Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
den rätt de egde gentemot makarna Pihlström på grund af köpebrefvet af den 10 Januari 1910, i följd af sagda försumrelse varit nödsakadt att ej mindre den 28 Februari 1911 till Ander och pupillkassan för personer anställ da vid militärvasendet erlägga rän ta enligt 6 procent å förenämnda 28000 mark med 15 973 mark 33 penni, däraf makarna Pihlström, jämlikt deras tidigare berörda förbindelse, bor de erlägga 1331 mark 10 penni, hvartill komme sagda makars enahanda andel af den efter samma procentbelopp utgående räntan för nyssnämnda lån för år 1911 med 1,400 mark, än ock fått för infriandet af omordade emellertid till betalning uppsagda skuldsedel af den 22 Mars 1909 vidkännas kostnader till sammanlagdt sistmark 58 penni, har bolaget Kiinteinistöosakeyhtiö Kukkula utsökt om förmälda belopp 1331 mark 10 penni med 6 procents årlig ränta från den 28 Februari 1911, 1,400 mark och 364 mark 58 penni; och Handlanden Summe på grund 1 tvenne utaf Lumme den 30 Juni 210 till Rådhusvaktmästaren John Lindlöf eller order utfärdade, i gården 1. tomten N:o 32 vid Wasagalan i Helsingfors intecknade skuldsedlar, lydande den ena å 5000 mark och den andra å 10,000 mark, hvardera skuld sedeln löpande med sex procents årlig ränta, för hvilka skuldsedlars inbehåll Kaptonen Pihlström, som medels köpebref den 25 Januari 1911 af Handlanden Lumme tillhandlat sig sagda fastighet, därvid öfvertagit ansvarigheten, har Handlanden Sumne utsökt berörda skuldsedlars belopp 5000 mark och 10,000 mark med sex procents årlig ränta å hvartdera beloppet från den 1 Januari 1911. Vid det den 14 December 1911 verkställda andra uppropet i målet har Vicehäradshöfdingen Nordling mot de af ofvannämnda fordringsegare beva kade fordringsanspråken anmärkt: att Kaptenen Pihlströms i köpebrefvet af den 10 Januari 1910 åtagna förbin123
delse att ansvara för räntan å de från Anke- och pupillkassan för personer and ställda vid militärvasendet erhållna b nen å 28000 mark, såvidt densamma öfverstege 57 1/2 procent, och för kostnader na vid anskaffandet af nytt lån, ifall lånet å 5000 mark måste inbetalas tidigare än fem år, räknadt från sagt da 10 Januari, endast gällt Skolföreståndaren Blomqvist och Folkskoleinspektorn Wikman personligen, hvarför dessa icke varit berättigade att utan Kaptenen Pihlströms begifvande för plikta honom till ansvarighet för om ordade ränta och kostnader gentemot bolaget Kiinteimistöosakeyhtiö Kuhkula; samt att Handlanden Summe icke egde fordran hos Kaptenen Pihlström på grund af de vid Lummes bevakning omförmälda skuld sedlarna. Rådstufvurätten har medels den 10. Februari 1912 afsagd dom, alldenstund de förpliktelser, hvilka Kaptenen Pihl. ström vid skedd försäljning af gården och tomton No 7 vid Konstantingatan Helsingfors till Skolföreslåndaren Blomqvist och Folkskolunspektorn Vikman jämrikt köpebrefvet af den 10 Januari 1910. tagit sig, icke kunde anses vara ingångna till förmån för dessa personliren utan i deras egenskap af köpare samt Blomqvist och Vikman vid så lant förhållande varit oförhindrade att å belaget Kiinteimistöosakeyhtiö Kukdela öfverlåta de rättigheter, hvilka de genom sagda köpebref erhållit genremot Kaptonen Pihlström, funnit Kaptenen liklström vara, äfven sedan nämnda fastighet den 20. April 1910 öfvergått i nämnda bolags ego, gentemot detsamna ansvarig ej mindre för räntan å de tvenne i fastigheten intecknade, urtule- och pupillkassan för personer antällda vid militärvasendet upptagna lånen å sammanlagdt tvåhunda åttiotusen mark, för såvidt räntesatsen öfversteg fem och en half procent, än öfven därför att inteckningslånet å femtiotusen mark enligt förenämnda den 22 Mars 1909 utfärdade, till inne hafvaren ställda skuldsedel icke upp121
