Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Hofrätten, under hvars pröfning Karlsmarks Fabriks Aktiebolag i vaderåg dragit målet, har uti dom den 26. Maj 1906. faststält Rådstufvurättens utslag, jämte det nämnda bolag ålades att med femtio mark källa Alma Maria Ömbjelm skadeslös för hennes i Hofrätten hafda kostnader. Uti Hofrättens dom har Karlsmarks Fabriks Aktiebolag sökt ändring medels deduktion, den Alma Maria Finhjelm i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Karlsmarks Fabriks Adtiebolag icke hafva anfört skäl till ändring Hofrättens dom vid hvilken altså skall förblifva, jämte det Karlsmarks Fabriks Akttidslag ålägges att med sjuttio mark godtgöra Alma Maria Ombjelm hennes härstädes i nålet hafda kostnader. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Juliusummela L. Wielman. Juliusummela L. Wielman. Edvard Paldani Eelala klander. Oman Karsten Den 22. November 1906. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionskilling, från Ala Hofrätt inkommet fordringsmål emellan Handlanden Carl Osoar Lindgren, från Helsingfors stad, sökande, samt Öfverrättssegakföranne V. A. Salomonsen och C. Koppel, från residensstaden Köpenhamn i konungariket Danmark, i egenskap af huraton uti Fabrikanten M. Björnsens, från sistnämnde stad, till konkurs upplåtna bo, svarande: Sifven uti Justitiedepartementet den 22. November 1906. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Wid Rådstufvurätten i Helsingfors hafva Öfverrättuakförarene Salomonren och Koppel anfört, att Handlanden Lindgren, som år 1908. af Salomensen och Koppel tillhandlat sig Fabrikanten Bjöinsens konkursbo till höriga, i Helsingfors befintliga och Ofde R. A. H. - F. l. - O. F. - A. G. P: 1087. P: 1087. Pää 1906. Rdr
under firma "Korkfalken Finland, lrend Bröson bedrifna Fabrik för tillverkning af kork, därvid tillika ätagit sig att indrifva Fabrikens utestående fordringar; och som Handlanden Lindgren på grund häraf sedermera uppburit 6,496. mark 92. penni, hafva Öfverrättssakförarene Salomonsson och Koppel yrkat Handlanden Lindgrens förpliktande att till dem utgifva nämnda belopp, efter afdrag dock af Lindgrens för indrifningen möjligen hafda kostna der, hvarhos Salomonsen och Koppel anhållit om ersättning för sina rättegångsumgälder. Sedan Handlanden Lindgren blifvit i saken hörd, har Rådstufvurit ten medels den 10. Oktober 1903. afkunnadt utslag på upptagna skäl älagt Handlanden Lindgren att genast emot qvitto till Öfverrättesaksorarene Salomonsen och Koppel utgifva sextusen etthundra elfva mark femtiosju penni, hvarutom Lindgren kändes skyldig att med sjuttiofem mark godtgöra Salomonsen och Koppel deras rättegångskostnader. Hofrätten, under hvars pröfning Handlanden Lindgren i vädeväg dragit målet, har medels dom den 21. Juni 1906. utlåtit sig; och jämte det Handlanden Lindgrens i Hofrätten gjorda anmärkning emot giltigheten af den utaf Öfverrättssakfövarene Salomonsens och Koppels ombud vid Rådstufvurätten begagna de fullmakten lämnats utan afseen de, enär Lindgren icke bestridt riktigheten af Salomonsens och Koppels uti deras till Hofrätten ingifna bemötande af Lindgrens ändringsan sökning ingående uppgift därom att sagda fullmakt blifvit i original upptedd vid Rådstufvurätten samt vara försedd med finnan Chr. Jacobsson & Söners nämnderteckning och namnslämpel, har Hofrätten fastställt Rådstufvurättens utslag, hvarhos Handlanden Lindgren ålagts att med fyratiofem mark ersätta Salomonsen och Kor631
