Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
hännäärästä sittemmin oli maksanutkin, kauppakirjassa löytyvän määräyksen mukaan, kolmelle Nestori Saikkalan velkojalle yhteensä kolmetuhatta kahdeksankymmentäkolme markkaa kaksikymmentä penniä. Koska kuitenkin Anton Tuuralalta Raastuvanoikeuden kysymyksessä olevan päätöksen sisällön maksamiseksi ja ulosottokustannuksina oli ulosotettu 21. päiränä Tammikuuta 1901. kahdeksansataa kolmekymmentäkahdeksan markkaa seitsemänkymmentäyksi penniä, 7. päivänä sitä seuraavaa Maaliskuuta neljäsataa yhdeksänkymmentäkolme markkaa kolmekymmentä penniä ja 6. päivänä senjälkeistä Heinäkuuta yhdeksänsataa neljätoista markkaa yhdeksän penniä, on Tiitlakunnanoikeus velvoittanut Nestori Saikkalan kuitin saadessaan takaisin suorittamaan Anton Tuuralalle kahdeksansataa kolmekymmentäkahdeksan markkaa seitsemänkymmentäyksi penniä ynnä viiden prosentin koron 21. päivästä Tammikuuta 1901., neljäsataa yhdeksänkymmentäkolme markkaa kolme kymmentä penniä samoin viiden prosentin koron kanssa 7. päivästä sitä seuraavaa Maaliskuuta ja yhdeksänsataa neljätoista markkaa yhdeksän penniä niinikään viiden prosentin koron kanssa 6. päirästä senjälkeistä Heinäkuuta, kaikki korot lasketut kunnes täysi maksu toimitettiin. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Nestori Paikkala oli vetoamalla saattanut jutun, on 25. päivänä Elokuuta 1906. antamassaan tuomiossa vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen sekä sen ohessa velvoittanut Nestori Taikkalan maksamaan Anton Tuuralalle, korvaukseksi hänellä Hovioikeudessa asian vuoksi olleista kulungeista, viisikymmentäviisi markkaa. Hovioikeuden tuomioon on Nestori Saikkala anonut muutosta tänne toimittamatlaan perustelmalla, johon Anton Tuurala on säädetyssä järjestyksessä vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Anton Tuurala ole näyttänyt, että Nestori Saikka la, vaikkakin hän on edellämainitun sopimuksen kautta vapauttanut Saikkalan tilan puheenalaisen saatavansa 607
vastuusta, myöskin on luopunut tuosta saatavasta Anton Tuuralalta mieskohtaisesti, jonka vuoksi Keisarillinen Senaatti harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, kyljätä Anton Tuuralan asiassa ajaman kanteen Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A. Brode. - 1. Henrhemman R. A. Brode. - 1. Henrhemman C. J. Fingren Wolaksander. 1au. Augusti. Uno Strömsten. 20 päivänä Joulukuuta 1907. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeulesta tulleessa, tilinmoitetta koskevassa jutussa, jossa Tehtailija Jaakko Albin Rosenberg, Kemin pitäjästä, ja Sahanhoitaja Jaakko Puuperä, Kemin kaupungista, ovat hakijoina sekä sanotusta kaupungista kotoisin oleva Pankinhoitaja Edvard Hirmu ja Oulun kaupungissa asuva Nahkuri Heikki Jokiperä, toiminimi Veljekset JuH. Jokiperän konkussipesän toimitsijamiehinä tulematta jääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 20 päivänä Joulukuuta 1907. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Pankinkoitaja Hirmu ja Rahkuri Jokiperä 5 päivänä Elokuuta 1904 olivat antaneet tilin toiminimi Keljekset J & H. Jokiperän konkurssipesan hallinnosta, ovat Tehtailija Rosenberg ja Sahanhoitaja Puaperä Kemin kaupungin Raastuvanoikeudessa sanotLäsnä: J.  G. H - 72 - 25 - Af603 No 1469. Pog. 60. R.D. 1907.
