Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
osalle 3245 markkaa 87 penniä, Rakennus mestari Willgrénin osalle 360 markkaa 15 penniä Oscar osalle 144 markkaa 26 penniä, Peltoren osalle 721 markkaa 30 penniä, Kikanderin osalle 144 markkaa 26 penniä, Tehtisen osalle 2163 markkaa 90 penniä, Pert tulan osalle 360 markkaa 65 penniä, Turtosen osalle 144 markkaa 26 penniä ja Hiveliuksen osalle 1742 markkaa 60 penniä. lain ollen och Kaupunginvuli Bergroth Immööri Charplas ja Ravintolodsija Resendahl vaatineet Kauppias Kaarlan ja hänen asiakumppaniensa velvoittamista Bergolhille, Parptesille ja Rosendahlelle suorittamaan kukin edellämainitun velkamääränsä kuuden prosentin korkoineen 13 päivästä Maaliskuuta 1909, velkamaäristä kuitenkin vähentäen mitä Bergrothin, Ihar pesin ja. koundahlin 10 päivänä Helmikuuta 1910. Tampereen Mienonakkalahdas Osakeyhtiön konkarsi pesästä loppuosinko na nostamasta rahamäärästä 1918 markasta 97 pennistä edellä sanottua jakoperus tetta noudattamalla jakaantui Maalan ja hänen myötäpuollensa velan lyhennykseksi, ollen Kaarlan velasta siis vähennettävä 40 markkaa 6 penniä, Tehtailija Willgrinen 275 markkaa 89 penniä, Rakonnursmestari Willgrönen 30 markkaa 65 penniä, Osolan 12 markkaa 26 penniä Sellosen 61 markkaa 31 penniä, Erikanderin 12 markkaa 26 penniä, Lehtisen 183 markkaa (penniä, Penttulan 30 markkaa 65 penniiä, liirrosen 12 markkaa 26 penniä ja Uigeli uksen 122 markkaa 12 penniä Asioitsija Turlosen jäätyä Raastuvan oikeuteen saapumatta, ovat Kauppias Kaarla ja hänen muut jullukumppaninsa vastaneet kanteeseen, että he tosen olivat seloutuneet vastaamaan siitä vahingesta, jonka Kaupunginväli Bergroth, Tusineeri Karples ja. Ravintoloitsija. Kosendahl makdollisesti saisivat kärsiä takauksensa takia Tampereen Heinonahkatehdas Osak yhtiön 31 päivänä Lokakuuta 1901 tehdyllä välikirjalla Tampereen Osake-Tankista otta masta kassakreditioilainasta; mutta koska yhtiö oli maksanut tuon lainan 1 päivänä Marraskuuta 1907 ottamalla Tampereen Osale. Pankista. Bergrolhen, Charptosen ja Rosendahlin takauksella uuden 4000 markan kallakreditiivilainan, ovat Kaarla ja hänen 41
asiakumppaninsa anoneet kannella kylättä väksi Sittenkun Kauppias Wigelius jutun käsittelyn aikana. Kaastuvanoikeudessa oli ulistettu vajavaltaisi sekä hänen holhoojiksensä määrätyille Juho Jokelalle ja Onni Aleksander Poikelukselle oli annettu tieto oikeudenkäynnistä heidän kuitenkaan. Komohuvanoikeuteen saapumalla, on Raastuvan oikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisin ovat pyytäneet korvausta oikeudenkäynti kulungastaan, 20 päivänä Helmikuuta 1911 julistamassaan päätöksessä katsonut selvi tetyksi, että Kauppias Kaarla ja hänen myöläpuolensa ynnä eräät toisel henkilölolivat 29 päivälle Lokakuuta 1906 päivanätyssä sitoumuskirjassa ottaneet sen määrän mukaan, kuin heillä kullakin oli osakki la Tampereen. Heinonakkalehdas Osakegh tiössä, vastataksensa siitä vahingesta, joska Kaupunginvouti. Bergroth, Insinöri Sharples ja Ravintoloitsija Rosendahl ovattoivat joutua kärsimään mentyää n takaukseen sanotun yhtiön Tampereen Osake- Taukista hankettavaksi päätetystä neljänkymmenentuhannen markan kassakreditiivilairasta; mutta kun tarkoitettu. Bergrothin, harplosen ja Rosendahlen lakaama kassa heiditiivalaina, jonka Tampereen Osaks-Pankki oli myöntänyt Tampereen Heinonahka tehdas Osakeyhtiölle 1 päivästä Marraskuu la 1906 samaan päivään 1907, oli viimeksimainittuna päivänä suoritettu pankkiin sen osakeyhtiölle antamalla uudella