Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
sillä perusteella, ettei puheenalaisessa testamentissa oltu määrätty toiselle lahjoitukselle parempaa oikeutta kuin toiselle. kaan. Raastuvanoikeus, jossa myös Kuopion vapaaehtoisen halokunnan edustajaa oli kuulustettu asiasta, on ylläsanottuna 15. päivänä Tammikuuta 1906. julistamassaan lopullisessa päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Piirilääkäri Kolmarin kysymyksessä olevan testamentin mukaan Erkki ja Matti Hirvan tuli ensi sijassa saada heille siinä määrätty osuus Walmarin jäämistöstä, mikäli se joutuisi testamentin saajille jaettavaksi, jonka vuoksi ja kun moitteenalaisessa jaossa ei ottu niin menetelty, Raastuvanoikeus on määrännyt sanotun jaon oikaistavaksi niin muodoin, että Erkki ja Matti Hirvalle Piirilääkäri Walmarin jälkeen jääneestä pesästä, jonka varoista kuudes osa siihen riittikin, annettiin lyhentämättä kummallekin viisituhatta markkaa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Luoderim seura oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 28. päivänä Maaliskuuta 1908. vahvistanut Raastuvanoikeuden sekä edelläkerrotun väitepäätöksen että lopullisen päätöksen; ja velvoitettiin "Suodecim seura viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Erkki ja Matti Hervalle heillä Hovioikeudessa asian vuoksi olleet kulungit Hovioikeuden tuomioon on Tuodecim seura hakenut muutosta perustelmalla, johon Erkki ja Matti Hirva ovat säädetyssä järjestyksessä vastannet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja samalla kuin Hovioikeuden ylempänä mainittu tuomio, mikäli sen kautta Raastuvan oikeuden oikeudenkäynnissä julistama väitepäätös on vahvistettu, jääpi pysyväiseksi, katsoo Keisarillinen Senaatti, mitä pääasiaan tulee, selvitystä puuttuvan siitä, että Piirilääkäri Walmarin tarkoitus on ollut, että hänen kysymyksessa olevassa ensiamieensä määräämänsä rahaerät ovat suoritettavat siinä järjestyksessä, jossa ne testa 576
mentissa luetellaan, minkä vuoksi Keisarillinen Senaatti harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion ja Raastuvanoikeuden päätöksen tältä kohden, hyljätä Erkki ja Matti Hervan asiassa ajaman kanteen. Tätä kaikki asian omaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A: Norde. J. Henr. Snellman. C. J. Fingren. Paul August C. J. Fingren. Paul August C. J. Fingren. Paul August Evara Lisander "Oman Karsten Marraskuun 23 päivänä 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Viipurin Hovioikeudesta tulleessa, korvausta koskevassa nostojutussa. jossa Kaukolan pitäjän Alapuusten kylästä kotoisin oleva Talollinen Juho Jaakonpoika Parikka on hakijana sekä Maanviljelijä Juho Puputti, Käkisalmen pitäjän Joensuun kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 23 päivänä Marraskuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itselleen sittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Käkisalmen ja Kaukolan pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Juho Parikka lausunut että, sittenkun Wiipurin läänin Kuvernööri vuonna 1895 oli julistanut asukasoikeuden kuudeskymmenesosalle kruununtalosta No 2 mainitussa Alapuustin kylässä avoimeksi Juho Parikan isän Jaakko Parikan ja läsnä: R. A. N. - H. S. C. J. T. - C.A. 377 No 2246 Pag. 91. R. D. 1907.
