Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Karhapään oli katsottava puheenaolevalla 28 päivänä Kesäkuuta 1900 tehdyllä testamentilla ja siihen 2 päivä nä Huhtikuuta 1901 laaditulla lisäyksellä peruuttaneen hänen ja Juda Päksusen 16 päivänä Joulukuuta 1887 teke mässä keskinäisessä testamentissa pesuosastaan antamansa määräykset, minkä vuoksi ja kun Ylikeria Karhapää oli ollut oikeutettu määräämään pesäosuudestaan kerrotulla, jälemmin tehdyllä testamentilla ja sen lisäyksellä ja Korpiselän kreikkalaiskatoliselle kirkolle siis oli annettava ainoastaan sille tuleva osa Juda Tåksus-vainajan naimaosasta tämän ja Ylikesia Karhapään pesässä, Kihlakunnanoikeus on, hyljäten kirkon kanteen muuten, velvoittanut Feodul Toivosen luovuttamaan kysymyksessä olevan pesän Kihlakunnanoikeus den päätöksen mukaan toimitettavaan jakoon Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Korpiselän krdikkalaiskatolinen kirkko vetoteitse oli saattanut jutun, on 18 päivänä Toukokuuta 1916 antamassaan tuomiossa jättänyt sen Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon on Korpiselän kreikkalaiskatolisen kirkon puolesta anottu muutosta perustelmalla johon Feodul Toivonen on vastannut. Keisarillinen Senaatti katsoo ettei ole oihettä muuttaa Hovioikeuden tuomista. Korpiselän kreikkalaiskatoti nen kirkko velvoitetaan maksamaan Feodul Toivoselle hänellä jutun vuoksi Senaatissa olleiden kulujen korvaukseksi seitsemänkymmentä markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer Tikl Ylöisuu 81
Tammikuun 25 päivänä 1917. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa testamentinmoitetta koskevassa nostojutussa, jossa Korpiselän kunta on hakijana ja mainitun pitäjän Hoilolan kylässä asuva Loismies Feodul Borgdanoff Bolotinski eli Toivonen, omasta puolestaan ja vaimonsa Watjana Kannisen edusmiehenä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Tammikuun 25 päivänä 1917 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Hoilolan kylässä asuneen Lampuodin Juda Paksusen ja hänen vaimonsa Glikeria Karhapään määrättyä Joulukuun 16 päivänä 1887 laaditussa kirjallisessa testamentissa, että toisen heistä kuoltua eloon jäänyt saisi elinaikansa pysyä jakamattomassa pesässä, mutta että jäämistö molempain kuoleman jälkeen oli jaettava siten että, sittenLäsnä: W. A. J. P. K.F. - K.A. ./. F. 0. L. No 161. No 161. Pag. 218. R. D. 1916.
kuin testamentissa mainitut henkilöt olivat saaneet siinä lähemmin määrätyn omaisuuden, jäännöksestä kolmannes oli lankeava Korpiselän kansakoululle kuntakouksen määräämällä tavalla käytettäväksi turvattomien köyhäin lasten kouluttamiseksi, oli Glikeria Karhapää, joka Juda Paksusen kuoltua Huhtikuun 20 päivänä 1890 oli valvonut mainitun testamentin, Kesäkuun 28 päivänä 1900 tekemässään toisessa kirjallisessa testamentissa säätänyt, että hänen omistamansa osa perintötalosta No 3 Hoilolan kylässä ja tilalla oleva irtain omaisuus oli hänen kuolemansa jälkeen jäävä Teodul Toivoselle ja Watjana Känniselle, ehdolla että he maksaisivat siinä nimitetyille henkilöille määrätyt rahaerät, sekä tähän testamenttiin Huhtikuun 2 päivänä 1901 kirjoittamassaan lisäyksessä uudistanut siinä olevat säädöksensä pienellä muutoksella ja sillä määräyksellä, että kaikki irtain omaisuus, josta Elikeria Karhapää ei ollut toisin määrännyt, oli joutuva FeodulToivoselle ja Watjana Kanniselle; minkä jälkeen Feodul Toivonen, Glikeria Karhapään kuoltua Marraskuun 22 päivänä 1910, oli Korpiselän pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa, omasta ja vaimonsa puolesta, valvonut viimeksimainitun testamentin ja siihen tehdyn lisäyksen Sittemmin on Korpiselän kunta Fedel Toivoselle toimitetun haasteen nojalla edellämainitussa Kihlakunnan