Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
förestående måtto bevakat förty faststäldt till betalning ur de afträdda tillgångarna, hvarhos banken tilldömdes äskad förmänsrätt, dock sålunda att för de under inom (och m.) bevakade fordringsbelopp förmåns rätt tillkomme banken ur värdet för de i sagda moment omförmälda trävaror endast i den händelse, att bankens uppgifna panträtt i desamma genom särskild rättegång, hvilken det åläge banken att anhängiggöra inom tre månader från det konkursdomen i denna del viinne laga kraft, vid äfventyr att bankens berörda förmånsrätts anspråk eljes förfölle, förklarades vara behörigen styrkt. Hofrätten, under hvars pröfning Justitierädmannen Bergh och tillhäradshöfdingen Schroder, hvardera för sig, den sistnämnde såväl för egen del som i egenskap af ombud för Handlanden Sohlberg, i vadeväg dragit målet, har uti dom den 19. Februari 1902. deri uttatit sig, och jemte det hvad af Vicehärads höfdingen Schroder i Hofrätten anmärkts emot bankinrättningen Suomen Maanviljelys - ja Teollisuus-Pankki Osakeyhtiös hustrun kylässä i liqvidation fordran till annan del än för såvidt densamma grundats å vexlar, enär jäf af antydd beskaffenhet emot bonkens fordran vid Rådstufverätten icke framstälts och omordade anmärkning i följd deraf lagligen icke vidare kunde i Hofrätten komma under pröfning, af Hofrätten lemnats utan afseende, har Hofrätten, vid pröfningen af saken i öfrigt, funnit hvarken Vicehäradshöfdingen Schröder eller Justitierådmannen Bergh, mar Bergh icke ens gittat påstå, att det förmyndarenppdrag för Dmitri Ponomaref, som Generalmajorsenkan Astafjeff erhållit i Ryssland, hade upphört, än mindre styrkt, att särskildt förbehåll dervid gjorts om utseende af skild förmyndare för förvaltningen af Ponomareffs i Finland befintliga egendom, hafva anfört skäl till ändring i Rådstufverättens mölvädjade dom, hvarvid förty komme att bero. Uti Hofrättens dom hafva tillhårads höfdingen Schroder och Handlanden Pehl berg gemensamt anhållit om andring medelst ingifven deduktion, den bankenrättHerr Senan kylässä och att uppodla samhemman i Kasevanhustru hemman i samSilfver och öfver Silfver samt vamomb: Silfver och aflagde Pesolan 3/16 prt No 9. KorpeGustafsson Henriksdotter och att uppbudet Nyra nyra och 7/9 dels man
gifverihållning förpligtade lägenhets innehafvare af Kejserliga Senatens Ekonomie Departement medelst utslag den 11. Maj 1883. ålagts att bygga ett gästgifveri i närheten af Torpajernvägsstation, så hade Landthushållaren Wahrens faderfader nu mera aflidne Kommerserådet Axel Wilhelm Wahren, efter träffad öfverenskommelse med de till hållskjutsning och gästgifver i hållning skyldige lägenhetsinnehafvarene, å mark, belägen invid berörda station och underlydande honom då tillhöriga Greivilä lägenhet i Matku by, uppfört särskilda för gästgifverihållningen afsedda hus samt upplåtit desamma tillvidare till skjutsningslagets begagnande emot Kommermerådet Wuhren personligen förbehållen rätt att anställa föreståndare för gästgifveriet; samt att Landthushållaren Wahren efter Kommernerådet Währens död af dennes rättsinnehafvare tillhandlat sig Greivilä rusthåll utan att han vare sig då eller efteråt förbundit sig att upplåta berörda å lägenheten befintliga och i köpet inbegripna byggnader med tillhörande tomtplats för deras ursprungliga ändamål