Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Stiina Juhontyttären oli täytynyt, paikkakunnalla asuvana, vaikka hän ei olisikaan allekirjoittanut kauppakirjaa 1 päivältä Lokakuuta 1849, josta seikasta tosin ei oltu esitetty näytöstä, siihen nähden että Ylävälkeeniemen talo oli monasti myyty ja Oikeudessa huudatettu sekä siitä kirkossakin kuulutettu, jo däissään saada tieto puheenalaisesta kaupasta, jolla Heikki Myllymäki oli myynyt talon Juho Juhonpoika Ylävalkeeniemelle, jolta Juho Fredrik Ylävalkeeniemi oli sen ostanut; sentähden ja kun Juho Fredrik Ylävälkeniemi 14 päivänä Toukokuuta 1825 annetun Kuninkaallisen Selityksen mukaan siitä, mitä maansaantoa moitettaessa on vaarinotettava, niinmuodoin oli, Hedda Stiina Juhontyttären edellälueteltujen perillisten oikeudenomistajana ollen, minettänyt moiteoikeuden vieläsanottuun kauppaan nähden sekä Juho Fredrik Ylävalkaniemi saman talon aikaisempanä omistajana oli kaupasta kaikissa tapauksissa yhtiötä ja Kihlakunnantuomari Aimelämistä kohtaan vastuunalainen, on Kihlakunnanoikeus kyljännyt Juho Fredrik Ylävalkaniemen jutussa ajaman kantun Hovioikeus, jonka tutkittavaksi, paitsi muita, Juho Fredrik Ylävalkaniemi oli vetvamalla saattanut jutun, on tuomiolla 27 päivänä Kesäkuuta 1908 jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden yllämainitun päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon on Juho Fredrik Ylävalkaniemi anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon osakeyhtiö G. A Serlachius Aktiebolag on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja koska Hedda Stiina Juhontyttäreltä. Kihlakunnanoikeuden päätöksessä mainittuihin asianhaaroihin nähden on ainakin ja Heikki Myllymäen 8 päivänä Heinäkuuta 1889. sattuneen kuoleman aikaan täytynyt olla tieto puheena olevasta Heikki Kyllymäen ja Juho Ylävalkuniemen kesken tehdystä talonosan kaupasta, mutta Hedda Stiina Juhontytär, joka kuoli 393
vasta 13 päivänä Maaliskuuta 1902, ei ole däissään moittinut kauppaa; senvuoksi ja kun Hedda Stiina Juhontytär näin ollen N. K. 11. luvun 8. SS:n mukaan elinaikanansa oli menettänyt oikeutensa moittia samaista kauppaa akä hänen perillisillään tahi heidän oikeudenomistajillaan siinä kohden ole parempaa oikeutta kuin Hedda Stiina Juhontyttärellä itsella kään, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi jättää pysyväksi sen loppupäätöksen, johon Oikuudet ovat asiasta johtuneet; minkä ohessa Juho Fredrik Ylävalkeniemi velvoitetaan suorittamaan osakeyhtiölle GutSerlachius Aktiebolagille, yhtiöllä täällä jutussa olleiden kulunkien korvaukseksi, seitsemänkymmentäviisi markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: J N. Böndernd kanteri Saarinen Mannes Peltonen Ako Malin Akksi Käpy. B. F. Mäin Marraskuun 6 päivänä 1907 Keisarillisen Suomen, Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, korvausta koskevassa jutussa, jossa ovat Saltionenves Waldemar von Trenckell Sortavalan pitäjässä sijaitsevalta Seppakosken tehtaalta, hakijana sekä kuolleen Kunnallisraatimiehen Daniel Tiaisen oikeudenomistajat, hänen Sortavalan kaupungissa asuvat leskensä Nodeshaa Tiainen ja vävynsä Kauppias Juhana Pesu, vaimonsa Aino Elisabet Tiaisen edusmiehenä, kuin myös lapsensa Rautationviskamies Paul Tiainen, Kustaa lan pitäjästä sekä Ylioppilas saakko Nikolai Tiainen, Tiina Maria Tiainen ja Armas Tiainen, sanotusta kaupungista, poisjääneinä vastaajina. Annettu Oikeusosastossa 6. päivänä Marraskuuta 1909 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa Maatimies. Tiaisen haastatettua Kaltionenros von Reinckellin Suistament Såsner: J. B. A. 80. N. 99. K. G.S. 504 No 1839. Sag 198. R. B. 1908.
pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen, mutta kuoltua ennen asian esilletulemista Kihlakunnanoikeudessa, ovat Nädeskda Tiainen ja hänen asiakumppaninsa siellä, mainitun haasteen nojalla, lausuneet, että, sitten kun Talollinen Ivan Nikolajeff Kirjavainen oli välikirjalla 11. päivältä Syyskuuta 1893. luovuttanut Raatimies Tiaiselle oikeuden kuuden vuoden aikana sanotusta päivästä lukien hakkauttaa ja poisotattaa Kirjavaisen omistamaan neljännekseen taloa No 6. Suistamon pitäjän Saitioisten kylässä kuuluvalta, Anasjärven läheisyydessä sijaitsevalta ulkopalstalta kaikki havupuut, joiden latvapää 22. jalan korkeudelta oli 7. tunmaa tahi sitä paksumpi, oli Valtionenvos von Punekell, joka kauppakirjalla 15. päivältä Elokuuta 1898. oli Ivan Kirjavaiselta ja tämän vaimolta ostanut mainitun alueen, Raatimies Tiaisen ottaessa talvella 1898-1899 sanotulta aluelta ylläkerrotulla tavalla ostamiaan puita, hankkinut Tiaiselle kiellon jatkamasta puiden hakkausta ja ottaa; mutta kun tuo alue vasta 5 päivänä Syyskuuta 1899 oli voitettu eri tilaksi ja Valtionuuvos von Trenehelljota ei ollut sitä ennen pidettävä alueen omistajana, siis oikeudettomasti oli estänyt Tiaista käyttämästä hyvakseen kiellon voimassuolon aikana lakannutta hakkansoikeuttaan, ovat Nodeshda Tiainen ja hänen asiakumppaninsa, ilmoittain että heille oli aikaisemmin tuomittu korvaus Ruatimies Tiaisen samalta aluulta ennen hänelle toimitettua kieltomääräystä haadattamista puista vaatineet Valtionenves von Kenehelliä velvoitettavaksi suorittamaan, toimitetun katselmuksen ja arvioimisen mukaisesti, Nadeshala Tiaiselle ja hänen asiakumppaneilleen korvaukseksi niistä yhteensä 1865 kappaleesta mäntyja närepuita, jotka Raatimies Piainen olisi vielä ollut oikeutettu ottamaan, mutta kerrotulla kieltämääräyksellä tullut estetyksi kaudattamasta useinmainitulta alueelta, kaik505
kiaan 246 markkaa 50 penniä kuuden prosentin vuotuisine korkoineen 11 päivästä Syyskuuta 1899, jolloin Raatimies Tiaisen ja Ivan Kirjavaisen välisessä kontrahdissa määrätty hakkansaika oli loppunut. Asiasta kuulustettuna on Valtionen vos von Reinckell vastustanut kannetta muun muassa sillä perusteella, että puheenalainen kontrahti, jolle ei oltu hankittu kiinnitys vakuutta ja jota Ivan Kirjavainen ei ollut odistut oikeutettu tekemäännkään, hän kun ei siihen aikaan yksin omistanut yllämainittua talonneljännestä, oli kysy myksessä olevan alueen jouduttua Valtionemos von Trenehellille kadottanut kaiken voimansa. Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset ovat vaatineet korvausta oikeudenkäyntikustannuksistaan, on päätöksessä 19 päivänä Helmikuuta 1906 lausunut selvitetyksi, että sittenkun Raatimies Tiainen edelläkerrotulla kontrahdilla 11 päivältä Syyskuuta 1873 oli Ivan Kirjavaiselta saanut oikeuden kuuden vuoden aikana, lukien 1 päivästä Huhtikuuta 1874, ottaa kysymyksenalaiselta, neljännekseen yllämainittua taloa No 6. Laitioisten kylässä kuuluvalta palstalta kontrahdissa tarkemmin määrätyt puut, oli