Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
tyn ja Osakeyhtiö Meilansin hyväksymän kirjallisen tarjouksen mukaan, mikä seuranneen Toukokuun 18 päivänä tehdyllä suullisella sopimuksella osaksi oli muutettu, ottaneet kantaakseen Töölönkadun varrella No 50 Helsingissä sakennettavalla yhtiön uutisrakennuksella tarvittavan laasten jokoista rakennukseen menevää tiilituhatta kohden laskettua 5 markan urakkapalkalla, mikä oli Amanda Syrjäselle ja hänen myötapuolilleen suoritettava siten, että 45 penniä oli työn kestäessä heille maksetta va jokaiselta työtunnilla, jota vastoin jäännös oli niinkutsuttuna pohjaraha na säastettävä ja suoritettava vastatyön päätyttyä Amanda Syrjäselle ja hänen myötapuolelleen. Kun Amanda Syrjänen ja hänen myöläpuolensa oli vat rakennusaineiden puutteen takia olleet pakotetut 25 päivänä Heinäkuuta sanottuna vuonna, johon asti raken nukseen oli muurattu kaikkiaan 641 tiiltä, lopettamaan työnsä sekä Osakeyhtiö Meilans, tarjottuaan Amanda Tyrjäselle ja tämän myötäpuolille tilaisuutta yhtiön sitä varten määrääminä päivinä, seuranneen Syyskuun 14 ja 16 päivänä, jälleen ilmoittautumaan ja ryhtymään työhön, johon nämät eivät kuitonkaan silloin enää ollut voineet suostua, oli kieltäytynyt tekemästä Amanda Tyrjäselle ja hänen myötäpuolilleen lopputilia sekä maksamasta heille tulevaa jäännöstä sovitusta urakkasummasta, ovat Amanda Syrjänen ja hänen myötäpuolensa vaatinet Osakeyhtiö Meilansia velvoitettavaksi heille suorittamaan, edellämainitun urakkavälipuheessa sovitun laskelman mukaan viisi markkaa jokai sella muuratulta tulihannetta, 3470. markkaa, tästä kuitenkin vähennettyä yhtiön jo maksamat tuntipalkat 2225 markkaa 60 penniä, eli siis 1244 markkaa 40 penniä laillisine korkoineen. Osakeyhtiö Meilänsin vastustettua kannetta on Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, 1 päivänä Maaliskuuta 1913 julista mallaan päätöksellä siinä maini396
tuilla perusteilla hyljännyt kanteen sekä velvoittanut Amanda Tyrjäsen ja hänen myötäpuolensa yhteisvastuullisesti kahdellasadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Osakeyhtiö Meilansin oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Amanda Syrjänen ja hänen myöläpuolensa olivat velvamalla saattaneet jutun, on 31 päivänä Toukokuuta 1916 antamassaan tuomiossa katsonut selvitetyksi, että Amanda Syrjänen ja hänen myöläpuolensa, 16 päivänä Huhtikuuta 1912 tehdyn kirjallisen tarjouksen ja seuranneen Toukokuun 18 päivänä tapahtuneen suullisen sopimuksen nojalla otettuina laastinkantajiksi Osakeyhtiö - Meilunein Toilönkadun varrella No 50 Helsingissä olevalle uutisrakennukselle viiden markan palkkiota vastaan jokaiselta rakennukseen muuralutta tiilituhannetta, mistä palkkiosta laastinkantajille oli aluksi suoritettava neljäkymmentäviisi penniä työtunnilta ja pohjarahaksi kertynyt loppusumma maksettava työnpäätyttyä, ovat olleet työssä sanotulla rakennuksella 