och i följd deraf, efter att under åren 1891. till 1895 sjelf hafva omhänderhaft gästgifverikållningen, efter sistsagda års utgång användt byggnaderna för enskild räkning. Nusom Kejserliga Senaten emellertid medelst dom den 15. Juni 1899. förklarat de hållskjutsningskyldige tillkomma eganderätt till omförmälda byggnader samt ålagt Landthushållaren Wahren att afstå samma hus åt håll skjutsningslaget, alltså och då nämnda lägenhetsinnehafvare icke vidare egde någon rätt att nyttja ifrågakomna tomtplats, har Landthushållaren Kahren yrkat deras förpligtande att genast bort flytta antydda byggnader från sagda plats och öfverlemna denhonomäljarens andel inunder 32. 33 1/3 Böter 48. kop: Silfver Skatte Herr Senats Wilfver eller eller att uppodla i Nummer i byn 31. 32 2/3 33 1/3
Hermanintyttärien sekä Kruununnimismies Kortelan vanhemmat, edellämainitussa Petäjälammin kylässä asunut Eläkemies Herman Malinpoika Lörpys ja hänen vaimonsa Eeva Heikintytär olivat Tammikuun 25. päivänä 1898. laaditulla keskinäisellä testamentilla määränneet että toisen heistä kuoltua tämän osuus yhteisessä pesässä oli lankee va eloonjääneelle puolisolle, mutta molempain kuoleman jälkeen pesä kokonaisuudessaan joutuva heidän rintaperillistensä kesken jaettavaksi sekä Herman löspys, Eeva Heikintyttären kuoltua oli Syyskuun 4. päivänä 1899. Kunun pitäjän häräjäkunnan Kihlakunnanoikeudes sa valvonut sanotun testamentin, on Vilhelmiina Svartvik, Herman föyryksenkin Joulukuun 15. päivänä 1899. kuoltua, Helmikuun 5. päivänä 1900. mainitussa Kihlakunnanoikeudessa ilmoittanut Herman torpyksen eläissään Joulukuun 14. päivänä 1899. suusanallisella testamentilla määränneen, että sittenkuin Kruununnimismies Kortela oli Herman Löyryksen perutavarasta päältäpäin saanut viisikolmattatuhatta markkaa, Vilhelmiina Svartvik, joka avioliittoa varten kolmasti oli kuulutettu Herman löpyksen kanssa, oli tämän jäämistöstä saapa sen osan, mikä hänelle olisi siitä tullut, jos hän olisi ollut Herman Löipyksen vihitty vaimo; ja on Vilhelmiina Svartvik samalla valvonut mainitun hänen eduksun tehdyn testamentin. Vilhelmiina Svartvikille toimitta mansa haasteen nojalla ovat sittemmin Anttoni förpys ja Eliina Heinanintytär, Kustaa löytänä ja Vilhelmiina Hermanintytär sekä Kruununnimismies Kortela, Herman föyryksen oikeudenomistajina, Kurun pitäjän käräjjäkunnan 1900. vuoden syyskäräjissä Kihlakunnanoikeudessa vuolinut että koska Stuman förrys saisuutensa vuoksi ei ollut täydellä järjellä tehdessänsä Wilfver samt äg vuoden gustaf samt öfver eller att uppodla i Withonomälke Riksgäld nägotunder 25. 24. 2/9 dels mantal honomäljem eller 2. 32. 2/16 2. honomålades eller eller kopek Silfver medel 32 2/3 33 1/3 22 5/9 honomålades eller ekomma bötern Härädets nummer äghonomans nummer öfver kopek Silfver Nyttio nel 32 2/3 22 4/9 22 2/9 dels 22 1/3 N: 20. 8. 19. 2/54 8. 24 2/3 48 kop: honomäljarens andel för eller att gä932
