Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
hankittujen purjekankaan ja tervatilkkeitten hinnan laskun mukaan 166. markkaa, Kalevan takavarikkeon hakemisesta johtuneet kustannukset laskun mukaan 16. markkaa 25. penniä, Wiborgs Tederi Aktiebolagin johtokunnan jäsenen Konsuli D. Brunilan matkasta yhteen törmäyspaikalle oiheutuneet kustannuk set laskun perusteella 100. markkaa, högrylaiva tinamon matkustajain ja laslin kuljettamisesta edelleen pöyryläivä Tulevassa suoritetut maksut laskujen perusteella 48. markkaa 15. penniä eli siis yhteensä 330. markkaa 40. penniä kuin myöskin Wiborgs Pederi Aktiebolagin Hovioikeudennotarie Eukarius Sopaselle Kalevan takavarikkoon hakemisesta suorittamat kustannukset 51. markkaa 50. pennä eli siis suorittamaan Wiborgs Nederi Aktiebolagille kaikkiaan 12,243. markkaa. 60. penniä kuuden prosentin vuotuisine korkoineen lukien oikeudenkäynnin alusta 25. päivästä Helmikuuta 1908. sekä korvaamaan Wiborgs Nederi Aktiebolagille tämän asiassa kärsimät oikeudenkäyn tikustannukset 3,000. markalla ja ne beoikeastaan 611. markkaa, jotka mainittu yhtiö oli oikeudenkäynnin kestäessä velvoitettu etukäteen suorittamaan asiassa käytetyille asianlunlijoille, jota vastoin Wiborgs Pederi Aktiebolagin muut korvausvaatimukset osaksi toteen näyttämättöminä, osaksi aiheettomina hyljättiin. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi se kä Wiborgs Vederi Aktiebolag että Hyryläivä Osakeyhtiö Kuopio olivat vetonmalla saattaneet jutun, on tuomiossa päivältä Helmikuuta 1910. katsonut seiille käyneen, että höyrytaiva Kalevan päällikko Merikapteeni Siivonen silloi sen virheellisen laivansa ohjaami sen kautta, jonka Raastuvanoikeus päätöksessään oli lukenut hänen syykseen osaltaan oli aikaansaattanut puheena olevan läiväin yhteentörmäyksen sekä että Merikapteeni Lindberg, joka, sit tenkun hän oli kuullut ohjaamansa höyryläiva tinämen edessä hyryrillillä annetun pitkän vihettyksen ja nähnyt vastaan tulevan hyrylaiva Talevan merkkitulista viimeksi mainittua 38
laivaa ohjattavan sellaista suuntaa, että yhteentörmäyksen vaara oli tarjona, sekä hetken kuluttua sen lisäksi kuullut Kälevästä, jonne tinamon merkkitulet Merikapteeni Lindbergin otaksuman mukaan näkyivät ja jonka Lindberg oli odottanut kään tyvän tinamaa kohti, vielä annettavan kaksi vihellystä merkiksi siitä, että Talovan suunta, joka, tinamon pysyen entisessä suunnassaan ja vanhdissaan, yhteentörmäyksen välttämiseksi olisi ollut muutettava oikealle puolelle, olikin muutettu vasummalle, olisi ollut velvollinen, ellei hän katsonut voivan sa viimeksimainitun vikellysmerkin johdosta ohjatu lainaansa vasemmalle, siten tarjona olevan yhteentörmäysvaaran välttämiseksi seisarillamaan tinämön ja siitä antamaan merkin vastaan tulevalle laivalle, oli laiminlyönyt ryhtyä vastasanottuihin toimenpiteisiin yhteentörmäysvaaran torjumiseksi ja siten, kumminkin vähemmassä määrässä kuin Merikapteeni Siivonen, myöskin osaltaan ollut syynä yhteentörmäykseen; minkä vuoksi ja kun Höyryläiva - Osakeyhtiö Kuopion puolesta ei oltu esiintuotu syytä muuttaa Raastuvanoikeuden päätöstä, mikäli se koski osakeyhtiölle Wiborgs Federi Aktiebolagille yhteen törmäyksestä oikeutuneitten kustan nusten määrää, muun puolesta kuinet tä, koskei viimeksi mainitun yhtiön puolesta oltu nimenomaan vaadittu kaan korvausta Hovioikeudennetario bukarius Sopaselle takavarikon hakimuksesta suoritetusta maksusta, Raastuvanoikeuden lausunto mainittujen kulunkien, 51. markan 50. pennin korvaamisesta osakeyhtiölle Wiborgs Kederi Ahtiebolagille poistettiin sekä osakeyhti son Wiborgs Kederi Aktiebolagin esiintua man, samallaisia kulunkija koskevan laskun sisältö 16. markkaa 25. penniä ja tettiin huomioon ottamatta, kun näyttämystä puuttui siitä, että viimeksi sanotut kulutukset olivat olleet vält tämättömän yhtiön oikeuden turvaamiseksi, eikä toiselta puolen osakeyhtion Wiborgs Kederi Aktiebelagin muu 39
