Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
alaiselta maa-alueelta pois seuraavat, Varamaanmittari Granqvistin edelläkuunotun kartan mukaan, samalla alun la olevat rakennuksensa, nimittäin otettehtaan asuinrakennuksineen, kellarin ja jääsäiliöt, asuin- ja ulkohuonerakin nuksen ynnä lautakoppilan, sekä jältämään maa-alueen Kustaa Arvolan vapaasti hallittavaksi. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Olempanija Boch oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiolla 31. päivältä Toukokuuta 1904. vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen. Hovioikeuden tuomioon on Kauppias Björkman, ilmoittaen kauppakirjalla Huhtikuun 22. päivältä 1904. Osan panija Boestiltä ostaneensa hänen omistamansa useinmainitulla maa-aluella olevan Toijalan otullehtaan ja vesitehtaan ynnä vuokraoikeuden sanottuun maa-alueeseen, anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Kustaa Arvola säädetyssä järjestyksessä on vastannut, Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koskei ole väitetty että edellä mainitulla Lokakuun 20. päivänä 1894. tehdyllä välikirjalla Oluenpanijoille Holmströmille ja Carlanderille luovutettu vuokra oikeus olisi kiinnitetty kolmannekseen Mongon taloa ja selvitystä puuttuu siitä, että Kustaa Arvola on ostaessaan kauppakirjalla Helmikuun 28. päivältä 1901. Kaarle ja Hilma Hinkalta siinä mainitun, nyttemmin Laaksolan palstatilaksi Mongon tilasta erotetun maaalueen hyväksynyt sanotun vuokravälikirjan, katsoo Keisarillinen lenaatti ettei Kauppias Björkman ole esiintuonut syytä muuttaa sitä lopputulosta, johon Hovioikeus dellä sanotussa tuomiossa on asiasta johtunut ja joka siis pysyy voimassa; ja velvoitetaan kaupnias Björkman suorittamaan Kustaa Arvolalle hänellä täällä jutussa olleiden kulujen korvauksekki kahdeksankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset nou98
dattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J. l. Sohlman kuudesis. fl. Kumman. C. Andersin. Valentin Gummerus J N Bärnlund No 122. Pag 90 R2 1904 Carl Mandertskjöts Den 13. Februari 1905. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Åbo Hofrätt inkommet fordringsmål emellan Skomakaremästaren Karl Gustaf Rosenberg och hans hustru Anna Sofia Rosenberg, från Björneborgs stad, sökande, äfvensom Fältkamrerarenkan Janne Holmberg, Kontoristen Hugo Hjalmar Holmberg. och Studeranden Vladimir Achates Holmberg, alla jemväl från Björneborg, samt Tioelandskamreraren Werner Holmberg, från Helsingfors stad uteblifne svarande: Sifven uti Justituderpartementet den 13. Februari 1905. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är ifråga, inhemtal följande: Efter stämning å Fältkamrerareen kan Holmberg och hennes medparter, såsom aflidne Stadsfiskalen i Björneborg Fältkamreraren Jacob Holmbergs rättsinnehafvare, har Anna Sofia Rosenberg vid Rådstufvurättens i Björneborgs stad sammanträde den 16. AuOch J. G.S. E. A. W. H. J. B. Hof H.
