Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
hoitaaksensa Jaakko Hakalaa hänen jäljelläolevan elinaikansa sitä vastaan, että Hakala oli luovuttanut Mikko Wuorelle hallinto-oikeutensa sanotun pitäjän Päntäneen kylässä olevan Uuron verotaloon No 11. kuuluvaan kuron eli Hakalan torppaan ynnä kaiken irtaimen omaisuutensa, oli laiminlyönyt tuon velvollisuutensa ja osottautunut kokonaan kelpaamattomaksi Jaakko Hakalad hoitamaan, Mikko Wuori velvoitettaisiin Nikolai Rintakoskelle, hänen holhoojatoimessaan, korvaamaan rahassa Hakalan ylläkerrotun omaisuuden arvo, Oikeuteen annetun luettelon mukaan, kahdella tuhannella kahdellakymmenellä seitsemällä markalla sekä sen ohessa palkitsemaan Rintakosken oikeudenkäyn likiilut jutussa Asiasta kuulluna on Mikko Wuori tosin myöntänyt ottaneensa Jaako Hakalan hoitoonsa omistamaansa Hautaniemen taloon edellämainitussa Kauhajoen kylässä, mutta väittänyt ostaneensa Hakalalta Uuron torpan irtaimistoineen kahdestatuhannesta markasta, mitkä hän oli Hakalalle täysin suorittanut; ja kun Mikko Wuori Syyskuun 22. päivänä 1898 oli myynyt tuon talonsa Talolliselle Kaarlo Wuoliselle, joka oli sitoutunut pitämään huolta Jaakko Hakalan hoidosta ja elatuksesta, minkä sitoumuksensa Wuorinen oli täyttänytkin, eikä Mikko Wuorella niinmuodoin enään ollut mitään tekemistä puheenalaisen eläkkeen kanssa, on hän vaatinut kan netta hyljättäväksi. Nikolas Rintakosken kiellettyä Mikko Wuoren maksaneen Jaakko Hakalal le mitään useinsanotusta omaisuudesta ja sittenkuin Kaarlo Wuorista oli ajasta kuulusteltu sekä todistajain kuulustelu siinä tapahtunut, on Kihlakunnanoikeus Marraskuun 1. päivänä 1899. julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Mikko Wuori oli eläkekirjalla Tammikuun 9. päivältä 1896. ottanut elättääksensä ja hoitaaksensa Jaakko Hakalax hänen jäljellä olevan elinaikansa sitä vastaan, että Hakala luovut ti Wuorelle kaiken omaisuutensa, vaan 502
että Mikko Wuori oli tuon sitoumuksen sa laiminlyönyt sillä seurauksella, että Nikolai Rintakoski, Hakalan holhoojana, oli joutunut tämän elatuksesta ja hoidosta pitämään huolta; jonka vuoksi ja kun Mikko Wuori ei ollut voinut erikseen mainita missä määrin Rintakosken tuolle omaisuudelle panma arvo olisi liiallinen, Kihlakunnan oikeus on velvoittanut Mikko Wuoren kuittia vastaan Nikolai Rintakoskelle, hänen useinmainitussa ominaisuudessaan, heti maksamaan Jaakko Hakalalta saamansa omaisuuden arvon kaksituhatta kaksikymmentä seitsemän markkaa sekä palkitsemaan Rintakosken oikeudenkäyntikulut neljälläkymmenetlä markalla; kuitenkin jätettiin Mikko Wuorelle valta eri riidalla kakea Kaarto Wuorisella sellaista korvausta, johon hän Kihlakunnanoikeuden päätöksen johdosta luuli itsellään aihetta olevanHovioikeus jonka tutkittavaksi Mikko Wuori on vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa Kesäkuun 30. päivältä 1900. katsonut, ettei Mikko Wuori ollut esiintuonut syytä muuttaa Kihlakunnanoikeuden päätöstä muussa kohden, kuin että se rahamäärä, joka Mik ko Wuoren tuli Nikolai Rintakoskelle hänen holhoojatoimessaan maksaa korvaukseksi puheenalaisesta omaisuudesta, koskei oltu näytetty sen arvon olleen suuremman kuin Wuori oli myöntänyt, sen mukaan vähennet tiin kahdeksituhanneksi markaksi, joten muutettuna Kihlakunnanoikeuden päätös muuten jätettiin voimaansa. Hovioikeuden tuomioon on Mikko Wuori alamaisesti anonut muutostaKeisarillinen Senaalle on tämän asian tutkinut ja katsoo ett'ei Mikko Wuori ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden yllämainittua tuomiola, joka siis jää pysyväiseksi. Sätä kaikki asian omaiset alamaisuudessa noudattakoot Keisarillisen Majesteetin Korkiassa Amanda j Hänen Suomen Senaattensa J. G. Öhman J. Henricel Lars Homén. J. JohanpoAndersin Wavonius 603
