Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
hushållaren Palm åt Byggmästaren Andersson levererade enahanda laglen, på Anderssons begäran, åtminstone etthundrasjuttiosjutusen stycken sändts till Tammerfors stad för Anderssons räkning, samt Landthushållaren Palm vid sådant förhållande icke kunde anses hafva genom bristande fullgörelse af berörda beveranskontrakt vållat, att Byggmästaren Andersson nödgats annestädesifrån uppköpa omordade parti af etthundratjugutusen tegel för kyrkobyggnadsarbetet, har Hofrätten, med ändring af Häradsrättens utslag i denna del, befriat Landthushållaren Palm från utbetalandet af ofvanuppgifna, Byggmästaren Andersson i skadestånd tillagda belopp af ettusen niohundra nittio mark och ettusen sextio mark jemte ränta å dem äfvensom från utgifvandet af förenämnda rättegångskostnadsersättning, tvåhundra mark. Uti Hofrättens dem har Byggmästaren Andersson i underdånighet anhållit om ändring medelst ingifven deduktion, som Landthushållaren Palm i föreskrifven ordning bemätt. Hvad sålunda förelupit och handlingarna vidare innehålla har Kejserliga Tendten tagit i öfvervägande samt finner i Byggmästaren Andersson icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dem, vid hvilken alltså kommer att förblifva, jemte det Andersson känres skyldig att till Landthushållaren Palm ålda afgiflerna för hans exemplar af denna Kejserliga Senatens dem med trettio mark. Det alle, som vederbös till unledårig efterrättelse länder. Hans Kejserliga Majestäts Haga NämnDess Senat för Finland: E. Johnsson J. Johansson Anna Forsman su Winteriet Lars Homen. Andersin. B. Asholm 125
Helmikuun 8 päivänä 1901. Keisarillisen Majestatin Korkeassa Nimessä, Hänen Suomen Senaattinsa tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Maanviljelija Albin Niiranen, Tohmajärven pitäjan Jouhkolan kylästä, on hakijana sekä Sortavalan kaupungin Pormestari Alexander Arnold Hallonblad, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Keisa rillisessa Suomen Senaatissa ja Sen Oikeusosastossa, Helsingissä, Helmi kuun 8 päivänä 1901. Keisarillinen Senaatti on Itsellensä sityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niislä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Sittekun Albin Niiranen oli 12 päiväksi Elokuuta 1894 päivätyssä velkakirjassa sitoutunut Maanviljelijä August Sirenille tahi hänen määräämällensä maksamaan yhden vuoden kuluttua, mainitusta päivästä lukien, kuusituhatta markkaa ilman korkoa, on Pormestari Hallonblad, jolle sanottu velkakirja pääomeneen ja korkoineen 26 päivänä Helmikuuta 1897 oli siirretty, Albin Niiraselle toimitetun haasteen nojalla, TohLäsnä: E. J. B. H. - J. N. - L.H. (M. P. R. No 172. Pag. 8. RD. 1900.