tua tiliä vastaan muistuttaneet, muun muassa, että, vaikka Waasan Hovioikeus mainitun toiminimen konkussiasiassa 2 päivänä Toukokuuta 1903 antamassaan tuomiossa oli myöntänyt Kansallis Osake Pankille etuoikeutta ainoastaan sadantuhannen markan saatavasta, pankille kuitenkin oli konkussipesästä etuoikeudella jaettu satakuusitoistatuhatta kolmesataa seitsemänkymmentäviisi markkaa kuusikymmentäkaksi penniä, sekä että niistä Kansallis Osake Pankin saatavista, yhteensä satakaksikymmentäkuusituhatta yhdeksänsataa kolmetoista markkaa kaksikymmentä penniä, jotka sanotussa konkursituomiossa olivat määrätyt konkussipesästä maksettaviksi pankille, olivat pankille suorittaneet: Tehtailija Rosenberg kymmenen tuhatta markkaa, Sahanhoitaja Puupeljätuhatta kaksisataa neljäkymmentäviisi markkaa kaksikymmentä penniä, Kauppias J. Tiiran konkurssipesän hallinto seitsemäntuhatta kolmesataa kahdeksan markkaa kolmekymmentäyksi penniä, erään Joutilaisen konkussipesän hallinto tuhat yhdeksänsataa yhdeksänkymmentä markkaa, viisikymmentäseitsemän penniä ja Talokas Isak Kousi viisituhatta seitsemänsataa kuusikymmentäkolme markkaa seitsemänkymmentäyksi penniä, mutta että siitä huolimatta Veljekset J. & H. Joki perän konkurssipesästä oli lyhentämättä toistamiseen pankille suoritettu sanotut maksuerät. Tämän perusteella ja huomauttaen, että konkursihallinnon huostassa riidanalaisen tilin mukaan löytyi vieläkin neljätuhatta kaksisataa seitsemän markkaa viisikymmentäkuusi penniä, jota rahamäärää ei oltu kenellekään jaettu, ovat Tehtailija Rosenberg ja Sahanhoitaja Puuperä vaatineet että, koska konkussipesässä, ellei siitä olisi jaettu liikaa Kansallis Osake Ponpille, hyvinkin löytyisivät jalellä ne määrät, jotka olivat tuomitut pesästä maksettaviksi Rosenbergille ja Puuperälle eli edelliselle kymmenentuhatta markkaa ja Puuperälle neljätuhatta viisisataa markkaa, muttä tili kaikkia muita velkojia vas509
taan oli, moittimatta jätettynä, noudatettava, Pankinkoitaja Hirmu ja Nahkuri Jokiperä velvoitettaisiin konkurssipesästä maksamaan Tehtailija Rosenbergille ja Sahanhoitaja Puuperälle äskensanotut määrät korkoineen sekä korvaamaan heidän oikeudenkäyntikustannuksensa. Pankinhoitaja Hirmun ja Nahkuri Jokiperän vastustettua kannetta, on Raastuvanoikeus 1 päivänä Toukokuuta 1905 julistanut päätöksensä asiaan; ja sen ohessa että muistutus siitä ettei Kansallis Osake Pankki ollut oikeutettu saamaan etuoikeutta konkurssipesän omaisuuteen enemmästä kuin korkeintaan sadastatuhannesta markasta aiheettomana hyljättiin, on Raastuvanoikeus, koska konkurssipesästä Kansallis Osake Pankille tehdyt suoritukset olivat tapahtuneet konkursitiomion mukaan ja Kansallis Osake Pankille niin muodoin mahdollisesti maksettu liika oli sanotun pankin sekä Tehtailija Rosenbergin, Sahanhoitaja Puuperän, J. Tiuran ja J. Koutilaisen sekä Isak Kourin ynnä konties muittenkin välinen asia, hyljännyt tästäkin tehdyn muistutuksen, mutta jättänyt Tehtailija Rosenbergille ja Sahanhoitaja Puuperälle oikeuden Kansallis Osake Pankkia vastaan nostaa puheenalaisesta asiasta sellaisen eri oikeudenkäynnin, johon luulivat syytä olevan. Mitä sitten tuli kassasaldoon neljääntuhanteen kahteensataan seitsemään markkaan viiteenkymmeneenkuuteen penniin, niin koska Pankinkoitaja Hirmu ja Nahkuri Jokiperä olivat myöntäneet, kuten moittunalainen tilikin osoitti, että konkurssipesään, sittenkuin etuoikeutetut saatavat olivat tulleet suoritetviksi, vielä oli jäänyt mainittu määrä rahoja, eikä näitä enään Kemin kaupungin Rahatoimikamarille, Konttöristi P A. Nordbergille ja Palvelija Ida Hillilälle, joille tilin mukaan menisi yhteensä kaksituhatta viisisataa neljäkymmentäseitsemän markkaa seitsemänkymmentäviisi penniä, näyttänyt olevan maksettava, eikä tiliin myöskään oltu merkitty, että vasta210