Den 4 Juli 1901 I hans Kejserliga Majestäts Haga Namn, dess Sonats för Finland dem uti ett, på nedradt sessionsskilling, från Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Bonden Michel Herman Fagerlund, från Tackois by i laga socken, sökande, och Bonden Michel August Michelsson, från Tuolois enstaka hemman i sagda socken, warande, angående utängselskyldighet: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och dess Justitie Spartement, det singfors, den 4. Juli 1901. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhemlat följande: Uti protokollet öfver det af landtmälaren Joh Mag. Gellsbalk den 16 Augusti 1786 afslutade storskiftet inom den som fallighet i Sagu socken, som utgöres af Hielis och Tackais byar samt Tuoteis enstaka hemman, ingår en anteckning af följande innehåll. Antelangande sedan stangandet så bör likmätigt nu af målseganderne träffad förening Tackais Academie hemman stänga hela Tulli skogen och 200 aln uti råSr. J. B. Ef - J - Joh. Er604 No 871 Pag. 131. R. D. 1900.
gården emellan sig och Pudius skogs skifte, Puotais hemman bör omkring sin skog däremot slänga, och Ny Tackais emot Hielis och ensam uti Störkkärret." Sedan den af lägenhetsinnehafvarene i Nagu socken, vid ingåendet af en utaf Häradsrätten i sagda, Korpo och Houtskärs tecknars tingslag den 2. September 1897 stad fästad förening om egefred och stängsel, tillsätta slängselnämnden vid samman rade den 6 derpåföljande December, på yrkande af Michel Herman Fagerlund, len der innehar Nybördas eller Nybackäis hemman i Tackais by, under åberopande af förberörda, den 16 Augusti 1786. häffa de öfverenskommelse och jemlikt stadgan det i 2 SS af omförmälda förening derom att inom skilda lyar eller hägnads listrikt mejligen befintliga äldre gärdes gårdsrefningar eller fördeleningar skulle behållas ombudet, ålagt Michel August Michelsson, såsom egare af Suotois hemman, att utom annat öfvertaga framtida underhållet af gärdesgården å rå skilnaden emellan punkterna 807 - 215 och 181 186 å en af Sigelandtmätaren Karl Anders Rehnberg vid år 1894 verk stäld storskifteskoplutering i ofvannämnla samfällighet upprättad karla, så har Michel August Michelsson, efter stämning å Sjökaptenen August Richard Svahn ström, från Wichtaks by i Nagu socken, under hvars ordförande slängselnämndens förberörda beslut fattats, och Michel deman Fagerlund till 1898 års vinterting i omförmälda tingslag, vid Häradsrätten anfört att afvigten med 1786 års slängsel förening icke varit all bestämma om slängselskyldigheten emellan odlade eger och utmärker, utan endast emellan utmarker inbördes, samt Michel August Michelsson förty icke ålåge underhållet af hägnad å ifrågavarande skäcker som utgjorde räskilnad emellan Tuotois hemmans skog samt dybondes hemmans icke och äng, hvarför Michel August Michelsson anhållit att varda frikallad från den honom af stängselnämnden så lunda ahvälfda hägnadsskyldigheten saken hörde hafva sjekaptenen Socken dren och Michel Herman Fagerlund mot agt befogenheten af Michel August Mi505
chelssons talan samt gjort anspråk på godtgörelse för sina rättegångskostnader; derå Häradsrätten medels den 15 Mars 1899 afkunnadt utslag i saken utlåtit sig, att alldenstund Nagu sockens stängselnämnd till sted för vitt öfverklagade, den 6 December 1897. fattade beslut, enligt hvilket Michel August Michelsson ålagts stängs skyldighet utom annat å nu ifrågavarande skäcker, åberopat den år 1786 öfverenskomna går desgårds fördelningen, hvilken jemlikt 25 den af Häradsrätten den 2 September 1894 för Sagu socken stadfäslade stängselförening gen lemnats ombud och således von att anses såsom fortfarande gällande i den samfällighet, som utgöres af Mielis och Taikars lyar samt Puotois enstaka hemman, för denskull och det Michel August Michelsson icke anfört skäl till annan ledkning af nämnda gärdesgårdsfördelning än den, hvilken af stängselnämnderes emfältats, samt Michel August Michelsson ej heller före bragt något annat skäl till ändring uti stängselnämndens ofvanberörda beslut, har Häradsrätten pröfvat rättvist låta vid sagda beslut uti ifrågavarande delar tero, i