Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
settaviksi pesän varoista Varatuomari Procoppen valvomat: a:) kahdeksansataa markkaa ynnä kuuden prosentin korko 2 päivästä Huhtikuuta 1907. Rosa Kirkkosen 17. päivänä Joulukuuta 1906 asettaman vekselin nojalla: 6) tuhat markkaa kuuden prosentin koron kanssa 22 päivästä Huhtikuuta 1907 Rosa Tirkkosen 22 päivänä Joulukuuta 1906 asettaman vekselin perusteella; ej viisisataa viisikymmentä markkaa ynnä kuuden prosentin korko 23 päivästä Huhtikuuta 1907. Rosa Tirkkosen 23 päivänä sitä edellistä Tammikuuta asettaman vekselin nojalla; d.) tuhat markkaa kuuden prosentin koron kanssa 26 päivästä Huhtikuuta 1907. Rosa Kirkkosen 26 päivänä sitä edellistä Tammikuuta asettaman vekselin perusteella; ettu hat markkaa ynnä kuuden prosentin kako 27 päivästä Huhtikuuta 1907. Rosa Kirkkosen 27 päivänä Joulukuuta 1906asettaman vekselin nojalla, sekä f. kymmenentuhatta neljäsataa kuusikymmentäseitsemän markkaa seitsemänkymmentäkaksi penniä edellämainitun kassakredituvisitoumuksen sisältöä kuuden prosentin koron kanssa 4 päivästä Maaliskuuta 1907, näistä summista pois luettua jo maksetut erät, 26 päivänä viimeksi sanottua kuuta kaksituhatta viisisataa markkaa, 2 päivänä sitä piirannutta Toukokuuta tuhat sata markkaa, 6 päivänä samaa kuuta tuhat viisisataa markkaa, 13 päivänä Kesäkuuta 1907. neljätuhatta yhdeksänsataa kahdeksankymmentäseitsemän markkaa kaksikymmentäyksi penniä ja Maaliskuun kuluessa vuonna 1907 kolmesataa markkaa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kaarle Kolkkinen oli vetoamalla saattanut jutun on tuomiossa 29 päivänä Tammikuuta 1908. vahvistanut Kihlakunnanoikeuden tuomion muun puolesta, paitsi että, koska Kaarle Kolkkisen puheenalaiset sitoumukset 4 päivältä Tammikuuta 1906 ja 21 päivältä senjälkeistä Toukokuuta käsittivät ainoastaan laillista takausta, yllämainitut Kihlakunnanoikeuden Kaarle Kolkkisen konkursipesän varoista maksettaviksi vahvistamat erät, paitsi edelläkerrotun, Varatuomari Procopion 22 päivänä Huhtikuuta 1907 lunastaman vekselin määrää yhtätuhatta markkaa korkoineen, tuomittiin suoritettaviksi sanotuista varoista ainoastaan 403
niin suureksi osaksi, kuin toiminimen Ida Kolkkinen ja Ida Blomqvistin pesästä siinä tarkoituksessa ehksi lähtisi, ja korkein taan näin tuomittujen vekselien ynnä kassakreditiin määrillä korkoineen sekä että, kun Varatuomari Procopén 22 päivänä Huhtikuuta 1907. lunastamaan vekseliin perustuva, tuhannen markan suuruinen saatava korkoineen oli sen johdosta, mitä sitä vastaan oli Kihlakunnanoikeudessa muistutettu, käynyt riitaiseksi, Varatuomari Procopé voimassa ole van konkurssisäännön gl SS:n nojalla osotettiin, Kihlakunnanoikeudessa tekemänsä anomuksen mukaan, eri oikeudenkäynnissä toteuttamaan tuo saatavansa; ja oli se määrä, joka mainitussa oikeudenkäyn nissä ehkä vahvistettiin Varatuomari Procopen saatavaksi konkurssissa, kuitenkaan re yli sen mitä oli valvottu, konkurssipesän varoista suoritettava Procopille samalla oi keudella kuin Kihlakunnanoikeus tuomiosdan oli määrännyt kysymyksessä olevat le saatavalle Hovioikeuden tuomioon on Kaarle Kolkkinen anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Varatuomari Proope on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Kaarle Kolkki nen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi; ja velvoitetaan Kaarle Kolkkinen suorittamaan Varatuonari Procopelle, hänellä täällä jutussa Meiden kulunkien korvaukseksi, seitsemän kymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A. Bonde. Julris Nummelin A. Hen. Srellman. C. J. Fingren A. Hen. Srellman. C. J. Fingren Carl. Plangfart Uno Strömsten. 204