pel dem i målet hos Hofrätten åbragta kostnader. Uti Hofrättens dom har Handlanden Lindgren sökt ändring medde hit ingifven deduktion, den Öfverrätta sakföraerne Salomonsen och Koppel i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och emedan den anteckning, p. p. Chr. Jacobsson e söner, Chr. Jacobsson, hvarigenom omförmäldå af Öfverrättsakförarne Salomon sen och Koppel för bemälda firma eller order utfärdade fullmakt blifvit öfverlåten åt Herrar Carlsson i Hällfors, hvarken är försedd med insegel eller af vittnen bestyrkt, samt Vicehäradshöfdingen Selim Hällfors, som i stöd af nämnda öfverlåtelse vid Rådstufvurätten uppträdt såsom ombud för Salomonsen och Koppel, sålunda ej styrkt sig vara därtill lagligen lemyndigad, och Rådstufvurätten således icke bort till pröfning upptaga hvad å Öfverättsakförarene Salomonsens och Koppels Asian Lihannen vägnar därstädes anförts och yrkats, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist, med upphäfvande af Rådstufverrättens utslag och Hofrättens dom, undanrödja allt hvad af domstolarne i målet tillgjorts. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: R. A: Brede. Fredr. Lundenius. R. A: Brede. Fredr. Lundenius. Jac. Augusti A. K. Granström 332
Ofde Den 22 November 1906. Kejserliga Senalens för Finland dom uti ett, på nedsall revers skilling, från Wasa Hofrätt inkom met mål, angående bättre rätt till tillandningar, emellan Bönderne Johan och Israel Israelssöner, Johan Mattsson och Erik Jakobsson Matt lar, Bondeenkan Maria Kajsa Israelsdotter Malllar samt Bönder ne Isak Johansson Stolpe, Matts Svedberg, Matts Köping, Abraham Mattsson och Johan Israelsson Reinnar, Isak Isaksson Fant och Matts Mattsson Fogde, från Yttermälax by i Malan socken, Bönderne Isak Kaksson, Jonas och Johannes Johans söner, Matts och Wilhelm Abrahams söner, Johan Israelsson, Matts och Isak Mattsöner, Karl Eriksson samt Jonas Johansson Roj, Johan Löfqvist, Edvard Tages, Matts Mattsson Gullman, Isak Staf, Isack StorJohan och Wilhelm Fredssöner Johan Johansson, Matts och Jonas Wilhelm Jonassöner samt Johan Attert Isaksson Storm, Johan R. B. l. J. F.  1/3. 3. 6. 3/16. 633 No 1088. Pag. 195. R. B. 1905.
Erik Eriksson Baddar, Matts Mattsson, Karl och Jonas Abrahamssöner samt Matts och Isak Isoassöner Erkus, Bondeenkan Johan na Johansdotter Erkus, Bönder ne Viktor Johansson Udd och Johan "Uldman äfvensom aflidne Bonden Johan Johansson Erkus rättsinne hafvare, hans söner Matts och Johan Johanssöner jämte döttrar Maria och Ida Johansdöttrar, den sistnämnda genom förmyndare, Bonden Johan Jonasson Gullman, från Öfvermalax by i nämnda socken, gemensamt sökande, samt hemmans och lägenhetsinnehafvarene i Tila lan till Malan socken hörande kapellförsamling, tillstädeskomne. men kronoombudet, Kronolänsmannen Georg Tidström och korsistoruombudet, Vicepastorn August Reinhold Hedberg, uteblifne, så rande: gifven uti Justitiedepär tementet den 22 November 1906 Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga inhämtat följande: Sedan hemmans - och lägenhets innehafvarene i Petalax församling uti en till Guvernören i Wasa läningifven skrift anhållit, att emedan förutom andra, egarene till Malttar och Skinnar skattehemman i Yttermalax by samt Röj och Storne skatte hemman i Öfvermalax by innehade och bebrukade särskilda, hemmansoch lägenhetsinnehafvarene i Petalax församling tillhöriga tillandningsmar ker samt rågrat att godvilligt frånträda desamma, ofvanbemälde hemmans egare blefve från sagda tilländningar afhyste, äfvensom Guvernören, efter det rästnämnde hemmansegare blifvit öfver ansökningen hörde, förvisat saken såsom tvistig till domstolhafva hemmans - och lägenhetsinne hafvarene i Petalax församling vid Häradsrätten i Malan, Silf och Sexton socknars tingslag yrkat att, utom än dra, egarene af Mattila, Skinnar, Noj. Storm och Erkus hemman, 634
