Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
da lotter förty borde tillfalla makarna Torroos lagliga arfvingar i grund af arfsrätt, hafva Carl Anders Tornroos och hans ofvanlemälda medparter, under förmälan att Carl Anders, Brita Josefi na, Karin Maria, Fanny, Lagmar Maria och Maurit Agaten Timroos vore Carl August Torneos närmaste arfvingar, yrkat att Fem Augusta Käckman, den där i egenskap af enda arfvinge after Henrika Gustava Toinroos sätt sig i besittning af ifrågavarande bo i dess helhet, måtte förpliktas att till delning upplåta lort samt till Carl Anders Töm coes och hans medparter utlämna halften af hvarlåtenskapen. Sedanrene Augusta Räckman blifvit i saken hörd och motsagt käromålet, har Rådstupurätten medels utslag af den 27 Januari 1906. funnit af den uti ifrågavarande inbördestestamente intagna uttryckliga bestämning att må karna Tornros egendom, ehuru den först skulle tillfalla den efterlefvande makan under full eganderätt; likväl när hvardera af dem aflidit utan att ett möjligen senare ingånget äkten skap öfverlepas af bröstarfvingar, borde fordelas i två lika stora delar att till falla hvar sin, hans och hennes, namngifna släglingar, pångå att makarna Som roos egendom icke finge i sin helhet af den efterlefvande gifvas eller borttestamenteras eller af andra dennes arfvingar än deras barn från senare gifte arfvas. Och som de lagge hälfterna af makarna Torn res ännu edelade le, hvilka efter de ras frånfälle eljes kommit att tillskiftas de af dem namngifna personerna, därest dessa icke redan aflidit under tiden emel lan Carl August Törmies och Henrika Gustava Tornroos död, följaktligen borde, i saknad af ytterligare undantagistadgande i testamentet, med laga arfsrätt till falla dem, som vid tiden för Henrika Gustava Tunroos död rere hennes och Carl August Tornroos lagliga arfvingar; alltså och då Irene Augusta Backman allena sätt sig i besittning af makama som roos hela le, har Rådstufvurätten ålagt Irene Augusta Backman att vid vite af tvåhundra mark inom tre månader ef558
ter dagen för Rådstufvurättens utslag lå ta i laga ordning utbryta den ena hälf ten af boet och densamma till Carl August Tornroos lagliga arfvingar afträda. Hofrätten, under hvars pröfning Trene Augusta Bäckman i väderag dragit må let, har medels dom den 13 Februari 1909 låtit vid Rådstufvurättens utslag bero, dock sålunda att den tid af tre mina der, inom hvilken Fene Augusta Bäckman vid det af Rådstupurätten utsatta vitet egde att till Carl August Timrees arfvingar afträda hälften af ifrågavarande egendom, skulle räknas från dagen för Hofrättens dom; hvarjämte Krono Augusta Räckman ålagts att ersätta Carl Anders Törmies och dennes i Hofrätten tillstädeskomna medparter, Berta Josefina, Karin Maria, Franninä och Dagmar Maria Törn roos, deras kostnader dämtädes och i sådant afseende till dem utgifva fyratiofem mark. Uti Hofrättens dom har Fem etse gusta Käckman sökt ändring medels het ingifven deduktion, den Carl Anders Tömror i föreskrifven ordning bemätt. Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande; och alldenstund Carl August och Henrika Gustava Tornios genom det dem emellan den 3 November 1865 upprättade testamentet, hvilket efter Carl August Törmies död af Henrika Gustava Törnroos bevakats och enligt Carl Anders Törmies och hans medparters medgifvande satt vinna laga kraft, förordnat att makarna Torneos gemensamma bo borde vid den ena makens död tillfalla den andra med full eganderätt utan intrång af ömsesidiga skyldeman fördenskull och då Carl August Torn roos arfvingar sålunda vid det förhållande att han aflidit före sin hustru och denna tillgodonjutit testamentet, frånkante rätt till arf efter Carl August Toinroos samt ifrågavarande testamentes öfriga bestämningar icke lämna stöd för lail Anders Tönnroos och hans medparters påstående att Carl August Tornnor arfvingar vid det ofvan angifna förhållande, som emellertid inträffat och omöjliggjort tillämpningen af den i testamentet ingående bestämningen om huru med beet vid den efterlefvande makens död 559
