Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
li oikeus käyttää vieressä olevan kosken vesivoimasta sen veran, kuin sitä tuovittiin silloin rakennettavaksi aidun myllylaitoksen kahden kiviparin ja neljän lämpin käyttämiseen eli noin 30 ledellista hevonoimaa koko kosken 170 - 150 hevonoimasta, samalla kun koski muulla osalla oli edelleenkin jäänyt jakokunnan yhteiseksi; sekä ettei Kuvernöörinviraston edellä myös mainittu päätös 27 päivällä Tammikuuta 1843, jolla Värapastori Wahlberg oli oikeutettu koko joen yli silloin jo tiettämällään padolla sanotussa päätöksessä lähemmin määrättyyn kesken leen kokoamaan vettä myllylaiteksen sä tarpeeksi, voinut perustaa Holmin talolle suurempaa oikeutta koskeen kuin mitä Keisarillisen Senaalin mainitussa tuomiona oli talolle vahvistettu, joka näkyi siiläkin, että sanotussa päätöksessä oli nimenomaan ja tetty Saarennen kylätäisille valta vienen hakea lupa verilailoksen perustamiseen kosken itäiselle rannalle; ja ovat näihin seikkoihin nähden Topias Mattila ja hänen myöläpuolensa Kihla kunnanoikeudessa vaatineet, että heidät ja lislettaisiin heidän Elojensa isonjaon aikaan voimassa olleen yhteenlasketun manttaalin määräämässä suhteessa makkaaksi Jokelan virtaan ja Myllykoskeen sekä oikeudetuiksi Aktiebolaget 6. Julgula 6:on omistaman, edellämainitun poikkipaden estamättä käyttämään siten omistaman sa velvoima joen itäisellä rannalla olevalle lontilleen rakennettavaksi oi komansa vesilaitoksen tarpeeksi tahi lta, jos Holmin talolle Stusarillisen Samalin kerrotun luonnon puistutta katsittainen kuuluvaksi koko läntinen puoli Myllykosken, Topias Mattila ja hänen myöläpuolensa oikeutettaisiin kosken itaisesta puolikkaasta ottamaan käyttävoima oikemaansa vielaitekseen. Kannetta on Aktiebolaget H Gutjoit i 6% vastustanut sen nojalla, mitä oikeudesta Myllykoskeen oli ja Kuverne rille esiintuotu, ja koska Keisarillisen Suomen Senaalen edelläkerotulla 6 päi vänä Joulukuuta 1845 annetulla tuomio1371
la oli katsottava vahvistetuksi, että Myllykoski kuului yksistään niille tiloille Jokelan ja Svarinnon kylien jakokunnas ra, joiden maal sitä reunustivat, oli niis läntinen puoli koskea Holmin tatolle No 6 ja kosken itäinen puolisko Anna Tulvan ja hänen lastensa ennen omistamalle puolelle taloa No 5 Jokelan kylässä, sekä Anna Pulsa ja hänen lapsensa niin ollen olivat ollut laillisesti oikeutetut sanotusta talonpuoliskoslaan luovuttamaan Muusunkoski Aktiebolagille ei ainoastaan edellämainit tu palsta kosken itäisellä rannalla vaan myöskin itainen puoli itse koskes ta, minkä ehuru Aktiebolaget H. Gutzeit 6 On puolesta, samalla kun on ilmoitettu yhtiön ostaneen Kymmene Aktiebolagilla oskennainitun palstan ja itäisen puolen koskea sekä saaneen kaupalle lainhuudon, on edelleen väitetty ettei Topias Kattilalla ja hänen myölä puolittaan ollut oikeutta tehdä osake yhtiön omistamaan useinmainittuun paloon aukkoa johtaakseen sen kautta vellä aikomalleen vissiluitokselle, minkä vuoksi osakeyhtiö olikin Kuvernöörillä anonut lupaa padon rakenlamiseen uudelleen kivestä jonkun verran sen nykyislä asemaa alemmaksi virrassa, ja Kuvernööri 30 päivänä Marraskuuta 1908 antamallaan päätöksellä hakemukseen myöntynyt, joka päätös ei kuitenkaan vielä ollut saanut lainvoimaa, kun siitä di valitettu Keisarilliseen Senaattiin Lopuksi on Aktiebolaget H. sulzeito Crehuomanittanut että, jos Topias Mattilalle ja hänen