hvilka innehade tillandningar vid Gussisskär, Badstuoren, Nygrunden, Kapellgrund, Tacknifsbådan och Mattskar holmar i Domvattnet kallade, inom Petalax byamål belägna fiskevatten, måt te åläggas att till hemmans och lägenhetsinnehafvarene i Petalan församling såsom egare till nämnda vatten af träda ifrågavarande tillandningar. saken hörde hafva Johan Isradsson Mattlar och hans medparter jem te det de bestridt att ofvansagda Domrätten tillhörde hemmans och lägenhets innehafvarene i Petalan församling, påstått att Johan Israelson Mantlars och hans medparters hemman genom täradsignerättens i Närpes socken dom af den 18 Oktober 1705, Ständernas Oieconomie Deputations utslag af den 16. Oktober 1764 och Wasa Hopains dom af den 12. December 1782. utlagts del i omförmälda fiskevatten samt förty jämväl tillkomme rätt till andelar i till landningarna, hvadan Johan Isradsren Mattlar och hans medparter yrkat käromålets förkastande. Sedan kronoombudet Kronoläns mannen Tidström och konsistoriem budet Viupastorn Hedberg blifvit i sa ken hörde och förenat sig uti hemman och lägenhetsinnehafvarenes i Petalax församling ofvanomförmälda talan samt såväl nästbemälde hemmans och lägenhetsinnehafvare som egarene af Malllarskinnar, Röj och Storm hemman gjort anspråk på ersättning för sina rättegångsumgälder, har Häradsrätten genom utslag den 16. Februari 1903 på upptagna skäl ålagt, utom andra, Johan Israels ren Mattlar och hans medparter att till hemmans - och lägenhetsinnehafvarenes i Petalax församling fria ego och förvalt ning genast afträda förenämnda tilländningsmarker, men i anseende till sakens beskaffenhet hvilket rätte gångskostnaderna parterne emellan Hofrätten, under hvars pröfning Johan Israelsson Matttler och hans medparter i väderäg dragit målet, har medels dom den 30. Juni 1905, enär ifrågavarande tillandningsmärker de stridt lage inom Betalare kapellför 833
samling, som utgjorde ett från Malax socken afskildt skifteslag, samt uti ofvanåberopade domar och utslag nämnda Malaxbor endast tillagts rätt till fiske i de vatten, uti hvilka tilland ningarna uppstått, låtit bero vid det slut, hvari Häradsrätten genom sitt utslag i saken stannat, jämte det Johan Israelsson Mattlar och hans medparter ålagts att till hemmans - och lägenhets innehafvarene i Petalax församling gälda afgifterna för deras exemplar af Hofrättens dom med trettiofemman åttatio penni Uti Höpättens dom hafva Johan Israelsson Mattlar och hans medparter anhållit om ändring medels ingifven deduktion, som å hemmansoch lägenhetsinnehafvarenes i Petalax församling vägnar i föreskrifven ordning bemötts, hvarefter muntligt förhör i målet härstädes försiggått. Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande samt finner Johan Israelsson Mattlar och hans medparter icke hafva anfört skäl till ändring i Hefrättens ofvanberörda dem, hvarvid förty kommer att förblifva, jämte det Johan Isradsson Malllar och hans medparter åläggas att till hemmans - och lägenhetsinnehafvare ne i Petalan församling, i ersättning för deras härstädes i saken hafda kostna der, utgifva sjuttio mark. Til alle, som redalor, till flenättelse länderKejserliga Senaten för Finland: R. A. Brede. C. J. Tingren Fredr. Luudenius. Carl Blinginti Fredr. Luudenius. Carl Blinginti A. W. Granström Ossian Schauman 636