sedän Mikko Parikan sekä Talollisenlesken Valpuri Tarikan jälkeen, Juho Parikka oli, aikoen hakea tuota asukkuutta, jättänyt kaikki tarpalliset kirjat Juho Puputille, joka oli ottanut toimekseen kirjoittaa ja Kuvernöörinvirastoon antaa Juho Parikan hakemuskirjan; mutta koska Juho Puputti oli laiminlyönyt tämän tehtävän ja siitä oli ollut seurauksena, että Juho Parikan serkut Juhio Häsänen sekä Juho ja Aatami Mikonpojat olivat otetut asukkaiksi talonosalle, on Juho Parikka vaatinut, että Juho Puputti velvoitettaisiin maksamaan Juho Parikalle ne neljäsataa viisikymmentä markkaa, jotka Juho Parikka oli suorittanut Juho Häsäselle 10 päivänä Joulukuuta 1901 ostaessaan tältä kolmanneksen kysymyksessä olevasta talonosasta, kuuden prosentin vuotuisen koron kanssa viimeksi sanotusta päivästä sekä korvaamaan Juho Parikalle hänen oikeudenkäynti kustannuksensa. Asiasta kuulustettuna, on Juho Puputti myöntänyt, että hän oli ottanut hankkiakseen Juho Parikalle isukasoikeuden puheenaolevaan talonosaan, mutta väittänyt tehneensä sen sillä nimenomaisella ehdolla että Juho Parikka etukäteen suorittaisi osan Juho Puputille asianajosta tulevasta palkkiosta, mihin nähden ja kun Juho Parikka ei ollut sitä tehnyt ja Juho Puputti siitä syystä oli jättänyt sanotun tehtävän täyttämättä, Juho Puputti on vastustanut kannetta. Juho Parikan kiellettyä Juho Puputin äskenmainitun väitteen todenperäisyyden, on Kihlakunnanoikeus 24 päivänä Marraskuuta 1904 julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Juho Puputti, jo ka ilmoitettuna aikana oli ottanut Juho Parikan asiamiehenä hakeakseen Juho Parikalle sijoitusta edellämainitulle talonosalle, oli laimintijönyt tämän tehtävän, minkä vuoksi ja kun Juho Puputti ei ollut edes tahtonut toteensaattaa, että hän oli ottanut 6 578
sanotun toimen tehtäväksensä sillä ehdolla, että Juho Parikka etukäteen suorittaisi Puputille osan hänelle tulevasta asiamiespalkkiosta, sekä Juho Parikka, joka epäilemättä olisi saanut sijoituksen kolmannekseen tuosta talonosasta, Puputen laiminlyönnin johdosta oli kärsinyt mainitsemansa vahingon, Kihlakunnanoikeus on velvoitatanut Juho Puputen kuitin saadessaan suorittamaan Juho Parikalle neljäsataa viisikymmentä markkaa ynnä kuuden prosentin koron niistä, lukien yllä. sanotusta 10 päivästä Joulukuuta 1901 kunnes täysi maksu toimitettiin, minkä ohessa Juho Puputen tuli kolmellasadalla markalla korvata Juho Parikalle sekä Talollisentyttärelle tyneetä Parikalle, joka myös oli ollut kantajana jutussa, heidän oikeudenkäyntikustannuksensa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Puputti oli vetoamalla saatta. nut jutun, on tuomiossa 27 päivänä Huhtikuuta 1907 antanut lausuntonsa asiasta; ja koska Juho Puputti oli väittänyt, että hän oli ottanut valvakseen Juho Parikan oikeutta puheena olevassa asukasoikeusasiassa ainoastaan sillä välipuheella, että Juho Parikka edeltäkäsin maksaisi Juho Puputille osan hänelle tulevasta asiamiespalkasta, eikä Juho Parikka ollut toteensaattanut, että Juho Puputti ehdottomasti oli sitoutunut toimimaan Juho Parikan asiamiehenä sanotussa asiassa tahi että hän oli Juho Puputille suorittanut mitään etumaksua, on Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, vapauttanut Juho Puputen kaikesta maksuvelvollisuudesta asiassa. Hovioikeuden tuomioon on Juho Parikka anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Juho Puputti on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden ylempänä mainitun tuomion, vahvistaa Kihlakunnanoikeuden asiassa julistaman päätöksen mitä 5 579