mainitunkin summan suorittamisen jälkeen syntyvä säästö olisi varattu etuikudettomille velkojille, joista ei kukaan muu kuin Tehtailija Rosenberg ja Sahanhoitaja Puuperä ollut tiliä moittinut, on Raastuvanoikeus 9 päivänä Marraskuuta 1868 annetun konkurssisäännön 108 SS:n nojalla velvoittanut Pankinkoitaja Hirmun ja Nahkuri Jokiperän Tehtailija Rosenbergille ja Sahanhoitaja Puuperälle näitten saatavien mukaan konkurssissa heti hyväksi tekemään kerrotut neljätuhatta kaksisataa seitsemän markkaa viisikymmentäkuusi penniä ynnä viiden prosentin koron niistä, lukien 1 päivästä Toukokuuta 1905 kunnes täysi maksu tapahtui; minkä ohessa Pankinhoitaja Hirmun ja Nahkuri Jokiperän tuli, yhteisesti tahi sen heistä, jolla varoja oli, sadalla viidelläkymmenellä markalla korvata Tehtailija Rosenbergille ja Sahanhoitaja Puuperälle heidän oikeudenkäymiskustannuksensa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Tehtailija Rosenberg ja Sahanhoitaja Puuperä että Pankinhoitaja Hirmu ja Nähkuri Jokaperä olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiossa 26 päivänä Helmikuuta 1907 katsonut, etteivät Tehtailija Rosenberg ja Sahanhoitaja Puuperä olleet esiintuoneet syytä Raastuvanoikeuden päätöksen muuttamiseen; mutta mitä tuli Pankinhoitaja Hirmun ja Nahkuri Jokipepän vetokanteisen, niin koska riidanalaisesta konkurssitilistä kävi selville, että kaikki siihen kassasäästönä merkityt neljätuhatta kaksisataa seitsemän markkaa viisikymmentä kuusi penniä olivat tarpeen erityisten etuoikeudella maksettaviksi tuomittujen ja moittimatta jätetyssä jakoehdotuksessa mainittujen saatavien suoritukseksi, joita saatavia vastaan maksua ei vielä oltu konkussipesästä nostettu ja joiden joukkoon Tehtailija Rosenbergin ja Sahanhoitaja Puuperän saatavat pesästä eivät kuuluneet, on Hovioikeus, muuttaen Raastuvanoikeuden päätöstä sii
nä osassa, hyljännyt Tehtailija Rosenbergin ja Sahanhoitaja Puuperän vaatimuksen puheenalaisten rahojen suhteen; ja sen ohessa että Pankinhoitaja Hirmu ja Nahkuri Puuperä vapautettiin Raastuvanoikeuden heille määräämästä velvollisuudesta korvata Pehtailija Rosenbergille ja Sahanhoitaja Puuperälle heidän oikeudenkäymiskustannuksensa, saivat Rosenberg ja Puuperä, asian näin päättyessä, itse kärsiä kulunkinsa Hovioikeudessakin. Hovioikeuden tuomioon ovat Tehtailija Rosenberg ja Sahanhoitaja Puuperä anoneet muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska kysymyksessä oleva tili moittunalaisissa kohdissa perustuu toiminimen Veljekset J. A. Jokiperän konkurssissa langenneeseen, lain voiman saaneeseen tuomioon eikä ole näytetty, että mainitulla konkursipesällä olisi mitään oikeutta niihin maksuihin, jotka Kansallis Osake Pankki edelläkerrotussa suhteessa on nostanut Tehtailija Rosenbergilta, Sahanhoitaja Puuperältä, Isak Kaurilta ynnä J. Tiiran ja Joutilaisen konkussipesiltä, eikä myöskään että niitä etuoikeutta nauttivia saamamiehiä, joitten saamisten