för detta lån, som utgjorde omsättning af tidiga ge beviljade lån, pantsätts ej mindre särskilda, uti en den 20 September 1912 uppgjord förteckning angifna varor än ock en af Aktiebolaget Ja kobstads Mekaniska Verkstad den 15 Januari 1912 till Wasa AktieBank utfärdad skuldsedel å 20,000 mark löpande med sex procents årlig ränta, till säkerhet för hvilken skuld 346
sedel Magistraten i Jakobstad sistnämnda dag fastställt förlagointeckning uti bemälda bolags löpande lager råmaterial, bestående af stäljärn, plåt och rör samt förvaradt i mägesinet No 6 å bolagits Fabrikstom ter N:ris 4 och 5 i sjette stadsdelen af nämnda stad, har Wasa Aktit Bank, anmälande och bevakande jämväl sistsagda skuldsedels innehåll, anhållit att bankens på grund af skuldsedeln af den 20 September 1912 bevakade fordran måtte utdömas med förmånsrätt såväl ur den till säkerhet för skuldsedeln af den 15 Janua ri 1912 intecknade egendomen som och ur värdet af de i omförmälda förteckning upptagna varor samt de vara, som efteråt blifvit pantsätta i stället för emellertid från hypoteket uttagna såda na, hvarhos banken, emedan dessa panter lämnats såsom säkerhet af ven för Aktiebolaget Jakobstads Mekanska Verkstads öfriga förbindelser till banken, yrkat att det öfverskott å panterna, som möjligen förefunnes se dan bankens under denna punkt bevakade fordran blifvit till fullo gulden, måtte få användas till betäckande af bankens öfriga i konkur sen bevakade fordringar; ej 20,500 mark jämte seil och en half procents ränta från den 25 November 1912 enligt en sagda dag af Aktiebolaget Jakobetads Mekonis ka Vikstad till Wasa Aktie Bank utfärdad skuldsedel, med förmänsrätt till värdet af de till säkerhet för detta lån pantsalta 220 stycken Hankmo - harfvar, förvara de uti Bankdirektören Nymans magasin å Ahlholmen; samt d.) 17,690 mark med ränta efter seel och en half för hundra om året från den 30 December 1912 på grund af en samma dag utaf bemälda aktiebojag till banken utfärdad skuldse det, anhållande banken att denna fordran måtte utgå med förmäns rätt ur värdet af ett till säkerhet för densamma pantsatt och uti Bankdirektören Nymans magasin å 317