Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
vapaasti nautittaviksensa heti luovuttamaan sanotut tilanosuudet, kuin myös että Erkki Bäkin ja Albertiina Räkin poika Talollinen Iisak Erkinpoika Räkki, joka nykyään omisti toisenkin kuudenneksen Bäkin talosta, saisi Erkki Bäkin ja hänen asiakumppaniensa oikeudella sukuun lunastaa Gabriel Kustaa Grönforsille ja Anna Maria Långforsille perintönä langenneet osuudet, kolmanneksen ja kuudenneksen eli siis yhteensä puolet useinmainitusta Grönfors nimisestä kuudenneksesta Räkin taloa, missä suhteessa Erkki Bäkki ja hänen asiakumppaninsa niinikään ovat sanotussa oikeudenistunnossa Kihlakunnanoikeuteen lunastusrahana jättäneet 616. markkaa, mitkä vastasivat puolta edellämainitusta 300. ruplan suuruisesta kauppasummasta. Asiasta kuultuina ovat aviopuolisot Rainell, näyttäen niinhyvin että he olivat jo Huhtikuun 25. päivänä 1885. saaneet kiin nekirjan kolmannekseen sanotusta kuuden neksesta Bäkin taloa kuin myös että se kauppasumma, josta aviopuolisot långfors olivat kauppakirjalla Kesäkuun 12. päivältä 1843. myyneet puheenalaisen kuudenneksen Bäkin talosta Juho Heikki Kuggille, olikin noussut 308. ruplaan 57. 1/7 kopekkaan, väittäneet, että kun ei Erkki Bäkki ja hänen asiakumppaninsa olleet rintaperillisiä eikä vanhempia Juho Långforsille tahi hänen mainitulle vaimollensa, jotka olivat sanotun tilan suvusta myyneet, niin ja kun ei oltu näytetty että sama tila oli sukulunastuksenalaista maata eikä muutenkaan Erkki Bäkki asiakumppaneineen ollut, kuten laki määrää, ensimmäisenä oikeuden käyntipäivänä yllämainituissa käräjissä lunastusrahaksi Oikeuteen jättänyt äskenmainittua kauppasummaa 308. ruplaa 57 1/7 korpekkaa täyteen eli 1,234. markkaa 25 penniä, niin oli Erkki Räkin ja hänen asia kumppaniensa kanne mikäti se tarkoitti kysymyksessä olevan Räkin talon kuuden neksen puolikkaan sukuun lunastamista jätettävä ilman huomiotta. Mitä sitten tuli Erkki Räkin ja hänen asiakumppaniensa vaatimukseen kosketellun 5. päivänä Huhtikuuta 1843. tehdyn kauppakirjan purkamisesta ovat aviopuolisot Rosnell muistiettaneet, että Kunink. Sehtyksen Toukokuun 14. päivältä 1805. määräyksen mukaan 416
tällaisen saannin moite, millä Juho Långfors oli joutunut useinmainitun Bäkin talon kuudenneksen omistajaksi, oli ollut tehtävä yön ja vuoden kuluessa siitä kun syytä sellaiseen moitekanteesen ilmaantui tahi siis yön ja vuoden kuluessa Huhtikuun 8. päivästä 1843. lukien, erittäinkin koska ne, joilla olisi ollut oikeus semmoista kan netta nostaa, eli Albertiina Bäkki, Katariina Riihimäki ja Fredriika Friberg, olivat silloin ja pitkat ajat jälkeenpäin asuneet, niinkuin Erkki Bäkki ja hänen asiakumppaninsa vieläkin asuivat, sanotussa Alakarvian kylässä ja sen naapurikylissä, jotenka he olivat epäilemättä kysymykseen joutuneista kaupoista tienneet. Ja koska Erkki Räkki ja hänen asiakumppaninsa myös olivat laiminlyöneet Juho Jaakko Grönfors vainajan perillisinä, sääntöjen mukaan S. Kn 15. luvussa, kahdenkymmenen vuoden kuluessa ilmoittaa itsensä viimemainittua peri mään, ja he vasta lähes kuudenkymmenen vuoden kuluttua moitetun talonkaupan tekemisestä olivat tämän kanteen nostaneet, pitivät aviopuolisot Rosnell sen närstäkin syistä