myölupuolilleen kuuluisi kin osa Myllykosken itäistä puolikasta, he eivät voisi saada lupaa aiko mansa venlaitokun perustamiseen siitäkään syystä, ettei heidän osuutensa koskessa ollut jaon kautta silleen muireltu sivalka he ollut tarjenneet kosken itäpuolen muille osakkaille tilannuutta ottamaan osaa aikomansa valaiteksen rakentaminen, sekä ollavat he olleet erotuttaneet kosken eläisellä rän nalla ostamaansa maapalstaa kaan päätilasta ja niin ollen ovat omistaneet mitään maata jolle voimat vastaitöksen perustaa. 372
Kihlakunnanoikeus, jossa niin hyvin Topias Mattila ja hänen myötäpuolensa kuin myöskin Aktiebolaget W. Tulzeit Aro ovat vaatineet oikeudenkäyntikulujensa korvaamista, on 28 päivänä Kesäkuuta 1910 julistamassaan päätöksessä katsonut Keisarillisen Suomen Senaatin yllämainitun 6 päivänä Joulukuuta 1845 annelun tuomion mukaan länsipuolen kysymyksessä olevaa koskea kuuluvan Aktiebolaget st Tulzeit & 6:on nykyään omistumään Helmin taloon No 6 Jokelan kylässä, mutta ettei mainitussa tuomiossa ollu annettu lausunloa kosken itäisen puolen omistuksesta, jonka vuokni Kihlakunnanoikeus on katsonut, että Topias Muttilalle ja hänen myöläpuolilleen saannöksen mukaan 9 SS:ssä Heinäkuun 23 päivänä 1902 annettua lakia, joka sisältää määräyksiä väliräjästä vedenä ja vesialueen jaosta, kuulen niin suuri osa kosken elapuolis kosta kuin heidän omistamiensa tilojen yhteenlaskettu vanha mant taali oli verrattuna koko kyläkun nan vanhan manttaalin summaan mutta koska Topias Mallila ja hänen myölupuolensa eivät omistaneet kosken iläisellä rannalla maata, vaan kesken itaranta pitkin kosken pituulla kuului Aktiebolaget W. Kulgert i C: olle, niin, ja kun voimassa olevan Veneikeuslain 1 luvun 9 ja 10 SS:n mukaan ainoastaan n, joka omisti maata kosken vairella oli oikeutettu kiinnittämään padon loisen maanomistajan rannalle laki käyttämään toisen rakentamaa paloa, Kihlakunnanoikeus on katsonut, ellei Topias Mallila ja hänen myöläpuolensa olleet oikeutetut Ajulaisinsineeri Tre rin ehdottamalla tavalla johtamaan vettä aikomaansa vesilaitekseen käyttä mällä hyväkseen - Aktiebolaget 11. Jul joit 6 E: on puheenalaista pataa, joka veden johtaminen tulisi loukkaamaan makeyhtiön oikeutta paloon ja iluran taan, ja saivat asianosaiset pitää välunkonaan asiassa kärsimänsä oikeudenkäyntikustannuksel Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Topias Mattila ja hänen myötä puoleensa, yhteisesti, sekä Aktiebo 1373
laget H. Gutzeit N:o puolin ja toirin olivat veloamalla saattaneet ja tun, on Huhtikuun 22 päivänä 1915 antumassaan tuomiossa katsonut, kuten Kihlakunnanoikeuskin oli lausanut että edellämainitulla Keisarillisen Senaatin 6 päivänä Joulukuuta 1845 antamalla tuomiolla oli vahvistettu läntisen puolen Myllykoska kuuluvan Aktiebolaget H. Gutjoit. 6: on nykyään omistamaan Helmin taloon No 6 Jokelan kylässä yksityisesti, mutta ettei sanotussa tuomiossa ollut annettu launentoa kosken itäisen puoliskon omistuksesta; ja koska niin ollen ja kun Jokelan ja Saarennon kylien lohko kunnan verialueet olivat jakamatta kosken eläinen puoli ja samalla puoli koko kosken vesimmäärästä säännösten mukaan Kihlakunnan oikeuden ensiksi mainitsemassa lain kohdana ja Kesioikeuslain 1 luvun 3 SS:ssä, kuuluvat lohkokunnanmuille tiloille yhteisesti, kullekin kyläomulensa mukaan, on Hovioikeus, muuttamalla Kihlakunnanoikeuden päätöstä, julistanut Topias