Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Kokkarinen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Aaro Kokkari nen suorittamaan Adolf Fredrik Kuurelalle maksut, kaksikymmentäkahdeksan markkaa, hänen kappakirtaan tätä Keisarillisen Senaatin tumiota. Tätä kaikki asianomaiset noudatakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Ylkkomman Mannes Peltonen Akksi Käpyl Johannes Pesonen Ossian Stauman Ossian Stauman
Toukokuun 23. päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulseessa velkomisjutussa, jossa ovat Asioitsija Anton Tager holm, Jyväskylän kaupungis ta, hakijana sekä Toiminimilänekosken Osakeyhtiö, Laukaan pitäjän Aanskosken kylässä, vastaajana Annettu Oikeuso Keisarillinen Senaatti on itselsensä esittelyttä nyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää sen vaaraa Asioitsija Lagerholmelle toimitetun haasteen nojalla on Alanikosken Osakeyhtiön puolesta Jyväskylän hän pungin Raastuvanoikeudessa kerrottu, että Asioitsija Stagerholm oli yhtiöt ta ostanut yhtiön on vittokausina mitättämistä ruista karkuun päässeet puut, sitoutisen muista maksamaan vuonna 1905. saamistaan 1696. tuomo puusta 10 penniä Kappaleelta ja PelLäsnä: D. W. - A. K. J. P. j. B. 25 No 694. Tag. 212. R. D sastossa 23. päivänä Toukokuuta 1911. 1909.
tukkipuusta 70. penniä puutta sekä vuosina 1904- 1906 ottamistaan yhteensä 2330. erikokoisesta puusta 50. penniä kappaleelta eli kaikkiaan 1468. markkaa 30 penniä, josta summasta Asioitsija Fagerholm oli jää nyt yhtiölle velkaa 918 markkaa 30 penniä; ja on yhtiön puolesta senvuoksi vaadittu että Asioitsija Fagerholm velvoitettai siin yhtiölle suorittamaan sanottu määrä korkoineen Kanteesta kuultuna on Asioitsi ja Fagerholm, myöntäen vastaanottaneensa yhteen ilmoittaman puumääran, väittänyt että hänen vuosina 1904 1910. yhtiöltä ostamilleen puille oli sohimuksen mukaisesti laskettava sama hinta kuin niille puille jotka kan oli vuonna 1903 ostanut eli kahdeksan tuumaa pienemmistä puista 16. penniä kappaleesta sekä kahdeksantuumaisista ja suuremmista puista 70. penniä kappaleelta; minkä tähden ja kun yhtiön saaminen Asioitsija Fagerholmilta tämän laskun mukaan nousi ainoastaan 94. markkaan 90. penniin, jonka määrän Tager kolm oli suostuvainen yhtiölle maksamaan, Asioitsija Fagerholm on anonut kannetta hyljättäväksi Sittenkun Raastuvanoikeus oli väitepäätöksellä 25 päivältä Toukokuuta 1908. perusteettomana kyljännyt Asioitsija Fagerholmin vaatimuksen, että yhtiön asiaan todistajaksi nimittämä Juhanhoitaja Bertel Kulvik, koska hän vuonna 1903 oli yhtiön puolesta Asioitsija Fagerholmin kanssa tehnyt sopimuksen saman vuoden puiden myynnistä Fagerholmille ja hänelsä siis oli odotettavana hyötyä täki vahinkia todistuksestaan, julistettaisiin esteelliseksi jutussa todistamaan, ja asianosaiset puolin ja toisin olivat anoneet hemmans ta kuluistaan asiassa, on Maastillanoikeus 29 päivänä Kesäkuuta 1908. julistamassaan päätöksessä lausunut selville käyneen, että Asivitsija Fagerholm oli yhteen suostumuksella ostamista varten haltuun 252
