Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Lyytikäiselle 5 1/2. kruunua alle Mööpenka minan hiippunotaerauksen jokaiselta 30 kilalta varaana Hangossa kuitenkin siten että hinnan aina tuli olla E penniä kilalta Ilangoin hiippunoturaasta korko anmän, sekä että Kauppias Tyylikäi nen tämän välipuheen mukaisesti oli 16. päivään Huhtikuuta 1906 asti lähettänyt Kauppias Borgskomille yhteensä 469 dit teliä voita, mutta koska Kauppias Borgström ei ollut tästä voimäärästå maksa nut suostuttua hintaa, 8. penniä yli Hangon hiippunoteerauksen kilolla, vaan Kauppias Lyytikäisen Raastuvanoikeuteen antaman lasketman mukaan, 3019 markkaa 86 penniä rähemmän kuin mitä Lyytikäiselle kontrahdin perusteella vähintaan oli tuleva, on kauppias Lyylikäinen vaatinut Kauppias Borgströmiä velvoitettavaksi suorittamaan Lyytikäiselle viimeksimainitun rakamäärän korkoineen kuin myös korvaamaan Lyytikäisen oikeudenkäyntikulut sutussa kuulusteltuna on Kauppias Borgström selittänyt, että Kuuppias Tyytikäinen edelläkerrotulla kontrahdilla oli sitoutunet 17 päivästä Tammikuuta 1906. alkaen sitä seuranneen Lokakuun päivään asti toimittamaan kaikki voinsa Kauppias Borgströmille hinrasta, joka oli laskettava 5 1/2 kruunua alle Bööpenkaminan hiippunotorauksen 50. kilolta, kuitenkin siten että koko kontrahtiaikana toimitetun voin hinnan piti olla keskimäärin 8. pen niä kilolla yli Ilangoan hiippuolea rauksen; mutta koska tämä määräys oli siten ymmärettävä, että Kauro sias Lyylikäisen tuli lähettämästään voista saada tilitys viikollain Rööpenhäminan hiippunolamuksen mukaan äskenmainitulla olemuk sella sekä että vasta kontrahtiajan loputtua sellainen hinnan läsoitus oli tehtävä, että Lyytikäiselle tuleva maksu oli keskimäisen 8 penniä ysi Hangon hiipunohvauksen, on Kauppias Bergström ilmoittaen tehmensä Lyylikäisen kanssa joka viikka tilin edellisen laskieperusteen mukaan, katsonut Kauppias Lyytikäisen vaatimuksen saada maksu 346
voilähetyksistään Hangoon naturauksen keskihintöjen mukaan kontrahtiajan asusta 16 päivään Huhtikuuta 1906 ole van mielivallaisen ja asianosaisten kesken tehtyä sopimusta vastaan selivan sekä, jättäen Raastuvanoikeuteen laskilman, joka oli tehty hänen kaupnäs Lyytikäisellä 7 päivästä Toukokuuta 1906. sitä seurannuen Heinäkuun 30 päivään saapuneista voitäketyksestä suorittamistaan maksuista ja jonka mukaan hän oli sillä ajalla paitsi kahdesta ensimmäisestä voitäkobyksestä, maksanut Lyytikäiselle 1915 markkaa 6. penniä enemmän kuin mitä tälle Hanson Sunnillä tilalla korotetun hiippunoteerauksen mukaan olisi ollut tuleva, anonut että viimeksisanottu rahamäärä kuitattaisiin Kauppias Lyytikäisen vaatimusta vastaan Tätä kuittausvaatimusta vastustaen en Kauppias Tyykkäinen, jonka miesestä sanalla keskimäärin puheenalainen sa kontrahdissa ei ollu tarkoitettu määrätä kontrahtiajan lopussa hinnan tasoitusta toimitettavaksi, vaan sitä MeLyytikäisen, joka oli toimittanut Kauprias Borgströmille useampia eri lajia voita, tuli kaikista niistä saada sama hinta, sen lisäksi selittänyt