Matti lan ja hänen myöläpuolensa osalli siksi Myllykosken itäiseen puoleen ja kosken puoleen vesimäärään siinä suhteessa, kuin heidän lohkokun nassa omistamiensa tilain isonjaon aikuinen manttaali yhteenlaskettuna oli lohkokunnan muiden tilain, pait si edellämainitun talon No 6 Jokelan kylässä, yhteenlaskettuun ison jaon aikuiseen manttaalimaaraan sekä sen johdosta oikeutetuiksi kosken itäiselle rannalle rakennettu vaksi aikomansa vesilaileksen tarpeekni käyttämään heille sanotulla tavällä kuuluvan vervoimaa, mikäli se muuten oli laina sallittua ja se voitiin tehdä loukkaamalla Aktiebo laget H. Tulzeil Aron Kupurin laanin Kuvernionvirasten 27 päivänä Tammikuuta 1848 antamaan edellä kerrottuun päätökseen perustuvaa ei keutta koko kosken yli menevalla padolla päätöksessä lähemmin mainitluun korkeuteen nostaa villa Mylly1374
kos kessa tarpeellisen lukevoimeen kokoa. miseksi osakeyhtiin kosken läntisellä rän nalla omistaman myllylaiteksen tarpeeksi. lain muutettuna Kihlakunnan oikeuden päätös muuten, eli mitä tuli asianomaisten oikeudenkäyntikuluihin, jäi pysyväksi. Hovioikeuden tuomioen on Aktiebo laget 11. Tulzeit i bo anonut muutosta perustelmalla, johon Topias ja Leena Stiina Mattila, Erik Päronen, Elias Hörkus, Taneli Koittula Otto Paronen, Edvard Ekstam, Taavetti Lindeman, Elias Mardinpoika Tommela Taneli Mikon poika Tuhanen, Ville Eliaksenpoika Haimi Mikko Herr, Adam Eliaksenpoika Paakkola, Aleksanteri Raulajärvi, Sandti Sylvesterinpoika Juntila Vihtori Tanelin poika Kuja, Sylvester Vaija, Otto Sylveste inpoika Mikkola, Mikko Erikinpoika Mikkola Sylvester Tamlinpoika Mikko la Erik Tani, Taneli Sandtari Taneli Erikinpoika siitä ja Otto Sylvesterin poika Laurila ovat vastannet Keisarillinen Senuutti katsoo ettei de oikelta muuttaa Hovioikeuden tuomistu. Aktiebolaget H. Gabrielsbro vel voitetuun maksamaan Topias Mantdelal le ja hänen saapuville tulleille myötä puolilleen heille julun vuoksi Senaalis sa olluden kulujen korvaukseksi sata markkaa. Tälä kaikki asianomaiset noudattakod. "Keisarillinen Suomen Senaalle Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helonen K. Auer. J. A. Erics. 1875
Marraskuun 15 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa rahojen takaisin luovuttamista koskevassa jutussa, jossa ovat Janhua Höyrysaha Osakeyhtiö, Uudestakaupungista, hakijana sekä Uudenkaupungin Rahatoimikamari vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Marraskuun 15 päivänä 1916 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot. Jankua Höyrysaha Osakeyhtiö on, toimitettuansa haasteen Uudenkaupungin Rahatoimikamarille, sanotun kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut, että Rahatoimikamarin kassassa oli Tammikuun 4. päivänä 1911 havaittu 5482 markan 23 pennin suuruinen, Rahatoimikamarin silloisen puheenjohtajan Kauppias Fabian Albin Palmrosin oiheuttama vaillinki sekä että Palmroos, saatuaan siitä huomautuksen, oli saman Tammikuun 5 päivänä pidetyssä Rahatoimikamarin istunLäsnä: W. A. J. P. R. H. K. A. U. S. No 2294. No 229. by 42. R. D. 1916
