Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
myötämuolensa anonut muutosta perästelmalla johon Adam Mommö ja tilma Mathilda Pakarinen ovat vastan neet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät i Adam Mömmä ja Hilma Mathilda Pakarinen ole vastoin Tuomierovasti Auvisen ja hänen asiakumrannensa kieltoa luotettavasti talainsaattaneet Johan Ollinpoika tuvisen kihlanneen Eeva Stiina Takari, sen tai aviolupauksin maanneen hänet minkä vuoksi Keisarillinen Senaatti hin kitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion ja Raastuvanoikeuden päätöksen hyljätä Adam. Mömmön ja Hilma Mathilda Pakarinen kanteen tätä kaikki asianomainet noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Walter Andersin. K. R. Helanen Samuli KoskiJohannes Pesonen. A. W. Puumavär Valter./.J. Parviainen Marraskuun 24. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisasta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, pesan asituksen ja perinnönjaon moittimista koskevassa jutussa, jossa Toivakun pitäjän Toivakan kylästä oleva Talollisenleski Wilhelmiina Parkkonen on hakijana ja samassa kylässä asuva Torppari Robert Parkkonen vastaa jana: Annettu Oikeusosastossa Marraskuun 24. päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt julun kirjat ja niinta, mikäli nyt on kysymyksessä, saavit seuraavat tiedot: Haastatettuaan Wilhelmiina Parkkaren Jyväskylän, Petäjäveden ja Toiva kan pitajäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen on Robert Parkkonen nella lausunut, että Wilhelmiina Parkkosen mies Talollinen Heikki Parkkonen, joka oli kuollut Huhtikuun 8. päivänä 1909, jot tien jälkeensä perillisinä muiden muassa veljensä Rötat Purkkosen, sisarensa Huija Liisa Turvaisen ja Serafiina Torvel lin, velivainajansa Kustaa Parkkosen poSäsnä: W. L. F. R. H. A. B. K. A A. Sa SS: 227. Råg. 243. R. 1913.
jan Oskar Parkkosen sekä sisarvainajan sa Karoliina Parkkosen pojan Heikki Hänesen ynnä Karoliina Parkkosen edesmenneen tyttären Alma Lyydiän alaikäisen pojan Onni Niinisen, oli ennen kuin hänet Huhtikuun 13 päivänä 1887. oli vihille avioliittoon Wilhelmiina Parkkosen kanssa, omistanut Pölkin 1/12 manttaalisen osuuden Toivakan verotalosta No 3. Toivakan kylässä ynnä sitä seuraavan 1/12. manttaalia lisättyä kruunun maata ja, myytyään mainitun tilan avioliittonsa aikana Lokakuun 3. päivä nä 1893. 1800. markasta, seuranneen. Marraskuun 12. päivänä 8500 markan kauppahinnalla ostanut Ahokas-nimisen 1/8. manttaalisen osuuden Toivakan lolosta, sekä ettei Heikki Parkkosen jälkeen Kesäkuun 10. päivänä 1910. toimite tussa pesinosituksessa ja perinnönjaossa Vilhelmiina Parkkoselle oli jaettu näin osana puolet sekä ilkokkaan tilastaat ta kaikasta Heikki ja Wilhelmiina. Paikko sen pesän irtaimesta omaisuudesta mutta koska Heikki Turkkosen yksityisesti omistamasta Pölkin tilasta suotu hin ta oli käytetty Heikki ja Wilhelmiina Parkkosen yhteisen pesän hyödyksi ja Heikki Parkkosen jälkeen toimitetussa pesän jaossa siis olisi ollut hänen poillisilleen rotellava Pölkin tilaa vastaava omai suus, johon Wilhelmiina Parkkosen ei olisi pitänyt saada naimaosaa, on Robert Parkkonen, ilmoittaen ostaneensa Maija Liisa Tarvaiselle, Serafiina Forsellille, Oskar Parkkaselle, Heikki Heinoselle ja Onni Niiniselle lankeavat perintöosuudet Heikki Parkkosen jälkeensä jättämästä omaisuudesta, vaatinut, että puheenaoleva jakotoimitus määrättäisiin mainitussa kohden oikaistavaksi Kannetta on Wilhelmiina. Parkko nen vastustanut, vuittäen että Pelkin tilasta saatu hinta oli käytetty Heikki Parkkosen yksityisten velkojen suorittamiseksi; ja on Wilhelmiina Parkkonen sen ohessa huomauttunut, ettei Robert Parkkonen ollut myttänyt olevansa oikeutettu moittimaan kysymyksenalaista jakoa Heikki Parkkosen muiden perillisten puolesta Kuulustettuaan asiassa Heikki Hei1411