Den 23. September 1908. Kejserliga Senalens för Finland dom uti ett, på nedsatt reversskilling, från Wasa Hofrätt inkommit mål emellan Landlhandlaren Matts Weslin, från Wörå socken, sökande, och Bonden Juho Paaksonen, från Nurmo socken, uteblifven svarande angående ersättning: Sifven uti Justitiedepartementet den 23. September 1908 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och 1 dem inhämtat följande: Vid Häradsrätten i Wörå, Oravais och Måksmo socknars tingslag har Juho Paaksonen anfört: att Matts Westin genom kontrakt af den 6. Mars 1904. förbundit sig att, medan slädföre ännu varade, å Tervajoki jännvägsstation fritt inlastadt vägnar åt Juho Luaksonen hvare ja sextiotusen kilogrann timotejsamt lika mängd blandadt timobj - och lindhö till ett pris af fyra och er fjerdedels penni kilogrummet för timotyhöet samt fyra penni ke7de J. N. H. S. - C. I -let - Å. G. S. S. 105 No 1929. Pag. 148. R. D. 1907.
logrammet för det öfriga höet; att Juho Laaksonen påföljande dag försålt af sagda höparti åt Stationsinspektion Avid Jolma i Torneå stad etthundratusen kilogrum för sex och en half penni samt åt Gårdsagaren i staden Kemi Isak Kortesniemi tjugutusen kilogram för sju penni kilogrammit att Matts Westin väl den 8. förenämnde Mars meddelat Juho Laaksonen, att han komme att rygga aftalet, men att Paaksonen icke samtyckt därtill, samt att Juho Laaksonen sedermera, för att kunna fullgöra sina åtagna förbindelser, nödgats af andra personer inköpa särskilda partier hö, hvilka betingat sig ett pris af dels sex, dels fem penni för kilogrämmet; och eme dan Juho Laaksonen sålunda gått förlustig en påräknad vinst af ettusen fyrahundra mark, motsvarande, efter afdrag aftrakt, skilnaden emellan det pris Tvaksonen enligt förberörda med Matts Westin träffade aftal bort för höet erlägger och de pris han betingat sig af Stationsinspeksom Jolma och Isak Kortesniemi, samt Jaakonen dessutom tillskyndats on direkt förlust af etthundra tjuguen mark sjuttioåtta penni eller det belopp, hvarmed oriut jämte trakten för omförmälda hos andra personer inköpta kopartier öfverstigit det pris han för desamma erhållit, har Juho Laaksonen yrkat Matts Westins åläggande att till honom utgifva sammanlagdt ettusen femhundra tjuguen mark sjuttioåtta penni. Sedan Matts Westin, i saken hörd, motsagt käromålet, har Häradsrätten, hvarest parterne å ömse sidor gjort anspråk på ersättning för sina rättegångskostnader, medels den 16. September 1905 afkunnadt utslag på upptagna skäl förkastat Juho Laaksonens i saken utförda talan samt ålagt honom att med femton mark godtgöra Matts Westin hans i målet hafda umgälder Hefrätten, under hvars pröfning Juho Laakionen i väderag dragit målet, har genom dom den 10 September 1907. utlätit sig i saken och 106
