Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
da, af Wiklund till Rådstufvurätten ingifna räkningar följande belopp, nemligen: för uppgörande af eskissrifning till den afsedda byggnadsförändringen jemte dertill hörande kortnadsförslag och arbetsbeskrifning sammanlagdt 300 mark, deri jemväl integripits anittning åt Wiklund för två af honom i anlydt afseende förelagne resor från St Petersburg till Wiborg och till baka till St Petersburg äfvensom för uppsättande af kontrakt med den af Handlanden Greggoff antagne byggnadsentre penoren; för utförande af fullständig utning till omförmälda byggnads arbete del af parterne öfverenskomna priset 600 mark och för öfvervakande och ledning af bygg nadsarlelet, sedan den derför antagne entreprodran upphört med sitt arbete och detta derefter utfarts enligt räkning, under tiden från den 22. Maj ull den 6. Augusti 1901, då Wiklund blifvit af Handlanden Georgoff från sin befattning skild, samt för nödiga delaljelningars utförande, efter öfverens kommel anode af 200 mark i månaden, inalles 600 mark och såsom godtgörelse Jodet Wiklund under en del af sagda tid, tillföljd deraf att den vid arbetet anslåt de qvartermannen blifvit afsatt och ingen annan med erforderlig fackdildning i hans ställe antagits, omhänderhaft äfven qvar tasmannens göromål äfvensom för sär skilda andra af Wiklund utförda öfverarbeten, sammanlagdt 40 mark; hvarjemte Wiklund för följande under arlelds gång Wiklund af Handlanden Gregorjeff ombi trodda arbelen, hvilka icke omfattats af parternes förberörda öfverenskommelser, till förde nedannämnda belopp, nämligen: för uppgörande af eskiss och fullständig detaljning till en ny granitsoikel för ifrågavarande hus 100. mark; för verkställande af kostnadsförslag för nästnämnda arbete och uppsällande af kontrakt med enkefrenören 50. mark; för utarbetan de af eskissen till en ny tutiklikat och n käramellfabrik i hänets bottenväning 100 mark, hvari inginge ersättning jemväl för en af Byggmästaren Wiklund före tagen, nödig befunnen resa från Wiborg "Till Handlanden Gregorjoffs, i närheten af Hovinmaa station belägna kärande fabrik och återresan derifrån till Wiborg; 81
för uppgörande af eskiss till plan af en påtänkt och sedermera bygd tredje räning till ofvanberörda hus äfvensom till särskilda ändringar i husets gäl och gärdsslig lar 100 mark; för utarbetande af eskiss till ny faled 150 mark; och för verkstäldt ritningsarbete å en ny hufvudritning förhuset 250 mark; och som Handlanden Grigerjeff, af hvilken Byggmästaren Wiklund å sitt omförmälda tillgodohafvande, utgörande tillhopa 2650 mark, fått uppbära uti särskilda porter endast sammanlagdt 550. mark, icke förmälts att till Wiklund erlägga återstoden af Wiklunds fordran 2100 mark, har Byggmästaren Veklund yrkat Handlanden Georgorjeffs åläggande att till Wiklund utgifva nästsagda belopp med ränta samt derhos godtgöra Wiklund för dennes kostna der i rattegången Isakon hörd har Handlanden Grigerjeff genmält, att parterne den 12. April 1901. träffat sådan öfverenskommelse all Byggmästaren Wiklund för en emell ning af 500. mark skulle uppgöra fullström diga rilningar till ändring af Handlar den Grigerjoffs ifrågavarande hus till ett tvåväningshus och till andra nödi ga förändringar i huset äfvensom den 22 Maj 1901 ingått ett nytt aflal, enligt hvilket Byggmästaren Wiklund åtagit sig all för en aflöning af 200 mark i månaden, räknadt från nästnämnda dag, såväl handhafva ledningen af och uppsigten öfver arbetet, som och verkställa alla för byggnaden ännu tilläfventyrs behöfliga