Valtionenvos von Prenckell, joka kauppakirjalla 15 päivältä Elokuuta 1878 oli Ivan Kirjavaiselta ja hänen vaimoltaan ostanut samaisen palstan, hakemuksestaan saanut Raatimies Tiaisen Wiipurin läänin Kuvernöörin 7. päivänä Helmikuuta 1899 antamalla päätöksellä kielletyksi jatkamasta aloitta maansa puiden ottaa palstalta, joka kielto oli ollut voimassa kontrahdissa määrätyn hakkausajan loppuun, ja että Raatimies Tiaiselta oli täman johdosta jäänyt palstalle Valtionenros von Reinckellin hyväksi kasvamaan yhteensä 1305 kappaletta Tiaiselle kontrahdin mukaan kuuluneita tukkipuita; mutta kun Saltioneuvos von Kenehell maatilojen osittamisesta 12 päivänä Kesäkuuta 1895. annetun asetuksen mukaan ei 506
ollut tullut vielämainitun palstan omistajaksi ennenkuin se oli 5 päivänä Syyskuuta 1899 hänelle eroitettu, eikä Valtionewos von Trenckell siis myöskään ollut ollat oikeutettu sitä ennen kieltämään Raatimies Tiaista hakkauttamasta äskenmainittuja puita, on Kihlakunnanoikeus, joka ei ollut katsonut sen Valtionenvos von Trenckellin puolelta väitetyn, vaan näyttämättä jääneen seikan, että Ivan Kirjavaisen tehdessä Raatimies Tiaisen kanssa edelläkerrotun kontrahdin myöskin Kirjavaisen kanssaperillisillä olisi ollut oikeutta puheena olevaan talonneljännekseen, voineen tehsä sanottua kontrahtia tehottomaksi Valtionenvos von Trenckelliin nähden pannen mainituille puille kappaletta kohden arvoksi 644de seitsemän tuuman vahvuiselle 1 markan 25 penniä, 399'11 kahdeksan tuumaiselle 1 markan 75 penniä, 154te yhdeksän tuumaa paksulle 2 markkaa 50. penniä, 65 lle kymmenen tuumaa täyttävälle 3 markkaa, 24llä yksitoista tuomaiselle 3 markkaa 50 penniä, 14lla kahdentoista tuiman vahvuiselle 4 markkaa ja 516 kolmetoista tuumaa täyttävälle 4 markkaa 50 penniä, velvoittanut Valtionenvos von Konekellin suorittamaan Raatimies Tiaisen oikeudenomistajille Nadeshda Tiaiselle ja hänen asiakumppaneilleen puitten yhteenlaskettua arvoa vastaavat kaksituhatta kaksisataa neljäkymmentäviisi markkaa seitsemänkymmentäviisi penniä ynnä kuuden prosentin vuotuisen koron tästä rahamäärästå 11 päivästä Syyskuuta 1899 maksun tapahtumiseen asti; jonka ohessa Valtioneuvos von Renehell velvoitettiin korvaamaan. Nadeshela Tiaiselle ja hänen asiakumppaneilleen heidän oikeudenkäymiskustannuksensa kolmellasadalla markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Valtionenvos von Renckell oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 16. päivänä Toukokuuta 1908. katsonut, ettei Valtionenvos von Reinckell ollut esiintuonut syytä muuten muuttaa Kihlakunnanoikeuden päätöstä kuin 507
