Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
nan Kihlakunnanoikeudessa lausuneet, että sittenkun ja Keisarillinen Majestut ti Suomen Ministerisvaltiosihteerinvi raston Suomen Senaatille lähettämän kirjeen mukaan 14/2. päivältä Maaliskuuta 1868. oli hyväksynyt Suomen Valtiosäätyjen 1867. vuoden valtiopäivillä tekemän päätöksen Vattiosäädyille annetun, Viipurin läänissä olevien lahjoitustilojen lunastamista koskevan armollisen esityksen johdosta, jonka Valtiosäätyjen päätöksen mukaan isojako ja verollepano lunastetuilla lahjoitustiloilla oli, Kruunun maksaessa etukäteen siitä johtuvat kulungit, toimitettava, mikäli mahdollista, ennen sen ajan loppua, jonka kuluessa tiloista suoritettu lunastusta oli Kruunulle korvattava, sekä Kruunun lunastamat tilat, jotka olivat tulevat perintöluontoisiksi, olivat, niinpian kuin Kruunu niille saisi kiinnekirjat, täydellä omistusoikeudella tilain haltijoille luovutettavat, niin oli Suomen Vallio kaup1 päivältä Maaliskuuta pakirjalla 18 päivältä Helmikuuta 1800 ja samana päivänä tehdyllä kauppakontrahdilla. Olonetsen Tuorilaituspiirin hallitukselta ostanut kaikki sanotun Kuorilaitus piirin omistamat, Tuojärven lahjoitustilan allekuuluvat tilat Eloniemen, Enoniemen Hautsehakkaniemen Hautavaaran, Helylänniemen, Hukkalan, Kaipaisten, Koitajärven, Kohonniemen, Kotaj�rven Kuikkaniemen, Lietteisin, Leppäniemen, Mainalammin, Moisenvaaran, Näsärinvaaran Nilonsaaren, Pönttösenvaaran, Salon kylän, Tervasaaren, Törösin, Varpäkylän, Vuontelsen, Vegaruksen, Ågläjärven, Kivijärven, Täymäjårven ja Korpijärven kylissä Suojärven pitäjää, lukuunottamatta tilaa No 14. sanotussa Kgaruksen kylässä ja erinäisiä saaria, viidenkymmenenkahdeksan tuhannen kahdeksansadan kuudenkymmenen yhdeksän markan kahdenkymmenen neljän pennin suuruisesta kauppahinnasta, joka vastasi ylläsanottujen tilojen lampuotien Tuorilaitaspiirille maksamatta olevia verorästejä; ja koska Olonetsin Kuorilaitospiirin Hallitus edellämainitun kauppakontrahdin mukaan oli Valtiolle luovuttanut sanotut tilat siinä tarkoituksessa että myytyjen ti103
lain lampuodit saisivat tilaisuutta hankkia itselleen omistusoikeuden iseperäisiin asukkuuksiin ja ehdolla että Valtiolle luovutetut tilat olivat kokonaisuudessaan jaettavat lampuotien välillä, mutta Suomen Valtio, vaikka se ylläolevan mukaan toimi ainoastaan kaupan välittäjänä ja aikoja sitten oli puheenaolevista tiloista myydystä metsästä saanut kantaa isomman määrän, kuin mitä tilain luovutushinta oli tehnyt ja mitä Valtio sen lisäksi oli asiassa kuluttanut, ei vieläkään ollut suonut lampuodeille omistusoikeutta lunastettuihin tiloihin eikä myöskään ollut, niinkuin se oli sitoutunut pitänyt huolta välitaan ja verollepanon loppuunsaattamisesta näillä tiloilla ovat Tavel Brofimoff ja hänen asiakumppaninsa, ilmoittain kunkin heistä olevan lampuotina puheenlaisilla tiloilla, vaatineet Taltion velvoittamista Påvel Profimoff'ille ja hänen aniakumppaneillensä perintöoikeudella luovuttamaan ne tilat ylläluetettuissa kylissä, joita Paval Profimoff ja hänen asiakumppaninsa lampuotina hallilsivat sekä pitämään huolta useinmainittujen tilojen välijaon ja verolle panon lopettämisestä niin pian kuin mahdollista oli; minkä ohessa Tanel Protimoff ja hänen asiakumppaninsa ovat huomauttaneet oikeudenkäyntikulunkiensa korvaamisesta Sittenkun edelläkerrottua kannetta oli Suomen Valtion puolesta vastustettu, on Kihlakunnanoikeus Syyskuun 27. päivänä 1898. julistamassaan päätöksessä katsonut tosin näytetyksi, niinhyvin että Suojärven lahjoitusmaan edelliset omistajat olivat luovuttaneet sen Suomen Valtiolle sillä välipuheella että Suojärven lampuotien tulisi, isojako sanotulla lahjoitusmaalla niin Lohta kuin mahdollista toimeenpantua sekä lampuotien, kunkin veronsa mukaan, maksettua Valtiolle sen lahjoitusmaasta suorittama unastushinta, saada hallitsemiinsa tioihin yhtätäinen omistusoikeus kuin perintötiloihin, kuin myös että tämä lamvuotiin maksuvellvollisuus jo oli täytet ty; vaan koska sitävästoin isojakotoimi tus ei viellä ollut loppuun saatettu eikä 432