nosta sekä Onni Niinisen holhoojaa, hänen isäänsä Torppari Juho Niinistä on Kihlakunnanoikeus Syyskuun 21. päivänä 1912. julistamallaan päätöksellä siinä esi tetystä syystä kyljännyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Rubel Parkkonen oli vetoamalla saattanut ja tun, on Syyskuun 9. päivänä 1913 antanut tuomion; ja koska Potkin tila, jonka Heikki Parkkonen oli ostanut ennen kuin hän meni naimisiin Wilhelmiina Parkkosen kanssa ja johon viimeksimainitulla siis ei ollut ottut naimaosna oli Heikki ja Wilhelmiina Parkkosen avioliiton aikana myyty kahdeksan toistatuhannen markan kauppahinnas ta ja tämän kauppahinnan, sikäli kuin sitä ei oltu käytetty Heikki Turkkusen yksityisten velkain suorittamiseksi, eli katsottava tulleen Heikki ja Wilhelminna Parkkosen yhteisen pesän hyväksi, sentähden ja kun N.Kn 11. luvun 7. SS:n mukaan, sellaisena kuin lämä lainkohta oli Keisarillisensä asetuksessa Kesäkuun 27. päivältä 1878, Heikki Parkko sen jälkeen toimitetussa pesänösituksensa ä perinnönjaossa niin suuri osa Heikki ja Wilhelmiina Parkkosen yhteisesti omistamaa Ahokkaan tilaa kuin arvoltaan vastasi sitä, mitä kerrotulla tavalla oli Heikki Parkkosen yksityisestä omaisuudesta käytetty yhteisen pesän hyödyksi, olisi ollut vastikkeena erotetta va Heikki Parkkosen perillisille, mutta niin ei ollut tapahtunut, on Hovioikeus, kumoton Kihlakunnanoikeuden päätöksen, määrännyt, että moitteenalainen pesänösitus ja perinnönjako oli maini lussa kohden oikaistava, mikäli koski sekä Robert Parkkosen omaa perintöosaa että Maija Liisa Tarvaisen, Serafiina Fervellin, Oskar Parkkosen Heikki Heino sen ja Onni Niinisen Robert Parkkoselle luovutettuja perintöomuksia; ja tuli Wilhelmiina Parkkosen kolmensadan markan sakon uhalla pitää huolta siitä, että uusi pesänösitus ja perinnönjako toimitettaisiin kolmen kuukauden kuluessa Hovioikeuden tuomion antamisesta Hovioikeuden luomioon on Wilhel miina Parkkonen anonut muutosta pe1412
rustelmalla, jonka kaksoiskappaleen Rebert Parkkonen on ottanut, vastausta kuitenkaan antamatta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Wilhelmiina Parkkonen ole esittänyt syytä muuttua Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pyjväksi, kuitenkin niin että Wilhelmiina Parkkosen tulee hänelle määrätyllä uhalla toimituttaa uusi pesänositus ja perinnonjako ennen Toukokuun 1. päivää 1916, ja velvoitetaan Wilhelmiina Parkkonen suorittamaan Robert Parkkoselle maksut hanen kappaleestaan tätä Keisarillisen Senaatin tuomiota kaksikymmentäkahdeksan markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen Walter Andersin. Johannes Pesonen K. R. Helanen K. Auer. A. W. Ollikkala Alfred Sarva. Marraskuun 24. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleesra, palstan luovuttamista koskevassa jutussa, jossa Talollinen Juho Kusti Esanpoika Pietikäinen, Nilsiän pitäjän Syvärilän kylästä, on hakijana sekä saman pitäjän Paloniemen kylässä asuva Talollinen Ville Pietikäinen vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 24. päivänä Marraskuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot. Nilsian ja Muuruveden pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Ville Pietikäinen kertonut ostaneensa kauppakirjalla 20. päivältä Syyskuuta 1906. Talolliselta Kalle Esanpoika Pietikäiseltä ja tämän vaimolta Heleena ketikäiseltä koko verotalon No 3. Palonurmen kylässä ja saaneensa siihen kiinnekirjan 14. päivänä läsnä: J. P. R. H. A. B.  K. A-S. K. /7. O. L. P. No 2220 Pag. 87. R. D. 1913.