vanhemtuneena. Kuutenkin ovat aviopuolisot Rosnell tahtoneet Långfors aviohuolisojen saantioikeudesta Grönfors nimiseen kuudennekseen Räkin taloa huomauttaa, ett ei Pataljoonansaarnaaja Grönfors, jolla oli ollut naimaoikeus ainoastaan kahteen kolmasosaan hänelle ja hänen vaimolleen Maria Juhontyttärelle ylläviitatun kiinnekirjan mukaan Maaliskuun 20. päivältä 1911. kuuluvasta kolmanneksesta Räkin taloa, ollut ollut oikeutettu, niin kuin hän oli tehnyt testamentissaan 6. päivältä Maaliskuuta 1855, mäaräämään koko sanotusta kolmanneksesta Räkin taloa, vaan olivat Gabriel Kustaa Granfors, Juho Jaakko Grönfors ja Anna Maria Långfors äitensä jälkeen perineet yhteisesti kolmanneksen tilasta. Pataljoo nansaarnaaja Grönforsin kuoltua ylläkervottua testamenttia siis luultavasti ei koskaan oltu pidetty pätevänä, eivätkä Erkki Bäkki ja hänen asiakumppaninsa olleetkään näyttäneet että tämä testamentti oli saanut lain voiman. Rosnell aviopuolisojen arvelun mukaan olivat Gabriel Kustaa ja Juho Jaakko Grönfors isänsä Pataljoonansaamaaja Grönforsin jälkeen perineet kumpainenkin kaksi kahdeksannesta
ja Anna Maria Långfors yhden kahdeksanneksen isänsä jälkeenjättämistä kahdesta kolmasosasta hänen ja vaimonsa Maria Juhontyttären yhteensä omistamasta kolmanneksesta Bäkin taloa, ja Juho Jaakko Grönforsin kuoltua taas kaikki Pataljoonansaarnaaja Grönforsin jälellä olevat lapset olivat yhteisesti perineet Juho Jaakko Grönforsin osan puheenalaisesta kiinteimistöstä. Ja kun täten Gabriel Kustaa Grönforsille ja Anna Maria Långforsille olisi tullut suurempi osa kiinteimistöstä, niin olivat arvatenkin molemmat pesäkunnat keskenään sopineet siten, että kumpikin saisi puolet Bäkin talon sanotusta kolmanneksesta. Tähänkin katsoen ovat aviopuolisot Rosnell anoneet. että Erkki Bäkin ja hänen asiakumppaniensa nyt kysymyksessä oleva kanne aiheettomana kumottaisiin. Sittenkun Erkki Räkki asiakumppaneineen oli tehnyt muistutuksensa Rosnell aviopuolisojen vastuun johdosta sekä asiaan olivat vedetyt kuultaviksi ei ainoastaan Katariina Riihimäen muut avioliitossa Juho Riikimäen kanssa siitetyt ja vielä elossa olevat lapset. Torppari Juho Evert Juhonpoika Riikimäki, Kyörtilän kylästä, Itsellisenvaimo Josefiina Helenius, Ahlaisten kappelista, ja Kalastajanvaimo Iida Katariina Holmström, ynnä viimemainitun mies Henrik Holmström, saman kappelin Alakylän kylästä, sekä edellänimitetty Pataljoonansaarnaajanpoika Gabriel Kustaa Grönfors, mainitusta Alakarvian kylästä, vaan myöskin Ronnell avio puolisojen ilmoitettuina kaupanvastaajina Talollinen Juho Wiinamäki, Merikarvan pitäjän Seipun kylästä, ja tämän holhotin Talollisenpojan Aitturi Vihtorinpojan kuraattori Talollinen Edvard Strömbäck, myös Alakarvian kylästä. sekä samasta kylastä olevat Talollisenvaimo Amanda Nordlund, Ilsellinen Arvid Ahlsten ja Talollinen Israel Räckström ynnä tämän vaimo Jenny Bäckström eli Aklsten ja kun Frans Oskar Ahola vaimonsa Anna Sofia Juhontyttären kuoltua oikeudenkäynnin kestäessä ole ilmoittanut tahtovaasa, holhoojana hänen yllämainituille lapsilleen, näitten puolesta jatkaa asiassa nostamaansa kannetta, niin on Kihlakunnanoikeus, missä todistajeakin on asiassa kuulustettu sekä aviopuolisot Rosnell että Juho Wiinamäki, Edvard Strömbäck. Amanda Nord416