toksenhakemus myöskään antanut aihetta muuten muuttaa vedonalaista päätöstä kuin että viimeksimainitun yhtiön puolesta esitettyihin, kuitattui hin laskuihin perustuvat ja määrän suhteen kies lämättä jätetyt kulutukset konenhoitajan ruoasta 14. markkaa 30. penniä, perämiehen ja luotsin raoasta ja yisijasta 20. markkaa 25. penniä, oikeastaan 27. markkaa 75. penniä, sohvapäällyksien värjäämisestä 65. markkaa, tyynyjen täyttämisestä ja verhojen valmistamisesta 498. markkaa, konehuoneen puhdistamisesta sekä kattilan verttiilien ja armatuurien kuntoonpanemisesta 170. markkaa, korkkimattujen ja lasien panosta sekä ruokasalin lattian lakia ruamisesta 50. markkaa kuin myöskin osakeyhtiön Wiborgs Nederi Aktieboligin toimeenpanevan johtajan KasimirLundbergin höyrytaiva tinamon vastaanottamista varten sen korjauksen jälkeen tekemästä mutkasta 93 markkaa 80. penniä, mitkä hulutukset olivat katsettavat oikeutuneen yhteentörmäyksestä, olivat lisättävät osakeyhtiölle Wiborgs Rederi Aktiebolagille saatetun Wahingon määrään, Hovioikeus, koska osakeyhtiölle Wiborgs Federi Aktiebolagille puheenaolevan yhteentörmäyksen kautta syntynyt vahinkoja kustannukset niinmuodoin nousivat kolmeentoistatuhanteen yhdeksäänkymmenenneljäänn markkaan seitsemäänkymmeneen penniin, säännnösten nojalla Raastuvanoikeuden mainitsemissa lainkohdissa sekä Merilain 155. ja 156. SS:ssä, on velvoittanut höyryläivä Kalovan isäntänä olevan Höyryläiva - Osakeyhtiö Kuopion sanotun laivan ja rahdin arvosta niin pitkältä kuin sitä riitti korvaamaan kolme neljäsosaa höyrytäiva Sinamelle yhteentörmäyksen kautta saatetustä vahingosta sekä siis hyryläivä tinamon isännälle osakeyhtiölle Wibergs Rederi Aktiebolagille maksa maan yhdeksäntuhatta kahdeksan sataa kaksikymmentäyksi markkaa kaksi penniä vaadittuine viiden prosentin vuotuisine korkoineen, lukien 25. päivästä Helmikuuta 1908., 60
jolloin haaste asiassa oli Höyrylaiva-Osakeyhtiö Kuopiolle toimitettu maksun tapahtumiseen asti, sekä sen ohessa kahdellatuhannella kahdysadalla markalla palkitsemaan osakeyhtiön Wiborgs Pederi Aktiebolagin oikeudenkäyntikulungit, joten muutetun Raastuvanoikeuden päätöksen varaan asia muuten eli mikäli Höyryläiva. Osakeyhtiö Kuopio oli velvoitettu suorittamaan osakeyhtiölle Wiborgs Pederi Ahtiebolagille ne kuusisataa yksitoista markkaa, jotka viimeksi mainittu yhtiö oli määrätty maksamaan palkkioiksi asian käyttelyssä läsnä olleille asiantuntijoille, oli jääpäHovioikeuden tuomioon on osakeyhtiön Wiborgs Pederi Aktiebolagin puolesta haettu muutosta tänne toi mitetulla perustelmalla, johon Höyry laiva - Osakeyhtiö Kuopion puolesta ei vastattu Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei osaksi yhtiön Wiborgs Federi Ahtiebolagin Junlosta ole esiintuotu syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Wiborgs Hederi Aktiebolag suorittamaan Höyrylaiva Osakeyhtiö Kuopiolle, sillä jutun vuoksi täällä olleiden kulunkien korvaamiseksi, sata markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Wirkunnass. Cllanias Pellonen. B. Anneberg. K. R. Helanen Johannes Pesonen. E. Thesleff 31