gusti 1901. anfört, att Handlanden i nämnda stad Gustaf Svensberg, hvilken aflidet den 20. April 1897., medelst skriftligen upprättadt testamente, af den 4. December 1893. rörande sin qvarlåtenskap förordnat, bland annat, uti testamentets sjunde punkt att Handlanden Svensbergs vid tiden för testamentets upprättande ännu lefvande tre systrar och en afliden systers arfvingar egde bekomma 10,000. mark i skuldsedtar till sådan fördelning sig emellan ett de tre vid lif varande systrarna erhölle enhvar 25,000. mark och bemälla aflidna systers arfvingar jemväl 2500, mark samt uti nittonde punkten af testamentet att, sedan i testamentets föregående punkter angifna belopp blifvit betalda och liqviderade samt möjligen oguldna stadsuttagor med mera qvitterade äfvensom vård å Handlanden Svensbergs graf anskaffad, allt hvad af Svensbergs förmögenhet då öfverblifvit och qvarfunnes skulle tillfalla Björneborgs stads päiväta Svenska Samskola, hvarhos Handlanden Svensberg 100 uppdragit åt Pältkamreraren Holmberg att till laga verkställighet befordra te stamentet; att Anna Sofia Rosenberg, som vore Handlanden Svenbergs den 16. Januari 1897. hädangångna syster Ulrika Lagerströms enda bröstarfvinge, efter Svensbergs död bevakat ofvanbeskrifna testamente med anspråk på rätt till det belopp af 25,000. mark skuldsedlar Ulrika Lagerström i testamentets sjunde punkt tillagts, derå särskilda i skyldskap med Handlanden Svensberg varande personer stridiggjort Anna Sofia Rosenbergs omordade anspråk, men Anna Sofia Rosenberg genom Kejserliga Senatens dom af den 28. Mars 1901. förklarats vara berättigad att utbekomma det i testamentet förUlrika Lagerström afsedda beloppet; att Anna Sofia Rosenberg på grund häraf den 5. Maj 1901. af Fältkamrerarenkan Holmberg fått emottaga dels i värdepapan dels i kontant 27,371. mark 82. penni, ehuru henne, med afseende derå att hennes rätt till qvarlåtenskapen efter Handlanden Svensberg såväl lagenligt
som enligt testamentets ordalydelse och taget omedelbart vid hans död, rätte ligen tillbort utöfver kapitalet äfven fem procents årlig ränta derå från Svensbergs dödsdag till liqviddagen jemte ränta å influtna årsvis till hufvud stolen lagda räntor med 5446. mark 70. penni eller inalles 30,446 mark 70. penni, till hvilken beräkning af ränta på ränta Anna Sofia Rosenberg ansett sig hafva rätt på den grund att den testa menterade förmögenheten utgjorts dels af skuldsedlar, af hvilka en del löpt med högre ränta än fem procent, dels af värdepapper, å hvilka räntan utfallit halfårsvis, samt att då Anna Sofia Rosenberg sålunda fått uppbära 8074. mark 88. penni mindre än henne tillkommit Fältkamreraren Holmberg som emellertid i lifstiden, tvårt emot testamentets föreskrift derom att i Björ neborgs Svenska Samskolas andel af qvarlåtenskapen finge utdelas först en dan öfriga testamentsdotter blifvit till fullo betalda och liqviderade, verkställ slutliqvid med sagda skolas egare Bje101 neborgs Svenska Samskolas Aktiebolag dan att dervid innehålla nödiga medel till att fullt betäcka hvad Anna Sofia Rosenberg egde ur boet bekomma, genom slikt felaktigt förtarande vid verkställandet af testamen tel gjort sig, jemlikt 2 SS: 18. kap. H. B., skyldig att sjelf svara för den för Anna Sofia Rosenberg i följd deraf uppkomna brist i hennes testamentslott, hvarföre och då Fällkamrerarenkan Holmberg och hennes medparter, enligt 8. SS sagda kap. och balk samt 22 SS i förordningen den 9. November 1868. angående, bland annat, gälds betalning vid dödslall, vore ansvarige för fulla ersättandet af antydda skada med öppen rätt till återvinningslalan emot förenämnda aktiebolag, Anna Sofia Rosenberg yrkat Fältkamrerareenkan Holmbergs och hennes medparters för pligtande att till Anna Sofia Rosen berg utbetala ofvannämnda 3074 mark 88. penni jemte fem procents ränta derå från den 5. Maj 1901. till skeende full liqvid