majärven ja Pälkjärvon pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut Niirasen velvoittamista Pormestari Kallonbladille suorittamaan mainitun velkakirjan sisällön kuusituhatta markkaa korkoineen kuusi sadalle vuodessa velkakirjassa määrätystä maksupäivästä sekä oikeudenkäymiskulunkien korvausta. Kanteesta kuultuna, on Albin Niiranen tosin myöntänyt kysymyksessä olevan velkakirjan oikeaksi ja ilmoittanut sen annetuksi Niirasen mainittuna 12 päivänä Elokuuta 1894 Sireniltä ostaman, Jouhkolan kylässä olevan Joukkolan kartanon jäännöskinnasta, mutta Pormestari Hallonblodille toimittamansa vastakaasteen nojalla vaatinut tämän velvoittamista saatavaansa vastaan kuittaamaan Albin Turasen vastasiamisen August Sirenilta sen johdosta, ettei Niiranen ollut saanut kaikkoja niitä etuja, jotka sanotun kaupan mukaan olisivat otteet hänelle tulevat, ja mikä vastasaaminen teke, Niirasen oikeuteen jättämän laskun mukaan, kaksikymmentätuhatta kolmekymmentäneljä markkaa kuusikymmentäseitsemän penniä; jonka ohessa Albin Niiranen on väillä nyt että, kosk ei Pormestari Hattonbladella ollut parempää oikeutta asiassa kuin elugust Pirinillä, viimemainittu vedelläisiin osalliseksi asiaan ja Hattonblad velvoi tettaisiin sitä varten haastattamaan Pirén n. Pormestari Hallonbladen vastusteltua Albin Niirasen vaatimuksia vastasaami sen kuittaamisesta ja August Pirinen vetämisestä asianosaiseksi, on Kihlakunnanoikeus, viimemainitun vailleen johdosta, Helmikuun 17 päivänä 1898. antamallaan päätöksellä, koska kyseessä oleva velkakirja oli juokseva sekä Niirasen ja Sesenin välitykset niinmuodoin eivät voi neet vaikuttaa Hallonblodin mainittuun velkakirjaan perustuvaan oikeuteen asiassa, kyljännyt sanotun väilleen; minkä päätöksen Hovioikeus, jossa Albin Niiranen oli siitä valittanut, päätöksellä Toukokuun 2 päivältä 1898. oli vahvistanut Kun Kihlakunnanoikeus sittemmin oli ottanut asian jälleen käytettäväkseen, on ett bin Niiranen huomauttanut, että kysymyksessa oleva velkakirja oli annettu yhden vuo21
den maksuajalle ja silloin voimassa olevan 28 päivänä Kesäkuuta 1798. annetun asetuksen 3 SS:n mukaan, kun velkakirjan sisältöä ei oltu vaadittu tahi uloskaettu kuuden kuukauden kuluessa sen maksupäivän perustä, ei enään voinut tuottaa omistajalleen parempaa oikeutta kuin määrätylle henkilölle asetettu velkakirja; minkä vuoksi Albin Niiranen on toistanut vaatimuksensa kuittausoikeudesta asiassa sekä monut tilaisuutta saada todistaa vastasaamisensa todellisuutta kuin myös että Pormestari Hallonblad, jo ennen kuin velkakirja oli hänelle siirretty, oli tietänyt Niirasella olevan sellaisen vastasaamisen Sireniltä. Sittekun Pormestari Hallonblad oli vastus tanut Albin Niirasen viimemainittuja vaatimuksia, on Kihlakunnanoikeus 23 päivä nä Marraskuuta 1898 julistamassaan lopullisessa päätöksessä asiasta lausunut, että koska velkomus perustui Albin Niirasen oikeaksi tunnustamaan, August Sirinille tahi hä nen määräämällensä asetettuun velkakirjaan, joka jo oli käynyt maksettavaksi, sentähden ja kun velkakirja siihen kirjoitettujen ja kiistämättömien siirtojen kautta oli joutunut Pormestari Hallonbludille, Kihlakunnanoikeus, katsoen, ett'ei Niirasella, niin ollen, ollut oikeutta vaatia Pormesta ri Hallonbladia velkakirjaa vastaan kuittaamaan Niirasen mahdollista saamista Sireniltä, on harkinnut oikeaksi, nojautuen Kauppakaaren 9 luvun 2 SS:ään, Ulosottokaaren 4. luvun 4 stään sekä asetuksiin 28 päivältä Kesäkuuta 1798 ja 19 päivåltä Toukokuuta 1756, velvoittaa Albin Niirasen kuitattua velkakirjaa vastaan heti suorittumaan Pormestari Hallonbladille vaaditut kuusituhatta markkaa kuuden prosentin votuisen koron kanssa maksupäivään saakka 27 päivästä Huhtikuuta 1897, jolloin Albin Niiraselta oli maksua velka kirjasta vaadittu; jonka ohessa Albin Siiranen on velvoitettu sadalla kahdellakymmenellä markalla korvaamaan Pormesta ri Hallonkladin kulungit asiassa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Albin Kiranen oli vetoamalla saattanut Kihlakunnanoikeuden viimekerotun päätöksen, on Marraskuun 18 päivänä 1899 siinä antamallaan tuomiolla, 3 päivänä Joulukuuta 128