rilningar och öfriga på en är delikt ankommande göromål; samt att Hiklund, som vid uppgjort utningar till en af Wiklund föreslagen tredje väning till ifrågavarande hus, emellertid då han den 6. Augusti 1901 sjelfmant afgått från att sysslande medtaget en del af nyssnämnda ritningar, hvarför Grigerjest nödgats anskaffa nya utningar till brorda tredje vaning; och som Ryggmästaren Teklund under det han ledt byggnadsverdelst låtit upprätta särskilda jembjelkar och rörpå erikliga ställen, hvarför det varit nödigt all omlägga desamma och Grigor efter i sådant afseende vidkänts en kort nad af 155 mark, samt Wiklund å sitt 82
tillgodohafvande uppburit af Grigoijeff 895 mark 75 penni, har Grigorjest yrkat för kastande af Wiklunds i saken utförda talan Rådstufvurätten har medelst den 29.  Juli 1902 afkunnadt utslag funnit utredt vala, att Ryggmästaren Wiklund, på honom om våren 1901 af Handlanden Gregorjest lemnadt uppdrag, för tjugöijeffs räkning ej mindre uppgjort oskimitning till särskilda andringsarbeten å Gregorjeffs ifrågavarande hus äfvensom kostnadsförslag och arbetsbeskrifning till samma arldere samt uppsatt byggnadskontrakt emellan frigörjeff och den af honom antagne inlegne nören, utan att någon öfverenskommelse angående den Wiklund för sagda arb ten tillkommande godtgörelse parterne emellan egt rum, än äfven verkstält hufvudritnin gen till berörda byggnadsförändringar, hvarför Wiklund utlofvats en ersättning af 800 mark, äfvensom att Ryggmästaren Wiklund, efter det parterne den 22 Maj 1901 af verenskommit att Wiklund skulle öfvertaga tillrynen och ledningen af arbetet, emot en aflöning af 200 mark i månaden, förhvilket anode Wiklund jemväl ålegat uppgöra för byggnadsfördaget behöfliga delaljat ningar, sedermera ledt arldet till den 6 påföljande Augusti eller sålunda under en tid af två och en half månad; hvarför och då Rådstufvurätten ansett att Byggmä daren Wiklund tillborde för uppgörandet af berörda eskisvilning, kostnadsförslag, är delsbeskrifning och byggnadskontrakt af honom i sådant afseende fordrade 300 mark samt Wiklund enligt parternes öfverenskommelse hade till godo för förfärdigande af hufvudritningen 500. mark och för lednin gen af byggnads arbet under tiden från den 22. Maj till den 6. Augusti 1901 äfven 500 mark, Byggmästaren Viklunds socdran hos Handlanden Grigerjeff belöpte sig till inalles 1,300 mark, i anseende hvartill och enär Byggmästaren Wiklund erkänt sig hafva af Handlanden Gregor joff å sitt tillgodohafvande redan uppburit 550 mark och Handlanden Grego sett styrkt, all han, tillföljd af de utaf Byggmästaren Wiklund utförda arbetenas delvis bristfälliga beskaffenhet, vidkänds en kostnad af 155 mark, Rådstufvurätten 183
pröfvade rättvist med förkastande af Bygg mästaren Wiklunds öfriga yrkanden så som erlyrkta, ålägga Handlanden Grigor joff att till Ryggmästaren Wiklund genast emot qvitto utgifva brörda 1300. mark, efter afdrag af 705 mark, eller sålunda 595 mark jemte fem procents årlig ränta från rätte. gångens början den 15 November 1901, hvarhos Handlanden Grigerjeff kändes skyldig att med etthundra fyratio mark ersätta Byggmästaren Wiklund för dennes i råken hafda kostnader Hofrätten, under hvars pröfning par terne ömsesides i vadeväg dragit måkt, har uti dem den 14. Maj 1904. funnit Byggmästaren Wiklund icke hafva anfört skäl till ändring i Rädstufvurättens utslag. Beträffande åter Handlanden Grigorjoffs andringsansökning, ansåg Hofrätten Byggnästaren Wiklund, som, innan han huflat aftal med Handlanden Gregorjeff om uppgörande af