Öfver käromålet hörde hafva Fältkamrerarenkan Holmberg och hennes medparter framhållit att, enär Handlanden Svensbergs ifrågavarande testamente icke innehölle någon annan bestämning om beräkning af ränta å de testamenterade beloppen än föreskriften i testamentets tredje punkt, att åt Klockare dott ren Justina Mannelin borde utom 10,000 mark i skuldsedlar utbetalas jemväl fyra procents ränta å kapitalet från Svensbergs död till liqviddagen, deraf således framginge att Svenbergs mening varit att andra testamentstuga re, utom Justina Mannelin, icke egde bekomma någon ränta å dem tillagde lotter, På grund häraf och då ränta å fordran icke ifrågakomme i annat fall än att sådan blifvit utlåst och yrkandet att utfå ränta på ränta vare lika foglöst samt härtill ännu komme att Anna Sofia  Rosenberg genom en mellan henne och Björneborgs Svenska Samskolas Aktiebolag den 14. och 16. Oktober 1898. ingången förlikning frångått allt anspråk 102 på vidare andel ur Handlanden Svensbergs bo än hvad af Fällkamreraren Holmberg för Ulrika Lagerströms rättsinnehafvares räkning afsatts, hafva Fältkamrerarenkan Holmberg och hennes medparter emotsett käromålets förkastande. Sedan jemväl Björneborgs Svenska Samskolas Aktiebolag hörts i saken samt Anna Sofia Rosenberg vid bemötande af varemålet anmärkt, bland annat, att förberörda emellan Anna Sofia Rosenberg och bemälda bolag träffade förlikning angått biläggande af Anna Sofia Rosenbergs och bolagets emot hvar andra väckta talan om klander af änragda testamente, men icke innefattat någon afsägelse från Anna Sofia Rosenbergs sida af det rättsanspråk, hvar om nu vore fråga, har Rådstufvurätten, hvarest parterne ömsesides anhållit om ersättning för sina rättegångsumgälder, medelst den 12. November 1901 afkunnadt utslag i målet sig utlåtit, och som uti tredje punkten af Handlanden Svenbergs ifrågakomna testamente uttryckligen bestämdes
att Justina Mannelin skulle erhålla etthundratusen mark i skuldsedlar och dessutom å dessa medel njuta fyra procents ränta från Handlanden Svenbergs dödsdag till liqviddagen samt af sagda bestämning tydligen framginge att Svensbergs afsigt varit att öfrige testamentstagare icke borde till komma någon ränta för angifna tid har Rådstufvurätten förkastat käro målet såsom obefogadt, jemte det. mellertid rättegångs umgälderna i anseende till sakens beskaffenhet parterne emellan qvittats Hofrätten, under hvars pröfning Karl Gustaf och Anna Sofia Rosenberg äfvensom Fältkamrerarenkan Holmberg, Kontoristen Holmberg och Studeranden Holmberg, ömsesides i vader väg dragit målet, har genom dom den 18. Maj 1804. funnit Karl Gustaf och Anna Sofia Rosenberg, hvilka icke virat att Anna Sofia Rosenberg å förberörda tjugufemtusen marks kapital af ur boet efter Handlanden Svensberg bekomma ränta utöfver det belopp af 103 joitusen trehundra sjuttioen mark åttiotvå penni Anna Sofia Rosenberg uti förestående måtto i slik ränta redan tilldelats, icke hafva anfört skäl till än dring i det slut, hvari Rådstufvurätten genom dess utslag i saken stannat, samt Jältkamrerarenkan Holmbergs och hennes medparters ändringsansökning icke heller föranleda annan rättelse i samma utslag än att Karl Gustaf och Anna Solia Rosenberg kändes skyldiga att hålla Fältkamrerareenkan Holmberg och hennes medparter skadeslösa för deras nödigasti kostnader i målet vid Rådstufvurätten samt i sådant afseende till Fältkamrerarenkan Holmberg, Kontoristen Holmberg och Studeranden Holmberg gemensamt utgifva etthundra femtio mark med hvilken ändring vid Rådstufverättens slut i saken alltså i öfrigt komme att bero, jemte det vid antydda utgång af målet och då makarna Rosenberg varit ändringssökande i Hofrätten, deras anhållan om ersättning för sina i saken i Hofrätten hafda umgälder lemnades utan afseende -
Uti Hofrättens dom hafva Karl Sastaf och Anna Sofia Rosenberg anhållit om ändring Kejserliga Senaten har tagit detta mål i öfvervägande; och alldenstund Anna Sofia Rosenberg på grund af omförmälda testamente, hvarigenom Handlanden Svensberg förordnat att efter hans död all i hans bo befintlig egendom borde fördelas på det sätt och i den ordning i testamentet bestämmes, tillerkänts tjugufemtusen, mark i skuldsedlar samt, såsom parterne å ömse sidor uppgifvit, skifte af Handlanden Svensbergs bo efter hans den 20. April 1897. timade frånfälle verkställde den 28. Juli 1898. utan att det ens på stätts att denna förrättning haft annat ändamål än den genom sagde testamente afsedda fördelningen af Handlanden Svensbergs qvarlåtens bo nio hafva undersliget fyra för handa och då Anna Sofia Rosenberg sålun fy da samt ehuru hon med afvended Anna