koskee Juho Parikalle siinä tuomittuja neljääsataa viittäkymmentä markkaa korkoineen, jonka ohessa Juho Puputti velvoitetaan korvaamaan Juho Parikalle hänellä Kihlakunnanoikeudessa ja Hovioikeudessa jutun vuoksi olleet kustannukset yhteensä sadalla viidelläkymmenellä markalla. Pätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: R. R. Brede. - A. Henr. LansmanR. R. Brede. - A. Henr. LansmanC. J. Tingren. Carl. August E. Thesleff Den 24 November 1908. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisions skilling, från Åbo Hofrätt inkommet fordringsmål emellan Ingeniören Ossian Dommer, från Helsingfors stad, sökande, och Spina mästaren Karl Mathias Orling, från Wirdois socken, svarande: Gifven uti Justitiedepartemen tet den 24 November 1908. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, insamtat följande: Efter stämning å Ingeniören Den ner till Rådstufvurättens i Helsingfors sammanträde den 5 Mars 1901 har Karl Mathias Orling anfört, att Örling nligt ett parterne emellan den 7 Juni 1892 upprättadt skriftligt kontrakt från den 1 därpåföljande Juli antagits till pinnmästare å Ingeniören Ponner tillhöriga yllespinnerifabrik i Nurmijärvi ocken emot en öfverenskommen lån af utom annat, 1500 mark om året; nen emedan Ingeniören Domner 6jda R. W. H. S. C.S. - C. A. A. L. R. 580 No 225. Pag. 54. R. D. 1908.
den 9 Oktober 1894 utan anledning skilt Karl Mathias Orling från berörda tjänst och lämnat af den Or ling tillbörande lönen oguldne562 mark 50 penni, har Karl Mathias Öling yrkat Ingeniören Domners förpliktande att till honom erlägga om ordade penningebopp jämte sex procents ränta från förenämnde 90 ktober 1894 I saken hörd, har Ingeniören Domner väl medgifvit, att Karl Mathias Orling på grund af omförmälda kontrakt haft anstillning såsom spinmästare å Domers ifrågavarande fabrik från den 1 Juli 1892 till den 9 Oktober 1894 samt att Ingeniören Dommer nästsagde dag af skedat Orling från nämnda besatt ning; men som Karl Mathias Örling till fullo bekommit sin lön för den tid han varit vid fabriken anställd, har Ingeniören Dennes emotrett käromålets förkastande. Härä har Rådstufvurätten medels den 25 Oktober 1904 afkunnadt lag på upplagna skäl förkastat Karl Mathias Orlings i saken utförda taHofrätten, under hvars pröfning lan. Karl Mathias Orling i väderag dragit nålet, har genom dom den 31 Januari 1908 utlåtit sig i saken, och enär Inge riören Dommer erkänt, att Karl Mathias Orling uppgifna tid varit i Domers tjänst mot en aflöning af ettu sen femhundra mark om året, men Ingeniören Dennes mot Karl Mathias Orlings bestridande icke styrkt, att Den ner till Orling guldit honom för nämnla tid å lönen ännu tillbörande femhundra sextiotvå mark femtio penni har Hofrätten, med upphäfvande af Kädstufvurättens utslag, ålagt Ingeniö ren Denner att genast mot hvilto till Karl Mathias Orling betala näst sagda penningebopp med sex procents årlig ränta därå från den 9 Oktober 1894 tills full liqvid skedde. Uti Hofrättens dom har Ingeniören Dennes anhållit om ändring medels ingifven deduktion, hvilken Karl Ma
thias Orling i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Ingeniören Dommer icke hafva anfört skäl till ändring i Hopättens ofvanberörda dom, hvarvid förty kommer att bero, jämte det Ingeniören Denner ålägges att till Karl Mathias Orling, i ersättning för hans härstädes i målet hafda kostnader, utgifva sextio mark Det alle, som vederbör, till efterrättelse lander Kejserliga Senaten för Finland: R. A: Börde. Adam. huemman R. A: Börde. Adam. huemman C. J. Tingren 1all. Augusti A. Rautavaara Den 24. November 1908. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Wiborgs Hofrätt, inkommet sjörättsmål emellan Handlanden Dominan Goupelin, från Wiborgs stad, sökande, och Sjökaptenen Richard Kundt från Tyska riket, svarande: Gifven uti Justitiedepartementet den 24. November 1908. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Vid Rådstufvurätten i Wiborg har Sjökaptenen Kundt anfört, att änglastyget Prussia, hvars befälhafvare Kundt vore, medels contracti af den 29. Augusti 1906 befraktats för öfverförande från staden Danzig till Wiborg af spanmål och mjöl, som tillrört, utom andre, Handlanden Garysehen; att lastnings och lössningstiden enligt eertepartiet och konnassementet skulle utgöra sammanlagdt 6 arbetsdagar samt ersättningen för öfverliggodagar 500 ricksmark Öfde Rit. R. H.S. C. J T. - C.t. - K. K. O. K. 582 No 2252. Påg: 107. R. D. 1908.