hufvudrifning till ändring af ifrågavarande Handlanden Gregorjets tillhöriga inväningshus till ett hus i två väningar, utarbetat oskirvelningar äfven som kostnadsförslag och arbetsbeskrifning till de afsedda byggnadsförändringarna vara berättigad till särskild ersättning hvarken för dessa förleradande arbelen eller uppgörandet af kontrakt med byggnadsen Reprenören eller Wiklunds resor till Wiborg enär Byggmästaren Wiklund vid ingå endet af sagda aftal om hufvudritningens elförande icke förbehållit sig särskild godt görelse för nämnda föranhelm och resor och de således mäste anses vara ersätta med del pris femhundra mark, som honom för hufvudredningens uppgörande utlofvats; i följd hvaraf och då Ryggmästaren Wiklund för ledande af byggnads arbet under tiden från den 22. Maj till den 6. Augusti villberde femhundra mark, Byggmästaren Wik lunds tillgodohafvande hos Handlanden frigerjeff utgjorde inalles ettusen mark, ren emedan utredt blifvit att Handlanden Grigorjeff å Byggmästaren Wiklunds till redshäfvande allaredan erlagt tillhopa åtta hundra nittiosem mark sjuttiofem penni och Handlanden Gregorjoff villerde godtgörelse forlen kostnad af etthundra femtiofem mark, landlanden Gregorjeff fått vidkännas för inplagning af särskilda jernfjelkver och rör, 384
samt Byggmästaren Wiklund sålunda icke vidare egde något tillgodohäfvande hos Handlanden Grigorjeff, pröfvade Hofrätten rättvist, med upphäfvande af Rådstufvurättens utslag fria Handlanden Grigerjeff från den betalringsskyldighet Rådstufvurätten honom ålagt och förkasta Ryggmästaren Wiklunds i saken utförda talan. Uti Hofrättens dom har Byggmästa. ren Wiklund sökt ändring Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner det väl vara ut redt att Byggmästaren Wiklund uppgjort den af honom omförmälda rekiss till ulan af en påtänkt tredje väning till ofvannämnda hus, men emedan uppförandet af sagda väning varit endast på börjadt då Viklund upphört med ledringen af ifrågavarande byggnads arbete och Wiklund icke styrkt att han ut Handlandenigorjeff lemnat sagda eskiss, för anleder Byggmästaren Wiklunds andlings ansökning icke till ändring i Hofratlens dom, såvidt Wiklands anspråk på godtgörelse för uppgörande af sagda eskif underkänts, i anseende hvartill och då Oran Karsten Byggmästaren Wiklund ej heller i öf rigt anfört skäl till ändring i Hofrätlens dom, vid samma dem skall bero. Pelalle, som vederbör, till stenättelse länder Kejserliga Senaten för Finland A; Nummlin. venn Gielmme Herr Lignblad Johannes Littnig 585
Joulukuun 16 päivänä 1904. Keisarillisen Suomen. Senaatin tuomio maksuitta Turun Hovioikeudesta tulleessa, aviolapseksi julistamista koskevassa jutussa, jossa ovat Vuokraajantytär Aleksandra Antintytär, Raision pitäjän Munittulan kylästä, hakijana sekä Talollisenleski Ida Artig Wähä - Heikkilä, Ruskon kappelin Hujalan kylästä, niin omasta puolestaan kuin alaikäisten lastensa Hjalmar, Oskar, Jooseppi ja Elli Josefina Årligin holhoojana, oikeudenkäynnin kestäessä täysiikäiseksi tullut Talollisen poika Bernhard Årlig, viimesanotusta kylästä, ja Talollinen Artturi Penttilä, Häävälän yksinäiseltä tilalta Halikon pitäjässä, vaimonsa Ida Maria Penttilän edusmiehenä, yhteisesti vastaamaan tulleina, mutta alaikäisen Talollisenpojantyttären Fyra Fransintyttären holhooja Elinkeinolainen Oskar Sahanen, Rauman kaupungista, poisjääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Joulukuun 16 päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itselleen esiläsnä: A. R. V. E. S. - W. A. - J. No 1242. Pag 132. R.D. 1904.
tyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Ida Artig Wähä - Heikkilälle, Artturi Penttilälle ja Oskar Sahaselle heidän edellämainituissa toimissaan, ensinnimitetylle myöskin silloin alaikäisen Bernhard Artigin holhoojana, toimituttamainsa haasteiden nojassa on Aleksandra Antintytär Nousiaisten, Maskun ja Raision pitäjien, Ruskon ja Vahdon kappelien ynnä Naantalin maaseurakunnan ja Tuonomaan luodon käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että Ida Årlig Wähä - Heikkilän Huhtikuun 16. päivänä 1900. kuollut poika, Talollisenpoika Kustaa Anshelm Årlig, joka oli Bernhard trtigin ja Ida Maria Penttilän veli sekä Tyra Fransintyttären isän velipuoli, oli viisi vuotta ennen tämän jutun vireille panoa, mikä tapahtu Marraskuun 28 päivänä 1900, kihlannut Aleksandra Antintyttären sekä kihlauksen aikana siittänyt hänen Kesäkuun 23 päivänä sanottuna vuonna synnyttämänsä poikalapsen Johannes Anshelmin; minkä vuoksi Aleksandra Antintytär on vaatinut, että mainittu lapsi julistettaisiin Kustaa Anshelm Årligvainajan lailliseksi perilliksi sekä Aleksandra Antintyttärelle tuomittaisiin korvausta hänen oikeudenkäyntikuluistaan Asiassa kuultuina ovat Ida Artig-Wähä - Heikkilä ja Artturi Penttilä kieltäneet Kustaa Anshelm Artigin kihlanneen Aleksandra Antintyttären sekä siis vastustaneet kannetta, mutta Oskar Sahänen on ainoastaan ilmoittanut jättävänsä jutun Oikeuden harkittavaksi Kihlakunnanoikeus on Huhtikuun 23 päivänä 1902. julistamassaan päätöksessä katronut näytetyksi, että Kustaa Anshelm trtig-vainaja oli eläessään kihlannut Aleksandra Antintyttären sekä kihlauksen aikana hänelle siittänyt kysymyksessä olevan lapsen, minkä vuoksi sanottu lapsi, 3. Rb 8 luvun 28 mukaan, julistettiin aviolapseksi sekä Ida Ärtig Wähä - Heikkilä ynnä hänen miesvaina jansa kaikki oikeudenomistajat velvoitettiin yhteisesti tahi se heistä jolla varoja oli, neljättäsadalla viidelläkymme287
nellä markalla korvaamaan Aleksandra Antintyttärelle hänen oikeudenkäyntikustan muksensa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Ida Artig Wähä Heikkilä ja Artturi Penttilä olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiossa Heinäkuun 9 päivältä 1904 katsonut tosin selvitetyksi, että Kustaa Anshelm Årlig-vainaja oli puheenalaisen lapsen siittämisaikaan maannut Aleksandra Antintyttären ja siis oli pidettävä mai nitun lapsen isänä, mutta koska täyttä selvitystä puuttui siitä, että Aleksandra Antintytär ja Kustaa Anshelm Artig olivat molemminpuolisen sopimuksen perusteellä olleet sanottuun aikaan toinen toistensa kihlakumppanit, Kustaa Anshelm Årligin yksipuolisille puheille kun siinä suhteessa ei voitu antaa sitovaa arvoa, sentähden kumottiin Kihlakunnanoikeuden päätös ja hyljättiin kanneHovioikeuden tuomioon on Aleksandra Antintytär anonut muutosta tänne toimittamassaan perustelmassa, johon Ida Artig Wähä - Heikkilä ja hänen saapurville tulleet asiakumppaninsa ovat vastaneet Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Aleksandra Antintytär ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden edellämainittua päätöstä, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Adensandra Antintytär suorittamaan Ida trlig Wähä Heikkilälle, Bernhard Artigille ja Artturi Penttilälle korvaukseksi heillä täällä olleista oikeudenkäyntikuluista seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: A. Nummi. Henby Åblad Johannes Helsing. ven. Gielmme Johan Vilhelm Blåfield 188
Joulukuun 16. päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleessa konkurssijutussa, jossa Oulun kaupungissa amva Valuri Juho Mustonen, Hanhiputaan pitäjän Kellon kylästä olevan Tiilitehtailijan Juho Aleksanteri Heikkilän konkurssiin luovitetun pesän velkojana ja toimitsijamiehenä, on hakijana sekä Vanhilanjohtaja Werner Ossian Juvelius, Oulun kaupungista, niinikään sanotun konkussipesän velkojana, saapuville tulleena, mutta Juho Aleksanteri Heikkilä ja hänen muut velkojansa tulematta jääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa Joulukuun 16. päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, sikäli kuin nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Valvontapäivänä Juho Aleksanteri Heikkilän Iin, Kiimingin ja Haukiläsnä: J. E. S. - A. K. - V.S. - W. H. Jak. B. J. I. No 1243. Pag. 185. R. D, 1904.