påhl skatte på vid vatten och att by kronanskyldigviimeksi kerrottua testamenttia eikä tehnyt sitä vapaasta tahdostaan vaan Vilhelmiina Tvartvikin houkutuksesta eikä Herman Löryksellä myöskiään ollut oikeutta puheenalaisella testamentilla määrätä siitä omaisuudesta, josta hänen valvomassaan ja hyväksensä nauttimassaan oikaisemmassa testamentissa ja oli säädetty, tuo Joulukuun 14. päivänä 1899. tehty testamentti julistettaisiin mitättömäksi ja Vilhelmiina Svartvikille siinä määrätty omaisuus tuomittaisiin Anttoni Löyryksen ja hänen asiakumppaniensa kesken laillisesti jaettäväksi. Kanteesta kuultuna on Vilhelmina Svartvik sitä vastustanut; minkä jälkeen ja sittenkuin todistajia kin oli jutussa kuulusteltu, Kihlakunnanoikeus on Helmikuun 6. päivänä 1901. julistamassaan päätökseseä katsonut selville käyneen, että Herman Löyrys oli Joulukuun 14. päivänä 1897. vapaasta lahdestaan sekä täydellä järjellä kahden e Herr Senan kylässä. hustrun kylässä, teettömän todistajan yht´aikaa läsnä ollessa tehnyt Vilhelmiina Svari vikin eduksi kysymyksessä olevan suusanallisen testamentin, jonka tämä Herman löspyksen kuoltua oli laillisessa järjestyksessä hyväksensä valvonut, mihin nähden ja korkeivät Anttoni torpys ja hänen asiakumppaninsa olleet voineet esiintuoda mitään pätevää syytä, joka rikkoisi sanotun testamentin, Kihlakunnanoikeus on hyljännyt Anttoni därpyksen ja hänen asiakumppaniensa kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Anttoni löspys ja hänen asiakumppaninsa olivat vetoamalla saattaneet jutun, on Tammikuun 22. päivänä 1907. antamassaan tuomiossa katsonut, ettei Herman torpys, joka oli valvonut yllämainiteen 25. päivänä Tammikuuta 1875. laaditun keskinäisen testamentin, ollut oikeutettu testamentilla määsäämään vaimovainajansa Eeva Hikintyttären asaamudesta, minHansing under SökanWilhelmina samt ägHerr Senan kylässä honomäljarens andel in
hustru hemman i kä vuoksi Hovioikeus on kumonnut puheenalaisen, Herman Torpyksen 14. päivänä Joulukuuta 1899. tekemän suullisen testamentin, mikäli siinä Eliina ja Vilhelmiina Hermanintyttärien sekä Kruununnimismies Kaltilan vahingaksi oli määrätty Ee va Heikintyttären osuudesta pesässä, josta Eliina Hermanintyttären ja hänen edellämainittujen kanssapi rillistensä osuudet siis olivat laillisessa perinnönjaossa erotettavat, joten oikaistuna Kihlakunnanoikeu den päätös muuten eli mikäli sen kautta kerrottu moitekanne oli muisa kohdin hyljätty, jätettiin voimaan Hovioikeuden tuomioon ovat Antsa. toni Särrys ja hänen asiakumppaniissa hakenut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Vilhelmiina Svartvik on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo että Anttoni Torpys ja hänen asi Herr Senan kylässä och uppodla i Witmåsan å kumppaninsa eivät ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi, minkä ohessa Anttoni Törpys ja hänen asiakumppaninsa velvoitetaan suorittamaan Vilhelmiina Svartvikille hänellä täillä juttuun menneiden kulujen korvaukseksi kuusikymmentä markkaa. Tatä kaikki asianomaiset noudattakoot"Keisarillinen Suomen Senaatti: J. G. Sohunas Km. Lilljeblad A. Nimi. Bossell. Johannes Peltonen En Rubel 32 kpt: och Silfver och 2/16 dels man kop: Silfhonomäljaren till ekomma och afläs eller honomålades eller eller samt äghonomäljem eller ej ät vaimo Iso aflagde Gammalainen kylässä, mantal skatte hemmanet undergå enss