sa ottanut ilmoitetun määrän yhtiöltä lauttaamista vuosina 19051906. toimitettaessa karkuun päässeita puita ensinmainittuna vuonna 1696. kiomopuuta 10 penninkin nasta kappaletta ja 191 tukkipuuta 70. pennin hinnasta puulta sekä seuraavina vuosina yhteensä 2,330. puuta ilmoittamatta yhtiölle niiden vastaanottamisesta tahi mittaamisesta; jonka vuoksi ja kun Asioitsija Lagerholm, saatuaan keväältä 1906. laskun edellisten vuosien puitten hinnasta, oli vielä saman vuoden kesänä entiseen Tapaan ottanut yhtiöltä riiheenalaisia puita tekemättä muistutusta saamaansa laskua ja siinä olevia puiden hintoja vastaan, eikä hän ollut näyttänyt että hänen vuosi nä 1904 1906. ottamainsa puiden hinta oli sovittu sellaiseksi kuin hän oli väittänyt, Raastuvanoikeus on, siihenkin nähden ett´ei yhtiön vaatima hintakaan ollut tilallinen, ulvoittanut Asioitsija Tagerkolm in, kuittia vastaan, yhtiölle maksamaan vaaditut yhdeksän sataa kahdeksantoista markkaa kolmekymmentä penniä viiden prosentin korkoineen lukien 2 päivästä Maaliskuuta 1908, jolloin Asioitsija Fagerholm oli asiaan kastettu, siksi kunnes täysi maksu tapahtui, sekä sen ohessa sadalla kuudellakymmenellä markalla komaamaan yhtiön oikeudenkäyntikulungit. Henoikeus, jonka tutkittavaksi Asioitsija Lagerholm oli vetoamalla saattanut jutun, on 26. päivänä Toukokuuta 1909. antamalsaan tuomiolla jättänyt asian Paartuvanoikeuden päätöksen varaan, samalla velvittain Asioitsija Tagerholmin viidelläkymmenettäviidel la markalla korvaamaan yhtiön kulungit Hovioikeudessa Hovioikeuden tuomioon on Asioitsija Fagerholm anonut muutosta perustelmalla, johon elänekosken Osakeyhtiö on vastannut 253
Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Asioitsija Fagerholm ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempä nä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; minkä ohessa Asiat sija Fagerholm velvoitetaan suonittamaan Aanekosken Osakeyhtiölle, sillä jutun vuoksi täällä olleiden kulunkien konaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti Wedermark Altsi Käpy Johannes Pesonen. B. F. Mölsi Toukokuun 24 päivänä 1911 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa konkurssigutussa, jossa Kuopion kaupungissa asuva Kaupunginpalvelija Esälinonen, samasta kaupungista kotoisin olevan Kauppiaan H. Konttisen konkurssiin luovutetun pesän saamamiehenä, on hakijana, sekä sano tun konkussipesän toimitsija miehet Liikemies John Lamus ja Kauppias August Lunder, mainitusta kaupungista, ynna Kauppias Kontunen ja korkurssipesän muut saamamiehet, poisjääneinä vastaajina Annettu Oikeusosastossa 24. päivänä Toukokuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt puuttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikä si nyt on kysymyksessä, saanut Läsnä 2. Hel - S.S. - A. K. H. A. B. Ad. 254 No 700. Pag 328. B D.