25 päivään Heinäkuuta 12 asti ja silloin lopettaneet työnsä syystä että osakeyhtiö ajomiesten toimeen paneman lakon vuoksi ei ollut voinut työpaikalle enää toimittaa tarpeellisia tijoaineita; minkä vuoksi ja kun Amanda Tyrjänen ja hänen myötäpuolensa tyväjällaan olivat rakennuksiin muurat tujen kuudensadan yhdeksänkymmenen neljäntuhannen tiilen mukaan ansain neet kaikkiaan kolmetuhatta neljäsä taa seitsemänkymmentä markkaa, josta määrästä he tuntipalkkoina olivat nestaneet yhteensä kaksituhatta kaksisa taa kaksikymmentäviisi markkaa kuusikymmentä penniä, eikä se seikka että Amanda Syrjänen ja hänen myö tapuolensa, jotka ilman omaa syytänsä olivat olleet pakotetut ennen aikojaan lopettamaan työnsä, sittemmin Osake yhtiö Meilänsin vaadettua heitä 14 ja 6 päivänä Syyskuuta 1912 uudelleen yhtymään työtä jatkamaan eivät olleet siihen suostuneet, voinut työn laatuun ja työsopimukseen nähdenkään oikeuttaa kysymyksessä olevan pohja 1597
rahan menettämistä, Hovioikeus on, kumoten Raastuvanoikeuden päätöksen, velvoittanut Osakeyhtiö Meilansin Amanda Syrjäselle ja hänen myöläpuolilleen suorittamaan maksamatta olevan pohjarahan yksituhatta kaksisa taa neljäkymmentäneljä markkaa nejläkymmentä penniä viiden prosentin vuotuisine korkoineen, luettuna haastepäivästå 16 päivästä Joulukuuta 1912 täyden maksun tapahtumiseen asti, sekä kolmellasadalla markalla korvaamaan Amanda Syrjäsen ja hänen myöläpuoltensa oikeudenkäyntikulut. Kaastuvan oikeudessa. Hovioikeuden tuomioen on Osakeyhtiö Meilans anonut muutosta perustelmalla, johon Amanda Syrjänen ja hänen myötäpuolensa ovat vastaneet. Keisarillinen Senaatti katsoo ettei ole aihatta muuttaa Hovioikeuden tuomiota Osakeyhtiö Meilans velvoitetaan maksamaan Amanda Syrjäselle ja hänen myöläpuolilleen heillä jutun vuoksi Senaatissa olleiden kulujen korvaukValteros Parviainen seksi kahdeksankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti Alfred Luksiala. B. Anneberg Alfred Liuksiala. B. Anneberg A. J. O. Lillstrand. Samuels Kocki. A. J. O. Lillstrand. Samuels Kocki. 1598
Joulukuun 11. päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahoilla Keisarillesesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa korvausjutussa, jossa Pietarin kaupungissa asuva Rahastonhoitaja Arseni Poläkoff, toisella puolella, sekä Käkisalmen kaupungista kotoisin oleva Ranhinjohtaja Adolf Reinhold Aarnio ynnä oikeudenkäynnin kestäessä kuolleen kauppiaan Wladimir Aleksandraffin oikeudenomistajat Piirieläintääkäri Axel Sigfrid Söderman ja tämän vaimo Serafiina Nöder man, omaa sukua Aleksanderff, Tortavalan kaupungista, toisilla puolella, ovat vueroin hakijoina ja vastaajina: Annettu Oikeusorastolla 11. päivänä Joulukuuta 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli enää on kysymyksessä, saanut tietää: Pankinjohtaja Aarniolle 28. päiSämä: F. S. et. A. - B.t. - A. R.S. K. J. B. F. M. No 2513. Pag. 77. R. D. 1916.