för dag; äfvensom att Sjökaptenen Kundt, efter att hafva i Dangig under fyra dagar intagit ifrågavarande last, den 9. därpåföljande Oktober anländt med Prussia till Wiborg, där lössningen af lasten vidtagit följande dag middagstiden; men emedan lastemottagarene fördröjt lössningen så att densamma afslutats först den 17. i nästnämnda månad på aftonen samt Sjökaptenen Kundt sålunda egde tillgodoberäkna sig ersättning för åtminstone fyra öfverliggodagar, har Sjökaptenen Kundt yrkat, att Handlanden Göryschin, på hvars andel af omordade ersättning belöpte sig, efter beräkning af en mark för hvarje ton last, 400 reichsmark, måtte åläggas att till Sjökaptenen Kundt erlägga sistsagda penningebelopp jämte ränta. Efter det Handlanden G drysekin motsagt befogenheten af käromålet samt parterne ömsesides gjort anspråk på godtgörelse för sina rättegångsumgälder äfvensom Rådstufvurätten till biträde i sjörättsmål utsedde sakkunnige afgifvit utlåtande, har Rådstefvurätten genom den 25. Februari 1907. afkunnadt utslag på upptagna skäl förkastat käromålet samt ålagt Sjökaptenen Kundt att med femtiofem mark ersätta Handlanden Görysekin hans i saken hafda kostnader. Hofrätten, under hvars pröfning Sjökaptenen Kundt i vadeväg dagit målet, har uti dom den 14. Mars 1908 funnit utredt vara, att för lossningen af angfartyget Brusaias last åtgått fyra dagar utöfver den i ertepartiet öfverenskomna liggetiden utan att Sjökaptenen Keindt visats hafva varit vållande till dröjsmålet, i anseende hvartill och då på Handlanden Görysckens andel af ersättningen för sagda öfverliggodagar belöpte sig fyrahundra reichsmark, Hofrätten, med upphäfvande af Rådstufvurättens utslag, i stöd af 91. 92. och 110 SS: SS: i Sjölagen, ålagt Handlanden Göryselin att emot kvitto 583
till Sjökaptenen Sundt erlägga fyrahundra reichsmark antingen i nämnda myntslag eller i finskt mynt enligt gällande kurs vid betalningstiden jämte fem procents årlig ränta därå från den 3. December 1906, lä rättegången anhängiggjordes, tills full likvid skedde, hvarhos Handlanden Göryshen känts skyldig att med etthundra trettio mark hålla Sjökap. tenen Rundt skadeslös för hans umgälder i målet. Uti Hofrättens dom har Handlanden Görysehen sökt ändring medels ingifven deduktion, hvilken Sjökaptenen Rundt i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Handlanden Görysekin icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens förenämnda dom, vid hvilken alltså skall förblifva, jämte det Handlanden Görysehen ålägges att med sextio mark ersätta Sjökaptenen Kundt hans härstädes i målet hafda kostOscar Karsten nader. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: R. A: Borde. C. J. Tingren. wara klander. A. N. W. Ingmari. Paul Stingvist 384
Marraskuun 28 päivänä 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa merioikeusasiassa, jossa Kotkan kaupungissa toimiva osakeyhtiö Aktiebolaget W. Gutzeit & Co on hakijana sekä Talollinen Antti Rantalainen, Anttolan pitäjästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 28 päivänä Marraskuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itsellensä sittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Osakeyhtiölle Aktiebolaget W. Gutzeit & Colle toimitetun haasteen nojalsa on Antti Rantalainen Kotkan kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut että, kun hänen omistamansa Tavi niminen höyrylaiva, hinaten erästä proomua, jolla vasten 20. päivää Elokuuta 1905. oli matkalla Sauritsalasta Anttolan pitäjään, sitä vastaan Taipalsaaren pitäjään kuuluvan Taihaniemen niemekkeen kohdalla oli tullut mainitun yhtiön Läsnä: R. A. H. S. C. J. T. - C. A: 585 No 2271. Pag. 152. R.D. 1708.