suorittamiseksi tilissä löytyvä kassasäästö neljätuhatta kaksisataa seitsemän markkaa viisikymmentäkuusi penniä asiassa saadun selvityksen mukaan on varattu, jo olisi tyydytetty konkussipesän muista varoista, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi vahvistaa Hovioikeuden ylempänäkerrotun tuomionTätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Juhris Nummelm L. Wuskenen Juhris Nummelm L. Wuskenen Juhris Nummelm L. Wuskenen Fredr. Lundenius. hemman A. W. Granström Edvard Paldani. 612
Joulukuun 20. päivänä 1907. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa sukulunastusriidassa jossa Piikaisten pitäjän kirkonkylässä asuva Talollinen Heikki Mäkitalo samasta kylästä kotoisin olleen Maakauppiaan Vikul Dimitrienvitseh Popoff vainajan alaikäisen tyttären Vera Topoffin holhoojana, on hakijana sekä niinikään mainitussa kylässä asuvat Lautamies Heikki Heikinpoika Anttila ja hänen vaimonsa Anna Kreeta Esaiaksentytär vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 20 päivänä Joulukuuta 1907 Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa Sittenkun Talollinen Juho Juhonpoika Anttila oli kuollut 1. päivänä Marraskuuta 1880., jättäen jälkeensä lesken Anna Kreeta Esaiaksentyttären ynnä avioliitossa hänen kanssaan syntyneet kuusi lasta Juho Heikki, Kaarle Juhoo ja Aksel Esaias Juhonpojat sekä Auruura Läsnä: R A. W. H. S. C; J. T. C. F - W. K. A. E. R. 613 No 1489.
Sofiia, Aliina Amalia ja Anna Loviisa Juhontyttäret, joista viimemainittu oli mennyt naimisiin Vikul Topoffin kanssa, oli Nikul Topoff Merikarvian ja Siikaisten pitajäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa hakenut lupaa saada itsenäiseksi tilaksi eroittaa Anna Loviisa Juhontyttärelle isänperintönä tulleen yhdeksänneksen Anttilan talosta Siikaisten pitäjän kirkonkylässä, mutta julistamassaan päätöksessä oli Kihlakunnanoikeus, syystä että sanottu talonosuus oli liian vähäinen lohkaistavaksi, hyljännyt tuon pyynnön, minkä päätöksen Turun Hovioikeus, jossa Wikul Topoff oli siihen hakenut muutosta, oli vahvistanut. Tämän jälkeen oli yllämainitun käräjäkunnan Kihlakunnanosyyneoikeus 16. päivänä Kesäkuuta 1887. julistetussa, sittemmin lain voiman saaneessa päätöksessä oikeuttanut Heikki Anttilan, joka sillä välin oli mennyt naimisiin Anna Kreeta Esaiaksentyttären kanssa, tämän edusmiehenä Topoffin aviopuoli, soilta lunastamaan Anna Loviisa Juhontyttären yhdeksänneksen Anttilan talosta 1071. markalla 33 1/3. pennillä. Sittemmin olivat Juho Heikki ja Kaarle Juho Juhonpojat sekä Auruura Sofia ja Aliina Amalia Juhontyttäret ynnä viimemainitun mies Talollinen Frans Petter Alanen 18 päivänä Syyskuuta 1809 toimittaneet Juho Anttilan jälkeen jääneen kiinteimistön Anttilan talon, jaetuksi niinmuodoin että, koska Juho Anttila ja Anna Kruta Esaiaksentytär olivat viimeksi sanotun isältä Talolliselta Esaias Heikinpoika Anttilalta kauppakirjalla 2. päivältä Maaliskuuta 1863. ostaneet Anttilan talon, siitä oli Anna Kreeta Esaiaksentyttären osalle tullut naimaosana kolmannes sekä hänen ja Juho Anttilan lapsille perintönä, kullekin, yhdek sännes, josta kuitenkin Anna Loviisa Juhontyttären yhdeksännes myös oli luettu Anna Kreeta Esaiaksentyttärelle. Tätä jakoa olivat Heikki Anttila ynnä Anna Kreeta Esaiaksentytär moittineet ja näin nostettu riita päättynyt Keisarillisen Senaatin 5. päivänä Mar214