saman suuruisella kassakreditiloitainalla ja Bergroth, Charples ja Rosendahl siten olivat vapaatunat kronolusta takauksestaan, eikä se seikka, että Bergrölk, Charplos ja Rönn dahl olivat menneet lakauksen jälkimäiestäkin lainasta, voinut vaikuttaa. Haurlan ja hänen myöläpuollensa maksuvelvolli. uuteen, heidän sitoumuksessaan kun asilloista lainan uudistamista olla edelly tetty, on. Raastuvanoikeus kylännyt kantan sekä velvoittanut. Bergrothin, Tharplesin ja Rosendahlen suorittamaan oikeudenkäyn tikulujen korvaukseksi Kauppias. Haarlalle ja hänen Raastuvanoikeuden saapuneille asiakumppaneillensa yhteisesti viisi kymmentä markkaa Hovioikeus jonka tutkittavaksi, paitsi muita, Kaupunginouti Bergroth, Insinväi 112
Karplos ja Ravintloitsija. Rosendahl olivat vetoamalla saattanut juhin, on 27 päivänä Lokakuuta 1913 antamallaan tuomiolla jällä nyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan Hovioikeuden tuomisen och Kaupungin vouti Bergroth, Insinööri Charplas ja Ravintoloitsija Rosendahl anonut muutosta perustelmalla, johon Kauppias Kaarla, Tehtailija Willgren, Kakonnasmestari Willgrén, Kaupanhoitaja Orola, Talonomistaja Peltonen, Isännöitsijä Trekander ja Rakennusmestari Lehtinen ovat vastannet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julun ja katsoo, etteiväl Kaupunginvouti Bergroth, Insinööri Charples ja Ravintoluitsija Rosendahl ole esittäneet syytä muuttaa. Häräikeuden tuomioda, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan. Kaupunginvali. Bergroth asiakumppaniineen moittamaan. Kauppias. Haalalle ja hänen viimeksi mainituille myöläpne lilleen, korvaukseksi heillä julun vuoksi täällä olleista kustannuksista, seitsemänkymmentäviisi markkaa. Pätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti. Walter Andersin K. R. Helanen Johannes Pesonen. K. Auer Marti Syrjälä Huhtikuun 17 päivänä 1915 "Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Viipurin Hovioikeudesta tulleessa, korvausta koskevassa nostajutussa, jossa Poliisikenstapeli Herman Kanon, Soanlahden pitäjän Svanlahden kylästä, on hakijana sekä edesmenneiden Talollisen Agason Matikaisen ja hänen ensimäisen vaimonsa Osimia Antonovan oikeudenomistajat, Agafon Matikaisen lesken Maria Buljuginan toinen mies Talollinen Petter Jormalainen ja Maria Buljugina, Suistamon pitäjän Suistamon kylästä, Agason Matikaisen veljen Talot Matikaisen tyttären tytär Jeodokia Hatsi ja hänen miehensä Loismies Alekrei Andrejev, Impilahden pitäjän Kitetän kylästä, sisaren Hatrona Matikaisen pojan Talollisen Stefan Piiroisen leski Maria Ignatjeva, tytär Pelagia Piirainen ja tämän mies Loismies B. A. L. B. K.S. SS: 55. M. 143 No 645. Såg 114 RD. 1915
Antti Tenhonen ynnä tytär Anna Piiroinen ja hänen miehensä Talollinen Daniel Hakkarainen, Ruskealan pitäjän Leppälahden kylästä, tyttären tytär Vasilista Virsti ja hänen miehensä Talollinen Ivan Patrikainen, Suistamon pitäjän Alatun kylästä sisaren Akilina Matikaisen tytär Talollisenleski Irina Nikitin, sisaren Jodokia Matikaisen poika Loismies Stepan Saviljav, pojan Loismiehen Petri Saveljervin le Kurjosen leski Maria Kurjonen alaikäisten lastensa holhoojana, ja tytär Maria Saveljuu ja hänen miehensä Loismies Ivo Messukka, saman pitäjän Leppäsyrjär kylästä sekä tytär Jekaterina Saveljus ja hänen miehensä Loismies Ivan Frimeta ynnä sisaren Anna Malikaisen pojan Talollisen Ivan Jänösen leski Judokia Vasiljiva, poika Talollinen Jefem Jänönen ja tytär Anna Jänönen sekä hänen miehensa Talollinen Nikita Repo, Suistamon