että, koska puheena olevat puut olivat mitatut 20. eikä 22. jalan korkeudelta, eikä siis voitu pitää luotetta vasti selvitettynä että niistä muut kuin kahdeksan tuumaa paksuiksi taki sitä suuremmiksi havaitut olisi vat ollut edellämainitussa kontrahdissa määrätyn mitan täyttäviä, eikä Valtionuvas von Trenehelliä asian laatuun nähden voitu katsoa velvolliseksi maksamaan suoritettavastaan korvausmäärästä suurempaa korkoa kuin viisi sadalta vuodessa, lukien 12. päivästä Helmikuuta 1905, jolloin hänelle oli toimitettu haaste Kihlakunnanoikeuteen, Valtionenvos von Trenckell vapautettiin suorittamasta, Kihlakunnanoikeuden hänen maksettavakseen määräämaa, yhteensä 805. markkaa tekevää korvausta mittauksessa huomion otetuista 644stä seitsemän tuumaa paksusta puusta, kuin myöskin velvollisuudesta suorittaa sellaista korkoa kuin Kihlakunnanoikeus oli määrännyt; ja tuli Valtionenvos von Kunokellin siis Andeshdu Tiaiselle ja hänen asiakumppanailleen kuittia vastaan maksaa tuhat neljäsataa nelijäkymmentä markkaa seitsemänkymmentäviisi penniä viiden prosentin vuotuisine korkoineen äskensanotusta 12. päivästä Helmikuuta 1905. sekä Kihlakunnanoikeuden määräämillä kolmellasadalla markalla korvata Nädesada Tiaiselle ja hänen asiakumppaneillan heidän oikeudenkäyntikulunsa Hovioikeuden tuomioon on Valtionuvas von Tunckell anonut muutosKeisarillinen Senaatti on tutkinut ta. tämän jutun ja katsoo, ettei Saltionen vos von Renckell ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti; J. N. Rännens Ahk Malin. J. N. Rännens Ahk Malin. Sentin Karinen Akkoi Räpy Joulu Karinen - Akksi Räpy Johannes Peltonen Häfstellen 308
Den 8 November 1909. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt sessions skilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål angående ersättning på grund af kontraktract emellan den färtigs saktiebolaget sved, i Ett singfors stad sökande och Bonmerserådet Herman Saarla mainen, från Kuohia stad, som rande. Gifven i Justitiedebar lementet den 8 November 1869 Kejserliga Senaten har låtit hand ngarna i mälet på fordragas och S dem inhämtat följande Kommerserådel Saussamannen är på stämning å Angfartygat rubelaget Nord vid Rådstufvurätten i Helsingfors stad anfört att bemälla belag medels den 7 November 1903 upprättadt och af Nommerera le Säästämäinen den 28 i samma nåmad godkändt skriftligt kontrak förbundet sig att för i kontaktet Lagetna förkalycker från Kungo stad till särskilda älländska hemSumt J. N. B. K. H. W. M. 0 Fog år 1819 208
Den 8 November 1909. Kejserliga Senatens för Finland Pag. 167. R. D. dom uti ett på nedsatt bevisionsskilling från Kejserlige Åbo Kofrätt inkommet mål angående ersättning på grund af kontraktsbrott emellan Ängfartygsaktiebolaget Nord; i Kelsingfors stad sökande och Kommerserådet Herman Saasta moinen, från Kuohio stad, som rande: Gifven i Justitiedebar lementet den 8. November 1909 Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sin föredragas och af dem inhämtat följande: Kommerserådet Saastamainen har på stämning å Angfartygsak tiebolaget Nord vid Rådstufvurätten i Helsingfors stad anfört, att bemälda belag medels den 9 November 1903 upprättadt och af Kommerserådet Säästamoinen den 28 i samma månad godkändt skriftligt kontrakt förbundit sig att för i kontraktet angifna traktatgifter från Hangö stad till särskilda utländska hemSärv: J. N. B. - K. M. S.G. A. J. P. B. F. M. 1908 No 1850.