että, kun Kauppias Bergström ei ollut voila hetyksistä maksanut Lyytikäiselle kontrahdissa määrättyä hintaa, Tyytikäinen oli katunut kontrahdin Korpströmin puolella rikotuksi, ja että Kauppias Lyylikäisen. Rörekömille jälkeen 16. päivän Huhtikuuta 1906 toivittamat voitähetykset olivat tapahtuael Lyytikäisen ja Borgströmin asiamiesten välillä tehdyn uuden senimuksen perusteella, jotenka niistä meriteltuja hintaja ei voitu ottaa lukuun Kauppias Lyylikäinen nyt puheena olevan saatavan vähennykseksi. Kauppias Bergström on kiellä nyt Kauppias Lyytikäisen väittä mää uutta soimesta asianosaisten kesken tehdyn sekä, Maugerias Lyylikäiselle toimitetun vastakaastien nojalla, vaatinut syylikäistä velvoitettavaksi, korvauksi erään kysymyksessä 717
olevassa kontrahdissa olevan määräyksen rikkomisesta, suorittamaan Borgskomille 1845. markkaa korkoi nuen Tämän jälkeen on Raastuvanoikeus 5. päivänä Heinäkuuta 1907. julistamassaan päätöksessä siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Kauppias Lyytikäisen maksamaan Kauppias Bergskömille 700 markkaa 20 penniä ja viisi prosenttia vuotuista korkoa tästä rahamaarasta 7. päivästä Tammikuula 1907. lukien Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppias Lyytikäinen oli vetoamalla saatta nut jutun, on 14. päivänä Maaliskuuta 1o 10 antamassaan tuomiossa lausunut ulville tulleen, että Kauppias Lyyti käinen puheena olevalla välikirjalla 17 päivältä Tammikuuta 1906. oli sitou tunut vastamainitusta päivästä saman moden Lokakuun 1. päivään asti saan nöllisesti lähettämään kaikki voinsa Kauppias Borgskomille, jonka tuli siitä Lyytikäiselle maksaa viisi ja puoli kruunun alle Röyrinkaminan kauppunoteesauksen viidelläkymmenellä kilalta, vapaana Hangossa, kuitenkin iten että tämän hinnan tule olla koskimäärin kahdeksan penniä yli Hängen hiippunoturauksen kilalta; ja koska Kauppias Lyytikäinen ei ollut voinut näyttää, että sanalla keskimäärin olisi tarkoitettu eri voitajien kakihin taa, vaan tuolle sanalle, kun asian osaiset ovat ollut edes väittänelkään sillä tarkoitetun jotakin Hungon huin punoturauksen perusteella laskettua keskihinlaa koko kontrakkajalla, ei voituantaa muuta merkitystä kuin että hintajen koko kontrakkajalla tuli olla myös kin keskimäärin kahdeksan penniä yli langon hiippuodesauksen bifalla ja että siis viimeistään kontrakkajan kuus sa hintajen tarvittaminen oli tehtävä, sentähden ja kun selvitetty oli niinhyvin että Kauppias Lyytikäinen, joka ai myöskään ollut voinut näyttää, että asianosaiset olivivat merkaneet puheenalaisen kontrahdin ja että voitakelykset jälkeen 16. päivän Huhtikuuta 1906, mitsi kaksi ensimmäistä, olisivat tapahtu318