Sofia Rosenberg icke fått motinnebörden uti testamentets bestäm taga i ränta å det till henne på anspråk på afkastningen af berörda, nligt testamentet henne tillagda medel för tiden från Handlanden Svensbergs död till omordade skifte, varit lagligen berättigad att, då hon den 5. Maj 1901. af Fältkamrerareenkan Holmberg från Handlanden Svensbergs bo, hvilket förvaltats af Fällkamreraren Holmberg i lifstiden såsom exekutor af ifrågavarande testamente, erhållit liqvid för dessa medel, uppbära äfven den i dem från sagda skifte till sistberörda dag upplupna räntan, utgöran. de, med hänsigt dertill att af sagda medel, på sätt handlingarna vidhandengifva, niotusen mark varit utlånade mot skuldsedel och fem och en half procents årlig ränta samt sextontusen mark deponerade i bankinrättning mot ränta, som icke kan anandlanden Svenbergs qvarlåtenska och hafva understigit fyra för handa emellan testamentstagarene, fördensfal om året, inalles tretusen etthundra Rosenberg sålun fyratiotre mark trettiotvå penni, men melner härutinnan icke eger grunden summa gång erlagda kapital belop 104
pet tjugufemtusen mark mera än två tusen trehundra sjuttioen mark åttio två penni, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist, med upphäfvande af Hofrättens dom, jemte det Anna Sofia Rosinbergs härutöfver sträckta anspråk för kastas, ålägga, Fältkamrerareenkan Holmberg och hennes medparter, såsom rätt innehafvare efter Fältkamreraren Henberg i hans ofvannämnda egenskap, att till Karl Gustaf och Anna Sofia Rosenberg utgifva mot qvitto sjuhundra sjuttio en mark femtio penni med fem procent årlig ränta derå från den 5. Maj 1901. till full betalning följer, men i anseende till sakens beskaffenhet eger någon vid sättning för Karl Gustaf och Anna Jolia Rosenbergs kostnader i rättegångs icke rum. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finlands J. G. Sollman. Andersin. Valentin Gummerus. J Närnlund venn by. 105 No 130 Pag 195 R.2 1904. Hof Hellens Den 14. Februari 1905. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Jurisutriusqvekandidaten Arvid Svarander, från Helsingfors stad, i egenskap af syssloman i Aktiebolaget Norra Bryggeriets konkurs, sökande, samt Handlanden Axel Holmström, från samma stad, svarande, angående för pliktande att utgifva en skuldse del eller dess innehåll: Sifven i Justitiedepartementet den 14. Februari 1905 Kejserliga Senaten har låtit hand ngarna i målet sig föredragas och af dem inhemtal följande Efter stämning å Handlanden Holmström har Jurisutriusavekandidaten Souunder, först i egenskap af godman uti Aktiebolaget Norra Bryggerents till konkurs upplåtna bo samt derefter såsom sysslomän i samma konkurs bo, vid Rådstufvurätten i Helsingfors infört, att sedan aktionärerne i sagda bolag vid den 30. Mars och den 6. rst. J. G. W. H. f. B.
20. April 1901. hållna bolagsstämmor beslutit att för bolagets räkning upptaga ett eller flera lån å sammanlagde etthundratusen mark, så hade bolagets dåvarande verkställande direktor Inspector menten Axel Björkman den 2. September 1904 i bolagets namn utfärdat bland annat en till innehafvaren stäld skuldsedel i fyratiotusen mark, till säkerhet föd hvilket belopp jemte derå förskrifvet sex procents årlig ränta inteckning faststälts i bemälda bolags egande byggeri jemte dertill hörande byggnad der, Enär disponenten Björkman emellertid brots upprepade försök upp lyckats emot berörda skuldsedel erhåll la något penningelån, hade Björk man, som i Januari månad 1902. begifvit sig på en kortare utrikes resa före affården till Handlanden Holmström öfverlemnat sagda skuldsedel på det att denne måtte fortsätta med Björkmans i anlydda afseende påbörjade försök. Vid sin hemkomst från utlandet hade Disponanten Björkman icke af Handlan son Holmström återfordrat skuldseseln, enär fråga allaredan då väckts derom, att Björkman skulle afgå från erkställande direktörsbefattningen i bosagel och, på sätt jemväl sedermera den 29. Mars 1902. skett, efterträdas af Holmström. Då Handlanden Holmtröm härå i Maj månad sistnämnda år upplåtit bolagets egendom till konkurs, hade Holmström, som emeller tid hos Föreningsbanken i Finland rantsatt ifrågavarande skuldsedel, vägrat att till konkursmassan utgifva samna skuldsedel; och har Jurisutriusgvekandidaten Svarander förty yrkat Handlanden Holmströms förpligtande att till konkursmassan utlemna merberörde skuldsedel eller och utbetala dess innehåll fyratiotusen mark med sex procents årlig ränta derå från den 2. September 1901. I saken hörd har Handlanden Holm ström genmält, att han i December må ad 1901. af Disponenlen Björkman i den nes förberörda egenskap erhållet ifrågavarande skuldsedel såsom pant för de 106