nar frambefordra i Kommerserådet Saastamoinens trädrullefabrik i Kuopio tillverkade trådrullar mot att Sons tamoinen å sin sida förpliktat sig att vid exporten af sagda vara använda utoslutande bolagets färtyg, samt attlagfartygsaktiebolaget Nord, ehuru i berörda kontrakt uttryckligen stadgades att detsamma skulle gälla till den 31 December 1909 och äfven därefter ifall kontraktet icke af någondera parten uppsades femton dagar därförinnan, emellertid ensidigt brutit kontraktet i det att bolaget, som endast till utgången af år 1904 uppfyllt sin gentemot Kommerserådet Saastamoinen i förestående måtto åtagna förbindelse, försålt samtliga bolagets fartyg utan att för Kommerserådet Saasta moinen utverka lika förmånliga baktsätser som de frukter Saastamoinen i nämnda kontrakt betingat sig; och enär Kommerserådet Saastamoinen i följd härat nödgats för de partier trädrullar, som af honom under Januari månad år 1905 utskap pats, erlägga trakter, hvilka med fyra tiofyra pund en skilling elfva panee engelskt mynt öfverstigit den godtgörelse Saastamoinen enligt omordade kontrakt bort för desammas frambefordrande utgifva, har Kommerserådet Saastamäinen yrkat Angfantygsaktiebolaget Nords förpliktande att till Saastamoinen i skadestånd utgifva sagda belopp med laga ränta från rättegångens början den 24. Mars 1905 samt att godtgöra Saastamoinen dennes kostnader i målet saken hördt har Ängfartygsak tiebolaget Nord genmält det medels ifrågakomna kontrakt afsetts endast att bevilja Kommerserådet Saas tamainen fräktsatser under de gång bara mot förmånen för bolaget att erhålla alla Kommerserådet Saas tamoinens trakter till bolagets förtya samt att, ehuru en viss tid för åttalets giltighet utsatts, hvarken Kommerserådet Haastamoinen eller Ängfar tygsaktiebolaget Nord torde hafva 510
tänkt sig annan påföljd af intraffande kontraktsbrott än att den enas förmån i så fall upphörde jämte den andras, än mindre kunde kontrak tet förtaga Änglärtygsaktiebolaget Nörd rätten att till och med på vik tigaste skäl nedlägga sin bolagsrörd se före utgången af den för kontraktets giltighet utsätta tiden; hvarför och som Angfartyss aktiebolaget Nordnödgats af hänsyn till sin konomiska ställning upphöra med sin rederirörelse, bolaget emotsett förkastande af Kommerserådet Saastamoinens talon Rådstufvurätten har medels den 16 Juni 1905 åtsagdt utslag på upptagna skäl såsom obefogadt förkastat Kommerserådet Saastamoinens i målet utförda talan. Hofrätten, under hvars pröfning Kommer serådet Suaslamainen i vaderäg dragit målet, har medels dem och alldenstund Angfartyg saktiebola get Nord medels ifrågakomna kan den 15 maj 1908 i saken sig utlåtit; trakt, hvilket skulle gälla från den 1. Januari 1904 till den 31 December 1909 och äfven därefter, därest detsamma ej femton dagar före sistsagda dag blefve af någondera parten uppsagdt, åtagit sig att mot i kontraktet öfverenskomna traktafgifter från Kango till särskilda hammar i England och på kontinenten medels bolaget tillhöriga fartyg framksfor dra af Kommerserådet Saastamoinen för utförset ur landet leverserade trädrustar, men Angfartygsaktiebolaget Nord emellertid försålt samtliga si na fartyg och sålunda försatt bola get ur stånd att efter 1904 års utgång fullaöra sitt antydda åtagande, utan att för Kommerserådet Saastamoinen hos annat rederi utverka lika förmän liga traktsatser som de, hvilka tillför säkrats Saastamoinen i nämnda kentrakt; fördenskull och då Kommere rådet Saastamoinen för transporter med annat rederis fartyg af de utaf honom under Januari månad är 1905 utskappade trädrelle hartierna 511