hinaajahöyryraiva Kotka, suunnaten kulkuaan Tavin oikealta puolen niin, että Kotkan vikeriä laitatuli oli näkyvissä, jolloin Tavi, ollen Kotkan ja Täihäniemen välissä, oli kahdella vihellyksellä antanut merkin, että Tavi ohjattiin vasummalle, sekä että, kun Kotkasta oli siihen vastattu yhdellä videllyksellä merkiksi; että Kotka suunnattaisiin oikealle, Tavi yhteentörmäyksen välttämiseksi oli käännetty oikealle; mutta koska. Kotka olikin ohjattu vasummalle seurauksella, että se oli törmännyt Tavin kulaan, ja syykerrottuun yhteentörmäykseen siis oli Kotkan virheellinen ohjaaminen sekä Antti Rantalaiselle sen kautta oli matkaansaatettu niinhyvin kustannuksia laivan korjaamisen ja erinaisten laivalla olleitten esineitten särkeytymisen vuoksi yhteensä 254 markkaa 85 penniä, kuin myös vahinkoa sen johdosta, että Savi kahdeksan päivän aikana, jolloin sitä oli korjattu, oli ollut käyttöön kelpaamaton, on Antti Rantalainen vaatinut, että osakeyhtiö Aktiebolaget K. Gutzeit & Co velvoitettaisiin suorittamaan Antti Rantalaiselle sanotut 154. markkaa 85. penniä ynnä korvausta viime mainitulta ajalta, 50. markan mukaan vuorokaudelta, 400 markkaa eli kaikkiaan 654 markkaa 85 penniä, minkä ohessa Antti Rantalainen on anonut oikeudenkäyntikun lunkiensa palkitsemista. Osakeyhtiön Aktiebolaget W. Gutzeit i Coa puolesta on kannetta vastustettu sillä perusteella, että Kotka laiva sittenkun Tavi laivasta oli annettu merkki viheltämällä kaksi kertaa ja Kotkasta vastattu samalla tavalla, oli kaiken aikaa pitänyt suuntansa. Sittemmin on Raastuvanoikeus, jossa Merikapteeni Enok Blomberg ja Varatuomari Gustaf Reinhold Åkesson asianymärtävinä ovat antanut lausuntonsa asiasta, 4. päivänä Maaliskuuta 1907. julistamassaan päätöksessä mainitsemillaan perusteilla velvoittanut 586
osakeyhtiön Aktiebolaget W. Gutzeit & Co korvaamaan Antti Rantalaiselle höyryläivan Tavin korjaamisesta johtuneet kustannukset ynnä Tavissa yhteentörmäyksen johdosta särkyneet tavarat kaikkiaan kahdellasadalla viidelläkymmenelläneljällä markalla kahdeksallakymmenelläviidellä pennillä Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Antti Rantalainen oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 15. päivänä Huhtikuuta 1908. katsonut käyneen selville, että höyrylaivojen Kotkan ja Tavin suunnat lainojen kohdatessa toisiaan kysymyksessä olevassa tilaisuudessa olivat leikannut toisensa ja että Kotka oli nähnyt Tavin oikealta puoleltaan, jonka tähden ja koska siis, säännön mukaan 22. päivänä Kesäkuuta 1877. siitä, mitä on vaarinotettava laivain yhteentör. mäyksen estämiseksi menellä, annetun julistuksen 19 artiklassa, Kothan olisi pitänyt väistyä Tavin tiettä sekä Kotka, kun niin ei kuitenkaan ollut tapahtunut, oli pidettävä syypäänä puheenalaiseen yhteentörmäykseen, Hovioikeus, muuttaen