Tammikuun 30. päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostornhalla Keisarillises ta Wiipurin Hovioikeudesta tullees sa, saatuvaa koskevassa jutussa jossa ovat Maanviljelijä Wilhelm tvakivi, Kivonnävän pitäjän Ahjärven kylästä, hakijana sekä enti nen Tehtailija August Rutsehemä ter, samasta kylästä, vastaajana. tunettu Oikeusosastossa 30. päivänä Tammikuutai 1912 Keisarillinen Senaalli on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysy myksessä, saanut tietää seuraavaa: August Kutsohemäter om ensinWiipurin läänin Kuvernöörin luona ja, asian tultua riitaisena lykätyksi asianomaisen tuomioistuimen ratkaistavaksi, haasteen nojalla Kivennävan pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnan oikeudessa lausunut, että Wilhelm Avakivi, ostettuansa 26 päivänä Kesäkuuta 1906. 2/13 Tykönmäen verotalosta N. 2 mainitussa Aljärven kylässä, oli sanano päivänä August Kutsohemrator Lusna: 1. S. R. A. til. J. P. A. S. No 114. Pag 70. R. D. 1910.
ille antamassaan velkakirjassa sitoutunut suorittamaan talonosan kauppahinnasta velaksi jääneet 10,000. ruplaa siten, että hänen oli maksettava saman vuoden Lokakuun 1. päivänä 3000. ruplaa, samana päivänä sen raavina viitenä vastina kulloinkin 1500. ruplaa, 1. päivänä Lokakuuta 1912 ja 1913., kummallakin kerralla, 2000. ruplaa sekä 1. päivänä Lokakuuta 1914. 150 ruplaa, kaikki viiden prosentin korkoineen kauppantekopäivästä ja ehdolla it ta, jos joka noista maksuorista määränikana laimiinlyötäisiin, koko velka joutuisi suoritettavaksi; ja koskei Wilhelm Avakivi 1. päivänä Lokakuuta 1907. maksettavaksi langenneesta erästä ollut suorittanut enempää kuin 9. päivänä Lokakuuta 1906. 320. ruplaa seuraa van Marraskuun 16. päivänä 1000. ruplan ja 9. päivänä Huhtikuuta 1907. 300. markkaa, on August Kutschennetomaanut, että Wilhelm Alvakivi velvoitillaisiin August Rutschenreitarille makramaan 1500. ruplaa viiden prosentin korkoineen velkakirjan antopäivästä. päivään lokakuuta 1907. ja siitä lähtien kuuden prosentin korkoineen, sekä 11,500 ruplaa viiden prosentin korkoineen ensiksimainitusta päivästä velasta kumminkin vähentiin edellä myönnetyt suorituserät Wilhelm Avakivi on väittänyt pait si edellämainittuja maksuvia 10. päivä na Marraskuuta 1906 August Riitsckon reiterille suorittaneensa tilan hintaa 2000 ruplaa ja olevansa muista välityksistä August Rutsohemäteriltä saamassa 346. ruplaa 22. kopeekkaa, sekä vastustunut kannetta silloihin perusteilla että August Kutschenniter oli sanotussa kaupassa menetellyt petollisesti. Kihlakunnanoikeus, jossa asianosuiset myös ovat anoneet honnusta oikeudenkäyntikustannuksistaan, on 8 päivänä Toukokuuta 1908. julistumallaan maloksella ratkaisut asian; ja koska Wilhelm Avukiven kysymyksässä olevan velkakirjan mukaan sen sisällys kokonaisuudessaan oli maksettava, jolle määrättyjä vähennysmaksuja korkoi63
