Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
kysymyksessä olevilla välikirjoilla ikuisiksi ajoiksi annettu Apraham Vilenius- Ruotilan isän-isälle ja tämän jälkeläisille polvesta polveen, minkä vuoksi ja kun oli luotetta vasti selvitetty että Ruskeen torppaan olivat kuuluneet ne maat, jotka Varamaanmittari Reinholmin mainitussa kartassa olivat merkityt siihen kuuluviksi, lukuunottamatta puheenalaisessa kartassa Saksan tilan ja Ruskeen torpan yhteiseksi metsämaaksi nimitettyä maa-alaa, ja että torpan maat muodostivat määräätän Saksan talosta, Hovioikeus on, muuttaen Kihlakunnanoikeuden päätöstä, oikeuttanut Apraham Vilenius - Kuotilan yllämainitun 12 päivänä Kesäkuuta 1895. annetun asetuksen 41 SS:n säännöksen nojalla saamaan Ruskeen torpan maat, lukuunottamatta edelläsänottua yhteistä metsämaata, sellaisina kuin ne oli vat mitattuina ja merkittyinä Varamaanmittarin Reinholmin laalimalla kartalla, sanotun asetuksen määräyksiä noudattamalla Saksan tilasta erilleen otetuiksi; ja raukesi asian näin päättyessä enemmän lausunnon antaminen Moukijärven kunnan vetokirjan johdosta Hovioikeuden tuomioon on Nouhijärven kunta anonut muutosta perustelmalla, johon Apraham Vilenius Ruotila on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Maukijärven kunta ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Moulijärven kun la suorittamaan. Abraham Vilenius Kuoti lalle, korvaukseksi hänellä täällä jutun vuoksi olleista kuluista, kahdeksankymmentä markkaa. Siitä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti Santen Saarinen R. Amberg Okunnes Peltonen K. R. Helanen Haf Hellen 503
14 Kesäkuun 8 päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisaril lisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, takaisinvoittaa koskevassa nostojutussa, jossa ovat Liikemies Tuomas Rusanen, Kaukolan pitäjän Ojajärven kylästä hakijanä sekä samasta kylästä. kotoisin oleva Maakauppias Petter Feodoroff, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 8 päivänä Kesäkuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Keisarillinen Wiipurin Hovioikeus 28 päivänä Marraskuuta 1907 antamallaan päätöksellä oli velvoittanut Petter Feodoroffin Tuomas Rusaselle suorittamaan Feodoroffin Talolliselle Juhana Hiirelle 3 päivänä Joulukuuta 1903 tunnustaman, Tuomas Läsnä: S.S. W. A. L. S. R. H. SS: 35. M. 504 No 969. Pag 49. R. D. 1910.
54 Kesäkuun 8 päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisaril lisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, takaisinvoittaa. koskevassa nostojutussa, jossa ovat Liikemies Tuomas Rusanen, Kaukolan pitäjän Ojajärven kylästä, hakijanä sekä samasta kylästä. kotoisin oleva Maakauppias Petter Feodoroff, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 8 päivänä Kesäkuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itselken esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Keisarillinen Wiipurin Hovioikeus 28 päivänä Marraskuuta 1907 antamallaan päätöksellä oli velvoit tanut Petter Feodoroffin Tuomas Rusaselle suorittamaan Feodoroffin Talolliselle Juhana Hiirelle 3 päivänä Joulukuuta 1903 tunnustaman, Tuomas Läsnä: S.S. W. t. A. L.L. R. H. 504 No 969. Pag 49. R. D. 1910.
