Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Joulukuun 10 päivänä 1911 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Paasan Hovioikeudesta tullessa saamista koskevassa jutussa, jossa Lahden Kauppasakeyhtiö Evijärven pitäjän Lahden kylästä on hakijana ja samassa kylässä. asuva entinen Kaupanhoitaja Heikki Tho vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 10 päivänä Joulukuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellensä sittelyttänyt jutun asiakirjat ja niis tä saanut seuraavat tiedot Suhden. Kauppuosakeyhtiön johtokunnan esimiehelle Puhanhoitajalle Aleksi Kupilalle toimitetun haasteen nojalla on Heikki Tho Lappajärven, Evijärven, Kortesjärvin ja Iimmelin pitäjien käräjäkunnan Kihlakun nanoikeudessa lausunut että Lahden Kauppausakeyhtiön 2 päivänä Maaliskuuta 1905 pidetty yhtiökoikeus oli ottanut hänet kauppapalvelijaksi oli myyjäksi yhtiön kauppaan Suhden kylässä neljän vuoden aSarna: T.S. R.t. B. t. A - Kit1039 No 1726. Pag. 60. R. 1913.
jaksi luettuna seuranneen Huhtikuun 1 päivästä varaten itselleen vallan laillisten syitten nojalla erottaa Aho toimesta ennen määräajan loppuakin, ja oli Iholle tuleva vuotuiseksi palkaksi tuhat markkaa rahassa, vapaa asunto yhtiön huomissä, tarpeellinen valo ja lämmin sekä tupakka ynnä oikeus hyväkseen viljellä yhtiön tekemät pellot. Helmikuun 25 päivänä 1911. oli kuitenkin yhtiökokous ilman laillista syytä ja vaikka eholla viilä välipuheen mukaan oli palvelesajastaan vuosi jälellä päättänyt erottaa Ahon puheena olevasta toimesta seuranneen Maaliskuun 2 päivästä, minkävuoksi Aho on vaatinut että Sahanhoitaja Kupila, moinitussa ominaisuudessaan, velvoitettaisiin suorittamaan Aholle, joka olikin viimeksi mainittuna päivänä toimestaan erotettu, sopimuksen mukaan rahapalkkana jälellä olevatta palvelusvuodelta tuhat markkua sekä korvaukseksi luonnossa tulevista palkkaudeista kolmesataa markkaa eli yhteensä tuhat kolmesataa markkaa viiden prosentin korkoineen lainhakupäivästä Elokuun 31 päivästä 1911 fastaten kanteren on Sahanhoitaja Kupila väittänyt että kun Heikki Aho, joka ennenkin oli ollut yhtiön palveluksessa, 2 päivänä Maaliskuuta 1905 otettiin kysymyksessä olevaan toimeen, tehtiin hänen kanssaan, koska hän ennen vuosittain oli vaatinut palkan korotusta, sellainen sopimus että, jos yhtiön johtokunta, jonka asia oli ottaa kauppapalvelija, katsoisi hänet toimeen sopivaksi, hän siinä pysyisi neljä vuotta samoilla palkkaudeuilla; minkävuoksi ja kun aikamääräys siis ei sitonut yhtiötä ja 1910 vuoden kuluessa oli ostajien puolesta esiintuotu suusta tyytymättömyyttä tuon vastaan hänen sopimattoman käytoksensa johdosta, joten yhtiokokokouksella oli ollut laillinen syy erottaa Aho palveluksestaan, Tuhanhoita1020