neen määräpäivinä suoritettuisi, eikä Wilhelm Avakivi ollut näyttänyt, että hänen 10. päivänä Marraskuuta 1906. August Kutsohemreiträlle maksamaen sä 2000. ruplaa olisi ollut velkakirjan vähennysmaksua ja että hän siis 1. päivänä Lokakuuta 1907. maksettuvasta erästä olisi suorittanut muuta kuin August Kutschenreitarin myöntämät rahamäärät, niin on Kihlakunnan oikeus velvoittanut Wilhelm Avakiven kuitattua alkuperäistä velkakirjaa vastaan suorittamaan August Kutsekemoiterille kolmetoistatuhatta ruplaa, venäjiin rahaa laki vastaavan määrän suomen rahaa maksuaikanu käyvän kuessin mukaan, sekä 1500. ruplasta viiden prosentin koron 26. päivästä Kesäkuuta 1906. 1. piiviän Lokakuuta 1907. ja kuuden prosentin koron sanotusta päivästä lukien ja jäännösummasta viiden prosentin koron ensiksimainitusta päivästä maknen tapahtumiseen asti, tästä kuin minkin laillisessa järjestyksessä vii hemtien edelläsanotut August. Rutsehen uitaan myöntämät maksut, mitkä August Kutsoherneiter alempana mainittuina päivinä oli velan maksuksi saanut, eli 9. päivänä Sekakuuta 1906. kolmesataa kaksikymmentä ruplaa, 10. päivänä Marraskuuta sama na vuonna tuhat ruplaa ja 9. päivä nä Huhtikuuta 1907. kolmesataa markkaa, minkä ohessa Wilhelm Arakiven tuli seitsemälläkymmenellä viidellä markalla korvata August Kutschin reiterin oikeudenkiinnissä kärsimät kulungit; oikeuttaen Kihlakunnanoi keus Wilhelm Arakiven kumminkin ni kanteella vaatimaan August Kutsihenreitariltä edellä mainittuja 346. ruplaa 22. kopeekkaa, mitkä riitaisiksi, joutuneina oli jätetty lukematta Wilhelm Avakivelle hyväksi Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Wilhelm Avakivi oli veloamalla saat lanet jutun, on tuomiolla 24. päiväna Helmikuuta 1910. jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden puutoksen veraan ja velvoittanut Wilhelm trakiven viidelläkymmenellä mar01
kulla korvaamaan August Katsohen reitoilla Hovioikeudessa jutun vuoksi olleet kustannukset. Hovioikeuden tuomioin on Wilhelm Avakivi anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon August Kutschennator on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Wilkilms Avakivi ole esiintuonut syytä muuttaa kovioikeuden ylempänä mainittua tuomiola, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Wilhelm Alvakivi suorittamaan August Kutsehemreiterille, hänellä täällä ollieden kustannusten korvaukseksi, huosikymmentäviisi markkaa siitä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Suuten Saarinen Walter Andersin. Suuten Saarinen U. Petter Andersin. Alfred Liuksiala. Johannes Pesonen Alfred Lindström Den 30 Januari 1912. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsätt nousioniskilling, från Kejserlige Åbo Hofritt inkommit medmål emellan Todsegaren Hjalmar Tagerlund, berätt i Helsingfors stad sökande, samt tjenst tet den 30. Januari 1912 Kejserliga Senaten här låtet hund lingarna i målet sig förebragas och af dom inhämtat följande: Efter stämning å Todsagaren Lagerlund har låns förrättande Kronolänsmannen Nordman vid Rådstufvurit ten i Helsingfors utred yrkat Tagerlunds förpliktande att på grund af en utaf protekaren Erik Eklund den 21. Decemter 1909 utstället och af Tvexlund uppbud, tre månader derefter till into ren förfallen växel, hvilken af Apoteka ren Eklund genom indersament inBanco öfverlåtets ut. Nordman, till Sördmän genast utbetala vanetus innehåll 6000. mark med 6. procents år Sämä: 1. SS: V. Carl - A. B. .S. No 115. Pag 23. R. 11911. förrättande Kronolänsmannen Karl Emil Nordman, från Ekenäs stad, svarande: Sifven uti Justitiedepartomen