enär utredt blifvit att Matts Westin uti ifrågakomna kontrakt förbundit sig att under vintern är 1904. å Tervajoki jämvägsstation till Juho Laaksonen levara etthundratjugutusen klagram hö emot ett pris af sammanlagdt fyratusen niohundra femtio mark samt att Laaksonen omedelbart därefter af sagda höparti sålt åt Stationsinspektom Jolma etthundratusen och åt Isak Kortesniemi tjugutusen kilogrann till pris, som efter afdrag af traktkostnaden, utgörande för kilogranmet en och trettiotre etthundradedels pennifrån Tervajoki till Torneå samt en och tjuguåtta etthundradedels penni från Tervajoki till Kemi, med tillhopa ettusen trehundra sextiofyra mark öfversteg det pris Taaksonen bort för höet betala till Westin, men Matts Westin utan anledning underlåtit att fullgöra sin omförmälda leverenskyldighet samt Juho Laaksonen i följd däraf nödgats af an dra personer under leveranstiden inköpa äfvensom tillhandahålla Stationsinspektorn Jolma trettiotusen sex hundra åttiosju och Isak Kortesniemi tjugutusen kilogram hö, hvilka höpartters sammanlagda inköpspris jämte trakten med etthundra tjugutvå mark sjuttiosju penni öfversköt hvad Laakso nen enligt aftal skulle före desamma erhålla af Jolma och Kortesniemi; ty och då de af Juho Laaksonen erlagda löprisen icke visats hafva öfverstigit för tiden gängse pris, har Hofrätten, med upphäfvande af Häradsrättens utslag, ålagt Matts Westin att emot hvitto till Juho Paaksonen utgifva i skade stånd för uteblifven påräknad vinst ofvanupptagna prisiknad ettusen tre hundra sextiofyra mark samt för Laaksonen åsamkad direkt förlust etthundra tjuguen mark sjuttioåtta penni eller tillhopa ettusen fyrahundra attiofem mark sjuttioåtta penni äfgenom att godtgöra Luaksonen hans umgälder å rättegången i Häradsrätten med tvåhundra mark och i Hofrätten med sextio mark. Uli Hofrättens dom har Matts 407
Westin anhållit om ändring. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Matts Westin icke hafva anfört skäl till annan ändring uti Hofrättens förenämnda dom än att, enär den förlust Juho Laaksonen åsamkats genom leve ransen af omförmälda trettiotusen sexhundra åttiosju kilogram hö åt Stationsinspektorn Jolma uppgår till sjuttiotvå mark sextio penni samt Juho Isaaksonen i godtgörelse för den skada han lidet vid fullgörandet af levaransen till Isak Kortesniemi taget i anspråk endast tjuguåtta mark tjuguåtta penni, Matts Westin ålägges att uti ifrågavarande afseende åt Juho Tuuksonen erlägger etthundra mark åttioåtta penni; och utgör sålunda det belopp, Matts Westin bör i saken till Juho Sauksonen utgifva, ettusen fyrahundra sextiofyra mark åttioalta penni jämte ofvansagda rättegångskostnads ersättning tvåhundra sextio mark. Pet alle, som Omantikautta vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Julris Nummelin P. J. Timgren s. W. Granström. A. Henr. Knannan 1al Augusti 408
Syyskuun 24. päivänä 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin HovioiPag. 143. R. D. keudesta tulleessa, kiinnitettäväksi anotun velan toteuttamista koskevassa asiassa, jossa Ravintoloitsija Konstantin Kriminki ja hänen pesäeroa nauttiva vaimonsa Anna Kriminski, Ruokolahden pitäjän Siitolan kylästä, ovat hakijoina sekä Pietarin kaupungista Venäjän keisari. kuntaa kotoisin oleva Aatelismies Julius Mansfeld vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 24. päivänä Syyskuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itsellensä sittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Aatelismies Mansfeld Ruokolahden ja Rautjärven pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa oli pyytänyt, että Konstantin ja Anna Kriminskin omistamat rakennukset, jotka sijaitsivat kahdeksanteen osaan talosta No 2. yllämainitussa Siitolan kylässä kuuluvalla maa-aluulLäsnä: R. A. W. Ht - C. J. F - C; A. /B. F. M. 499 No 1934. 1907.