oikeudessa vaatinut että, koska Elikeria Karhapään Kesäkuun 28 päivänä 1900 ja Huhtikuun 2 päivänä 1901 tekemät testamenttisäädökset loukkasivat Joulukuun 16 päivänä 1887 laaditun testamentin kunnalle antamaa oikeutta eikä Ylikeria Karhapää, joka oli valvonut viimeksimainitun testamentin ja käyttänyt hyväkseen sen hänelle myöntämiä etuja ollut ollut oikeutettu sitä muuttamaan, Gaikeria Karhapään testamentlisäädökset Kesäkuun 28 päivältä 1900 ja seuranneen Huhtikuun 2 päivältä julistettaisiin mitättömiiksi taikka, jos ne katsottaisiin osaksi tai kokonaan påte83
viksi, selitettäisiin tulkittaviksi siten, että Korpiselän kunnalle oli Juda Paksusen ja Ylikeria Karhapään keskinäisen testamentin nojalla tuleva kolmannes siitä Glikeria Karhapään jälkeen jääneestä irtaimistosta, joka ei sisältynyt slikeria Karhapään myöhempiin testamentlimääräyksiin, sekä että Feodul Toivonen velvoitettaisiin luovuttamaan hallussaan oleva Juda Paksusen ja Ylikeria Karhapään pesän kuuluva omaisuus sellaiseen jakoon, että Korpiselän kunta siitä saisi sille tulevan osuuden; minkä ohessa kunnan puolesta on anottu korvausta sen oikeudenkäyntikuluista. Teodul Toivosen vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus Syyskuun 7 päivänä 1912 julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että ylikeria Karhapään oli katsottava puheenaolevalla Kesäkuun 28 päivänä 1900 tehdyllä testamentilla ja siihen Huhtikuun 2 päivänä 1901 laaditulla lisäyksellä peruuttaneen Juda Laksusen kanssa Joulukuun 16 päivänä 1887. tekemässään keskinäisessä testamentissa pesäosastaan antamansa määräykset, minkä vuoksi ja kun Ylikeria Karhapää oli ollut oikeutettu mainituilla jälemmin tehdyllä testamentilla ja sen lisäyksellä määräämään pesäosuudestaan ja Korpiselän kunnalle siis oli annettava sille tuleva osa Juda Paksusen naimaosasta hänen ja Glikeria Karhapään pesässä, Kihlakunnanoikeus on, hyljäten kunnan kanteen muuten, velvoittanut Feodul Toivosen luovuttamaan sanotun pesän Kihlakunnanoikeuden päätöksen mukaan toimitettavaan jakoon. Hovioikeus, jonne Korpiselän kunta oli vedonnut Kihlakunnanoikeuden päätöksestä, on Toukokuun 18 päivänä 1916 antamallaan tuomiolla jättänyt asian mainitun päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon on Korpiselän kunta anonut muutosta perustelmalla, johon Feodul Toivonen on vastannut. Keisarillinen Senaatti katsoo ettei ole 24
aihettä muuttaa Hovioikeuden tuomiota. Korpiselän kunta velvoitetaan maksamaan Feodul Toivoselle hänellä jutun vuoksi Senaatissa olleiden kulujen korvaukseksi seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersson. Johannes Pesonen. Walter Andersson. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer. Den 25 Januari 1917 Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsattu revisions skillingar från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommet förättsmål emellan Bergnings och Dejseri - Aktiebolaget Keptun, i staden Stockholm af Kenungariket Tredige å ena, samt Handlanden Gustaf Brunljung, från Niko laistad på den andra sidan, ömo om sökande samt berörda bolag, tillstädeskommen, men Handlan den Svanljung samt Sjökaptene J. P. Bergman, från Stockholm, och liktor Vikman från Nikolaistud, ute lidne svarande: Sifven uti Justitie departementet den 25. Januari 1917. Kejserliga Senaten här låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af lem inhämtat följande: A Borgnings och Dekeri - Aktiebo laget Asetuns och Fjökaptenen Bergmans vägnar har vid Rådstufvurätten i Sikolaistad anförts att, sedan af Sjökaptenen Wikman förda, Handlanden Ivan ljung tillhöriga unge intyget Pastor om 39,96 registratoms dragtighet den 25. OktoOmb: F. I. B. A. R. F. K. A. Sa 25 No 162 Pag 252 R. D. 1916.