lund, Arvid Ahlstén ja aviopuolisot Bäckström ovat pyytäneet korvausta jutussa kärsimistään kuluista, Syyskuun 13. päivänä 1897. julistanut päätöksensä; ja mitä koski Erkki Bäkin ja hänen asiakumppaniensa ylläkerrottua sukulunastuskannetta, niin, koska Albertiina Bäkin ja Fredriika Fribergin isä sekä Anna Sofia Juhontytär vainajan ja Wilhelmiina Mäkelän edesmenneen äidin Katariina Riihimäen isä, Pataljoonansaar- naaja Grönfors, avioliitossaan edellisen viimonsa Maria Juhontyttären kanssa oli 4. päivänä Maaliskuuta 1803. ostanut Maria Juhontyttären äidiltä Anna Erkintyttäreltä mainitusta Räkin talosta kolmanneksen, mistä Grönfors niminen osuus oli puoli, ja tämä kolmannes Bäkin talosta siis, 4. päivänä Helmikuuta 1861. annetun Kunink. Tehtyksen mukaan, oli Pataljoonansaarnaaja Grönforsilla ollut ansiomaata, sen tähden Kihlakunnanoikeus katsoi ett'ei Pataljoonansaarnaaja Grönforsin pojan Gabriel Kustaa Grönforsin kauppakirjalla 5. päivältä Huhtikuuta 1843 sisarellensä Anna Maria Långforsille ja tämän miehelle Juho Långforsille sekä niitten sittemmin 12. päivänä Kesäkuuta 1843. suvusta Juho Heikki Kuggille myymä osuus samasta talonosasta ollut sukulunastuksenalaista maata, ja kun Erkki Räkki ja hänen asiakumppaninsa eivät olleet myyjäin Gabriel Kustaa Grönforsin ja Anna Maria Långforsin lapsia tahi vanhempia, niin Erkki Rähki ja hänen asiakumppaninsa eivät myös kään M. No 6. luvun 1. SS nojalla, sellaisena kuin tämä lainkohta muutettuna kuuluu Antuksessa 27. päivältä Kesäkuuta 1878., olleet oikeutetut sukuun lunastamaan sanottua talonosuutta, johon nähden Erkki Bäkin ja hänen asiakumppaniensa tässä suhteessa ajämä kanne aivan oikeettomana hyljättiin. Mitä taas tuli kanteesen Huhtikuun 8. päivänä 1843. tehdyn kauppakirjan purkamisesta, mikäli se koski Albertiina Bäkin, Fredriika Fribergin ja Katariina Riihimäen velipuolensa Juho Jaakko Grönforsin jälkeen sanotusta Grönfors nimisestä kuudenneksesta Räkin taloa perimiä osuuksia, eli yhteensä puotta siitä, ja näitten osuuksien luovut tamista Erkki Bäkille ja hänen asiakumphaneilleen, on Kihlakunnanoikeus huomare nut, etteivät viimemainitut asianosaiset avio419
puolisojen Rosnellin sekä asiaan vedetyn Juho Wiinamäen kieltoa vastaan olleet voineet näyttää, että Pataljoonansaarnaaja Grönforsin testamentti 5. päivältä Maaliskuuta 1833. olisi saanut laillisen voiman tahi edes tullut lähimmille perillisille tiedoksi annetuksi sekä että sama testamentti muutenkin oli ollut vastoin lakia, kun Pataljoonansaarnaaja Grönforsin pojat Gabriel Kustaa ja Juho Jaakko Grönfors ynnä tytär Anna Maria Långfors olevat perineet äitinsä Maria Juhontyttären jälkeen kolmannen osan Bäkin talon kolmanneksesta eli kumpikin poika kaksi neljättäkymmenettäviidettä osaa ja Anna Maria Långfors yhden neljännenkymmenennenviidennenosan koko talosta ja Pataljoonansaarnaaja Grönfors siis oli omistanut ainoastaan kaksi kolmattaosaa kolmanneksesta eli kymmenen neljättäkymmenettäviidettä osaa koko talosta. Vaan Kihlakunnan oikeus kuitenkin katsoi testamentista ilmi käyneen Pataljoonansaarnaaja Grönforsin tarkoituksen sillä olleen määrätä että tilasta tulivat hänen lapsensa kummastakin avioliitostaan nauttimaan