vänä Toukokuuta 1909. ja Kauppias Aleksandraffille 27. päivänä samaa kuuta toimituttamansa kirjallisen haasteen nojalla on Rahastonhoitaja Poläkoff Käkisalmen kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut, että hän, jouduttuaan vuonna 1900. konkursitilaan, oli kesällä vuonna 1907. tehnyt kaikkien konkurssissa valvoneiden velkojiensa kanssa sopimukjen heidän saamisiensa suorittamisesta, saaden heiltä kultakin lopullisen maksutodistuksen, ja että Kankinjohtaja Aarnio ja Kauppias Aleksanderoff, jotka konkurssina 11. päivänä Helmikuuta 1901. toimitetussa valvonnassa olivat määrätyt pesän toimitsijamiehiksi, sittemmin, Rahastonhoitaja Poläkoffen hankittua Raastuvanoikeudelta heille uhkavolvoituksen, olivat Maaliskuun puolivälissa vuonna 1909. Rahastonhoitaja Pöläkoffille toimittaneet tilin konkurssipesän hoidosta ja hallinnasta, mutta että tunta tilistä oli ilmennyt, että Pankinjohtaja Aarnio ja Kappias Aleksandeoff mainitussa toimessaan olivat oikeettomasti jättäneet perimättä seuraavat konkurssi pesan varmat saatavat, nimittäin: Juho Paavonpoika Ruotsalaiselta, ikäkisalmen pitäjän Pärnän kylästä, yhteensä 168. markkaa 85. penniä ja 21. ruplaa, Seppä Heikki Tuomaanpoika Kaijalta, Kaukolan pitäjän Järvenpään kylästä, 8. markkaa 60. penniä, Taavetti Paavonpoika Ruotsalairelta, saman pitäjän Riihipellon kylästä, 80. ruplaa ja yhteensä 178. markkaa 75. penniä, kauppias L. Vastojalta, Räisälän pitäjästä, 19. markkaa 20. penniä, Merti Ollinpoika Onikilta, Niitolan pitäjän Kilpelan kylästä, 6. markhaa 45. penniä, Nikijor Iivananpoika Hilimoffilta, samasta kylästä, 3. markkaa, Antti Kallenpoika Härköseltä, myös samasta kylästä, 8. markkaa, Juho Jyrkiäiseltä, Wiitolan pitäjästä, 18. 1000
markkaa 75. penniä, Israel Parkkalilta, samasta pitäjästä, 87. markkaa 70. penniä, Eino Silventoisella, saman pitäjän Lipolan kylästä, 30. markkaa, Matti Yrjönpoika Pitkäseltä, lakkolan pitäjän Kirkonkylästä, 1/3. ruplaa 70. kopeekkaa, Juho Juhonpoika Mulilta, Pyhäjärven pitäj än Rotjanlahden kylästä, 3. ruplaa, Kauppias Ivan Kermiseltä, Randun pitäjästä, 2. ruplaa, Lautamies Tuomas Tuomaanpoika Haikoselta, Käkesalmen pitäjän Yläpuusten kylästä, yhteensä 266. markkaa 50. penniä ja 14. ruplaa 44. kopeekkaa, Matti Joelinpoika Tamperilta, saman pitäjän Ostamon kylästä, yhteensä 74. markkaa 8. penniä, Vilhelm Kallenpoika Söderblomilta, sanan pitäjän Pärnän kylästä, 8. markkaa 25. penniä, Suutari Topias Remoselta, saman pitäjän Penkalahden kylästä, 4. markkaa 95. penniä, Mylläri Tuomas, Torkkelilta, saman pitäjän Nörsjoen Viljan tä, yhteensä 28. markkaa 50. penniä, Heikki Pekanpoika Mäsäseltä, tämän pitäjän Alapuustin kylästä yhteensä 72. markkaa 10. penniä, Palovartija Wasili Serasimoffilta, Käkisalmen kaupungista, yhteensä 55. markkaa 94. penniä ja 5. ruplaa 27. kopeekkaa, Kauppias P. Paavilaisella, Kaisalan pitäjästä, 37. markkaa 44. penniä, Tuutari Otto Mansnerukselta, Mäkisalmen