Huhtikuuta 1908.; ja kun Juho Kusti Pietikäinen oli ilman mitään oikeutta hallinnut sanottuun taloon kuuluvaa Maunonmäki-nimistä ulhopalstaa, Ville Pietikäinen on vaatinut Juho Kusti Pietikäistä velvoitettavaksi luovuttamaan tuo ulkonalsta Ville Pietikäisen vapaaseen hallintaan. Juho Kusti Pietikäinen on selittänyt ostaneensa 30. päivänä Keinikuuta 1905. laaditulla kauppakirjalla Kalle ja Heleena Pietikäiseltä puheenaolevan palstan, jota ei vielä oltu emätilasta lohkaistu; mutta kiin Ville Pietikainen tehdesjään Kalle ja Heleena Pietikäijen kanssa mainitun kaupan y. päivänä syyskuuta 1906. oli tietänyt tuosta Juho Kusti Pietikäisen kaupasta ja sitoutunut pitämään sen pätevänä sekä Juho Kusti Pietikäinen kauppakirjansa ja sen ohella tehdyn kauppakontrahdin mukaan oli saanut ottaa palstan hallintaansa 25. päivänä Maaliskuuta 1906., Juho Kusti Pietikäinen on vastustanut Ville Pietikäisen kannetta sekä Ville Pietikäiselle ja hänen vaimollensa Anna Siisa Julkuselle toimituttamansa vastakaasteen nojalla vaatinut Ville Pietikäistä ja Anna Liisa Julkusta velvoitettavaksi suostumaan siihen, että Juho Kusti Pietikäinen saisi itselleen erotuttaa useinmainitun Maunonmäen palstan itsenäiseksi tilaksi. Ville Pietikäisen ja Anna Liisa julkusen vastustettua Juho Kusti Pietikäisen vastakannetta on Kihlakunnanoikeus, jossa Kalle ja Helena Pietikäistäkin on kuulusteltu sekä Juho Kusti Pietikäinen anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, 21. päivänä Huhtikuuta 1911. julistamassaan päätöksessä antanut asiasta lausuntonra; ja koskei Juho Kusti Pietikäinen ollut voinut vastoin Ville Pietikäisen huutoa näyttää Ville Piitikäisen ostaessaan Kalle ja He414
leena Pietikäiseltä kysymyksessä olevan talon tahi sen jälkeen hyväksyneen Juho Kusti Pietikäisen Kalle ja Heleena Pietikaisen kanssa tekemää Maunonmäen palstan kauppaa; sentähden, ja kun Juho Kusti Pietikäinen, jota ei voitu pitää tuon palstan omistajana ennenkuin se oli emätilasta laillisesti lohkaistu, ei ollut lohkaisemisoikeuttaan kiinnityttänyt, Kihlakunnanoikeus, nojautuen 12. päivänä Kesäkuuta 1895. maatilojen osittamisesta annetun Keisarillisen asetuksen 14. ja 40. SS:ään, on, kumoten Juho Kusti Pietikäisen kanteen, velvoittanut Juho Kusti Pietikaisen luovuttamaan Maunonmäen palstan Ville Pietikäisen vapaaseen hallintaan. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Kusti Pietikäinen oli vetoamalla saattanut jutun, on 20. päivänä Helmikuuta 1913. antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Juho Kusti Pietikäisen viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Ville Pietikäiselle vastuupuhevallan valvomisesta Hovioikeudessa oikeutuneet kulut. Hovioikeuden tuomioon on Juho Kusti Pietikäinen anonut muutosta perustelmalla, johon Ville Pietikäinen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Juho Kusti Pietikainen ole esittänyt syytä muuttaa Kovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Juho Kusti Pietikäinen suorittamaan Ville Pietikäiselle, hänellä täällä jutun vuoksi alleiden kulujen korvaukseksi, seitsemänkymmentä markkaa. Tätä paikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Johannes Pesonen. A. V. Kullenvaara Sameli Korki. K. R. Helanen R. Auer Valborg Parviainen. 1415
