Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Lempi ja Tyyli Keulan vanhemmat Talollinen Matti Ruda ja hänen vaimonsa Loviisa Juhontytär 4. päivänä Marraskuuta 1893. tehdyllä kauppakirjalla olivat Aetturi Heikki Kaulalle myyneet omistamansa Keulan urotalon Pohjaslahden kylässä sekä Matti Kuila oli saman Marraskuun 23. päivänä kuollut, jättäen jälkeen sä rintaperillisinä, paitsi muita, tetturi Heikki sekä Lempi ja Tyy li Keulan, niin on Juho Tiotalo, Lempi ja Tyyli Kaulan holhoojana, tettiiri Heikki Kuulalle toimitutta mansa haasteen nojalla Ruovaden pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa 7. päivänä Kesä kuuta 1902. vaatinut että, koska Antturi Heikki kuila, joka oli synty nyt 5. päivänä Syyskuuta 1875., tehdessään kerrotun talonkaupan oli ollut vajavaltainen eikä siitä syystä ollut voinut laillisesti päättäkkauppaa eikä Antturi Heikki Kuilan, hänen täysivaltaiseksi tultuaan, kauppakirjaan 4. päivä nä Maaliskuuta 1897. kirjoittama kaupan hyväksyninen Matti Kuilan sittiin ja kuoltua voinut kauppaa lailliseksi tehdä, sanottu talon kauppa julistettaisiin mitättömäksi, mikäli se koski Lempi ja Tyyli kuitalle perintöoikeuden nojalla piteltää osuutta Tuutan talosta, sekä että Artturi Heikki Naula velvoitettaisiin luovuttamaan sanottu osuuskuilan talosta Juho Isotalon hallittavaksi. Kanteeseen on Aitturi Heikki keula vastannut että, koska Juho Isotalo, joka ainakin Tammikuussa vuonna 1901. oli saanut tiedon kysymyksenalaisesta kaupasta ja män vuoden Maaliskuun 4. päivänä oli määrätty Lempi ja syyli keuteen holhoojaksi, ei ollut yön ja vuoden kuluessa sen jälkeen ryhtynyt puheenalaiseen oikeudenkäyntiin, Juho Isotalo oli 14. päivänä Toukokuuta 1805. annetun kuninlaallisen selityksen mukaan menettänyt puhevallan moitteenalaiseen 315
kauppaan nähden; minkä vuoksi Artturi Heikki Raula on vaatinut että kanne hyljättäisiin. Sittenkun Loviisa Juhontytärtä ja hänen nykyistä miestään Eläbemiestä Antti Kustaa Wiskaria oli vitussa kuulustettu ja he olivat ilmoittaneet, ettei heillä ollut mitään osaa Kuilan talosta, joka oli kuulunut yksinomaan Matti Kuilalle, on Kihlakunnanoikeus, jutun oltua asiakirjoista tarkemmin nähyvän menettetyn alaisena, 11. päivänä Maaliskuuta 1905. julistamassaan päätöksessä katsonut selville bäyneen, että Antturi Heikki Kuula ostaessaan edellä mainitulla kauppakirjalla 4. päivältä Marraskuuta 1893. Ilulan talon i jältään Matti Kaulalta ja äidet tään soviisa Juhontyttäreltä oli ollut alaikäinen sekä että Matti keula oli kuollut, ennenkuin Aitturi Heikki Kaula täysi-ikäisekei tultuaan oli kaupan hyväksynyt; mutta kun Juho Isotalo, joka ei ollut voinut väittääkään, että tretturi Heikki Keula, joka kysymykjissä olevan kauppakirjan mukaan oli saanut haltuunsa Ruulan talon Maarianpäivästä vuonna 1874. ei olisi ollut kauppaa tehdessään vilpittömässä mieessä, ei ollut laillisen ajan yön ja vuoden kuluessa saatuaan kaupasta tiedon ja tultuaan alaikäisten Tempi ja Tyyli Reulan holhoojaksi haasteella hänmatta asiasta