kylästä, tyttären Teodor ria Jänösen tytär Anna Bonsova ja tämän mies Loismies Wasili Vinkula sekä tytär Maria Borisova ja hänen miehensä Loismies Ivan Mäkinen, Leppäsyrjän kylästä, Teodosia Jänosen tytär Maria Lytty ja hänen miehensä Loismies Antinii Kähmi, Suistamon pitäjän Pienen - Saran kylästä, tyttären Pekla Jänösen tyttären Anna Bokulavin mies Loismies Ivan Tilipoo, omasta puolestaan ja vaimonsa edusmiehenä, sekä pojan Talollisen Ivan Bokulovin leski Marfa Bokulov alaikäisten poikainsa Teodor ja Michael Bokuloven holhoojana, Impilah den pitäjän Impilahden kylästä, kuin myös Olimia Antonovan veli Talollinen Dmetri tulio, Alatun kylästä, sisar 444
Anna Antonova ja hänen miehensä Talollinen Onisim Feodorov sekä sisar Talollisenleski Irina Antonova, Leppä syrjän kylästä, sisar Talollisen leski Äkilina Antonova, Suistamon pitäjän Laitisen kylästä, ynnä sisaren Helena Antonovan poika Talollinen Teodor Valjakkanen ja tytär Atkilina Valjakkanen sekä hänen miehensä Talollinen Ilja Jeremajio Leppäsyr. jän kylästä, ja tytär Ksenia Valjakkanen ja hänen miehensa Talollinen Emilri Kuljugin, Suistamon pitäjän Aimäjarven kylästä, tulematta jääna nä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 17 päivänä Huhtikuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää Haastatettuansa Agafon Matikaisen ja Ofimia Antonovan ylempänä luetellut oikeudenomistajat, paitsi Maria Ignatjovaa ja Jordakia Wasili levaa, ynnä näiden miehet Stefan Piiroisen ja Ivan Jänösen, jotka viimekimainitut, kuten oli selvitetty, sitlemmin ovat kuolleet, Piiroinen 5 päivänä Maaliskuuta ja Janönen 21 päivänä Tammikuuta 1911 on Herman Kanon Suistamon pitäjän käräjåkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että sittenkuin Agafon Malikainen ja Ofimia Antonova olivat kauppakirjalla 17 päivältä Syyskuuta 1894 myyneet Herman Kononille omistamaansa puoleen verotaloa No 1 Suistamon pitäjän Niinisyrjärkylässä kuuluvan Myllyojansuu - nimisen maapalstan mylly, kalastusja vesioikeuksineen myyjäin elin aikana vuosittain 30 markalla ja emätilan elojen jauhattamisella suoritettavasta kauppahinnasta sekä Herman Kanon oli 6 päivänä Elokuuta 1897 tehityllä kauppakirjalla 3000 markan hinnasta luovuttanut luonpalstan rakennuksineen ynnä muine 145
Lammalainen siihen kuuluvine oikeuksineen Maakauppias Konstantin Surakalle, niin olivat Agafon Malikainen ja Osimia Antonova kauppakirjalla 28 päivältä viimeksisanottua kuuta myyneet koko puheenaolevan talonpuoliskon Konsuli Wilhelm Lippelille, jotta se sittemmin oli joutunut osakeyhtiön Hämikoski Aktiebolagen omaksi; että Konstantin Surakka oli, yritettyään vuonna 1898. maanmittarilla erotuttaa riidanalaisen myllypalstan emätilasta, panneet Agason Matikaista, Olimia Antonovaa, Konsuli Dippeliä ja mainittua osakeyhtiölä vastaan vireille oikeudenkäynnin, jossa Herman Kanoniäkin oli kuulusteltu, saadaksensa oikeutensa sanottuun palstaan, vahvistetuksi, mutta että tuo kanne oli lopullisesti hyljätty Keisarillisen Senaatin 17 päivänä Maaliskuuta 1902 antamalla tuomiolla; ja että Kihlakunnanoikeus senjälkeen oli Konstantin Surakan kanteesta 9 päivänä Helmikuuta 1906 julistamallaan päätöksellä julistanut Herman Kanonen ja Konstantin Surakan välillä tapahtuneen kauran mitättömäksi, mikäli se koski itse myllypalstaa siihen kuuluvine vesioikeuksineen, sekä velvoittanut Herman Kanonen takaisin suorittamaan Konstantin Surakolle, tältä kauppahinnasta 5 päivänä lokakuuta 1898 kantamansa 1105 markkaa korkoineen tuosta päivästä, siitä kuitenkin vähentäen. Surakalle jääneiden rakennusten ja koneiden arvon 395 markkaa, mikä päätös oli vahvistettu Hovioikeuden tuomiolla 16 päivältä Toukokuuta 1908 ja vihdoin Keisarillisen Senaa tin 12 päivänä Kesäkuuta 1909 antamalla tuomiolla; ja on Herman Kanon senvuoksi vaatinut, että Agason Matikaisen ja Olimia Antonevan oikeudenomistajat velvoitettaisiin yhteisesti tahi se heistä jolla oli varoja, korvaukseksi siitä tappiosta, minkä Herman Kanon oli kärsenyt sen johdosta, että hänen 416