borde förfaras, egde åter inträda i arfsrätt efter Carl August Törmoos, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist, med upphäfvande af Hofrättens förenämnda dem och Rådstufvurättens utslag, förkasta Carl Anders Törnroos och hans medparters i saken utförda talan. Det alle, som veder bör, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland: Lantin Saarinen AgretKiuksiala. Walter Andersin Johannes Pesonen Filh; Gränvin Marraskuun 9. päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, häätöä koskevassa jutussa, jossa Hollolan pitäjän Lahden kylästä kotoisin oleva Itsellinen Juho Gustaf Wilander on hakijana ja Tähden kaupunki vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 9. päiväna Marraskuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Hollolan, Nastolan ja Kärkölän pitäjäin käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa on silloisen Lahden kauppalan puolesta vaadittu, että Juho Gustaf Wilander, joka ilman laillista oikeutta hallitsi erästä aikaisemmin Ali-Juhakkala nimiseen puoliskoon Juhakkalan verotaloa mainitussa Lahden kylässä kuulunutta, mutta 1904. vuoden syyskänäjissä vahvistetussa Lahden ja järvenpään kyliin jakokunnan isonSämä: T. S. - 11. et. - B. t. - f. P. : A. Lm No 1570. Pag. 345. R.G. 1909.
jaonjärjestelyssä Lahden kauppalan omistamaan Lahden kylässä olevaan Sipilän verotaloon kuuluvaksi siirtynyttä tonttimaata, velvoitettaisiin, koska hän oli ennen Tuomaanpoitää vuonna 1903. irtisanottu luon tonttimaan hallinnasta, rakennukoineen, perheineen ja tavaroineen muut tamaan pois sanotulta tonttimaalta ja jättämään se tähden kauppalan haltuun. Asiasta kuulusteltuna on Juho Gustaf Wilander lausunut, että AliJuhakkalan tilan silloinen omistaja Juho Kustaa Juhakkala oli välikirjalla 5. päivältä Tammikuuta 1875. vuokrannut puheeksi tulleen tonttimaan Kauppias J. T. Sundbergille viideksi kymmeneksi vuodeksi, minkä jälkeen Kauppias Grundlingin konkurssipesä oli myynyt sanotun tontimaan ynnä siinä olevat huoneet etjuri Juho Viktor Simolalle sekä tämä taas eräälle Antti Antinpoika nimiselle henkilölle, jotta Juho Gustaf Wilander sitten kauppakirjalla 14. päivällä elokuuta 1903. eli ostanut saman tontin huoneineen. Tähän nähden ja kun Kihlakunnanoikeus eli 19. päivänä Huhtikuuta 1898. vahvistanut kiinnityksen Ali-Juhakkalan tilaan mainitun vuokravälikirjan pysyväisyyden vakuudeksi ja Lahden kauppalia, joka Joulukuussa 1902. oli ostanut Ali. Juhakkalan tilan ja joutunut vastuunalaiseksi kaikistä tilaan kiinnitetyistä rasituksista ja siis myöspin Juho Gustaf Wilanderin vuokraoikeudesta ja joka myydessään kauppakirjalla 12. päivältä Helmikuuta 1904. osan samaa tilaa Elainhaaveri Juho Laineelle ei ollut vapauttanut itseään noista rasituksista, edelleenkin, huolimatta siitä että kysymyksessä oleva tonttimaa isonvonjärjestelyssä oli siirtynyt kuuluvaksi Sipilän tilaan, oli vastuunalainen sanotun vuokravälikirjan pysyväisyydestä, Juho Gustaf Wilander on vastustanut hannetta sekä sen ohessa anonut borvaasta oikeudenkäyntikustannuksistaan. 561
