Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
lew & Bonnet, som med Rederbolaget Nike i staden Inteborg i komungariket Svoige afslutat paktaftal om 5000 ingel ska kubikfämnde props, men senare sett sig tenget att bryta detta aftal till följd af Handelsförman Th. U. Strengbergs uraktlåtenhet att levara virke, nödgats vi sätta sagda redersbolag dess däraf föranledda förlust med 2000. frames och dess kostnader för tilläfnad rättegång med 511. frånes 64. antimes äfvensom till han delshusets i saken anlitade ombud utgifva 123 frames 45. antimes; och emedan Kuckonneln Riilon sett sig nödsakad att hålla Handelshuset Bötom i Bennet skadeslöst för detsamma sålunda tillskyndade kostnader och förluster samt till handelshuset erlagt förberörda belopp med sammanlagdt 0/0303. fänes 9.een times, har Kuckonsulnaulon yrkat Handelsförman Ah U. Strenbergs åläggande att till honom betala nästsagda sum ma jämte ränta därå från den 1. Ja nuari 1903, då meillen till handelshuset erlagts Handelsförman Th U. Strengberg har i saken genmält, att vintern 1901 1902 inträffat så starka snifall och våren sistsagda år sådan vattenbrist i en del flottleder varit rådande, att virkets öfverkning och utlägning ur skogarna samt flottning till hustru i hög grad för drigts, hvilket haft till följd att all den props, som genom förberörda kontrakt af finnan försålts, icke blifvit färdig till af skoppning på utsätt tid, men att då det hinder, som af anförda omständigheter förorsakats, vore att kunföras under begreppet förre majeire, förman icke kunde laggas något kontraktsbrott till last att firman icke vore ansvarig för förberörda såsom felaktiga betecknade leve ranser till förman Teegvener i Degercker enär dessa levaranser af Vicekonsuln Briilow godkänts vid afskoppningen; att Kieckonsuln Mietew styrkt hvarken att han till handelskapet Bötom v. Bennet skulle i vaktigheten erlagt ofvanberörda skade ständsbelopp eller befogenheten af desamma, ej heller att sådant sammanhang förefunnes emellan förmåns uraktlåtenhet att behörigen fullgöra sin levaransskyldig 1651
het och de förlustes, som uppgifvits hafva dråttat förbemälda utlandska firmer, att det fordrade skadesländets erläggande kunde lagligen åkrälfvas finman Th. U. Strena berg, så mycket mindre som de af Vicekonsulnaulen åberopade kontrakt med dessa finnor varit afslutade med Ägen ten Emil Olsson i Kotka stad; och har förman förty påstått förkastande af Vice konsuln Hiilous talon Sedan Handelshuset Bielow i Bennet i saken hvets äfvensom målet haft den omgång, handlingarna däri utvisa har Rådstufvurätten, hvarest Tuckonsuln Bielow anhållit om asättning för kostnadenna i måkt, medels den 28. Augusti 1911. afsagdt utslag utlåtit sig och funnit det väl vara utredt, att förman Th U. Streng berg genom två särskilda kontrakt af den 13. November 1901. och den 23. April 1902. för bundit sig att under seglationstiden år 1902. till Ticckonsuln Riitaa fritt ombud å förtyg i Jakolstads hamn leverna tillhepa 7200. ingenska kubek famnar pitpiops till i kontrakten närmare bestämda dimonsioner och pris; att förman Rh. N. Streng berg, som anmält i bref af den 21. Juli 1902. att till följd af naturhinder 1700 famnar ej kunde levereras samt i skrifödse af den 21. Augusti samma år att vidare bevirans ej kunde ske, hvilka anmälningar dock enär hindert hufvudsakligen brott på den egensamma vintern, måste såsom allför senlida anses, brustet i lvaransens fullgörande beträffande 2846 famnar; samt att Vioikonsaln Niilon godtgjort de