la 1913 pä morgonen under inkommen de till Yxpila hamn med full last af mjöl grundstött i närheten af Åggholmen emellan Tunkar Fyr och sagda hämn utanför Gamlakarleby stad, hade Sjökapte nen Bergman, som med af honom för da, ofvannämnda bolag tillhöriga borg ningsingfartyget Maria från nämnda hamn begifvit sig till strandningsstrikt för att lämna angfartyget Pastor erforderlig bjälp, middagstiden samma dag med Isokaptenen Wikman uppgjort kontrakt om begning af angfartiget Pastor och dess lust samt angående fartygets och lastens bringande i saker hvemna emot borgare lön, hvars belopp, i händelse uneförtygets egare eller åssmedorer och aktiebolaget icke kunde därom i godo enas borde af Rådstufvurätten i Nikolaistad fast ställas, samt derå jämväl, efter det en del af Pastors läst ofvanfarts till Herver, påföljande morgon löstagit Castor från grundet och infört densamma till Yxpila hänen; och har å aktiebolaget samt Sjökaptenen Bergmans vägnar för ty, under uppgift att undfärtyget Vinter i dess skadade skick af behörigen utred de besiktningsman i Gamlakarleby stad värdaats till 100 mark samt lasten till 12158 mark 10 penni och att Pastor, hvilken Maria endast med ofråhängande fara för grundstilning kunnat närma sig, med afseende å strandninasställets för under från sjundan skyddesliga lugelöst stor fara att helt och hållet yn förloradt i händelse storm uppstått, samt att begningen utförts med synnerlig skyndsamhet och skicklighet, yrkats Handlanden Svanlings och Sjökapte nen Wikmans skyldigkännande att erlägga i begarelen att mark äfvensom. ersättning för kostnaderna vid lägningen 200 kronor 6. ord svenskt mynt och 244 mark 19. penni med fem procents ränta I saken hörde hafva Handlanden Ivanljung och Sjökapenen Wikman gen mitt, att angförtyget Casters lägning som hufvudsakligen beslätt i att från angfartyget för dettas låttande med till hjölje och förtygets besättning till angfart tyget Minur öfverföra en del af lasten, 86
hvarpå Pastor med egen markinkraft hunnat lösegöra sig från grundet, skett utan någon som helst risk och under synn samma vaderleksförhållanden, hvarföre en tolftedel af angfartygets och lastens värde i skadadt skick vore skälig bergare lon; och hafva Handlanden Svanlång och Gekaptenen Wikman förty, framhållande att den af mötrarterne åberopade värde ringen vore otillförlitig samt att angfarts get Cantor af värdningsmännen i Kikolaistad efter färtegats upptagande på slip uppskattats till endast 3000 mark och att lastens värde i skuldadt skick rätteligen vore qss33 mark 35 penni, förklarat sig villige att till uktebotaget och Förkaptonen Bagman efter från dessa belopp, utgörande tillhopa 12833 mark 33. penni, verkstäldt afdrag för kostnaden för lägningen 383. mark 63. penni, erlägger en tolf tedel af resterande 1840. mark 72. pen. ni med 1037 mark 36 penni, men i öfrigt motsagt det gjorda osuttningsen spraket såsom oskäligt t aktiebolagets och Sjekaptenen Borgmans vägnar har härtill genmålte, att den i Gamlakarleby stad vakställda värderingen af det grundstölla fastyget och dess läst vore bindande och att fartygets besättning vid borgnings tillfället