Marraskuun 23 päivänä 1906. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeus desta tulleessa velkomusasiassa, jossa ovat Talolliset Kaarle Nestori Isotalo, Maskun pitäjän Karin kylästä, ja Kaarle Alipenttilä, Mynämäen pitäjän Kasulan kylästä, ynnä Virkatalonvuokraaja Kaarle Sirin, Raision pitäjän Kuorikkalan virkatalosta. hakijoina ja Lakitiedettenkandidaatti Antti Mikkola, Turun kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeus osastossa 23 päivänä Marraskuuta 1906. Keisarillinen Senaatti on itselleen eittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Talollinen Kustaa Viktor terikkala ja hänen vaimonsa Amanda Airikkala 28 päivänä Marraskuuta 1895. olivat Apteckari G. Silanderilta ostaneet Raision pitäjän Ponsion kylässä sijaitsevan Passio eli Isotalo nimisen yksinäistilan irtaimistoineen 46,000 markan hinnasta sekä samana päivänä Apteckari Silanderille antämässään velkakirjassa sitoutuneet makLäsnä: J. A. S. G. W. - 85 - W. K. 657 No 1096 Såg. 168. R.D. 1906
samaan tuon hinnan viiden prosentin vuotuisine korkoineen sillä tavalla, että Apteckari Silander saisi nostaa ei ainoastaan ne rahat, mitkä karttuisivat mainittujen aviopuolisoiden omistamalla Heikkiläksi kutsutulla neljänneksellä Tiik kiön pitäjän Makarlan kylän Kylänpää nimistä rustitilaa seuraavan Joulukuun kuluessa pidettävässä irtaimen omaisuuden huutokaupassa, vaan myöskin sen osan sanotun rustitilan hinnasta joka tilaa ennen 1 päivää Elokuuta 1876 myytäessä jäisi Airikkalan aviopuolisoiden noin 11,000. markkaan nousevien velkojen yli, ja että sitten suoritettaisiin 2000 markkaa ennen 1896 vuoden loppua, 3000. markkaa ennen 1898 vuoden loppua, niinikään 3000 markkaa on nen 1899 vuoden loppua ja velkakirjan jäännössumma ennenkuin yhdeksästoista vuosisata päättyisi, on Apteckari Silander velkakirjaan maksettuna kuitannut, paitsi tilaan ennestään kiinnitettyä velkaa 17.000 markkaa, 17 päivänä Toukokuuta 1896. markkaa, samana päivänä Talollisen Juho Hollon antamalla velkakirjalla 2000 markkaa, 9 päivänä Helmikuuta 1899 200 markkaa, 16 päivänä samaa kuuta 2,000 markkaa ja 25 päivänä seuraavaa Heinäkuuta 500 markkaa, jonka jälkeen Kustaa Viktor Airikkalan ja Apteckari Silander. in sillä välin kuoltua Apteckari Silanderin oikeudenomistajat hänen leskensä Eriika Aleksandra Silander ja täysi-ikäinen poikansa Johan Adolf Silander omasta puolestaan ja Eriika Aleksandra Silander myöskin alaikäisen tyttärensä Matilda Aleksandra Silanderin holhoojana ovat 2 päivänä Marraskuuta 1899 siirtäneet velkakirjan Laketiedettenkandidaatti Mikkolalle, Turun ja Porin läänin Kuvernöösinvirastoon 25 päivänä Tammikuuta 902. jättämässään kirjelmåssä on Sakitiedettenkandidaatti Mikkola sittemmin lausunut, että Amanda terikkala oli sekä omasta puolestaan että alaikäisten lastensa holhoojana Turun kaupungin Raastuvanoikeuden 7 päivänä Lokakuuta 1901 julistaman päätöksen kautta velvoitettu Mikkolalle 638
