Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
oleva testamentti oli tehty. Kauppaneuvaksenleski Jernbergin ollessa täydessä järjessä ja ymmärryksessä sekä muuten Tirintökaaren 16 luvun 1 SS:n säätämässä järjestyksessä; jonka tähden Maastuvan oikeus on harkinnut oikeaksi hyljätä Thyra Cecilia Johanna Jernbergin asiassa ajaman kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Thyra Eelia Johanna Jernberg on retsamalla saattanut jutun, on tuomiolla Joulukuun 10 päivänä 1898 lausunut, ett eivät Raha toimikamari ja Kousasväenyhdistys elleet esittäneet laillista näytestä siitä, että Kauppaneuvoksenleski Jernberg elin tehnyt 24 päivänä Tammikuuta 1890 päivätyn testamentin terveellä ja täylellä ymmärryksellä sekä vapaasta tahdosta; johon nähden Hovioikeus, kumten Maastuvanoikeuden päätöksen, on julistanut voimattomaksi sanotun testamentin, mikäli se koskee kysymyksessä olevaa taloa ja tonttia No 32 Kuopion kaupungissa sekä velvoittanut Mahatamikamarin ja Keurasväenyhdistyksen heti luovuttamaan mainitun tulon ja tontin Thyra Sofia Johanna Jernbergin vapaasti hallittavaksi. Tähän Hovioikeuden tuomioon ovat Rahatoimikamari ja Rouvasväenyhdistys alamaisesti anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Thyra belia Johanna Jernberg on määrätyssä järjestyksessä vastannut. Mitä näin on tapahtunut sekä asiakirjat sen lisäksi sisältävät on Keisarillinen Senaatti ottanut tutkiakseen ja harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden yllämainitun tuomim, jättää asian Haastuvanoikeuden siitä antaman päätuksen varaan. Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudattakoot. Keisarillisen Majestutin, Korkeassa Simossa, Hänen Suomen Senaattinsa: A. af Nyborg. Isra Lysing A. af Nyborg. Oscar Zysling Georgiaskiad Vuhard Edström August Nyungh. Karl Handertskjök 283
Den 8. Maj 1900. Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn Dess Senats för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Wärdshusedkaren Petter Häkkinen, från Tammerfors stad, sökande, samt Kollegiassessorn Waldemar von Frenckell, Fabriksegaren Konstantin Hakulin och Godsegaren Karl Torngren, alla jemväl från sagda stad, uteblifne svarande, angående häfvande af fastighetsköp: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitie Departement, i Helsingfors, den 8. Maj 1900. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt numera är i fråga, inhemtat följande: Wid Rådstufvurätten i Tammerfors stad har Wärdshusidkaren Häkkinen, efter stämning å Kollegiassessorn von Frenckell, Fabruksegaren Hakulin och Godsegaren Torngren, anfört: att sedan Kollegiassessorn von Frenckell och Fabriksegaren Hakulin såsom egare till gården och tomten No 37. i första stadsdelen af Tammerfors stad meOfde A. af N. A. W. H. - O. G. - 2.G. L. O. K. No 589. Pag. 78. Al. 1899.