perintöä kumpaisestakin tilan puoliskosta, eli Juho Jaakko ja Gabriel Kustaa Grönfors ynnä Anna Maria Långfors toisesta sekä Albertiina Bäkki. Fredriika Friberg ja Katariina Riihimäki toisesta puolesta puheena olleesta kolmanneksesta Bäkin taloa; minkä vuoksi, kun ei mainitulla testamentilla näin muodoin ollut mitään laillista vaikutusta, sanotut Grönfors in lapset olivat perineet lain mukaan isänsä Pataljoonansaarnaaja Grönforsin, eli pojat Juho Jaakko ja Gabriel Kustaa Grönfors kumpikin kymmenen satakahdeksattakymmenettä osaa ja tyttäret kukin vi si satakahdeksattakymmenettä osaa sekä veljensä Juho Jaakko Grönforsin jälkeen Gabriel Kustaa Grönfors kuusi satakahdek sättäkymmenettä osaa ja kukin sisar kolme satakahdeksattakymmenettä osaa, joten olivat tulleet omistamaan kaikkiaan koko Bäkin talosta, Gabriel Kustaa Grönfors kuusi neljättäkymmenettäviidettä osaa. Anna Maria Långfors kolme neljättäkymmenettä viidettä osaa sekä Albertiina Räkki, Tredriika Friberg ja Katariina Riihimäki kukin kaksi neljättäkymmenettäviidettä osaa Ja kun Gabriel Kustaa Grönfors sitten 5. päivänä Huhtikuuta 1843. oli myynyt sano420
tut osansa kiinteimistöstä, eli hänelle toisesta, Grönfors nimisestä kuudenneksesta Bäkin taloa kuuluvat osuudet - vaikka kauppakirjassa koko kuudennes oli sanottu myydyksi - Anna Maria Långforsille, jolla itsellä jo oli muut osat samasta huudenneksesta ja vielä enemmärckin, niin edellämainitut 8. päivänä Huhtikuuta 1843. ja 12. päivänä Kesäkuuta samaa vuotta puheenalaisesta kuudenneksesta Bäkin taloa tehdyt kaupat eivät olleet millään tapaa koskeneeet Albertiina Bäkin, Fredriika Fribergin ja Katariina Riihimäen oikeutta tahi sisältäneet enempää kiinteimistöstä kuin mihin Gabriel Kustaa Grönforsilla ja Anna Maria Långforsilla oli ollut täysi omistusoikeus. Tähän nähden ja kun eivät Albertiina Bäkki, Fredriika Toiberg ja Katariina Riihimäki tahi heidän lapsensa, vaikka samassa paikkakunnassa asuvia olleet edes S. Kn 15. luvun 5. SSvä perillisille. joitten asuntopaikka oli tuntematon, määrättyyn kahdenkymmenen vuoden aikaan, vaan vasta kuudenkymmenen vuoden kuluttua Juho Jaakko Grönforsin kuoleman jälkeen hakeneet perintöä tämän pesästä ja siten olivat oikeutensa siihen jo menettäneet, kumosi Kihlakunnanoikeus myöskin tässä kohdin Erkki Bäkin ja hänen asiakumppaniensa kanteen samalla kun viimemainitut asianosaiset, jotka olivat oikeettomasti nostaneet tämän riidan, velvoitettiin O. K. 21. luvun 3. SS:n nojalla korvaamaan vastapuoliensa kulut jutussa sekä siinä tarkoituksessa maksamaan aviopuolisoille Rosnellille kaksisataa markkaa, Juho Wiinamäelle kolmekymmentä markkaa, Edvard Strömbäck ille kuusi markkaa, Amanda Nordtun dille kolme markkaa, Arvid Ahlstenille kolme markkaa ja Israel Bäckströmille kuusi markkaa viisikymmentä penniä. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Erkki Räkki. Fredriika Friberg ja Frans Oskar Ahola ovat yhteisesti vetoamalla saattaneet jutun on Tammikuun 13 päivänä 1899. siinä antamallaan tuomiolla vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen, minkä ohessa Erkki Bäkki, Fredriika Friberg ja Frans Oskar Ahola ovat velvoitetut, yhteisesti tahi se heistä, 421