ja Kupila on vastustanut kannetKihlakunnanoikeus, jossa asialliset ta molemmin puolin ovat vaatineet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on 7 päivänä Lokakuuta 1911 julistanut päätöksensä asiaan; ja koska tähden Kauppaosakyhtiö 2 päivänä Maaliskuuta 1908 pitämässään kokouksessa oli pidättänyt itsellan oikeuden niinä neljänä vuotena, joiksi Heikki Iho mainitussa kokouksessa otettiin puotipalvelijaksi, erottaa hänet toimesta laillisten syytten nojalla, senvuoksi ja kun yhtiön puoletta esitetyt syyt olivat sellaisia että yhtiökokouksella oli olilut oihettä erottaa Aho puotipaleelijan toimesta, Kihlakunnanoikeus on hyljännyt kanteen ja velvoittanut Heikki Ahon viidelläkymme nellä markalla korvaamaan Suhanhoitaja Kupilan oikeudenkäyntikulut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Heikki Aho oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 22 päivältä Tammikuuta 1913 katsonut jutussa käynion selville, että Sahden Kauppaosakeyhtiö oli yhtiönkokouksessa 2 päivänä Maaliskuuta 1908 ottanut Heikki Ahon kauppaapulaiseksi neljän vuoden ajaksi lukien seurannen Huhtikuun 1 päivästä sovittua tuhannen markan rahapalkkaa ja kolmensadan markan arvoiski myönnettyjä muita etuja vastaan, oikeudella yhtiölle erottaa Tho sanotusta toimesta ennen määräajan päättymistäkin laillisten syitten nojalla, sekä että Aho yhtiökokouksessa 25 päivänä Helmikuuta 1911 oli erotettu toimestaan sopimattoman käytöksen takia ostajia kohtaan; mutta koskii otta väitettykään että yhtion johtokunta tahi sen esimies, jolle kauppapalviljan toimen valvonta yhtiön sääntöjen mukaan likinna kuului, olisi antanut Hikki Aholle varotusta sopimattomasta käyttäytymisestä eikä yhtiön esityksestä Kihlakunnanoikeudessa kuu1041
lustettujen todistajien kertomuksille thon käytöksestä niin ollon ja huomioonottaen muitten todistajain lausunnot, voitu antaa ratkaisivaa merkitystä on Hovioikeus kumennut Kihlakunnanoikeuden päätöksen ja velvoittanut Sahanhoitaja Kupilan, mainitussa ominaisuudessaan kuittia vastaan suorittamaan Heikki tholle vaaditut tuhatholmesataa markkaa viiden prosentin korkoinun lainhakupäivästä 31 päevästä Elokuuta 1911 kunnes täysi maksu tapahtuisi. Hovioikeuden tuomioen on Sahden Kauppaosakeyhtiö anonut muutosta perustamalla, johon Heikki tha on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion, jättää asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan tätä kaikki asianomaiset noudattakatKeisarillinen Suomen Senaatti: tens Femikoski Walter Anderssons. tina Femikoski Häller Anderss mt. B. Anneberg. A. J. Ollmanen K. Auer. / Matti Syrjänen. No 1727. Pag. 269. R. D. 1911. Joulukuun 10 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisaril lisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Talollinen Heikki Käki, Wiipurin pitäjän Tervajoen kylästä, on hakijana ja toiminimi Helsingin Uusi Kirjapaino - Osakeyhtiö, Helsingin kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 10 päivänä Joulukuuta 1914 Keisarillinen Senaatti on itsellen ja esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä saanut tietää: Helsingin Uusi Kirjapaino-Osakeyhtiö on Kiipurin läänin. Kuvernööriltä anonut, että Heikki Kaki, joka 16 päivänä Heinäkuuta 1907 kirjallisesti oli sitoutunut omavelkaiseen takaukseen siitä, että sanomalehtiosuuskunnan Talonpoika i l. kustantaman, mainitun osakeyhtiin kirjapainossa vuonna 1907 painetun. Talonpojan Lehti-niLäsnä: F. S. A. L. B.A - A. R. K.t.