må ste anses hafva varit i aktiebolagets tjenst enär densamma af aktiebolaget erhuillit godgörelse för sitt vid bergningen utförder arbete; derå och sedan parterne å omse sidor tagit i anspråk ersättning för sina umgälder å rättegången samt de i målet inkallade sakkunnige män nen Direktoren Karl Kurtin och Sjökaptenen H J. Gullenius afgifvit utta tande, Rådstufvurätten medelst utslag afkunnadt den 17 Januari 1916 funnit utredt vara att vidare ängfartaget Castor den 25. Oktober 1913. strandat utan för Gamlakarleby stad emellan Tunkar för och Jussila hamn, hade Fjekaptenen Wikman medels summa dag upprättadt skriftligt kontrakt anmodat aktieldaget ett emot lägnings godtgörelse söka laga och till saker hanen införa angfartyget Custor, att Fjekapelinen Bergman med bergningsfärtyget. derom vidtaget med bergningsrubelst samma dag klockan 87
2. efter middagen samt slutfört detsamma påföljande dag klockan 6,35 före mid dagen, då ängfartyget Caster tagits från gundet och sedermera med egen kraft men under Mavers ledning inlöpt i Yxpila hann att barningsarbet till huf vudsaklig del beslatt i öfverflyttande af en del af lasten till Merder; att Castor deltagit i brynings arbetet med sin maskinkraft och sin besättning; att den lig vaderlek varit rädande under borg ningsarbetets fortgång och bergningen därigenom blifvit moderam; samt att Pastors lage varit i viss grad färligt, enär drycksplatsen varit i en halfiekel öppen mot hafvet och strandningen inträffat härttid, hvarfvi och då uktiebolaget och Ojikaptenen Bergman sålunda fullgjort ritt begnings arbete, Rådstufvurätten i stöd af 104 SS. Tjölugen, gifven den 9. Juni 1873, ålagt Handlanden Svanljung och Sjokaptenen Wikman ull, gemensamt eller den af dem som tillgång egde till och tiebolaget och Sjökaptenen Bergman emot hville utgifva en sjundedel af det bergades värde eller att då detta vår de vid den 27. Oktober 1913. af vederbörande besiktningsman fastställts till 18158. mark 10. penni, till aktiebolagits och Sjö kaptenen Bergman utgifva tvåtusen femhundra nittioåtta mark trettio penni med fem procents årlig ränta från den 17 November 1913, då rättegången vidtagtills full betalning skedde och skulle i det ta belopp jämväl öfriga fordrade ersättnings belopp inbegripas; och jemte det i anseende till sakens beskaffenhet rätte gångskostnaderna parterne emellan hviltades, ålades parterne att till hälften hvardera, erlägga till Tmäktaren Kurtin och Sjökaptenen Gullenius i arvode och ersättning för deras i saken afgifna utlåtande åt den sine etthundrafyratio och ut Sjökaptenen Gullenius sjuttio mark samt ut såsom vakkunnig i målet jämväl anlitade, numera aflidne hiekonsuln Leonard Crelers stulhus i enahanda afseende sjuttio mark Hofrätten, under hvars pröfning Bergainas och Dekeri Aktiebolaget Köptun och Handlanden Svanberg i än deras dragit målet, har medels den 20. 88