Raastuvanoikeuden päätöstä, on velvoittanut osakeyhtiön Aktiebolaget W. Gutzeit & Coe päälle ne kaksisataa viisikymmentäneljä markkaa kahdeksankymmentäviisi penniä, mitkä Raastuvanoikeus oli tuominnut Antti Rantalaiselle, suorittamaan Antti Rantalaiselle hyvitykseksi siitä vahingosta, jonka tämä oli kärsinyt sen kautta, että Tavi kahdeksan vuorokauden aikana, jolloin se yhteentörmäyksen aikaan. saaman vaurion johdosta oli korjauksen alaisena, oli ollut käyttöön kelpaamaton, viisikymmentä markkaa vuorokaudelta eli yhteensä neljäsataa markkaa sekä sitä paitsi neljälläsadalla kuudellakymmenellä markalla korvaamaan Antti Rantalaiselle hänellä Raastuvanoikeudessa asiasta olleet kulungit. Hovioikeuden tuomioon on osakeyhtiö Aktiebolaget W. Gutzeit & Co hakenut muutosta perustelmalla, johon Antti Rantalainen on säädetyssä jär„ 587
jestyksessä vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän asian ja katsoo selvitetyksi, että puheenalaisessa tilaisuudessa höyryläivojen Kotkan ja Tavin suunnat ovat leikanneet toinen toisensa sekä Tavi, ollen Kotkan ja Päihäniemen niemekkeen välissä aivan likellä santaa, antanut merkin kahdella lyhyellä vihellyksellä kuin myös Kotka nähnyt Tavin oikealta puoleltaan, jonka vuoksi ja kun Kotkan siis, edellämainitun astiklan mukaan, olisi pitänyt väistyä Tavin tieltä, mutta niin ei ole tapahtunut ja Kotka sentähden on pidettävä syypäänä noitten laivojen yhteentörmäyksiin, Keisarillinen Senaatti harkitsee oikeaksi jättää sen loppupäätöksen pysyväiseksi, johon Hovioikeus on ylempänä sanotussa tuomiossaan johtunut, minkä ohessa osakeyhtiö Aktiebolaget W. Gutzeit & Cvelvoitetaan kuudellakymmenellä markalla korvaamaan Antti Rantalaiselle hänellä täällä asian vuoksi ol588 (Oman Karsten.) leet kustannukset. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A: Bonde. C. J. Timgren A. Henr. Snelman. Carl August
Den 30 November 1908. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt reversskilling, från Wasa Hofrätt inkommet konkursmål, emellan Handlan såsom fordringsegare uti aflidne Handlanden Ernst Heikelbergs till konkurs upplåtna bo, sökande, samt öfrige borgenärer i sagda konkurs, uteblifne svarande: Gifven uti Justitiedepartementet den 30 November 1908. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtal följande: Uti Handlanden Heikelbergs vid Rådstufvurätten i Nikolaistad anhängiga konkurs hafva å inställehedagen den 25 November 1907, utom andre, nedan nämnde borgenärer bevakat följande fordringar, nämligen: 1) Sotarmastamankan Amanda Waal eller Kalkenpää på grund af Kejserliga Senatens dom den 15 Juni 1907 och en räkning niotusen sjuhundra trettiosex mark tjugunio 6° RekW. H. I. J. F. - C. A: W. K. 589 No 2281. Pag. 186. R. D. den i Nikolaistad Gustaf Svanljung, 1908.