misen sanomalehden painatuskustannukset kuukausittain kahden kuukauden maksuajalla osakeyhtiolle suoritettaisiin, tämän takuun sa perusteella velvoitettaisiin osakeyhtiölle maksamaan edellä sanotun osuuskunnan vuodelta 1907 maksamatta jättämät seuraavat painatuskustannukset, nimittäin: Kesäkuulta 1699 markkaa 50 penniä, Heinäkuulta 2711 markkaa, Elokuulta 3114 markkaa 50 penniä, Syyskuulta 2655 markkaa ja Lokakuulta. 3155 markkaa eli yhteensä 13315 markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen, lukien 2711 markalle 30 päivästä Syyskuuta, 3114 markalle 50 pennille 31 päivästä Lokakuuta, 2655 markalle 30 päivästä Marraskuuta ja 3155 markalle 71 päivästä Joulukuuta vuonna 1907, tillstä kuitenkin vähennettyä seuraavat samana vuonna suoritetut erät, nimittäin: 7, 12, 25, 25. 26 ja 28 päivänä Kesäkuuta 240, 200, 225 200 ja 200 markkaa, 1, 5, 10, 18 ja 24 päivänä Heinäkuuta 425, 400, 675 425 markkaa ja 209 markkaa 50 penniä, 7 ja 12 päivänä Lokakuuta 550 ja 150 markkaa sekä 10 päivänä Joulukuuta 500 markkaa; minkä jälkeen ja Heikki Räen vastustettua hakemusta, Kuvernööri oli päätöksellään 26 päivältä Toukokuuta 1908, katseen asian riitaiseksi, osottanut asianosaiset riitelemään siitä asianomaisessa Oikeudessa ja velvoittanut osakeyhtiön kolmellakymmenellä markalla korvaamaan Heikki Käelle hänellä selityksen antamisesta olleet kulut, jättäen sen ohessa Oikeuden ratkaistavaksi, minkä korvauksen toinen riitapuoli oli velvollinen toiselle antamaan hänen Kuvernöörinvirastossa kärsinistään kuluistaTämän jälkeen on osakeyhtiö Heikki Käelle toimitetun haasteen nojalla Viipurin pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa toistanut edellä kerrotun vaatimuksen, myöntäen kuitenkin saatavas1043
taan lyhennettäviksi lisäksi suoritetut, 26 päivänä Helmikuuta 1908 1000 markkaa ja 16 päivänä seurannutta Maaliskuuta niinikään 10tt markkaa, minkä ohessa osakeyhtiö on anonut korvausta Kuvernöörinvirastossa ja Kihlakunnanoikeudessa kärsimistään kuluista. Heikki Käen vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus 11 päivänä Huhtikuuta 1910 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Heikki Käen osakeyhtiölle maksamaan kelmetoistatuhattu kolmesataa viisitoista markkaa, siitä yksitoistatuhat ta kuusisataa viisitoista markkaa viisikymmentä penniä kuuden prosentin vuotuisine korkoineen, lukien kahdelletuhannelle seitsemäilesadalle yhdelletoista markalle 1/3 päivästä Syyskuuta 1907, kolmelletuhannelle sadalle neljälletoista markalle viidellekymmenelle pennille 31 päivästä seurannutta Lokakuuta, kahdelletuhannelle kuudellesadalle viidellekymmenelleviidelle markalle 30 päivästä sen jälkeistä Marraskuuta ja kolmelletuhannelle sadalle kolmellekymmenelleviidelle markalle 31 päivästä sitä seurannutta Joulukuuta, siitä kuitenkin laillisessa järjestyksessä lyhennettyä maksetut: 1907 Kesäkuussa, 7 päivänä kaksisataa neljäkymmentä, 12 päivänä kaksisataa, 25 päivänä kaksisataa kaksikymmentäviisi, 26 päivänä kaksisataa ja 28 päivänä kaksisataa markkaa, seuranneessa Heinäkuussa, 1 päivänä neljäsataa kaksikymmentäviisi 5 päivänä neljäsataa, 10 päivänä kuusisataa seitsemänkymmentäviisi, 18 päivänä neljäsataa kaksikymmentäviisi markkaa ja 24 päivänä kaksisataa yhdeksän markkaa viisikymmentä penniä, 7 päivänä seurannutta Lokakuuta viisisataa viisikymmentä markkaa ja saman kuun 12 päivä. nä sata viisikymmentä markkaa, seuranneen Joulukuun 10 päivänä 1044