kubikmeter reveteringsmerning med grästen, till hvilket arbete sten och sandborde anskaffas af Lilja, men erforderlig kalk af Bjurström, hvarutom i kontraktet stadgats, bland annat, ej allenast att dessa arbeten borde vara fullgjorda, arbetet för lagementsbyggna den till den 24. Juni 1897. och arbetet för tvåttstugubyggnaden till den 15 påföljande Juli vid äfventyr all Lilja, om arbe tet genom hans försummelse icke skulle blifva i tid utfördt, vore skyldig att ersätta Bjurström för all den skada, om Bjuntrom derigenom utskyndades, utan och att kontraktet, för den händelse att staden skulle förbjuda stentagt från staden underlydande mark, vore upphäfilt. Härå har August Wilhelm Silja, efter stämning å Byggmästaren Bevisborg till Rådstufvurättens i Ale sammanback den 21 Juni 1893. vid Rådstufvurätten anfört, att Kjurdrom hvilken det ålegat att anvisa Lilja plats för stentagt, ellerligen nu der uppgift att Asbetskarlen Karl Herr Senan kylässä och att Herr Senan kylässä. Wilhelmina 3/16. lander, som å arrende innehade Åbo stad underlydande egolotten No 42, med gifvit all sten till de i berörda kontrakt omförmälda arbeten finge tagas från sagda egolott, den 12 April 1897 hos stadens Proteckamman utverkat att från stadens vida hinder för stenlägten icke mötte, men att Helander den 19 derpåföljde Maj förbjudit Lilja att fortsätta med den på antydda grund påbegynta stintägten från änsagda egolott, i följd hvaraf Liljahvilken sålunda icke vidare egt tillfälle att, på sätt för kontraktets bestånd förut salls taga sten från stadens mark, nöd gats upphöra med arbetet; och här August Wilhelm Lisa, i anledning här af och då Byggmästaren Pjenström sålunda vållat arbets afstannande yrkat Byggmästaren Bjurstrens åläggande att mätta Lilja för det arbete denne på grund af omförmälda kontrakt velan kiinnit verkställa, innan anhödda hinder för arbetets fortgång uppstått, samt att i sådant afseende Vilja utbetala för de dervid anbefannen aflöning 1550 mark honomäljarens andel in936
femtiotvå kubikmeter grund och ruste ringsmar och tvåhundra fyratiotvå gvadratheter sockel, samt Lilja, i händelse han sitt åtagande likmätigt utfört allt detta arbete, bort bekomma, enligt före nämnda i kontraktet upptagna erhets piller, inalles 7,460 mark, har Bjerström till afdrag från sitt på förenämnda räkning grundade tillgodohafvande medgifvit nyssagda belopp å 7,460 mark samt dessutom 1000 mark såsom ersättning åt August Wilhelm Lilja för stenar dem Lilja lös sprängt å lotten No 42 och som af Bjunkom användts till andra behof än det af sija öfvertagna arbetet. Hörd öfver Byggmästaren Bjurstrans ofvanberörda fordringsanspråk, har An gust Wilhelm Lilja, enär, på sätt Silja allaredan i sitt käromål anfört, Bjurström sjelf vållat att Lilja nödgats upphöra med det åtagna entuprepad arbetet och då derutom de af Bjarström framstälda anspråken vore såväl ostajkta nom öfverhöfvan höga, emotsett förkastande af Bjurströms talan i saken Sedan Byggmästaren Kuuström efter det målet haft den omgång handlingarna deri närmare utvisa, med för mälan att Kjurström, som på grund af kontrakt med Trätselkammaren uppfört ifrågavarande fattiggård, nödgats till Trätselkammaren erlägga ett vite af 900 mark i följd deraf, att omordade nybyggnadsarbete blifvit färdigt först efter den i sådant afseende faststälda tidstunde, förbehållit sig att få genom skild rätte gång utföra påstående om August Wilhelm sijas förpligtande att ersätta Bjorskom jemväl sistnämnda belopp, har Råd stufvurätten, hvarest parterne å ömse sider framstält anspråk på ersättning för rättegångs kostnaden, medelst den 15 Januari 1900 afkunnadt utslag förklarat utredt vara, att August Wilhelm Lilja medelst kontrakt af den 6. April 1892 åta get sig att för Byggmästaren Bjuntroms räkning utföra allt grundgrafnings, grund läggnings-revetenings och söckel arbete till en legements och en rätt - eller bagarstugalyggnad af sten å Åbo stads nya fattig gård samt att anskaffa och bekosta till Wilhelmina 3/16 dels denne arbeten erforderlig iten emot en ersatt till åt elättelse till öf