nossa tuon vaillingin täyttänyt. Mutta koska Palmroos, maksaakseen vaillingin, oli yhtiön konttorista samana päivänä vähää ennen luvattomasti anastanut 2500 markkaa, mistä rikoksesta Palmroos Hovioikeuden Syyskuun 15 päivänä 1911 antamalla päätöksellä oli tuomittu rangaistukseen, on Janhua Höyrysaha Osakeyhtiö vaatinut, että Rahatoimikama ri, joka oli tiennyt vaillingin täyttämiseen käytetyt rahat yhtiöltä anastetuiksi, velvoitettaisiin yhtiölle heti maksamaan 5500 markkaa korkoineen Tammikuun 5 päivästä 1911 kunnes täysi suoritus tapahtui, kuitenkin vähentämällä saman Tammikuun 7 päivänä Palmroosilta saadut 500 markkaa, minkä ohessa yhtiö on pyytänyt korvausta oikeudenkäyntikuluistaan Uudenkaupungin Rahatoimikamarin puolesta on vastattu, että Fabian Albin Palmroos Tammikuun 4 päivänä 1911 oli Rahatoimikamarin jäsenten tietämättä Rahatoimikamarin juoksevalta tililtä Vaasan Osakepankin sikäläisestä konttorista nostanut 5000 markkaa ja saman tilin korkoja edelliseltä vuodelta 482 markkaa 53 penniä, mutta kun Rahatoimikamarin silloinen varapuheenjohtaja oli seuranneena eli Tammikuun 5 päivänä Palmroosille ilmoittanut, että sanotut rahamaarät olivat kohta Rahatoimikamarille takaisin suoritettavat, oli Palmroos samana päivänä myöhemmin täyttänyt Rahatoimikamarin kassaan tekemänsä vaillingin. Koska oli otaksuttavaa, että Palmroosin Rahatoimikamariin sanottua tarkotusta varten tuomat rahat olivat Vaasan Osakepankin konttorista edellisenä päivänä otettuja rahoja, on Rahatoimikamari, jolla ei ollut tietoa mihin tarkoitukseen Palmroos oli käyttänyt Janpua Höyrysaha Osakeyhtiöltä anastamansa rahat, toivonut kannetta hyljättäväksi. Kuultuaan asiassa myös Rahatoimikamarin jäseniä Tehtailija Leonard Enrothia, Kauppiaita, Johan Ulrik Kandelinia ja Knut Leonard Wallinia sekä Pankirjohtaja Martti Airistoa, on Raastuvanoikeus Marraskuun 18 päivänä 1912 julistamassaan päätöksessä lausunut sel1377
ville käyneen, että Fabian Albin Palmroos, anastettuaan luvattomasti Tammikuun 5 päivänä 1911 kello neljän ajoissa jälkeen puolenpäivän Janhua Höyrysaha Osakeyhtiön Uudessakaupungissa sijaitsevasta konttorista osakeyhtiön rahoja viisituhatta viisisataa markkaa, minkä anastamisen Hovioikeus Syyskuun 15 päivänä 1911 antamallaan lainvoimaisella päätöksellä oli katsonut varkaudeksi, oli melkein kohta kerrotun anastamisen jälkeen saapunut Uudenkaupungin Rahatoimikamarin sanottuna Tammikuun 5 päivänä kello neljältä jälkeen puolenpäivän pidettyyn kokoukseen ja tuossa kokouksessa jättänyt Rahatoimikamariin edellisenä päivänä kaupungin Vaasan Osakepankin konttorissa olevalta juoksevalta tililtä nostamiensa viidentuhannen markan sekä saman tilin edellisen vuoden korkorahojen neljänsadan kahdeksankymmenenkahden markan viidenkymmenenkolmen pennin suorittamiseksi viisituhatta neljäsataa kahdeksankymmentäkaksi markkaa viisikymmentäkolme penniä, mutta sitä vastoin Janhua Höyrysaha Osakeyhtiön ei, vastoin Uudenkaupungin Rahatoimikamarin kieltoa, näyttäneen toteen, että viimeksi mainitut rahat olivat kokonaan tai osaksi yllämainituita Palmroosin osakeyhtiöltä anastamia rahoja, minkä vuoksi Raastuvanoikeus on hyljännyt Janpua Höyrysaha Osakeyhtiön kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Janhua Häyrysaha Osakeyhtiö oli vetoamalla saattanut jutun, on Joulukuun 20 päivänä 1915 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon on Janhua Höyrysaha Osakeyhtiö anonut muutosta perustelmalla, johon Uudenkaupungin Rahatoimikamari on vastannut Keisarillinen Senaatti katsoo, ettei ole aiketta muuttaa Hovioikeuden tuomiota. Janhua Höyrysaha Osakeyhtiö velvoitetaan maksamaan Uudenkaupungin Rahatoimikamarille sillä jutun vuoksi Senaatissa olleiden kulujen korva1378