neet uuden sopimuksen nojalla, olikontrahtiajan alusta viimeksisanottuun päivään asti Kauppias Borgströmille lahettämistään voista saanut vastaanettaa kolmetuhatta yhdeksäntoista markkaa kahdeksankymmentäkuusi penniä vähemmän kuin mitä hänen olisi viimeksimainitun laskuperustelman mukaan tullut saada, kuin myös että Kauppias Bergström oli jälkeen 28. päivän Toukokuuta samana vuon na tapahtuneista voitähetyksestä suorittanut Lyytikäiselle tuhat yhdek sänsataa kolmekymmentäviisi markkaa kuusi penniä kontrahdissa määrättyjen hintojen yli, on Hovioikeus velvoittanut Kauppias Borgströmin kuittia vastaan suorittamaan Raupias Lyytikäiselle sanottujen kahden rahamäärän eron, tuhat kahdeksankymmentäneljä markkaa kaheleksan kymmentä penniä, viiden prosentin vuotuisine korkoinen, luettuna 18 päivästä Joulukuuta 1906, kunnes täysi maksu tapaktui; ja sai Kauppias Lyylikäinen asian näin päättyessä itse kässiä Raastuvanoikeudessa olhet kuluusa Hovioikeuden tuomioen on Kauppias Lyytikäinen anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo Kauppias Borgströmin beväällä 1906 Kauppias Lyytikäiselle lähettämistä kirjoistä sekä siitä mitä Kauppias Borgströmin. sittämä laskolma hänen Kauppias Lyytikäisellä 7. päivästä Toukokuuta 1906 sitä seuranneen Heinäkuun 30. päivään saamistaan voitäkelyksestä ja niis tä Lyytikäiselle suorittamistaan hinnoista sisältää ja mitä jutussa muuten on ilmotuttut, käyneen selville Movät Tammikuun 17. päivänä 1906. tehdyn välikirjan hintamääräykset enää sanottuihin voitiiketyksiin nähden ote ollut asianosaisten kesken noudatettavina; jonka vuoksi ja kun Kauppias Borgström niinmuodoin ei ole esittänyt pätevää perustettaa siassa ajamalleen kuittausvaatimukselle harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeuksi, muuttuen Hovioikeuden tuomiota 449
hyljätä Kauppias Borgströmin vastamainitun vaatimuksen ja velvoittaa Kauppias Borgströmin maksamaan Kauppias Lyytikäiselle vaaditut kolmetuhatta yhdeksäntoista markkaa kahdeksan kymmentäkuusi penniä viiden prosen lin vuotuisine korkoineen, lukien 18 päivästä Joulukuuta 1906. täyden maknen tapahtumiseen, kuin myös kahdeksallasadalla markalla korvaamaan Kauppias Lyytikäisen oikeudenkäyntikulut. Tätä kaikki asianomaiset noudaltakool. Keisarillinen Suomen Ronaatti Felix Jaankoski. Walter Andersin.  Felix Jaankoski. Walter Andersin.  Felix Jaankoski. Walter Andersin. B. Annberg. K. R. Helanen. B. Annberg. K. R. Helanen. K. Auer "Reian SchaumanHuhtikuun 29 päivänä 1913. "Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, saamista koskevassa jutussa, jossa ovat Maanviljelijä Wladimir von Wilhijien, Ruokolahden pitäjän Immalanjärven kylästä, hakijana sekä saman pitäjän Rasilan kylässä asuva Lukka i Kaarle Gustaf Nieminen pois jääneenä vastaajana. Annettu Oikeusosastossa 29 päivänä Huhtikuuta 1913. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja mistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Toimitettuaan haasteen Maamiljelijä vosWelgrenille sekä Ruokolahden pitäjän Siilolan kylässä asuville Lautamiehelle Juhana Heijalaiselle Talolliselle Matti Musille ja Qvenvartijalle Karl Heinille, on Kaarle Gustaf Nieminen edellämainitun ja Rautjärven pitäjäin käräj äkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut, että Maan vitelijä vor Wilhjien ja hänen asiakumme Lämä: W. l. B. 1. — 3. P. R. H. K.K. W. U. S. „750 Pag 10 R.z. 1910. No 593.