raskuuta 1902 antaman tuomion kautta siten, että Keisarillinen Senaatti oli katsonut, että Anna Kreeta Esaiaksen tyttären vanhemmat Esaias Anttila ja hänen vaimonsa Ulriika Antintytär olivat 30. päivänä Joulukuuta 1834. tehdyllä kaupalla tulleet omistamaan kumpikin puolen Anttilan talosta; että Ulriika Antintyttären 22. päivänä Marraskuuta 1857. kuoltua hänen puolensa talosta oli perintönä joutunut vastanimitettyjen aviopuolisoiden tyttärille. Maria Kristiina, Wilhelmiina ja Anna Kreeta Esaiaksentyttärille, jotka siis olivat saaneet kukin kuudenneksen talosta; että Maria Kristiina Esaiaksentyttären osuudesta, hänen kuoltuansa 11. päivänä Lokakuuta 1859. lapsetonna, hänen isänsä ja sisarensa olivat perineet, Esaias Anttila kaksi kolmannes ta sekä Wilhelmiina ja Anna Kreeta Esaiaksentyttäret yhteisesti yhden kolman neksen, joten nämät olivat tulleet omistamaan, Esaias Anttila kaikkiansa jaksikolmatta kolmaskymmeneskuudesosaa sekä Wilhelmiina ja Anna Kreeta Esaiaksentyttäret, kumpikin, seitsemän kolmaskymmeneskuudesosaa talosta; sekä että Anna Kreeta Esaiaksentytär ja Juho Anttila ylempänämainitun, 2 päivänä Maaliskuuta 1863. tehdyn kauran kautta olivat hankkineet yhteiseen pesäänsä sekä Esaias Anttilan että siihen aikaan isänsä holhouksen alla olleen Wilhelmiina Esaiaksentyttärenkin osan Anttilan talosta eli yhteensä kaksikymmentäyhdeksän kolmaskymmeneskuudesosaa talosta; ja koska siis Juho Anttilan kuollessa Anna Kreeta Esaiaksentyttärelle oli kuulunut naimaosana kolmannes äskensanetun yhteisen pesän kiinteistöä eli kaksikymmentäyhdeksän sadaskahdeksasosaa Anttilan talosta ja perittynä kiinteistönä seitsemän kolmaskymmeneskuudesosaa samaa taloa sekä Anna Kreeta Esaiaksentytär oli Heikki Anttilan kera lunastanut Anna Loviisa Juhontyttären kiinteän perinnön hänen isänsä jälkeen eli oikeastaan kaksikymmentäyhdeksän kolmas sadaskahdeskymmenesneljäsosaa Anttilan talosta, sentähden ja kun Anna Kru615
raskuuta 1902. antaman tuomion kautta siten, että Keisarillinen Senaatti oli katsonut, että Anna Kreeta Esaiaksen tyttären vanhemmat Esaias Anttila ja hänen vaimonsa Ulriika Antintytär olivat 30. päivänä Joulukuuta 1834. tehlyllä kaupalla tulleet omistamaan kumpikin puolen Anttilan talosta, että Ulriika Antintyttären 22. päivänä Marraskuuta 1857. kuoltua hänen puolensa talosta oli perintönä joutunut vastanimitettyjen aviopuolisoiden tyttärille Maria Kristiina, Wilhelmiina ja Anna Kreeta Esaiaksentyttärille, jotka siis oli vat saaneet kukin kuudenneksen talosta että Maria Kristiina Esaiaksen tyttären osuudesta, hänen kuoltuansa 11. päivänä Lokakuuta 1859. lapsetonna, hänen isänsä ja sisarensa olivat perineet, Esaias Anttila kaksi kolmannesta sekä Wilhelmiina ja Anna Kreeta Esaiaksentyttäret yhteisesti yhden kolmanneksen, joten nämät olivat tulleet omistamaan, Esaias Anttila kaikkiansa kaksikolmatta kolmaskymmeneskuudesosaa sekä Wilhelmiina ja Anna KreetaEsaiaksentyttäret, kumpikin, seitsemän kolmaskymmeneskuudesosaa talosta; se kä että Anna Kreeta Esaiaksentytär ja Juho Anttila ylempänämainitun, 2. päivänä Maaliskuuta 1863. tehdyn kauran kautta olivat hankkineet yhteiseen pesäänsä sekä Esaias Anttilan että siihen aikaan isänsä holhouksen alla olleen Wilhelmiina Esaiaksentyttärenkin osan Anttilan talosta eli yhteensä kassikymmentäyhdeksän kolmaskymme neskuudesosaa talosta; ja koska siis Juho Anttilan