delst kontrakt af den 8. Februari 1895. åt Wårdshusidkaren Häkkinen för tiden från den 1. Mars 1895. till den 7. Mars 1900. förhyrt alla å nämnda gård befintliga hus och byggnader samt derjemte berättigat Hökkinen att under nämnda tid tillösa sig berörda fastighet för en köpeskilling af 115,000. mark, med öppen rätt likväl för von Frenckell och Hakulin att under hyrestiden till annan person föryttra gården, derest högre pris för den samma erbjödes och Häkkinen då ej ville begagna sig af sin lösningsrätt, så hade Häkkinen den 27. November 1897., i anledning deraf att Kollegiassessorn von Frenckell och Fabriksegaren Hakulin med Häkkinen inledt underhandling om inlösen af nämnda fastighet för 115ne mark, låtit tillsäga von Frenckell och Hakulin det Häkkinen önskade köpa fastigheten för nyssnämnda pris, men von Krenckell och Hakulin det oaktadt senare sistberörde dag, efter det de meddelat Häkkinen att Godsegaren Förngren för fastigheten erbjudit 118,000. mark samt att Häkkinen finge för detta pris inköpa densamma, hvilket sistnämnda anbud Häkkinen emellertid afslagit, åt Förngren föryttrat gården för en köpesumma af 118,000. mark; och är af Häkkinen yrkadt att omförmälda köpeaftal emellan von Frenckell, Hakulin och Torngren på grund af anförda omständigheter måtte förklaras ogiltigt samt att von Frenckell och Hakulin blefve ålagdt att för ett pris af 115,000. mark till Häkkiren genast afträda omordade fastighet äfvensom att gälda Häkkinens umgälder å rättegången. Rådstufvurätten, hvarest Kollegiadessorn von Frenckell och hans medparter motsagt käromålet, har medelst den 28. April 1898. afkunnadt utslag på upptagna skäl förkastat Wärdshusidkaren Häkkinens saken utförda talan. Hofrätten, under hvars pröfning Wårdshusidkaren Häkkinen i väderag dragit målet, har medelst dom den 7. Mars 1899. deri utlåtit sig och funnit utredt vara att Wärdshusidkaren Häkkinen uti omordade kontrakt af den 8. Februari 1895, dess medelst Kollegiassessorn von Frenckell och Fabrikssegaren Hakulin på fem års tid,
räknadt från den 1. derpåföljande Mars, åt Hikkinen förhyrt omtvistade fastighet, berättigats att när han för godt funne under nämnda tid tillösa sig densamma för en köpeskilling af etthundrafemtontusen mark; men emedan Kollegiassessorn von Frenckells och Fabriksegaren Kakulins löfte att till Wärdshakeusidkaren Häkkinen försälja nämnda gård och tomt icke kunde för von Trenckell och Hakulin anses lagligen bindande samt von Frenekell och Hakulin emellertid till Godsegaren Förngren försålt ifrågavarande fastighet; ty fann Hofrätten Wårdahus idkaren Häkkinen icke hafva anfört skäl till ändring i det slut, hvari Rådstufvurit ten i saken stannat och hvarvid altså blef beroende. Uti denna Hofrättens dom har Wärdshusedkaren Häkkinen i underdånighet anhållit om ändring. Hvad sålunda förelupit och handlingarna vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande samt finner det väl vara utredt att Wärdshusidkaren Häkkinen uti förberörda kontrakt af den 8. Februari 1895. berättigats att, när han för godt funne, under den i kontraktet utsätta lyrestiden tillösa sig ofvan nämnda gård af Kollegiassessorn von Femkell och Fabriksegaren Hakulin för en köpeskilling af etthundrafientontusen mark, samt att Häkkinen gjort von Frenckell och Haka lin anbud att för sagda pris köpa gården, innan desse den 27. November 1897. sålt densamma åt Godsegaren Törngren, med alldenstund dessa omständigheter icke utgöra laga skäl att förklara sistnämnda i behörig ordning slutna köpe aftal ogiltigt, finner Kejserliga Senaten Wärdshusidkaren Häkkinens underdånga deluktion icke föranleda ändring i det slut, till hvilket domstolarne i saken kommit och hvarvid förty skall förblifva. Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länder. Hans Kejserliga Majestäts Högakom, Dess Senat för Finland: A. af Nyborg. Osan kylung Åläggen skuld S. W. Harberg Ludvig Clenberg. 7 Ossian Karsten
Toukokuun 8 päivänä 1900. Keisarillisen Majistatin Korknassa Nimessä Hänen Suomen Senaaltinsa tuomio nostorahalla Waasan Kovioikeudesta tulleesen jattuun, jossa Kauppias Nikolai Heikinpoika Toivonen, Wirtain pitäjän Torvalen kylästä, vaimonsa Maria Serafia Toivosen edus miehenä, on hakijana sekä Talollinen Emanuel Robert Emanuelinpoika KeskiIkkala, samasta kylästä tulematta jääneen nä vastaajana, ja joka juttu koskee talonosan luovuttamista: Annettu Keisarillisessa Suomen Senautissa ja Sen Oikeusosastossa, Helsingissä, Toukokuun 8 päivä. na 1900. Keisarillinen Senuutti on Itsellensii esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksenä, saanut tietää seusaavaa: Sittenkun Emanuel Robert Keski - Ikkalan ja Maria Serafia Toiosen isä Talollinen Emanuel Kaaprielinpoika Keski - Ikkala eläissään 30 päivänä Marraskuuta 1883 tehdyllä, vaimonsa Aurora Keski - Ikkulunkin hyväksy mällä välikirjalla oli määrännyt, muun muassa, että hänen omistumansa kolme kuudettatoista osaa manttaalia Yli-Ikkulan peLusnii Auf N. S. - Och - G. F. J. SS: 590 Pag 85. R. D. 1899.