maksamaan edelläkerrotun velkakirjan loppuosa 21,500 markkaa viiden prosentin korkoineen 1. päivästä Tammikuuta 1900, mutta että asianomaisen ulosottomiehen antaman todistuksen mukaan Amanda Airikkalalta hänen luonaan 29 päivänä Marraskuuta 1904 toimitetussa ulosottogrityksessä oli puuttunut varoja päätöksen sisällyksen maksamiseen; ja on Lakitiedettenkandidaat ti Mikkola, koska Kaarle Nestori Isotalo, Kaarle Alipeltonttilä ja Kaarlo Sirön, kukin omasta ja toistensa puolesta, olivat menneet lailliseen takaukseen ylläsanotun Pansion eli Isotalon perintötaloon kiinnitetyn velkakirjan sisällön maksamisesta, vaatinut, että Kaarle Nestori Asotalo, Kaarle Alipenttilä ja Kaarle Sirin velvoitettaisiin yhteisesti tai se heistä, kellä varoja oli, Mikkolalle suorittamaan äskenmainitut, 31 päivänä Joulukuuta 1900 maksettavaksi langenneet 21,500 markkaa viiden prosentin korkoineen Tammikuun 1. päivästä 1900, vähennettyä kuitenkin laillisessa järjestyksessä 22 päivänä Heinäkuuta 1901. Ponsion eli Isotalon yksinäistilan huutokaupassa velan maksuksi karttunut 7,137 markkaa 70 penniä, jota paitsi Mikkola on pyytänyt että Kaarle Nestori Isotalon omistama Karin kylän Isontalon talo ja Kaarle Alipenttilälle kuuluva Kasulan kylän Alipenttilän talo samoin kuin Kaarle Nestori Isotalon ja hänen asiakumppaniensa irtainta omaisuutta asetettaisiin. myymis- ja hukkaamiskiellon alaiseksi niin suureksi osaksi kuin vastaisi Mikkolan saatavaa Mainitun hakemuksen johdosta ovat Kaarle Nestori Isotalo ja hänen asiakumppaninsa antamassaan selityksessä muistuttaneet, että Turun ja Porin läänin Kuvernööri oli 10. päivänä Huhtikuuta 1899 antamallaan päätöksellä velvoittanut Amanda Airikkalan Aptekari Silanderin oikeudenomistajille maksamaan ne 3000 markkaa useinsanotun velkakirjan sisällyksestä, jotka olivat langenneet maksettaviksi viimeistään 31 päivänä Joulukuuta 1898, mutta että Amanda terikkalalla, kun ulosot639
töyritys 7 päivänä Kesäkuuta 1899 hänen luonaan toimitettiin vastasanotun päätöksen nojalla, ei ollut löytynyt varoja siinä tuomitun erän maksamiseen, minkä tähden ja koska Amanda Airikkalan varattomuus näin oli tullut todistetuksi ja koko velka oli jo vuoden 1898 kuluessa irtisanottu sekä Amanda Airikkalan että takausmiesten maksettavaksi, Apteckari Silanderin oikeudenomistajat, jos olisivat tahtoneet säilyttää oikeutensa takausmiehiä vastaan, olisivat olleet velvolliset hakemaan takaus. miehiä kahdessatoista kuukaudessa mainitusta ulosottogrityksestä lukien taikka ainakin saman ajan kuluessa jälkeen 31. päivän Joulukuuta 1900, jolloin koko velka velkakirjan mukaan oli maksettavaksi langennut, joten Lakitiedettenkandidaatti Mikkola, joka oli alkanut hakemuksensa vasta 25 päivänä Tammikuuta 1902, oli menettänyt kaiken puhovaltansa takausmiehiä vastaan; ja kun Kaarle Nestori Isotalo ja hänen asiakumppaninsa sitä paitsi oli. vat menneet takaukseen ehdolla, että Apteckari Silander saatavansa vähennykseksi kantoisi velkakirjassa mainitut huutokaupparahat ja jäännöksen Heikkilän rustitilan hinnasta, joita oli kertynyt ainakin 10,000 markkaa, mutta Apteckari Silander oli niistä hyväkseen käyttänyt ainoastaan ne 2000 markkaa, joista Juho Hollo oli antanut edellämainitun velkakirjan, sekä jättänyt tähteen tuosta 1000 markan summasta eli 8000 markkaa, joka oli maksettavaksi langennut ennenkuin ne 2000 markkaa, mitkä piti maksettaman ennen 1896 vuoden umpein kulumista, lain määräämässä ajassa uloshakomatta takausmiehiltä niin katsoivat Kaarle Nestori Isotalo ja hänen myötäpuolensa olevansa tästäkin syystä puheenalaisen velan maksusta vapaat, väittäen sen lisäksi, että Eriika Aleksandra Silander, joka oli antanut Amanda. Airikkalalle luvan myydä Ponion eli Iso talon talon Talolliselle Kerdinand Gustafssonille ja hänen vaimolleen Serafia Heikintyttärelle 8 päivänä Helmikuuta 1899, seuraavana päivänä oli vapauttanut Amanda Airik610