kaupungista, 17. markkaa 35. penniä, Kauppias Jaakko Maktilla, samasta kaupunasta, 115. markkaa 13. penniä, Wari li F. Rihailoffilta, Tortavalan pitäjän Mantaalan kylästä, 360. ruptaa, Nahkuri H. Tallmenilta, Mäki jälmen kaupungista, 371. markkaa, kouva O. Brotinskilta, samasta kaupungista, 64. markkaa 29. penniä, Ravintolanpitäjä it. Pahlinilta mainitusta kaupungista, 14. markkaa 40. penniä, Suutari Simo Niutaselta, samasta kaupungista, yhteensä 139. markkaa 10. penniä, Rouva Jenny Raassinalta, niinikään Käkisalmen kaupungista, 22. mark1601
kaa 5. penniä ja 8. ruplaa 30. kopekkaa, Karjalan Telefoni Osakeyhtiö nimiseltä yhtiöltä, samasta kaupungista, 19. markkaa 50. penniä, Kruununnimismies J. Raassinalta, samaata kaupungista, 57. markkaa 42. penniä, Anna Veijalaiselta, samasta kaupungista, 12. markkaa, Työmies Jaakko Heikkiseltä, myös samasta kaupungista, yhteensä 15. markkaa 25. penniä, Ajuri Juho Taskiselta, samasta kaupungista, yhteensä 55. markkaa 49. penniä ja 3. ruplaa 45. kopeekkaa, Tohtori G. Vinqvistiltä, samasta kaupungista, 6. markkaa 50. penniä, i tähkölennätinniskamies Petter Nikiforoffilta, samasta kaupungista, 11. markkaa 20. penniä, Tilanomistaja N. Pöljilta, Pyhajärven pitäjästä, 30. markkaa, kauppias et. Hämäläiseltä 13. markkaa 52. penniä, Korinkoitaja Constantin Asverilta, Nyhäjärven pitäjissä, 28. markkaa 5. penniä, Työmies Wille Nyrveliniltä, Käkisalmen kaupungista, yhteensä 19. markkaa 50. penniä, Hovioikeudennenvos Nikolai Seliniltä, Näisälän pitäjästä, 15. markkaa 75. penniä, Iiakoni I. Eretsaminoffilta, Mäkisalmen kaupungista, yhteensä 58. markkaa 50. penniä, Kauppias O. Toivaiselta, Wiipurin kaupungista, 41. markkaa 20. penniä, Kirkkoherra Carl Victor Olinil ta, Kaukolan pitäjästä, 63. markkaa 60. penniä, Neiti P. Kotikoffilta, Käkisalmen kaupungista, 11. markkaa. 50. penniä ja 21. ruplaa 85. kopeekkaa, Työmies Juho Siponmaalta, samasta kaupungista, yhteensä 49. markkaa 75. penniä, Hirvenmies Leander Lastikalta, samasta kaupungista, yhteensä 31. markkaa 73. penniä, Kruununnimismies Emil Alfred Metheriltä, samasta kaupun gista, yhteensä 184. markkaa 67. penniä, Tohtori P. Th. Tahwindtiltä, Helsingin kaupungista, 41. markkaa 50. penniä, Kirvesmies Antti Kemppiseltä, Käkisalmen kaupungista, 32. markkaa 58. penniä, Räätäli ik. J. tionderilta, viimeksi mainitusta kau1602
nungista, yhteensä 22. markkaa 26. penniä, työmies Aleksander Bogda noffilta, samasta kaupungista, yhteen sä 27. markkaa 50. penniä, Posteljoo ni Juho Hanikalta, samasta kaupungista, yhteensä 132. markkaa 23. penniä, Wirrenlukija W. Musovskille samasta kaupungista, 1. markka 35. penniä, Jaakko Haikoselta, Ränä län pitäjän Melnitsanpellon kylästä, 14. markkaa 10. penniä, Aatami Orpanalta, Käkisalmen pitäjän Yläpuustin kylästä, 20. markkaa, Pekka Juhonpoika Narikan perillisiltä, saman pitäjän Alapuustin kylästä, yhteensä 119. markkaa, Matti Matinpoika Wuohelaiselta, mainitusta