rintötaloa No 1 mainitussa kylässä, jonka tilan hän oli omaksensa saanut ennen avioliittoon oli menevä hänen pojalleen Emanuel Robert Keski - Ikkalalle, jonka kuitenkin tuli, lailliseen ifään päästyänsä, suorittaa äidilleen Auröra Keski-Ikkalalle elinkautinen eläke ja jokaiselle sisaruksistaan, lunastushintana tuhatkolmesataa markkaa, niin on Emanuel Kaaprielinpoika Keski-Ikkalan kuoltua Helmikuun 13 päivänä 1884 Aurora Keski - Ikkala seuraavän Heinäkuun 16 päivänä valvomista varten asianomaiselle tuomarille näyttänyt ja 27 päivänä Marraskuuta samana vuonna Wirtain ja Ätsärin pitäjäin käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa testamenttina valvonut mainitun välikirjan. Sittemmin ovat, paitsi muita, joista ei män ole kysymystä, Nikolai ja Maria Serafia Toivanen huustuttaneet Aurora Storki - Ikkalan ja Talollisen Juho Aleksanterinpoika Ohtolan, joka viimemainittu siihen aikaan oli Emanuel Robert Keski - Ikkalan ja muiden hänen alaikäisten sisaruksiensa holhoojana, sanottujen pitäjäin käräjökunnan 1893. vuoden syyskäräjiin ja niissä vaatinut että, koska edelläsanottu, Keski - Ikkala niminen tila oli Emanuel Kaapridinpoika Keski - Ikkalan kädessä ollut osettain perittyä, osittain sukuun ostettuu maata, josta hänellä siis ei ollat ollut valtaa korrotulla tavalla määrätä, ylläsanottu Emanuel Kaaprielinpoika KeskiIkkalan välikirjassa tekemä testamentin tuontoinen säädäntä julistettaisiin mitättömäksi sekä Juho Ohlola ja Aurora Keski - Ikkala velvoitettaisiin Maria Serafia Toiveselle huovat. tamaan hänelle Emanuel Kaaprielinpoika Karki-Ikkalan tyttärenä laillisesti tuleva osa tilasta. Tämän johdosta on Kihlakunnanoikeus Tikolai Toivosen myönnettyä että puheenalainen välikirja hänen avioliittonsa aikana Maria Serafia Toivosen kunssa jo usata vuosia ennen oikeudenkäyntiä oli ollut hänen hallassansa, päätöksessä Marraskuun 22 päivältä 1893. julistanut Nikolai ja Maria Serafia Toivosen menettäneen puhevaltansa välikirjaa vastaan mikäli se sisälsi testamentin; ja on Waasan Hovioikeus, jonne Nikolai ja Maria Serafia Toivonen päätöksestä olivat velonneet, tuomiolla 29 päivänä Joulukuuta 1894 vahvistanut sanotun päätöksen. Tällä välin Emanuel Robert Keski - Ilka
lalle, joka jo oli tullut täysiikäiseksi, Aurora Niski - Ikkalalle ja Juho Oktolelle toimittumen sa wulen haasteen nojalla ovat Nikolai ja Maria Serafia Toivonen edellämainittujen pitäjäin käräjäkunnan 1894 vuoden talvikäröjissä ajuneet sellaista kannetta, että koska puheenalaisen kiinteistön olivat omistaneet lähinnä ennen Emanuel Kauprielinpoika Keski-Ikkala hänen vanhempansa Kaaprieli Salomoninpoika ja Maija Liisa Aprahamintytär Ikkala eli Herranen ja lähinnä ennen näitä Emanuel Kaaprielinpoika Keski Ikkalan äidinvanhemmat Aprahami Heikinpoika ja Regina Kaikintytär Ikkala, sekä Emanuel Kaaprielinpoihu Keski-Ikkala oli saanut sen omaksensa siten että hän oli perinyt Heinäkuun 31 päivänä 1850 kuolleen isänsä jälkeen kaksi kolmattu osaa ja ainoan kanssaperillisensä 5 päivänä Tammikuuta 1852 naimutonna edesmänneen