sades före den 10 Januari 1915; och som af det utaf bolaget Kiinteimistöosakeyhtiä Kukkula i ränta enligt sex pro cent å omordade tvåhundra åttiotusen mark den 28 Februari 1911 erlagda blag pet femtontusen niohundra sjuttiotre mark trettiotre penni å Kaptenen. Pihl. ströms andel belöpte sig ettusen trehund dra trettioen mark tio penni samt bolaget Kiinteimistöosakeyhtiö Kukkula i ränteskillnad å sagda lån för år 1911, hvarunder räntan fortfarande utgåttent ligt sex för hundra om året, tillkomna ytterligare ettusen fyrahundra mark, allt så och då Kaptenen Pihlström, som her bolaget Kansallis - Osake - Pankki pantsatt ofvanberörda skuldsedel å femtiotusen mark, hvaraf emellertid tjugutusen mark afbetalts, för ett kassakreditiolån å trettiotusen mark, uraktlåtit att erlagt ga ränta å sistsagda lån samt bolaget Kiinteimistöosakeyhtiö Kukkula, i anledning däraf att banken af bolaget kraft inbetalning af den pantsatta skuldsedelns belopp, nödgats infösa nämnda kassabuditiolån och därvid fått vidkännas särbetda kostnader, uppgående till ett belopp af trehundra sextiofyra mark femtioålta penni, har Rådstufvurätten, med underkännande af Tiohäradshöfdingen. Nordlings mot belaget Kiinteimistöosakeyhtiö Rukkulas bevakning framställda anmärkning, fastställt bolaget Kiinteimistoosakeyhtiö Kukkulas betalnings anspråk till de bevakade beloppen ettusen trehunka trettioen mark tio penni med sext rocents årlig ränta därå från den 28 Februari 1911, ettusen fyrahundra mark och trehundra sextiofyra mark femtioåtta penni; och har Rådstufvurätten, i medan Handlanden Lummes bevakade fordringar blifvit, i följd af hvad Vice häradshöfdingen Nordling mot desamna påmint, tvistiga, men Lumme ej förbehållit sig rätt att genom särskild åttegång styrka sina anspråk, lämnat besemma utan afseende. Hofrätten, under hvars pröfning Till häradshöfdingen Nordling och Handlanlen Summo hvardera för sig i vadevägdragit målet, har medels dom af den 13. Juni 1912 sig utlålit; och jämte det, en125
ligt 99 SS: i Kejserliga konkursstadgård af den 9 November 1868, något afseende icke kunde fästas vid det intyg Härads landen Lumme till Hofrätten inlämnat för närmare utredande af sitt ifrgavarande fordringsanspråk, har Hyrätten funnit Lammi icke hafva an fört skäl till ändring i Rådstufvaren åt tens dom; hvaremot, och som Köptenen Pihlströms i köpebref af den 10 Januari 1910 åtagna, ofvan omförmälda förbindelse beträffande räntan för lånen å tillhopa tvåhundra åttiotus mark från Arke - och pupillkassan för personer anställda vid militärväsen det och kostnaderna vid anskaffandet af nytt lån, därest lånet enligt skuld sedeln af den 22 Mars 1909 å femtio tusen mark uppsades till betalning digare än fem år från sagda 10 Januari ri, afgifvits till Skolföreståndaren Blomqvist och Folkskoleinspektorn Wikman utan att nyssberörda köpebref vidhandengaf, att Kaptenen Pihlström skulle afsett att i antydt syfte förplikta sig äfven emot den person, till hvilken Blomqvist och Vikman komme att öferlåta den i samma köpebref åsyfta le fastigheten samt bolaget Kiinteimisjösakeyhtiö Kukkula vid sådant för hållande icke kunde å berörda köpebref nunda någon rätt för sig uti ifrågavarande afseende genremot Kaptenen Pihlström, har Hofrätten förkastat bo kaat Kiinteimistöosakeyhtiö Kukkulas ifvan beskrifna bevakning; och skulle istnämnda ändring i Rådstufvurättens dom, enligt 10 SS: i förenämnda konkursstadga, icke gälla till förmån för andra borgenärer än Tiochäradshöfdingen Nordling. J Hofrättens dom hafva Handlanden Lumme och aktiebolaget Kiinteimis töosakeyhtiö Kukkula anhållit om ändring medels hit ingifna deduktio ner, dem Vicehäradshöfdingen Nordling bemätt. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och enär det, jemlikt Hofrättens i protokolls utdrag af den 5. Augusti 1912 meddelade, å lag grundade anvisning att i dess nyssberör26
da dom söka ändring, ålegat Handlanden Lumme, såframt han velat hafva sin talan emot samma dom b varad, att bland annat senast den 12. Augusti 1912 före klockan tolf på dagar till registratorskontoret i detta Depar tement tvefaldt ingifva sin underdåniga ändringsansökan, men sådan af Handlanden Lumme inlämnats inom sagde tid endast i ett exemplar alltså och då Vicehäradshöfdingen Nordling härom anmärkt, upptager Kejserliga Senaten ej till pröfning. hvad Handlanden Lumme anfört till vinnande af ändring i Hofrättens dom. Vidkommande aktiebolaget Kiinteimistöosakeyhtiö Kukkulas ändringsansökan finner Kejserliga Senaten ifrågavarande af Sjökaptenen Pihlström och hans hustru uti köpebrefvet af den 10 Januari 1910 åtagna förbindelser beträffande räntan för lånen å tillhopa tvåhundra åttiotusen mark samt kostnaderna för anskaffande af nytt lån i stället för lånet å femtiotusen mark, K. Auer. ned hänsyn till de uti köpebrefvet där tinnan stipulerade vilkor, icke kunna strid med dessa tolkas såsom gällande endast sålänge de dåvarande köparene af ofvannämnda fastighet. skofföreståndaren Blomqvist och Folkskohinspektorn Wikman, qvarstode såsom gare af densamma; i anseende hvartill och då de uti dessa förbindelser grund lade fordringsanspråk därför kunnat red den rätt Kejserliga Förordningen en införande af ny utsökningslag och hvad i afseende därå skall iakttagas af den 3 December 1895 SS: 12 mom. 2 förmår, å Kiinteimistöosakeyhtiö Kukkula öfverlåtas, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist, med upphäfvande af Hofrättens dom, låta vid Rådstufvurättens i målet afsagda dom bero. Pet alle som vederbör till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Erik Saavikoski. Wallet Andersin. B. Anneborg Nyman Allan Dahlbeek 27
Helmikuun 9. päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin luomio nostorahalla Keisarilliusta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusta koskevassa jutussa, jossa Laivanlastaaja jom Bruhn, Kolkan kaupungista, on hakijana ja Talonomistaja Emil Tieder, sanotusta kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusorastossa 9. päivänä Helmikuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itseln esittelyttänyt jutun asiakirjat niistä saanut tietää seuraavaa: Kotkan kaupungin Raastuvankeudessa on Emil Tjeder Toivanlastaajalle Bruhaille 8. päivänä Syyskuuta 1909. toimituttamansa haasteen nojalla vaatinut että Bruhn, joka li sitoutunut omavelkaiseen tabaukseen Niidin Anni Drombergin velkakirjalla 26. päivältä Syyskuuta 1901. Emil Fjeriltä ja hänen veljeltään Maanviljelijältä Wilhelm Vederiltä saamasta, kuuden kuukauden kuluttua irtisanomisen jälkeen kuuden prosentin vuotuiLäsnäs S.S. - A. L. - R. H. A. R. 7. H. af H. 21/180. Pag. 97. R. D. 1911.