Rusaselle siirretyn velkakirjan sisällyksen 3000 markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen lukien velkakirjan antopäivästä, varaten Petter Feodoroffille vallan säädetyssä ajassa hakea takaisinvoittoa asianomaisesra oikeudessa, on Petter Fedoroff Tuomas Rusaselle toimituttamansa haastun nojalla Käkisalmen ja Kaukolan pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, ettei hän ollut saanut Juhana Hiireltä vastiketta puheenaolevasta velkakirjasta, minkä vuoksi ja kun sanottu velkakirja oli asetettu Juhana Hiirelle tahi hänen oikeudenomistajilleen ja oli Tuomas Rusaselle siirretty ainoastaan perittäväksi, Petter Teodoroff on vaatinut Tuomas Rusasta velvoitettavaksi suorittamaan Petter Feodoroffille takaisin mainitun velkakirjan sisällys. Tuomas Rusasen vastustettua kannetta ja vaadittua korvausta kuluistaan jutussa, on Kihlakunnanoikeus, jossa myös Juhana Hiirtä oli kuultu, 30 päivänä Huhti kuuta 1908 julistamallaan päätöksellä antanut lausuntonsa asiasta ja katsonut puheenaolevan velkakirjan oikeaksi sekä siihen tehdyn siirron lailliseksi, minkä vuoksi Kihlakunnanoikeus on hyljän nyt kanteen ja velvoittanut Petter Isodoroffen viidelläsadalla markalla korvaa maan Tuomas Rusasen oikeudenkäyntikulungit Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Petter Tudoroff veteamalla oli saattanut jutun, on 31. päivänä Joulukuuta 1909 antamallaan tuomiolla sen ratkaissut, ja koskei oltu näytetty että Petter Teodoroff puheenalaisesta velkakirjasta olisi Juhana Hiireltä saanut hyvikettä, sentähden ja kun velkakirja asetettuna Juhana Hiirelle tahi hänen oikeudenomistajilleen ei voinut Tuomas Rusaselle perustaa parempaa oikeutta kuin mikä sillä Juhana Hiireen nähden oli, ja selville oli käynyt, että Petter Feodoroff 25 päivänä Toukokuuta 1908 oli Tuomas Rusaselle suorittanut velkakirjan sisällyksen korkoineen velka kirjan antopäivästä, Hovioikeus on, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, velvoittanut Tuomas Rusasen Petter Seodoroffille takaisin maksamaan vaaditut kolmetuhatta markkaa kuuden prosentin korkoineen 3 päivästä Joulukuuta 1903 kunnes täysi maksu 505
tapahtuisi. Hovioikeuden tuomioon on Tuomas Rusanen anonut muutosta tänne toimittamalta laan perustelmalla, johon Petter Feodoroff on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Tuomas Rusanen, joka on saanut puheenalaisen velkakirjan vain perittäväksi, de esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi, ja velvoitetaan Tuomas Rusanen suorittamaan Petter Feodoroffille, hänellä täällä jutun vuoksi olluden kulujen korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. Santen Karinen Walter Andersin. Santen Karinen Walter Andersin. Alfred Luksiala. K P. Helanen 500. Pag. 47. R. D. 1910. /B. F. Mölse. Kesäkuun 8 päivänä 1912 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomisjutussa, josa Talollinen Heikki Talola, Hauhon pitäjän Ökarlan kylästä, on hakijana sekä Lehdesmäen yksinäisellä tilalla samassa pitäjässä asuvan Talollisenlesken Kustaava Lehdesmäen holhooja Talollinen Heikki Kivikko, sanotun pitäjän Juutulan kylästä, vastaajana Annettu Oikeusosastossa 8 päivänä Kesäkuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja neistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Heikki Talola on Hämeen läänin Kuvernöörin luona ja, asian jouduttua viitaisena tuomioistuimen ratkaista vaksi, Hauhon ja Tuuloksen pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut että koska Kustaava Lehdesmäki oli 30 päiläsnä: S.S. - W. A. - A. S. - B. Å. - R. H.