lig ränta derå från densamman förfullodag den 21. Mars 1910 samt errätta Nordman dennes umgälder i målet. I saken hörd har Godsegaren Lagerlund genmäll att han tecknat sitt godkännande å ifrågakom nu videt endast för att säkerstäl la Eklund för den förlust denne möjligen komme att lida i följd af att han upplörat en af Inger lund utstället vund å 600. mark hvilken blifvit i lankimaltning deskontnad, men som lagerlund i medlertid behörigen inlöst sistsagda verat samt Eklund vid sädant förhållande icke haft någon fordran på grund af omförmälde af honom utsfällda växet och sälunda ej håller varit berättigad att öfverlåta densamma åt Nordman har lagerlund anhållit att härå målet måtte förkastas Herå har Rådstufvaren hvarest Todsegaren Fagerlund anhållit att till styrkande af sina ofvannämnda påståenden få af hära särskilda personer såsom vittnen i målet, medels den 28. April 1910. afkunnadt utslag i saken sig utlåtit; och emedan tjenst förrättande Kronolänsmannen Nordman på grund af öfverlåtelse in lanco blifvit innehafvare af ifrågavarande, utaf Grelneuren laga lund amptnade och till betalning förfallna växel, ty och då Lager lunds invändning mot krafvet vere grundad hvarken på vanetns beskaffenhet eller i sjelfva växerkut ten samt ej håller hade afseende på lägenlunds omedelbara förhållande till Nordman, har Rådstufvurut ten, utan afseende å Tagerlunds anhållan om vittnens afhörande för invändningens styrkande, tagit målet i slutligt afgörande samt dervid i stöd af 55 och 1355 i Kejseliga vanlstadgan af den 29. Mars 1858 ålagt lagerlund att, vid utmät ningsäfventyr, mot återfående af originala värdn, behörigen kville66
rad, genast till Nordman utbeta la viiden innehitt sextusen mark med sex procents årlig ränta derå från förfullodagen den 21. Mars 1910, tillfull betalning följde, äfvensom att med fyratiosju mark godtgöra Nordman dennes kostnader i målet. Hofrätten, under hvars pröfning Tadsegaren Lagerlund i vädiväg dragit målet, har genom dom den16. November 1910. låtit bero vid Råd shufvurättens utslag jemte det Inge lund ålagts att med femtio mark godtgöra. Kronolänsmannen Adolf man dennes i Hofrätten hafda kostnader i målet. Uti Hofrättens dom har Tods egaren Lagerlund sökt undning nädeles ingifven dertuktion, den tjenst förattande Kronolänsmannen Anders man i föreskrifven ordning bemött Kejserliga Senaten har tuget målet i öfvervägande och finner Todsegaren Fagerlund i ke hafva anfört skäl till ändring Alfred Lindström Hefrättens ofvanberörda dom, hvarvid förty kommer att bro; och ålägges Tedsegaren Fagerlund att till tjänstförrättande Ruonolänsman nen Nordman, i ersättning för hans härstädes i målet hafda kostnader, utgifva sjuttio mark. Til alle som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland Lanten Saarmen U.alta Andersin. Lanten Saarinen Walta Andersin. Alfred Lillksiala. Johannes Pesonen.
Tammikuun 31 päivänä 1912 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tullensa, pärom paa oikeutta luuttauskanavaan koskevassa nostajutussa, jossa Mäntyhär jan pitäjäin Perteinmään kylässä asuva Asioitsija Antti Aataminpoika Hietanen on hakijana sekä Talolliset Aksels Hietunen, Petter, Akseli ja Kustaa Kousa, Akseli ja Juhana Wesulainen sekä Konstu Erola ja hänen vaimonsa Tilda Hämäläinen kuin myös Talollisenleski Maria Wesalainen, kaikki mainitun pitäjän Hietaniemen kylästä, ja viimeksimainitun alaikäisten lasten holhoo ja Talollinen Edvard Lahtinen, mainitusta Polummaan kylästä, poisjaa neinä vastaajina: Annettu Oikeusostossa 31. päivänä Tammikuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itsellan esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksassa, saanut tietiä seuraavaa Mäntyharjun pitujän käräjäkun ran Kihlakunnanoikeudessa on Antti Lusni: A. W. l. J. P. Åt - J. B. E. Thesleff No 116 Råg. 10. R. D 1910.