sella kasvulla velkakirjan anto päivästä lukien maksettavasta Bref markan lainasta, velvoitettaisiin EmoTjederille, jolle Wilhelm Fjeder oli 20. päivänä Huhtikuuta 1907. siirtänyt saamisosuutensa ja joka on pakirjan sisällyksen oli irtisanottu nut Anni Drombergilta 27. päivänä Marraskuuta 1907. ja Toivanlastaa jalta Bruhmilta 27. päivänä Tou kos kuuta 1908., suorittamaan mainitut ja 1800 markkaa korkoinen 26. päiamaan Emil Tjederille 1800 markkaa korkoinen 26. päiamaan Emil Tjederille västä Syyskuuta 1908. sekä sen oleva sa korvaamaan Emil Tjederin olen prosentin vuotuisella borolle sa korvaamaan Emil Tjederin olen prosentin vuotuisella borolle oikeudenkäyntikulut. Njedenin saamisoikeus oli vanhemtunut, koskei velottua määränä Hovioikeus olta Bruhmilta haettu kahdenten Taivanlastaaja 3 ta kuukauden kuluessa sen jempi vaattanut jutun, on tuomiolla ta kuukauden kuluessa sen jem eti suuttanut jutun, on tuomiolla ta huukauden kuluessa sen jemte saattanut jutun, on tuomiolla bergille toimitetun irtisanomismies tänyt asian Raastuvanoikeuden bergille toimitetun irtisanomisen tänyt asian Raastuvanoikeuden bergille toimitetun irtisanomisen tänyt asian Raastuvanoikeuden johdosta. Raastuvanoikeus on päätökselsä 11. päivällä Lokakuuta 1909. ratkaissut asian; ja hin puheenaolenajaksi Taivanlastaajaan Bruhniin jähden oli katsottava 27. päivä Marraskuuta 1908. eikä Bruhn ollut sitoumustaan kieltänyt, on Raas27. päivänä tavanoikeus, hyljäten Toivanlastaa jän Bruhmin yllämainitun väitten, velvoittanut Bruhnin alkupeäistä velkakirjaa vastaan makgot markkaa korkoinen 26. päiamaan Emil Ajedeville vaaditut got markkaa korkoinen 26. päiamaan Emil Ajedeville vaaditut n olen tuhat viisisataa markkaa kuusä kirvaamaan Emil Bjedenin den prosentin vuotuisella borolla 36. päivästä Syyskuuta 1908. alkaen kanteesta kuulusteltuna en lain myös kolmellakymmenelläviikanteesta kuulustettuna en lain myös kolmellakymmenelläviiTaivanlastaaja Naulen sitä vedellä markalla borvaamaan Emil dellä markalla korvaamaan Emil tanut sillä perusteella, että Emil Sjedenin oikeudenkäyntikustannus tanut sillä perusteella, että Emil Sjedenin oikeudenkäyntikustannus tanut sillä perusteella, että Emil Sjedenin oikeudenkäyntikustannus Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Toivanlastaaja Bruhn vetoamalla duttua maksettavaksi Anni N:n päivältä Helmikuuta 1911. järduttua maksettavaksi Anni 1nen 7. päivältä Helmikuuta 1911. jätpäätöksen varaan sekä velvoittanut Laivanlastaajan Bruhnin mak129
samaan Emil Tjerille viisikymmentä markkaa korvaukseksi hänellä vastaupahiehallan valvomisesta Hovioikeudessa olleista kuluistaHovioikeuden tuomioon on saivanlästäaja Bruhn anonut muu tosta tänne toimittamallaan perus telmalla, johon Emil Fjeder on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tuthenut tämän jutun ja katsoo, ettei Laivanlastaaja Bruhn ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi ja velvoitetaan Laivanlastaaja Bonden suorittamaan Emil Tjeterille, hänet lä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi, viisikymmentä markkaa. Tiitä kaikki asian omaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen SenaattiLänten Saarinen Alfred Liuksiåld K. R. Helanen A. V. Ollmman 1o Haf Hellen Helmikuun 10 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tullaessa velkomusasiassa, jossa ovat Puutavarakauppias Emil Olsson, Kotkan kaupungista, hakijana sekä