förlustor Handelshuset Bötom i Bonnet, för hvars räkning tillkonsutn Niilon uppgifvit sig hafva af slutat förenämnda med finnan M. U. Streng lag ingångna aftal, ansett sig hafva lidet därigenom, att handelshuset i följd af förmån Th. U. Drengbergs felaktiga el ter helt och hållet uteblifna bevaranser till firmor i Frankicke och Belgren samt till vederifiman icke utbetalt särskilda skadeständskopp uppgående sammanlagdt till 0503. funnas q. erintimes; men emedan Kieckonsulnaulow ej styrkt, att han, sedan förmån Th. U. Mangbergs förenämnda anmälningar af den 21. Juli och 21. tugusti 1902. ingått, försäkt på finnans bekostnad i Jakobstad eller å annan i af652
seende å puopsexport därmed jämförlig ort anskaffa det bristande virkespartiet och de skadeslandsbelopp Handelshuset Bielow v. Brennet utbetalt till sina afna mare i Frankriike och Beligen för att des ra genom bristande bevians från han dels husets sida därstädes varit nödra kade anskaffa annat virke äfvensom till Federibolaget, som ej fått motta ga kontrakerad last, icke kunde läggas till grund för den ersättning förman Th. U Strenoborg, hvilken åtagit sig att berera virket i Jakobstad, vore skyldig att erlägga till Vicekonsulu Bötom, ty och då denne icke framställt någon annan beräkningsgrund för sitt ersättningsan opräk, har Rådstufvurätten förkastat Vidkonsuln Bielowis i målet utförda talanmen i anseende till sakens beskaffen het hviltat rättegångskostnaderna parter na emellan Hofrätten, under hvars pröfning parterne ömsesides i vädering dragit målet, har medels dom den 26. Decemler 1912. funnit Handelsfinnan Th. U. Dreng berg icke hafva anfört skäl till ändring af Rådstufvurättens utslag, vid hvilket förty såvidt förman angick komme att bero Vidkommande åter Tuckensuln Bödens vadetalan har Hofrätten funnit det vara utredt, att Handelsfinnan N. 10. Streng berg icke gittat visa, att sådant hinder för bevaransens fullgörande enligt ifråga komna kontrakt föreligat, att förmån kunde anses fretagen från skyldighet att ansvara för förlust, som tillskyndats Vicehonrubel Briton i den del aftalen från förmans sida icke fullgjorts; att förman Th U. Strengberg enligt berörda med Tiocken rubr Bielon för Handelshuset Bielow och Bennels räkning ingångna kontrakt bort levara nedannämnda virkesmängder i följande längder, nämligen: 4330 rubek meter props af 1. d. meters, 4330. kubikme ter af 1,80. metors, 1,2990 rubekmeter af 2. meters, 2103 rubikmeler af 2,20 mators, 2165 hulikmeter af 2, 40. metors, 4330. kulikmetor af 2,50 metses samt 666. rubekmeter af 3. och 4. meters längd eller således tillhopa 31170. kubikmeter, men att finnan enligt af edsvaren mätare utfärdade intyg hvare rat endast skego kulikmiter af 1.60 me653
ters, 1343, 95 kubikmeter af 1,80. mters, 8952, 28 kubikmeter af 2. mters, 1657, 95 kubikmeter af 2,20. metors, 2494, os. af 2,40 mters, 1809, 82 af 2,50 metres, 104, 61. rub: Kontor af 3. metors, 307, 43 rubikmeter af 4. meters samt 1736, 33 kubikmetor af 6 1/2 fots längd eller sammanlagdt 15290, 35 rubikmeter; att Ägenten Emil Olssons genom Handelshuset Briilon v. Bonnets förmedling med finner na Pecorewe i Degrecker, E Ruble, Döneker 1o dels samt Ed. Emout 1o Domän upprättade kontrakt innehölle aftal om b verans af props af sammanlagdt följande mängder och gemensioner, nämligen: af 1,60 meters längd 5630. kulrik metor, af 1,80 metors längd 9130. kubikheter, af 2. meters längd 6735. kubikme ter, af 2,20 mtors länget 2935 kubikeme tor, af 2,40 metors längd 1915. kubikmeter och af 2,30 moders längd 46.55 hubikme ter eller således tillhopa 3000. kulikmeter; att förman Th. U. Strengberg, som vid fullgörandet af dess laverens skyldighet bristit, bland annat i så måtto att förman uraktlåtit leverera följande virbetmängder, nämligen: 3946, 10 kulikmeter af 1,60 metses längd, 2986,05 rubikme ter af 1,80 mters längd, 50705 kubikme ter af 2,20 mtors längd och 3020,18 rubek meter af 2,50 metses längd eller samman lagdt 1049. 