Marraskuun 25. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta ja testamentin moittimisesta, jossa dersson Wiipurin kaupungista, ja Lakilieteenkandidaatti Antti Mikko la, Turun kaupungista, ovat haki vinä sekä Maanviljelijantytär Anna Margareta Sainio, Hauhon pitäjan Joon kylästä vastaajana Annettu Oikeusosastansa Marraskuun 25 päivänä 1915 Keisarillinen Senaatti on itselleen seuraavat tiedot: Sittenkuin Ratsutilallisenleski Gustaa va lehdesmäki, Hauhon pitäjästä, oli kuolMaanviljelijä Tobias Willehad Tainion vaimon Aina Kustaantytär Sainion en tjeteckinhoitaja Orten Backell Hauhon ja Tuuleksen pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa Marraskuun 1 päivänä 1911, Summa: R. G. R. B. A. K. S.K. U. S. SS: 222 Pag 151. R.D Turun Hovioikeudesta tulleessa riidan Hovioikeudenaressori Axel Evert Anesittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut lut Toukokuun 14 päivänä 1911, jättäen silkeensä liihempansi perillisennan tyttärensä tunnion - aviopuollen siihen aikaan alai1914.
käisenä olleen tyttären edellämainitun Anna Margareta Suinion määrättynä helhoojana, valvonut Helmikuun 4. päivänä 1904 tehdyn kirjallisen testamentin, jolla Enstaaia lehdesmäki oli määrännyt että hänen kuolemansa jälkeen kaikki hänen omaisuutensa, niin irtain kuin kiinteäkin oli menevä Anna Margareta Sainiolle sittemmin on Hovioikeudennesessori Andersson, Aina Tainion konkurssiin luovutetun pesän velkojana omasta puolestaan ja sanotun pesän toimitsijamiehenä myös kin Stina Palmion toisten velkojain puolesta, Inteckinhoitaja. Björkellille toimitetun haastun nojalla vaatinut että, koskee iltu näytetty että yllämainittu testamentti oli tehte kahden todistajan läsnä olles sa eikä myöskään ottu Gustaava Lehdä mäki testamentintekotilaisuudessa oli illut täydessä ymmärryksessä ja toiminut vapaasta lahdestaan, ja kun. Gustaa va tehdesmäen jäämistöstä oli 1440 markkaa hänen myymänsä perityn kiinteän omaisuuden vastiketta, josta hän ei ollut voinut laillisesti testamentilla muasta puheena oleva testamentti, mikä oli lena Sainion paimisoikeutta ja siis myös kin hänen velkojainsa oikeutta loukkaa va, kokonansa laki ainakin mikäli se kautti Gustaava sekdesmäen perityn kiinlain omaisuuden vastiketta kumottaisiin ja julistettaisiin mitättömäksi kuin myös että Apteckinhoitaja Björkell, jos Kustaava Lehdesmäeltä jäänyttä omaisuutta oli jonlunut Björkellin haltuun, velvoitettaisiin luovuttamaan sama