nostanut, sentähden on Kihlakunnanoikeus, nojaten Kuninkaalliseen selitykseen 14. päivältä Toukokuuta 1805., hyljännyt Juho Isotalon jutussa ajaman kanleen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Isotalo, Lempi ja Lyyli Keulan holhoojana, vetoamalla oli suuttanut jutun, on 7. päivänä Huhtikuuta 1909. antanut siihen tuomion; ja koska Antturi Heikki Kuula sitä kauppakirjaa 4. päivältä Marraskuuta 1893. tehtäessä, jolla hänen isänsä Matti Kuita hänelle 516
oli myynyt kuilan talon, oli ollut alaikäinen ja siis oikeudeton teke mään mainittua kauppaa, eikä se seikka, että Artturi Heikki Keula, tultuaan täysivaltaiseksi, oli 4. päivänä Maaliskuuta 1897., sittenkun Matti Kaula sillä välin oli kuollut, kirjoittanut kauppakirjaan hyväkymisensä, voinut tehdä sitä lailliseksi ja Artturi Heikki Ruulunäin ollen ei voinut nojautua vilpittömään miehen Kuitan talon saantiin nähden, joten hänen väitteensä siitä, että kysymyksessä ole va kanne oli myökään nostettu, ei ansainnut mitään arvoa, sentähden ja kun Lempi ja Tyyli Kuuta Matti Kuulan oikeudenomistajina olivat oikeutetut perimään Matti Kaulaa, on Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, julistanut kysymyksenalaisen kaupan olevan voimaa ja vaikutusta voitla Lempi ja Lyyli Kuilaa vastaan sekä määrännyt, että otetturi Heikki Keulan oli luovutettava sanotussa kauppakirjassa mainittu kuutan talo sellaiseen jakoon, että Lempi ja Tyyli Keula saisivat heille perintöoikeutensa nojalla tulevat osuutensa talosta. Hovioikeuden tuomioon on Artturi Heikki Kula anonut muutosta oimme toimittamallaan perustelmalla, jonka kaksoiskappaleen Juho Isotalo on ottanut, kuitenkaan siihen vastaamatta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja harkitsee oikeaksi, kumoten Kovioikeuden ylemränä kerrotun tuomion, jättää asian Kihlakunnanoikeuden jutussa julistaman päätöksen varaan. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Anteri Saarinen Walta Anders Santeri Karinen Walta Anders Anteri Saarinen Walta Anders Santeri Karinen Walta Anders H. Arnberg Johannes Pesonen. Alfres Lindström 517
Den 7 November 1911. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsall uvisions skilling från Kejserlige Alo Hofrätt inkommit fordringsmål emellan Tahföraren Ernst Gustaf Wester ten, från Lahtis stad, sökande och Fastighetväktiebolaget Keja i Helsingfors stad, warande: Gifven i Justitiedepartementet den 1 November 1911. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtal följande: Efter Sakföraren Mesterten ågången stämning har Fastighetsaktiebolaget Freja vid Rådstufvurätten i Helsingfors stad yrkat att Sakföraren Mertisten, som medels kontrakt af den 20 Januari 1905 för tiden från och med den 1 därpåföl jande Juni till samma dag år 1907 förhyst en bestadslekal i nämnda bolag tillhöriga gården No 27 vid tvåletiga tan i Helsingfors emot en årlig hyra af 2450 mark, hvilken borde med 362 mark 50 penni för klarlaldt till belaget erlagga - 9.SS. 1. J. P.  A. R. B. K.t. F. Proos 518 No 1549. Pag. 261. R. D. 1910.