38. kulikmeter, genom sagda underlåtenhet varit vällande därtill att Handelshuset Bielon v. Bonnet ej allenast blifvit urståndsatt att fullgöra af han delshuset åtagna bevaranser till ofvan nämnda uttändska firmor, i den män sagda bevaranser kunnat fyllas med virke, som af firman Th. U. Strengberg bert leverdras, utan äfven nödgats för godtgörande af bemälda utlandska för mors anspråk till dem erlägga ett skadestånds belopp af minst tre frånes per kubikmeter icke leverad vara; samt att sagda belopp, det där visats hafva varit skäligt, sedermera af Ticckonsuln Riison till Handelshuset Briton i, Bennet utbetalts; i anseende hvartill och emedan det ej blifvit ådagaladt, att det traktaftal, som Handelshuset Bielou å Bennet uppgifvits hafva afslutat med Rederibolaget icke rörande transport af 5000. rubik famnar af den props, som 1654
förman Th. U. Strengberg ägt leverera och hvilket aftal handelshuset enligt uppgift nödgats rygga i följd af förman K. U. Strengbergs ofvan omförmälda förrummelse, enbart afsett nu ifrågavarande propstevarans eller att förmån Th U. Strengberg ålegat skyldighet att ansvara för den förlust, som möjligen drabbot Handelshuset Bielon i Rennet genom traktastalets återgång, ty och som firman No 10. Strengberg, vid det förhållande att verket enligt firmans kontrakt skulle levereras fritt ombud å förtyg samt emottagas och godkännas af köpare å aflastningsarten, icke kunde göras ansvarig för virkets beskaffenhet efter det aflastning utan anmärkning ägt rum, alltså har Hefrätten, med förkastande af Vice bonsuln Rutois öfriga anspråk, ålagt förman Th. U. Kronberg att till Vieckommeln Niilon utgifva ersättning för af firman icke levararde före nämnda 10459. 38. kukkmetor props afträberäkning af till frånes per kubek heter och i sådant afseende genast till Kuckonauln Biihen betala trettioet tusen trehundra sjuttioåtta panes sivåton eentimes eller motsvarande belopp finskt mynt efter vid betalningstiden gällande kurs jämte fem procents år lig ränta därå från rättegångens bör jan den 7. September 1903. tills full betalning följde, men komme Vicekonsuln Biilon i anseende till sakens beskaf fenhet och dess utgång all sjelf få vid kännas sina vid Rådstufvurätten och i Hofrätten i målet hafda kostnader Olli Hofrättens dom hafva tillkonneln Bötom och finnan. H. U. Streng berg anhållet om ändring, hvarefter rarterne bemält hvarandras ändrings ansökningar Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och pröfvar rättvist på af Rådstufvurätten åboe pade skäl och enär det af firman R. U. Strengberg till Backonaula Briton levarande virket blifvit af hemman emot taget och godkändt å aflästningser ten, med upphäfvande af Hofrättens dörr 1655