vänä Maaliskuuta 1902. sitoutunut täydelliseen takaukseen Agronoomi Tobias Willehad Sainion 7 päivänä Toukokuuta 1900 kirjoitetulla velkakirjalla Heikki Talolalta lainaksi saamien 2500 markan ja niistä luettavan kuuden prosentin vuotuisen koron suorittamisesta ja Abgronoomi Sainio oli luovuttanut omaisuutensa konkurssiin, Kustaava Lehdesmäki velvoitettaisiin Heikki Talolalle maksamaan sanottu rahämäärä kuuden prosentin vuotuisine korkoineen 7 päivästä Toukokuuta 1901., siitä kuitenkin vä hentäen Talolan Agronoomi Sainion konkurssista asinkona saamat 125 markkaa; minkä ohessa Heikki Salola on anonut korvausta kuliustaan. Kanteesta kuulustettuna on Kustaava Lehdesmäki väittänyt mainitun takaussitoumuksensa lain mukaan olevan mitättömän, koska Kustaava Lehdesmäki oli mennyt siihen ollessaan 18 päivänä Maalis kuuta 1904. kuolleen miehensä Rustitilallisen Kustaa Lehdesmäen edusmiehyyden alaisena, minkä vuoksi Kustaava Lehdesmäki on anonut kannetta hyljättäväksi. Heikki Talolan tämän johdosta huomautettua, että Kustaava Lehdesmäki myöskin leskenä ollessaan oli sitoutunut vastaamaan kysymyksessä olevasta takauksestaan on Kihlakunnanoikeus 12 päivänä Lokakuuta 1906. julistetussa päätöksessä mainitsemillaan perusteilla velvoittanut Kustaava Lehdesmäen alkupeäisen velkakirjan kuitattuna haltuunsa saadessaan suorittamaan Heikki Talolalle vaaditut kaksituhatta viisisataa markkaa kuuden prosen tin vuotuisine korkoineen, lukien 18 päivästä Toukokuuta 1904 kunnes täysi maksu tapahtuisi, tästä kuitenkin vähennettyä Heikki Talolan Agronoomi Suinion konkurssista osiukona saamat sata kaksikymmentäviisi markkaa, sekä sadalla kahdellakymmenellä viidellä 307
markalla korvaamaan Heikki Talolalle tämän asian takia Kuvernöörin luona ja Kihlakunnanoikeudessa kärsimät kustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kustaava Lehdesmäki oli vetoamalla saattanut jutun, on 20 päivänä Joukukuuta 1909. antanut asiasta tuomion; ja koska Kustaava Lehdesmäen puheena oleva takaussitoumus, siihen nähden että Kustaava Lehdesmäki oli men nyt mainittuun takaukseen ollessaan Kustaa Lehdesmäen edusmiehyyden alaisena, Kauppakaaren 10 luvun 13 SS:n mukaan oli mitätön eikä Heikki Talola ollut vastoin Kustaava Lehdesmäen kieltoa toteensaattanut Kustaa va Lehdesmäen leskeksi tultuaan sitoutuneen vastamaan samaisesta takauksestaan, on Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljännyt Heikki Talolan jutussa ajaman kanteen Hovioikeuden tuomioon on Heikki Talola anonut muutosta perustelmalla johon Heikki Kivikko, joka tällä välin oli tullut määrätyksi Kustaava Iohlesmäen holhoojaksi, on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Heikki Talola de esiintuonut syytä muultaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Heikki Talola suorittamaan Heikki Kivikolle, korvauksek si hänellä täällä jutun vuoksi olleista kuluista kuusikymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Lauten Saarinen Alfred Luksiala. K. R. Helanen. Walter Andersin B. Amberg E. Thesleff 508
H Kesäkuun 8 päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, saatavaa koskevassa jutussa, jossa Talollinen Robert Konstantin Matinpoika Koli Taipalsaaren pitäjän Saikko lan kylästä, on hakijana sekä samasta kylästä kotoisin oleva Talollinen Heikki Juhonpoika Hentunen vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 8 päivänä Kesäkuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Haastatettuaan Heikki Hentusen Lemin ja Taipalsaaren pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen on Robert Konstantin Koli siellä lausunut että, sittenkun Wiipurin läänin Kuvernööri oli päätöksellään 15 päivältä Helmikuuta 1887 ottanut Robert Konstanlin Kolin sekä hänen silloin vielä alaikäiset sisaruksensa Herman Evert Läsnä: S. W. t. A. S. R. H. 30 No 971. Pag. 71. R. D. 1910.