putaan pitäjäin käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vireille pannussa konkursipitussa on Asioitsija Axel Edvard Hammar Oulun Tijöväenyhdistyksen puolesta Juho Aleksanteri Heikkilän ja sanotun yhdistyksen kesken Maaliskuun 19. päivänä 1903. tehdyn kontrahdin perusteella valvonut laskiin mukaan kahdeksantuhatta kuusisataa neljäkymmentäseitsemän markkaa. ynnä kuuden prosentin koron kanssa. Tätä valvontaa vastaan on Valuri Mustonen, joka myöskin oli valvonut saatavaa konkurssissa, sen esiinhuudossa muistuttanut, minun muassa, että valvonnan perusteena olevassa laskussa oli toteennäyttämättömiä saamiseriä ja sen tähden kiellänyt itse laskunkin oikeaperäisyyden. Sittenkuin Vankilanjohtaja Juvelius oli saanut Oulun Työväinyhdistyksen mainitun saatavan tsilleen siirrelyksi sekä jutussa oli niin menetetty kuin asiakirjat tarkemmin osoittavat, on Kihlakunnanoikeus Huhtikuun 19. päivänä 1904. julistamassaan tuomiossa, kolka kysymyksessä oleva Oulun Työväenyhdistyksen Vankilanjohtaja Juveluukselle siirtämä saatava kahdeksantuhatta kuusisa taa neljäkymmentäseitsemän markkaa korkoineen kuusi sadalta vuodessa oli laillisessa järjestyksessa Juho Aleksanteri Heikkilän henkurssissa valvottu ja valalla valvistettu eikä muistutusta mitään erityistä sen perusteena olevassa laskussa löytyvää erää vastaan ottu tehty, määrännyt sanotun saatavan ynnä kuuden prosentin koron Maaliskuun 19. päivästä 1903, konkussipesän varoista maksettavakei Vankilanjohtaja Juveliukselle, ja oli tämä saatava suoritettava siinä järjestyksessä, kuin Juho Aleksanteri Heikkilän konkursissa annetussa tuomiossa oli 790
määrätty semmoisista saatavista, jotka eivät nauttineet etuoikeutta luovutettuun omaisuuteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi taluri Mustonen oli vetoamalla saat tanut jutun, on Syyskuun 10. päivänä 1904. antamassaan tuomiossa lausunut, että koska Vanhilanjohtaja Juvelius Hovioikeudessa oli muistuttanut, ettei hän ehdottomasti ollut vaatinutkaan koko valvonnan perusteena olevan laskunsisältöä Juho Aleksanteri Heikkilän konkurssipesän varoista maksettavaksi, vaan ainoastaan kahden siinä löytyvän kieltämättömän eräneroituksen viisituhatta kymmenen markkaa, sen tähden on Hovioikeus, muuttaen Kihlakunnanoikeuden tuomiota, vahvistanut sanotun määrän ynra Kihlakunnanoikeuden määvaaman koron konkurssipesan varoista Vankilanjohtaja Juostiuklelle suoritettavaksi, ja oli maksettavaksi tuomittu korko yledenveroinen pääoman kanssa mutta luettava ainoastaan julkisen haasteen antopäivään, Heinäkuun 28. päivaan 1903. Hovioikeuden tuomioon on Valuri Muotonen anonut muutosta tänne toimiltamallaan perustelmalla, johon Kankelanjohtaja Juvelius on sääditys sa järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Tinaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ett'ei Valuri Mustonen ole esiintuonut syyta muuttaa Hovioikeuden ylempä na mainittua tuomiota, joka siijaa voimaansa, minkä ohessa taturi Mustonen velvoitetaan suorittamaan Vankilanjohtaja Juveliukselle, hänellä täällä jutusta olliiden kulujen korvaukseksi, kuusi kymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen SenaattiJ. J. Brunmar A; S. Norrlin Stonligedlad ValentinGummerus Femlupedlad Valentin Gummerus Femlupedlad Valentin Gummerus Femlupedlad Valentin Gummerus venn Ghelmina, 7. Nämndund venn Ghelmina, 7. Nämndund venn Salmman Johannes Litting 791