tietää seuraavaa: Sittenkun Kuopion kaupungin Raastuvanoikeus oli asettanut Kauppias Konttisen konkussitilaan, on Esa Oinonen konkurssissa määrätty: nä paikalletulo - päivänä 9. päivanä Toukokuuta 1910. Kauppias Konttisen ja Prokuristi Lauri Hallmanin kesken 27 päivänä Huhtikuuta 1909 tehdyn, sittemmin Esa Oinoselle siirretyn kirjallisen kontrahdin nojalla, jonka mukaan Kauppias Konttinen oli Prokuristi Hallmanilta vuokrannut tämän omistamaan taloon No 2 sanotun kaupungin toisen kaupunginosan 28. korttelissa kuuluvat asuin,-puoti- ja varastohuoneustot ynnä erinäisiä makäsiinejä viimeksisanotusta päivästa lukien 1. päivään Kesäkuuta 1910. 250 markan vuosivuokrasta, saamisenään konkussipesästä etuoikeusvaatimuksin valvonut maksamaton ta vuokraa ajalta 13 päivästä Toukokuuta 1909. 1 päivään Kesäkuuta 1910. yhteensä 2504. markkaa 12. penniä. Raastuvanoikeus on 1. päivänä Elokuuta 1910. konkurssissa julistamalsaan tuomiolla, samalla kun EsaOinoselle vahvistettiin konkurssipesän varoista maksettavaksi valvottu määrä 2504 markkaa 12. penniä, hyljän nyt Eva Tinosen tekemän etuoikeus vaatimuksen, koska kysymyksessä oleva vuokrasaaminen toiselle henkilalle siirrettynä ei tuottanut etuoikeutta maksun saantiin kenkunsiin luovutetuista varoista Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Esa Oinonen vitoumalla oli saatta nut jutun, on tuomiolla 4. päivältä Marraskuuta 1910. jättänyt asianRaastuvanoikeuden tuomion varaan sekä velvoittanut osa Vinosen suorittamaan John Lamukselle ja hänen asiakumppaneilleen maksut heidän kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota yksitoista markkaa kolme255
kymmentä penniä Hovioikeuden tuomioon on EsaOinonen anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska se etuoikeus jonka Prokuristi Hallmanin edellämainittuun vuokrakontrahtiin perustuva vuokrasaatava Kauppias Konttiselta 9. päivänä Marraskuuta 1868. velkojain oikeudesta ja etuudesta toislensa edellä makson saamiseen konkurssiin luovutetusta omaisuudesta annetun asetuksen 5. SSn mukaan tuottaa, on tuon vuokrasaataavan siirtyessä Esa Oinoselle myöskin siirtynyt viimemainitulle, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, kumoton Oikeuksien ylempänä mainitut tuomiot nyt kysymyksessä olevalta kohdalta, määrätä että ksa Oinonen konkurssipesän varoista tuomitusta määrästä kahdesta tuhannesta viidesta sadasta neljästä markasta kakdestatoista pennistä on saapa huoneenvuokrana viimeiseltä vuodelta eli 1. päivästä Kesäkuuta 1909. somaan päivään vuonna 1910, kaksituhatta viisisataa markkaa, etuoikeudella siitä Kauppias Konttisen tavarasta, joka konkurssin alkaessa on ollut vuokratuissa huoneustoissa ja makasinenssa. Tätä kaikkiasanomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaattisantui Saarinen Aleksi Käpyä walta Andersin Alki Käpys Aleksikäpy Waler Andersin. Mannes Peltonen Alfret Liuksiala. B. Anneberg Häf Hellen 256
§ 1. Toukokuun 24. päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisaril lisesta Turun Hovioikeudes ta tulleessa velkomusjutussa, jossa ovat Lapin kunnan Säästöpankin esimies Talollinen Vihtori Eskola Lapin pitäjän Kaukolan kylästä, hakijana sekä entinen Talolli nen Ansgarius Kaila, ennen Rosendahl, ja Palonomistajan Johan Wilhelm Rosendahlin konkussipesän toimitsijamies Kaupunginvouti Karl Reinhold Kostedt, kumpikin Rauman kaupungista, ynnä Talollisenleski Jodet Fredrika Rosendahl, tyhön yksinäisrustitilalta Rauman maaseurakunnasta, saapuville tullana, ja mainitussa kaupungissa asuvan Talonomistajan Johan AlFred Tuorikosken eli Bergforsin konkurssipesä, tulematta jääneenä, vastaajina: tunettu Oikeus osastossa 2 päivänä Toukokuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itselleen Läsnä: S.S. W. t. L. 3. A. SS: 310. Pog 212 R. 1910
esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Vihtori Eskola on Rauman kaupun gin Raastuvanoikeudessa esiintuonut, että Ansegarius Kaila ja hänen vaimonsa Gustaava Charlotta Raula olivat 20 päivänä Elokuuta 1904. tehdyllä velka kirjalla Lapin kunnan Säästöpankis ta saaneet lainaksi 14,000. markkaa ja sitoutuneet lainan säästöpankkiin takaisin maksamaan kolmen kuukauden kuluessa jommaltakummalta puolen tapahtuneen irtisanomisen jälkeen sekä vuosittain ennen Joulukuun loppua suorittamaan korkoa kuusi sadalta uhalla että koronmaksua viivytettäessä yli mainitun ajan laina pidettäisiin ilman irtisanomista heti maksettavaksi joutuneena, jos säästö rankin hallitus sen tahtoisi, sekä sen ohessa myöntäneet säästöpankin hallitukselle oikeuden lainan ja koron vakuudeksi kiinnityttää heidän omistamansa Pekoniemen perintötalon Teiskon pitäjän Kiimajoen kylässä; että Johan Wilhelm Rosendahl ja Johan Alfred Tuorikoski sekä sadet Fredrika Rosendahlin nyttemmin kuollat mies Talollinen Isak Rosendahl olivat ylläsanotun lainan korkoineen maksamisesta menneet omasta ja tois tensa puolesta omavelkaiseen takaukseen, kunnes myönnetty kiinnitys oli vahvistettu, ja senjälkeen omavelkaiseen täytetakaukseen, että kun puheeknitullut talo, johon säästöpankki oli saa nut kiinnityksen 7. päivänä Helmikuuta 1905., sittemmin oli myyty pakko huutokaupalla, eli talosta suoritetun kauppahinnan jaossa Toukokuun 7. päivänä 1907. säästöpankin puheenalaisen saatavan lyhennykseksi karttunut 3068 markkaa 61. penniä eli, kun suorittamat ta olleet korol oli poisluettu, pääoman lyhennykseksi ainoastaan 1. 141. markkaa 78. penniä; sekä että takausmies Johan Wilhelm Rosendahl Elokuun 30 päivänä 1907 vielä oli suorittanut pääomaa 4000 markkaa, joten lainasta Lokakuun 18. päivänä 1907. eli maksamalla SS: 038. markkaa 2. penniä pääomaa ja 224 markkaa 79 penniä korkoja; ja kos258
esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Vihtori Eskola on Rauman kaupungin Raastuvanoikeudessa esiintuonut, että Anogarius Railo ja hänen vaimon sa Sustaava Charlotta Raula olivat 20 päivänä Elokuuta 1904. tehdyllä velkakirjalla Lapin kunnan Säästöpankis ta saaneet lainaksi 14,000. markkaa ja sitoutuneet lainan säästöpankkiin takaisin maksamaan kolmen kuukauden kuluessa jommaltakummalta puolen tapahtuneen irtisanomisen jälkeen sekä vuosittain ennen Joulukuun loppua suorittamaan korkoa kuusi sadalta uhalla että koronmaksua viivytettäessä yli mainitun ajan laina pidettäisiin ilman irtisanomista heti maksettavaksi joutuneena, jos säästö pankin hallitus sen tahtoisi, sekä sen ohessa myöntäneet säästöpankin hallitukselle oikeuden lainan ja koron vakuudeksi kiinnityttää heidän omistamansa sekoniemen perintötalon Teiskon pitäjän Kiimajoen kylässä; että Johan Wilhelm Rosendahl ja Johan Alfred Tuorikoski sekä Judet Fredrika Rosendahlin nyttemmin kuollat mies Talollinen Isak Rosendahl olivat ylläsanotun lainan korkoineen maksamisesta menneet omasta ja toistensa puolesta omavelkaiseen takaukseen, kunnes myönnetty kiinnitys oli vahvistettu, ja senjälkeen omavelkaiseen täytetakaukseen, että kun puheeknitullut talo, johon säästöpankki oli saanut kiinnityksen 7. päivänä Helmikuuta 1905., sittemmin oli myyty pakko huutokaupalla, oli talosta suoritetun kauppahinnan jaossa Toukokuun 7. päivänä 1907. säästöpankin puheenalaisen saatavan lyhennykseksi karttunut 3068 markkaa 61. penniä eli, kun suorittamatta ollut korol oli poisluettu pääoman lyhennykseksi ainoastaan 1. 141. markkaa 98. penniä, sekä että takausmies Johan Wilhelm Rosendahl Elokuun 30 päivänä 1907 vielä oli suorittanut pääomaa 4000 markkaa, joten lainas ta Lokakuun 18. päivänä 1907. eli maksamalla 0,038 markkaa 2. penniä pääomaa ja 224 markkaa 79. penniä korkoja; ja kos258