låta bero vid det slut, hvari Rådstufvu rätten i sitt utslag stannat. Det alle som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland Walter Andersson. Johannas Pesonen. Walter Andersson. Johannas Pesonen. K. R. Helanen K. Auer. Uno Strömstén. Joulukuun 18 päivänä 1915 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullassa, testamentin moittimista koskevassa jutussa, jossa ovat Åkaan pitäjän Käyrälän kylässä asuvat Eläkemies Antti Antinpoika Vähä-Mikkola eli Jalkama sekä Talolliset Antti Emil ja Adolf Antinpojat Valtama ja Hallulan pitäjän Vähaluolajan kylästä oleva Talollinen Otto Henrik Häti, omasta puolostaan ja avioliitossa edosmenneen vaimonsa Anna Stina Antintyttä jen kanssa syntyneiden lastensa edesmiehenä, ynnä Talollinen Uuno Malakias Ludvig Järvelä ja tämän vaimo Vilhelmina Paulena Antintytär Järvelä, mainitusta Räyrätän kylästä, yhteisesti hakijana sekä Palstatilallinen Oskar Ironen poika Tuomi. Åkaan pitäjän Halhunkosken kylästä ja Talollinen Johannes Henrik Aroninpoika Ali taatu, Kylmäkosken pitäjän Saviniemen kylästä, vastaajina Anläsnä: W. C. H. R. K. No 2383 Pag 10xl 1913
nettu Oikeusosastossa Joulukuun 18 päivänä 1915 Keisarillinen Senaalli on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedol: sittenkuin Antti Vähä-Mikkola oli Lokakuun 30 päivänä 1905 avioliitossa edellisen Elokuun 20 päivänä kuolleen vai monsa Lovisa Vilhelmina Aapramin tyttären kanssa syntyneiden alaikäisten lasten puolesta Urjalan, Åkaan ja Kylmäkosken pitäjäin käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa valvonut Lovisa Vilhelmina Aapramintyttären 30 päivänä Maaliskuuta 1891 allekajoittaman testamentin, jolla Lovisa Vilhelmina tapramintytär oli määrännyt, että kaikki hänen kuolemansa jälkeen jäävä omaisuus oli lankeava hänen Antti Vähä - Mikkolan kanssa siitetyille lapsilleen, ovat Oskar Tuomi ja Johannes Henrik Alilaatu, jotka ovat Lovisa Wilhelmina Aapramintyttären ja tämän ensimäisen miehen edesmenneen Talollisen Aron Tuomaanpoika Alilaadun lapsia, haastatettuaan mainittuun Kihlakunnanoikeuteen Antli Vähä - Mikkolan sokä hänen ja Lovi sa Vilhelmina Aapramintyttären lapret Antti Emil ja Adolf Valkaman ynna silloin vielä naimattoman Vilhelmina Paulina Antintyttären kuin myös tytärvainajan Anna Stina Antintyttären miehen Otto Henrik Hädin, siellä Syyskuun 7 päivänä 1909 lausunut, että Antti Vähä - Mikkola oli väärellä ilmoituksil la asian todollisesta laadusta vakdellut Lovisa Vilhelmina Aapramintyttä ren tekemään kyseessä olevan testamentin, mikä seikka Oskar Suomen ja Johannes Henrik Alihaadun mielestä silvisi siitä, että testamentissa mainittiin Lovisa Vilhelmina Aapramintyttä ren ensimäisen miehen Aron Hilda dun nodaneen puolel Lovisa tilhelmina Aapramintyttären vanhempaen kauppakirjalla 10 päivältä Kesäkuuta 1862 myymän, Punkalaitumen pitäjän Talolan kylässä sijaitsevan. Rasilan talon kauppahinnasta Lovisa Vilhelmina Aapra mintyttärelle suoritettavaksi määrätyistä 150 ruplasta, vaikka nuo rahat koko 1657
naisuudessaan eli vastaavat 60 mark kaa kuitin mukaan olikin nostanut Antti Vähä-Hikkola. Koska siis ollut olemassa niitä edellytyksiä, joiden nojalla testamentti oli laadittu, eikä testamentti myöskään ollut lain määrää mällä tavalla todistettu eikä Antti Pähä - Mikkola laillisesti valtuutettu sitä valvomaan lastensa puolesta, jotka kaikki olivat täysi-ikäisiä ovat Oskar Suomi ja Johannes Henrik Alelaalu vaatinet testamenttia kumottavaksi ja Antti Vähä-Mikkolaa myöläpuoli neen velvoitettavaksi perinnön jaella luovuttamaan Oskar Tuomelle ja Johannes Henrik Alilaadulle mitä heille perintöria lovisa Vilhelmina Aapramintytär vaina jan jälkeen oli tuleva Asiassa kuultuina ovat Antti VähäMikkola ja tämän myöläpuolel kultä neet, että Lovisa Vilhelmina Aapramintytärtä olisi viekotettu tekemään kysymyksessä olevaa testamenttia, sekä sen vuoksirja kun Antti Emil ja Adolf Valka ma ynnä Vilhelmina Paulina Antin tytär sekä Otto Henrik Häti, siihen nähden että he vasta asiassa toimi tetusta haasteesta olivat saanut testamentista tiedon, olivat testamentin Kihlakunnanoikeudessa valvoneet Syyskuun 1 päivänä 1909, vaatineet kannetta hytjättäväksi Kihlakunnanoikeus on Syyskuun 2 päivänä 1910 julistamallaan päätöksellä kumonnut kanteen todistamattama na. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset molemmin puolin olivat vetea malla saattaneet julun on 30 päivänä tammikuuta 1913 antamastaan luomiosja lausunut asiasta mielensä, ja koska Lovisa Vilhelmina Aapramintytär oli tehnyt puheenalaisen testamentin ilmoittamastaan syystä että hänen ensimäinen miehensä Aaron Tuomaanpoika Atilaatu olisi nostanut Lovisa Vilhelm na Aapramintyttärelle tulevan osuuden Kasilan talon kauppahinnasta vala viisikymmentä ruplaa ja tämä osuus siis olisi tullut Oskari Suomen ja Johannes Henrik Alilaadun hyväksi, mutta selville oli käynyt, että Lovisa Vilhelmina 1658
tapramintyttären toinen mies Antti Vähä - Mikkola oli nostanut saman kauppahinnanosuuden, sentähden ja kiin torisa Vilhelmina Aapramintylär siistes tamenttilaisuudessa oli ollut erehdyksessä oleellisista asianhaaroista on Haaoikeus katsonut, ettei edellämainittua apakirjaa voitu pitää Lovisa Vilhelmina tapramintyttären testamenttina ja viimeisenä tahtona, minkä vuoksi. Hevia keus, kumoton Kihlakunnanoikeuden päätöksen, on julistanut saman asiakirjan mitättömäksi ja velvoittanut Antti VähäMikkolan ja hänen myöläpuolensa lailliseen jakoon luovuttamaan Lovisa Vilhelmina Aapramintyttären pesän Hovioikeuden tuomioen ovat Antti tähä - Mikkola ja hänen alussa luetetlut myötäpuolensa anoneet muutosta perustelmalla, johon Oskar Tuomi ja Johan nes Henrik Alilastu ovat vadannut; minkä jälkeen suullinen kuulustelee jutussa on täällä tapahtunut, kuten siitä laadettu pöytäkirja lähemmin osettaa Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koskei puheena olevan testamentin oikeellisuutta ole laillisesti todistettu, harkituo Keisarillinen Senaatti oikeaksi jättää asian sen loppupäätöksen varaan, johon Hovioikeus on tuomissaan johtunut; ja velvoitetaan Antti VähäMikkola ja hänen myöläpuolensa suorit tamaan Oskar Suomelle ja Johannes Henrik Alilaadalle heillä täällä julun vuokei olleiden kalujen korvaukseksi kahdeklankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakol"Keisarillinen Suomen Senaalle: Walter Andersin K. R. Helanen. Johannes Pesonen R. Auer. 1659
Joulukuun 18 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin 1660 tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, tonttiosan luovuttamista koskevassa jutussa, jossa ovat Talonomistaja Tustaf Hans Petter Suomi, Pirunkaupungista, hakijana sekä Toliisikonstaapeli Juho Erland Salovaara ja hänen vaimonsa Enilia Karolina Palovaara, samasta kaupungista, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 18 päivänä Joulukuuta 1915. Keisarillinen Senaalli on itselken osittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikä li nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedol: Turun kaupungin Raastuvanoikeu dessa on Gustaf Hans Petter Suomi lausunut, että hän oli Helmikuun 3 päivänä 1902 tehdyllä kauppakirjalla ostanut kirjaimella a merkityn puolikkaan taloa ja tonttia No 6. Turun 7:nen kaupunginosan 28 korttelissa Jarrumies Johan Fredrik Koskiselta ja hänen vaimoltaan Johanna Koskiselta, jotka olivat Maalis Läsnä: A. L. B.A. A. R. A: R. No 2389. Pag. 263 R. D. 19.