Joulukuun 16 päivänä 1904 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tullussa, maapalstan luovuttamista koskevassa vitussa, jossa Maanviljelijä AnoNathanael Moliis, Jaakkiman pitäjän Lahdenpohjan kylästä, on hakijana ja Kauppias Michael Korniloff, Sortavalan kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeus osastossa Joulukuun 16 päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itselleen esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: suistamon pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Maanviljelijä Mollis, Kauppias Komiloffille 1901 vuoden varsinaisiin syyskäräjiin toimituttamansa haasteen nojalla, lausunut että Molis kahdesta kolmasosasta perintötaloa No 3 Suistamon pitäjän Laitioisten kylässä omisti kauppakirjan nojalla Toukokuun 13 päivältä 1898, kaksi kolmasaa ja Kimiselän metsäpalstan, mutta että Läsnä J. G.S. - 1. 32 - W. H. - Joh. B - J. 792 No 1244 Pag 37. R D. 1904
Kauppias Korniloff oli, sillä perustuksella että hän samoista kahdesta kolmasosasta taloa omisti kolmanneksen, oikeudettomasti ottanut haltuunsa sanotun metsäpalstan; jonka vuoksi Maanviljelijä Malis, ilmoitta en että mainitut hänen ja Korniloffin omistamat talonosuudet vielä oli vat toisistaan laillisesti jakamatta on vaatinut Kauppias Korniloffin velvoittamista Maanviljelijä Molii sille luovuttamaan Niiniselän palstan sekä suorittamaan oikeudenkäyntikulujen korvausta. Kanteesen on Kauppias Korniloff vastannut, että Talolliset Stefan, Andrei ja Fedot S isojeff Makkonen, jotka aikoinaan olivat yhteisesti omistaneet puheenalaiset kaksi kolmassaa mainitusta perintötalosta, oli vat, ennenkuin he luovuttivat omistus oikeutensa Maanviljelijä Moliisin nykyään omistamiin kahteen kolnasosaan äskensanottua talonosuut ta, kauppakirjalla Huhtikuun 18 päivä nä 1873 samasta osuudesta myyneet Talolliselle Jaakko Ratiselle Niiniselan palstan, joka oli arvioittu ole van kolmas osa mainituista kahdesta kolmasosasta taloa, jonka jälkeen Jaakko Ratinen oli siten ostamansa kiinteistön myynyt Kauppias Korniloffille kauppakirjalla Marraskuun 2 päivänä 1880; mihin nähden ja kun sitä paitsi Maanviljelijä Mollis ostaessaan edellämäinitun talonosuutensa oli tiennyt että siihen kauppaan ei sisältynyt kysymyksessä oleva Jaakko Ratiselle sitä ennen myyty metsäpalsta Kauppias Korniloff saman palstan oikeana omistajana on ano nut kanteen kylkäämistä Maanviljelijä Moliisen tähän huomautettua, ettei Kauppias Korniloffin omistusoikeutensa tueksi mainitsemalla kiinteistönkaupalla, vaikka se oli sikin tarkoittanut Niiniselän palstaa, ollut mitään merkitystä käsillä olevassa riidassa, kun Kauppi as Korniloff ei ollut maatilojen osittamisesta Kesäkuun 12 päivänä 1895 annetun asetuksen 42 SS:ssä säädetyn 793