Juni 1916 gifven dom låtit i öfrigt bero vid Rådstufvurättens utslag utom att det belopp, som Handlanden Ivan ljung borde i ersättning för kostnaderna vid ifrågavarande lägning och i laga rilan till Berönings och Pykeri Aktiebo laget Septun och Fjekaptenen Bergman utbetala, efter pröfning nedsuttes till en niondedel af det beroades värde eller teatusen tjugu mark nittio penni. Uti Hofrättens dom hafva Bergnings och Sekeri Aktiebolaget. Ryrtun och Handlan den Teantung hvardera för sig, sökt ändring, och har belaget bemitt Handlanden Tvanlnings andrings ansökan Kejserliga Senaten finner skäl ej förekom ma till undring i Hofrättens dom. Ort allesom vederbör, till efterrättelse lunder Kejserliga Emulan för Finland Eiin Laurikoski. H. Anneberg. Samuli Korki. Alfred Luksiala A. W. Brununen Alfred Sarva. Tammikuun 23. päivänä 1917. tu Wiipurin Hovioikeudesta tullees sa konkurssigutussa, jossa Wiipurin kaupungissa vuivat Varatuomari vioikeudenniskuuli Lennart Oskar Atalborg, Ruokolahden pitäjän Siilolan kylässä asuvan Kuvintalaitsijan Kerttu Sveniuksen konkurssipäran saamamiehinä vat hakijoina sekä saman konkurssipesän velkoja Tukkukauppias Julius Lopold Grönnös, sanotusta la Rätten Trennius ja hänen honkurssipesänsä muut saamamiehet tulematta jääniinä vastaajina: Annet tu Oikeusoastansa Tammikuun 25 päivänä 1917 Keisarillinen Sennulti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikä ti nyt on kysymyksessä saanut seuraa rat tiedot Kerttu Samuksen Ruokolahden ja Rautjärven pitäjien käräjäkunnan KihlaSäsnä: W 1. f. B. K. R. K 11. S. 43 No 167 Pag 251. R. D. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla KeisarillisesHjalmar Hellström ja Entinen Hekaupungista saapuville tulleena, mut 1916
kunnanoikeudessa omalla ollessa, Touko kuun 21. päivänä 1915. alkaneessa henkuessissa on Tukkakauppias Grönroos valvonta päivänä saiamieen Marraskuun 19. päivänä valvenut Wiipurin läänin Kuvenio rin Helmikuun 24. päivänä 1913. antaman päätöksen perusteilla kuusituhatta kolme sataa seitsemänkymmentäkaksi markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen Jou lukuun 2 päivästä 1911 ja viisikymmentä markkaa lainhakukulujen sekä kahdeksan toista markkaa neljäkymmentä penniä ulosmittauskustannusten korvausta etuoi keudella Ulosottouppulaisen 1. Suvunteen Rätten Sereniuksetta Huhtikuun 20. päivä nä 1913. puheenaolevasta suutuvasta ulosmittaamaan Grel - molemotin arvosta. Joulukuun 17. päivänä 1915. toimite lässä esiinhuudessa ovat Varatuomari Hellström ja Henrikmelen viskaali Olenberg, jotka myöskin olivat konkurssissa valvoneet säämisen, vastastuneet Tukkukauppias Grömiesin etuoikeusvoutimusta sillä perus teella, ettei puheenaolevaa antomeliiliä ollu laillisessa järjestyksessä ulosmituttu koskii Ulosottoupunen Suvanne ollutun tomoliiliä tai sen säilylyspaikkaa sinetellänsä laki kirjallisella julkipanolla tahi muulla tavoin merkinnyt, ja ettei kerrottaa ulomittausta, jos se katsottaisunkin muuten luilliseksi, oltu se kun oli tapahtunut 23. päivänä eikä, kuten ulosmittauspöytä kirjaan oli nyhdyksestä merkitty 20 päivänä Huhtikuuta 1915, toimitettu kolmenkymmentä päivää ennen konkurssin alkua Senjälkeen on Kihlakunnanoikeus Helmikuun 16. päivänä 1911 konkunnassa ja listamallaan tuomiolla, hyljalen Varatuoma ei Hellströmin ja Hovioikeudenniskuoli Elonligen muistutuksen oikeettomana luominnut Tukkakauppias Thomoosin puheenalaisen saamisen etuoikeudella maksettavaksi ulosmitatun antomotiitin arvosta Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Sara tuomari Hellström ja Henrikaudenens kaali Olenberg olivat velonmalla saalla neet julun on Kesäkuun 13. päivänä 1916. antamallaan luomilla ratkaiset asian, ja kosksi se seikka, ettei kysymykseen tullutta ulosmittausta toimitettaessa puheenäolevan antomotuha tai sen säily 90