kuun 28 päivänä 1200 ostaneet sen Rakennusmestari Johan Malinilta ja hänen vaimoltaan Alina Malinilta, sekä että Juho Erland ja Emilia Karolina Salovaara, vaikkakin he ja kaikki heidän edeltäjänsäkin olivat kauppakirjojensa mukaan ostaneet ainoastaan kirjaimella le merkityn puolen puheena olevaa, vuon na 1897 vahvistetussa kaupungin asemakartassa rajaviivalla kahteen yhtäsuu reen osaan jaettua tonttia, kuitenkin pitivät osaa heidän tonttipuoliskoltaan olevaa rakennustaan No 3 Suomen omistamalla tonttipuoliskolla ja käyttiväl porttia, joka sijaitsi kokonaan Suomen tonttiosan rajojen sisällä, minkä vuoksi Suomi on anonut Salovaaran aviopuolia velvoitettavaksi luovuttamaan se osa Suomen omistamaa tonttia, jota he pitivät hallussaan ja käyttivät, hänen vapaasamnautintaansa sekä korvaamaan Suomen oikeudenkäyntikulut. Juho Erland Salovaaran ja Emilia Karolina Salovaaran vastusteltua kannetta, on Raastuvanoikeus Tammikuun 22 päivänä 1912 julistamassaan päätöksessä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Gustaf Hans Petter Tuomi oli veloamalla saat tanut julun, on Lokakuun 31 päivänä 1913 antamassaan tuomiossa lausunut luotettavaa selvitystä puuttuvan siitä että puheenalainen Turun kaupungin. Helmikuun 21 päivänä 1898 Johan ja Alina Malinille kokonaisena myymä tontti No 6, joka oli sellaisena rakennettukin, olisi sitä ennen halkais tu kahdeksi eri itsenäiseksi tontiksi, min kä vuoksi ja kun mainittu tontti siis oli katsottava edelleen jakamattomaksi sekä Gustaf Hans Petter Suomen ja Salo vaaran aviopuollen yhteisesti omistamaksi eikä Suomella näin ollen ollut laillista perustettä vaatimukselleen Salovaaran aviopuollen velvoittamisesta Suomelle luovuttamaan kysymyksessä olevaa osaa tontista, Hovioikeus on jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johon Raastuvanoikeus oli jutussa johtunut, ja sen ohessa velvoittanut Suomen vii delläkymmenellä markalla korvaamaan 1661
Salovaaran aviopuolille heillä jutun vuoksi Hovioikeudessa olleet kulut. Hovioikeuden tuomioon on Gustaf Hans Petter Suomi anonut muutosta perustelmalla, johon Juho Erland Salovaara ja Emilia Karolina Talovaara ovat vastanneet, minkä jälkeen suullinen kuulustelu on täällä tapahtunut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo selvitetyksi, että puheenaoleva tontti Turun kaupungin vuonna 1897 vahvistetun asemakaavan mukaan on jaettu kahteen yhtä suureen, kirjaimilla a ja b merkittyyn osaan; että kaupunki Helmikuun 21 päivänä 1898 tehdyllä kauppakirjalla on myynyt sanotun tontin kokonaan Johan ja Alina Malinille; että kysymykseen tullut, tontin b puoliskalla ole va rakennus osaksi on tontin toisen puoliskon alueella; että Johan ja Alina "Alalin kauppakirjalla Maaliskuun 28 päivältä 1900 ovat myyneet tontin a puoliskon Johan Fredrik ja Johanna Koski selle, pidättäen itselleen oikeuden käyt tää pörtinkäytäväksi läntisen linjaka dun varrella olevan rakennuksen välin, joka on viimeksimainitun tontipuolis kon rajojen sisällä; sekä että Gustaf Hans Petter Tuomi sittemmin kauppakirjalla Helmikuun 3 päivältä 1902 on ostanut saman tonttipuoliskon Koskisen aviopuolilta; mutta koskeivät Juho Erland ja Emilia Karolina Palovaara ob näyttäneet, että