omaisuus Aina Painion velkojille eli siis hänen konkussipe sulleen; johon kanteeseen laketutunkan lidaatti Mikkola, hänkin saamamiehenä Aina Sainion konkurssipesässä, on yhty nyt Kanteesta kuultuna on Apteckinhoi taja Björkell väittänyt, että moittuna tainen testamentti oli tehty laillisessa jos astuksessa sekä Kustaava tehdesmäen ollessa täydessä ymmärryksessä ja toi mien vapaasta luhdosta ja ettei Björkell llä ollut varmaa tieten, oliko Kustaava Tehdesmäen jäämistäisi mitään puolen kiinteän omaisuuden vastiketta. Mutta koska tina Sainio, jonka konkurssi oli alka nut Syyskuun 29. päivänä 1911. ja joka jo 1417
sitä ennen oli saanut pesänön Tobias Willehad Tainiasta, oli sekä Gustaava Pihdesmäen eläessä sopimuksen nojalla hanen kanssaan että myöskin hänen kuolemansa jälkeen Toukokuun 15. päivänä 1911. hyväksynyt kysymyksessä olevan lastamentin ja luopunut oikeudestaan moillia sestii, ja tämä oli tapahtunut enemmän kuin kolmekymmentä päivää ennen konkurssin ulkua, on Björkell katsonut hän teen oikeattomaksi sekä loivonut sen tylkäämistä. Riidan aikana tultuansa täysikaisiksi on Anna Margareta Sainio ilaryhtynyt vastaamaan asiassa ja uudistanut mitä Apteckinhoitaja Björkell och hanen puolestaan lausunut; minkä ohessa myöskin Tobias Willehad ja Stina Sainio la oli jutussa kuulustettu, jolloin. Aina Annio oli selittänyt hyväksi, neensä puheen alaisen testamentin kuten Björkell och anassa ilmoittanut ja tehneensä sen siit len nähden että Gustaava tehdesmäki eläessään oli kauvan ennen kuolemaan sa luvannut testamentettu antaa omis suutensa Anna Margareta Suimille joka Aina Sainion ja Gustaava Pehdes mäen sopimuksen mukaan oli hoitanut sustaava Lehdemäksä hänen vanhuuten sa päivinä. Syyskuun 5. päivänä 1912. julistamas saan päätöksessä on Kihlakunnanoikeus lausunut Anna Margareta Taimon luetet larasti näyttäneen ettei Gustaava Pehdes mäki oli tehnyt puheena olevan, Helmikuun 4. päivänä 1904. paivätyn testamentin kahden paikalle kutsutun todistajan läsnä dessa vapaasta luhdostaan ja ollen täylässä ymmärryksessä, mutta sen ohessa katsonut myöskin selvitetyksi että Kustaa va tehdesmäki vainajan jäämistössä oli neljatoistatuhatta neljäsataa nel jäkymmenta markkaa perimysmaan vasteketta, josta Gustaava Lehdismäki, P. K. 17. luvun 1 ja 2 SS:n mukaan, ei ollut olut oikeutettu tutamentilla mäaramaan Tämän vuoksi ja kun Gustaava, tehdesmäen tyttären ja perillisen Aina Suinion konkurssivelkojat, joilla Marraskuun 9. päivänä 1868. anne tun Keisarillisen konkurssisäännen 40 SS:n i kohden mukaan oli oikeus moitlin konkurssivella syynyttävää testa 1418