1/2 dels mantal skatte Nyryn kylässä honom eller eller samt Nygot förordnades nästaren Bjurströms skada i följd deraf att Lisa upphört med arldet och delsom ma sålunda genom Liljas försummelse ej blifvit inom i kontraktet stadgad tid utfördt, efter afdrag af sistberörda summa, tret tontusen åttahundra nittiotvå mark sextio åtta penni, hvilken skada Lilja enligt än sagda kontrakt vore pligtig att ersätta Stjorström, i anseende hvartill och jemte det Stjurström lemnades öppet att, ifall af fog, såskildt af Lilja söka ersättning för hvad Bjunctröm varit nödsakad att i siten utbetala till staden för arbets förenande, Rådstufvurätten ålagt August Wilhelm Silja att emot qvitto till Byggmästaren Egerström genast utgifva nyssnämnda belopp trettontusen åttahundra nittiotvå mark sextioåtta penni samt att dessutom med trehundra fyratio mark ersätta Bjunkin hans i målet hafda umgälder, hvaremot August Wilhelm Liljas deri utförda talan vid denna utgång af saken förkastades Hofrätten, under hvars pröfning Angust Wilhelm Lilja i väderäg häget saken, har medelst dom den 6. Juni 1861. funnit August Wilhelm Lilja icke hafva infört skäl till annan ändring uti Råd stufvurättens utslag än att, enär Byggmädaren Bjernkom ej tillförlitligen styrkt att frågakomna arbete i följd af detsammas försenande skulle fördyrats med ett belopp af stusen tvåhundra mark, jemväl denna summa borde afdragas från de trettontusen åttahundra nittiotvå mark suiluvåtta penni, hvilka August Wilhelm Lilja i ofvanstående måtto ålagts att till Rygg mästaren Bjernström i skadersättning ut gifva, hvadan det belopp Lilja skulle till Pjorström i förenämndt afseende betala alltså utgjorde tolftusen sexhundra nittiotvå mark suxtioåtta penni, med hvilken ändring vid Nådstufvurättens utslag i öfrigt fått broUti Hofrättens dem har August Wilhelm Silja anhållet om indring medelst ngifven deduktion, som af Ryggmästaren Kjunkom i föreskrifven ordning bemälts, derå på anhållan af Byggmästaren Karhöms i Kejserliga Senaten anlitade om bud muntligt förber i målet egt rum, hvarvid tillgått på vill det dervid förda Talokoll närmare utvisarFosteliga Senaten har tagit detta prt No 9. KorpeHerr Sena Hansing Skatte Hansing Hansing. honomäljare krono 940 gustaf samt öfver Bongan kylässä och att eller gammal samt öfver att eller att ejortmål: nummert åt 1831. och Silfver mantal skatte hemman Wilfver samtumWilhelmina 3/16. Wilhelmina samt ägprt No 9. i gius kopio och Silfver mantal skatte hemman kylässä och att 33 5/16 dels 33 1/3
Wilhelmina samt äg vuoden mål i öfvervägande och finner lika med domstolarne att August Wilhelm Lilja utan giltig anledning upphört med ifrågavarande betingsädde, innan han slutfört detsamma, samt att Silja förty på grund af ofvanåberopade kontrakt är skyldig att till Byggmästaren Kjurström, som i följd af Liljas berörda uraktlåten het varit nödsakad att sjelf bekosta och fullför da återstoden af sagda arbete, utgifva ersätt ning för den skada, som derigenom tillskyndats Bjeström; men alldenstund Byggmästa ren Bjorshom