jolla varoja löytyy, korvaamaan aviopuolisoille Rosnell heidän Hovioikeudessa asiassa kärsimänsä kulut ja siinä tarkoituksessa heille suorittamaan yhdeksänkolmatta markkaa ynnä maksut Rosnell aviopuolisojen kappaleesta Hovioikeuden tuomiota, neljäkymmentä markkaa kahdeksankymmentä penniä. Hovioikeuden tuomioori ovat Erkki Bäkki, Fred riika Friberg ja Frans Oskar Ahola yhteisesti alamaisuudessa anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Frans Oskar Rosnell ja Maria Sofia Juhontytär ovat vastaneet. Mitä näin on tapahtunut ja asiakirjat sen lisäksi sisältävät on Keisarillinen Senaattiottanut tutkiaksensa ja katsoo, ett eivät Erkki Räkki ja hänen asiakumppaninsa ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi, ja velvoitetaan Erkki Bäkki ja hänen asiakumppaninsa suorittamaan Frans Oskar Rosnellille ja Maria Sofia Jukontyttärelle heiltä täällä jutussa menneiden kulunkien korvaukseksi kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki aJohn Littmak. sianomaiset alamaisuudessa noudattakootKeisarillisen Majesteetin Korkeassa Nimessä, Hänen Suomen Senaattinsa: A. af Nyborg. Oscar Gylling Henr. Böranius. Zachardedotum. E. Johnsson; 422
Den 8. September 1900. I Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senats för Finland dom uti ett, på nalsatt revisionskilling, från Ala Hofrätt inkommit mål emellan förre Öfverkontrollören vid bränvinsbrännerier. na i Tavastehus län, Filosofie Magistern Titip Gerhard Lindfors hustru Niemi Lindforss, från Tavastehus stad, sökande, samt Magistratsemkudsmannen Hemming Stadius, jemväl från Tavastehus stad, i egenskap af fordringsegare och sysslomän uti Magistern Lindforss i konkurs försätta bo, tillstädeskommen, men Magistern Lindforss, Vicehäradshöfdingen John Svanljung, den sistnämnde såsom fordringsyare uti henkursboet, jemte Magistern Lindforss öfrige borgenärer, uteblifne svarande, angående Niemi Lindforss anhållan att få från konkursbot undantaga särskild egendom samt nedannämnda af Magistratsembudsmannen Stadius i konkursen väcktu fordringsanspråkGifven uti Kejserliga Senaten för Finland och dess Justitia Departement i Helsingfors, den 5. SeptemOpp  4. R. G. E. F - A. K. 123 No 933. Pag. 118. R. G. 1900.
Den 8. September 1900. 1 Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn Dess Sonuts för Finland dom uti ett, på nalsatt revisionsskilling, från Ala Hofrätt inkommit mål emellan förre Öfverkontrollören vid bränvinsbrännerier. na i Tavastehus län, Filosofie Magistern Tilip Gerhard Lindfors hustru Niemi Lindforss, från Tavastehus stad, sökande, samt Magistratsembudsmannen Hemming Stadius, jemväl från Tavastehus stad, i egenskap af fordringsvare och sysslomän uti Magistern Lindforss i konkurs försätta bo, tillstädeskommen, men Magistern Lindforss, Tiohäradshöfdingen John Svanljung, den sistnämnde såsom fordringsegare uti honkursbot, jemte Magistern Lindforss öfrige borgenärer, uteblifne svarande, angående Niemi Lindfors anhållan att få från konkursbot undantaga särskild egendom samt nedannämnda af Magistratsembudsmannen Stadius i konkursen väcktu fordringssonspråkGifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitia Departement i Helsingfors, den 5. SeptemGb 4. B. af - Ef - A. K. O. K. 123 No 933 Pag 118. R. G. 1900.
