Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
lingin ennen kauppaa varastoda myymän lampun arvo 60. markkaa; sekä että tavaruluetteloon merkityt, 100 markkaan arvatut hinta luettelot ynnä papin olivat ollut aivan arvottomia ja että sanottu summa oli siis poistettava Renlahden ja koska tehtäilijä Wahlberg oli saanut Lahdessa ja Terivella olleen, tavaratuettelossa 300 markkaan arvatun varaston ja sitä paitsi konttoritarpeita 77. markan arvon, kuten luetteloonkin oli merkitty, mutta Wahlbergin tuli saada Relningin varastossa otteet 103. poltinta, joiden hinnaksi oli tavara luetteloon merkitty 14. markkaa kappaleilta, niiden ostohinnasta 12. markasta eli siis 206. markkaa halven malla kuin luettelo osotti, joten tehtaikja Wählbergen Varatuomasi Syttingiltä ostamain tavarain arvo ole ollut kaikkiaan 6,787. mark kaa 56. penniä ja Wahlberg oli Kyllingille suorittanut 9,576. markkaa 30. penniä, sekä Varatuomari Kylling oli kauppatilaisuudessa vakuuttanut että, jos hänen luettelossaan havaittaisiin vaimoita, han olisi valmis ne korjaamaan ja ettei Wahlbergen tarvinnut tavaroista maksaa enempää kuin Syllingin ostohinnat, Tehtaik ja Wahlberg on vaatinut Varatuomasi Sijttengin velvoittamista korvaamaan Wahlbergille kerrotulla tavalla hoituneen vahingon ja sitä varten suorittamaan Wahlbergille 2,728. markkaa 24. penniä korkoineen sekä palkitsemaan Wahlbergin oikeudenkäyntikulut. Asiassa kuulustettuna on Varatuomari Gylling vastustanut hannetta, minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus on 5. päivänä Huhtikuuta 1907. Julistamassaan päätöksessä mainitsemillaan perusteilla velvoittanut Varatuomari Syllingin luettelossa ilmaantuneitten virheellisykseen oikaisi miseksi maksamaan heti Tehtailija Wahlbergelle yhteensä kak451
situhatta seitsemänsataa kaksi kymmentäkahdeksan markkaa yhdeksänkymmentäneljä penniä viiden prosentin vuotuisine korkoineen haastipäivästä 2. päivåstä Lokakuuta 1906. kunnes täysi suori tus tapahtui, ja sitä paitsi viidelläsadalla markalla korvaamaan Tehtailijä Wahlbergin oikeudenkäyntikulunget. korioikeus, jonka tutkittavak i Varatuomari Gylling vetoamalla oli saattanut jutun, on 20. päivänä Joulukuuta 1907, antanut tuomion ja koska Tehtäilyä Wahlberg oli Varatuomari Syttungiltä ostanut tämän nästähehkuvalo liikkeen varastot sellaisina kuin ne tavaratuetteloon olivat merkityt ja siinä mainituista hinnoista varastaja sitä ennen luotolematta; sen tähden ja hän ei Wahlberg ollut vastoin Gyllingen kieltoa näyttänyt että noista varastoista olisi kaupanlekotetaan dessa puuttunut luetteloon merkittyjä tavaroita eikä Varatuomari Sylling ollut ottanut vastataksen ja Taratowin varaston Helminkiin kuljettamisesta eikä myöskään sen korjauttamisesta, Hovioikeus on, muuttaen Kihlakunnanoikeuden edelläkerrotun päätöksen, hytjännyt Tehtailija Wahlbergin asiassa ajaman kanteen muuten paitsi mikäli koski tavaraluettelossa olevia kahta laskuvirhettä yhteensä viittäkymmentäkuutta markkaa, mikä viimekimainittu määrä Kihlakunnan oikeuden sille tuomitsemme korhoineen Varatuomari Gyllingen niis tuli suorittaa Tehtailiga näinberg´ille takaisin. Hovioikeuden tuomion on Tehtailija Wahlberg anoneet muutosta perustelmalla, johon Varatuomari Sylling on vastannut. Keisarillinen Senaatti on lutkinut tämän julun ja katsoo ettei Tehtaelijä Wahlberg ote esiltänyt syytä muuttaa Hovioikeu455