följd hvaraf Michel August Michelsson, såsom innehafvare af Puolois hemman, egde öfverlaga stängselskyldigheten emellan före nämnda råpunkter 207- 215 och 181 - 186, hvarvid dock de derstädes nu befintliga gärdes gärdarne skulle med full eganderätt af vergå till Michel August Michelsson; och blef Michel August Michelsson förty ålagdt att sin omförmälda slängsedskyldighet fullgöra så snart ärstiden och omständighetemä sådant medgåfve, vid det äfventyr allmän lag och 12. SS: i stängelföreningen af den 2. September 1897 förmädde. I öfrigt förpligtades Michel August Michelsson att, i anseende till målets utgång, osätta Sjokaptonen Socknström och Michel Herman Fagerlund hvardera med fyratio mark för deras i saken haf la umgälder. Hofrätten, under hvars pröfning Michel August Michelsson i enderag draget målet, har genom den 24 Mars 1900 deri gifven dem skul sig, och emedan Michel Herman Fagerlund icke ådagalagt att delegarens vi ifrågavarande samfällighet med förbeorda den 16 Augusti 1786 dem emellan träffade öfverenskommelse afsitt att i 606
strid mot för tiden gällande lagstadgan den åhvälfva innehafvare af åker eller äng hägnadsskyldighet emot skog, beteshage eller ntmark, by och då ostridigt vore att den del af Puolois hemmans egor, som gånsade till ofvanomordade rästräckningar, bestode af skogsmark samt tillika styrkt blifvit att Nybondas eller Agpackäis hemman emot raskilnaden emellan punkterna 20/ 215 och 18216 belägna jordområden redan år 1786. utgjort dels åker dels�ngsmark, äfven som Michel Herman Fagerlund, derest han ville hafva sträckan emellan punkterna 181-182, hvarest Nybondas och Pudois hemman mölles med uteger från hvardera vidan och der Michel Herman Fagerlund härintills hägnat, försedd med gärdesgård ålåge att slikt stängsel ensom hålla, har Hofrätten, med upphäfvande af Häradsrättens utslag och stängednämndens omförmälda beslut, frikallat Michel August Michelsson från den honom anvälfda skyldigheten att öfvertaga hägnadsunderhållet emellan uppunkterna 207/215 och 1814/186. samt jemväl befriad honom från utgifvandet af de sjökaptenen Stabuström och Michel Herman Fagerlund utlagda rätts gångskostnadsersättningarna. Uti lofrättens dom har Michel HermanFagerlund i underdånighet sökt ändring medels ingifven deduktion, den Michel August Michelsson i föreskrifven ordning lemött Kejserliga Senaten har lagit detta mål i öfvervägande och finner Michel Herman Fagerlund icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dem, vid hvilken fördenskull kommer att lero; och hän nes Michel Herman Fagerlund derhos skyldig att med sextio mark ersätta Michel August Michelsson för dennes kostnader vid svarandelalans tvåkande härstädes Tilallisom vederbör, till underdrag efterrättelse lander. 1o låns Kejserliga Augustats Fogadaren Pes Sedel för Finland J. C. Lönnman J; Wäckel Lars Homén. E. Johm sku Andersin. Karl Andersson 607
Heinäkuun 6 päivänä 1901. Keisarillisen Majestulin korkeassa. Simossä, Hänen Suomen Senaallensa tuomio nestorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa ovat hakijana Talollinen Heikki Alfred Juhonpoika Nieminen eli Karttimi, Orihveden pitäjän Aakkolan kylästä, sekä vastaa jana Kaupunginviskaali. Simituoma ri Werner Palander, Tampereen kaupungista: Annettu Keisarillisessa Tuomen Senaalissa ja Sen Oikeusosaston sa, Helsingissä, 6 päivänä Heinäkuuta 1901. Keisarillinen Senaasti on Itselleen setyttänyt asiaan kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Heikki Alfred Numiselle toimitetun haastun nojalla on kaupunginviskaali Sålunder Orihveden pitäjän käräjåkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut, että, koska Nieminen Elokuun 2 päiväna 1876 kirjallisesti oli sitoutunut suorittamaan Asioitsija Wille Ahlroth ille, Tamperelta, kaksi prosenttia siitä kauppahinnasta, jonka Nieminen saisi tahkolan kylässä silloin omistamastaan läsnä: 76 SS - Ef - Jät - E. l. Ett 668 No 578. Sag. 108. R.G. 1900.