1895 uuden ulosottolain voimaanpanemisesta ja siitä mitä sen johdosta on vaarin otettava on netun asetuksen 12 ja 20 SSn nojalla, vahvistanut Kihlakunnanoikeuden äskenmainitun päätöksen: Hovioikeuden päätökseen 2 päivältä Toukokuuta 1898 ja tuomioon 18 päivältä Marraskuuta 1899 on Albin Niiranen alamaisesti anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän asian ja katsoo, ettei Albin Niiranen ole esiin tuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylläsanottua päätöstä Toukokuun 2 päivältä 1895 eikä myöskään sen tuomiota Marraskuun 18 päivältä 1899., jonka tuomion varaan asiasiis jääpi. Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudattakoot. Keisarillisen Majesteetin Korkeassa Simessä, Hänen Suomen Senaattinsa: E. Johnsson Henric Hummelin J; Wiekel. Michael Pogvalins Den 9. Februari 1861 Hans Kejserliga Majestäts Högde Tämn Dess Senats för Finland dom uti ett, på nedsätt bevisionskilling, från Viborgs Hofrätt inkommit fordringsmål emellan Häradsskrifvaren Sigurd Fredrik Naposon Pehruk, från Pulkano socken, och Handlanden Matti Boika, från Wilborgs stad, sökunde, samt Finska Rätsverket, svarande: Tifven uti Keserliga Senaten för Finland och Dess Justille Departement, i Helsing fors, den 9. Februari 1901. Kijserliga Senaten här låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande: Efter Häradsskrifvaren Sehneck och Handlanden Riiha ågången stämning har å Statsverkets vägnar vid Rådskufverätten i Viborg den 28. September 1897 anförts, att Piedandtmätaren Albin Hannikainen den 15 Januari 1893 skriftligen åtagit sig att senast den 1 påföljande April till Flatsverket leverera i af Stats verket tillhandahållande silkor tietusen bektoliter utsädes hafve till ett pris af sju mark femtio penni för hektolitun, Efter Ef - J. H. j. B. b. K. O. K. Den 1829 Pag 158. R. D. 1900
men att Kylandtmätaren Hannikainen, hvilken den 27 Januari 1893 fått upplära tjugutusen mark i förskott å priset för sagda parti hafve och emottaga ellersen vilkor, inom föreskrifven till till Mattsverket aflemnat endast sexhundra nio bektoliter hafve eller således för ett värde af fyratusen femhundra sextiosju mark femtio penni, och att Pietandtmätaren Hannikainen af Rådstufvurätten i Willmansland genom utslag den 10 Juli och 18 September 1893 samt af Klogs Hofrätt genom dem den 7. April 1894 ålagts att till Statsverket återgälda af honom utöfver den lemnade sädens pris uppbuma femtontusen fyrahundra trettiotvå mark fem tio penni jemte sex procents ränta derå från den 1. April 1893 samt att erlägga ej mindre värdet för omförmälda säckar, derest de befunnes odugliga eller icke kunde återfås, med ettusen mark än i rättegångskostnads ersättning trehundra nittio fyra mark trettio penni; och emedan Häradsskrifvaren Febeck och Handlanden Kaiha uti en den 18 Januari 1895 upprät tad skrift ingått solidarisk propruborgen för såväl fullgörandet af förberörda by ansäftal som all den skada och kostnad talsvaket kunde tillskyndas, i fall hwansaflalet ej till alla delar blefve uppfyldt, har å Matssvakets vägnar yrkats, det