Kihlakunnanoikeus on 28. päivänä Maaliskuuta 1906. julistamassaan päätöksessä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt kantan ja velvoittanut Lahden kauppalan sadalla markalla korvaamaan Juho Kustaf Wilanderin asiassa kärsimät kulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Lahden kaupunki, joksi Lahden kumpnala sillä välin oli muodostettu, oli vetoamalla saattanut jutun, on sen rätkäissut tuomiolla 29. päivältä Lobakuuta 1909.; ja samalla kun Juho Gustaf Wilanderin Hovioikeudessa tehmä muistutus siitä, ettei Varatuoma ri John Grenman, jonka valtuutuksen nojalla Varatuomari Axel Gustaf Timgren oli Lahden kaupungin puolesta hakenut muutosta Kihlakunnanoikeuden päätökseen, ollut kaupungin asiaan laillisesti valtuuttama, arheettomana jätettiin varteen ottamatta, on Kovioikeus, koska kysymyksessä oleva tonttimaa edellämainitussa isonjaonjärjestelyssä oli joutunut Ali-Juhakkalan talosta Lahden kaupungin omistamaan Sipilän taloon, eikä oltu väitettykään, että Lahden kauppala, viimeksisanotun talon omistajana, olisi isonjaonjärjestelyn jälkeen sitoutunut säilyttämään Juho Gustaf Wilanderille yllä kerrotussa, etti - Juhakkalan taloon kiinnitetyssä kontrahdissa määrättyä hallintaoikeutta tonttimaahan, ja kun se seikka, että lohden kauppala, myydessään ennenkuin sanottu isonjaonjärjestely oli lopullisesti vahvistettu sitä ennen vitamansa Ali-Juhakkalan talon, oli pidättänyt itsellään tuosta talolta kaksi pienempää maa-aluetta, ei vaikuttanut asiaan, katsonut ttei Juho Gustaf Wilander ollut oikeutettu vastoin Lahden kaupungin tahtoo pitämään mainittua tonttimaata hallussaan; mihin nähden Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, on velvoittanut Juho Gustaf Wilanderin, joka ennen Tuomaanpäivää vuonna 1903. oli irtisanottu puheenalaisesta tonttimaasta ja siis oli ollut velvollinen 562
sieltä muuttamaan viimeistään Maaliskuun 14. päivänä 1905., heti rakennuksineen, perheineen ja haluineen muuttamaan pois useinmainitulta tontilta ja jättämään sen Lahden kaupungin vapaasti hallittavaksi. Hovioikeuden tuomioon on Juho Gustaf Wilander anonut muutosta tänme toimittamallaan perustelmalla, johon Lahden kaupunki on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Juho Gustaf Wilander och esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi, ja velvoitetaan Juho Gustaf Wilander suorittamaan Lahden kaupungille, sillä jutun vuoksi täällä olleiden kustannusten borvaukseksi, hvilsikymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. Skuten Saarinen Walter Andersin. B. Amberg Johanna Pesonen. B. Amberg Johanna Pesonen. Alfres Lindström Marraskuun 9 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullessa, häätää koskevassa jutussa, jossa Nahkuri Johan Lambert Pirho, ennen Tennroos, Hollolan pitäjän Tahden kylästä, on hakijana ja Lahden kaupunki vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 9 päivänä Marraskuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli enää on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Johan Lambert Terholle toimitetun kirjallisen haastun nojalla on silloisen Sähden kauppalan puolesta Hollolan, Nastolan ja Kärkölän pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaadittu että, koska Perko, joka hallitsi tonttimanta, mikä ennen oli kuulunut Lahden kylän tti- Juhakkalan tilaan, mutta paikkakunnalla toimitetussa isonjaonjärjestelyssä siirtynytlahden kauppalan omistamaan, samassa kylässä Säsnä: S.S. k.t. R.G. B. 563 No 1571. Pag. 256. R. T. 1909.