Evertiluutnantti Otto Wilhelm Lucander ja Asivitsija Tobias Lahti, Wiipurin kaupungista, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 10 päivänä Helmikuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellen sä esittelyttänyt asiaan kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Kotkan kaupungin Raastuvanoi keudessa ovat Evers tiluutnantti Lucander ja Asioitsija Lahti lausuneet Toukokuussa vuonna 1905 myyneensä Kauprias Olsonille velaksi 201,03 englantilaista kuutiosyltä paperisuuta, joista 200, 62 syltä oli ollut valmiina Säkkijärven pitäjässä olevan Nisalahden kylän ja loput eli 90,41, syltä Wiipurin pitäjään kuuluvan Samolan kylän rannoilla, 45 Läsnä: W. A. - R.A. E. N. K. A: 3o 189 Pag. 175 RD. 1910
markan hinnasta sylen eli siis yhteensä 15036 markan 35 pennin hinnasta; ja kun Kauppias Olsson sitä paitsi asetanosaisten muista välityksistä sanottu na ja seuraavana vuonna oli jäänyt Everstiluutnantti Lucanderille ja Asivitsija Lahdelle velkaa 1608 markkaa 65 penniä, eli siis kaikkiaan 14704. markkaa 90 penniä eikä Olsson velkaan ja vastaan ollut suorittanut muuta kuin is68 7 markkaa 30 penniä, ovat Ered tiluutnantti Lucander ja Asioitsija Lahti ti vaatineet Kauppias Olssonia velmot tettavaksi heille suorittamaan siten maksamatta olevat 107 markkaa 60 päinia korkoineen, minkä ohessa Lucander ja Lahti ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Kauppias Olsson on vastustanut kannetta, sikäli kuin se koski hänen ostamiensa paperisuuden hintaa, muun muassa sillä perusteella etteivät Evertiluutnantti Lucander ja Asioitsija Lahti olleet kustantaneet sanottujen puiden kuljetusta laivan kupeelle, vaikka he olivat siihen sitoutuneet; minkä jälkeen Raastuvanoikeus on 25 päivää Toukokuuta 1908 julistamattaan pääöksellä ratkaissut asian; ja koskeivät Evertiluutnantti Lucander ja Asioitsija lahti olleet näyttäneet, että heidän Kaupjas Olsonille myymiensä edellä maiittujen paperisuiden hinnaksi sovitut 5 markkaa kuutiosyleltä olisivat ollut tarkoitetut puiden hinnaksi niiden säiytyspaikalla ja Kauppias Olsson sitä vistoin oli saattanut toteen, että papersuuden käypänä korkeinpana hinta na puheena olevaan aikaan oli ollut 5 markkaa kuutiosyleltä vapaana laivan kapeella kuin myös että kysymyksessa olevien puiden kuljettaminen rannoilta laivan kupeelle oli Olsonille maksanut 2 markkaa huutiosyleltä eli siis 291,03 kuutiosyleltä 582 markkaa 6 pennia, on Raastuvanoikeus lyhentänyt viimeksi mainitun määrän Evirsti luutnantti Lucanderin ja Asioitsija Lahden muuten toteensaatetusta saatavasta ja senvuoksi velvoittanut Kauppias Ossonen suorittamaan Everstiluutnantti Luanderille ja Asioitsija Lahdelle 435. 131
markkaa 54 penniä 5 prosentin vuoten sine korkoineen 19 päivästä Elokuuta 1907, mutta saivat Lucander ja Lahti asian laatuun nähden itse kärsiä oikeut denkäyntikulunsa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Evert tiluutnantti Lucander ja Asioitsija Lahti olivat vetoamalla saattaneet asian, on 4 päivänä Toukokuuta 1910 antanut asiasta tuomion; ja koskei Kauppias Olsoni jonka oli katsottava sen kautta että hän oli Raastuvanoikeuteen antamaansa kottokuranttiin merkinnyt puheena olevien peiperipuiden hinnan 45 markaksi kuutu syleltä myöntäneen asianosaisten sopinun niiden hinnan sanotuksi määräksi, ollut näyttänyt toteen, että Everstiluutnantti Lucander ja Asioitsija Lahti olisivat olleet velvolliset asianosaisten