gas, måtte förpliktas att till bolaget utgifva den för hvartalet den 1 Juni till den 1 September 1906 oguldna hyran för berörda likal med 362 mark 50 penni jämte ränta och ersättning för rättegångsumgälderna. Isaken hörd har Sakföraren Mestorten genmält att han från den 1. Juni 1906 uthijrt omförmälda lokalåt draingeniören Karl Wilhelm Brander samt att belaget jämväl godkänt detta hyresastal men att belaget säler mera från den 1 September samma år uthijrt samma likal åt annan person samt sålunda brutit det parter. ne emellan ingångna hyresäftalet; hvarför och då belaget själft genom att låta Öfveringeniören Frander bortföra sitt behag vållat att hyran icke kunnat af Brander utfäs, Mesterton ansett sig vara pitagen från skyldig heten att ansvara för sagda hyra samt förty yrkat förkastande af käromålet Efter det belaget Freja lemält vare målet har Rådstufvurätten medels den 25 Januari 1908 afkunnadt utslag på anförda skäl förkastat käromålet. Hefrätten, under hvars pröfning Fastighetsaktiebolaget Trija i vade väg dragit målet, har medels dem den 26 Juli 1910 i saken utlåtit sig; och alldenstund Fastighetsaktieldaget Trja, som genom omförmälda kontrakt för ofvan uppgifva hyra på två års tid, räknadt från den 1 Juni 1905, åt Sakfordren Mesterton förhjrt ifrågakom na likal, samtyckt till att sagda kyresrätt för tiden från den 1 Juni 1906 till samma dag år 1907 finge af Misexton öfverlåtas å Öfveringeniören Klander på det uttryckliga vilkor att Mesterton fortfarande skulle anvara för hyrens erläggande ut hela get, fördenskull och då det icke ens på stälts, än mindre visats att beläget skäl le hafva iklädt sig någon förpliktelse i afseende å hyrans utfående af Öfreringeniören Brander, samt obestridt vore att hyran för omförmälda likal var obetald för tiden från den 1 Juni 319
1906 till den 1 därpåföljande September, har Hofrätten, med upphäfvande af Rådstufvurättens utslag, ålagt Sakföra ren Mesterten, som vid ofvanantydt för hållande vore ansvarig för betalningen af sagda hyra, att emot kvitto till Fastighetsaktiebolaget Keja genast utgifva det fordrade lyresbeloppet trehundra sextiotvå mark femtio penni med sex procents årlig ränta från den 17 Fecember 1907, då stämningen i målet ett derten delgifvits, tills full betalning följde, hvarhos Mesterten skyldigkänt att med trettio mark ersätta belaget dess umgälder i målet. Uti Hofrättens dom har Saksöraren Mertiston anhållit om ändring medels het ingifven dertuktion, den Fastighets aktiebolaget Keja i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande; och emedan ofvare nämnda emellan Saksöraren Mesterton och Öfveringeniören Krander ingångna hyriskontrakt blifvit jämväl af Fastig hetsaktiebolaget Trju godkändt och Mestertons exemplar af kontraktet emot tagits af legats disponent för hyrans pplärande af Öfveringsnören Brander, men beläget sedermera icke allenast tillåtit Brander att under sommaren 1906 med lohag från lokalen bortflytta utan och uthyrt samma lokul från den 1 September samma år åt annan person, allt utan Mestertons hörande, ty och då bolaget genom sitt antydda förfa rande märte anses hapa lefriat Mester ten från skyldigheten att ansvara. för erläggande af hyra för ifrågavarande kvartal, pröfvar Kejserliga Tenaten rättvist, med upphäfvande af Hefrättens dom, fastställa det slut, hvari Rådstufvurätten i dess utslag i saken stannat. Det alle, som vederbör, till afterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland Kuhlunnan Mannes Seltonen. Alfred Liuksiala. R. Amberg Alfred Liuksiala. R. Amberg K. R. Helanen. Frans Talmers 320
Marraskuun 7. päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa testamentin moittimista koskevassa jutussa, jossa ovat Lavian pitäjän Mustajoen kylästä kotoisin olleen, oikeudenkäynnin aikana buolleen Talollisen Kustaa Adolf Pietarinpoika Kulmalan leski Hilma Paulina Juhontytär Kulmala, sekä omasta puolestaan ja hänen avioliitostaan Kustaa Adolf Kulmalan kanssa syntyneiden alaikäisten lasten Kustaa Henrik ja Tammi Hilma Aleksandra Kulmalan holhoojana, hakijana sekä Torppari Anni Henrik Henrikinpoika Karis ja Torpparinvaimo Loviisa Kemikintytär Seppilahti, molemmat Kokemäin pitäjän Kakkulaisten kylästä, sekä Torppari Vilhelm Henrikinpoika Kivisoja, saman pitäjän Kuoppalan kylästä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 7. päivänä Marläsnä: 3. SS: 7. B. - A. L. - J. P. J. B. F. M. No 1552. Pag. 209. R. D. 1909.
raskuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itselteen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraa raa: Sittenkun Kustaa Adolf Kulma la, ensimäisen vaimonsa Henriika Henrikintyttären 30. päivänä Marraskuuta 1905. rintaperillisillä kuoltua oli testamenttina asianmukaisesti valvonut mainittujen aviopuitten hesken Marraskuun 26. päivänä 1857. kirjallisesti laaditun saadoksen, josja oli muun muassa määrätty, että Kustaa Adolf Kulmala oli Renriika Henrikintyttären kuollessa täydella omistusoikeudella saapa hei dän yhteisen pesuutensa kaiken omaisuuden elinäjäkseen, ovat Frans Henrik Karis, Loviisa Seppiläkden mies Torppari Taavi Leppilah ti, vaimonsa edusmiehenä, ja Vilhelm Kivesoja, joista Karis jaikivesoja olivat Henriika Henrikintyttären veljiä sekä Loviisa Appilahli hänen sisarensa, moittiaksensa luota testamenttia Karkan, Mouhijärven ja tavian pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuneet, että testamentti oli lain mukaan kahden miehen todistetta a sekä sitten valalla vahvistettava, mutta että puheenalaisen testamentin todistajista toinen oli ollut näinen, joka aikaisemmin to oli kuollut, ja ainoastaan toinen oli valallaan todistanut testamentin oikeaksi; minkä vuoksi ja kun testamenttiin kirjoitetusta todistuksesta ei myöskään haynyt ulville, että todistajat olisivat kutsutut testamenttia todistamaan saalikka että tuo näistodistaja olisi itse piirtänyt puumerkkinsä nimensä alle, Frans Henrik Karis ja hänen asiakumppaninsa ovat vaatinut, että puheenalainen testamentti kumottaiseen. Kanteesta kuulustettaessa on Kustaa Adolf Kulmala, katsoen hysymyksessä olevan testamentin lailli322
sessa järjestyksessä tehdyksi, anonut kannetta hyljättäväksi Kihlakunnanoikeus on Lokakuun 19. päivänä 1905. julistanut päätöksen sä asiasta; ja koska selvitetty oli, että kysymyksessä oleva Marraskuun 26. päivänä 1887. Kustaa Adolf Kulena lan ja Henriika Henrikintyttären kuken tehty testamentti oli laadittu kahden sitä varten kutsutun todistajan läsnä ollessa kuin myös että testamentintekirjat tavallä ja täydellä ymmärryksellä ollen vapaasta tahdosta olivat testamentin tehneet, sen tähden ja kun se nikka ettei tois ta testamentin todistajaa oltu voitu valallisesti kuulla testamentin todenperäisyydestä, ei voinut tehdä kirjallisesti laadittua testamenttia mitättömäksi, on Kihlakunnanoikeus hyljännyt handeen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Frans Henrik Karis ja hänen asiakumppaninsa olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiossa 26. päivältä Toukokuuta 1909. antanut lausuntonsa; ja koska laillista selvi tystä puuttui siitä että puheenalainen testamentti oli laadittu siinä järjestyksessä kuin laki P. Kn 16. luvun 1. SS:ssä määräsi, sen vuoksi Hovioikeus on kumonnut Kihlakunnanoikeuden päätiksen ja julistanut sanotun testamentin olevan pätevyyttä väillä, mikäli se loukkai Frans Henrik Karcksen, Loviisa Seppilahden ja Vilhelm Kivesojan oikeutta saada perintöä Henriika Henrikintyttären jälkeen. Hovioikeuden tuomioon on Hilma Paulina Kulmala omalta kohdaltaan ja alaikäisten lastensa puolesta anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon FramHenrik Karis, Loviisa Seppilahti ja tilhelm Kivesoja ovat säädetyssä järjastyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden ylempana mainitun tuomion, jättää asian Kihlakunnanoikeuden jutussa julista323