den tuomiota, joka siis jäti pysyväksi; ja velvoitetaan Tehtailija Wahlberg suorittamaan Varatuoma si Syllingille hänellä täällä jutiin vuoksi olliiden kulujen korvaukseksi seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: tillä Paauhoiki. Johannes Pesonen. tillä Paauhoiki. Johannes Pesonen. tillä Paauhoiki. Johannes Pesonen. tillä Paauhoiki. Johannes Pesonen. K. Auer. Julin, Taraste. K. Auer. Julin, Taraste. C. E. Winter Heinäkuun 2 päivänä 1913 Keisarillisen Suomen Senaalin tuomio ostorahalla Keisarilli sesta Turun Antoikeudesta tullassa, ulosmitaten irtaimen Svaran omistusoikeutta koskevassa jutussa, jossa Talollinen Fredrik Ratila, Lapin pitäjän luonan kylästä, ja Rustitilallinen Kustaa Aakki, sa, Finnusjoen pitäjän Merven kylästä, yhteisesti ovat hakijaina sekä Puokakaupanomistaja Lempi Johanna Pohjonen, Rauman kaupun gista, vastaajana: Annettu Oikeusenastossa 2 päivänä Anjäkuuta 1913 Keisarillinen Senaalle on Anttiin esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkun asianemainen ulorettimies oli 13 päivänä Maaliskuuta 1909 Fredrik Matilan ja Kustaa Kakkilan Turun Hovioikeuden jaaloksillä 30. päivältä Kesäkuuta 1908. ja läsnä: F. G. W. B. K. F. R.t. Nyös Pag. 128. R. D. 1912
meraavan lainhikuun 5 päivältä Naaman kaupungissa asuvalta Kaupuaalta Johan August Pajuselta tuomittujen, yhteensä 701 markkaan 76. penniin nousiin saataviin suorituksi Pajuselta, joka asui yhdessä Lempi Johanna Pohjosen kanssa, Kalilan ja Aakki län osetuksesta ulosmitannut Ilo nimisen mestan orihuosen, sekä Lempi Johanna Toljonen eli Raumän kaupungin Maiskaattiin valittanut kuulusta ulosmittauksesta, näittäen sanottua herasta hänen Kaumalla kirjoittamansa, Sajusen hoitaman makkara- ja ruokatavaralikkeen omaksi, niin ole Maiskaatti, kuulustettuansa Rätilaa ja Aakkilaa valituksesta päätöksellä seuraavan Toukokuun 10 päivältä lykännyt asian viitaisenä asianomaiseen oikeuteen, johon asianosaisten tuli viipy mättä ja viimeistään kuuden siikon kuluessa äskenmainitusta päivästä haastattaa vastapuoleensa Tämän johdosta haastatettaan sa Fredrik Kålilan, Kustaa Nakkilan ja Johan August Pajusen Rauman kaupungin Maastuvanoi keuteen 21 päiväksi Kesäkuuta 1909, oli Lempi Johanna Pohjonen vaatinut että, koska hän vuonna 205. oli Johan August Pajusen älityksellä ostanut kysymyksessä olevan hevosen Ajuri Johan Linus Nyroosilta ja hevonen siis ole Tohjosen, vaikkakin hän oli antanut Pajusen sillä ajalla ja ottaa osaa kilpa ajoihinkin, lu huvonen julistettaisien Lempi Johanna Tohjosen omaksi. Vastaamaan vaadittuina eli vät Fredrik Rutila ja Kustaa Aakkila, huomauttaen, että Ratila, joka asui Raastuvanoikeuden tuomiopiirin ulkopuolella ja niin ollen oli oikeutettu nauttimaan kolmen viikon haasteajan, oli haastettu asiaan myökään eli vasta 5. päivänä Kesäkuuta 1909, ja ettei juttua tähän nähden voitaisi ottaa 157