förbindelser Holmström, medan han tillhört bolagets direktion, för detsamma redan iklädt sig eller framdeles komme att ingå samt att Holmström sedermera för erhållande af medel till gäldande af sagda förbindelser nödgats i eget namn hos Föreningsbanken i Finland upptaga ett lån till ett belopp af fyratiotusen mark emot säkerhet af sagda skuldsedel. I anseende härtill och då Handlanden Holmströms fordran i bolagets sedermera till konkurs upplåtna bo stigit till fyratiotusen etthundra mark åttatio penni, hvilket belopp Holmström jemväl bevakat i konkursen, utan att öfriga borgenärer emot denne fordran framstält någon anmärkning. har Handlanden Holmström emotsett käromålets förkastande såsom obefogadt Sedan Jurisutriusegvekandidaten Sourander bestridt att omförmälda skuld sedel skulle lemnats till Handlanden Holmström såsom pant för de förbindelser denne för bolagets räkning ingått, har Rådstufvurätten, hvarest parterne ömsesides anhållit om godtgöelse för rättegångskostnaden, medels den 5. November 1902 afkunnadt utslag funnit det hafva blifvit lagligen utredt att Handlanden Holmtröm i December månad 1901. af Disponenten Björkman, som vid tiden varit verkställande direktor för Aktiebolaget Norra Bryggeriet, erhållit ifrågavarande till innehafvaren utfärdade skuldsedel å fyratiotusen mark såsom pant för de förbindelser, hvilka Holmström dittills ingått och framdeles komme att ikläda sig för bemälda bolag, hvarför och då Holmström på grund af berörda utaf honom behörigen infriade förbindelser i bolagets konkurs bevakat ett skuldsedelns innehåll öfverstigande belopp som ej heller blifvit af öfrige fordringsegare i konkursen motsagdt Rådstufvurätten förkastat käromålet samt ålagt Jurisutriusqvekandidaten Saurander att af konkursmassons tillgångar till Handlanden Holmström i ersättning för dennes 107
rättegångsummgälder utgifva etthundrafemtio mark. Hofrätten, under hvars pröfning Junisutriusgrekondidaten Svarander i vade väg dragit målet, har medels den 19. Oktober 1904. gifven dom fast stått Rådstufvurättens utslag äfvensom skyldigkänt. Jurisutriusqvekande daten Sourander att med sextio mark ersätta Handlanden Holmström den nes uti Hofrätten hafda kostnader i målet. Uti Hofrättens dom har Jurisutriusqvikandidaten Svarander anhållit om ändring medels ingifven deduktion, den Handlanden Holmström i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Juris utriusgoekandidaten Svarander icke haf va anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken förty kommer att bero; och ålägges Jurisutrius god kondidaten Svarander, i sin förenämnda egenskap, att till Handlanden Holmström i ersättning Lans Talm för dennes härstädes hafda kostnaler i målet utgifva sjuttiofem mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland A; Mannlin. J; Em. Lupblad J. N Bönlund teron Ojelmwa108
Den 16. Februari 1905. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsutta sessions skillingar från Ala Hofrätt inhemmet mål emellan förre Tekniski Pirektören vid Helsingfors Hattmanie fattur Aktiebolag Leopold Herus dersky samt bemälda aktutelag, änsom sökande och svarande, angående förpligtande att utgifva bristande lönoch skiljebelyg: Sifven uti Justiliede partementet den 16. Februari 1905 Kejserliga Senaten har till handlingarna i målet sig föredragas och af som inhemlat följande: Efter utverkad stämning å Helsing jers Hattmanesaktus Aktiebolag har Leopold Storandersky vid Rådstufvariitten i Helsingfors stad anfört, att belaget genom skriftligt kontrakt af den 22 Juli 1898 antagit Storanden sky till leknisk direkter vid belagets i sagda stad egande rättfobick på två års tid, räknadt från den 15 Augusti 1898, emot en lön af 500 rub: mark lyskt mynt i månaden och vilkor, bland annat, att, om konGaf G. S. 18- R. L. W. H. B. f. B B5 M SS: 155. Pag 10/6 R.D 1904.