menttia, olivat tästä laillisessa ajassa nostaneet kanteen, on Kihlakunnanoikeus, nojautuen äskenmainittuihin lainpaikkoihin julistanut sanotun tästä mentin mitättömäksi, mikäli sillä oli määrätty mainitusta perimysmaan vastikkeesta, eikä sen niin ollen estävan Aina Sainion velkojia saamasta Aina Tainion sijasta yllämainittua perintia; jota vastoin ja koskei oltu näytetty että Anna Margareta Sainiolta oli Gustaava Lehdesmäen jäämistö hallussaan kanne muissa osissa asiaa on hyljätty Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Hovioikeudenaressari Andersson ja takitoteenhandidaatti Mikkola että Anna Hergareta Sainio velvamalla olivat saattaneet jutun, on Kesäkuun 30. päivänä 1914. antanut tuomion asiaan, jokoska Tustaava Lehdesmäen ainoa perillinen Aina Suivia, nauttien pesäerva miehestään Tobias Willehad Sainiesta oli Toukokuun 15. päivänä 1911. hyväksinyt Gustaava tehdesmäen puheenalaisen testamentin, joka Aina Suinen joutaessa konkursiin Syyskuun 29. päivänä yll siis oli ollut lainvoimainen, sen vuoksi ja kun eivät Hovioikeudenasessa Andersson ja Laketuhankuudettaatti Hikkola näin ollen olleet oikeutetut mutsemaan samaa testamenttia, Hovioikeus Anna Margareta Taimon muutoksen hakemuksen johdosta, kumoton Kihlakunnanoikeuden vedonalaisen päätöksen kyljännyt Hovioikeudennesasiari Anderssonin ja Tukitutunkandidaatti Mikkolan asiassu ajaman kanteen Hovioikeuden tuomiooon ovat Hovioi keudenäsessari Andersson ja Lakitutun kandidaatti. Mikkola anoneet muutesta perustelmalla, johon Anna Margareta Tainio on vastannut. Keisarillinen Senaalle on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Hovioikeu denäsissäri Andersson ja Sukituleenkan ehdaatti Mikkola ole osittaneet syytä muut taa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Hovioikeuden asessori Andersson ja Lukituleenkandi daatti Mikkola suorittamaan Anna Margareta Sainiolle, korvaukseksi hänellä 119
jutun vuoksi täällä ollaista kuluista, seitsemänkymmentä markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti tens Savukoski. Alfred Luksiala. B. Anneberg.  P.W. W. Wahlman. B. Anneberg. A. W. Wahlman. Samuli Koski. No 2223. Tag. 86. R. D. 1313. Matti Syrjänen Marraskuun 25. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, korvausta koskevassa jutussa, jossa Rustitilallisenleski Eva Stiina Kellosaloni, Padasjoen pitäjän Kettosel meri kylästä, ja Talollisenleski Helena Kortelahti Kuhmoisten pitäjän Lästilän kylästä, yhteisesti ovat hakijaina sekä osakeyhtiö Aktieboläget Tornator, Ruokolahden pitäjästä, vastaajana: Annettu Oikunnosastossa 25. päivänä Marraskuta 1915. Keisarillinen Sergeanti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä. mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Syyskuun 17. päivänä 1907. tehdyssä välikirjassa on Jämsän pitäjässä asuva Asioitsija Vihtori Salminen sitoutunut Aktiebolaget Tornatorille hankkimaan sill paavan kesän kuluessa vähintään 1000. metristä kuutiosyltä koivupolkirja 36. markan hinnasta sylen, sellaisen sopimussion että pölkyt olivat Vihtori Salminen Lismä: A. L. A. J. P. - A. B. - K. E. Ti.