kuollessa Anna Kreeta Esaiaksentyttärelle oli kuulunut naimaosana kolmannes äskensanetun yhteisen resan kiinteistöä eli kaksikymmentäyhdeksän sadaskahdeksasosaa Anttilan talosta ja perittynä kiinteistönä seitsemän kolmaskymmeneskuudesosaa samaa taloa sekä Anna Kreeta Esaiaksentytär ole Heikki Anttilan kera lunastanut Anna Loviisa Juhontyttären kiinteän perinnön hänen isänsä jälkeen eli oikeastaan kaksikymmentäyhdeksän kolmassadaskahdeskymmenesneljäsosaa Anttilan talosta, sentähden ja kun Anna Kru615
ta Esaiaksentyttärelle ja Heikki Antti lalle siis kuului yhteensä sataseitsemänkymmentäyhdeksän kolmassadaskahdeskymmenesneljäsosaa puheena olevasta talosta, oli Keisarillinen Senaat ti tämänmukaisesti oikaissut kerrotun pesänosituksen ja perinnönjaonAnna Loviisa Juhontyttären kuoltua jättäen jälkeensä avioliitossa Iikul Popoffin kanssa syntyneen Weera Topoffin, on Vikul Topoff nyt esillä olevassa asiassa, Heikki Anttilalle ja Anna Kreeta Esaiaksentyttärelle toimitetun haasteen nojalla, ylläsanotun käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa Weera Topoffin holhoojana vaatinut, että Heikki Anttila ja Anna Kreeta Esaiaksentytär velvoitettaisiin, Nikul Topoffin Oikeuteen jättämää sukulunastusrahaa 1071. markkaa 35. penniä vastaan, Vikul Topoffille luoruttamaan Heikki Anttilan ja Anna Kreeta Esaiaksentyttären lunastama yhdeksännes Anttilan talosta Asiasta kuulustettuina, ovat Heikki Anttila ja Anna Kreeta Esaiaksen tytär vastustaneet kannetta; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus on päätöksessä 21. päivänä Huhtikuuta 1903. mainitsemillaan perusteilla velvoittanut Heikki Anttilan ja Anna Kreeta Esaiaksentyttären luopumaan kahdestakymmenestä yhdeksästä kolmassadaskahdeskymmenesneljäsosasta Anttilan taloa ja jättämään ne Vikul Topoffille, Wera Popoffin holhoojana, viimeistään 14. päiväna Maaliskuuta 1904. tarjottua tuhannenseitsemänkymmenenyhden markan kolmenkymmenenviiden pennin sukulunastus. summaa vastaan, jota paitsi Kekul Sopoffin tuli korvala Heikki Anttilalle ja Anna Kreeta Esaiaksentyttärelle, ennenkuin he luovuttivat tuon talonosan, kaikki heidän siihen ja sitä varten tekemansä tarpeelliset kulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Heikki Anttila ja Anna Kreeta Esaiaksentytut olivat veteamalla saattaneet jutun on tuomiossa 25. päivänä Elokuuta 1906 antanut lausuntonsa asiasta; ja koska Kihlakunnanoikeus oli 16. päivänä Kesäkuuta 1887. julistamallaan päätöksellä, joka oli saanut lain voiman, oi616
kuuttanut Heikki Anttilan Anna Kreeta Esaiaksentyttären edusmiehenä Nikul Popoffilta ja Anna Loviisa Juhontyttäreltä määrätystä summasta lunastamaan Anna Loviisa Juhontyttären Juho Anttilan jälkeen perimän osuuden puheenalaisesta Anttilan talosta, mistä Andtilan aviopuoliset olivatkin 6. päivänä Syyskuuta 1887. suorittaneet lunastussumman, sentähden ja kun mitään myyntiä kysymyksessä olevasta talonosasta näin muodoin ei ollut tapahtunut eivätkä säännekset sukulunastuksesta siis olleet esiltäolevaan tapaukseen soveltuvat, on Hovioikeus, kumolen Kihlakunnanoikeuden räätöksen, hyljännyt, Vikul Topoffin asiassa ajaman kanteen Hovioikeuden tuomioon on Heikki Mäkitalo anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, jonka kaksoiskappaleen Heikki Anttila ja Anna Kreeta Esaiaksentytär ovat täältä perineet, heidän kuitenkaan vastaamatta asidan Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ellei Heikki Makitalo ole esiintuonut syytä muuttaa, Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi, minkä ohessa Heikki Mäkilalo velvoitetaan suorittamaan Heikki Anttilalle ja Anna Kreeta Esaiaksentyttärelle maksut heidän kappalustaan tätä Keisarillisen Senaatin luomiota, kolmekymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti R. A. Bonde. C. J. Tingren Eelalakijander. A. Wiell. Snellman. 1all August A. J. Rautavara 317