kalan vastaamasta kysymyksessä olevasta velasta sekä hyväksynyt aviopuolisot Gustafsson vastaamaan siitä varsinaisina velallisina, minkä vuoksi ja koska Lakitiedettenkandidaatti Mikkolakin oli tunnustanut aviopuolisot Gustafsson semmoisiksi, ottamalla Ferdinand Gustafsonilta 22 päivänä Marraskuuta 1879 saatavastaan uuden sitoumuskirjan joka yhden prosentin korkeammalla korollakin kuin velkakirjassa 28. päivältä Marraskuuta 1875. oli määrätty, Kaarle Nestori Isotalo ja hänen asiakumppaninsa ehdottomasti olivat päässet vapaiksi takauksestaan Näillä perusteilla ovat Kaarle Nestori Kötalo ja hänen asiakumppaninsa anoneet, että kanne kokonaisuudessaan kumottaisiin sekä että ylläkerrotut myymis- ja hukkaamiskiellot ynnä se takavarikko, johon heidän omaisuutensa oli Lakitiedettenkandidaatti Mikkolan hakemuksen johdosta 9. päivänä Helmikuuta 1901 pantu Mikkolan useinmainitun saatavan vakuudeksi, peruutettaisiin. Lakitiedettenkandidaatti Mikkolan annettua vastaselityksen on Kuvernööri 15. päivänä Maaliskuuta 1902 antamassaan päätöksessä lykännyt asian riitaisena lailliseen Oikeuteen sekä samalla pysyttänyt ennen annetun myymis- ja hukkaamiskiellon voimassa, kunnes siitä toisin määrättäisiin; jonka jälkeen Lakitudettenkandidaatti Mikkola, Kaarle Nestori Isotalolle ja hänen asiakumppaneilleen toimittamansa kirjallisen haasteen nojalla, on Pousiaisten, Maskun ja Raision pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa 1902. vuoden talvikäräjissä toistanut Kuvernöörinvirastossa tekemänsä vaatimuksen Asiassa kuultuina, ovat Kaarle Nestori Isotalo ja hänen asiakumppaninsa myös kin toistaneet Kuvernöörin luona tekemänsä väitteet. Kihlakunnanoikeus, jossa Apteckari Silan derin oikeudenomistajia ja Amanda terikkalaakin oli jutussa kuulusteltu, on 3 päivänä Joulukuuta 1902 julistamassaan päätöksessä antanut asiasta lausuntonsa; ja koska Kaarle Nestori Arotalo Kaarle Alipenttilä ja Kaarle Sirén kukin omasta ja toistensa puolesta olivat menneet täydelliseen lailliseen ta311
kaukseen kysymyksessä olevan, 28 päivänä Marraskuuta 1895 tehdyn, sittemmin Lakitiedettenkandidaatti Mikkolalle siirretyn velkakirjan sisällyksen maksamisesta ja tämä takaussitoumus käsitti että Kaarle Nestori Isotalon ja hänen takauskumppaniensa maksuvelvollisuus tulisi alkamaan vasta silloin kuin Amanda Airikkalan ja, Kustaa Viktor Airikkalan kuoltua, tämän oikeudenomistajain kykenemättömyys maksaa tuota velkaa oli selville saatu, sen vuoksi ja kun Mikkola, vaikkakin Amanda Airikkala oli havaittu kykenemättömäksi suorittamaan 1898 vuoden loppvessa maksettavaksi langennutta osaa puheenalaisesta velasta, ei kuitenkaan siihen nähden että saman velan loppuosa velkakirjan mukaan oli maksettava vasta 1900. vuoden loputtua, ollut voinut panna vaatimustansa Kaarle Nestori Isotaloa ja tämän asiakumppaneita vastaan vireille, ennenkuin oli selvitetty, voisiko Amanda Airikkala suorittaa velan jäännöksen, sekä Kaarle Nestori Isotalo ja hänen asiakumppaninsa kahdentoista kuukauden kuluessa 29 päivästä Marraskuuta 1901, jolloin selville oli saatu että Amanda Airikkalalta