ukseksi seitsemänkymmentäviisi markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer. 13 N: 2286 Pag256. R.D. 1916. Uno Strömsten. Den 15 November 1916. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommit fordringsmål emellan Gårdsegaren Johan Eriksson Hag, från Gerby by i Mustasaari socken, sökande, samt i Kveflaks sockens Kyrkoby besatte förre Bonden Anders Johan Svahn och Bonden Jakob Ekholm i egenskap af förmyndare för sinnessvaga Bondedot: tern Fredrika Michelsdotter Galt, svarande: Gifven i Justitiedelpar. testentet den 15 November 1916. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Efter Johan Hag ågången skrift lig stämning hafva Anders Johan Svahn och Jakob Ekholm, i deras förenämnda egenskap, inför Häradsrätten i Mustasaari, Kveflaks och Replat socknars tingslag anfört, att Johan Hag kort efter sin faders Bonden Erik Hags den 29 Maj 1903 inträffade död Olli W. t. J. P. R. H. K.t: B. F. A.
af Fredrika Gatts numera aflidne broder Snickaren Michel Michelsson Galt, hvars enda arfvinge Fredrika Galt vorei särskilda poster till låns bekommit sammanlagdt femtusen mark; och hafva Anders Johan Svahn och Jacob Ekholm förty, och då Johan Hagicke kunnat i godo förmås att gälda sagda belopp, yrkat Johan Hags skyldigkännande att till dem i deras ofvannämnda egenskap erlägga sagda belopp jämte ränta. I saken hörd har Johan Hag medgifvit att Michel Galt emot skuldsedel försträckt honom penningar, utan att Hag dock uppgifvit till hvilket belopp, men enär han till fullo guldit sin skuld, har Johan Hag anhållit om käromålets förkastande. Häradsrätten, hvarest parterne å ömse sidor tagit i anspråk ersättning för sina umgälder å rättegången, har medels den 11 September 1914 afsagdt uti slag afgjort målet och ansett styrkt vara, att Johan Hag omedelbart efter sin faders den 29 Maj 1903 inträffade död af Michel Galt i olika poster till låns bekommit femtusen mark, samt förty och då Johan Hag icke styrkt sig hafva återbetalat sagda belopp ålagt Johan Hag att till Anders Johan Svahn och Jakob Ekholm i deras ofvansagda egenskap, emot kvitto erlägga femtusen mark jämte fem procents ränta från den 15 Maj 1913, då stämning i målet delgifvits Johan Hag, till dess full betalning skedde, hvarjämte Johan Hagskyldigkänts att med etthundrafemtio mark ersätta Anders Johan Svahn och Jakob Ekholm deras i saken hafda kostnader. Hofrätten, under hvars pröfning Johan Hag i väderåg dragit målet, har uti dom den 20 Juni 1916 funnit det vara utredt, att Johan Hag af Mickel Galt i olika poster lånfått sammanlagdt femtusen mark; men enär i målet tillika framgått, att en af Johan Hag till Michel Galt utfärdad skuldsedel å ettusen mark, sedan densammas innehåll af borgesmännen 1380
å lånet till Galt guldits, blifvit af Johan Hag inlöst, har Hofrätten, med ändring af Häradsrättens utslag i denna del, ålagt Johan Hag att till Anders Johan Svahn och Jakob Ekholm, i deras förberörda egenskap, utbetala fyratusen mark med fem procents ränta från den 15 Maj 1915 Uti Hofrättens dom har Johan Haganhållit om ändring medels deduktion den Anders Johan Svahn och Jakob Ekholm bemött. Kejserliga Senaten finner skäl ej förekomma till ändring i Hofrättens domJohan Hag ålägges att till Anders Johan Svahn och Jakob Ekholm versättning för deras i Senaten för målet hafda kostnader utgifva sjuttio mark Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Waler Andersin. K. R. Helanen Johannes Pesonen. K. Auer. J. F. Mölse Den 15 November 1916 Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt rovi sionsskilling från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommit mål emellan Handlanden Gustaf Svanljung, från Nikolaistad sökande, samt Bönderne från Kesala by af Munsala socken Petter Eriksson Mariedahl eller Skrifvars och Matts Wilhelm Mariidahl, svarande, angående 1381 häfvande af jordaköp: Gifven i Justiedepartementet den 15 November 1916. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är ifråga, inhämtal följande: Vid Häradsrätten i Nykarleby. Munsala och Joppo socknars tingslag hafva Petter och Matts Wilhelm Mariedahl anfört, att Handlanden Svanljung me dels köpebref af den 17 Augusti 1912 af förre Glasbruksegaren John Brundén, från Frånö socken i konunga riket Sverige, tillhandlat sig 1/24 manÖf: A. L. B. A. Å. R. S. K. E. Th.ff. No 2289. Säg 207. R. D. 1916
tal af Mariedahl skattehemman, No 7 i Kesala by, samt sedermera erhållit tre uppbud och fastebref å sagda lägenhet, det första uppbudet den 6 November 1912, det andra vid vintertinget år 1913 och det tredje uppbudet samt fastebrefvet vid hösttinget sistsagda år att förre Bruksegaren Brunolin, hvilken i tiden varit egare till det å Mariedahl hemmans mark uppförda Sandnäslas bruk, emellertid aldrig egt någon andel af sagda hemman utan en dast i stöd af en den 25 Juli 1859. dagtecknad afhandling, dessmedels Bonden Wilhelm Andersson Silfvars eller Mariedahl, såsom egare till 7/48 mantal af nämnda hemman, till dåvarande egaren af Sandnäs glasbruk Bruksegaren Alle Viking von Fieandt "försålt" ett till tio tumlands ärend uppskattadt, hemmanet underlydande jordområde, hvarå ylasbruket med därtill hörande byggnader voro belägna, å arrende innehaft och intill år 1887. då Sandnäs glasbruk härjades af dd, besuttit det i ofvansagda af handling nämnda jordområdet, samt att detta uti ofvanberörda afhandling, hvilken egentligen afsett jordliga, endast för arrendets beräknande uppskattats till 1/24 mantal; i anseende hvartill och då förre Bruksegaren Bruncken sålunda vid försäljningen endast begagnat sig af det i afhandlingen förekommande orikliga uttryckssättet Petter och Matts Wilhelm Maricdahl, hvilka numera egde öfvannämnda Wilhelm Andersson Skrifvars i tiden tillhöriga 7/48 mantal af Mariedahl hemman, yrkat det köpeafhandlingen af den 17. Augusti 1912 måtte förklaras för ogiltig samt ifrågakomna hemmansdel, hvilken af Handlanden Svanljung aldrig besuttits, dem tillhörig I saken hörd har Handlanden Svanljung framhållit, det så väl af ordalydelsen uti afhand1382
lingen af den 25 Juli 1859, som särskildt däraf, att Wilhelm Skrifvars uti densamma förbundit sig att stånda hemul, framginge att me dels afhandlingen eganderätten till däri nämnda 1/24 mantal af Mariedahl skattehemman öfver lätits, samt förty och då Svanljung och hans fångesmän grundade sin rätt till hemmansdelen å sagda afhandling, anhållit om käromålets förkastande. Sedan förre Bruksegaren Brundöen blifvit i saken hörd, har Häradsrätten medels den 7. April 1914 afsagdt utslag på däri upptagna skäl upphäft det genom afhandlingen af den 17 Augusti 1912 sked da köpet af 1/24 mantal af Mariedahl hemman samt å detsamma meddelade lagfart och faste bref äfvensom ålagt Handlanden fvanljung att till Petter och Matts Wilhelm Mariedahls fria försagan de afstå