Sexaari Oikeusosisto OikeusOsusto Tuomiot 1908
Wäisrar öfver radsrättra syvarens för Finland lösveriköpe antaments domar för år 1908. Walberg Ferdinand Kostauratornevisionsökande i ett näl äng. ersättning. Aho eller Vähäaho Jaakko se Latvamäki Alakantrola Anttoni Bonde revisionsökande i att mål anMaria se Torp. skogaköp. lakorppela Antti Torpare är Latvakoki Alakoki Aksel Bonde se Latvakäki Alakaki se Käkelä Åkman Johannes Hemmansegare revisionsökande i ett mål ans. ersättning om Gustaf kostaurator revisionsökande i ett mål ansfordran 26 268 457 268 268 268 286 34 Ampiala Juho Bonde revisionsäökande i ett mål äng. fordran 60
Register öfver radsrättigA smärads för Finland Justiina återkärandes Domar för år 1908. Walborg Ferdinand Kostauratornevisionsökande i ett väl äng. ersättning. aho eller Vähäaho Jaakko se Latvamäki lakantrola anttoni Bonde reviaionsökande i ett mål ängMaria se toros. sexogsköp. Alakorppola Antti Torpare äo Latvakäki Alakoki Aksel Bonde on halvakäki Alakki se Käxelä alkmen Johannes kommansära revisionsökande i ott mål ng. ersättning alm Gustaf kostaurator revisionsökande i ett mål ansordran 26 268 157 268 268 268 286 34 Angiala Juho Bonde revisionssökande i ett mål äng. fordren 80 Angiala Juho Bonde revisionssökande i ett mål äng. fordren 80
Andersin talmar förrekyrönolänsman revisionsökande i erp tonkurs och boskilnadsmål Anttila Juho Adolf Landtbrukare revisionsökande i ett och näl äng. fordran Arbetalaringens mark revisionaökande i ett mål ansfordran i konkurs breilander Enok Bonde revisionsökande i ett mål ängafträdande åt jord Arvidsson Herman Handlande revisionsökande i ett mål anArvidssons konkurs ersättning Auer Kyösti Fabian förre Hofrättadesessor revialonssökande i ett mål äng. eganderätt till läst egendom Aukuotintytär Sanna Bondehustra ja Grönroos Back Anders Bondeson se Raukko Bergman Karl Emil Arvid Stationningspektor revisionssökan lo i ett mål äng. ersättning Bjuraträn Anian Parhard Bygmästaro revisionsökande i ett mål äng i ersättning 552 537 294 475 475 627 388 513 344 37 524 Som Bernhard kamrerare revisionbörande i ett mål ängfordran. Elember H. N. Handelstrma revioionsökande i ett mål äng Bomqvisto konkurs återvinning till konkursbo Branders Alex Vicehäradshöfding revisionsökande i ett mål ans. fordran. 265 658 436 Krono Axel Fredrik Kronolänsman revisionsökande i ett utang. återlemnande åt skuldsoder allor Olof Vicekonen herisionräskande i ett mål äng. för dran. gätor Olof honom revisionsbörande i ett mål ans egande rätt till en ängslup chak Erland Bonde revioionsökande i ett mål ans. utseomnande af brandstodshidras curanins Arthur Handlande revioionsökande i att mål anfordran. Carlson Inen Helena, Vera Augusta och dertrud handlande- döttrar se Ahlberg Carloon Mathilda Handlandeonka åo AhlborCarlstedt Edvard Eankodraktor äo arvidsson 64 563 23 559 396 81 26 26 475