Matti, Maria ja Josefiina Kolin asukkaiksi kolmannekselle kruununta loa No 3 edelläsänotussa Paikkolan kylässä, velvoittaen heidät luonansa elättämään ja hoitamaan äitinsä Anna Maria Matintytär Kolin ja naimattoman tälinsä Anna Heikintytär Kolin, sekä Robert Konstantin Koli ja hänen äskenmainitut siraruksensa 16 päivänä Lokakuuta 1889. olivat lunastaneet sanotun talonkolmanneksen perinnöksi, oli Heikki Hentunen Lappeen kihlakunnan Kruununvoudin Kollegiäsesorin Robert Albert Bernhard Schogsterin 23 päiväna Tammikuuta 1901 toimittamassa pakkohuutokaupassa ostanut Herman Evert ja Matti Kolin omistamat kaksi viidettä osaa puheena olevasta talonkolmanneksesta eli kaksi viidettätoista osaa koko talosta ja että, vaikka sanotut talonosat olivat myydyt sellaisin ehdoin että ostajan tulisi osaltaan elättää ja hoitaa Anna Maria Matintytär ja Anna Heikintytär Kolia, Heikki Hentunen tultuaan Herman Evert ja Matti Kolin talonosien omistajaksi oli luonansa elättä nyt Anna Maria Matintytär Kolia ainoastaan kahdeksan kuukautta. ja sitten kieltäytynyt enemmästä eläkkeen maksusta, minkä johdosta Robert Konstantin Koli, joka Kauppakirjoilla 24 päivältä Tammikuuta 1901 ja 6 päivältä Elokuuta 1904 oli ostanut sisariensa Josefiina ja Maria Kolin osuudet mainitusta talosta, yksinaän oli joutunut elättämään ja hoitamaan Anna Maria Matin lytär ja Anna Heikintytär Kolia joista viimeksimainittu oli kuollut 14 päivänä Huhtikuuta 1907, kumpaakin kuusi vuotta ja kaksi kuukautta sekä Anna Maria Matintytär Kalia sen lisäksi seitsemän kuukautta; sentähden ja kun kustannukset Anna Maria Matintytär ja Anna Heikintytär Kolin elättämisestä ja hoitamisesta olivat neus seet vuodessa yhteensä 417 markkaan 50 penniin eli siis sinä aikana, jona Robert Konstantin Koli oli 510
heitä yksinään hoitanut, kaikkiaan 2696 markkaan 31 penniin, on Robert Konstantin Koli, huomioonottaen että Heikki Hentusen kustannukset Anna Maria Kolin elättämisestä 8 kuukauden aikana tekivät 139 markkaa 12 penniä, vaatinut että Heikki Hentunen velvoitettaisiin suorittamaan Robert Konstantin Kolille kaksi viidettä osaa kahden viimeksimainitun määrän erotuksesta 2557 markasta 19 pennistä eli 1022 markkaa 88 penniä sekä sen ohessa korvaamaan Robert Konstantin Kolin oikeudenkäyntikustannukset. Asiasta kuulustettuna on Heikki Hentunen väittänyt ostaneensa puheena olevan talonosan vapaana eläkerasituksista ja sen vuoksi vastustanut kannetta, samalla huomanttaen, että Robert Konstantin Kolin vaatima korvaus oli liian suuri; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus, kuulusteltuansa jutussa Kollegiassoria Schogsteria, on 15 päivänä Syyskuuta 1908 julistamallaan päätöksellä antanut asiasta lausuntonsa ja siinä mainitsemillaan perusteilla velvoittanut Heikki Hentusen suorittamaan Robert Konstantin Kolille hänen vaatimansa kosvauksen tuhat kaksikymmentäkaksi markkaa kahdeksankymmentäkahdeksan penniä sekä yhdeksälläkymme nellä markalla korvaamaan Robert Konstantin Kolin oikeudenkäyntikulungit. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Heikki Hentunen vetoamalla oli saattanut jutun, on 17 päivänä Helmikuuta 1910 antamallaan tuomiolla sen rätkäissut ja katsonut, ellei Robert Konstantin Koli ollut voinut esittää laillista perustettu vaatimuksellan Heikki Hentusen velvoittamisesta Kelille korvaamaan kysymyksessä olevat Anna Maria Matintytär ja Anna Heikintytär Kolin elättämisestä ja hoitamisesta johtuneet kustannukset, minkä vuoksi Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, on hyljännyt Robert Konstantin Kolin 511