ka koronmaksua alun pitäen oli laimiin lyöty sekä velka sen vuoksi lainansehto jen mukaan jo aikoja sitten oli langennut maksettavaksi, on Vihtori Eskola Ansgarens Kailolle, Johan Wilhelm Rosendahlille ja Johan Alfred Tuorikoskelle sekä sadit Fredrika Rosendahtille toimituttamansa haasteen nojalla vaatinut että nämä edellä mainitun velka-ja takausstoumuksen mukaan velvoi tettaisiin joko yhteisesti tai se heistä, kellä varoja eli, säästöpankkiin maksamaan yhteensä 8,282. markkaa 81. penniä korkoineen sanotusta Lokakuun 18. päivästä lukien. Ansgarnes Raito, Johan Alfred Tuorikoski ja Judit Fredrika Rosendahl se kä Kaupunginvouti Kortedt, joka johan Wilhelm Rosendahlin konkurssiin luovutetun pesän uskottuna miehenä oli saapunut Kaartuvanoikeuteen, ovat vastustaneet kannetta. Ruostuvanoikeus, jossa riitakumpranit molemmin puolin myös ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikirluistaan, on tämän jälkeen 4. päivänä Marraskuuta 1907. julistamallaan päätöksellä ratkaissut asian; ja koska Talollinen Nestor Valfrid Wainio, joka 25 päivänä Syyskuuta 1905. tehdyllä kauppakirjalla oli tusgarius ja Kustaava Charlotta Railolta ostanut Tehoniemen talon, oli kanteen perusteena olevaan velkakirjaan kirjoittanut sitoumuksen vastata velkakirjassa mainitusta lainasta ja Anrgarius Kailo siis, Marraskuun 9. päivänä 1868. kiinnityksestä kiinteäan omaisuuteen annetun asetuksen 25. SS:än mukaan, kuten si on asetuksessa Joulukuun 3. päivältä 1895, eli, kun ei ollut näytetty toisin sovituksi, pääsyt vapaaksi sitoumuksestansa, sen vuoksi ja kun takausmiesten, joidenka sitoumusten pätäyys oli riiruvainen pääsitömneksen voimassa olemisesta, niin ollen myöskin oli katsottava päässeen täytetä kauksestaan vapaiksi, on Raastuvanai keus hyljännyt kanteen sekä velvoitta nut Vihtori Eskolan kolmellakymme nellä markalla korvaamaan vastapuollensa oikeudenkäyntikulut. 259
Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kihtori Eskola oli vetoamalla saattanut jutun on 31. päivänä Toukokuuta 1910 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan sekä sen ohessa velvoittanut Vihtori Eskolan korvaamaan Anrgari no Ruilalle, Judit Fredrika Rosendahl ille ja Kaupunginvouti Kostullille se kä Kaupunginviskaali Hannes Gahmbergille, joka Johan Alfred Tuorikosken konkurssiin luovutetun pesän uskettunä miehenä oli Hovioikeudessa vastannut Vihtori Eskolan vetokirjaan, keillä jutun vuoksi Hovioikeudessa olleet kulungit ja sitä varten suorittamaan heille yhteisesti viisikymmentä markkaa Hovioikeuden tuomioen on Vihtoei Eskola hakenut muutosta länne toimittamallaan perustelmalla, johon tusgarius Railo. Kaupunginvouti Kosteelt ja Judit Fredrika Rosendahl ovat säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutki nut tämän jutun ja katsoo, ettei Vihtori Eskola ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden puheenalaista tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Vihtori Eskola, Lapin kunnan Säästöpankin esimiehenä, suorittamaan Ansegarius Karlolle, Kaupunginveuti Kostedtille ja Judet Fredrikä Rosendahlille, korvaukseksi heillä jutun vuoksi täällä olleista kuluista, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: kuten Saarinen Matta Andersin. kuten Saarinen Matta Andersin. Alfred Luksiala. B. Amberg 1. J. Järnefelt 260