ninsa, jotka olivat sitoutuneet yhteisvastuulliseen ominaiseen takaukseen entisen Maakauppiaan Juoseppi Lempiäi sen 22 päivänä Maaliskuuta 1900 Kaarle Gustaf Niemiselle antaman velkakirjan sisällyksen 550 markan maksamisesta kuuden prosentin vuotuisine korkoineen mutta huolimatta siitä että velkakirja oli irtisanottuna langennut maksettavaksi lämiinlyöneet sitoumuksensa täyttämisen, velvoitettaisiin Niemiselle maksanaan 5,500 markkaa korkoineen, kuiten kin lyhennettyä 24 päivänä Maaliskuuta 1900 suoritetut 3088 markkaa, ynnä korvaamaan Niemisen oikeudenkäymiskulungit. Kihlakunnanoikeus, jossa Maanviljeli å van Wellegen ja hänen asiakumppa ninsa ovat vastustaneet kannettä, on, kuulusteltuaan myöskin Juoseppi Lennäistä, 3 päivänä Helmikuuta 1908 ja listamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kaarle Gustaf Nieminen oli vetoamalla saat tanut jutun, on 11 päivänä Joulukuuta (0) antamallaan tuomiolla ratkaissut asian, ja koska Maanviljelijä von Wilttinen, Juhana Weijalainen ja Karl Hein olivat myöntäneet puheenalaisessa velka kirjassa olevat nimikirjoituksensa oikeiksi, voimatta toteensaattaa Kihlakunnanoikeudessa tekemäänsä väitettä, että sanotut nimikirjoitukset olivat velkakirjaan merkityt ennenkuin kan teen perusteena oleva takaussitoumus siihen kirjoitettiin taikka muussa takoituksessa kuin Juosenni Lemmäisen takaamista varten, niin on Hovioikeus, katsoen asiassa selvitetyksi, ettei Lempiäinen ollut mainittua velkakirjaa vastaan Kaarle Gustaf Niemiseltä saanut enempää kuin 2.412 markkaa, muuttaen Kihlakunnanoikeuden päätöstä, velvoitta nut Maanviljelijä von Weligienin, Juhana Piijalaisen ja Karl Heinin yhteisesti laikellä heistä varoja oli saadessaan velkakirjan kuitattuna takaisin suorittamaan Kaarle Gustaf Niemiselle kaksituhatta neljäsataa kaksitoista markkaa korkoiseen kuusi sadalla vuodessa 22 päivästä Maaliskuuta 1900 täyden maksun ta761
vahtumiseen asti, sekä sitä paitsi yhteisvastuullisesti korvaamaan Niemisellä Kihlakunnanoikeudessa olleet tarpeellisimmat oikeudenkäyniiskulungit kahdellasadalla markalla, mutta jättä nut Kihlakunnanoikeuden päätöksen Matti Miikin kohdalta pysyväksi Hovioikeuden tuomioon on Maan viljelijä von Weltyien anonut muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo selvitetyksi, että Maanviljelijä von Weltyien on, kirjoittan tuessaan kysymyksessä olevaan takaukseen sen jälkeen kuin Juhana Weijalainen Karl Hein ja Matti Mikki olivat velka kirjaan takaajiksi merkityt, edellyttänyt, että velasta oli kolme muuta henkilöä mennyt takaukseen; sentähden ja kun takaussitoumuksen laajius on tulkitta va lakaukseen mentäessä vallineitten edellytysten mukaan eikä Maanviljeli ja von Weltyieniä, siihen nähden että Matti Mikki on jutussa häntä vastaan ajetus ta kanteesta varautettu sillä perusteelle ettei ole näytetty hänen velkakirjaaman meään piirtäneen, voida katsoa sanotun takaussitoumuksensa perusteella velka jääksi maksamaan Kaarle Gustaf Niemiselle Lempiäisen puheena ole vasta velasta enempää kuin kolme neljännestä, tutkii Keisarillinen Senaatti oikeaksi, muuttaen Hovioikeuden tuomi ela, vapauttaa Maanviljelijä von Welttjun in maksamasta Kaarle Gustaf Niemiselle enempää kuin kolme neljännestä siitä mitä Lempiäinen on puheena olevan velkakirjan perusteella maksava eli siis tuhat kahdeksansataa yhdeksän markkaa korkoineen kuusi sadalta vuodessa, lukien 20. päivästä Maaliskuuta 1900, joten oikaistuna Hovioikeuden tuomio muuten, eli mitä tulee Niemiselle määrättyyn kuluen korvaukseen, jää pysyväksi. Tätä kaiksi asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti Walter Andersin. B. Amberg. Walter Andersin. B. Amberg. Johannes Pesonen. K. Auer. K. R. Helanen Uno Strömsten 132