tyspaikkaa olla sinetillä tai muulla tavoin merkitty, ollut asiaan vaikuttava civatka Varatuomari Hellström ja Hevioi keudenniskaali Olonberg ollut tehneet och todennäkoiseksi että mainittu ulosmittaus olisi tapahtunut myöhemmin kuin mitä edelläsanottu ulosmittauspöytäkirja osotti, on Hovioikeus jättänyt asian sen loppu päätöksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus tuomiosaan oli johtunut, ja velvoit tunut Varatuomari Hellströmin ja Hovioikauden viskuuli Olonlagin yhteis vastuulli sesti suorittamaan Pukkakauppias Grönjoosille viisikymmentä markkaa korva ukseksi hänellä vastanpuhevaltuansa Hovioikeudessa valvossaan ollista kus tannuksista Hovioikeuden tuomioen ovat Turutuomari Hellström ja Hovioikeudenviskaali Olenlag anoneet muulosta perustelmalla, johon Tukkukauppias Trenroos on vastannut. Keisarillinen Tinnutti katsoo käynen selville, ettei puheenalaista antome liihin Huhtikuun 20. päivänä 1915. ulos mituttaessa Tukkukauppias Grönroosen kysymyksessä olevasta saatavasta ole menetelty Ulosottolain 4. luvun 17. SS:ssä säädetyllä tavalla; ja kun tuo ulosmittaus siis mainitun lain 4. luvun 30. SS:n sekä Marraskuun 9. päivänä 1868 velkojien oikeudesta ja etuudesta toistensa edellä makson saamiseen konkurssiin luovistetusta omaisuudesta annetun Keisaril lisen Asetuksen 8. SS:n saadoksiin nähden kuten viimeksi mainittu lainkohta on Joulu kuun 3. päivänä 1895. annetussa Keisarillisessi asetuksessa, ei tuola Pukkakauppias Eer roosille etuoikeutta sanottuun antomaku tiin, harkitsee Keisarillinen Senaatti oike aksi, kumdeten Oikeuksien tuomiot taitta kakden, kylätä Tukkukauppias Grönroisen luvikens vaatimuksen Siitä kaikki asianomaiset noudatta koot Keisarillinen Suomen Senuatti Walter Andersson Johannes Pesonen Walter Andersson Johannes Pesonen A. W. Plhavaara  7. Auer. A. W. Plhavaara  7. Auer. Samuli Koski. Matti Syrjänen 31
Tammikuun 26 päivänä 1917 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tullnessa talonriidassa, jossa MäkilupalaiselHeikki Pietiniemi, Sodankylän pitäjän Sattasen kylästä ja Petter Erland Ruonakoski ynnä hänen vaimonsa Miina Maria Ruonakos ki, Rovaniemen pitäjän Korkalan kylästä sekä viimeksimainitussa kylässä asuva Torppari Pekka Hyvönen, omasta puolestaan ja alaikäisen tyttärensä Tyyne Elisabetin holhoojana, yhteisesti ovat hakijoi na sekä Talollisel Juho Erland Tuomas August ja Heikki Wilhelm Tuomaanpojat Mäntyniemi Korkalan kylästä, vastaajina Annettu Oikeusosastoina Tammikuun 21 päivänä 1917. Keisarillinen Senaatti on itulleen esittelyttänyt julun kirjat ja niistä mebäli nyt on kysymyksessä, saanut tulää Kovaniemen pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa ovat Heikki sarna: N. 1. f K. H. K. E. K. SS: 179. Pag. 280 Rs. 1916.