erlagt trakter, som obestridt med sammanlagdt fyratiofyra pund en skilling elfva penee ongälskt mynt öfver stigit den godtgörelse, mot hvilken Augförtyysaktiebolaget Nord enligt sagda kontrakt åtagit sig att framhafordra samma godsmängd, samt Angfart tyysaktiebolaget Nord ej ens påstått Att Kommersprådet Saastamoinen skulle varit i stånd att mot lägre frakter än de af honom sålunda erlagda få ifrågakomna transport verkställd, har Hofrätten funnit Anaförtygsaktiebolaget Nord vara plik tigt att hålla Kommerserådet Saas tamoinen skadeslös för den fräktskillnad Saastamoinen i anförd måtte fått vidkännas samt förty, med upphäfvande af Rådstufvurät tens förenämnda utslag, ålagt An förtygsaktiebolaget Nord att till Kömmerserådet Saastamoinen emot kailte utgifva ofvannämnda belopp fyratiofyra grund en skilling elfva panee engelskt mynt eller motsvarande belopp finskt mynt efter å mista kurevid betalningsdagen med fem procents årlig ränta från rättegångens början den 24 Mars 1905. tills full be talning följde, hvarjämte Angfartygs aktiebolaget Nord skyldigkändes att med nittio mark godtgöra Kommer serådet Saastamoinen dennes umgälder i målet vid Rådstufvurätten. Uti Hofrättens dom har Angfartyosaktiebolaget dörd anhållit om än dring medels hit ingifven deduktion, hvilken af Kommerserådet Saasta moinen i föreskrifven ordning bemötts Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner Augförtygsaktiebolaget Nord, som medels ofvannämnda kontrakt förbundet sig att mot de i kontraktet utsatta fräkt afgifterna till särskilda hämnar i England och på kontinenten frambefordra af Kommerserådet Saaslandinen för utförsel ur landet beverserade trädrullar, icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken fördenskull skall 612
bero; och ålägges Angfartygsaktiehola get Nord att till Kommerserådet Saas tamoinen, i ersättning för hans härstädes i målet hafda kostnader utgifva sextiofem mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland J. N. Bönnlund Santen Saarinen Johannes Peltonen. Akonalin Walter Andersin. D. F. Möller Den 8. November 1909. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisions skilling från Kejserlige Åbo Hof rätt inkommit mål angående ersättning på grund af kontrakts brott emellan Angfartygsaktiebola get Nord, i Helsingfors stad, så kande, samt Kommerådet Merman Saastamoinen, från Kuopio stad, svarande: Silfvin uti Justitia departementet den 1. November 1909. Kejserliga Senaten har låtit hand ingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Kommerserådet Saastamoinen har på stämning å Angfartsgaktielaget Nord vid Rådstufvurätten i Helsingfors stad anfört, att bemälda bolag genom den 9. November 1903. upprättadt och af Kommerserådet Svastamoinen den 25. i samma månad godkändt skriftligt kontrakt förbun dit sig att från Mangö städ till särskilda i kontraktet angifna utländska kamnar under tiden från den 1. Januari 1904. till den 31. December Öfde J. N. B. - R. M. S. - W. et. - J. P. J. B. F. M. No 1851. 713 Pag. 294. R. D. 1908.
1909. och jämväl därefter, såframt icke uppsägning femton dagar in nan sistnämnde dag å någondera sidan skett, frambefordra alla uti Kommersådet Säästamoinens trädred lefabrik i Kuopio tillverkade, för venort till utländet afsedda trädrullar för i kontraktet närmare upptagna traktafgifter, hvaremot Taastamoinen å sin sida förpliktat sig att vid utförd af nämnda vara anlita uteslutande bolagets angfartyg; och som Kommerserådet Saastamoinen, sedan bolaget vid utgången af år 1904. upphört med sin nederirörelse, nödgats vid export af trädrullar under Maj, Juni och Juli månader år 1905. till annat rederi betala pakt, som med 197. pund 13. skilling 8. penni egelst mynt öfverstige det belopp Saastamo nen enligt omförmälda kontrakt bort till Ångfartygsaktiebolaget Nord för samma vara erlägga, har Kommasådet Saastamoinen yrkat bemälda bolags skyldigkännande att ersätta Päästämäinen förenämnda fruktokillnad jämte ränta därå. Öfver käromålet hördt har Äng förtygasaktiebolaget Nord genmält, att ifrågavarande kontrakt parterna mellan ingåtte under förutsättning att fvingande skäl skulle berättiga såväl den ena som den andra parten att upphöra med sitt åtagande enligt kontraktet, på sätt framginge jämväl af den om ständigheten att i kontraktet utsatte hvarken viss bestämd varimängd, såsom för verkligttraktaftal jämlikt SS: 80. i gällande sjölag vore erforderligt, eller äfventyr för kontraktibrott, i anseende hvartill och som belaget af sin konomiska ställning lvengits att vid utgången af är 1904. upphöra med ifrågakomna ederirörelse och försälja sina ängförtyg, detsamma emotsett förkastande af käromålet. Rådstufvurätten, hvarest parterna ömsesides tagit i anspråk ersättning för sina rättegångsumgälder, här medels utslag den 11. 514