Huhtikuun 30. päivänä 1913. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, riitaa rasummasta oikeudesta puutavaraan koskevassa jutussa, jossa ovat Rauman kaupungissa asuva Kauppias John Nurminen hakijana sekä Inkilän rautatieasemalla Kirvun pitäjässä kotoisin oleva Puulavarakauppias Robert Gröhn vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 30. päivänä Huhtikuuta 1913. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt julun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Haastateltuansa Robert Gröhnin Wiipurin kaupungin Raastuvanoikeuteen on John Nieminen siellä lausunut että, villenkun Talikauririaat Taneli Niinimäki ja Anton Leskisenoja 28 päivänä Lokakuuta 1906. muollisesti tehdyllä valimheella olivat sitoutuneet ramän vuoden lappuolella ja seuraa van vuoden kuluessa toimittamaan, kuLäsnä: B. 12. f.  R. 1. 2 Målö 353 No 594. Pag 215. R. D 1910
ten olivat toimittaneetkin, Nurmisen varalle parriija ynnä riukuja, paitse muuanne, Pukinniemen vaihteelle Ojajärven rautatieasiman läheisyyteen, josta hankkijain sittemmin tuli kuljeltää tava rat Wiipurin kaupunkiin Kirkkosaarelle tai jollekin muulle lastauspaikalle, oli Kauppias Paul Aupnaun laskaus paikoilla sanotun kaupungin läheisyy dessä syksyllä vuonna 1907. tavattu 1357. rassua ja 124. rinkua Niinimäen ja Leskisenojan Nurmista varten Ojajärven asemän läkeisyyteen toimittamasta puutavaravarastosta ja osa tavaroista semmoisiakin, joihin tarahtuneen vastaan ottamisen tunnusteeksi oli lyöty. Nurmisen nimimerkki, jonka jälkeen ja joka Nurmisen toimitettua nämä tavarat, jotka Robert Grehn oli myynyt Kauppias Nunnautle, takavarikonalaisiksi, Nurminen ja Gröhn olivat 9 päivänä Lokakuuta 1907. kirjallisesti so rineet, että Johin kurminen ottaisi huostaansa muo tava rat, joita Kauppias Nupnan oli luopunut vaatimasta itselken, sekä saattaisi kysymyksen niiden omistusoikeudesta rätkaistavaksi mainitussa Maastuvanoikeudessa vireille pantavalla oikeudenkäynnillä; ja on John Nurminen tämän johdosta vaatinut, että äskenmainitut puutavarat ja listettaisiin John Nurmisen omiksi ja Robert Gröhn velvoitettaisiin suorittamaan Nurmiselle kaikkiaan 902. markkaa 60. penniä korvaukseksi niistä malkaynnä muista kustannuksista, jotka oli vat johtuneet mainitun takavarikon hakimisesta ja toimeensaannista sekä Gröhnin menellelystä muutoinkin; jonka ohessa John kuminen on pyytänyt korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Robert Grehn, ilmoitettuaan että Talollinen Juho Ovaska oli Taneli Niinimien valtuuttamana myynyt Gröhnille riidanalaiset puutavarat sekä myönnettyään tehneensä sohn Nurmisen kanssa ylläkosketellun sopimuksen, on vastustanut Johan Nurmisen kannetta minkä jälkeen ja kuulustettuaan asiasta Taneli Niinimäkiä, Anton Leskisenjaa ja Juho Ovaskaa, Raastuvanoikeus on päätöksellä 12 päivältä Helmikuuta 1908 ratkaissut asian ja, koska John 354
Nurminen ei ollut toteensaaltanut, että riidanalaiset puutavarat, jotka takava rikkoon otettaessa olivat olleet Robert Gröhnin huostassa, olisivat sitä ennen tullut asianmukaisessa järjestyksessä luovutetuiksi John Nurmiselle, hyljän nyt John Nurmisen kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Sokn Nurminen vetoamalla oli saat tanut jutun, on 26 päivänä Toukokuuta 1910 antamallaan tuomiolla jättänyt asian kysymyksessä ole valta kohdalta Raastuvanoikeuden päätöksen varaan Hovioikeuden tuomioon on John Nurminen hakenut muutosta perustelmalla, johon Robert Grehn on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julun ja katsoo, ettei sokn Numinen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi ja velvoitetaan sahn Purminen suorittamaan Robert Gröknille, häneltä täältä julun vuoksi olleiden kulujen Alf Hellen korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudalta koot. Keisarillinen Suomen Senaatti: kateli Saarinen Alfred Liukkala. kateli Saarinen Alfred Liukkala. Johannes Pesonen. K. Auer Johannes Pesonen. K. Auer puuskaräste 335