sopimuksen mukaan tästä hinnasta kustantamaan myymiensä puiden kuljetusta laivan kureelle, on Hovioikeus, muuttaen Raastuvanoikeuden päätöstä, velvoittanut Kauppias Olssonin suoriltamaan Everstiluutnantti Lucanderille ja Asioitsija Lahdelle vaaditut tuhat seitsenäntoista markkaa kuusikymmentä penniä viiden prosentin vuotuisine korkoineen 19 päivästä Elokuuta 1907 sekä sen ohessa korvaamaan Lucanderin ja Lahden kulungit Raastuvanoikeudessa radalla seitsemälläkymmenellä markalla. Hovioikeuden tuomioon on Kauppia Olsson anonut muutosta perustölemalla och En Everskiluutnantti Lucander ja Aioitsija Lahti ovat vastataneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän asian; ja koskei ole todistettu Evertiluutnantti Lucanderin ja Asioitsi ja Lahden puheenalaisten paperipuiden kaupassa sitoutuneen kuljettamaan niitä laivan sivulle, vaan Kauppias Ölssen itse on ottanut paperipuut huostaan sa siellä, missä ne myytäessä olivat katsoo Keisarillinen Senaatti, ettei Kauppias Olsson ole esittänyt syytämuuttaa sitä loppupäätöstä, johon Hovioikeus on tuomiossaan johtunut ja jonka varaan asia siis jää; ja velvoitetaan, Kauppias Olsson suorittamaan Everstiluutnantti Lucanderille ja Asioit132
sija Lahdelle heillä täällä jutun vuoksi olloiden kustannusten korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersson. B. Anneberg Walter Andersson. H. Anni Wyman K. Auer. Wyman K. Auer. Tommull Helmikuun 12 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tullees sa eläkerästien maksamista koskevassa jutussa, jossa ovat Talollinen Yrjö Grjönpoika Yliviitala, Talollisenpoika Kustaa Yrjönpoika Ylivistala ja Talollisenleski Walpuri Pauliina Ylivii tala, Ylihärmän pitäjän Keski, kylästä, hakijoina, sekä edesmenneen Talollisen Iisakki Juhonpoika Löparin oikeudenvalvoja Talollinen Kustaa Mäki, Talolliset Antti Ekoluoma ja Juho Rintakarhu ynnä Leskivaimo Liisa Lamminkoski, kaikki Ison kyrön pitäjästä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 12 päivänä Helmikuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esityttänyt jutun asikirjat ja niistä mikäli enää on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Sittenkun Kustaa Mäki sanotussa toimessaan oli haastattanut Yrjö, Läsnä: F. S. B. A- E. N. K. A. A. Dbek SS: 205 Pag 92 R2. 1912.
Kustaa ja Walpuri Pauliina Yliviitalan sekä Talollisenpojan Nikolai Yrjönpoika Yliviitalan holhoojan Talollisen Matti Rannanjärven ja ulkomailla oleskehvan Talollisentyttären Edla Yrjöntytär Yliviitalan oikeudenvahvajan Herastud marin Juho Järvisen, molemmat viimeksimainitut myöskin sanotusta Koski kylästä, Alahärmän ja Yliharmän pitajain käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen, ovat Kustaa Mäki ja 12 päivänä Tammikuuta 1911 kuolleen Iisakki Löparin oikeudenomistajat Antti Ekeluoma ja Juho Rintakarhu sekä Liisa Lamminkoski lausunut, että Iisakki Löpar vainajalla oli ollut oikeus 25 päivänä Heinäkuuta 1868 laaditun kauppakirjan ja sen vakuudeksi Yrjö Yliviitalan ja hänen asiakumppaniensa omistamaan 3/32 manttaalin perintöta loon No 2 Ylihärmän pitäjän Keskikylässä vahvistetun kiinnityksen nojalla. saada mainitusta talosta vuotuisena eläkkeenä muun muassa: neljä tynnyriä rukiita, kaksi tynnyriå ohria, puoli tynnyriä suoloja, yhden nelikon alakoita, neljäsataa leiviskää heiniä kuusi mittaa olkia ja yhden lästin haateita, mutta koskeivät Yrjö Yliviitalo ja hänen asiakumppaninsa ollut