Melnitsanpellon kylästä, yhteensä 24. markkaa 70. penniä, Juho Juhonpoika Katrina, Räisälän pitäjän Wuokensalon kylästä, 8. markkaa 65. penniä, Tuomas Puputilta. Melnitsänpellon kylästä, 10. markkaa, Räätäli Yrjö Kokolta, Mäkisalmen pitäjän Alapuustin kylästä, 5. markkaa, Mikko Mikonpoika Kaikkoselta, jaman pitäjän Näpinlahden kylästä, 10. markkaa 15. penniä, Räätäli Juho Iivoselta, Kaukolan pitäjän Koverilan kylästä, 12. markkaa, Työmies Erik Koppiselta 50. markkaa 56. penniä, Antti Parikalta 98. markkaa 6. penniä, Juho Orpanalta 23. markkaa, Juho Yrjönpoika Kähöseltä 27. markkaa 40. penniä ja Jaakko Tuomaanpoika Haikoselta 43. markkaa 48. penniä sekä Konevitsan luostarilta 65. ruplaa 11. kopeekkaa, ja että Pankinjohtaja tarnio ja Kauppias Aleksandoff pitäpaitsi olivat suorittaneet täyden ningon Lemetrius Kanninille hänen konkurssissa valvomastaan ja tuomitusta 8508. markan 85. pennin raatavasta, vaikka ikännin oli ollut velkaa Rahastonhoitaja Poläkoffille 193. markkaa 23. penniä; ja on Kuhastonhoitaja Potakoff, kun hän ei enää voinut periä etillalusteltuja saataviaan, syystä ta toiset niistä olivat, konkurssipesän ollessa lankinjohtajaitar1603
nion ja Kauppias Aleksandroffin hoidossa, vanhentuneet toiset taas käyneet arvottomiksi sen takia, että asianomaiset velalliset saman ajan kuluessa olivat köyhtyneet, poistuneet paikkakunnalta tai huolleet, vaatinut Rankinjohtaja Aarniota ja Kauppias Aleksandraffia velvoitettaviksi suorittamaan Rahastonhoitaja Poläkoffille ylläsanotut määrät laillisine korkoineen; minkä ohessa Rahastonhoitaja Polakoff on vaatinut, että Ranhinjohtaja Aarnio ja Kauppias Aleksandröff, siihen nähden että he kerrotuin tavoin ja muutenkin olivat laiminlyöneet konkursipesän hoidon, tuomittaisiin menettämään toimitsijamiestoimestaan kantamansa palkkiot, Aarnio 1000. markkaa ja Aleksandroff 1500. markkaa. Kanteesta kuulustettuina ovat vankirjohtaja Aarnio ja Kauppias Aleksanderff, muun muassa, selittäneet jättäneensä konkurssipesän aamisia perimättä sen vuoksi että toiset edellämainituista henkilöistä, heiltä yritettäessä oikeudenkäynti tietä periä heidän velkojansa, oli vat ne kieltäneet eikä niitä oltu kydty näyttämään ja että toiset taas olivat maksukyvyttömiä kuin myös jen vuoksi, että Rahastonhoitaja Potäkoff Syyskuun 25. päivänä 1905. piisvätyssä konkurssiperänsä velkojille osoitetussa kirjessa oli pyytänyt, että konkursipesän omaisuuden rahaksemuuttaminen joksikin oikaa keskytettäisiin, jotta Rahastonhoitaja  Poläkoff ennättäisi tehdä mainitsemänsä sopimuksen velkopensa kanssa; mihin nähden, ja kun Rahastonhoitaja Polakoff jo vuonna 1906. oli itse ruvennut saatavaan perimään sekä Poläkoff, tehdessään äskensanotun sopimukven muitten muassa Lemetriisahan ninin kanssa ja sitoutuessaan ihanninille maksamaan jonkun verran yli sen mitä kannin oli esinkona konkurssissa kantanut, olisi voinut käyttää Kanninilta olevan saata604