olevaan Sipilän tilaan, ei ollut noudattanut hänelle kauppalan puolesta ennen Tuomaanpäivää vuonna 1903 annettua muuttokäskyä, Tarho velvoitettaisiin muuttamaan sanotulta maalta ja jättämään se Gahden kauppalan haltuun. Kanteesta kuultuna on Johan Sandbert Terho, selittäen että hän oli välikirjalla 4 päivältä Toukokuuta 1878 Ali- Juhakkalan tilan silloiselta omistajalta vuokrannut puheenalaisen tonttimaan neljäksikymmeneksi vuodeksi, lukien 1 päivästä lokakuuta 1897, sekä että vuokraoikeuden vakuudeksi oli 5 päivänä Toukokuuta 1875 vahvistettu kiinnitys sanottuun tilaan, vastustanut kannetta sillä perusteellä, että Sahden kauppala, joka Joulukuussa vuonna 1902 oli ostanut Ali - Juhakkalan tilan ja siten joutunut vastuunalaiseksi kaikista siihen kiinnitetyistä rasituksista, siis myöskin Johan Lambert Terhon vuokravikeudesta, oli myydessään sittemmin 12 päivänä Helmikuuta 1904, jolloin isonjaonjärjestely jo oli toimitettu, vaikkei sitä vielä oltu vahvistettu, sanotun tilan, pidättänyt itsellään osan siitä eikä ollut vapauttanut itseään mainitusta vastuunalaisuudesta; minkä ohessa Johan Samfart Taho on anonut korvaista oikeudenkäyntikuluistaan Maaliskuun 28 päivänä 1906 julistamallaan päätöksellä on Kihlakunnanoikeus, mainitsemillaan perusteilla, hyljännyt edelläkerrotun kanteen sekä velvoittanut Lahden kauppalan radalla markalla porvaamaan Johan tambert Terhon oikeudenkäyntikustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Lahden kauppalasta sillä välin muodostettu Sahden kaupunki oli vetoa malla saattanut jutun on tuomios sa 30 päivältä Kesäkuuta 1909 antanut asiasta lausuntonsa, ja samalla kuin Johan Lambert Perhon tekemä muistutus, ettei Lahden kaupungin puolesta Hovioikeudessa esiintynyt asiamies ollut kaupungin lail564
lisesti valtuuttama, aihettomana jätettiin varteen ottamatta, on Hovioikeus, koska ei oltu väitettykään että Lahden kauppala olisi Sipilän tilan omistajana isonjaonjärjestelyn jälkeen sitoutunut noudattamaan Johan Lambert Perhon yllä kerrotussa, Ali- Juhakkalan tilaan kiinnitätyssä välikirjassa määrättyä hallin taviheutta, eikä se seikka että Pahden kauppala, myydessään ennenkuin isonjaonjärjestely oli lopullisesti vahvistettu sitä ennen ostamansa AliJuhakkalan tilan, oli pidättä nyt itselleen siitä kaksi pientä aluetta, vaikuttanut asiaan, katsonut ettei Johan Lambert Terho ollut oikeutettu vastoin Lahden kaupungin tahtoo pitämään mainittua tontti maata hallussaan, jonka tähden Hovioikeus on, kumoten Kihlakunnan oikeuden päätöksen velvoittanut johan Sambert Tuhon, joka ennen Tuomaanpäivää vuonna 1903 oli irtisanottu sanotun tonttimaan hallinnasta ja siis oli ollut velvollinen sieltä muuttamaan viimeistään 14 päivänä Maaliskuuta 1905, heti muuttamaan asiamainitulta tontilta ja jättämään sen Lahden kaupungin vapaasti hallittavaksi Hovioikeuden tuomioon on Johan Sambert Terho hakenut muutesta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Lahden kaupungin puolesta on vastattu. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Johan Lambert Terho ole esiintuonut syytä muut taa Hovioikeuden edellämainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi ja velvoitetaan Johan Lambert Terho suorittamaan Gahden kaupungille korvaukseksi kaupungilla jutun vuoksi täällä ollista kustannuksista, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen SenaattiAnten Karinen Ullen Andersin Anten Karinen Ullen Andersin Alfredliuksiala. Johannes Pesonen. Tihl. Frönric 365