Häradsskrifvaren Schreck och Handlanden Reihu motte i deras egenskap af Kelandtmätaren Hannikainens löftesmän förpligtas att till skals nent gälda ofvannämnda femtontusen fy rahundra trettiotvå mark femtio penni jemte sex procents årlig ränta derå från den 1. April 1893, priset för ännämnda säbar med ettusen mark och den utdömda rättegångskostnadsersättningen, likväl efter af drag ej mindre af följande belopp, som Stads verket uppburit en Hannikainens emellertid till konkurs upplåtna bo i dervidend å sin förnvarande uti konkursen beräkade fördran, nimligen 2,256 mark 6 penni den 28 Februari 1896, 2095 mark 85 penni den 15 Oktober 1898 samt 1600 mark den 7 Februari 1899, eller sålunda inalles femtusen niohundra femtiotvå mark femtiotvå penni än och af de ettusen femhundra nittiofem mark två penni, hvilka innehållits af Hannikainen tillkom130
mande ersättning för rakstälda landtmäderiförrättningar. Tunmäle affordrade hafva Häradsskrifvaren Pehruk och Handlanden Reiha mändt att de iklädt sig löftesmanna ansvarighet hvarken för de försdotter, Nämnkainen kunde för baransens fullgörande af Mattsverkel erhålla, eller de säckar, Hannikainen tilläfventyrs skulle i och för beransen ombetros, äfvensom att de i sin börpersonförbindelse icke heller åtagit sig att anvara för betalningen af ränta till Slottsvaket, hvarutom Sekreck och Boika framhållit, ett, emedan Stadsväket afslagit ett af dem i början af April månad 1893 gjordt anbud att fullgöra omförmälda hvars Schreck och Reika derigenom blifvit pilagne från all ansvarighet för densamma Sedan bemötande å skatsverkets vägnar afgifvits samt målet haft den omgång handlingarna närmare utvisa, har Rådstufvurätten medelst utslag den 7. November 1899. utlåtit sig i saken, att Alldenstund Pielandtmätaren Hannikaimen genom ett den 15. Januari 1893. skriftligen affattadt, af Finska Statsväkt godkändt leremansanbud åtagit sig att senast den 1 påföljande April till Statsenket tunna i Statsverket tillhöriga sälkor tiotusen hektoliter utsädeshage till ett pris af sju mark femtio penni för hikta litern samt Häradsskrifvaren Schreck och Handlanden Roika uti borgesskrift af den 18 Januari samma år iklädt sig proprielöstesmansansvarighet, en för begge och kyge för en, för att den kostnad och skada, som Statsverket kunde tillskyndas, i händelse nämnda bevis ej i alla delar blefve kontraktsenligt fullgjord, fördenskull och emedan Pietandtmätaren Hannikainen, hvilken på grund af omförmälda bevansaftal varit berättigad att efter anbudets godkännande erhålla i förskott halfva beloppet af betranspriset, fått i sådant afseende af Stalsverket uppbära tjugutusen mark och desslikes enligt kontraktet af stalsverket emottaga för hvarandens fullgörande nödigt antal säckar, men Hanni kainen emellertid till Statsvaket lemnat nelast sexhundra nio hehtoliter hafu, i värde motsvarande fyratusen femhundra sextiosju mark femtio penni och derhos 131
försummat att till Salatsverket återställa ettusen säckar, ty och då Pielandtmätaren Hannikainen sedermera genom domstols utslag ålagts att till Statsverket gärda ej mindre af honom sålunda utöfver den hvarade sädens pris uppberna femtontusen fyrahundra trettiotvå mark femtio penni med sex procents ränta fränden 1. April 1893 och i ersättning för omförmälla sockar ettusen mark, än äfven i godtgörelse för rättegångskostnaden trehundra nittioppu mark trettio penni samt Stalsraket fått å denna fordran upplära endast ettusen femhundra nittiofem mark två penni, utgörande Testamenttmätaren Hannikainen, jemlikt Jordbruks Expeditionens i Kejserliga Senaten för Finland skrifvelk af