heillä tontin 6 puo liskon nykyisinä omistajina olisi mitään oikeutta pitää hallussaan Tuomen omistamaan tonttipuoliskoon kuuluvaa aluotta eikä myöskään että Suomi oli si sitoutunut myöntämään Talovaa ran aviopuolille sitä oikeutta Suomen tontlipuoliskoon kuuluvan pörttikäytävän käyttämiseen, minkä Malinin aviopuolet mainitussa kauppakirjassa Maaliskuun 28 päivältä 1900 olivat itselleen pidättäneet, taikka että Suomi muuten olisi velvollinen sellaista rasitettu karse mään, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion ja Raastuvanoikeuden päätöksen, velvoittaa Salovaaran aviopuolet heti luovutta maan Gustaf Hans Petter Suomen vapaas1662
ti käytettäväksi sen osan Suomen omistamaa tontlipuoliskoa, jota Salovaaran aviopuolet hallitsevat ja käyttävät. Asian laatuun nähden saa Tuomi itse kärsiä Raastuvanoikeudessa olleet kulun sa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakaat. Keisarillinen Suomen Senaatti. Afred Kiuksiala. B. Anneberg. Afred Kiuksiala. B. Anneberg. A. W. Hildrade Samuli KorkiA. J. Wahlmanelle Samuli Korki. A. J. Wahlmanelle Samuli Korki. Allan Dahlbeck
Skenlätti Oikeusosusto Tuomiot 1916 0, 106
Rägister pever Kejserliga Senatens för Finland Bomar luetitiedastement. 1916. Januari April månader. valto, Alexandra, Arbetskar koska, revisionssökande i ett 201. mål äng. ersättning för kroppsarbetare å spankad skada. valto. Matti, Arbetskarl. 30 sakoa alto. Hulda bo föreirricola kiinteistöosakaisessa. revisionsaakande i ett vexelmål. Anckas, Aleksandra, Handlanderke, revisi anseckande i ett mål äng. klander af arts 11to. larinvinen. Aleksander, arrenderor, revisionsökande ett mål äng. fordran. larovinen, Kaisa, se Pöraslaronainen. Juho Olli. Bonde. revisionssökande i etnäl äng. fordran. 547 695 357 344 115 115
Annala, Helvi Emilia, Bondeenkan, revisionsökande i ett mål äng. klander af testamente. Anttila. Robert. Bonde. revisionsökande i ett mål ansersättning. Backman, Gustaf Albert, Sjuknoläkare, revisionsodrande i ett vexelmål. derström, G. et C. Aktiebolas. Revisionsökande i ett mål äng. ersättning. ejörklund, Alfred, kommereeråd, revisionsökande i ett onkursmål. Elomqvist. Conrad, Handlande, revisionsäökande i ett mål ans. fordran. Brännävik, Frans Saxdo, Torpare, se Samuel gård. Carlstedt Fröder, Firma, revisionsökande i ett mål äng. fordran. arloon, Ernst. Vicehäradötning, revistolande i ett konkursnäl 97 848 133 90 699 338 Carlsson, Carl Gustaf, landtbrukare, revisionsökande i efmål ang. fordran. slo 331 73 484 Castren. Kaarlo, l. d. Senator, revisimäsökande i ert vexelmål. Credit Aktiebolax, se Pöndinen. Pahlström, Hjalmar Feodor, Vicehäradshöfding, revisionssökande i ett konkursmål. Brätselkammaren i Kemi. revisionsökande i ett mål äng afträdande af arrendeomräde. rätselkommerne i Kemi, revioionssökande i ett mål ängafhysning. hrstedt. Karl August, Paroellägare, se härmedt. Eklunds konkurs. kqvist, Akaeli. Bonde, revisionsökande i ett mål answodämningarätt. Eräkilä, Hannu Olli, Bondesson, revisionsadkande i ett mål äng. brytande af hemmansköö. Arvo, Oskari, Vicehäradshöfding, revisionsökande i ernäl äng. böttrerätt till utmätningsbära varor. 357 204 425 421 651 665 655 57 493 513