traktet icke å någondera sidan uppsades senast den 15 Maj 1900, detsamnu komme att efter berörda tids utgång ytterligare gälla i två års tid. På emellertid belagets verkställande direktör Paul Päyk, ehuru uppsägning inom sålunda föreskrifven tid hvarken från bolagels eller Storanderskys vida egt rum, den 2. Februari 1901 skilj Föregdersky från hans befallningkes bolaget och dervid ej ens tillhandshållit honom afskedsketyg, har Haragdersky yrkat belagets förpligtande att åt Förmydersby utgifva ej mindre lönför tiden pare den 1. i nämnda tehenari månad till koukuktadens utgång den 15 Augusti 1902 eller för aderton och en half månader med 9250 viiksmark än behörigt skiljebetyg. I afseende å genmäle i saken för Rölsingfors Hallmännefader elk tiebolag, erkännande att Leopold Korägdensky medels kontrakt af den 22. Juli 1898 antagits till verkmästare och leknisk ledare vid bolagets Jahrik på de af Storagelonsby i föreslunde nätta uppgifna vilkor, förklarat att belagats styrdse, i anledning deraf att Ilomedovsky gjort anspråk på lömförlig ning och att den af honom betingade uppsägningstiden var bestämd till senast den 15 Maj 1900, sistsagda dag haft sammankäde och dervid beslutit afslå Marandorskys begäran om löneförhöjning, men bibehålla honom i tjensten på tilligare vilkor för en tid af endast ett år framål, hvilket beslut omedelbart meddelats Heragdasby och af denne äfven godkänts; att Leopold Heradersby åter i Juli månad 1900 frånkommit med anspråk på ökning af sina lönsförmåner omt, der belaget ej heller nu ansett sig kunna bifalla Heragdörskys begäran efter denna till begint på flerfäldigt sätt molarbetal belagets intressen i afsigt att derigenom tilltringa sig löneförbättning samt jemväl beredt sig större inkemster sålunda att Hovanderby, som enligt värskildt fäl häst sig utfäst tillskottsten per timme för öfverlidets, låtit 110
till sin tingsam som möjligt, i följat införmyn bekrifningar för egennytta och hvaraf belaget nödjats hvilka socken prottut by, Direklonen Sock att ny i erasmanset äfven på öfvertid: att ge. och enkad att den 2. Februari 1901 del nom denna mainanas långsamma gång preduktionen nelgått så att afför ren, i synnerhet som äfven förbrukningen af råvara varit i förhållande betydligt större än förut, icke lemnat någon vinst; att Höradoisky sedermera helt och hållet åsidesatt sin skyldighet att efterse arbetet i sabriken och derifrån dagligen aflägsnat sig på flere timmar utan att förelägga arbetarene arbete, hvarföre desse i timtal fäll sera lediga samt mainerna stått della eller gäll lemn, med anledning hvaraf Storajelovsky meddelats varning under Januari månad 1901, men icke låtit sig deraf bättra, utan härtom i slutet af nyssnämnda månad ytterligare nedbragt den dagliga medeltillverkningen; samt att då Hägdersby dessutom för att minska arbetarenes förhvende för Perkställande direkonen Ingh besjut klandra denomställa manskommas i saken gång, med åtgärdes samt om honom utgående ja Marandorsky från hans befattning, dock med åtnjutande af lån för en half månad, men att Höradersky ej rat emottaga denna lön samt aflägsnat sig från Fabriken och derefter use infunnit sig å belagets kontor för II afhemte skiljebelig, hvilket icke för varats honom. Pi grund häraf och så belaget sålunda haft laga orsak ett entlediga Leopold Herrgdersby nan hans hos belaget innehafda befattning har belaget anhållit om käromålets förkastande, hvarhos å lola och vägnar tillika paperats att Mariksby i ingen händelse kunde anses vara berättigad till lön för längre tid år till den 15 Augusti 1901 icke for sex och en half månader I anledning häraf har Leopold Horanderby påstått att emellan Hilsingfors Huttmanefaktus Aktiebolag och honom icke någon öfverenskom111