la, ynnä Anna Kriminskin hallintooikeus sanottuun maahan kiinnitettäisiin Mansfeldille vakuudeksi niiden kahdenkymmenentuhannen mar kan ynnä kuuden prosentin vuotuisen koron maksamisesta, jotka Konstantin ja Anna Kriminski 12/24. päivänä Syyskuuta 1899. Aatelismies Mansfeld. ille antamassaan kirjallisessa kiinnitys lupatodistuksessa ja sille merkittyjen kuittaustodistusten mukaan, olivat myöntäneet saaneensa lainaksi Aatelismies Mansfeldilta, sekä Kihlakunnanoikeus päätöksessä 29. päivänä Lokakuuta 1903. oli katsonut asiansen kautta, mitä Konstantin ja Anna Kriminski olivat muistuttaneet Aetelismies Mansfeldin hakemusta vastaan, joutuneen riitaiseksi ja sen vuoksi osottanut Mansfeldin eri oikeuden käynnissä todistamaan vaatimuksenja oikeaksi, on Aatelismies Mansfeld Konstantin Striminskille 1904. vuoden talvikäräjiin ja Anna Kriminskille saman vuoden syyskäräjiin toimitetun haasteen nojalla saatavansa totuuttamista varten pannut vireille oikeudenkäynnin, samalla ilmoittaen että Kihlakunnanoikeus jo 3. päivänä Joulukuuta 1901. julistamallaan, sittemmin lain voiman saaneella päätöksellä oli velvoittanut Konstantin Kriminkin suorittamaan Mansfeldille kantamansa kaksikymmentäyksituhatta sata neljä markkaa kuuden prosentin koron kanssa 2 päivästä. Maaliskuuta 1900. Asiasta kuulustettuna, on Anna Kriminki väittänyt että, kun Wiipurin Hovioikeus, jonka käsiteltävänä Aatelismies Mansfeldin edellämainettu kiinnityshaki oli ollut, oli palauttaessaan asian Kihlakunnanoikeuteen päätöksellään 8. päivältä Heinäkuuta 1903. velvoittanut Mansfeldin, jos hän tahtoi jatkaa hakemustaan, ilmoittamaan asian uuteen käyttetyyn viimeistään äskensanotun vuoden syyskäräjissä, mutta Aatelismies Mansfeld oli laiminlyönyt sen, Mansfeld oli menettänyt puhevaltansa Anna Kriminskiä vastaan; minkä jälkeen 410
ja sittenkun Kihlakunnanoikeus oli 9. päivänä Syyskuuta 1904. julistamallaan eri päätöksellä, koska Hovioikeuden määräys koski yksistään kiinnitysasian uudelleen vireille panemistä, hyljännyt tuonväitteen, Anna Kriminki on myöntänyt allekirjoittaneensa velkomuksen perusteena olevan sitoumuskirjan, mutta ilmoittanut tehneensä sen sillä edellytyksellä, että sitoumuskirja oli tarkoittanut olla Aatelismies Mansfeldille vakuutena siinä mainitusta rahamäärästä, jonka Mansfeld oli luvannut puolestaan panna hänen ja Konstantin Kriminskin kesken perustettavaan avonaiseen yhtiöön hotellin rakentamista ja ravintolakkeen harjoittamista varten, ainoastaan kunnes he ehticivät siitä laatia välikirjan, jonka vuoksi ja kun kerrottu yhtiösopimus oli tehty 31. päivänä Tammikuuta 1900. sekä Mansfeld silloin sitoutunut panemaan Mänskä silloin sitoutuneet panemaan yhtiöön sanotut kaksikymmentätuhatta markkaa, Anna Kriminki on vaatinut kannetta hyljättäväksi, johon vaatimukseen Konstantin Riminski on yhtynyt Kihlakunnanoikeus on 9. päivänä Syyskuuta 1904. julistamassaan lopullisessa päätöksessä antanut lausuntonsa asiasta; ja koska Anna Kriminki oli myöntänyt allekirjoittaneensa puheenalaisen sitoumuskirjan 24. päivältä Syyskuuta 1899. eikä ollut voinut näyttää, että hän oli erhtynyt sen sisällöstä, sentähden ja kun Anna Kriminski tuossa sitoumuskirjassa oli hyväksynyt Aetelismies Mansfeldin kysymyksessä olevan saamisen, mikä sittemmin Kihlakunnanoikeuden päätöksellä 3. päivältä Joulukuuta 1901. oli määrätty Konstantin Kriminskin maksettavaksi, on Kihlakunnanoikeus, sen ohessa ettei lausuntoa annettu Konstantin Kriminskin maksuvelvollisuudesta syystä että siitä jo oli lakivoimainen ratkaisu, julistanut Aatelismies Mansseldin yllämainitun saatavan, kaksikymmentatuhatta markkaa korkoineen, sellaiseksi velaksi, josta myöskin Anna Kriminskin tuli vastata. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kons411 411