Den 29 Maj 1911. Kejserliga Senatens för Finland dem uti ett på nedsatta reisions. skillingar från Kejserlige Alo Hofrätt inkommit mål, angående ersättning, emellan Tuckens ulfr Evert Ekholm, från Hango stad, för sig, samt Landthushållare ne Gustaf Reinhold Sandell Karl Sehtinen Karl Johan Sandell, Carl Edvard Lindberg och Karl Maurits Tunck, alla från Bjermå socken, gemensamt, sökande äfvensom Gustaf Reinhold Sandell och hans lemälde medparter tillstädeskomne min Landthushållarene Karl Fredrik Kaarlonen och Karl August Eriksson, hvardera jämväl från myda socken, utiblifne varande: ljifven i Justiredopartementet den 29 Maj 1911. lingarna i målet sig föredragas och Efter utverkad stämning å Gustaf Gdo - 53. - 4. d. - J. F. B. t. 26 11/1726. Pag 127 R. D. Ugserliga Senaten har låt hand af dem inhämtat följande: 1910
Reinhold Sandell, Karl Lehtinen, Karl Johan Sandell, Carl Edvard Lindberg, Karl Mauritz Tunck, Karl Fredrik Kaarlonen och Karl August Eriksson har Vicehensuln Ekholm den 17 April 1907 vid Häradsrätten i Bjernå sockens tingslag anfört, att dåvarande egarene af Öfverby mejeri å Östergård rusthålls mark i Öfverby by af Björni socken, därilland Gustaf Reinhold Tandell och hans ofvannämnde med parter, de öfrige personligen, men Tunck genom Gustaf Reinhold Sandell, en ligt fullmakt, medels kontrakt af den 5 September 1889 försålt brorda nöje ri åt Meraren Olof Pehrsson med förbindelse, bland annat, att icke utan egarens af detta mejeri utlåtelse upp föra eller blifva delegare i annat möjeri inom tio verst afstånd från Öfverty mejeres byggnader, så länge sistsagda mejeri existerade, vid äfven tyr att den, som häremot brete, lösde i skadeersättning till innehaf varen af Öfverby mejeri årligen betala 50 mark, samt att medan sagda myeri, som genom köp öfverlåtits den 28 Augusti 1890 af Olof Pehrsson åt Inspektoren från Svensson, den 17. Augusti 1897 af Svensson åt Mageriston Johannes Petternen, den 25. Februari 1899 af den sistbemälde åt Johan Lund ström och den 21 därpåföljde December af Lundström åt Vicekonsuln Ekhelm, ännu varit i raksamhet, hade å Efverly rusthålls mark i September månad 1904 grundlagts ett annat mejeri, benämndtvernion i Finlyn Osuusmaja ri, uti hvilket Gustaf Reinhold landell och dennes till Häradsrätten instämde medvarande ingått såsom deltagare; och som Gustaf Reinhold Sandell och hans medparter sålunda till let emot öfverenskommen rid köpet den 5 September 1859 har Teckonsulmi Ekhelm yrkat Gustaf Reinhold Jandells och dennes medparters förpligtande att enhran till Ekholm utgifva det aftalade skadeerättnings beloppet för två år med 1000 mark jämte ränta därå samt att därhos godtgöra Ekholm för rättegångskostnaden. 262
Isaken hörde hafva Gustaf Rein. hold Sandell och hans medparter, utom Karl August Eriksson, anmärkt att Karl Mauritz Tunck icke undertecknat eller godkänt köpet om Öfverly mijare af den 5 September 1889 och ej heller befullmäktigat någon annan att afsluta ett dylikt aftal, hvarför och då vill försäljningen af sagda mejeri erfordrats dess samtlige delegares samtycke, ifrågavarande köp icke vore lindande råre sig för Tunck eller Gustaf Reinhold Landell, Karl Lehtinen, Karl Johan Sandell, Carl Edvard Lindberg och Karl Fredrik Kaarlonen, att