den 17. December 1895, för verkstälda landtmäteriförrättningar tillkommande anoden, samt i deridend ur Hannikainens konkursso den 28. Februari 1896. tvållisen tvåhundra femtiosex mark sextiosju penni, den 15. Oktober 1898. tilltusen nittiofem mark åttatiofem penni och den 7 Februari 1899. ettusen sexhundra mark, ålade Rådstufvurätten Häradsskrifvaren Sekrick och Handlanden Roika att, gemensamt eller den af dem, som tillgång egde, till Halsvaket utbetala fordrade sextontusen åttahundra tjugusex mark åttatio penni jemte sex procents ränta, å femtentusen fyrahun dra trettiotvå mark femtio penni från den 1 April 1893 intill skeende full betalning, likväl efter afdrag af deremot guldne, den 17 December 1895 ettusen femhundra nittio fem mark två penni, den 28 Februari 1896 tvåtusen tvåhundra femtien mark sextiosju penni, den 15 Oktober 1898 tvåtusen nittiofem mark åttatiofem penni och den 7. Februari 1899 ettusen sexhundra mark Hofrätten, under hvars pröfning läradsskrifvaren Schreck och Handlanden Reika på erlagdt vad dragit målet, har genom dem den 28 April 1900 yttrat sig att alldenstund den omständigheten, att Halsvaket, på sätt Häradsskrifvaren Sekrik och Handlanden Reiha föreburit, vägrat att samtycka till ett af Sehreck och Rehn efter hvarmedstidens utgång gjordt förslag att få fullgöra ifrågavarande hvarans lagligen ej kunde frikalla dem från den ersättningsskyldighet, de i ofvanstående 32
måtte iklädt sig fördenskull äfvensom på de af Rådstufvurätten anförda skäl lät Hofrätten bero vid Rådstupurättens utslag i öfrigt utom att, enär hvarken tvarnskontraktet eller Häradsskrifvaren Pehruks och Handlanden Roihus borgesförbindelse innehölle någon viss tid för gäldande af sådan skadersättning, hvarom nu vår fråga, Häradsskrifvaren Sekrick och Handlanden Röika pitocos från den af Rådstufvurätten dem åkräffda sistelighet att å förberörde femtontusen fyrahundra trettiotvå mark femtio penni gälda ränta till högre belopp än fem för hundrade om året och för längre tid än från rättegångens början, den 28 September 1897. Uti Hofrättens dom hafva Ruradsskrifvaren Pehreck och Handlanden Roiha gemensamt i underdånighet sökt ändring genom ingifven deduktion, hvilken å Statsverkets vägnar i föreskrifven ordning blifvit bemäl. Hvad sålunda förelupit och handlingarna vidare innehålla har Kejserli ga Senaten tagit i öfvervägande och finner Häradsskrifvaren Schreck och HandAsian Kärken landen Roika icke hafva anfört skäl till indring i Hofrättens förenämnda dom, vid hvilken förty skall förblifva. Det alle, som nderkor, till underdånig efterrättelse länder Frans Köpserliga Majestäts Haga Nämn, Dess Senat för Finland J. Johansson Michel J. Johansson Michel Juhan Wilhelm Lars Homén 33
måtte iklädt sig fördenskull äfvensom på de af Rädstufvurätten anförda skäl lat Hofrätten bero vid Rådstufvurättens utslag i öfrigt utom att, enär hvarken lemanskontraktet eller Häradsskrifvaren Pehrcks och Handlanden Roihus borgesförbindelse innehölle någon viss tid för gäldande af sådan skadersättning, hvarom nu vår frågaHäradsskrifvaren Schruk och Handlanden Röika pitocos från den af Rådstufvurätten dem åkräffda skyldighet att å förberörde femtontusen fyrahundra trettio två mark femtio penni gälda ränta till högre belopp än fem för hundrade om året och för längre tid än från rätte gångens början, den 28 September 1897. Uti Hofrättens dom hafva Huradsskrifvaren Pehreck och Handlanden Roiha gemensamt i underdånighet sökt ändring genom ingifvan deduktion, hvilken å Statsverkets vägnar i föreskrifven ordning blifvit bemätt. Hvad sålunda förelupit och hans lingarna vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande och finner Häradsskrifvaren Pehreck och HandOman Karsten landen Roika icke hafva anfört skäl till indring i Hofrättens förenämnda dem, vid hvilken förty skall förblifva. Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länderHans Kejserlige Majestäls Haga Nämn, Dess Senat för Finland T. Johnsson J. WilhelJuho Hummolin Lars Hornen Juho Hummolin Lars Hornen Juho Hummolin Lars Hornen 333