kanteen Hovioikeuden tuomioon on Robert Konstantin Koli anonut muutosta perustelmalla, johon Heikki Hentunen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja on tosin asiassa kuulusteltujen todistajien kertomuksilla selvitetty että Kollegiusessori Schogster puheenalaisessa huutokaupassa on ilmoittanut kysymyksessä olevat talonosat myytävän ehdoin että ostaja olisi velvollinen osallaan elätlämään ja hoitamaan Anna Maria Matintylär ja Anna Heikintytär Kolia; mutta koska sanotut talonosat eivät ole olleet kiinnitetyt tuottaisen eläkkeen suorittamisen vakuudeksi eikä huutokaupassa siinä tehdyn pöytäkirjan mukaan edes ole vaadittu eläkettä myydystä kiinteistöstä maksettavaksi, sentähden ja kun ei ole esitetty muutakaan perustettu jonka nojalla eläke olisi Heikki Hentusen nykyään omistamasta talonosasta maksettava, eikä Kollegiassarin Schogsterin määrää mä ehto, jota myöskään ei ole huutokauppapöytäkirjaan merkitty myyn tiehdoksi, mainituista syistä ole ostajaa sitova, katsoo Keisarillinen Senaatti ettei Robert Konstantin Koli, joka ei oleväittänytkään että Heikki Hentunen muulla kuin kanteessa mainitulla perusteella olisi velvollinen sanottua eläkettä maksamaan, ole esiintuonut syytä muuttaa sitä loppupäätöstä, johon Hovioikeus on jutussa johtunut ja jonka varaan asia siis jää; ja tulee Robert Konstantin Kolin kuudellakymmenellä markalla korva ta Heikki Hentuselle hänellä täällä jutun vuoksi olleet kulungit. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: kuten Saarinen Moder Andersin. Santen Kaarinen Waller Ander Fyred Kiuksiala. K P. Helanen B. F. Rölsi. 512
Kesäkuun 8 päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleesra, korvausta koskevassa jutussa, jossa Sahanomistaja Robert Fabian Björkqvist, Korpilahden pitäjän Kirkonkylästä, on hakijana ja Maanviljelijä Konstantin Ahonen, saman pitäjän Rutalahden kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 8 päivänä Kesäkuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksesä, saanut tietää seuraavaa: Konstantin Ahonen oli välikirjalla 25 päivältä Marraskuuta 1897 silloin omistamaansa Rutalahden kylän Isouhon perintötaloon kuuluvasta Haukkamäki nimisestä maasta myynyt Robert Fabian Björkqvistille kaikki haloiksi kelpaavat pystyssä ja maassa levut puut, paitsi ne pienemmät petäjät, jotka kaheten metrin päästä olivat läpimitaten kahdeksaan sentimetläsnä: S.S. K. A. - A. L. R. H. No 972. Pag. 35 R. D. 1909.
riin asti, sekä ne pitäjät, mitkä neljän metrin korkeudelta täyttivät viisitoista sentimetriä tai enemmän, sellaisin ehdoin, muun muassa, että Björkqvist oli velvollinen ottamaan pois ostaman sa puut kolmen vuoden kuluessa välikirjan tekopäivästä sekä maksamaan niistä 2 markkaa 65 penniä metrisy leltä Kerrotussa välikirjassa määrätyn hakkausajan kuluttua umpeen, on Korstantin Ahonen Korpilahden pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa Robert Fabian Björkqvistille hank kimansa haasteen nojalla vaatinut että, koska Haukkamäen metsästä, toimitetun katselmuksen mukaan, oli jätetty ottamatta ainakin 700 syltä halkoja ja Björkqvist oli kieltäytynyt niiden hintaa suorittamasta, Björkqvist velvoitettaisiin Ahoselle, joka myydessään Isoahon talon 21 päivänä Tammikuuta 1899 oli varannut itselleen oikeuden saada hinnan Björkqvistille myydyistä puista, maksamaan sanotuista 700 halkosylestä 2 markkaa 65 penniä syleltä eli yhteensä 1855 markkaa lainmukaisine korkoineen. Asiasta kuulustettuna on Robert Fabian Björkqvist vastustanut kan netta; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat pyytäneet korvausta oikeuden käyntikustannuksistaan, on 18 päivä nä Syyskuuta 1905 julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että kysymyksessä olevalla metsämaalla asianosaisten välikirjassa määrätyn hakkausajan päättyessä vielä oli ollut niin paljon Robert Fabian Björk qvistille kuuluvia halkopuita että niistä olisi tullut vähintäänkin 700 syltä välikirjan mukaisia halkoja. minkä vuoksi ja kun Björkqvist ei ollut näyttänyt että Konstantin Ahonen olisi estänyt Björkqvistiä käyttämästä hakkausoikeuttaan, Kihlakunnanoikeus on velvoittanut Björk qvistin kuittia vastaan Ahoselle maksamaan 700 halkosylestä kaksi markkaa kuusikymmentäviisi penniä sy514