viisisataa markkaa, 26 päivänä Helmikuuta 1908 tuhat markkaa sekä seuranneen Maaliskuun 16 päivänä tuhat markkaa, minkä ohessa Heikki Käki on velvoitettu korvaamaan osakeyhtiön kulut Kuvernöörinvirastossa kolmellakymmenellä markalla ja Kihlakunnanoikeudessa viidelläkymmenellä markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Heikki Käki vetoamalla oli saattanut jutun, on 20 päivänä Heinäkuuta 1911 antamallaan tuomiolla, koska Heikki Käki oli myöntänyt menneensä osakeyhtiölle omavelkäiseen takaukseen sanomalehden Talonpojan Lehti painattamisesta vuonna 1907 johtuvien kustannus ten suorittamisesta ja sanotun sanomalehden tulleen mainittuna vuonna painetuksi osakeyhtiön kirjapainossa, eikä Heikki Käki allut pannut kiistään mitäan eri tyistä erää kanteen perusteeksi esityssä konttokurantissa, juttanyt asian sen loppupäätöksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus oli johtunut, ja velvoittanut Heikki Räen viidelläkymmenellä markalla korvaamaan osakeyhtiöllä Hovioikeudessa asiasta olleet kulutHovioikeuden tuomioon on Heikki Käki anonut muutesta; ja on sittemmin Varatuomari Harry Bergroth tänne antanut osakeyhtiön allekirjoituksella varustetun kirjoituksen vastuuksi Heikki Käenperustelmaan. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koskei Taratuomari Bergrothin Keisarilliseen Senaattiin antama valtakirja sisällä valtuutusta Bergrothille täällä käyttää osakeyhtiön puhevaltaa eikä Bergroth ole muutenkaan näyttänyt olevansa osakeyhtiön laillisesti valtuuttama ajamaan täällä sen asiaa, ei Keisarillinen Senaatti saata ottaa huomioon mitä edellä mainitussa perustelmanvastuussa lausu1045
taan. Mitä tulee Heikki Käen muutoksenhakemukseen niin koska osakeyhtiö, senjälkeenkuin Kuvernööri päätöksellään 26 päivältä Toukokuuta 1908 siirsi asian Oikeuteen, on, mikäli asiakirjoista selviää, pannut siitä riidan Kihlakunnanoikeudessa vireille vasta 20 päivälle Lokakuuta 1909 päivätyllä haasteella eli siis pitemmän ajan kuin kahdentoista kuukauden kuluttua siitä, kuin osakeyhtiön velanhaku Kuvernöörin luona oli lakannut olemasta vireillä, senvuoksi ja kun Heikki Kaki, kuten hän on Keisarillisessa Senaatissa huomauttanut, näin ollen Ulosottolain voimaanpane misesta annetun asetuksen 24 SS:n nojalla on kysymyksessä olevasta takaussitoumuksestaan vapaa, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljätä kanteen. Tiitä kaikki asianomaiTjenutut set noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: tens Svenkoski Alfred Kiuksiala. B. Amberg J. W. Lullusluvaara B. Amberg J. W. Lullusluvaara K. Auer. 1016
1027 No 1730. Pag. 178. R. D. 1912. Joulukuun 10. päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa läkerästiä koskevassa jutussa, jossa kuolleen Talollisenlesken Wilhelmiina loviisa Juhontytär Marttilan oikeudenomistajat, hänen värynsä, Pöytyän pitäjästä olevat itapelliset Antti Aittala, vaimonsa Josefiina Angustineksentytär Aittalan edusmiehenä, ynnä Vihtor Aaltonen ja tämän vaimo Ida Augustinuksen tytär itallinen ovat yhteisesti hakijoina sekä Maanviljelijä John Fagerström, tieden pitäjän Nautilan kylästä, vastaajana: Annet tu Oikeusosastossa 10. päivänä Joulukuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Maanviljelijälle lagerströmille toimitetun haastun nojalla ovat Antti tillala ja silloin leskenä ollut Ida taltonen tiedon ja Maarian pitäjien Säsnä: Wot. Brit.- J. B. - R.B. - Skat
ynnä Prunkkalan ja Paattisten kappelien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuneet, että Wilhelmiina Loviisa Marttila ja hänen miehensä Talollinen Augustinus Marttila olivat 30. päivänä Lokakuuta 1904., myydessään Marttilan perintötalon Nautilan kylässä Maanviljelijälle Lagerströmille, samana päivänä laaditulla eri viilikirjalla varannet itselleen sanotusta talosta vuotuiseksi eläkkeeksi muun muassa, viisi hehtolitraa rukiita, huhsi mehtolitraa ohria, kahdeksan hehtelitraa kauroja, viisikolmatta hiloa sianlihaa, tuhat kaksisataa kiloa kylvöheiniä, yhden hakin akanoita, yhden lehmän kauranpahnät ynnä kolme metristä syltä sekahalkoja, mutta että Maanviljelijä Lagerström eli 1908. vuoden Marraskuun 1. päivän ja Wilhelmiina Loviisa Marttilan Syyskuun 4. päivänä 