tantin ja Anna Kriminski olivat vetoa malla saattaneet jutun, on tuomiossa 24. päivänä Elokuuta 1907. vahvistanut Kihlakunnanoikeuden sekä oikeudenkäynnissä että itse asiassa julistaman päätöksen. Kovioikeuden tuomioon ovat Konstan tin ja Anna Kriminski anoneet muutosta perustelmalla, johon Aatelismies Manfeld on säädetyssä järjestyksessä vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Konstantin ja Anna Kriminki ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi, minkä ohessa Konstantin ja Anna Kriminski velvoite taan suorittamaan Aatelismies Mansfeldille, hänellä täällä asiasta olleiden kulunkien korvaukseksi, seitsemänkymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: R. A. Brodd. Julin Nummela R. A. Brodd. Julin Nummela 1. Henr. Inemman 1 Juli Kungiret C. J. Tingren 0.5. bom Den 25 September 1908. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Wiborgs Hofrätt inkommet mål emellan Handlanden Miika el Schaworekoff, från Wiborgs stad sökande, samt Pero Spikfabriks Aktiobolag, med hemort i sagde stad svarande, angående förpliktande att inbetala beloppet af tecknade aktier: Gifven uti Justitiedoparte mentet den 25 September 1908. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Vid Rådstufvurätten i Wiborg har Tero Spiksabriks. Aktieldag yrkat att medan Handlanden Scharvonoff någon dag i Oktober eller November nad år 1901., innan förenämnda bolag slutligen upprättats, i det tillärnade beläget tecknat trettio aktier lydande enhvar å femhundra mark, men försummat att, sedan bolagsord ningen fastställts och beläget inregistrerats, inbetala sagda aktters belopp, Handlanden Scharvonkoff måtte Sgr R. A H. - J. N. H. S. G.S. - C. A. B. F. M. No 1936. Tog. 142. R. D. 1907.
förpliktas att till bolaget utgifva som tontusen mark med sex procents ränta därå från den 26. November 1902. då beloppet genast bort erläggas: Isakon hörd, har Handlanden Scharverönkoff motsagt käromålet på den grund, att omförmälda aktideckning skett hvarken å belagsafhandling eller afskrift däraf eller efter det bolagsordning för belaget fastställts Rådstufvurätten, hvarest parterna ömsesides anhållit om godtgörelse för sina rättegångsumgälder, har medels den 18. Augusti 1904. afkunnadt utslag utlåtit sig i saken; och alldenstund Handlanden Schawerkoff erkänt, att han tecknat trettio aktier uti ifrågavarande bolag, som sedermera den 24. Januari 1902. i behörig ordning inskrifvits i handelsregistret, fördenskull och då Handlanden Tihanverönkoff vid sådant för hållande, ehuruväl teckningen ej försiggått i föreskrifven förn, enligt 15. SS: i lagen om aktiebolag af den 2. Maj 1895. icke egt undandraga sig att fullgöra sin insättningsskyldighet, har Rådstufvurätten ålagt Handlanden härvarenkoff att, emot erhållande af trettio aktiebref, till