På Ilola eli Karttimi nimisestä talosta, jos se Ahlrothin toimesta tulisi myydyksi kolmen kuukauden kuluessa sanotusta päivästä lukien, ja Ahlroth oli hankkinut sanotun talon ostajaksi Talollisen Henrik Wähäkallion, joka seuraavan Lokakuun 26 päivänä tehdyllä kauppakirjalla oli Heikki Alfred Niemiseltä ostanut talon 16,050 markan hinnasta, Nieminen, joka ei ollut täyttänyt sitoumustaan Aukoth'ille, velvoitettaisiin Kaupunginviskaali Palander'ille, jolle Ahljoh oli siirtänyt kysymyksessä olevan raatavansa, heti maksamaan 321 markkaa kuuden prosentin korkoineen talon kauppapäivästä kunnes täysi maksu tapahtuisi Kanteesta kuultuna on Heikki Alfred Siminen kyllä myöntänyt antaneen. sa Asioitsija Ahlroth'ille ylempänä mainitun sitoumuksen, mutta hatsonut tämän olevan kaikkea merkitystä vailla, koskii Ahlroth ollutkaan saanut kysymyksessä olevaa taloa myydyksi, jonka vuoksi ja kun Asioitsija Anders Gustaf Östman oli välittänyt sen hän pan, jonka kautta Henrik Wähäkallio oli tullut Ilolan talon omistajaksi, Heikki Alfred Nieminen on pyytänyt kantan hylkäämistä. Tämän jälkeen on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset kumpikin ovat vaatinut korvausta kuluistaan, Huhti kuun 14 päivänä 1879. julistetussa päätöksessä, mikäli siitä nyt on kysymys, lausunut toteen saatetuksi, että Heikki Alfred Nieminen Elokuun 2 päivänä 1876 antamassaan välikirjassa oli sitoutunut suorittamaan Asioitsija Ahholkille, jos Niemisen omistama Ilolan talo tulisi Ahlrothin toimesta kolmensa kuukaudessa sitoumuksen syntymisestä joko myydyksi tahi vaihdetuksi, kaksi prosenttia talon hinnasta, sekä että Asioitsi ja Ahlroth määrätyn ajan kuluessa oli hankkinut talon ostajaksi Henrik Wähäkallion, joka sittemmin olikin ostanut puheena olevan talon kauppakirjalla, jonka Havintoloitsija Ernst Backman Asioitsija Östman in puolesta, kuten on myönnetty, oli kirjoittanut; mutta koskei Kaupunginviskaali Talon509
der ollut voinut toteuttaa suurenko kauppahinnan Asioitsija Ahlroth olisi saanut Heikki Alfred Niemisen talosta Henrik Wähäkalliolta, saatikka että kauppahinta, vastoin Niemisen kiittoa, olisi ollut juuri kuusitoista tuhatta viisikymmentä markkaa, sentähden ja kun Kihlakunnanoikeudelta siis puuttui perustetta määrätä, mistä kauppahinnasta välityspalkkioksi määrätty prosentti oli laskettava, on Kihlakunnanoikeus hyljännyt kantan. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kaupunginviskaali Palander vetoamalla oli saattanut jutun, on tuomiolla 17 päivänä Maaliskuuta 1900 katsonut selvitetyksi, että Heikki Alfred Nieminen yllämainitussa Elokuun 2 päivänä 1876 antamassaan välikirjassa oli sitoutu nut maksamaan Asioitsija Ahloth´ille jos Niemisen omistama Ilolan talo tulisi Ahlroth'in toimesta kolmensa kuukaudessa sanotusta päivästä lukien myydyksi, kaksi prosenttia talon kauppahinnasta, sekä että se kauppa, jon ka kautta Henrik Wähäkallio kuudestatoistatuhannesta viidestäkymmenestä markasta Heikki Alfred Niemiseltä oli ostanut sanotun talon, oli aikaansaa, tu Asioitsija Ahlroth'in toimesta, johon nähden Hovioikeus, kumden Kihlakunnanoikeuden päätöksen, on velvoittanut Heikki Alfred Niemisen huittia vastaan Kaupunginviskaali Talanderille, jolle Ahlroth oli siirtänyt kysymyksessä olevan saatavansa, maksamaan kaksiprosenttia tuosta kauppahinnasta eli kolmesataa kaksikymmentäyksi markkaa viiden prosentin vuotuisine korkoinun 13 päivästä Huhtikuuta 1897. kunnes täysi maksu tapahtuu ja sitä paitsi kaksisataa viisikymmentä markkaa konvuksiksi Kaupunginviskaali Talonderin kustannuksista Kihlakunnanoikeudessa. Tähän Hovioikeuden tuomioen on Heikki Alfred Nieminen alamaisesti anonut muutosta kirjallisella perustelmalla, johon Kaupunginviskuuli Palander ei de vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän asian ja katsoo ett'ei Heikki 610
Alfred Nieminen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden kysymyksessä olevaa tuomiota, joka siis jää voimaan. sa. Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudattakoot. Keisarillisen Majistutin Korkeassa Simossä, Hänen Suomen SenaallinsaJ. G. Tohman J; E; Heikel Lars Homén. E; Johansson Andersin. F. Pethman. Heinäkuun 6 päivänä 1901. Keisarillisen Majesteetin Korkeassa Nimenä Hänen Suomen Senaattinsa tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa, muun muassa, tilankaupan purhamista koskevassa asiassa, jossa ovat hakijoina Talollinen Kaarle Vihtori Antinpoika Aliaukusti ja hänen vaimonsa Iida Eufrosyne Kustaantytär, Someron pitäjän Joensuun kylästä, sekä vastaajina Talollisenleski Eufrosyne Simontytär Uotila ynnä hänen lapsensa Talollirentyttäret Amalia, Susanna Eriika Anna Matilda ja Helga Aurora Kustaantyttäret, kaikki Kosken kappelin Hongiston kylästä, Talollinen Vihtori Juhonpoika Klemelä ja hänen vaimonsa Maria Sofia Kustaantytär, Euran kappelin Seppälän kylästä, ynnä Talollinen Kaarle Vihtori Juhon poika Isokokki, Kosken kappelin Tapalan kylästä, alaikäisen Talollisentyttären Lotta Lyydia Kustaantyttären holhoojana: Annettu Keisarillisessa Suomen Senaatissa ja Sen Oikeusosastossa, Helsingissä, 6 päiSäsnä: 74 S - E J- J E H. E A. L. H. F. P. No 879. Pog. 112. R. B. 1900.