myöskään kauppakirjassa, jolla Suojärven lahjoitusmaa luovutettiin Suomen Valti olle, oltu nimitetty mitään määrättyä aikaa, minkä kuluessa lampuodeille olisi annettava perintökirjat lahjoitus maatiloihin, on Kihlakunnanoikeus kumannut kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Tavel Brofimoff ja hänen asiakumppaninsa olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiolla Toukokuun 6. päivältä 1899. katsonut, etteivät Påvel Tröfimoff ja hänen asiakumppaninsa olleet esittäneet laillista perustusta vaatiomukselleen että Vattio velvoitettaisiin heille luovuttamaan puheenaolevat tilat ennenkuin jako ja verollepano sanotuilla tiloilla, josta Valtio oli ryhtynyt asianmukaisiin toiniin, ovat lopetetut, ja sentähden kyväksynyt sen loppupäätelmän, johon Kihlakunnanoikeus oli asiassa johtunut. Tähän Hovioikeuden tuomioon ovat Paval Tröfimoff ja hänen asiakumppaninsä alamaisesti hakeneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Suomen Vallion puolesta sitten on vastattu. Keisarillinen Senaatti on tämän asian tutkinut ja katsoo, etteivät TavelProfimoff ja hänen asiakumppaninsa ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden yllä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi. Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudatta kootl. Keisarillisen Majesteetin Korkealla Nimessä Hänen Suomen Senaattinsa Henr. Porenius E. Johansson Emotio Forsman. A: Knulo. Emotio Forsman. A: Knulo. Emotio Forsman. A: Knulo. Emilidorsman. A; Knulm. Julius Nummelin. Andersin. Wäromens 45
Den 3. Maj 1901. Hans Kejserliga Majestifts Höga NamnDess Senats för Finland inom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Landthushållaren Emil Juselius, från Birknäs enstaka hemman i Kumo socken, sökande, samt Katäradshöfdingen, Jurisutriusqvekandidaten August Emanuel Indrenius, från Helsingfors stad, å egna vägnar samt i egenskap af lagligen tillförordnad förmyndare för under rättegången aflidna Enkefriherrinnan Emilia Elisabet Bergenheims omyndiga barn Axel Edvard Emanuel och DördiElisabet Adelaine Bergenheim, äfvensom Lasarettsläkaredottern Gustava Elisabet Indrenius och Hofrättsaseesdottern Theela Aurora Ekestubbe, från Åbo stad, svarande, angående klander af testamente: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justilie Departement, i Helsinglors, den 3. Maj 1901. Kejserliga Senaten har låtit handlingar na i målet Sig föredragas och af dem, förutom annat, hvarom nu ej är fråga, inhemtat följande Sedan Landthushållaren Juselius hustru ördet af N. B. - S. J. - E. F. - J. N. E. A - L. W. SS. J. T. B. No 61. Pag. 63. R D. 1900
Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius, född Armfelt, den 30. Oktober 1897. aflidit utan bröstarfvingar samt Landthushållaren Juselius inför Häradsrätten i Kumo och Harjavalta socknars tingslag bevakat ett emellan makarne Juselius den 7. Mars 1876. skriftligen belefvadt inbördes testamente, hvarigenom nämnde makar förklarat sin yttersta vilja vara att, när endera af dem med döden afgått, den efterlefvande skulle med full eganderätt bekomma hela deras gemensamma bo sa i fast som löst, hafva Friherrinnan Bergenheim, Theela Aurora Ekestubbe, Gustava Elisabet Indrenius och Vicehäradshöfdingen Indrenius, hvilka, Friherrinnan Bergenheim och Theola Auröra Ekestubbe såsom Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius aflidna syster Anna Aurora Ådelande Armfelts i äktenskap med Hofrättsesoren Axel Florintin Ekestubbi i lifstiden födda döttrar samt Gustava Elisabet Indrenius och Viehäradshöfdingen Indrenius såsom Anna Aurora Ådelande Armfeltes barn af hennes senare äktenskap med Lazaretts läkaren, Medicine - och Kirurgudoktorn Emanuel Indrenius, äro Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius" närmaste arfvingar, till nämnde Häradsrätt utverkat stämning å Landthushållaren Juselius angående klander af berörda testamente samt vid fullföljandet af stämningsmålet inför Häradsrätten anfört: att Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius efter sin den 4. Oktober 1845. hädangångne fader Kaptenen Christoffer Armfelt ärft Källi, Rekola eller Riikkola och Luskala frälse hemman i Kytöjärvi by af Nurmijärve socken, Keno och Watsia frälsehemman i Loppis sockens kyrkoby samt Huusa frälsehemman och åberätten till Marttila eller Heikkilä kronorusthåll i Hiivola by af Janakkala socken, hvilka frälselägenheter jemte besittningsrätten till Marttila rusthåll blifvit före Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius giftermål af hennes moder och förmyndare Kaptenskan Gustava Aurora Armfelt med vederbörligt tillstånd den 17. December 1858. för 20,000. rubel silfver försålda åt makarne Indrenius; att Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius efter sin den 26. Oktober 450
1874. aflidne moderbroder Sekreteraren Carl August Eneschiöld likaledes genom arf åtkommit en åttondedel af Koskis allodialsäteri och Uusikartano frälsehemman, begge enstaka och belågna i Wehmo socken, äfvensom sedermera jemväl innan hon blifvit sammanvigd med Landthushållaren Juselius den 30. Januari 1875. för yttrat nästberörda lägenhetsandelar för 5,250. mark; samt att Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius dessutom under äktenskapet med Landthushållaren Juselius efter sin den 18. November 1883. dödblifna modersyster Akademiedjunktsnkan Carolina Johanna Lindemark i arf bekommit en fjerdedel af Kettarsund enstaka allodialsäteri i Töfsala socken, hvilken lägenhets andel Landthushållaren Guselius med sin hustrus samtycke den 27. Februari 1884. försålt för 7000. mark. Och enär Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius icke enligt lag varit berättigad att genom testamente disponera öfver de henne genom försäljning af hennes ärfda lägenheter och lägenhetsandelar tillfallna köpesummer, utgörande tillhopa 92,250. mark, hafva Friherrinnan Bergenheim och hennes medparter yrkat, att ofvanomordade testamente måtte i denna del förklaras ogiltigt samt Landthushållaren Juselius åläggas att genast till skifte emellan Friherrinnan Bergenheim och hennes medparter utgifva penningar eller annan egendom till nästnämnda belopp och värde. Isaken hörd, har Landthushållaren suselius genmält förnämligast: att Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius väl vid den 25. Maj 1858. förrättadt arfskifte efter sin fader Kaptenen Armfelt tilldelats Hälli, Rekola, Luskala, Keno, Watsia och Hansa frälsehemman äfvensom besitt ningsrätten till Marttila kronorusthåll, i skiftesinstrumentet upptagna till ett sammanlagdt värde af 13,810. rubel silfver, deraf för nämnda besittningsrätt beräknats 5,150. rubel, men att denna rättighet, såsom icke innebarande eganderätt, ej lagligen kunde härföras till arfvejord; att då vid försäljningen af nämnda hemman och besittningsrätt för dem betingats i köpeskilling 20,000. rubel och deraf på besittningsrätten belöpte sig 7,458. rubel 36 kopek, 460
ristsagda belopp af köpeskillingen förty icke vore vederlag för försåld arfvejord; att ej heller Hälli, Rekola, Luskala, Kero, Watsia och Hunsa hemman i sin helket varit arfvejord i Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius hand, enär hennes moder Gustava Aurora Armfelt haft giftorätt till en sjettedel i berörda hemman och medels en å skiftesdagen upprättad särskild afhandling afstått gen giftorättsandel i lägenheterna åt Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius, hvarför från ifrågakomna köpeskilling ytterligare borde afräknas 2,090. rubel 27. kopek för hennes sålunda förvärfda andel i de försålda fastigheterna och endast köpeskillingens återstod 10,451. rubel 37. kopek utgjorde det verkliga priset för försäld arfvejord; att sistnämnda summa, som motsvarade 41,805. mark 48. penni, och de 5,250. mark, hvilka erhållits för Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius ärfda andel i Koskis säteri och Uusikartano hemman, eller tillsammans 47,655. mark 48. penni alltså vore det