penni, under uppgift att Handlanden Heikeberg i lifstiden af sin numera jämväl aflidna moder Konstförvandtsänkan Anna Josefina Heikelberg tillhandlat sig en tredjedel af gården No 41. vid Sjömansgatan i Helsingfors stad samt att egarene af sagda gård Amanda Waal, Anna Josefina Heikelberg och Värdskussidkareänkan Augusta Nathalia Silén genom omordade dom ålagts att gemensamt eller den af dem, som tillgång egde, till Skeppsbyggmästaren Karl August Lindbloms konkummassa utgifva elfvatusen tvåhundra attio mark tio penni jämte ränta och godtgörelse för lagsökningskostnader, utgörande det berakade beloppet två tredjedelar af nästnämnda konkursmassas tillgodohafvande med tillägg af ena handa andel i Amanda Waals och hennes medparters egna rättegångsum gälder, hvarhos Amanda Wääl anhållit att, därest anmärkning emot fordran gjordes, så genom särskild rätte gång styrka anspråkets riktighet; samt 2o) Vicehäradshöfdingen Gunnar Hjelt, i egenskap af godman i Anna Josefina Hoikelbergs konkusbo, på grund af en utaf landlanden Heikellers den 24 December 1902 till Anna Josefina Heikellers utfärdad skuldsedel vittusen mark med ux procents ränta från sistsagde dag Vid upprop uti ifrågavarande konkurs har Handlanden Svanljung, som jämväl bevakat fordran i konkursen, på anförda skäl motsagt godkännande af Amanda Waals anspråk samt vid kommande det af Vicehäradshöfdin gen Hjelt bevakade beloppet anmärkt, att Vicehäradshöfdingen Hjelt icke till kriftning medgifvit innehållet af en utaf Anna Josefina Heikelberg den 28 December 1900 till Handlanden Heikel berg utfärdad skuldsedel å femtusen mark jämte sex procents ränta från för skrifningsdagen, hvilken ränta för två är uppgått till sexhundra mark, hvadan Anna Josefina Heikellers konkursmas jas tillgodohafvande den 28 December 1902 utgjort högst fyrahundra mark. Medels dom den 10 Februari 1908 har Rådstufvurätten, enär Amanda Waalsi konkursen bevakade fordran motsagts,
anvisat Amanda Waal att, jämlikt därom gjordt förbehåll, genom särskild rättegång, som borde anhängiggöras inom tre månader därefter, styrka riktigheten af sin omförmälda fordran, hvilken emellertid fastställts att utgå en konkursboets tillgångar till belopp, som genom den särskilda tvisten kunde Amanda Waal lillerkännas och högst hvad sålunda bevakadt blifvit, hvarjämte Rådstufverätten tillagt Vicehäradshöfdingen Hjelt, i hans förenämnda egenskap, det af honom bevakade belop pet sextusen mark jämte sex procents ränta därå från den 24 December 1902 samt föreskrifvit, att från det utdömda skulle afdragas konkursboets förberörda motsordran femtusen sexhundra mark; och finge ränta, som, där den blifvit utdömd, vore lika gild som hufvudstol, räknas endast till den 16 September 1907, då offentlig stämning i konkursmålet utfärdats, därest icke boet förelige till gäldande af ränta å alla godkända fordringar. Hofrätten, under hvars pröfning Handlanden Svanljung i vadeväg draget målet, har genom dom den 12 Maj 1908 fastställt Rådstufvurättens föberörda dom. Uti Hofrättens dom har Handlanden Svanljung anhållit omändring. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Handlanden Svanljung icke hafva anfört skäl till annan ändring i Hopättens ifrågavarande dom, än att från de Vicehäradshöfdingen Hjelt, i hans omförmälda egenskap, tilldömda vittusen mark med sex procents ränta därå från den 24 December 1902 by i enlighet med Handlanden Svanlings yrkande, afdragas Landlanden Heikelbergs konkursmassas omordade motsordran femtusen mark jämte sex procents ränta därå från den 28 December 1900 till den 16 September 1907; och skall med sagda rättelse, som icke tillgodokommer andra borgenärer än Handlanden Svanljung, vid Hofrättens dom i öfrigt förblifva Det alle, som vederbör, till efterrät590