17 vänä Heinäkuuta 1901. Keisarillinen Senaatti on Itselleen esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Marttilan pitäjän ynnä Kosken, Euran ja Karinaisten kappelien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa ovat Kaarle Vihtori Aliankusti ja Iida Eufosyne Kustaantytär haasteen nojalla tuoneet esille: että Talollinen Kustaa Heikinpoika Uotila oli kuollut Kesäkuun 19 päivänä 1884, jättäen jälkeensä lesken Eufrosyne Simontyttären sekä avioliitossa hänen kanssa siitetyt tyttäret Iida Eufrmyne, Amalia, Susanna Eriika, Anna Matilda, Helga Aurora, Maria Sofia ja Lotta Lydia Kustaantyttäret; että KustaaUotilan omistama Uotilan tila Hongiston kylässä oli Heinäkuun 14 päivänä 1887 Kustaa Uotilan jälkeen toimitetussa perinnönjaossa jaettu Iida Eufrosyne Kustaan tyttären ja hänen sisariensa kesken siten, että kukin heistä oli saanut seitsemännen osan talosta; että Eufrosyne Simontytär, sekä omasta puolestaan että Helga Aurora ja Lotta Lydia Kustaantytärten luonnollisena holhoojana, ynnä Amalia ja Susanna Eriika Kustaantyttäret kuin myös Vihtori Klemelä ja Maria Sofia Kustaantytär Syyskuun 20 päivänä 1897 tehdyllä kauppakirjalla olivat Anna Matilda Kustaantyttärelle luovuttaneet kuusi seitse mättä osaa Uotilan tilasta yhdeksäntu hannen markan kauppahinnasta ja Eufrosyne Simontyttärelle pidätettyä eläkettä vastaan sekä samana päivänä toimitetussa julkisessa huutokaupassa myyneet talon metsää Wingon häyrysahaosakeyhtiölle 31,700 markasta; sekä että Anna Matilda Kustaantytär. Lokakuun 13 päivänä 1897 Kihlakunnanoikeudessa hankkiessään ensimmäisen lainhuudon sanotulle tilalle, oli esittänyt erään Iida Eufrosyne Kustaantyttären Huhtikuun 23 päivänä 1890 antaman kuitin, jossa Iida Eufrosyne Kustaantytär olisi myöntäryt saaneensa kaiken perintöosansa Uotilan talosta sekä kiinteimistöstä että irtaimesta tavarasta, mutta että Vida Eufrosyne Kustaantytär ensimmäisen miehensä Talollisen Juho Lagerblad Alanikustin kuoltua Syyskuun 612
6 päivänä 1888 leskenä ollessaan, Eufrosyne Simontyttären vaatimuksesta oli kirjoittanut tuon kuitin todistukseksi siitä että Iida Eufrosyne Kustaantytär, jolle Kustaa Uotila, Ida Eufrosyne Kustaan tyttären Huhtikuun 5 päivänä 1883 mennessä naimisiin Juho Lagerblad inkanssa, oli lepingoksi luvannut ja sin jälkeen eri osissa antanutkin kaksituhatta viisisataa viisikymmentäviisi markkaa, oli vastaanottanut äskenmainitun rahamäärän, minkä Iida Eufrosyne Kustaantytär kuitenkin oli takaisin jättänyt edelläsanottuun Heinäkuun 14 päivänä 1887 pidettyyn jakoon; ja koskei tuota kuittia voitu pitää kauppakirjana Iida Eufrosyne Kustaantyttären perimästä osuudesta Uotilan tilasta semminkin kun siinä ei mainittu kauppahinnan määrää eikä henkilöä, jolle Iida Eufrosyne Kustaantytär olisi luovutta nut mainitun tilanosuuden, ja kun siitäkin, että Kaarle Vihtori Aliaukusti ja Iida Eufrosyne Kustaantytär olivat allekirjoituksillaan hyväksyneet ylläkerrotussa huutokaupassa laaditun pöytäkirjan, kävi selville ett'ei Iida Eufrosyne Kustaantytär ollut luopunut talonosuudestaan, ovat Kaarle Vihtori Aliaukusti ja Iida Eufrosyne Kustaantytär vaatineet, että Syyskuun 20 päivänä 1897 Uotilan tilasta tehty kauppakirja, mikäli se koski Iida Eufrosyne Kustaantyttären omistamaa seitsemättä osaa talosta, julistettaisiin mitättömaksi sekä että Eufrasyne Simontytär ja hänen asiakumppaninsa velvoitettaisiin lailliseen jakoon jättämään edelläsanotut kolmekymmentäyksituhatta seitsemänsataa markkaa. Asiassa kuultuina ovat Eufrosyne Simentytär ja hänen juttukumppaninsa vastanneet, että Iida Eufrosyne Kustaantytär vapaaehtoisesti oli sekä ylemränä mainitussa perinnönjaossa että edelläsanotun kuitin kautta Kustaa Uotilan kuolinpesän muiden osakkaiden duksi luopunut perimästään seitsemanneksestä Uotilan tilasta ja tuosta talonosuudestaan, joko perinnönjaossa oli arvattu tuhanneksi kahdeksisadaksi markaksi, heiltä myöskin saanut 613