nämnda hemmansdel med tillhörande mark och förmäner; dock med Handlanden Svanljung öppen lämnad rätt att af förre Bruksegaren Brunckén söka ersättning för den honom sålunda frångångna marken. Hofrätten, under hvars pröfning Handlanden Svanljung i väderägdragit målet, har uti dem den 12. maj 1916 funnit det vara utredt, att Wilhelm Skifvars medels förberörda afhandling af den 25 Juli 1859 afsett att till Brukssegaren von Fieandt upplåta endast det i af handlingen närmare bestämda jordområdet om tio tunnlands vidd, hvilket enligt då gällande lagstiftning ej kunde från hemmansdelen afskiljas, och att den i afhandlingen ingående uppgiften om mantal förty intagits endast för att erhålla en beräkningsgrund för arrendet; att innehafvarene af Sandnäs Glasbruk på grund af denna afhandling aldrig innehaft större del af förbemälda hemman än ofvannämnda områ383
de; att den 4 Mars 1874 emellan då varande innehafvaren af jordområdet och egaren af hemmanet Petter Mariedahl öfverenskommelse ingåtts om den årliga afgälden till hemmanet; att innehafvarene af jordområdet sedermera erlagt sagda afgäld ända till den 4. Mars 1886, däraf förre Bruksegaren Brundén såsom dåvarande innehaf vare af marken arrendet för de två senaste åren, räknadt intill sistsagda dag; samt att Ruindén från sistsagda tid underlåtit utt erlägga det öfverenskomna arrendet och, efter det alasbruket år 1887 härjats af delsvåda hett och hållet öfvergifvit jordom rådet, hvilket därefter återgått i hemmansegarens besittning; i anseende hvartill och då oftanämnda emellan hemmansa garen och innehafvaren af glas bruket den 25 Juli 1859 ingångna öfverenskommelse alltså i verkligheten utgjort ett legvartal, hvilket enligt lag kunde ega bestånd i högst femtio år, och så lång tid från aftalets ingående allaredan tilländagått, äfvensom Handlanden Svanljung genom köpet af den 17 Augusti 1912 icke kunnat förvärfva sig bättre rätt till merberörda jordomräde, än den förre Bouksegaren Rundeen och hans företrädare i besittningen af mar ken egt till densamma, Hofrat ten låtit bero vid det slut, hvari Häradsrätten i målet stannat. Uti Hofrättens den har Handlanden Svanljung anhållit om ändring medels deduktion, den Petter och Matts Wilhelm Mariedahl bemätt. Kejserliga Senaten finner skäl ej förekomma till ändring i Hofrättens dom. Handlanden Svanljung ålägges att till Petter och Matts Wilhelm Mariedahl i ersättning för deras i Senaten för målet hafda 384
kostnader utgifva sextiofem mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Alfra Kuksiala. B Anneberg. A. W. Olli Walle. Samuli KorkiMarraskuun 15 päivänä 1916 "Keisarillisen Suomen Senaatin luomio nostorahalla Keisa rillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa velkomisjutus ja, jossa ovat Talollinen Rikard Arvi Koskinen, ennen Koskinen, ja hänen vaimonsa Impi Edvina Kallentytär Koskinen, Keuruun pitäjän Walkealahden kylästä, hakijoina sekä Talollinen Abraham Albinus Abrahaminpoika Koskinen, Wilppulan pitäjän Keuruun kylästä, vastaajana: Annettu Oikeus osastossa Marraskuun 15 päivänä 1916. Keisarillinen Senuutti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksesjä, saanut tietää: Keuruun, Multian ja Pihlajaveden pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Abraham Oikeus Keskinen lausunut että hän, joka veljensä Talollisen Einar Läsnä: A. L. B. A. R. S. K. C. 57. 138 No 2290. Pag 210. R D. 1916.