Den 30. April 1913. Kejserliga Senalens for Finland dom uti ett utan erlagda af gifter han Kejserlige Åbo Hapåll inkommit revisions mål emellan Hofrättsauskultanten Juriskandedaten Gustaf Norrmén, från Helsingfors stad i egenskap af syssloman i Handlanden Pekka Heikki Tulkkinens till konkurs afträd da bo, sökande, samt Handlanden Onni Salmi, från samma stad, svarande, angående ätervinning af egendom till konkurssbo: Gifven uti Justi tiderarlementet den 30. ArKejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredra gas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Vid Rådstufvurätten i Helsingfors stad har Juriskandidaten Norrmén i egenskap af godman i Handlanden Pulkkinens kenkurs, anfört, att Pulkkinen medels den 16 Augusti Rdr: F.S. W. F. Bl. n. 4. K. G. 1. ril. 1913. 356 No 600. Tag. 265. R. D. 1912.
1911. upprättad afhandling öfverlåtit sin uti gården No 7. vid Klogatan i Helsingfors belägna frukt-, delika tess- och kolorialvaruhandet med där till hörande varulager och bodinad ning till Handlanden Salmi för ett pris af 3,300. mark, med rättighet för Pulkkinen att inom två månader därefter återköpa sagda varulager och inredning för 4000 mark; men emedan Handlandene Pulkkinen och Salmi vid ingåendet af berörda aftal, enligt hvad ordalydelsen och innehållet af omförmälda afhandling vidhandengåfve, i själfva verket endast afsitt att nämnda lager och inredning skulle pantförskrifvas Salmi till säkerhet för åter gäldandet af en utaf denne åt Pulkkinen gifven försträckning. ehuru aftalet gifvits sken af köp, hvilket framginge jämväl af den omständigheten att Pulkkinen uti en kort därförinnan af honom uppgjord förtekning öfver varulaget och bodinredningen uppskattat deras värde till inalles 11564 mark 43. penni, ty och då träde lien af lagret och inredningen till Handlanden Salmi emellertid icke egt rum före Handlanden Pulkki nens försällande i konkurs, har Juriskandidaten Norrmén yrkat, att Wädstufvurätten måtte förklara i frågavarande handelsvämlager och odimeradning tillhöra Handlan den Pulkkinens konkursmassa samt ålägga Handlanden Salmi att utgifva desamma till massan utan lösen. Isaken hörd, har Handlanden Palmi bestridt, att han och land landen Pulkkinen med aftalet den 16. Augusti 1911 skulle alsett vare sig räntsättning eller skenköp, utan hade aflalet innefallat ett verkligt köp och köpeskillingen 3500. mark varit skälig, hvarför Salmi emotrell käromålets förkastande Sedan äfven Handlanden Pulk kinen blifvit hörd i målet, har Råd 357