Oktober 1905. i målet utlåtit sig; och som Angfartygsaktiebolaget Nord genom omordade kontrakt åtagit sig att emot i kontraktet öfverenspomna traktafgifter från Mango till särskilda hämnar i bonunguriket England och på kontinenten medels bolaget tillhöriga angfartyg frambefordra af kommerserådet Svårtamoinen till erport levererade träd rullar, hvilket kontrakt skulle gäller från den 1. Januari 1904. till den 31. December 1909. och äfven därefter, dånst detsamma icke femton dagar före sistsagda dag blefve af någondera parten uppsagdt, men bemälda bolag emellertid genom sin åtgärd att afhända sig samtliga bolagets ängfärtyg försått sig ur stånd att efter utgången af år 1904. fullgöra sitt förenämnda åtagande samt Koimmerserådet Säastamoinen i följd däraf varit tvungen att för transport af de utaf honom under Maj, Juni och Juli månader år 1905. utsbeppade trädrudle partierna anlita annat rederi och för desamma erlägga pakter, som med ett belopp af sammanlagdt etthundra nittiosju pund tretton skilling åtta pina egelikt mynt öfverstigit den godtgördn, för hvilben Angfartygsaktiebolaget Nord enligt ofvansagda kontrakt varit skyldigt att frambefordra samma godsmängd; alltså och då i Ängförtygsaktiebolaget Nords vägnar icke ens påställs att Kommerserå det Savitamainen skulle varit i tänd att mot lägre trakter än de af honom sålunda erlagda få ifrågakomna transporter verkställda, har Rådstufvurätten funnit Äng förtygsaktiebolaget Nord böra hålla Kommerserådet Saastamoinen skadeslös för den fräktskillnad Saastamoinen i anförd måtto fått vidkännas samt förty ålagt bolaget att till Kommerierådet Säästamoinen utgifva ofvannämnda belopp etthundra nittiosju pund tretton skilling åtta penee engeldt mynt eller motsvaran515
de belopp finskt mynt efter å vista kurs å orten vid betalningstiden med fem procents årlig ränta därå från stämningsdagen den 4. September 1905., hvarutom bolaget hänts skyldigt att med etthundra mark godtgöra Kommerserådet Saastamoinen hans rättegångskostnader. Hofrätten, under hvars pröfning Angfartsgsaktiebolaget Nord i väde väg dragit målet, har genom dom den 27. Oktober 1908. låtit vid Rädstufvurättens utslag bero, jämte det bolaget ålagts att till Kommerseradet Saastamoinen gälda lösen och öfriga afgifter för hans oemplar af Hofrättens dom med femton mark åttio penni. i Hofrättens dom har Angfar tyysaktiebolaget Nord sökt ändring medels hit ingifven deduktion, den Kommerserådet Saastamoinen i föreskrifven ordning bemött, hvarefter mentligt förhör i målet härstädes försiggått på sätt det därvid förda protokollet närmare vidhandengifver. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Angfartygsaktiebolaget Nord, som medels ofvannämnda kontrakt förbundit sig att mot de i kontrak tet utsatta fruktafgifterna till ärskilda hämnar i England och på kontinenten frambefördra af i Kommerserådet Säastamoinen för utförne ur landet leverserade trådrullar, icke hafva anfört skäl till ändring i Stafrättens ofvanberörda dom, hvarvid förty skall förblifva; och ålägges Ingförtyssaktiebolaget Nord att till kommerserådet Saastamoinen, i erättning för hans härstädes i målet häfda kostnader, utgifva sextiofem mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: J N Banlund kanteri Karsvien Johannes Peltonen Åkomalin Walter Andersin. B. F. Möler 516