vansa kuittaukseen Kanninin saamista vastaan, lankenjohtaja itärnio ja Kauppias Aleksandroff ovat hannetta vastustaneet. tämän jälkeen on Raastuvan oikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikustannuksistaan, Toukokuun 9. päivänä 1910. julistanut päätöksen asiaan; ja sen ohessa että Rahastonhoitaja Polakoffin vaatimus Kankirjohtaja Aarnion ja Kauppias Aleksandroffin velvoittamisesta Nelä koffille korvaamaan yllämainitut Wasili A. Mihailoffin, Wille Tipvelinen ja Juho Hanikan velat sillä kertaa hyljättiin, syystä, että Malastonhoitaja Poläkoff paraikaa uloshaki näitä saataviaan asianmäisiltä velallisilta itseltään, on Raastuvanoikeus botsonut jutussa selville käyneen, että lankinjohtaja Aarnion ja Kauppias Aleksandgiflin toimitsijämies toimessaan olisi pitänyt, 9. päivänä Marraskuuta 1868. annetun konkurssisäännön 53. ja 65. SS: mukaan, kohta konkusspejän haltuunsa saatuaan, ryhtyä sen jaatavia perimään, varsinkin kunsi ottu näytetty kahastönhoitaja Koläkoffin tai hänen konkussipejansa antaneen heille aihetta viivityksiin tässä kohdin, minkä vuoksi ja kun Nankinjohtaja Aarnio ja Kauppias Aleksandroff eivät olleet näyttäneet todeksi, ettei näitä pean saatavia olisi voitu heidän toiminta-ajallansa periä, Raastuvanoikeus, ottaen huomioon ettei toimitsijämiestoimi ollut olut lainmukaisesti jaettuna Nankinjohtaja jamin ja Kauppias Aleksandoffin salilla, on mainitun konkurssisään non 70. SS:n mukaan velvoittanut kankinjohtaja Aarnion ja Kauppias Aleksandraffin borvaamaan Mähästonhoitaja Polakosoille muut yllä luetellut saatavat ynnä Tuomas Haikoselta sen lisäksi, mitä hänen velakseen yllä on mainittu, vielä bevaksi lausuun kahdenkymmenen kahden ruplan seitsemänkymmenen 1005
neljän kopeekan suuruisen saatavan eli yhteisesti tai varojensa mukaan Rahastonhoitaja Poläkoffille maksamaan kaikkiaan kolmetuhatta kolnesataa kuusikymmentäyhdeksän markkaa kolmetoista penniä ja kaksisataa viisikymmentä ruplaa rahdeksankymmentäkahdeksan kopekkaa joko Wenäjän tahi maksuaika nä vallitsevan kurssin mukaan suomen rahassa; ja samalla kuin Baastuvanoikeus on katsonut, etteivät Kankinjohtaja itarmion ja kauppia Aleksandra offin edellämainitut laiminlyömiset olleet siksi raskasta laatua, että heidät olisi tuomittava menettamaan palkkionsa toimitsija mistoimestaan, sekä sen vuoksi kyljännyt kanteen siinä osassa, on Raastuvanoikeus velvoittanut Kankirjohtaja termin ja Kauppias Aleksandroffin, myös yhteisesti tai kollä varoja oli, suorittamaan Rahastonhoitaja Poläkoffille tuhat markkaa borvaukseksi hänen asian johdosta kärsimistään kustannuksista. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi aianosaiset puolin ja toisin olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 27. päivänä Tammikuuta 1916. antanut tuomion asiaan; ja koska Juho Ruotsalainen, Heikki Kaija, Taavetti Ruotsalainen, L. Vastoja, Israel Parkkali, Juho Muli, Tuomas Torkkeli, Wasili terasimoff, Otto Mansnerus, H. Sall nen, Simo Niutanen, Anna Weijalairen, Jaakko Heikkinen, Juho Taskinen, 1. Gretsaminoff, O. Toivainen, Kirkkoherra Olin, P. Kotikoff, Antti Kemppinen, K. J. Flander, Aleksander Bogda roff, Pekka Parikan perilliset, Matti Wuohelainen, Juho Katri, Yrjö Kokbo ja Juho Iivonen asiassa esitetyn elvityksen mukaan olivat jo Rahastonhoitaja Poläkoffin konkurssin altaessa ja edelleen koko sen ajan, jolloin Rankirjohtaja Aarnio ja kauppias Aleksandreff olivat konkurspesää hoitaneet, olleet varattomat ja maksukyvyttämät ja siis olisi llut tuloksetonta ja oikeettomia kustannuksia konkurssipesälle tuot1606
tavaa ryhtyä heiltä heidän velkojaan perimään, ja Topias Komosen, Constantin Asserin ja Juho Siponmaan oli näytetty jo ennen Rahaston hoitaja Poläkoffan konkurssen alkua muuttaneen pois kotiseuduiltaan, Komosen kaudun pitäjään, Asserin Pietarin kaupunkiin ja Siponmään Ameriikkaan, joten Nankinjohtaja Aarniolta ja Kauppias Aleksandraffilta ei oltu voitu kohtuudella vaatia, että he, varsinkin Remoselta ja Henric ta olevien saatavien pienuuteen nähden, olisivat ryhtyneet hoita saatavia perimään ja siten ehkä saattamaan konkurssipesälle tuntuvia turhia kustannuksia, sekä Nikipor Hilimoffin, Simo Silventoisen, Matti Pamperin, Vilhelm Föderblomin, Heikki Häräsen, O. Brorotinskin, Tohtori Wingvistin, Kruununnimismies Metherin, Tohtori Tehwindtin, V. Musovakin, Jaakko Häibosen, Aatami Orpanan, Tuomas Puputin, Mikko Raikkosen, Antti Parikan, Juho Orpanan,Juho Rähören ja Jaakko Tuomaanpoika Hakosen velat ja Kruununnimismies Raas sinan velasta kaksitoista markkaa kymmenen penniä sekä Konevitsan nostarin ja Nimetriis Ranninen velat eivät otteet vanhentuneet silloin kuin Pankinjohtaja Aarnio ja Kauppias Aleksandraff antoivat Bolofsille edellämäinitun tilin, joten, kun ei ollu todistettu että mainitut henkilöt ja luostari silloin olisivat olleet maksubyvyttömiä, Rahastonhoitaja Polakoffen oli katsottava voinen itse ryhtyä heiltä saataviaan perimään eikä Rahastonhoitaja Pöläkoffille sitäpaitsi ollut hoitunut mitaan suoranaista vahinkoa siitä että isänkinjohtaja itarnio ja kauppias Aleksandroff olivat suorittaneet Pemetuus Rannenelle osinkoa Manninin koko valvomalle saatavalle, tämä saatava kun osinkoa sille jaettuakin ja vielä sittenkin, kuin Pöläkoff oli tehnyt Kanninen kanssa ylempänä mainitun sopimuksen, oli ollut suureenpi kuin Poläkoffin vastasaatava, kankinjohtaja itarnio ja kauppias 1607
Aleksandroff vapautettiin Pöläkoffille suorittamasta korvausta Poläkoffin nyt luettelluilta henkilöiltä ja luostarilta olevista puheenalaisista saatavista, Kruununnimismies Raassinalta olevaan saatavaan nähden kuitenkin ainoastaan mainituista kahdestatoista markasta kymmenestä pennistä, joten, kun Aarnio ja Aleksand roff vielä vapautettiin Rahastonhoitaja Poläkoffille korvaamasta tämän ennenmainitulta Tuomas Haikoselta olevaksi merkittyä kahdenkymmenenkahden ruplan seitsemänkymmenenneljän kopeekan