Marraskuun 9 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tullassa, korvausta koskevassa nostojutussa, jossa ovat Talollinen Aatami Kuuska, Kaukolan pitäjän Piiskunsalmen kylästä, hakijana, sekä saman pitäjän Järvenpään kylässä asuva Talollinen Matti. Kuronen, vastaajana: Annettu Oikeus osastossa 9 päivänä Marraskuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itsellen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Käkisalmen ja Kaukolan pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Aatami Ruuska, vaimonsa KorpuJuhontytär Pohjolaisen kanssa siitettyjen alaikäisten lastensa Maria ja Juhana Ruuskan luonnollisena holhoojana, kertonut, että sittenkun Varnu Pohjolaisen tädin Katri Jaakontytär Pohjolaisen mies Talollinen Mikho Sivonen oli useampia vuosia sitten sitoutunut omavelkaiseen taSäsmä: Pax. 1. SS J. B. f- B. B. F. M. 366 No 1575. Sii. 133. K.D. 1909.
kaukseen eräästä Talollisen August Souhelaisen noin 400 ruplan suuruisesta velasta Kauppias N. Alexandroffille sekä August Louhelainen estääksensä Kauppias Alexandraffia ja muita velkopään saamasta maksua saatavistaan oli Matti Kurosen houkutuksesta välikaupalla myynyt kaiken irtaimistonsa Kuroselle kuin myöskin ilman vastiketta näin vuoksi Matti Kuroselle tunnustanut kaksi velkakirjaa toisen 1200 markasta 6 päivänä Toukokuuta 1897 ja toisen yhteisesti vaimonsa Varpu Rautiaisen kans sä 1300 markasta 26 päivänä Huhtikuuta 1879 sekä myöntänyt Matti Kuroselle kiinnityksen näiden velkakirjain vakuudeksi 1918 osaan verotaloa No 1 Kaukolan pitäjän Hyypölän kylässä ja sen lisäksi 26 päivänä Huhtikuuta 1899 päivätyn velkakirjan vakuudeksi 1so osaan samaa taloa, niin oli mainittu yhteensä 1/15 osa sanottua taloa 4 päivänä Joulukuuta 1899 myyty pakkohuutokaupalla sekä Matti Kuronen sen siinä itselleen huutanut, käyttäin huutokauppahinnan suorittamiseksi edellämainittaja velkakirjoja. Mikko Iivosen sillä välin vuonna 1899 kuoltua ja Katri Pohjolaisen omakseen saatua Mikko Sivosen omistaman 1/3 osan verotaloa No 1. ylläsanotussa Piiskunsalmen kylässä oli Katri Pohjolainen lahjakirjalla 5 päivältä Helmikuuta 1901 luovuttanut tämän talonosan Maria ja Juhana Ruuskalle, minkä jälkeen ja kun Kauppias Alexandraff, August Louhelaisen kuoltua 23 päivänä Maaliskuuta 1900, edelläkerrotun takauksen nojalla oli vaatinut maksua saatavastaan Mikko Tivosen oikeudenomistajilta, Maria ja Juhana Ruuskan mainittu tulon kolmannes, johon he eivät vielä ollut ennattaneet saada lainhuutoa 16 päivänä Maaliskuuta 1901 oli ulosmitattu sanotusta velasta ja 2/3 osaa siitä eli 29 osaa koko taloa sittemmin 29 päivänä Heinäkuuta 1905 toimitetussa huutokaupassa myyty. Koska Matti Kuronen edelläkerrotulla 567