1909. tapahtuneen kuoleman välisellä ajalta jättänyt ylläluetellut Wilhelmina Toviisa Marttilalle tulevat eläke - edut suorittamatta; ja ovat Antti Aittala 1048 ja Ida Aaltonen Wilhelmiina Loviisa Marttilan oikeudenomistajina anoneet Maanviljelijää Lagerströmiä velvoitettavaksi heille maksamaan mitä edellämainituista eläke-eduista lukeutui kymmenen kuukauden ajalle joko luonnossa tai rahassa sekä korvaamaan heidän oikeudenkäyntikulunna. Asiassa kuultuna on Maanviljelijä Sagerström väittänyt ostaneensa Marttilan talon ilman viljaa, joka kaikki oli jäänyt myyjille; mihin nähden ja koska eläkemuona oli vuosittain suoritettava ja olikin aina paitsi juuri ensimmäisenä vuonna, jolloin myyjät eivät muonnaa tarvinneetkään, suoritettu etukäteen ja nythin puheenaolevalta ajalta oli täyrin maksettu, Maanviljelijä Tagerström on anonut hannetta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus on 12 päivänä lokakuuta 1910. julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perust tilla velvoittanut Maanviljelijän Tager
strömin maksamaan Antti Aittalalle ja Ida Aaltoselle heidän vaatimukjensa mukaan kymmenen kahdettatoista osaa viidestä hehtolitrasta riikirta, kahdesta hehtolitrasta ohria, kasdeksasta hehtolitrasta kauroja, viidestäkolmatta tilasta sianlihaa, luhannesta kahdestasadasta kilosta kylväheiniä, yhdestä hakistä akanasta, yhdelle lehmälle tarvittavista neljän tä hakista kauranpahnoja sekä kolmesta metrisesta ylästä sekahalkoja, joka luonnossa tai rahasin Oikeuden määräämiin hintojen mukaan ninkä ohessa Maanviljelijä Tagerström on velvoitettu viidelläkymmenella markalla korvaamaan Antti tiltalan ja Ida Anttosen oikeudenkäyntikulunget. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Maanviljelijä Sagerström vetoamalla oli saattanut julun, on 17. päivänä Toukokuuta 1912. antamassaan tuomiossa havainnut jutussa selville täyven, että puheenaoleva eläke oli sovittu etukäteen suoritettavaksi, mitun nähden ja koska Antti Aittala ja Ida taltonen eivät olleet kieltäneet bään Lagerströmin syksyllä vuonna 1908. Wilhelmiina Loviisa Marttilalle suorittaneen tälle tulevaa eläkettä, Hovioikeus on, beimoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljännyt Antti tittalan ja Ida Aaltosen jutussa ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioen ovat Antti Aittala sekä Viktor ja Ida Anttonen anoneet muutosta perustelmalla, johon Maanviljelijä Lagerström on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Antti Aittala ja hänen asiakumppaninsa ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Antti Aittula asianuinpoineen suorittamaan Maanviljelijälle Lagerströmille hänellä pitun vuoksi täällä olteiden kulujen korvaukseksi kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki 1049
asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. R. Anneberg. Walter Andersin. R. Anneberg. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer. No 1742 Tag. 235 R. D. 1712. D. F. Schölle Joulukuun 11. päivänä 1914 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa parempaa oikeutta irtaimeen tavaraan koskevassa jutussa, jossa Hovioikeudenauskultantti Aarne Inka, Hämeenlinnan kaupunoista, on hakijana sekä Hämeenlinnan maanurakunnan Parolan kylästä olleen kaupnaan Feodor Puhodkon konkurssiin luovutetun kuolinpesän toimitsijamiehet. Varatuomari lanne Kankaanpää ja Kauprias Aukusti Laurila sanotusta kaupungista, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 11. päivänä  Joulukuuta 1914 Keisarillinen sennalle on itsellensä niittyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäti nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: tuttulan pitäjän, Syvännen kappelin ja lämenlinnan maaseurakunnan käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Hovioikeudenauskultantti Läsnä: R.G. 12. R. B. A. R."