ja Konstantin Surakan välinen kauppa oli Agason Matikaisen ja Olimia Antonovan oikeuttamasta syystä purkautunut Herman Kanonille suorittamaan 3000 markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen edelläsanotusta 6 päivästä Elokuuta 1897, siitä kumminkin lyhentäen Herman Kanonen Agason Matikaiselle ja Olimia Antonovalle kauppahintaa vastaan suorittamat 240 markkaa, minkä ohessa Kanon on muistuttanut oikeudenkäyntikulujensa korvaamisesta. Asiassa kuultuina ovat Petter Jormalainen ja hänen asiakumppaniusa vastustaneet kannetta. Kihlakunnanoikeus on 22 päivänä Helmikuuta 1911 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Petter Jormalaisen ja hänen asiakumppaneinaan Kihlakunnanoikeudessa olleet henkilöt Agafon Matikaisen ja Ofemia Anton novan oikeudenomistajina yhteisesti tahi sen heistä, jolla varoja oli kunkin Agason Matikaisen ja Olimia Antonovan jälkeen toimitetussa perinjonjaossa saamansa osuuden mukaan, Herman Kanonille suorittamaan hänen vaatimansa korvausmäärän kaksituhatta seitsemänsataa kuusikymmentä markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen, lukien ylempänä sanotusta 5 päivästä Lokakuuta 1898 siksi kunnes täysi maksu tapahtui, kuin myöskin kolmellasadalla markalla korvaamaan Herman Kanonen oikeudenkäyntikustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Petter Jormalainen ja hänen muut ensiksiluetellut asiakumppaninsa, paitsi Pelagia Piirainen, Antti Tenhonen, Anna Korisova ja Wasili Konkula olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 19 päivänä Maaliskuuta 2/13 antanut tuomion asiasta; ja koskei Herman Kanon, joka ei ollut väittänytkään Agafon Matikaisen ja Olimia Antonovan sitoutuneen vastaamaan heidän ja Kanonen välisen kau147
pan purkaantumisesta Kanonille ehkä oikeutuvasta voiton menettämi sestä, Maakaaren 11 luvun 1 SS mukaan ollut oikeutettu saamaan siitä vaatimaansa korvausta, Hovioikeus on, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljännyt Herman Kanonen Petter Jormalaista ja hänen Hovioikeuteen saapunesta asiakumppaneitaan vastaan jutussa ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Herman Kanon anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Herman Kanon ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: teris Saarikoski. Alfred Luksiala teris Saarikoski. Alfred Luksiala B. Anneberg Samuli Koski. A. V. Lillström D. F. Kär Den 19 April 1915. Kejserliga Senätens för Finland dom uti ett på nedsatt reversskilling från Kejserlige Åbo Hof rätt inkommet fordringsmål emellan Fabrikanten Kustaa Edvard Merilä, från Åbo stad, sökande samt Rätslagaremästaren Frans Oskar Bergman, jämväl från Åbo, svarande: Gifven i lustitiedepartementet den 19 April 1915. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Vid Rådstufvurättens i Åbo sammanträds den 11 December 1909 har Rätslagaremästaren Bergman än fört, att han om våren 1909 åt Fabrikanten Merilä förnicklat 317 velmiredvifvar, 521 sädelsstolpar och 192 vejoipedhjut samt förty yrkat Meriläs förpliktande af för sagda arbete till Bergman enligt räkning utgifva 384 mark 75 penni jämte ränta. saken hörd har Fabrikanten Nris F. A. - A. L. - B. 16. - R. B.S. K. B. F. M. No 651 Sag 142. R. D. bomär