belopp, som Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius bekommit för före äktenskapet försåld arfvejord, men all af desra penningar icke något influtit i makarne Juselius, bo, i by att Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius före sitt giftermål genom gåfvobref af den 4. Januari 1875. till Anna Auröra Ådeläide Indrenius öfverlåtit det då ännu oguldna beloppet af omordade 20,000. rubels köpeskilling eller 12,000. rubel, motsvarande 48,000. mark; att, om Friherrinnan Bergenheim och hennes medparter dock skulle anses böra tillkomma något vederlag ur makarne Juselius bo, denna vederlagsfordran utgjorde en Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius gäld, som tillkommit före äktenskapet och jemlikt 2. SS: 11. kap. G. B. borde utgå framst ur hennes enskilda gods och således ur de 7,000. mark, hvilka under måkarne Juselius äktenskap tillförts deras bo genom försäljning af Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius i arf tillfallna andel af Kettarsund säteri, att Friherrinnan Bergenheim och hennes medparter emellertid icke kunde i någon händelse utbekomma det dem möjligen tillbörande vederlaget ur makarne Juselius edelade bo utan endast ur Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius behållna lott i boet; men 46
att, emedan Landthushållaren Juselius under äktenskapet med Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius försålt sin enskilda odaljord Thorsnäs egendom i Björneborgs lands församling för 216,01. mark, hvaraf 80,000. mark influtit i makarne Juselius bo, och en tredjedel af nästnämnda belopp säledes innestode uti Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius andel af det gemensamna boit, samt hela boet, efter afdrag af den Landthushållaren Juselius tillkommande fördelen, uppginge i värde till endast 61,594. mark 68. penni, hvaraf Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius i giftorätt till borde 20,531. mark 56. penni, deraf fram ginge, att hennes andel i boet icke förstoge ens till betäckande af det Landthushållaren Juselius för hans under äktenskapet försålda odaljord tillbörande vederlaget, hvilket såsom utgörande Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius skuld till Landthushållaren Juselius borde gällas innan arf efter henne finge lagas. Fagrund häraf har Landthushållaren Juselius ansett Friherrinnan Bergenheim och hennes medparter icke hafva något ett utfä ur makarne Juselius bo samt förty motsagt käromålet Sedan Friherrinnan Bergenheim och hennes medparter bemött Landthushållaren luselius genmäle samt Juselius anhållit att, ifall Häradsrätten komme att förordna till skifte af makarne Juselius bo, grunderna för skiftet måtte utsättas, har Häradsrätten, hvarest parterne ömsesides gjort anspråk på ersättning för rättegångskostnaden, medels den 19. Oktober 1898. afkunnadt utslag i saken utlåtit sig och förklarat utredt vara, att Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius vid den 25. Maj 1858. förrättadt skifte af den fasta egendomen i Kapte nen Armfelts och Gustava Aurora Armfelts gemensamma bo tilldelats Hälli, Rekola, Luskala, Kero, Watsia och Hunsa hemman samt åberätten till Marttila rusthåll, af hvilken egendom Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius efter sin bemälde fader ärft först hälften, som i hans hand varit arfvejord, samt vidare betredjedelar af den andra hälften, hvilken Kaptenen Armfelt under äktenskapet 462