Pero Spikfobriks Aktiebolag erlägga aktionas belopp femton tusen mark med sex procents årlig änta därå från den 26. November 1902. samt att med etthundra tjugu mark ersätta bolaget dess rättegångs kostnader Hofrätten, under hvars pröfning Handlanden Scharvonkoff i vadeväg dragit nålet, har genom dom den 24. Augusti 1907. fastställt Rådstufvurättens utslag omt tillika ålagt Handlanden Sahaberonkoff att med femtio mark godtgöra Tero Spikfobriks Aktiebolag dess hos Hofrätten i saken hafda umgälder Uti Hofrättens dom har landlan den Scharveronkoff anhållit om ändring medels ingifven deduktion, den Tero Spikfabriks. Aktiebolag i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Handlanden Scharveronkoff icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens 213
ofvanberörda dom, vid hvilken förty skall förblifva, hvarhos Handlanden Scharvenkoff ålägges att till Pero Spanfabriks Aktiebolag, i ersättning för dess härstädes i målet hafda kostnader utgifva nittiofem mark. Det alle som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: R. A: Bonde. Julim Nummela A. Hen. Snellman C. J. Timgren. A. Hen. hiellman C. J. Singren. 1all. Augusti. B. F. bom Syyskuun 25. päivänä 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Viipurin Hovioikeudesta tulleessa, omaisuuden luovuttamista perinnönja; koon koskevassa jutussa, jossa Talollinen Antti Markunpoika Lehikoinen, Juvan pitäjän Ahmovaaran kylästä, on hakijana sekä Kuvernementinsihteeri Kaarlo Bäcklund, Soanlahden pitäjän Koirivaaran kylästä, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 25. päivänä Syyskuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Sittenkun ylläsanotussa Ahmovaaran kylässä aikanaan asunut Talollinen Markku Lehikoinen 23. päiväjä Tammikuuta 1893. oli kuollut, jättäen jälkeensä ainoana rintaperillisenään avioliitossa vuonna 1878. kuolleen ensimäisen vaimonsa Anna Sutisen kanssa syntyneen pojan Antti Lehikoisen Läsnä: R. A. W. f. N. - H. S. - C. F. C. A: Pag. 111. R. D. 1907.
svanberörda dom, vid hvilken förty skall förblifva, hvarhos Handlanden Scharvonkoff ålägges att till Pero Specfabriks Aktiebolag, i ersättning för dess härstädes i målet hafda kostnader utgifva nittiofem mark. Det alle som vederbor, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: R. A: Norde. Johan Nummela R. A: Norde. Johan Nummela A. Hen. hemman. C. J. Simgren. A. Hen. hemman. C. J. Simgren. 1all. August. B. F. börne Syyskuun 25. päivänä 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Viipurin Hovioikeudesta tulleessa, omaisuuden luovuttamista perinnönja koon koskevassa jutussa, jossa Talollinen Antti Markunpoika Lehikoinen, Juvan pitäjän Ahmovaaran kylästä, on hakijana sekä Kuvernementinsihteeri Kaarlo Bäcklund, Granlahden pitäjän Koirivaaran kylästä, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 25. päivänä Syyskuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Sittenkun ylläsanotussa Ahmovaaran kylässä aikanaan asunut Talollinen Markku Lehikoinen 23. päiväja Tammikuuta 1893. oli kuollut, jättäen jälkeensä ainoana rintaperilliserään avioliitossa vuonna 1878. kuolleen ensimäisen vaimonsa Anna Sutisen kanssa syntyneen pojan Antti Lehikoisen Läsnä: R. A. W. f. N. - H. S. - C. F. C. St. No 1937. Sag. M. R. D. 1907.