sisarensa jälkeen kaksi yhdeksältä osaa sekä kauppakirjalla 23 päivältä Huhtikuuta 1864 ennen avioliittuansa Aurora Keski-Ikkalan kanssa ostanut jälelläolevan osan äitiltänsis, mutta Emanuel Kuuprielinpoika Keski-Iklalu, jonka kädessä tämä kiinteistö niin muodoin oli osuksi perings, osaksi sukuun oskettua maata, ei ollut ollat oikeutettu vastoin Kuninlaallista kieltoa 18 päivältä Helmikuuta 1767 eläissään jakamaan sitä lastensa välillä niinkuin edellämäinitun välikirjan kautta oli tapahtunut, sanottu jako kumottaisiin ja Emanul Robert Keski - Ikkala ynnä hänen mainitut asiakumppaninsa velvoitettaisiin toimituttamaan sellaisen tilan jaon, että Maria SeSofia Toivonen saisi siitä sen osan, mikä hänelle isänsä jälkeen oli lain mukaan tuleva; ja on Kihlakunnanoikeus päätöksessään 26 päivältä Marraskuuta 1894 lausunut llä koska se säädäntä, jolla Emanuel Kauprielinpoika Keski - Ikkala oli däissään 30 päivänä Marraskuuta 1883 määrännyt kiinteästä omaisuudestaan, muotoonsa nähden ja sithenkin katsoen mitä vierasmiehet siitä olivat todistaneet, oli pidettävä testamenttina eikä Nikolai Toivanen ollut voinut kieltää että hän avioliittonsa aikana Maria Serafia Toivosen kanssa jo kauun aikaa sitten oli saanut tiedon mainitusta säädännästä kumminkaan moittimatta sitä yön ja vuoden kulussa sen jälkeen, sen tähden ja kun Nipolai ja Maria Serafia Toivanen siten olivat menettäneet puhevaltansa asiassa, hei289
dän kanteensa hyljättiin; minkä jälkeen Waaran Korioikeus, johon Nikolai ja Maria Serafia Toivonen sanotusta päätöksestä olivat vedonneet, 2 päivänä Kesäkuuta 1876 antamassaan tuomiossa on myös katsonut kysymyksessä olevan välikirjan testamentiksi sekä sentähden ja koska se moitekanne, minkä Nikolai ja Maria Serafia Toivonen aikaisen min olivat samaa välikirjaa vastaan nöstaneet, oli lainoiman voittaneella päätöksellä hyljätty, jättänyt sen päätöksen, johon Kihlakunnanoikeus oli asiasta johtunut, voimaansa. Sen jälkeen Nikolai ja Maria Serafia Toivonen, Emanuel Robert Keski - Ikkulalle toimittamansa haasteen nojalla, Wirtain ja Aliasin pitäjäin käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeus dessa ovat vaatinut, että koska Emanuel Kuupridinpoika Keski - Ikkula vainajan leski turora Keski-Ikkala ja hänen alaikäisten laitensa sellvinen holhooja Aleksanteri Ylihärvinen olivat Emanuel Kuupridinpoika KeskiIkkulun määräyksistä huolimattu ja 19 päivänä Toukokuuta 1854 eli siis puoltu vuotta ennenkuin Aurora Keski-Ikkala oli muisvainejansa testamentin valvonut, toimitutta. ned laillisen perinnönjaon Emanuel Kaaprielinpoika Keski-Ikkalan jälkeen niin irtaimesta kuin kiinteästäkin omaisuudesta ja tämä jako oli jätetty moittimatta sekä voittanut lainvoiman aikaisemmin kuin puheenalainen testamentti, jonka siis läytyi väistyä, Emanuel Robert Keski; Ikkala velvoitettaisiin hete luovattamaan Nikolai ja Maria Serafia Toivaselle heidän vapaasti hallittavaksan ja nautittavakseen viimemainitulle sanotussa jaossa määrätty kuudesosa Keski-Ikkalan tilaa Sittenkun Emanuel Robert Keski - Ikkala oli vastustanut hannettu sekä Aurora Keskikkalaa ja Aleksanteri Yliberrasta asiasta kuulustettu, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin myös ovat pyytäneet konvausta oikeudenkäyntikuluistuun, Mauliskuun 7 päivänä 1898 julistamassaan päätöksessä antanut lausuntonsa asiasta; ja koska Aurora Keski-Ikkala oli sekä omasta puolertaan että Emanuel Robert Keski Ikkalan luonnollisena holhoojana laillisessa ajassa ja ennenkuin kysymyksenalainen perinnönjako oli voittunut lainvoiman eli 27 päivänä Murraskuuta 1884 valvonut sen testamentin 30 päivältä Marraskuuta 1883, jonka mukaan
koko Keski - Ikkalan tila oli menevä Emanuel Robert Keski Skkalalle, ja tämä testamentti Kaasan Hovioikeuden edelläkerrotun tuomion kaalta 29 päivältä Joulukuuta 1894 oli julistettu Nikolai ja Maria Serafia Toivosen suhteen pysyväiseksi, niin Kihlakunnanoikeus on selittänyt ettei Toukokuun 19 päivänä 1884 toimitetulla perinnönjaolla ollut mitään merkitystä ja sen tähden hyljännyt Nikolai ja Maria Serafia Toivosen kanteen, samalla kun kuitenkin asian laatuun nähden oikeudenkäyntikulungit kuitattiin asianosaisten välillä Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Nikolai Toivonen oli vetoamalla suuttanut asian, on Maaliskuun 7 päivänä 1877 antamallan. ja tuomiolla vahvistanut Kihlakunnanoikeus den mainitun päätöksen, minkä ohessa Sikolai Toivonen on velvoitettu vastapuolellen. ja korvaamaan häneltä Hovioikeudessa asiaan menneet kustannukset kuudellakymmenellä markalla. Tähän Hovioikeuden tuomioon on Nikolai Toivonen alamaisesti anonut muutostaMitä näin on tapahtuneeksi kerrottu sekä asiakirjat sen lisäksi sisältävät on Kasarillinen Senautti ottanut tutkittuvakseen hans Talmets. ja katsoo, että Nikolai Toivonen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi. Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudattakootKeisarillisen Majistatin Korkiassa Nimessä, Hänen Suomen Senaattinsa A. af Nyborg. S. W. Kauberg A. af Nyborg. S. W. Kauberg Oscar Jyvus  Gäldegenskild. Lachud Tolhelm. Julian Sertarlachus
Den 5 Maj 1900. J. Hans Kejserlige Majestäts Mågne Samn, Dess Senats för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Wasa Hofrätt inkommit mål emellan Bonden Karl Henrik Karlsson Ölme, från Tjöck by i Kustenestads landsförsamling, sökande, och Handlanden Edvard Almqvist, från Helsingfors stad, svarande, angående utgifvande af skadesland: Gifven uti Rustell ga Senaten för Finland och Lars Justilie Departement, i Helsingfors, den 8. Maj 1900. Kejserliga Senaten har låtit handingarna i målet Sig föredragas och af som inhemtat följande: Vid Häradsrätten i Lappfjerd och Sidela ochnars samt Kristinestads landsförsamling tingslag har Handlanden August, efter Karl Henrik Olme ågången stämning, rekat att, emedan Karl Henrik Ölmekontrakt af den 30. November 1596 förundit sig att vid första öppet vällen år 1897 till Handlanden Augusti emotägande vid den så kallade Kristruskutan uti Kustinestads hänen leverera Ja F. W. H. R. B. L. C. J. S. E w. No 597. Pag 76. R. D. 1899.