med Gustava Aurora Armfelt af sina samarfva inlöst, hvaremot den återstående tredjedelen, som i giftorätt tillfallit Gustava Aurora Armfelt, icke uti Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius handvarit arfvejord, enär Gustava Aurora Armfelt medels skriftlig afhandling, upprättad jemväl den 25. Maj 1858., upplåtit all fast egendom i boet till skifte emellan sina arfvingar; att Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius sedermera genom salubref af den 17. December 1858. försålt berörda sex hemman och åberätt åt makarne Indrenius för en köpesumma af tjugutusen rubel, motsvarande åttatiotusen mark, hvaraf således sextiosentusen sexhundrasextiosex mark sextiosex och tvåtredjedels penni fölle på hennes ärfda andelar; att Sofia Gustava Kristina Amanda Jusi lius i arf efter Sekreteraren Eneschiold bekommit en åttondedel af Koskis såteri och Uusikartano hemman, genom hvilkas försäljning på hennes andel belöpt sig femtusen tvåhundra femtio mark; äfvensom att Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius efter Enkan Lindemark tillfallit en fjerdedel af Kettarsund säteri, hvilken lägenhetsandel makarne suselius försålt för sjutusen mark, hvadan Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius så ledes, enär hon vid förenämnda skifte erhållit sin faders andel uti värdet för åberätten till Marttila rusthåll i stället för arfvejord och sagda åberätt sålunda jemlikt 2. SS: 17. kap. A. B. uti hennes handantagit naturen af arfvejord, föryttrat arfvejord för inalles sjuttioåttatusen nio hundra sexton mark sextiosex och två tredjedels penni; men som jemväl utredt blifvit, att Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius före sitt äktenskap med Landthushållaren Juselius genom gåfvobref af den 4. Januari 1875. till sin syster och enda arfvinge, Friherrinnan Bergenheims och hennes medparters moder, skänkt just återstående oguldna beloppet fyra twåttatusen mark af den summa Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius genom försäljningen af sina efter Kapte nen Armfelt ärfda lägenheter bekommit emot vilkor att till sin död få uppbära 463
fem procents ränta derå och hon sålunda i sjelfva verket af medel, erhållna genom försäljning af arfvejord, uti det gemensamma boet infört endast trettiotusen niohundra sexton mark sextiosex och tvåtredjedels penni, alltså och då Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius icke varit berättigad att, på sätt hon genom det klandrade testamentet gjort, förfoga öfver denna egendom, pröfvade Häradsrätten lagligt upphäfva sagda testamente i antydda det samt ålägga Landthushållaren Juselius att till laga skifte sig och sina vederparter emellan upplåta boet efter Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius; och jemte det Landthushållaren Juselius anhållan att Häradsrätten i sammanhang med det ta mål ville utsätta de närmare grunderna för det blifvande skiftet, i sakens ännu outredda skick, icke kunde af Häradsrätten bifallas, borde parterne sjelfve med hänsyn till sakens utgång vidkännas sina härför hafda kostna der. Hofrätten, under hvars pröfning Friherrinnan Bergenheim, Vicehäradshöfdingen Indrenius, Gustava Elisabet Indrenius och Wederla Aurora Ekestubbe, gemensamt, äfven som Landthushållaren Juselius, för sig, i vadeväg dragit målet, har, efter det Friherrinnan Bergenheim emellertid aflidit och Vicehäradshöfdingen Indrenius, som förordnats att vara förmyndare för Friherrinnan Bergenheims förenämnda omyndiga barn, å sina bemälda pupillers vägnar förenat sig uti ifrågakomna talan, medels den 31. Januari 1900. deri gifven dom yttrat sig och, lika med Häradsrätten, funnit utredt, att Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius föryttrat arfvejord för inalles sjuttioåttatusen niohundra sexton mark sextiosex och tvåtredjedels penni, hvarför och som Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius, jemlikt 2. SS: 17. kap. A. B., icke varit berättigad att öfver nämnda medel genom testamente förfoga samt den omständigheten, att Sofia Gustava Kristina ilman da Juselius genom ofvanomordade gåfvobref åt sin syster Anna Aurora Ådelade Indrenius skänkt oguldna återsto161