Inka lausunut, että Kauppias, Viikod sa oli välikirjalla 6. päivältä Huhtikuuta 1909. vuokrannut toiminimeltä, Hämeen Tupakkatehdas Osakeyhtiöllä pitäleminnoottarin, kaksi hysykonella, kaksi tupakunlukkuukonetta, paperinteikkin konen, tahkon ja virkkilisahan trans missioniaksekinen ja rumminun300 markan vuokrasta, jota oli maksettu, rahassa 1500 markkaa ja loppumää ristä annettu kolme Trehedkon hyväksymää vekseliä kaksi 1000 markan ja yksi 1500. markan, lunastettaviksi ensimäinen vakseli 6 päivänä Kesäkuun ta, toinen 6 päivänä Elokuuta ja kolmas 6. päivänä Lokakuuta 1909, minkä dessa välikirjaan oli olella määräysettä, sittenkuin kaikki mainitut vakulet olivat lunastetut, omistusoikeus komisiin niirtyisi Piihonkelle. Koska Rauppias Puhodko kumminkin oli jättänyt vuokrasta suorittamalla 2250 markkaa, mikä ilmani siitä, että hän oli viimek simainitusta määrästä 10. viivänä Helmikuuta 1910. Hämeen Pupakkalehdas Osakeyhtiölle tunnustanut 3. päivänä 051 seurannulla Huhtikuuta erääntyneen nelselin, joka todennäköisesti oli ainakin suurimmalla osalla syntynyt mainittu jen kolmen vekselin uusimisen johdosta ja jota myöskään ei oltu maksettu, ei rätkös konnet siis kuulunut Puhodkon konkurssipesään, on Hovioikeudenauskultantti Juha, jolle Hämeen Tupakka tehdas Osakeyhtiö oli 29. päivänä Heinäkuuta 1910 siirtänyt vuokrasopimukses ta jaksuvat oikeudet ja siis myös omistus oikeuden konnisin, vaatinut Taratuomari Kankaanpäälä ja Kauppias Laurilaa velvoitettaviksi konkurssipesasta Tuhalle hevuttamaan sanotut konut Varatuomari Kankaanpään ja Kaupmas Laurilan vastusteltua kannetta on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin olivat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluun 29 päivänä Marraskuuta 1911 julistamassaan päätöksessä siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Varatuomari Kankaanpään ja Kauppias Lauri lan mainitussa toimessaan Hovioikeudenauskultantti Inhalle, jolle Kä
meen Tupakkatehdes Osakeyhtiö oli siirtänyt oikeutensa konaisiin, luovutta maan kanteessa luetellut pitrolannimaattarin, hylykoneet, tupakanteikkuukomet, paperinteikkunkoneen, tahkon ja sirkkelisahan niihin kuuluvine tranomissioniaksekinen ja semmeineen sekä viidelläkymmenettä markalla korvaamaan Inhän kustannukset jutussa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Korptuomari Kankaanpää ja Kauppias Laurila olivat mainitun konkurssipesän puosesta vetoamalla saattaneet jätun, on 31. päivänä Heinäkuuta 1912 antamassaan tuomiossa, koska Hovioikeuden auskultantti Juha ei ollut vastoin Taratuomari Kankaanpään ja Kauppias Laurilan kieltoa näyttänyt Kauppias Piiholkon jättämän maksamatta sanotussa 6 päivänä Huhtikuuta 1909. laaditussa vuokravälikirjassa mainittuja kolmea oikeiliä eikä myöskiän että 10. päivälle Helmikuuta 1910. pkivältä vekseli olisi johtunut näitten vekselien nusimisesta, kumaten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljännyt Hovioi1052 kuulenauskullantti Inhan kanteen sekä ulvoittanut, Juhan suorittamaan Kara tuomari Kankaanpäälle ja Kauppias Laurilalle viisikymmentä markkaa korvaukseksi konkurssipesälla Kihlakunnanoikeudessa asiasta ollista kuluistaHovioikeuden tuomioon on Hovioikeudenauskultantti Inha anonut muutosta perustelmalla, johon Varatuomari Kankaanpää