ber 1900 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet Sig fördragas och af dom, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande. Ogifta Aurora, Amanda och Wilhelmina Winter, från Kuopio stad, hafva uti en till Rådstufvurätten i Tavastehus stad den 17 Mars 1899 inlemnad skrift anfört, att de egde att fordra hos Magistru Lindforss 9,024 mark 31 penni jemte 6 procents årlig ränta derå från den 31. Mars 1888, i enlighet med den slutliqvid, som sistnämnda dag uppgjorts uti Magistern Lindforss derförinnan vid Råd stufvurätten i Nikolaist vel anhängiggjorda och af bemälde Rätt genom dem den 21 Mars 1887 afgjorda konkurs, men att Magistern Lindforss vid hos honom anstäldt utmätningsförsek suknat tillgång till gäldande af sagde förehun hvarföre Aurora, Amanda och Wilhelmina Winter yrkat att Magistern Lindfors blefvi förpligtad att till sine borgenärers förnöjansk afträda att sin egendom Öfver ansökningen hörd, har Magistern Lindforss emot berörda fordringsanspråk anmärkt, att samma fordran väl beräkats uti Magistern Lindforss ofvanomförmälda vid Rädstufvurätten i Nikolaistud slutför du konkurs, men att Lindforss icke blifvit inom tio år efter det dom uti konkursen afkunnats för densamma kräfd och att fordringsrätten således blifvit försätten, i anledning hvaraf Aurora, Åmanda och Wilhelmina Winter åter framhållet, att Magistern Lindforss blifvit inom tio år efter det slutligvid i konkursen upprättats för deras fordran krägd, derå Rådstufvurätten genom utslag den 10 April 1899 sig utlåtit, att alldenstund Aurora, Amanda och Wilhelmina Winter visat sig ega fordran hos Magistern Lindforss och denne icke på något sätt gittat styrka att denna fordringsrätt vore försutten samt Lindforss jemväl medgifvit sig icke kunna förnöja sine vederparter för deras fordran, fördenskull pröfvade Rådstufvurätten rättvist förordnu, att Magistern Lindfors egendom skulle till hans borgenären förnöjande afträdas 424
Å den i konkursen utsatta inställelse, dagen har Närmi Lindforss uti en till Rädstufvurätten ingifven skrift, jemte det hon anhållit att henne måtte tillerkännas boskilnadsförmon, yrkat att få från konkurslodt undantaga utom sådan egen. dom hvarom numera icke är fråga, två af Sifförsäkringsbolaget Protocke Idens Viracherungs Gesllrehaft i staden Sybeck å Magistern Lindforss lif utfärdade förräkringsbref Nris 22,451 och 22,452, hvarde. ra å 3000 mark, dem Närmi Lindfors fätt å sig öfverlåtna med skyldighet för henne att ansvara för ett utaf berörda försäkringsbolag emot pant af försökringsbrefven åt Augustan Lindforss beviljadt lån, stort4000 mark och att erlägga de årliga försäkringsfvermerne, till stöd för hvilket yrkande Niemi Lindforss åberopat ej allenast ett före hennes den 20 Juni 1895 ingångna äktenskap med Magistern Lindforss den 15. i samma månad upprättadt och i laga ordning bevakadt äktenskapsförord, dessmedelst hon förbehållit sig utom annat att den egendom Tuomi lindforss genom arf eller testamente under äktenskapet kunde i ego bekomma, hvilken henne framdeles tillkommande egendom Niemi Lindforss egde att sjelf förvalta på sätt hon ville, utan ock det förhållande att omordade försäkringsbref, som af Magistern Lindforss den 1. Juni 1875 öfverlåtits i Postbokhållaren Alexan. dra Wilhelmina Lindforss, af denna den 12 påföljande December transporterats å Nurmi Lindforss Såsom fordringsvare i konkursen hafva inom föreskrifven tid anmält sig, utom andra Augustratsembudsmannen Stadius, hvilken bevakut, bland annat Aurora, Amanela och Wilhelmina Winters förut omordade, den 4 Maj 1879 å Vicehäradshöfdingen Ivar Winter och af denne den 1. påföljande Juli å Magistrutsombudeman. nen Stadius öfverlåtna fordran, som uppgifvits rätteligen utgöra i hufvudstol 4045 mark 73 penni, efter afdrag af 2024 mark 36 penni, jemte sex procents årlig ränta å uterstående beloppet från den 6 October 1886 till den 23 Juli 1899, 1855 mark 425