omkring femtio engda kubik famnar furu props af närmare angifven gröfeld till ett pris af tjugufyra mark famnen eller i händelse kontraktet icke fullgjordes, till Handlanden Almqvist utgifva utom godtgörelse för all skada, ett skadesland af tio mark för hvarje felande kubikfann, men Karl Henrik Öme icke fullgort detta åtagande, Alme måtte förpligtas att till Handlanden Almqvist utgifva omförnälda skadestånd med tillhopa jemhundra mark I saken hörd har Karl Henrik Ame väl erkänt riktigheten af omförmälda kontrakt, men påstått, att han, oaktadt Maria landen Almaist jemlikt kontraktet ålegat meddela föreskrift till hvilka längder pröfsen borde afsägas, i sådant afseende icke fått mottaga annat än en endast af Zvartesmannen Johan Wilhelm Suost folk underskrifven och tillika så otydlig såkallad käpningsinstruktion, att den bekunnat följas, och iföljd häraf icke kunnat fullgöra hvaransen, samt att Handlanden Almaqvist jemväl underlåtit att och da det i kontraktet Karl Henrik Anna hvaranden tillförsäkrade förskott om etthunbefemtio mark, hvarå vid öfverlemnandet af förenämnda kapningsinstruktion åt Alma erbjudits blott femtio mark, dem han likväl vägrat mottaga; och har Karl Henrik Ölfne förty motsugt käromålet samt på Handlanden Almqvist wängen genstämning yrkat dennes förpligtande att till Karl Henrik Öhme, som emellertid låtit afverka och aflacka det för levaransen nödiga virket, utgifva å rättning för den skada, honom tillskyndats genom att virket erhållit lägta och således ej kunde användas till annat en bränmed, samt i sådant afseende efter fem mark för famnen utbetala två hundra femtio mark. Sedan Handlanden August afgifvit emmäle i anledning af Karl Henrik Olnes talan samt vittnesförhör i saken föriggått, har Häradsrätten, hvarest parterne ömse sidor gjort anspråk på ersättning bör sina umgälder i målet, i utslag, afanmodt den 20 April 1898 på upptagna bud förkastat Handlanden Almaesto talan och ålagt Handlanden Almaist att till Karl
Henrik Alme i ersättning för den skada, denne på omförmäldt sätt tidit, utgifva fyratiofyra mark, äfvensom att med trettio mark godtgöra Olme hans kostnader i målet Hofrätten, under hvars pröfning Mantlanden Almqvist i väderäg draget målet har medelst den 7 Mars 1899 gifven dom utlåtit sig att emedan parterne uti förberörda kontrakt frivilligt öfverenskommit, bland annat, att Karl Henrik Öhmi, i händelse han bruste i fullgörandet af sina deri åtagna förbindelser, skulle till Handlanden Almaqvist i skadesland utbetala till mark för hvarje felande kubeksamen props samt Karl Henrik Ölme, som medgifvit ett beroansen af honom lemnats till och hållet ofullgjord, icke gittat resa det hans omförmälda uraktlåtenhet varit beroende af någon försummelse från Handlanden Almqvists sida, utan tvärtom utredt och re att den sistnämnde genom sitt ombud å orten, förbemälde Lussfolk låtit tillställa Karl Henrik Ölinen behörig intruktion beträffande virkets afsagande; till och då beloppet af den props, som skelat af Olme levereras, varit i kontraktet bestämdt till omkring femtio famnar samt veranlören vid sådant förhållande, enligt gångse handelsbruk, ansåges hafva full gjort sin skyldighet äfven om han leverat tio procent mindre, pröfvade Hofrätten attvist, med upphäfvande af Häradsrättens elslag, såvidt detsamma gått Handlanden "Ungvist emot, och förkastande af Karl Anoch Ötnes talan, ålägga Karl Henrik Ölinatt, emot qvitto, till Handlanden August genast utbetala fordrad skadersättning för bristande beverans af fyratiofem kubekfamnar props, efter tio mark kubek femnen, med tillhopa fyrahundra femtio mark men enär Handlanden Almqvist haft Anradsrättens utslag emot sig samt jemväl med afseende å sakens beskaffenhet, blef hans anspråk på ersättning för kostnaderna å rättegången underkändt. Uti Hofrättens dom har Karl Henoch Ömme i underdånighet anhållit om ändring medelst ingifven deduktion, den Handlanden Almqvist i föreskrifven ordling bemätt. Hvad sålunda förelupet och handlinarna i målet vidare innehålla har Kej
serliga Senaten tagit i öfvervägande; och emedan af den utaf förenämnde Johan Wilhelm Lassfolk till Karl Henrik Ame aflemnade såkallade käpningsinstruktions ordalydelse icke framgår att densamma varit utfärdad af Handlanden Almqvist eller att den ens afsett ifrågavarande parti föruprops, och Handlanden Almaist mellertid oaktadt Öhnes genast gjorda påminnelse uraktlåtit att tillställa denne behörig kunningsinstruktion, utan hvilken den åtagna levaransen icke kunnat af Ölfne fullgörds; ty och då Handlanden Almqvist, som enligt det mellan parterne uppgjorda kontraktet ovilkorligen varit skyldig att till Karl Henrik Olme å del oftalade priset för sagda props gälda etthundra femtio mark i förskott och således, då nugen tid derför ej funnits bestämd, åtminstone senast vid öfverlemnande af käfvingen, instruktion åt Olme, likaledes undandraget sig att utgifva hela detta förskott, och Karl Henrik Olme alltså äfven å sin sida vid rit berättigad att undandraga sig fullgörandet af berörda kontrakt, pupankserliga Senaten rättvist, med ändring af Hofrättens dom, förkasta Handlanden Augusts mot Karl Henrik Öhni i mälet utförda talan; men som Ödme icke tarkt att honom genom Handlanden Amvists ofvanomförmälda maktlåtenhet tillkyndats skada, kommer vid Hofrättens dom, såvidt jemväl Olmes ersättningstalanförkastats och Ölf sjelf fått vidkännas ma kostnader i rättegången, att bro. Ort lle, som vederbör, till underdång efterrättelse lander H Hans, Kejserligde Majestäts i lägne nämnDess Senat för Finland. S. W. Hauberg Ludvig Chreberg Henr. Borenius Juhan Serlachius Emil Wattin.
Toukokuun 8. päivänä 1900. Keisarillisen Majestalin Korkeassa Simessä "Känen Suomen Senaattinsa tuomio nosto ahalla Wiipurin Hovioikeudesta tullen sen juttuun, jossa Kauppias Andreas Alm, Wiipurin kaupungista, on hakija na, sekä Kauppias Aksel Manninen Mikkelin kaupungista, tulomatta jääneenä vastaajana, ja joka juttu koskee velkomusta: Annettu Keisarillisessa Suomen Senaatissa ja Sen Oikeusosustossa, Helsingissä, Toukokuun 8. päivä pä 1900 Keisarillinen Senaatti on juttuun kuuluvat kirjat Itselleen esityttänyt ja niistä mikäli nyt on kysymyksenä, saanut tietää seuraavaa: Mikkelin kaupungin Ruastuvanoikuudessa on Kauppias Alm, Kauppius Manniselle toimittamansa haasteen nojalla, vaatinut, että Kauppias Manninen jolle Kauppias Alm eli Elokuussa 1897. Mannisen tilauksesta lähettänyt kauppatavaroita, velvoitettaisiin itlmille suorittamaan näiden tavarain hinta viisisa tuu yhdeksänkymmentä kuusi markkaa viisikolmatta penniä korkoineen, siitä Läsnä: Auf N - G - Rl - Ald - R I O. R. No 599. Pag 91. R. D. 1899.