kustannuksella protomuilla toimitettavat erren Elokuun loppua Wesijärven rautatieaseman satamaan, mistä osakeyhtiö omalla kustannuksellaan toimittaisi ne huretuitsi sekä osakeyhtiön pihamaalle kuljetetuiksi ja siellä mitatuiksi, sekä että Vihtori Salmisen tuli kultakin tamittematta jättämältään kuutios yleltä suorittaa korvausta 10. markkaa; ja orat Eva Stiina Kettosalmen mies "Rusta" tilallinen Kaarle Kettosalmi sekä Helena Kortelahden mies Talollinen Kalle Kortelahti sanotulle välikirjalle kirjoitetun takaussitoumuksen mukaan menneet omarelkaiseen takaukseen välikirjassa mainitun kaupan täyttämisestä ja samasta kaupasta järmetuista eturahoista. Kaarle Kettosalmelle 2. päivänä Kätikuuta 1909. ja Kalle Kortelahdelle 21. päivänä seuraavaa Toukokuuta toimitettujen haasteiden nojalla on sittemmin Jämsän pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa Aktiebolaget Tornatorin farlesta lausuttu, että Vihtori Salminen oli edellä kerrotun välikirjan mukaan lachkinut osakeyhtiölle ainoistaan 663, 6 SS:äitios yhtä koirupötkkyjä, jotun hän oli velvollinen suorittamaan osakeyhtiölle korvausta 336,4 toimittamatta jätetyltä syheltä 3364 markkaa, ja että osakeyhtiö joka Salmisen kanssa tekemänsä eri välipuheen mukaan oli kuljettanut nuoSalmisen hankkimat Koivupölkyt Wesijärven assemalle, oli siitä saapa Salmiselta 3981. markkaa 60. penniä; mihin nähden ja kun osakeyhtiö oli hankintaa vastaan etukäteen antanut Vihtori Salmiselle rahaa 39500. markkaa eikä Salmisen hankkimien pölkkyjen hureta ollut 23 1889 markkaa 60 penniä suurempi osakeyyhtiö oli saapa Vihtori Saloniselta kaikkiaan 22 956 markkaa. Näin olleni ja kun Kaarle Pettsalmi ja Kalle Pörtelahti edellämainitun takaussi toumuksensa mukaan olivat vastuussa viimeksisanotun rahamäärän maksamisesta, jon osakeyhtiön puolesta vaadittu, että Kaarle Trettosalmi ja Kalle Kortelahti velvoitettaisiin yhdessä Vihtori Salmisen kanssa, joka myös on ollut vastaajana jutussa, maksamaan osa keyhtiölle, kuorenenkin. puolet Salmi1421
sen puheenalaisesta velasta eli 11473. markkaa korkoineen. Kaarle Trettosalmen ja Kalle Stortolahden vastustettua karinetta. on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, 29. päivänä Marraskuuta 1909. julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Kihtori Salminen oli välikirjalla 17. päivältä Syyskuuta 1907. sitoutunut ennen Elokuun loppua seuraavana vuonna Aktiebolaget Tornatorille hankkimaan Wesijärven rautatieåseman asianvaan vähintään tuhat kuulimetsisyltä kerviehälkkyjä kolmenkymmenenkuuden markan hinnasta sylen tahi suorittamaan kymmenen markkaa vahingonkorvausta kultakin puuttuvalla kyleltä, minkä hankinnan täyttämisestä samoin kuin suoritetuista etumaksuista Kaarle Kellesaloni ja Kalle Kortelehti olivat sitentuneet omavelkaiseen takaukseen; että Vihtori Saloninens tämän välikirjan nojalla oli toimittanut osakeyhtiölle Päijänne - järven rantamille kuusasataa kuusikymmentäkolme kokonaista ja kuusi kymmenettä osaa syltä, jotka osakeyhtiö itse sovitusta palkkiosta, kuudesta markasta syleltä eli yhteensä kolmestatuhannesta yhdeksästäsadasta kahdeksastakymmenestäyhdestä markasta, oikeastaan kolmestatuhannesta yhdeksästä. sadasta kahdeksastakymmenestäyhdestä merkasta kuudestakymmenestä pennistä, oli kuljettanut mainittuun satamaan, sekä että Vihtori Salminen oli osakeyhtiöllä saanut etumaksuja kolmekymmentäyhdeksäntuhatta viisisataa markkaa; minkä vuoksi Kihlakunnanoikeus, joka ei kummin kaan ollut katsonut Kaarle Kettosalonea ja Kalle Kortelahtea vastuunalaisiksi suuremmasta osasta etumaksuja kuin mikä vastasi sitä hankinnan määrää, jonka osakeyhtiö välikirjan mukaan saattoi velvoittaa Vihtori Salmisen toimittamaan, eli kolmestakymmenestä kuudestatuhannesta markasta, on velvoittanut Kaarle Kettosalmen ja Kalle Kortelahden yhdessä Vihtori Salmisen kanssa kuittia vastaan maksamaan Aktiebola - get Tornator osakeyhtiölle, kumpaisenkin 1422