Hietanen lausunut että, sittenkun Antti Hietanen kontrahdilla 6. päivältä Taakokuuta 1859. viidenkymmenen hopaikoredan vuosimaksusta määräämättömäksi ajaksi oli vuokrannut Talolliselta Tuomas Hämäläiseltä hänen omistamansa 1/14 n perintötaloa No 1 yllämainitussa Hiltaniemen kylässä maiden sisällä olvan osan Hanganlupaleen kansvaksi kutsuttua, siihen aikaan melkoin um massa ollutta kasuvaa, joka aikanaan oli kuvettu tukkien luuttuamista varten keveli ja Enonselkä nimisestä vasista Hanganlaiipaleen konnaksson poikki Juoluveden järväen, sekä sittemmin kontrahdilla 21 päivältä Kesäkuuta samana vuonna saanut Talollisenleskelta Eva Mynttiseltu ja hänen pojiltaan Johan blam ja Sipi Hietaselta oikeuden viihyvityksestä asettua kuntoon ja käyt laa heidän omistamaansa yhtä suuran osaan sanottua talonnumeroa kuuluvilla mailla olevan osan samaista kumavaa, oli Antti Hietunen saatuaan Mikkelin läänin Kuvernö rin päätöksellä 27. päivältä Heinäkuun 1800. luvan puheena olevan kanavan päivämisän sitten suurilla kustannuk silla laittanut kumavan kuntoon ja käyttänyt sitä aina siihen asti, kun nes Antti Hietunen useita vuosia sitsen oli muuttanut kanavan liihettyviltä muualle, ja että Akseli Hietunen ja kiinen asiakumppaninsa, jotka nyttemmin omistivat edellämainitut tilat, olivat Antli Hietasen poissa ollessa Munut Antti lietusen kuivuttaman kunaran haltuun sa ja edellänkin hallitsevat sitä, kan tuon lukinkuljeltujilta maksuja kanavan kyttämisestä; ja on Antti Hietanen, kutseen sanotun kunnan hänelle vuokra suksi hänen elinajukseen, vaatinut, että Alseli Hietanen ja hänen asiakuppa ninsa velvoitettuiseen heti luovutta mään kunava Antti Halusen vapuossi hallittavaksi. Akseli Hietunen ja hänen asiakumppaninsa ovat vastustaneet kan nettä muun muassa sillä perusteella eller Antti Hietusen, kun hän oli luhtinyt följänmääll jättäen vuokramuknut suorittamatta useummalla kuin 69
neljättäkymmeneltä vuodelta oli kutset tava luopunun vuokraoikeudestaan siihen maa-alueeseen, johon kansva oli rakennettu minkä vuoksi Itoseli Hieta nen ja hänen asiakumppaninsa oli vät ollut oikeutetut maanomistajina Mamaan sanotun alueen jälleen haltuunsa avattei eniä ollut velvolliset luoruttamaan sitä Antti Hietaselle Kihlakunnanoikeus on 28 päivänä Marraskuuta 1906. julistumuttaan päätöknettä siinä mainitsemillaan perusteilla etioittanut Akseli Hidesen ja hänen asiakumppaniensa luovuttamaan sanoleen kaivunnon Antti Hietasen vapaasen hallintaan Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Ahon1. Hietanen ja hänen asiakumppanin on olivat oikeumalla suittaneet juho, on julkaisut sen luomiolla 20 päivä vai Marraskuuta 1909, ja koska Antti Hilusen, moksettuaan määräimatti maksi vaksi kysymyksessä olevaan laaltansvastaan menneen maa-alueen sen silleisittu omistajilta oli pois tumalla paikkakunnattu ja jättäen vuokrämaksut alueesta pitkän ajan kulues sa suorittamatta katsottava luopuneen vuokraakuudestaan, sentähden ja kun Akseli Hietanen ja hänen asiakumppa ninsä vuokra-alueen nykyisinä omistajina olivat jälleen etaneet huoluansa Antti Hietaselle vuokratun alaon avalka niin ollen enua ollut ulvolliset sallimaan Antti Hietusen pilaa heidän maillaan sanottua väylää, on Hovioikeus, kumdeten Kihlakunnan oikeuden päätöksen, kyljännyt Antti Hilläsen kuuteen Henriksson luomioen on Antti Hietanen anonut muolesta Keisarillinen Senaalle on tulkinut tämän jähen ja katsoa kyllä ulvektyksi ollä silleiset maanomista ut ovat edellä mainituissa välikirjoissa antaneet Antti Hilusell luvan ovata indanalainen kasavan ja käytlaa sitä kyödykseen, ollen velvollinen moittamaan maanomistajille väli kirjoissa soiteen korvauksen, mutta kun tulle Hietanen ei ole voinut näyt sää, että Akseli Hietanen ja hänen