Merilä, som ej velat ifrågasatta, att Rätslagaremästaren Bergman utfört de uti förenämnda räkning upptagna förnicklingsarbeten emot krafvet anmärkt, att arbetet utförts så under haltigt, att det vore fullkomligt vär delöst, samt förty emotsett käromålets förkastande. Rådstufvurätten, hvarest parter ne hvardera gjort anspråk på ersätt ning för rättegångskostnaden, har medels den 29 September 1910 afkunnadt utslag funnit utredt vara ej mindre att Plåtslagaremästaren Bergman för Fabrikanten Meriläs räkning utfört förrickling af 317 velo upudvedvafvar, 52. sadelstolpar och 192 veloenpidhjul, än att förnicklingen vidkommande 100 vefvar, 150 stolpar och 100 hjul varit mindre hållbart utförd; men enär jämväl styrkts, att det putsningsar bete, som bort föregå förnieklingen och hvaraf förnicklingens hållbar het vore beroende, ålegat Fabrikan ten Merilä och blifvit af denne brist fälligt utfördt samt Fabrikanten Merilä dessutom vid emottagandet af värorna ej gjort någon anmärkning mot det utförda. arbetet, utan användt värorna, har Rådstufvurätten ålagt Fabrikanten Merilä att mot kvitto till Rätslagaremästaren Bergman för utförandet af berörda arbete utbetala trehund ja åttatiofyra mark sjuttiofem penni med fem procents årlig ränta därå från före nämnda 11 December 1909, tills full betalning skedde äfvensom att med tvåhundra sjuttiofem mark godtgöra Bergman kostnaderra i målet. Hofrätten, under hvars pröfning Fabrikanten Merilä i vadeväg dragit målet har genom dom den 24 April 1913 låtit vid Råd stufvurättens utslag bero, jämte det Merilä känts skyldig att med fyratiofem mark godt. göra Rätslagaremästaren Bergman dennes kostnader vid svarandetalans bevakande i målet uti Hofrätten Uti Hofrättens dom har Fabrikanten Merilä anhållit om ändring medels deduk tion, den Rätslagaremästaren Bergman bemött hvarefter mundligt förhör i målet härstä des försiggått på sätt det därvid tillkomna protokollet närmare vidhandengifver. 449
Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Fabrikanten Merila icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom vid hvilken fördenskull skall förblifva; och ålägges Fabrikanten Merilä att till Rätslagaremästaren Bergman i errättning för hans härstädes i målet hafda kostnader utgifva sextio mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: telie Saanikoski B. Anneberg. Samuli Koski. Alpeo Luksiala. A. V. Lullf. hvar O. F. bömä SS: Huhtikuun 19 päivänä 1915 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisaril lisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Talollinen Juhana Kosonen, Parikkalan pitäjän Melkoniemen kylästä on hakija na ja Talollinen Juhana Soikkeli, samasta kylästä, mainitun pitäjän Kaljusen kylästä olevan Talollisen Juhana Kaljusen alaikäisten lasten Heikki Aleksander, Adolf ja Juha na Kaljusen holhoojana vastaajana: Annettu Oikeusosaston sa 19 päivänä Huhtikuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä sittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Haastatettuansa Juhana Soikkelin ja Juhana Kaljusen Parik kalan pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeuteen, on Juhana Kosonen siellä lausunut, että hän 8 päivänä Lokakuuta 1906 oli antanut Juhana Kaljuselle ja tämän läsnä: F. S. A. L. - B. H. - A. B. - J. K. B. F. M. 150 No 652 Pag. 211. R.D.