man edelläkerrotun päätöksen varaan Tätä kaikki asianomaiset noudatta koot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Sautus Laurinen Aleksi Käskl Santen Saarinen Aleksi KäsilSanten Saarinen Aleksi KäsilMannesdeltonen Alfred Liuksiala. Mannes Lillonen. Alfred Liuksiala. Mannes Lillonen Alfred Liuksiala. Johannes Pesonen. O. F. Mäen Den 7 November 1911 Kejserliga Senalans för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionskilling, från Kejserlige Alo Hofrätt inkommet mål emellan Bonden Frans Berndt Sandström och hans hustru Edla Sofia Sandström, från Karlele by i Helsinge socken, gemensamt sökande, samt förre Bonden Emil Arvid Juslin, från samna by, warande, angående fordran: Gifven uti Justitiedepär lmentet den 7 November 1911. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inkämtal följande: Efter Frans Berndt och Edla Sofia Sandström ägången stämning har Emil Arvid Juslin vid Häradsrätten i Helsinge sockens tingslag yrkat makarne Sandströms förpliktande att på grund af en utaf dem den 11. Februari 1901. till Emil tvid Juslin utfärdad skuldsedel, hvilken väl af Juslin den 23 darpaföljande Mars koitterad lämnats till Finlands Hypoteks förening, under forutsättning att makarne Odde A. K. - W: l. f. B. sk. R. H. O. S. 524 No 1554. Pag. 50. R. D. 1910
Sandström, som nästsagda dag bekommit ett lån från Hypoteksföreningen, af dessa medel skulle betala sin omordade skuld, hvilken dock fortfarande vore ogulden, till Juslin utgifva skuldsedelns innehåll, tio tusen mark, jämte därå utfäst ränta, hvar hos Emil Arvid Juslin anhållit att varda godtgjord för rättegångskostnaden Isaken hörde, hafva makarne Sandström väl medgifvit riktigheten såväl af ifrågavarande skuldsedel som af Emil bud förlins uppgift därom, att skulden icke blifvit gulden vid det tillfälle, då skuld sedeln af Juslin kvitterats; men enär detta likväl skett senare samma dag, hafva makarne Sandström anhållit om käro målets förkastande. Efter det målet häst den omgång, handlingarna däri utvisa, har Häradsrätten medels den 1. September 1901 afkunnadt utslag utlåtit sig i saken, och allden stund makarne Sandström medgifvit rik tigheten af ifrågakomna, utaf dem den 11. Februari 1901 utfärdade skuldsedel samt att dess innehåll varit detaldt ännu då densamma blifvit af Emil Arvid Juslin hvilterad; fördenskull och då makarne Sandström emot Jurlins lesridande icke gillat styrka, att de därefter skulle hafva betalat sin skuld enligt omordade skuld sedd, har Häradsrätten ålagt Frans Berndt och Edla Sofia Sandström att emot behörigt kvitto till Emil Arvid Juslin genast utgifva skuldsedelns innehåll, tiotusen mark med fyra och en half procents årlig ränta därå, räknad från ofianberörda den 11. Februari 1901 till skeende full betalning äfvensom att med trehundra mark ersätta Emil Arvid Juslin dennes kostnader målet. Hefrätten, under hvars pröfning makar ne Sandström i väderag dragit målet har genom den 20 December 1909 däri gifven dom låtit vid Häradsrättens utslag förblifva Uti Hopillens dem hafva makarne sandström anhållit om ändring medels het ingifven deduktion, den Emil Arvid fustin i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner makarne Sandström icke hafva anfört skäl till ändring 525
uti Hofrättens ofvanberörda dom, hvarvid förty kommer att bero; och åläggas makarne Sandström att till Emil Arvid Julin, i ersättning för hans härstädes i målet hafda kostnader, utgifva åttio mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland: Aksi Käpyl. Mannes Peltonen K. R. Helanen. Walter Andersin Johannes Pesonen. Asian Hauman Den 8. November 1911. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt sessions skilling, från Kejserliga. Helofrätt inkommit fordrings mål emellan Gymnastikläsa ren Filosofiemagistern Mauritz Reinhard Aumentan från delsingfors stad, sökande samt Byggmästaren Likka Reka, från staden Willman strand, svarande: silven i Justitiede parlementet den 8. November 1911. Kejserliga senaten här låtit handlingarna i målet sig hindra gas och af dem, såvidt nu är i laga, inhämtat följande Vid Rådstufvurätten i Helsingfors stad har Byggmästaren Korha yrkat Filosofiemagestren Niementans och dennes hustru Hanna Niementaus skyldigkännande att till Regemartaren Korha för det han i makarna Niementan tillhöriga gården No 11. i 3dje stadsdelen af Willman, strand upremerät tvenne kakolOfader: 33. t. 1/3 - 3/16. f. SS: 156. Tog 217. R. S. 1909.