puuttui varoja velan loppuosan maksamiseen, olivat saaneet tiedokseen Sakitiedettenkandidaatti Mikkolan Kuver nöörinvirastossa alkaman hakemuksen, Kihlakunnanoikeus ei katsonut Mikkolan puheena olevalla perusteella menettäneen puhevaltaansa Kaarle Nestori Isotaloa ja hänen asiakumppaneitaan vastaan. Näin ollen ja koskeivät viimemainitut olleet toteennäyttäneet väitteitänsä siitä, että Amanda Airikkala oli vapautettu kysymyksessä olevan velan vastuunalaisuudesta ja että yllämainitun Heikkilän talon ja sen irtaimiston huutokaupassa oli kertynyt enemmän rahoja kuin Mikkola oli myöntänyt ja velkakirjaan oli kuitattu, on Kihlakunnanoikeus, jättäen Kaarle Nestori Isotalon ja hänen asiakumppaniensa muut väitteet oikeettomina ja todistamattomina varteen ottamatta, velvoittanut Kaarle Nestori Isotalon, Kaarle Alipenttilan ja Kaarle Sirenin, joko yhteisesti tai 612
sen heistä, jolla varoja oli, alkuperäistä velkakirjaa ja siihen kirjoitettua kuittia vastaan Lakitiedettenkändidaatti Mikkolalle heti suorittamaan vaaditut kaksikymmentäyksituhatta viisisataa markkaa, viiden prosentin vuotuisella korolla 1. päivästä Tammikuuta 1900 kunnes täysi maksu tapahtui, siitä kuitenkin laillisessa järjestyksessä poisluettuna 22. päivänä Heinäkuuta 1901 suoritetuiksi myönnetyt seitsemäntuhatta sata kolmekymmentäseitsemän markkaa seitsemänkymmentä penniä; jota paitsi Lakitiedettenkandilaatti Mikkolalle näin tuomitun saatavan vakuudeksi hankittu myymis- ja hukkaamiskietto sekä takavarikko pysytettiin voimassaan. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi muutten muassa Kaarle Nestori Isotalo, Kaarle Alipenttilä ja Kaarle Siren ovat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiossa 26. päivältä Toukokuuta 1906 vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen Hovioikeuden tuomioon ovat Kaarle Kestori Isotalo ja hänen mainitut asiakumppaninsa hakeneet muutosta perustelmalla, johon Lakitiedettenkandidaatti Mikkola on säädetyssä järjestyksessä vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Kaarle Nestori Isotalo ja hänen myötäpuolen a ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi; ja velvoitetaan sen ohessa Kaarle Nestori Isotalo ja hänen myötäpuolensa sadallakymmenellä markalla korvaamaan Lakitiedettenkandidaatti Mikkolalle hänen täällä jutussa kärsimänsä kulungit. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti. Julius Hummelin - 1. Hein. hieamalJulius Hummelin - 1. Hein. hieamalL. Wiesman Eelan Lisander. Edvard Paldani. Owian Karsten 313
Marraskuun 24. päivänä 1906. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Rantasalmen pitäjän Kiismäenkylässä asuva Talollinen Antti Juha na Leskinen, alaikäisen poikansa Gabriel Leskisen holhoojana, sekä Antti Juhana Leskisen täysi ikäiset pojat Talolliset Ferdinand Leskinen, sanotun pitäjän Kolkontaipaleen kylästä, ynnä Oskar Edvard ja Walter Leskinen, ensinmainitusta kylästä, yhteisesti, ovat hakijoina sekä Talollisenleski Ulla Ruuskanen, niinikään Kiismäen kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 24. päiväna Marraskuuta 1906. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Rantasalmen ja Kangaslammin pitajain käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Ulla Ruuskanen lausunut, että hän oli 3. päivänä Elokuuta 1896 tehdyllä kauppakirjalla myynyt Antti Juhana Leskisen ja tyttärensä HildaSäsnä: R. A. W. C; S. F. F L. A F.02. 644 No 102. Pag 4. R2 1906.