ja lesken toisesta avioliitostaan Tiina Romppasen, joka kuollessaan 16. päivänä Joulukuuta 1897. jätti jälkeensä ensimäisessä avioliitossaan Talollisen Pekka Kuosmasen kanssa syntyneet pojat Pekka, Taavetti, Erik ja Juhana Kuosmaren ynnä tyttäret Valpuri ja Tiina Kuosmasen, sekä Taavetti, Erik, Juhara ja Tiina Kuosmanen ynnä viimeksimainitun mies Paavo Romppanen 8 päivänä Syyskuuta 1903. laaditulla välikirjalla olivat Kuvernementinsihteeri Bäcklundille luovuttaneet kaiken heille Tiina Romppasen jälkeen tulevan perinnön, on Kuvernementinneihteeri Bäcklund, Antti Lehikoiselle toimitetun haasteen nojalla, Juvan pitäjän käräj �äkunnan Tählakunnanoikeudessa vaatinut, että Antti Lehikoinen, joka oikeudettomasti oli ottanut haltuunsa ja omistanut itsel leen Markku Lehikoisen ja Tiina Romppasen jälkeen jåäneen sekä kiinteän että irtaimen omaisuuden, velvoitettaisiin luovuttamaan sanottu omaisuus sellaiseen jakoon, että Taavetti, Erik, Juhana ja Tiina Kuosmasen Tiina Romppasen jälkeen perimät osuudet erotettaisiin Kuvernementinsihteeri Bäcklund ille. Asiasta kuulustettuna, on Antti Lehikoinen väittänyt, että Markku Lehikoiren hänen ja Tiina Romppasen kesken 9. päivänä Heinäkuuta 1881. tehdyssä avioehtokirjassa oli pidättänyt itsellensä ja perillisillensä sen omaisuutensa, joka hänelle lain mukaan tuli, sekä että Tiina Romppanen Markku Lehikoisen jälkeen 5. päivänä Huhtikuuta 1893. toimitetussa kalunkirjoituksessa oli myöntänyt hänellä ei olleen osaa Markku Lehikoisen kuolinpesässä, minkä vuoksi Antti Lehikoinen on vastustanut kannetta ja pyytänyt korvausta oikeudenkäyntikustannuksistaan. Kihlakunnanoikeus on päätöksessä 11. päivänä Marraskuuta 1904. mainitsenillaan perusteilla kyljännyt Kuverne mentinsihteeri Böcklundin asiassa ajamin kanteen ja velvoittanut Bäcklundin neljälläkymmenellä markalla korvaamaan Antti Lehikoiselle hänen oikeudenkäyntikulunkinsa. 415
Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kuvernementinsihteeri Bäcklund oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 30, päivänä Toukokuuta 1907. antanut lausiintonsa asiasta; ja koska kysymyksessä oleva avioehtosopimus säännös. ten mukaan N. Stn 8. luvussa, niinkuin tämä luku on asetuksessa 9. päivältä Marraskuuta 1868., ei ollut voinut koskea muuta omaisuutta kuin sitä, minka Markku Lehikoinen ja Tiina Romppanen avioliittoon mennessään olivat tuoneet pesään, sentähden ja kun oli jäänyt näyttämättä niinhyvin että Markku Lehikoisen ja Tiina Romppasen pesuuteen oli Markku Lehikoisen kuollessa kuulunut yksinomaan ennen heidän avioliittoaan hankittua omaisuutta kuin myös että Tiina Romppanen sittemmin oli luopunut siitä osasta heidän avioliiton aikana ansaitsemastaan omaisuudesta, joka naimaoikeuden perusteella oli Tiina Romppaselle pesästä tuleva on Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen velvoittanut Antti Lehikoisen, joka asiassa oli myöntänyt Markku Lehikoisen kuoltua ottaneen haltuunsa pesuuteen kuuluvan kiinteän ja irtaimen omaisuuden, kolmen kuukauden kuluessa Hovioikeuden tuomion antopäivästä sadan markan sakon uhalla luovuttamaan sanotun jäämistön sellaiseen jakoon, että siitä Taavetti, Erik, Juhana ja Tiina Kuosmaselle perintönä Tiina Romppasen jälkeen ekkä tuleva osuus erotettiin ja jätettiin Kuvernementin sihteeri Bäcklundille, jolle Taavetti, Erik, Juhana ja Tiina Romppanen olivat siirtäneet oikeutensa tuohon perinlöön; ollen niinmuodoin määrätty ja ko muuten toimeenpantava asianosaisten tarkoin noudattamalla P. Sr 12. luvussa perinnönjaosta annettuja määräyksiä. Hovioikeuden tuomioon on Antti Lehikoinen anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Antti Lehikoinen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää py416