den af köpeskillingen för de af Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius efter Kaptenen Armfelt ärfda och sedermera föryttrade lägenheterna eller fyratioåttatusen mark icke vore å denna sak verkande, Hofrätten i anledning af tillhäradshöfdingen Indrenius och hans medparters Libell och med ändring af Häradsrättens utslag förklarat det nu klandrade testamentet ogiltigt i hvad det rörde omförmälda sjuttioåttatusen niohundra sexton mark sextiosex och tvåtredjedels penni; hvaremot och då Landthushållaren Juselius vade intaga icke föranledde någon ändring i sagda utslag, vid detsamma i öfrigt lemnats beroende. Uti Hofrättens dom har Landthushålla ren Juselius i underdånighet anhållit om ändring medels ingifven deduktion, hvilken Vicehäradshöfdingen Indrenius och hans medparter i föreskrifven ordning bemött. Hvad sålunda förelupit och handlingarna vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande samt finner väl, lika med domstolarne, utredt vara, att Sofia Gustava Kristina Amanda puselius föryttrat arfvejord för sjuttioåttatusen niohundra sexton mark sextiosex och två tredjedels penni; men alldenstund Vicehäradshöfdingen Indrenius, Gustava Elisabet Indrenius, Theela Aurora Ekestubbe och numera aflidna Friherrinnan Dergenheim, derest Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius i lifstiden skulle åt deras moder Anna Aurora Adelaide Andrenius såsom gåfva öfverlåtit de lägenheter och den besittningsrätt, som genom köpebrefvet af den 17. December 1838. föryttrades, icke kunnat, sedan de efter Anna Aurora Adelaine Indrenius frånfälle till trädt hennes qvarlätenskap, än vidare af ter Sofia Gustava Kristina Amanda Jusslius död ega något anspråk på ersättning för berörda lägenheter och besittningsrätt; fördenskull och emedan Klehäradshöfdingen Indrenius och hans medparter, af hvilka Axel Edvard Emanuel och Derde Elisabet Adelaide Bergenheim under rättegången trädt i sin moder Friherrinnan Bergenheims ställe, icke kunna beträffande vederlaget för omförmälda arfvejord ega vidsträcktare rätt än de skulle egt till sjelfva jorden; ty 465
och som ostridigt år, att en del af vederlaget för meranämnda lägenheter. och besittningsrätt utgöres af återstående oguldna innehållet, fyratioåttatusen mark, af den skuldsedel, som Doktorn Andrenius den 17. December 1858. utfärdat till Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius å köpeskillingen för samma lägenheter, hvilket återstående innehåll Sofia Gustava Kristina Amanda Juselius genom gåfvobrefvet af den 4. Januari 1875. öfverlåtit åt Anna Aurora Adelaide Indrenius, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist fastställa det belopp, som vid delningen af makarne Juselius bo skall anses såsom vederlag för af Sofia Gustava Keristina Amanda Juselius försåld arfvejord, till trettiotusen niohundra sexton mark sextiosex och två tredjedels penni och således förklara ifrågavarande testamente ogiltigt i hvad det rör sistnämnda penningebopp; med hvilken ändring vid Hofrättens ofvanberörda dom i öfrigt, deri skäl till vida re rättelse af Landthushållaren Juselius C. J. Tingren. icke förebragts, skall förblifva. Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länder I Hans Kejserliga Majestäts Higa Namn, Dess Senat för Finland: A. af Nyberg E. Johnsson Julius Nummelin Lars Homén. Henr. Berenius. Ernest. Torpman. Andersin. 268
Den 4. Maj 1900. Matts Kejserlige Majestäts Högme namn Dess Senars för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling, från Wiborgs Hofrätt inkommit mål emellan Akilekten Allan Schulman, från Wiborgs stad, sökande, och Handlanden Axel Wiklund, från Åbo stad, svarande, angående fordran: Tifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitio Departement, i Helsingfors, den 4. Maj 1901. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet Sig föredragas och af dem inhemtat följande: Vid Rådstufvurätten i Vibero har Handlanden Wiklund efter stämning å Arkitekten Schulman anfört, att Arkilikten Sekulman för velaepeder, hvilka Handlanden Wiklund till honom försålt, blifvit Handlanden Wiklund skyldig, enligt en af Wiklund den 24 Januari 1898 utskrifven kontohur anteckning, deri soldet från år 1896 Handlanden Wiklund till godo upptagits till fyrahundra sextioåtta mark trettiofem penni, ett belopp af ettusen tvåhundra fyratiotvå mark sextiosju penni; och har Handlanden Ösa H. B. E. J. - E. 5. f. N. 3. et - L. H. A. A. SS: 626. C: No Pag 132 R. D. 1900