icke kunnat tillförlitligen utreda, i hvad män kostnaderne för arbetels fullbordande öfverligit omförmälda betingsamma samt det belopp August Wilhelm Telja tillkommit för af honom utfördt öfver arlste och för af lilla lösprängda, men af Stjuström till andra arbeten använda stenar hvilka porter af Kueström medgifvits till af drag från hans påstädda tillgodohafvande pröfvar Kejserliga Senaten rättvist, med för påstande af Kikskonen i målet utförda tulan, frikalla August Wilhelm Lilja från utgifvandet af det belopp Hofrätten ålagt tilja att till Byggmästaren Kjorskom är lägga äfvensom från skyldigheten att osälla hustrun kylässä, Wilhelmina 3/16 dels Wilfver och att uppodla i Witmåsan å uppodentoman i Witäjän jonka 3/16. Häf Hellen hustru hemmanet No 9. Kuhhonomäljarens andel inlennes rättegångskostnader, med hvilken än ling af Hofrättens dem vid densamma i öfrigt eller såvidt August Wilhelm Siljas lä lare mot Byggmästaren Bjursborg derigenom förkastats samt Bj Abraham lemnats öppet att ärskildt af Lilja söka osättning för hvad Ejenström varit nedrakad att i orten utbetala till Alo stad för byggnadsarbetets förenande kommer att lero. Til alle, som vederbör, till flerrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland J. G. Sokman Hn Lupblad A. Numm. Ettrosell. Hansing
1h 1/4 eli 3/64 m hustrun kylässä och att uppodla i Witkäpå enskildens nummerhustru hemman No 4. i WitDen 10. December 1902. Kejserliga Senatens för Finland lom uti ett, på nedsätt revisionsskilling, från Åbo Hofrätt inkommit mål emot lan Tjenstegan Alexandra Wilhelmina Heinänen, från Jäminki by i Ruovesi socken, Torparen Aapo Kolho, från Mustajärvi by i samma socken, såsom målsman för sin hustru Aurora Maria Kolho, och Arbetskarlen Emanuel Lindroos, från Tammerfors stad, såsom målsmän för sin hustru Emilia Lindroos, gemensamt sökande, samt Apotekarehustrun Wilhelmina Molin, Tjenstegigan Emilia Lehtonen och Vicehäradshöfdingen Ludvig Björk man, från sagda stad, tillstädeskomne, min Aptekaredottern Aina Molin, jemväl från Tammerors, uteblifven svarande, angående klander af testamente: Gifven uti Justitiedepartementet, den 10. December 1902. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna Smålet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande: Sedan Handlandeenkan Anna Rosalie Tammelander och hennes ogifta syster Jde J. G.S. - A. K. V. - C. A. F. SS: 4 273. Pag. 12. R. D. 1902. Nyryn kylässä och att uppodista Wilhelmina B: och Johan Cajans¬ Johan Heikkinen Michel Matsonen
Alexander Wilhelmina Maria Danielsson, by ge från Tammerfors stad, aflidit, den förstnämnda den 18. April 1900. och Alexandra Wilhelmina Maria Danielsson den 2. der nåföljande Maj, så hafva Apotekaren Paul Holin, i egenskap af såväl målsman för sin hustru Wilhelmina Molin som lagbestämd förmyndare för sin dotter Aina Molin, samt Emilia Lehtonen, föregen del, och Vicehäradshöfdingen Björkman på grund af Alexandra Wilhelmina Maria Danielssons nedannämnda förordrande, den 10. i nästsagda månad vid Rådstufvurätten i Tammerfors bevakat ej mindre ett af Anna Rosalie Tammo lander i lifstiden muntligen belefvadt testamente, hvarigenom denna förordnat att all hennes egendom med full egande - och dispositionarätt tillfälle Ahuandra Wilhelmina Maria Danielsson, unett af den sistnämnda den 27. April 1900. skriftligen upprättadt testamente