vaimolle Anna Maria Kaljuselle 600 markan suuruisen, 6 prosentin korkoa kasvavan lainan, joka oli käytetty Juhana ja Anna Maria Käljusen sekä heidän edellämainittujen alaikäisten lastensa yhtei sen pesän hyväksi; ja on Juhana Kosonen vaatinut, että Juhana Kaljunen, omalta kohdaltaan ja Anna Maria Kaljusen edusmiehenä, sekä Juhana Soikkeli, hänen yllä mainitussa holhoojatoimessaan velvoitettaisiin suorittamaan Juhana Kososelle sanotut 600 markkaa korkoineen, siitä kuitenkin lyhennet tyä velkaa vastaan 15 päivänä Helmikuuta 1908 maksetut 100 markkaa, sekä korvaamaan Kososen oikeudenkäyntikulut. Juhana Soikkelin vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus 28 päivänä Huhtikuuta 1911 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Juhana Kaljusen omasta puolestaan ja Anna Maria Kaljusen edusmiehenä, sekä Juhana Soikkelin, hänen holhoojatoimessaan, yhteisesti tai kellä varoja oli, kuittia vastaan suorittamaan Juhana Kososelle vaadi tut kuusisataa markkaa kuuden prosentin korkoineen, lukien 8 päivästä Lokakuuta 1906 kunnes täysi maksu tapaktui, siitä kuitenkin lyhennettyä velkaa vastaan 15 päivänä Helmikuuta 1908 maksetut sata markkaa, minkä ohessa Juhana Kaljusen ja Juhona Erik kelin tuli kahdellakymmenelläviidellä markalla korvata Juhana Kososen kulut jutussa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juhana Soikkeli oli vetoamalla saatta nut jutun, on 19 päivänä Kesäkuuta 1913 antamassaan tuomiossa katsonut jutussa jääneen näyttämättä että puheena oleva laina olisi käytetty alaikäiston Heikki, Aleksander Adolf ja Juha ra Kaljusen hyödyksi, minkä vuoksi Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, mikäli Juhana Soikkeli sanottujen alaikäisten puolesta oli tuonittu maksuvelvolliseksi jutussa on kyl451
jännyt Juhana Kososen ajaman, mainittuihin alaikäisiin kohdistetun kanteen, Hovioikeuden tuomioon on Juhana Kojonen anonut muutosta perustelmalla, johon Juhana Soikkeli on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Juhana Kosonen ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi, ja velvoitetaan Juhana Kosonen suorittamaan Juhana Soikkelille hänellä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvaukseksi kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. teur Savikoski Alfred Luksiala teur Savikoski Alfred Luksiala B. Amberg Samuli Koski. A. V. Olllellaara 102. B. F. Möler Den 19. April 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisions skilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit fordringsmål emellan Tillhäradshöfdingen Knut Elis Turuhjelm, från Helsingfors stad, i egenskap af syssloman uti aflidne Afrärsmannen Gustaf Alexander Ahlströms till konkurs upplåtna bo, sökande samt Ahlströms enka Emilia Charlotta Ahlström, jämväl från Helsingfors, såsom förmyndare för måkarna Ahlströms minderårige son Ingiald Ahlström tillstädeskommen, men Tuosmannen Ahlströms numera till myndig ålder komne son Harbert Ahlström, uteblifven, svarande: Gifven i Justitiedopartementet den 19. April 1915. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Efter Vicehäradshöfdingen Turuhjalin, dennes förberörda egenskap äganSarv. F.S. A. L. B. K. R.G. B. F. M. 52 No 653. Pag. 35. R.S. 1915.