72 penni eller inalles 3,580 mark 8 penni. Å första uppropet i konkursen har Magistarbudsmannen Stadius i egenskap af såväl fordringsägare som syssloman deri yrkat bland annat, att omförmälda två försäkringsbref måtte förklaras tillhöra konkursbot och ofördröjligen till detsamma öfverlemnas Wid samma upprop har Vicehåradshöfdingen Svanljung, som jemväl bevakat fordran i konkursen, emot förenämndel af Augustratambudsmannen Stenlius i konkursen utsökta fordran anmärkt. att emedan Aurora, Amanda och Wilhelmina Winter icke inom tio år efter det bevakningen af deras fordran den 10. Januari 1887 skett och densumma den 21 Mars 1887 i honkursen utdömts, bevakut sagde fordran, hvilken först den 16 Mars 1895 blifvit hos Majesteen Sinelforss uppsagd, all talan om summa fordran borde anses försutten; hvarjemte Vicehiradshöfdingen Svanljung framhållit att, emedan Ruistufverätten i Nikoluistud uti dess ofvannämnde den 21. Mars 1887 afkunnade konkursdom å förberörda fördran utdömt i kapital endast 2, 215 mark 73 penni samt Aurora, Amanda och Wilhelmina Winter tillborde hälften deraf eller 1807 mark 86 1/2 penni, dock efter afdrag af hvad Aurora, Amundu och Wilhelmi. na Winter jemlikt liqvid af den 31 Mars 1888. lyftat uti Magistern Lindforss förra konkurs, den af Magistratsombudsmannen Raulius bevakade fordran i hvarje händel. se icke borde fastställas till högre belopp än den rätteligen utgjorde, och har uti dessa anmärkningar Niemi Lindforss, som jemväl bevakat fordran i sin mans konkurs, sig förenut Sedan Magistratsembudsmannen Stadius bemätt desse anmärkningar, har Rådstufvurätten genom dom, afkunnad den 13 Oktober 1899, uti nu ifrågavarande delar af målet sig yttrat och jemte det Niemi Lindforss anhållan om boskilnand från sin man bifallits underkänt Nurmi Lindforss anhållan att få från konkursboet undantaga förenämnda försäkringsbref, enär desamma icke funnes i äktenskapsförordet upptagna och dessutom blifvit lemnade åt 170
tredje man såsom pant förrän de af Magistern Lindforss den 1. Juni 1895. blifvit åt Alexandra Wilhelmina Lindforss öfverlåtna och af henne å Närmi Lindforss transporterade Beträffande åter Magistratsombudsman, nen Stadius föreleingsanspråk har Råd. stufvurätten ansett sig icke kunna fästa något afseende å den invändning om proskaption, som gjorts emot Magistrats. ombudsmannen Stadius omförmälda fördran, enär Rådstufvurätten allaredan genom dess utslag af den 4. April 1849 förhastat denne anmärkning, hvarhos Andhufvurätten ur konkursbot tillagt Magist utsombudsmannen Stadius utan förmansrätt tvåtusen tjugufyra mark trettiosex penni jemte sex procents årlig ränta derå från den 6. Oktober 1856. Hofrätten, under hvars pröfning Näemi Lindforss dragit målet, har genom dom den 17 Mars 1900 och funnit den omstänelighet, att Magistern Lindfors hos Sifförsäkringsbolaget Voutarke Selens Versicherungs Casellschrift i Sybeck puntsätt ofvannämnde två försäkringsbref, icke hafva utgjort hinder för honom att åt Alexandra Wilhelmina Lindforss och för denna att å Niemi Lindforss öfverlåter eganderätten till desamma; dock alldenstund Näemi Lindforss ej ens gittat påstå, att dessa försäkringsbref tillfallit henne genom arf, gåfva eller testamen. te, samt annorledes under äktenskap förvärfvad egendom, jemlikt 4 SS 1. kap. i Förordningen den 15. Maj 1887, ej fingo genom förord till enskild ego förbehållas fördenskull ansåg Hofrätten Niemi Lindforss litsell ej föranleda ändring i det slut, hvari Rådstufverätten beträffande berörde försäkringsbref stunnat och enär skäl till vidare rättelse uti Rådstufvu. rättens dom ej heller af Niemi Lindforss förebragts, komme vid densamma i allt öfrigt att bero Uti denne Hofrättens dom har Nuomi lineljerss uti underdrighet anhållit om ändring medelst ingifven deduktion, den Magistratombudsmannen Stenlius bemätt 1nal sålunda förelupit och hänellingarne i målet vidare innehålla har 427