asiakumppaninsa, joiden hallussa Antti Hietanen on myöntänyt kysymyk sessa olevan kauvan jo pitemmän ajan Mien omin valloin olisivat erottanut Antti Hietusen kanavan hallinnasta eikä mai nituista välikirjoista myöskään käy oikeille että Antti Hietasella niiden nojalla nyttäm min mää olisi oikeutta pitää kansvaa Akseli Hietasen ja hänen asiakumppa niensa omistaman lilojen muilla, kaksa Keisarillinen Senaatti, että Antti Husanen ole esiintuonut syytä muuttaa silä loppupuutosta, johon Hovioikeus on tuomiossaan johkinut. Siitä kaikki asian omaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Lauten Saarinen Walter Andersin Mannas Peltonen Alfred Liiksiala Mannas Peltonen Alfred Liiksiala Johannes Pesonen Tammikuun 31. päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa metlänhakkuuvälikirjan purkannista. koskevassa jutussa, jossa ovat Talollisten Pekka Wilho Lavikaisen ja Antti Juho Hannonpoika Lavikaisen holhooja Talollinen Juho Paavo Kolehmainen ja Pekka Wilho Lavikaisen täysivaltainen poika Wilho Lavikainen, Liperin pitäjän Raatamon kylästä, yhteisesti hakijoina sekä Maukuuppias Heikki Juho Simonen, saman pitäjän Liperin kylästä, tulemat ta jääneenä vastaajana: Annet tu Oikeusosastossa 31. päivänä Tammikuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itsellensä pittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja mistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa Sittenkun Liperin ja Kuusjärven pitajain käräjäkunnan Kihlakunnanoikeus 23. päivänä Maaliskuuta 1906. julistamallaan päätöksellä oli pannut PekLäsnä D.W. A. J. P. B. K. H. No 117. Pag. 190. R. D. 1909.
ka Wilho Lavikaisen ja Antti Juho Lavikaisen holhouksen alaisiksi sekä määrännyt Juho Paavo Kolehmaisen heidän holhoojakseen, on Juho Paavo Kolehmainen Heikki Juho Simoselle toimitutta mansa haasteen nojalla Kihlakunnan oikeudessa kertonut, että Pekka Wilho ja Antti Juho Lavikainen ynnä ensiksimainitun vaimo ja Antti Juho Lavikaisen sisar Maija Stiina Luvikainen olivat välikirjalla 20. päivältä Joulukuuta 1905. yhteisesti omistamaltaan osalta perintötaloa No 6. Raatamon kylässä myyneet 5,500. markan hinnasta kaikki välikirjassa määrätyn mitun täyttävät pitäjä - ja kuusipuut Heikki Juho Simoselle, mutta kun Pekka Wilho Lavikainen vanhuuden heikkauden vuoksi sa noteen välikirjan tekoaikana oli ollut ymmärrystä vailla ja Antti Juho Lavikainen oli lapsuudestaan saakka ollut kuuro ja tylsämielinen, eikä tuovälikirja, jonka Maija Stiina Lavikainen oli allekirjoittaneet sillä edellytyk sellä, että se tulisi Pekka Wilho Lavikais ta sitoraksi, niin muodoin ollut Pekka Wilho ja Antti Juho Lavikaiseen nähden nätevä, on Juho Paavo Kolehmainen mainitussa toimessaan vaatinut, että puheenalainen välikirja julistettaisiin mitättö mäksi. Wilho Lavikaisen ilmoitettua yhtyvän sä Juho Paavo Kolehmaisen vaatimukseen sekä Heikki Juho Simosen vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus jossa Juho Paavo Kolehmainen ja Wilho Lavikainen myöskin ovat anoneet korsausta oikeudenkäyntikuluistaan, 15. päivänä Lokakuuta 1907. julistamallaan päätöksellä lausunut selville käyneen, stä Pekka Wilho ja Antti Juho Lavikaisen järjentila oli jossakin määrin heidän vanhetenaan heikontunut, mutta nen luotettavaa näytöstä puuttui siitä, että heidän järjentilansa 20. päivänä Joulukuuta 1905. heidän sopiessaan puheena olevasta metsänhakkuvoikeudesta Heikki Juho Simosen kanssa olisi ollut siihen määrin heikko, ettei heidän silloin tekemiänsä sopimuksia voituisi pitää heitä sitovina, on Kihlakunnanoikeus hyljännyt kanteen -