Koriniemi. Petter Erland ja Stiina Maria Ruonakoski sekä Pekka Hyvönen ja hänen nyttemmin kuollut vaimonsa Priita Karoliina Hyvönen Lokakuun 22. päivänä 1913 lausunut: että Heikki Sieriniemen, Stiina Maria Ruonakos ken ja Riita Karoliina Hyvösen isä vainajan Talollisen Juho Heikinpoika Sieriniemen oli Tierilän kuolleen isän Heikki Erkinpoika Piriniemen oli Sivilän veli Talollinen Jooses Siiriniemi ja tämän vaimo Kreeta Mäntyneemi, Korhalon kylästä, olivat keskinäisellä, Toukokuun 24 päivänä 1867 tehdyllä kirjallisella testamentella määrännel, että toisen heistä kuoltua jälkeen jääneen tuli saada elää jakamattomassa pesässä kuolemaansa saakka, että Josef Siiriniemen kuoltua Helmikuun 8 päivänä 1881 ilman rintaperillisiä. Vreeta Mäntyniemi oli saman kuun 14 päivänä valvonut sanotun testamentin; että Joo sef Piriniemen ja Krala. Näntyniemen pesässä Maaliskuun 14 päivänä 1881 toimitetussa kalunkirjoituksessa kuolinpesään muun muassa oli merkitty kuuluvaksi 3/8 osaa Mäntyniemen 1/2 manttaalin suuruista perintötaloa No 11 Korkalan kylässä, josta talonosuudesta Kreeta Mäntymäni oli perinyt isänja Tuomas Tiariniemen jälkeen 1/8 osan sekä yhdässä Joosef Tiiriniemen kansja ostanut kahdetta sisareltaan 1/8 osan kummallakin; että Kreeta Mäntiniemi Huhtikuun 1 päivänä 1880 oli mennyt naimisiin Talollisen Tuomas Hyvisen kanssa. että Kreeta. Mäntyniemi oli kuollut Elokuun 6 päivänä 1894 ja kalankirjoitus hänen jälkeen pidetty seurannun Syyskuun 3 päivänä; ja että Tuomas Hyvönen sittemmin ole kuol lut Toukokuun 2 päivänä 1913, mutta koska edellämainittu talonosuus ei Kru la Mäntyniemen jälkeen pidetyssä kälankirjoituksessa maa ollut pesässä ja hän siis, joko leskenä ollen tai mentyään naimisiin Tuomas Hyvosen kanssa, oli myynyt tai muuten luovuttanut Josef Tiiriniemen naima osan 2/3 osaa Josef Siiriniemen ja Kruota Mäntyniemen yhteisesti ostamista 2/8 osasta sanottua taloa, vaikkei ha93
nellä edelläkeriotun testamentin mukaan olisi ollut oikeutta siihen, ovat Heikki Tiiriniemi ja hänen mainitut myötapuolensa, ilmoittaen olevansa Joosef Piiriniemen perillisiä, vaatineet iltä Juho Erland Mäntyneemi ja hänen myötäpuolensa, jotka tuntamattomalla oikeudella hallitsival Mäntyniemen taloa, velvoitettaisiin, samalla kuin heidän saantensa kuudennekseen sanottua taloa julistettaisiin mitättömäksi, luovattamaan viimeksisanottu talonosuus Heikki Siiriniemelle ja hänen myölä puolilleen sekä sen ohessa korvaamaan Heikki Siiriniemen ja hänen myölä puoltensa oikeudenkäyntikulut. Asiasta kuulusteltuina ovat Juho Erland Mäntyniemi ja hänen myölä puolensa lausuneet: että Josef Sivi niemen ainoa perillinen, 10 päivänä Maaliskuuta 1887 kuollut Juho Siviniemi oli Marraskuun 27 päivänä 1881 Kreeta Mäntyniemen hänelle suoritta nia sataa viittäkymmentä markkaa vastaan kirjallisesti luopunut perintöoikeudestaan Joosef Tiiriniemen jälkeen, että Kreeta Mäntyniemi oli tämän jälkeen Huhtikuun 5 päivänä 1882 myynyt omistamansa 1/8 osaa Mäntyniemen taloa veljelleen Talolliselle Tuomas Suomaanpoika Mäntyniemelle, joka vuonna 1885 oli saanut kiinnekirjan saannolleen; että Tuomas Tuomaanpoika Mäntyneme taas ole Elokuun 1 päivänä 1892 myynyt pojilleen Juho Erland, Tuomas August. Heikki Wilhelm ja Kaarle Arvd Mäntyniemelle lasan omistettavaksi 7/8 osaa Mäntyniemen taloa, että Kihlakunnanoikeus Maaliskuun 6 päivänä 1877 oli viimeksimainituille antanut kiinnekirjan tälle saannolle; ja että Heikki Wilhelm Mäntyniemi oli Elokuun 24 päivänä 1901 ostanut Kaarle Arvid Mäntyniemen omistamat 3/32 osaa talosta; ja koska Juho Sieriniemen luvuttua perintöoikeudestaan. Heikki Sieriniemi lä ja hänen myöläpuoliltaan ei määollut kannevattaa asiassa eivätkä viimeksimainitut olleet kahdenkymmenen vuoden kuluessa siitä kun Hauta Mäntyniemi oli mennyt avioliittoon Tuomas Hyvösen kanssa ja Josef Lie94