ja Kauppias Laurila ovat vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut täniin jutun ja katsoo, ettei Hovioikeudenauskultantti Juha ole erittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoite taan Hovioikeudenauskultantti Juha suorittamaan Varatuomari Kankaanpäälle ja Kaupnias Laurilalle korvaukseksi Kauppias Piihoika vainajan konkurvipesällä täättä juten vuoksi olkista kuluista seitsemänkymmentäviisi markkaa. sestä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaattitain Isaarikosk. Alfne Luuksiala. B. Anneberg. Allan Lahlbeck
Joulukuun 11. päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Kovioikeudesta tulleessa 1053 No 1739. Pag. 94 R. D. velkomisjutussa, jossa Talollinen Mikko Koponen, Rovaniemen pitäjän Korkulon kylästä, on hakijana sekä samasta kylästä oleva Kauppias Elis Adolf Tuisku tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 11. päivänä Joulukuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Rovaniemen pitäjän käräj äkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Mikko Koponen lausunut, että kun Kauppias Tuisku talvella 1897-1898. oli Kiimetti-nimiseltä kruununnetsämaalta sanotussa pitäjässä vedättänyt Suomen kruunulta ostanniansa tukkipuita, oli noita puita vuoden 1898. alusta Huhtikuun 10. päivään samana vuonna ollut vetämässä kolme Koposen hevosta erinäisten työmiesten ollessa ajomiehinä sekä Läsnä: F. S. et. L B. et - A. R: A. Dek 1911.
sitä paitsi kevät - talvella sanottuna vuonna kahden viikon aikana kaksi Koposen hevosta, joiden ajomiehinä olivat olleet kaksi Koposen renkiöi, tehden näiden kaikkien viiden hevosen päivätyöt yhteensä 229. päevää; ja on Koponen vaatinut Tuiskua velvoitettuvaksi Koposelle maksamaan noista hevospäivätöistii 22. markkaa kustakin eli yhteensä 5038. markkaa kuin myös korvaamaan Koposelle hänen oikeus denkäyntikulunkinsa. Kauppiaan Tuiskun vastustettua kannetta on Kihlakunnanoikeus 6. päivänä Syyskuuta 1909. julistamassaan päätöksessä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavuksi Mikko Koponen vetoamalla oli saattanut jutun, on 10. päivänä Helmikuuta 1911. antamassaan tuomiossa katsonut kullä selvitetyksi, että Mikko Koposeri kolme hevosta oli ollut mainitussa tukkipuiden vedossa alkupuolelta Tammikuuta 2. päivään Huhtikuuta 1868. ja kaksi hänen hevostaan kahden vii054 kon aikana ennen viimeksisanottua päivää; mutta kun esitetyn selvityksen mukaan ajopalkka oli ollut suoritettama ajettujen tukkien metrinmäärän mukaan eikä Koponen ollut edes ilmoittanut vielä vähemmin näyttänyt, minkä metrimääriin tukkoja hänen hevosenla yhteensä olivat ostaneet, on Kovioikeus katsonut ettei vedettyjen puiden metrimäärää voitu pitää suurempana kuin Kauppiaan eliskien Koposen työmiehelle Heikki Kuusiniemelle, joka asiassa esitettyjen näytösten mukaan oli puheenalaisessa tukkien vedossa edustanut Koposta, antama tili osotti eli neljätoistatuhatta kolmesataa yhdeksänkymmentäkaksi metriä, viiden hakkuu- ja vedätyspalkka oli kahdentoista pennin mukaan juoksevalta metriltä tehnyt tuhat seitsemänsataa kaksikymmentäseitsemän markkaa neljä penniä, ja koska Kauppias Tuisku, siihen nähden ettei Mikko Kononen ollut voineet saattaa toteen väitettään, että hän tukkien ajoon ryhdyttäessä olisi kieltänyt Tuiskun tyin