af innehåll, bland annat: att af Alexander Wilhelmina Maria Danielssons "personliga egendom 14.000. mark tillkomme Aina Molin, att af den i förstnämnde testamente Alexandra Wilhelmina Maria Danielsson tillagda egendomen skulle tillfalla Wilhelmina Molin 20,000. mark jemte all i Anna Rosalie Tammelanders bo befintlig lösegendom eller, i fall testamentet genom klandertalan blefve upphäfelt, hela Alexandra Wilhelmina Maria Danielssons arfslott i sagda bo, och Emilia Lehtonen 2,000. mark, samt användas 1,500. mark till anskaffande af två grafvar dar och 2,000. mark till bestridande af begrafnings och andra kostnader i följd af Alexandra Wilhelmina Maria Danidersons död; äfvensom att Vicehäradshöfdingen Björkman af Alexandra Wilhelmina Maria Danielsson förord nades till exekutor af hennes berörda testamente, i hvilken egenskap Vicehåradshöfdingen Björkman åläge noga tillse att hennes i testamentet yttrade yttersta vilja utfördes. Sedermera hafva Alexandra Wilhelmina Heinänen, Aurora Maria Kotho och Emilia Lindroos såsom Anna Roralie Tammelanders och Alexandra Wilhelmina Maria Danielssons systerdött honomäljarens andel inhonomäljarens andelst gammal samt öfver eller att eklagde honomålades ekomma häradsWilhelsson kylässä och att uppodla Böter Silfver samt öfver ek eller samt
Rl taloon kuuluvan Socken eli Heikkilän torpan, niin on Juho Vihtori Koivuluhta Emil Arvid Vihtorinpojan lakimaaräisenä holhoojana, haastatettuansa Katarina Vilhelmina Heikintyttären sekä tämän nyt jo kuolleen miehen Salomon Juhonpoika Socken eli Heikkilän Karkun, Nouhijärven ja Savian pitäjien käräjäkunnan. Kihlakunnanoikeudessa vaatinut että Salomon Juhonpoika ja Katarina Wilhelmi. na Heikintytär, jotka ilman oikeut ta hallitsivat yllä sanottua torppaa, velvoitettaisiin jättämään se huomiineen ja tiluksineen Juho Vihtori Riivuluhdan hallittavaksi Emil Arvid Vihtorinpojan holhoojana. Tähän kanteesien ovat Salomon Juhonpoika ja Katarina Vilhelmina Heikintytär vastannut, että Maaliskuun 24 päivänä 1845 Katarina Vilhelmina Heikintyttären isoision ja tämän vanhimman pojan välillä tehdyllä kauppakirjalla. Koivuluhdän talosta eli Katarina Wilhelmina Heikintyttären sittemmin kuolleelle isälle Heikki Salomoninpojalle perinnönosuuden vastikkeeksi määrätty Soukon eli Heikkilän torppa, ja että torpan asumisesta samana päivänä tehdyn välikirjan pysyväisyyden vakuudeksi oli myönnetty vielä voimassa oleva kiinnitys Koivuluhdan taloon; jolla perusteella ja kun Salomon Juhonpojan ja Katarina Wilhelmina Heikintyttären Lokakuun 14 päivänä 1898. Turun ja Porin läänin Kuvernöörille antama hakemus että sanottu torppa ylläkerrotun määräyksen nojalla Koivuluhdan talosta heille eroitettaisiin vielä oli Kuvernöörillä käsittelyn alaisena Salomon Juhonpoika ja Katarina Wilhelmi. na Heikintytär ovat anonut kanteen kumottavaksi ja korvausta akeudenkäyntikustannuksista heille tuomittavaksi. Lavian seurakunnan Kirkkoherra Reinhold Grinvall, Maakauppias Ernst Lindström, Lavian pitäjän Lavian kylästä, sanotun pitäjän kunnallislautakunnan esimies Kaarle salmen kylässä honomäljarens andel inhonomålades ekomma häränmantal skatte hemman kylässä och att undergå enss Wilfver samt öfver eller att ejserhustru hemman i Withonomäljarens andel inHansing Hansing Hansinget Silfver samt öfver mantal skatte hemmanet Skatte hemman i Wilhelmina samt äg