stufvurätten medels den 16. Februari 1912 aliunnadt utslag på anförda skälförklarat ifrågakomna handelsvarn lager jämte belikinredning, sådana desamma funnes upptagna i den till Rådstufvurätten ingifna inven taristoiteckningen, vara att anses såsom Pulkkinens konkursmassas egendem samt ålagt Salmi att omedellast emot erhållande af länesumman jämte den betingade godtgörelsen, tillhopa fyratusen mark, till konkursboet utgifva omordade varulager och bod inredning eller och deras värde en ligt berörda förteckning. Hofrätten, under hvars pröfning parterne ömsesides i vadeväg dragit nålet, har uti dom af den 30 Augusti 10/12 funnit utredt vara, att Talmi genom köpeafhandlingen af den 16. Augusti 1911 i ego bekommit Handlanden Pelkkinens ifrågavarande handebref för med därtill hörande varulager och bodinredning, hvarför och då - Juriskandidaten Norrmén icke styrkt, att köpt skell under vådana villkor och omständigheter att varulagret och bodin redningen kunde till Handlanden Pulkkinens konkursla återvinnas, Olof rätten, med ändring af Stadstufvurättens utslag, förkastat Juriskandidaten Norr mens å konkursboets vägnar i målet utförda talan. Uti Hofrättens dom har Juriskande dalen Norrmén, i sin ofvanberörda egenskap, anhållit om ändring medels het ingifven deduktion, den Handlanden Salmi bemält Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Juriskandida ten Norrmén icke hafva anloit skäl till undring i Hofrättens dom, hvarvid förty komner att bero; och ålägges uriskandedaten kommen att ur konkursboets tillgångar till Handlanden Salmi, i ersättning för hans härstädes i målet halda kostnader. utgifva sextio mark. Det alle som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Emelander Finland Puit Joonbörd B. Anneberg K. Auer Walter Andersin. K. R. Helonen Vini Falck. 558
Toukokuun 5 päivänä 1913. "Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tallessa, etuoikeutta konkurssipesän varoihin koskevassa jutussa, jossa ovat Keivilan yksinäistilalta Kaarinan pitäjästä kotoisin oleva Talollisenleski Amanda Saksa ja Turun kaupungissa asuva Kauppias Karl Emil Laaksonen yhteisesti, hakijoina sekä Suuseppä Petter Anshelm Heinosen konkurssipesän toimitsijan mies, Varatuomari Alfred Holmström, niinikään Turusta vastaajana. Annettu Oikeusosastossa 5 päivänä Toukokuuta 1913. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä saaneet seuraa at tiedat: Sittenkun Turun kaupungin Raastuvanoikeus 8 päivänä Joulu kuuta 1910 Petter Anshelm HeinoSäsnä F. S.V. - Bet. - R. B. af SS: 6. No 620. Sag 170 R. D. 1912.
sen konkurssissa julistamassaan tuomiossa pesän varoista oli määrännyt maksettavaksi Amanda Saksalle ja Kauppias Sauksoselle yhteisesti kahden eri vuokrakirjan perusteella: a) 2000 markkaa yhden vuoden vuokrana myymälästä, varastohuoneesta sekä kakdesta asuinhuoneesta ja keittiös tä talossa No 4 Turun kaupungin 9.n kaupunginosan 1/16 osa korttelissa sekä korkoa kuuden prosentin mukaan 166 markalle 66 pennille luettuna Toukokuun 31, Kesäkuun 30, Heinäkuuun 31, Elokuun 31, Syyskuun 30, Lokakuun 31, Marraskuun 30 ja Joulukuun 31 päivästä 1910 sekä Tammikuun 31, Helmikuun 28, Maaliskuun 31 ja Huhtikuun 30 päivästä 1911 ynnä 12 markkaa resijohtondestä; sekä (6.)2000 markkaa vuokrana puusepäntyöhuoneesta ja siihen kuuluvista muista huoneista sanotussa talossa ynnä korkoa samoin kuin ensiksi mainitulle saamiselle, niin ovat Amanda Saksa ja Kauppias Laaksonen, Varatuomari Holmströmille hankkimansa haasteen nojalla, mainitussa Raastuvanoikeudessa vaatineet, että Varatuomari Holmström, joka konkurssipesuuden hoitajana oli myyttä nyt Petter Anshelm Heinosen Amanda Saksalta ja Kauppias Saaksoselta vuokratuissa huoneustoissa konkurssin alkaessa olleen omaisuuden, johon näillä talonomista jina oli kieltämätön pidätysoikeus, velvoitettaisiin siten kertyneistä varoista, myyntikustannukset poisluettua, päältäpäin ja mikäli mainittuja varoja riitti, suorittamaan Amanda Taksalle ja Kauppias Säaksoselle näiden vuokasääminen korkoineen. Kanteesta kuultuna on Varatuomari Holmström sitä vastustaneet, jonka jälkeen Raastuvanoikeus, 360