täyden maksun, johon nähden Eufrasyne Simontytär ja hänen asiakumppaninsä ovat vaatineet kannetta hyljättä, väksi. Sittenkun todistajankuulustelu jutussa oli tapahtunut, on Kihlakunnanoikeus Maaliskuun 2 päivänä 1899 siinä julistanut päätöksensä; ja koska Iida Eufrosyne Kustaantytär, kuten Heinäkuun 14 päivänä 1887 hänen isävainajansa Kustaallotilan jälkeen pidetyssä perinnönjaossa laadittu toimituskirja osoitti, oli perinnöksi saanut seitsemänneksen Uotilan talosta, joka kiinteimistön osuus perinnönjaossa oli arvatta tuhanneksi kahdeksisadaksi markaksi, ja irtaimistosta kaksi yhdeskolmatta osaa taikaksisataa kahdeksankymmentä markkaa viisikymmentäkaksi ja yhdeksäntoista neljäkymmentäkahdettaosaa penniä, sekä sanotusta toimituskirjasta, johonka sekä Iida Eufrosyne Kustaantytär että hänen silloinen miehensä Juho Lagerblad olivat pannert nimimerkkinsä nimikirjoituksiensa alle, myös selveni perillisten sopineen keskenänsä siten, että Iida Eufrosyne Kustaantytär saisi pitää ne kaksi tuhatta viisisataa viisikymmentäviisi markkaa, jotka hän kodistansa erotessaan oli saanut le pingoksi vastaanottaa, osaksi perinnöstänsä Kustaa Uotilan jälkeen ja osaksi vastaisesta perinnöstään Eufrosyne Simontyttären jälkeen, sentähden ja kun kerrottu perinnönjako sittemmin oli voittanut lainvoiman, koskei Iida Eufrosyne Kustaantytär ollut sitä laissa määrätyn ajan kuluessa moitlinut vaan päin vastoin Huhtikuun 24 päivänä 1890, leskenä ollessaan antamassaan kuitissa myöntänyt saa neensa kaiken perintöosansa Uotilan talosta niin kiinteimistöstä kuin irtaimestakin, sekä jutussa kuulusteltujen todistajain kertomuksista kävi selville että Iida Eufrasyne Kustaantytär oli luopunut osastansa Uotilan tilasta ja täysin tietänyt mitä vieläsanottu kuitti sisälsi, on Kihlakunnanoikeus hyljännyt Kaarle Vihtori Aliaukustin ja Iida Eufrosyne Kustaan614
tyttären asiassa ajaman kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kaarle Vihtori Aliaukusti omasta puolestaan ja Iida Eufrosyne Kustaantyttären edusmiehenä vetoamalla oli saattanut jutun on nyt kysymyksenalaisella tuomiollaan vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen sekä sen ohessa velvoittanut Kaarle Vihtori Aliaukustin ja Iida Eufrosyne Kustaantyttären palkitsemaan Eufrosyne Simontyttärelle ja hänen asiakumppaneilleen heidän Hovioikeudessa kärsimänsä kustannukset sekä siinä tarkoituksessa heille suorittamaan kuusitoista markkaa ynnä maksut heidän yhteisestä kappaleesta Hovioikeuden tuomiota kaksikymmentä markkaa kahdeksankymmentä penniä. Tähän Hovioikeuden tuomioon ovat Kaarle Wihtori Aliaukusti ja Iida Eufrosyne Kustaantytär yhteisesti alamaisesti anoneet muutosta kirjallisella perustelmalla, johon Eufrosyne Simontytär ja hänen asiakumppaninsa ovat säädetyssä järjestyksessä vastanneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän asian ja katsoo, etteivät Kaarle Vihtori Aliaukusti ja Iida Eufrosyne Kustaantytär ole tuoneet esiin syytä muut taa Hovioikeuden kysymyksessä olevaa tuomiota, jonka varaan asia siis jääpi, ja velvoitetaan Kaarle Vihtori Aliaukusti ynnä Iida Eufrosyne Kustaantytär tämän ohessa viidelläkymmenillä markalla korvaamaan Eufrosyne Simontytär Uotilan sekä hänen asiakumppaniensa täällä kärsemät kulut. Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudattakoot. Keisarillisen Majestetin Korkeassa Nimessä, Hänen Suomen Senaattinsa: J. G. Lomman. J. Heinel. Lars Hönnen. E; Johansson Femdersin. T. Pekman. 615