venar med grund, brandmer, skorsten med mera, utgifva det härför öfver enskomna priset sammanlagdt 412 mark jämte ränta och ersätt ning för rättegångskostnaden. saken hilda hafva makarna klementan anlört, att ifrågavarande tvänne kakelegnar i stid med den för Villmanstrand stad gällande byggnadsordning af Byggmästaren Poika uppmurats mot rummens ytterväggar, hvarför makarna Niementan af Magistraten därstädes genom utslag den 28. Juli 1902, hvilket af måkärnä Numontan, dock utan påföljd, öfverklagats hos Guvernören "Wiborgs län och i Kejserliga Senatens Ekonomiedqvärtement, å lagts att låta riha kakelugnarna. Kusom makarna, Sexmentan, hvilka bodde i Helsingfors, vändt sig till Byggmästaren Reika i dennes egen skap af fackman för att arbetet af honom skulle utföras på bästa och andamålsenligaste sätt, samt makarna Niementan, de där icke varit underkunniga om bestämmelserna i den för Willmanstrand stad gällande byggnadsordningen, halt fullt skäl att antaga det Byggmästa ren Roda vid arbetets utförande skulle ställa sig byggnadsordningen till efterrättelse, men makarna Alexmentan emellertid af nyss antydd orsak icke haft någon nytta af arbetet, hafva makarna beementan metsagt käromålet jämte det de gjort anspråk på rättegångskostnadsersätt. ning Efter det saken haft den omgång handlingarna i målet utvisa här Rådstulemåtten genom den 17. Januari 1906. åkunnadt utslag deri sig utlåtit; och emedan makarna Klemontan icke gittat styrka, att Byggmästaren Reiha förbundit sig att utföra omordade baklagnar en der iakttagande af den i Hellmanskänd gällande byggnadsordningen eller att agnarna blifvit af honom uppställda så andra platsoi än dem makarna Augmontan före upp527
mästaren Roika anvisat, ty och då makarna Niementan icke bestridt beloppet af den ersättning, hvarpå Byggmästaren Reika i berördt afseende gjort anspråk, har Rådstufvarätten ålagt makarna Asementan att mot kvitte till Byggmästaren Poika utgifva af honom fordrade fyrahundratolf mark med därå från rättegångens början den 7. December 1904. löpande fem procents år lig ränta och att därhos, med åttio fem mark godtgöra Byggmästaren Reiha dennes i målet helda kostnader. Hofrätten, under hvars prötning Filosofiemägistern Augrentan i raderas dragit målet, har medels dom den 26. Maj 1909 låtit vid Rådstufvurättens utslag bero, jämte det Sotosömi magistern Niementan skyldigkänds att med fyratiofem mark godtgöra Byggmästaren Reiha för hans umgälder i målet därstädes. Olli Hofrättens dom har Filosofiemagistern Sexmontan, för egen del och såsom målsman för sin hustru, anhållit om ändring medels hit ingifven deduktion, hvilken Byggmästa, ren Reiha i föreskrifven ordning hemätt. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och emedan Byggmästaren Reiha, hvilken, såvidt handlingarna i målet utvisa, icke såsom dagslinare utan själt ständigt tillhandagick allmänheten med utförande och arbeten hörende till byggmästareyrkt, vid sådant förhållande egt att utföra ifrågavaran de arbeten i enlighet med bestemmelserna i den för Willmanstrand stad gällande byggnaderdningen, men de af Reiha uppförda agnar na såsom stridande mot sagda liggnadsordning dömts att rifvas, fördenskull och då Byggmästaren Röika icke gittat visa att han om bestämmelserna i byggnadsordningen uppmärksamgjort makarna Alexmontan eller att dessa det eaktadt yrkat att agnarna skulle 528
uppställas dör de sedermera uppburats, pröfvar Kejserliga Senaten, enär makarna Sexmentan sålunda icke halt någon nytta af ansagda arbeten, rättvist urrhåfva Hofrättens dom och Rådstufvurätlens utslag samt frikalla makarna Mexmontan från all betalningskyldighet i målet; men i anseende till sakens beskaffenhet få makarna Niementen sjelfva vidkännas sina i målet hafda kostnader. Ort alle, som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: Lutui Karinen Aksi Käpy Lutui Karinen Aksi Käpy Walter Andersson. Johannes Pesonen. Walter Andersson. Johannes Pesonen. 31e 1557 Marraskuun 8 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, torpantilusriitaa koskevassa jutussa, jossa ovat Torppari Anton Kustaanpoika Pelttari, Kullaan kappelin Paluksen kylästä, omasta puolestaan ja vaimonsa Maria Kustaantyttären edusmiehenä, hakijana sekä Talollinen mainitusta kylästä Antti Kustaanpoika Paavola saapuville tulleena, ja Talollinen Ulvilan pitäjän Kaasmarkun kylästä Juho Simu la ynnä hänen vaimonsa Aleksandra Viviika Iisakintytär, pois jääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa, 8 päivänä Marraskuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niis tä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Välikirjalla 6 päivältä Huhtikuuta 1845. oli Paluksen kylässä sijaitsevan Paavolan verotalon Ala-Paavola-nimisen huoliskon Läsnä: S. S. W. A. L. 7s. P. F. G. Pag. 199. R. D.