ajan kuluessa pannut vireille hakenusta puheenalaisen palstan erilleen ttamisesta, on Kihlakunnanoikeus päätöksellä Toukokuun 10 päivältä 1902, mairitsemillaan perusteilla, velvoittanut Kauppias Korniloffin luovuttamaan Maan viljelijä Maliisin vapaasen hallintaan riidanalaisen, kahteen kolmasosaan taloa No 3. Laitioisten kylässä kuuluvan Niiniselän metsäpalstan kuin myös sadalla kahdellakymmenellä markalla Maanviljelijä Moliisille korvaamaan hänen oikeudenkäyntikulunsa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppias Korniloff oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa Helmikuun 13 päivältä 1904 katsonut selville tulleen, että Jaakko Ratinen sanotulla kauppakirjalla 18 päivältä Huhtikuuta 1873 oli ostanut määrätyn osuuden puheena olevasta tilasta ja semmoisena itse, kuten sittemmin Kauppias Korniloff, hallinnut kysy nyksessä olevaa metsäpalstaa; mihin nähden Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, kylkäsiMaanviljelijä Mollisin esittämillään perusteilla nostaman kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Maan viljelijä Malies anonut muutosta tänre tuomallaan perustelmalla, johon Kauppias Korniloff on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun, ja on Maanviljelijä Moliis tosin täällä selittänyt kauppakirjalla Toukokuun 13 päivältä 1898. omakseen saaneensa kaksi kolmasosaa perintötalosta No 3. Latioisten kylässä siihen kuuluvine Niinielan metsäpalstoineen eikä, niinkuin Kihlakunnanoikeudessa ja Hovioikeuudessa väärinkäsityksestä on ilmoitettu, ainoastaan kaksi kolmasosaa sanotuista kahdesta kolmasosasta taloa ja että välikirjoilla Huhtikuun 18 päivältä 1873 ja Marraskuun 2 päivältä 1880 on luovutettu ainoitaan nautintooike us Niiniselän palstaan, mutta koska Keisarillinen Senaatti ei voi välittö mästi tutkittavakseen ottaa Maanviljelijä Moliisin siten muutettua kan754
netta eikä syytä ole esitetty Hovioikeuden yllämainitun tuomion muuttami seen mikäli Maliisin Kihlakunnanoikeudessa ja Hovioikeudessa esittämillään perusteilla ajama kanne on hyljätty, jätetään sanottu tuomio voimaansa, jonka ohessa Maanviljelijä Moliis velvoitetaan suorittamaan Kauppias Korniloffille hänellä täällä olleiden oikeudenkäyntikulujen korva ukseksi seitsemänkymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti. J. Joh.man. J. Ehnbergeblad 1. förkunnan. 7 SS Inligeslax Genu Ojelmmo J N Bönderlund Genan Ojelmmo J N Bamlund Johannes Zittnig. Vilhelm Blåfield Joulukuun 16 päivänä 1904 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, maanutaa koskevassa jutussa, jossa Talollinen Tuomas Esaiaanpoika Tuukkanen, Ristiinan pitäjän Hiirimäen kylästä on hakijana ja Talollinen Heikki Juhana Valkonen, Mikkelin pitäjän Tuukkalan kylästä, tulematta jääne nä vastaajana: Annettu Oikeus osastossa Joulukuun 16 päivänä 1904 Keisarillinen Senaatti on itselleen esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkuin Varamaanmittari John Sarlin oli Heikki Juhana Valkosen hakemuksesta annetun asianomaisen määräyksen nojalla toimittanut holkaisijaan perintöluontoisella kahdestoistavalla Valkolan rustitilaa No 1. Mikkelin pitäjän Tuukkalan kylässä Heikki Juhana Valkosen ja Tuo mas Tuukkasen kesken sekä Tuomas huukkanen oli ilmoittanut tyytymät säsnä AbK. Abel. W H. J. Sr: 1245 Pag. 153 R. D. 1904