genom köpebrefvet af den 5 September 1889 öfverlätits ej allenast eganderätten till mgerityggnader. na utan och arrenderätten till grunden hvarpå dessa vore uppförda, men att gäljarene icke berättigat Olof Pehrsson att transportera nämnda annderätt på någon annan; att Olof Pehrsson i berörda köpebref afven iklädt sig sär skilda förbindelser, utom hvad beträffade betalningen af köpeskillingen, hvilka för pligtelser vicekonsuln Ekholm icke åhvälfts skyldighet att iakttaga, hvarför Gustaf Reinhold Sandell och hans medparter ej heller å sin sida voro förbundne till någon ersätt ningsskyldighet genremot Ekholm; samt att köpebrefvet af den 25 Februari 1899 vore ostyrkt. Och jämte det Gustaf Reinhold Sandell och dennes ifrågavarande medparter på grund häraf ansett sockensuln Ekhelm icke ega rätt till den af honom harutinnan väikta talan napa lustaf Reinhold Sandell och hans medparter i sjelfva saken genmält att Öfverby mojeri befunnit vigisa förfallit skick att det i följd däraf upphört med sin verksamhet dagen innan det i käromålet omnämnda andelsmajerid rätts i gång, bradan Öfverby myeri icke vidare funnits till under den tid andelningeriet varit i erkran het och någon sådan skada, som varit afsedd att betackas med det i köpebrefvet af den 5 September 1889 utfästa skadeesätt ningsbeloppet, följaktligen icke inträffat, att Öfverby mejeri i anseende till sitt förfallna och otidsenliga skick under de senaste åren af dess drift tidt och ofta varit i dag och majeruts iståndrättande tagit i anspråk 263
dagatal, hvarunder mjölk icke kunnat därstädes emottagas och mjölkförsäljarene nöd gats göra onödiga resor till mejeriet i akför skummjölkens afhämtande; att Karl Fredrik Kaarlonen utan laga anledning vägrats rätt att leverera mjölk till Öfverby meri, hvarigenom Kaarlonen tvingits att själf förädla mjölken af sina kreatur och i sådant afseende laga del i andels mejeriet; att Johan Lindström, som när mast före Vicekommeln Ekholm egt Öfver by mejeri, för eråkadt ehonomiskt obestånd icke gittat betala den af Gustaf Reinhold Sandell och hans medparter till myeriet levererade mjölken, hvars pris del us fortfarande vore oguldet, samt att Vieckensuln Ekholm erhälligt lagt nedtryckt proset för mjölken. I anseende härtill och då delegarene i andelsmyeriet där städes förädlat endast mjölken af sin egen boskap, men icke af andra köpt mjölk samt den till stöd för Viccken veln Ekholms ersättnings anspråk åbero pade förbindelsen under anförda omställ digheter saknade motalisk grund, haf va Gustaf Reinhold Sandell och hans bemälda medparter emotsett häromå lets förkastande samt Ekholms förplig tande att ersätta dem deras umgälder i målet Karl August Eriksson däremot har förmält sig vara villig att erlägga hela det honom affordrade beloppet. Sedan Vockensuln Ekholm afgifvit bemötande i saken, har Häradsrätten medels den 17. April 1907 afkunnadt utslag i målet utlåtit sig och, jemte det de af Gustaf Reinhold Sandell, Karl Lehtinen, Karl Johan Sandell, Carl Edvard Svedberg, Karl Maurit Tunck och Karl Fredrik Kaarlonen gjorda invänd ningarna förkastats, funnit lagligen utredt vara att Gustaf Reinhold Sandell och hans nyssuppräknade medparter samt Karl August Eriksson, ehuru de uti för berörda köpebref af den 5 September 1889. förbundet sig att icke utan egarens af Öfverby meri tillåtelse uppföra eller blif va delegare i annat majeri inom tio verats afstånd från Öfverby meris bygg nader, så länge sistsagda majeri funnes till, vid äfventyr all den, som däremot 261