menettetyllään oli oikeuttanut että Kauppias Alexandraffin, joka ei ollut saanut maksua usiinmainitusta saatavastaan August Jouhelaisen jäämistöstä, oli täytynyt kääntyä August Suuhelaisen takausmiehen Mikko Iivosen oikeudenomistajiin sekä Maria ja Juhana Ruuska siitä taas johtuneen talonosansa myynnin kautta olivat kärsineet 100 markan suuruisen vahingon, on Aatami Ruuska mainittujen alaikäisten lastensa puolesta vaatinut, että Matti Kuronen velvoitettaisiin korvaukseksi siitä heille suorittamaan sanottu rahamäärä ynnä palkkiota oikeudenkäyntikustannuksista. Matti Kurosen vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus 29 päivänä Huhtikuuta 1907 julistamassaan päätöksessä katsonut selville tulleen, että August Louhelainen, jonka oli näytetty olleen Matti Kuroselle velas ra, oli edellämainituissa Matti Kuroselle antamissaan velkakirjoissa tunnustanut häneltä saanansa niistä täydelliset vastikkeet kuin myöskin velkakirjain vakuudeksi myöntänyt kiinnityksen omistamaansa osaan vero taloa No 1 Hyypölän kylässä, joka talo sittemmin ulosottotoimituksella, mistä tagust Louhelainen ei ollut valitta nut, oli myyty, sekä että kauppahinnalla oli maksettu Matti Kurosen velkakirjoihin perustuvat saamiset; johon nähden ja kun Aatami Ruuska ei ollut voinut näyttää että Maria ja Juhana Ruuska olisivat. Matti Kurosen tuottamuksesta härsineet vahinkoa ja vielä vähemmin tuon vähingon määrää, Kihlakunnanoikeus on hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi tatami Ruuska oli vetoamalla saatta nut jutun on tuomiolla 3 päivältä Huhtikuuta 1909 jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Aatami Ruuskan suorittamaan Matti Kuroselle maksut hänen kappalustaan Hovioikeuden tuomiota viisitoista markkaa kahdeksankymmentä penniä 368
Hovioikeuden tuomioon on Aata mi Ruuska anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Matti Kuronen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koskei ole näytetty Maria ja Juhana Ruuskan kärsineen Matti Kurosen tuottamuksesta vahinkoa, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi jättää sen loppupäätelmän pysyväksi, johon Hovioikeus tuomiossaan on asiasta johtunut; ja velvoitetaan Aatami Ruuska suorittamaan Matti Kuroselle, hänellä jutun vuoksi täällä olleiden kulunkien korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asian omaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Wirvonan Akksi Käsy Mannes Peltonen K. R. Helanen B. Amberg Marraskuun 9 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Konginkan kaan pitäjän Konginkankaan kylässä asuva Maakauppias Matti Pasanen, Talollisen Kaarle Hiirosen konkurssipesän toimitsijamiehenä m hakijana ja Talollinen Juho Pasanen, mainitusta kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosas tossa, 9 päivänä Marraskuuta 1911 Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessa, saanut tietää seuraavaa: Haastatettuaan Juho Pasasen Konginkankaan ja Sumiaisten pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen on Matti Pasanen siellä lausunut, että hän 2 päivänä Joulukuuta 1900 oli Kuurle Kiiroselle antaneet 7000 markan velkakirjan, jossa oli määrätty että velka oli maksettava neljän vuoden kuluttua velkakirjan antopäivästä ja että se kahLäsnä: D. W. A. K. J. P. A: L. B. f. 3/s.  No 1576. No 1576. ag. 29 R. D