jännyt Juhana Kososen ajaman, mainittuihin alaikäisiin kohdistetun kanteenHovioikeuden tuomioon on Juhana Kösonen anonut muutosta perustölmalla, johon Juhana Soikkeli on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tänän jutun ja katsoo ettei Juhana Kojonen ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Juhana Kosonen suorittamaan Juhana Soikkelille hänellä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvaukseksi kuusikymmentä markkaa. Dätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: Pehr Savikoski Alfred Luksiala Pehr Savikoski Alfred Luksiala B. Annberg Samuli Koski. A. V. Ollleluvan B. F. Mölsä Den 19. April 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Ibo Hofrätt inkommit fordringsmål emellan Tillhäradshöfdingen Knut Elis Turuhjelm, från Helsingfors stad, i egenskap af sysslöman uti aflidne Allärsmannen Gustaf Alexander Ahlströms till konkurs upplåtna bo, sökande samt Ahlströms enka Emilia Charlotta Ahlström, jämväl från Helsingfors, såsom förmyndare för måkarna Ahlströms minderårige son Ingiald Ahlström tillstädeskommen, men Afdismannen Ahlströms numera till myndig ålder komne son Harbert Ahlström, uteblifven, svarande: Gifven i Justitiedopartementet den 19 April 1915. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande Efter Vicehäradshöfdingen Turuhjelm, dennes förberörda egenskap eganSaro: P.S. A. L. - B. B. K. R. B. F. M. 152 No 653. Pag 33. R. D. 1915.
gen stämning har Emilia Charlotta Ahlström, såsom förmyndare för Ingäld och Herbert Ahlström, vid Rådstufvurätten i Helsingfors anfört, att Adamsmannen Ahlström uti Sifförsäknings Aktiebolaget Thule upptaggit en blandad lif- och kapitalförsäkring å 15000 finska mark emot tre den 1 Juni 1902 daterade försäkringsbref Nris 85 381 85383, etthvart lydande å 5000 mark; och skulle enligt försäkringsaftalet förräkningsbeloppet utbetalas till Ählström den 1 Juni 1722 eller vid dennes därförinnan timade död till hans barn På emellertid Vicehäradshöfdingen Turuhjelm, hvilken, sedan Assorsmannen Ahlström aflidit den 29 September 1913 och hans bo upplåtits till konkurs, kommit i tillfälle att den 9 Mars 1914 för konkursmassans räkning uppbära försäkringssumman efter afdrag af ett utaf Åhlström mot pant af ifrågavarande försäkningsbref från Siförsäknigs Aktiebolaget Thule erhållet lån, stort 1859 mark 43 penni, jämte därå upplupna räntor och en ogulden penni med 9SS 74 mark 18 penni vägrat att till Emilia Charlotta Ahlström i hennens omförmälda egenskap utbetala sistsagda belopp, har Emilia Charlotta Ahlström yrkat, att Vicehäradshöfdingen Puruhjelm måtte förpliktas att till Emilia Charlotta Ahlström utgifva ännämnda 1874 mark 15 penni med ränta från ofvansagda 9 Mars 1914 Sedan Vicehäradshöfdingen Puruhjelm, i saken hörd, genmält att ifrågavarande försäkringsumma vose att anses såsom en tillgång i tforsmannen Ahlströms dödsbo samt förty motsagt käromålet, har Rådstufvurätten, hvarest Vicehäradshöfdingen Puruhjelm jämväl gjort anspråf på ersättning för umgälderna i målet, medels den 25. April 1914 afkunnadt utslag yttrat sig och funnit det omtvistade försäkringsbeloppet på grund af försäkringsaftalet tillkomma Åforsmannen 153