saatavaa, koska Rahastonhoitaja Pöläkoff, mikäli Raastuvanoikeuden pöytäkirjoista jutussa voitiin havaita, ei ollut vaatinutkaan heidän velvoittamistaan sellaista erää suorittamaan, Rankinjohtaja Aarnion ja kauppias Aleksandraffin maksettavaksi Rahastonhoitaja Poläkoffille jäimuut Raastuvanoikeuden itarnion ja Aleksandraoffin korvattaviksi tuomitsemat saamismäärät eli yhteensä seitsemänsataa kuusikymmentäneljä markkaa seitsemänkymmentä penniä ja kaksikymmentälahdeksan ruplaa neljäkymmentäneljä kopeekkaa, viimeksimainittu määrä joko Venäjän rahassa tai maksuaikana käyvän kursrin mukaan Suomen rahassa, ja velvoitettiin Pankinjohtaja Aarnio ja Kauppias Aleksandroff sitä paitei suorittamaan tuomituille määsille viiden prosentin vuotuinen korko luettuna ylempänä mainitusta myöhemmästä haasteenanlipäivästä Toukokuun 28. päivåsta 1909. maksuen tapahtumiseen asti. Näin muutettuna jäi Maastervanoikeuden päätös muuten, eli mikäli Rahastonhoitaja Pöläkoffin vaatimus Rankirjohtaja tämion ja Kauppias Alekiandroffin kantämään toimitsijamespalkkioiden menettämisestä oli kyljätty ja starnio ja Aleksandroff olivat velvoitetut yhteisvastuullisesti tuhannella markalla korvaamaan Nölä1608
koffin oikeudenkäyntikulungit, pysyväksi. Tämän ohessa tuli Kankirjohtaja termin ja ikauppias Aleksandroffin, niinikään yhteisvastuullisesti, maksaa Rahastonhoitaja Poläkoffille kolmekymmentä markkaa korvaukseksi hänen saapumisestaan Hovioikeuteen siellä jutussa toimitettua suullista kuulustelua varten. Hovioikeuden tuomioon ovat Rahastonhoitaja Noläkoff sekä lankinjohtaja Aarnio ynnä Piirieläinlääkäri Söderman ja hänen vaimonsa Serafiina Toderman puolin ja toisin anoneet muutosta, minkä jälkeen asianosaiset ovat toistensa muutoksenhakemuksiin vastanneet. Keisarillinen Senaatti kat100 ettei ole aihettä muuttaa Hovioikeuden tuomiota. Tätä kaikki asianomaiset noudattaD. F. Härkoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Eric Grönkoski Alfred Luksiala. tina Isonkoski Alfred Liuksiala tina Isonkoski Alfred Liuksiala B. Anneberg A. W. C. Lillmanen Samuli Koski. 1609
Den 11. December 1916. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet konkursmål emellan Direktören Nikolai Kavaleff, från Helsingfors stad, sökande, samt Gårdsegarene Kustaa Laiho, jämväl från Helsingfors, och Johan Wilhelm Währdström, från Åbo stad, såsom för dringsegare i Direktoren Kavalefs till konkurs upplåtna bo tillstädes komna, men Kavaleffs öfriga fordringsegare i konkursen uteblifne svarande: Gifven i Justitiedopartementet den 11. December 1916. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Direktören Kavalefs vid Rådstufvarätten i Helsingfors anhängiga konkurs hafva å den i konkursen utnetta inställebolagen den 23 Juli 1915, förutom andra borgenärer, Kustaa Laiho och Johan Wilhelm Wahrdström förmedels bevakningshandlingar, hvilka af Sarv. F.S. - R. A. R. B. M. Suin. 1610 No 2515. Pag 120. R. P. 1916.