tuotaeläkettä 1 päivästä Lokakuuta 1909 samaan päivään 1910 suosiolla suoritta neet, ovat Kustaa Mäki ja hänen asiakumppaninsa vaatineet Yrjö Yliviita laa ja tämän asiakumppaneita velvoitettaviksi heille antamaan tuo saamatta oleva eläke tai suorittamaan un arvo 396 markalla kuin myöskin korvaamaan heidän oikeudenkäyntika lunsa asiassa. Yrjö Yliviitala ja hänen asiakumse paniusa ovat kannetta vastustaneet. väittäen jo maksaneensa vaaditun eläkkeen, minkä jälkeen Kihlakunnan oikeus, jossa oli ilmoitettu Walpuri Pauliina Yliviitalan olevan miesvainajansa Yrjö Erkinpoika Yliviitalan pesuuden hoitajana, on 8 päivänä Helmikuuta 1911 julistamallaan päätöksellä kookeivät Yrjö Yliviitala ja hänen asiakumppaninsa olleet näyttäneet kaiva tun eläkkeen tulleen suoritetuksi, vel134
voittanut Walpuri Pauliina Yliviita, lan mainitun miesvainajansa pesän hoitajana heti kuittia vastaan Kurtaa Mäelle suorittamaan neljä tynnyriä rukiita, kaksi tynnyriö ohria puoli tynnyriä suoloja, yhden neliken silakoita, neljäsataa leiviskää heiniä, kuusi mittää olkia ja yhden lästin hautesta joko luonnossa tai maksamaan niiden arven kolmellasadalla yhdeksälläkymmenellä kuudella markalla sekä kahdellakymmenellä markalla koronmaan Kustaa Mäen oikeudenkäynnestä johtuneet kustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Yrjö, Kustaa ja Walpuri Pauliina Yliviita la olivat veteamalla saattaneet jutun, on 28 päivänä Helmikuuta 1912 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden jutussa julistamad päätöksen varaan ja velvoittanut Yrjö, Kustaa ja Walpuri Pauliina Ylivitalan viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Kustaa Mäen kulut Revioikeudessa. Hovioikeuden päätökseen ovat Yrjä, Kustaa ja Walpuri Pauliina Ylivii tala anoneet muutosta perustölemalla, jonka kaksoiskappaleen Kustaa Mäki, Antti Ekoluoma, Juho Rintakarhu ja Liisa Lamminkoski ovat täällä yhtei sesti ottaneet ja johon ainoastaan Kustaa Mäki on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät YrjöKustaa ja Valpuri Pauliina Yliviitala de esittäneet syytä muuttaa Hovioibuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Yrjö, Kustaa ja Valpuri Pauliina Yliviitala yhteisvastuullisesti suorittamaan Kustaa Mäelle hänellä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi seitse mänkymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti Eric Saarikoski B. Anneberg Eric Saarikoski B. Anneberg Er Nyman K. Auer. Alla Dahlbeelle 135
Helmikuun 12 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaalin luomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesla tullessa maan sukuun lunastamista koskevassa jutussa, jossa Talolliset Matti ja Juhana Matinpojat Tualasti Tuomenniemen pitäjän Pajulahden kylästä ovat hakijoina sekä samassa kylässä asuvat Taldliset Taavetti ja Juhana Karhuynnä Taavetti Kirkko ja tämän vaimo Anna Karhu vastaajina. Annettu Oikeusosastossa 12 päivänä Helmikuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellan ittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä sanut seuraavat tiedet: Taavetti Karhu ja hänen asiakumppa. sinsa ovat kirjallisen haasteen nojalla Savitaipaleen ja Suomenniemen pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa, talletettuaan Oikeuteen sukulunastus rahaksi 4500 markkaa lausunut että Taavetti, Juhana ja Anna Karhun vanhemmat Antti Mikonpoika Läsnä: T. A: W. B. t. E. N. K. A. A. E. W. 13/216. Sivu 229 RD. 1910