Den 9. Februari 1901. 1 Man Kejserliga Majestäts Höga Namn Dess Senats för Finland dom uti ett, på nedsatt reverskilling, från Åbo Hofrätt inkommet fordringsmål emellan Gårdsegaren Fredrik Langinen, från Tammerfors stad, sökande, och Gårdsegaren från samma stad Johan Sarin, uteblifven svarande: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitia Departement, i Helsingfors, den 9 Februari 1901. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtal följande Vid Rådstufvurätten i Tammerfors har Johan Sarin, efter Fredrik Langinen ågången stämning, anfört, att sedan Sarin jemte sin hustru Hedvig Elisabet Sarin medels köpebref den 1 Februari 1898. till Gårdsegaren Gustaf Järvinen och dennes hustru Karolina Järvinen öfverlatet sin besittningsrätt till arrendetomten N° 393 i 7de stadsdelen af nämnde stad jemte eganderätten till sina derå uppför da hus för ett öfverenskommet pris af Qdo H. B. - E. T. - A. K. E.t. SS: 185. Såg 46. R. D. 1900.
15250 mark, för hvars gäldande köparene, bland annat, åtagit sig att till Stockagenten Lefanias Koskinen, från Teisko socken, betala Sarins skuld 10,000 mark med fem procents ränta derå från dagen för köpslutet, hade Gustaf Järvinen emellertid icke förmätt till Lefanias Koskinen gälda sistberörda belopp, utan Sarin i följd deraf nödgats sjelf den 15 April 1898 till Stoski nen erlägger det samma jemte ränta; i anseende hvartill och då Gustaf Järvinen udan den 19. derförutgångne Mars åt Gellgjutaren Karl Jakob Stenberg försålt omredade hus jemte besittningsrätten till berörda arrendemark, hvarvid Fredrik Langinen förbundit sig att till Johan Sarin erlägga omförmälda tillgodshafvande, men Langinen likväl icke fullgjort sitt nyssberörda åtagande, Johan Sarin yrkat Fredrik Langinens förpligtande att till Sarin utgifva tiotusen mark med fem procents ränta derå från nästnämnde dag äfvensom att ersätta Sarin förhans umgälder i målet. Genmäle i saken affordrad, har Fredrik Langinen bestridt, att han åtagit sig ansvarighet för gäldandet af det för drade beloppet samt förty motsagt krafvet Sedan Karl Jakob Stenberg äfven blifvit i saken hörd samt vittnesförhör deri egt rum, har Rådstufvurätten medels den 21. November 1898. afsagdt utslag funnit utredt vara, att Fredrik Langinen vid det den 19. Mars 1898 afslutade köp, hvarige nom Gustaf Järvinen åt Karl Jakob Stenberg öfverlåtit arrenderätten till tomten No 393 i 7de stadsdelen i Tammerfors stad jemte derå uppförda byggnader, eklädt sig ansvarighet för erläggandet af bland annal Johan Sarins ifrågavarande fordran, i anseende hvartill Rådstufvu rätten ålagt Fredrik Langinen att, emot behörigt betalningsbevis, genast till Johan Sarin utbetala fordrade tiotusen mark med fem procents årlig ränta derå från den 19. Mars 1898. till dess full betalning skedde äfvensom att med nittio mark ersatta Johan Sarin för hans kostnader i målet Hofrätten, under hvars pröfning Fredrik Langinen i vadeväg dragit saken, har genom den 30. December 1899. deri gifven dom, enär utredt blifvit att Langinen vid förenämn35