lettä eli yhteensä tuhat kahdeksansataa viisikymmentäviisi markkaa viiden prosentin vuotuisine korkoineen 7 päivästä Syyskuuta 1903, jolloin riita Kihlakunnanoikeudessa alkoi, kunnes täysi maksu tapahtuisi, jota paitsi Björkqvist on määrätty seitsemälläsadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Ahosen oikeudenkäyntikustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Robert Fabian Björkqvist oli vetoamalla saattanut jutun, on 30 päivänä Joulu kuuta 1908 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan muuten, paitsi että Robert Fabian Björkqvistin mark settavaksi määrätty oikeudenkäyntikulujen korvaus alennettiin neljäänsä taan markkaan. Hovioikeuden tuomioon on Robert Fabian Björkqvist anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Konstantin Ahonen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Robert Fabian Björkqvist ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiötä, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Robert Fabian Björkqvist suorittamaan Konstantin Ahoselle, hänellä täällä jutun vuoksi olleiden kustannusten korvaukseksi, seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: kuten Saarinen. Matter Andersin. kuten Saarinen. Matter Andersin. Afredtuksiala. K. R. Helanen J. J. Eimfelt. 515
Kesäkuun 10 päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin luomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa maansaannon moitetta koskevassa jutussa, jossa Kauppias Niilo Timonen, Nurmeksen kauppalasta, on hakijana sekä Nurmeksen pitäjän Nurmeksen kylästä kotoisin olevan, avioeran saaneen Talollisenvaimon Maria Kortelaisen oikeudenvalvoja Talollinen Robert Kortelainen, samasta kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 10 päivänä Kesäkuuta 1912 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Haastatettuaan Niilo Timosen Nurmeksen pitäjän käräjjäkunnan 1904 vuoden syyskäräjiin on Maria Kortelainen Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että Talollinen Juho Timonen, jonka kanssa Maria Kortelainen oli vihitty avioliittoon 27 päivänä Kesäkuuta 1888 oli 28 päivänä Kesäkuuta 1890 tehdyllä Läsnä: S.S. J. P. B. A. R. H. 516 No 973 Pag. 277 P. D. 1909
kauppakirjalla Niilo Timoselle myynyt kolmannen osan Kalliolahen verotalosta No 1 mainitun pitäjän Kynrisaaren kylässä; kun kuitenkin tuo kauppa, joka oli käsittänyt myöskin sen kahdennentoista osan mainitusta talosta, minkä Maria Kortelainen oli perinyt 15 päivänä Helmikuuta 1877. kuolleelta isältään Talolliselta Yrjö Kortelaiselta ja 24 päivänä Toukokuuta 1886 naimattomana huolleelta veljeltään Talolliselta Petter Kortelaiselta, oli tehty Maria Kortelaisen suostumukselta, on Maria Kortelainen, jonka avioliitto Juho Timosen kanssa oli piirettu Ruskealan pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeuden 10 päivänä Helmikuuta 1902 julistetulla, sittemmin lainvoiman saaneella päätöksellä, vaatinut Niilo Timosta velvoitettavaksi Maria Kortelaiselle luovuttamaan sanottu kahdestoista osa Kalliolahden taloa. Sittemmin on Robert Kortelainen, jonka Kihlakunnanoikeus oikeudenkäynnin kestäessä oli 6 päivänä Maaliskuuta 1905 määrännyt uskottuna miehenä valvomaan Maria Kortelaisen etua ja oikeutta jutussa, Kihlakunnanoikeudessa uudistanut Maria Kortelaisen esittämän kanteen sekä sen lisäksi, Niilo Timoselle 26 päivänä Helmikuuta 1906 asiasta toimituttamansa uuden haasteen nojalla, lausunut: että Yrjö ja Petter Kortelaisen kuolinpesään oli kuulunut, paitsi irtainta omaisuutta, kolmannes puheenalaisesta Kalliolahden verotalosta ja verotalo No 66 edellä mainitussa Nurmeksen kylässä, joista kiinteistöistä Yrjö Kortelainen ja hänen vaimonsa Briitta Pennanen avioliittonsa aikana olivat itselleen hankki neet niinhyvin ensiksimainitun tilan kuin myöskin puolen taloa No 66 Nurmeksen kylässä sekä Petter Kortelainen ostanut toisen puolen samaa taloa; että kuolinpesän osakkaitten, Briitta Pennasen sekä hänen sanotussa avioliitossa synnyttämiensä tyttärien Maria ja Maija Stiina Kortelaisen kesken 19 päivänä Huhtikuuta 1890 toimitetussa jaossa ja pesän selvityksessä oli heidän sopimuksensa mukaan Briitta Pennanen osaksensa saanut ainoastaan irtainta omaisuutta sekä Maija Stiina Kortelaiselle jaettu talo No 66 Nurmeksen kylässä ja Maria Kortelaiselle mainittu kolmasosa taloa 517