tena ensimäisenä vuonna olisi koroton mutta sen jälkeen kasvaisi kolmen prosentin vuotuista korkoa; että Waasan läänin Kuvernööri oli Kaarle Hiirosen hakemuksesta 11 päivänä Helmikuuta 1905 antamallaan päätöksellä velvoittanut Matti Pasasen sanotun velkakirjan perusteella maksamaan Hiiroselle 7,000 markkaa ynnä korkoa tälle määrätle kolmen prosentin mukaan 2 päivästä Joulukuuta 1902 samaan päivään vuonna 1904 ja kuuden prosentin mukaan siitä lähtien kunnes velka tulisi maksetuksi sekä sei tä paitsi 32 markalla palkitsemaan Hiirosen lainhakukulut; että Hovioikeus, jonne Matti Pasanen oli Kuvernöörin pääntöksestä valittanut, oli päätöksellään 31 päivältä Toukokuuta 1905 vahvistanut Kuvernöörin päätöksen ja velvoittanut Matti Pasasen korvaamaan Kaarle Hiira selle maksut, 7 markkaa 80 penniä, hänen kappaleestaan Hovioikeuden päätöstä; ja että Kaarle Hiironen, siirretty ään 5 päivänä sanottua Toukokuuta Kuvernöörin ylempänä kerrotun päätössen Juho Pasuselle, oli paunut velkojiensa ulkomaille sekä 30 päivänä samaakuuta tehdyn anomuksen johdosta asetettu konkurssitilaan; minkä jälkeen Juho Pasanen oli ulosottatoitse perinyt mai nituin tavoin hänelle siirretyn saata van Matti Pasaselta; ja koskei Juho Pasanen ollut tuota saatavaa vastaan suorittanut enempää kuin 800 markkaa, on Matti Pasanen, Kaarle Hiirosen konkurs sipesän toimitsijamiehenä vaatinut että Juho Pasanen velvoitettaisiin Kaarle Riirosen konkurssipesälle maksamaan 6,200 markkaa ja 39 markka a 80 penniä korkoineen, kuin myös korvaamaan Matti Pasaselle hänen oikeudenkäyntikulunsa. Juho Pasasen vastattua, että hän oli täydelleen suorittanut hänelle siinetyn päätöksen sisällyksen Kaarle Hiiroselle on Kihlakunnanoikeus, 7 päivänä Helmikuuta 1910 julistamallaan päätökselläsiinä mainitsemillaan perusteilla velvoittanut Juho Pasasen suorittamaan Matti Pasaselle, Kaarle Hiirosen konkurssipesän toimitsijamiehenä vaaditut kuusituhatta kaksisataa markkaa 570
ja kolmekymmentäyhdeksän markkaa kahdeksankymmentä penniä korkoineen kuudelletuhannelle kahdellesadalle markalle kolmen prosentin mukaan 2 päivästä Joulukuuta 1902 samaan päivään 1904 sekä sen jälkeen kuuden prosentin mukaan kunnes täysi maksu tapahtuisi ynnä kolmellekymmenelleyhdeksälle markalle kahdeksallekymmenelle pennille viiden prosentin mukaan 16 päivästä Tammikuuta 1910, jolloin Juho Pasanen oli saanut haasteen asiassa, maksun tapahtumiseen saakka kuin myös sadalla viidelläkymmenellä markalla Korvaamaan Matti Pasasen oikeudenkäyntikustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Pasanen oli vetoamalla saattanut jutun, on 28 päivänä Marraskuuta 1910 antamallaan tuomiolla, koska Juho Pasanen oli näyttänyt että Kaarle Hiirenen oli myöntänyt saaneensa täyden suorituksen Juho Pasaselta puheenalaisen päätöksen siirrosta, kumaten Kihlakunnanoikeuden päätöksen; hyljännyt Matti Pasasen asiassa tekemän kanteen 371 Hovioikeuden tuomioon on Matti Pasanen anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Juho Pasanen on säädetyssä järjestyksessä vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Matti Paranen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Matti Pasanen, ennen sanotussa toimessaan, suorittamaan Juho Pasaselle, hänellä täällä jutun muksi olleiden kustannusten korvaukseksi kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti J W. Grenman Kunnesholtonen Johannes Pesonen. Akki Käpp. Alfrid Eriksiala.