da tillfälle den 19. Mars 1898. ålagit sig betalningen af ett belopp af tiotusen mark utaf den dervid utfästa köpeskillingen, låtit vid Rådstufvurättens utslag bero, jemte det Fredrik Langinen känts skyldig att till Johan Sarin gälda afgifterna för hans exemplar af Hofrättens dom med femton mark åttatio penni Uti Hofrättens dom har Fredrik Langinen i underdånighet anhållit om ändring Hvad sålunda förelupit och handlingarna vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande samt finner Fredrik Langinen icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken alltså kommer att förblifva. Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länder 1 Hans Kejserliga Majestäts Höga NamnDess Senat för Finland: Henr. Borenius Anna Lomman. Henr. Borenius Anna Forsman. A. Brunlin. Andersin. C. J. Fingren Helmikuun 11. päivänä 1901. Keisarillisen Majesteetin Korkeassa Simessa Hänen Suomen Senaattinsa tuomio nos torahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa jutussa, jossa Kauppahuone Petter Parviainen SS 6, Joensuun kaupungista, on hakijana, sekä mainitun kaupungin Rahatoimikamari tulematta jääneenä vastaajana ja joka juttu koskee alemränä kerrottua kannetta. Annettu Keisarillisessa Suomen Senaatissa ja Sen Oikeusosastossa, Helsingissä, Helmikuun 11. päivänä 1901. Keisarillinen Senaatti on Itsellensä esi tyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niis tä saanut tietää seuraavaa: Joensuun kaupungille toimitetun haasteen nojalla on Kauppahuone Petter Parviainen S Co sanotun kaupungin Kuustuvanoikeudessa lausunut että Kauppahuone, joka oli Syyskuun 20. ja 30. päivänä 1893. sekä Elokuun 12. päivänå 1895. laivoilla tuottanut Pietarin kaupungista yhteensä kolmesataaviisikymmentä tuhatta kolmesataa kahdeksankymmentä kilogramimaa polttoolyya, oli ollut pakoitettu Joensuun Rahatoimikamarille Läsnä: Ef - JE. H. - J N - L H A. A. SS: 193. Såg. 200, R. S. 1899.
naksamaan mainitusta polttoolyymäärästä Kauppahuoneen suoritettaviksi pantuina liikennemaksuina kaikki aan tuhat seitsemänsataa viisikymmentäyksi markkaa yhdeksänkymmen tä penniä, vaikkei oljyä oltu lainoista piirettu kaupungin satamassa vaan purkaminen Joensuun kaupungin tullikamarin antamalla asianmukaisella luvalla toimitettu kaupungin satama-alueen ulkopuolella Kauppakuoneen varastopaikalla tilalla No 7 Pielisensuun kylässä Kontiolahden pitäjää; ja on Kauppahuone vaatinut että Rahatoimikamari velvoitettaisiin maksamaan takaisin yllämainittu määrä tuhat seitsemänsataa viisikymmentäyksi markkaa yhdeksänkymmen tä penniä korkoineen ylöskantopäivistä. Sittenkuin Rahatoimikamari, asiasta kuulustettuna, oli vastustanut kan netta ja Joensuun kaupungin tullika mari antanut siltä vaaditun lausun non, on Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikulungies. taan, Lokakuun 3. päivänä 1898. julistamassansa päätöksessä lausunut, että koska Kauppahuone Petter Parviainen 8 Oc, 30. päivänä Joulukuuta 1887. annetun tullisäännön 8. SS:n mukaan oli ollut velvollinen klareeraamaan ja laivoista purkamaan puheenalaisen Pietarin kaupungista tuodun pehtööljyn Joensuun satamassa sekä siitä, Joensuun kaupungille Huhtikuun 7. päivänä 1893. asianmukaisesti vahvistetun liikennetaksan mukaan, suorittamaan kaupungille liikennemaksuina yllämainitun, Kuuppahuoneen myöskin maksaman määrän, sen tähden ja kun ei se aikka että mainittu Kauppahuone oli saanut Joensuun kaupungin tullikamarilta luvan kaupungin alueen ulkopuolella purkaa sanotun oljymäärän saattanut vapauttaa Kauppahuonetta suorittamasta puheena olevia liikennemaksu ja, jotka tullikamari kerrottua lupaa myöntäessänsä olikin nimenomaan kaupungille pidättänyt, Raastuvanoikeus on hyljännyt Kauppahuoneen asiassa aja 137