tutkittavaksi Väkkilankaan suhteen, pyytäneet asiaa jätettäväksi siksen sä sekä, Raastuvanoikeuden päälöksellä 28. päivältä Kesäkuuta 1909 lyljättyä tuon väitteen, kanteeseen vastatossaan väittäneet puheenalaisen osiin olevan Johan August täjäsen ja sen vuoksi anoneet kannetta hyljättäväksi, jota paitsi Fredrik Rasila ja Kustaa Nakkila olivat vaatinut, että Lempi Johanna Pohjonen, joka myös oli vaatinut Kätilää ja Rakkilaa rangaistaviksi siitä, että he, tietäen puheenalaisen hevosen olevan Lempi Johanna Pehjonen, olivat pakotta neet ulosottomiehen ulosmittaamaan sen, tuomittaisiin rangaistukseen väärästä ilmiannosta sekä velvoi tettaisiin korvaamaan Kalilan ja Nakkilan oikeudenkäyntikulut. Raastuvanoikeus oli 30 päivänä Elokuuta 1909. julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla, hyljäten edelläkerretut edesvastansvaatimukset, kumannut puheenalaisen ulosmittauksen, minkä jälkeen Turun Hovioikeus, johon Lempi Johanna Pohjanen sekä Fredrik Katila ja Kustaa Nakkila olivat vedennest jutun, oli 10 päivänä Helmikuuta 1911 antamallaan päätöksellä, katsoen oikeudenkäynnissä tapahtunun viskeen, kumennut Raastuvanoikeuden molemmat ylläkerrotut päätökset sekä poistanut kaiken, mitä Maastuvanoikeudessa oli asiassa tehty, ja asettanut jutun siihen tilaan, missä se oli ennen kuin Raastuvanoikeus oli ottanut sen tutkittavaksensa; ja tuli Kaastuvanoikeuden ilmoitettaessa ottaa juttu uudelleen käsiteltäväksensä ja siinä laillisesti menetettä Sutun tultua sitten esille Maas tuvanoikeuden istunnossa 10 päivänä Huhtikuuta 1911, on Lempi jokanna Pohjonen uusinut edellä kerrotut vaatimuksensa. Asiassa kuulustettuina ovat Fredrik Ratila ja Kustaa Nakkila kerranneet ylempänä kerrotun väit458
teensä Fredrik Matilalle toimitetus ta haasteesta sekä, kun Maistrantin määräämä kuuden viikon aika intun vireille panemiselle oikeudessa ja oli umpeen kulunut, eikä asiaa näin ollen Nakkilaan kaan nähden voitu ottaa käsi teltäväksi, vaatinut sen jättä mistä sillensä. Tästä väitteestä en Paastuvanoikeus päätöksessä 24. päivältä Huhtikuuta 1911 antanut lausuntonsa; ja koska Fredrik Ratila oli saanut haasteen juttuun enempää kuin neljäätoista päivää ennen sen käsittetyä ensi kertaa Maastuvanoi keuden istunnossa 21 päivänä Kesäkuuta 1909. ja Euran luomiokunta, johon kuului myös kin Lapin pitäjä, missä Katalan kotipaikka oli, ympäräi Rauman kaupungin alueen, niin ja kun Ratilan näin ollen OiK. 11 luvun 4 SS: mukaan, sellaisena kuin tämä lainkohta muutettuna kuului Keisarillisessa asetuksessa 7 päivältä Syyskuuta 1901, oli katsettava saaneen nauttia laillisen haastajan, on Maastuvanoikeus hyljännyt väilleen sekä velvoittanut Fredrik Katilan ja Kustaa läkkilän vastaamaan pääsiässä Vastatossaan kantunen ovat Fredrik Katila ja Kustaa Aakkila toistanut kaiken ennen lauSumansa Sittenkun Fredrik Ratila ja Kustaa Aakkila vielä olivat ilmoittaneet, ottuivat he voineet panna mitään arvoa Lempi Johan na Pohjosen jutussa aikaisemmin kuulustuttamiin todistajien kertomuksille, koska näitä ei oltu uudelleen kuulusteltu, on Raastuvanoikeus 10 päivänä Heinäkuuta 1911 julistamallaan päätöksellä ratkaissut asian; ja koska Lempi Johanna Pohjanen, siihen nähdin, ettei hänen julun ollessa ennemmin esillä Raastuvanoikeudessa kuulustuttamainsa todistajain laa159
sunnoille varten Fredrik Katilan ja Kustaa Nakkilan kieltoa saatettu arvoa panna, ei ollut toteensaattanut kysymyksessä olevan orihovosen olevan Lempi Johanna Pohjosen tai hänen liikkeensä, mutta selvitystä löytyi siitä, että sanottu hevonen oli Johan August Pajusen, on, Raastuvanoikeus hyljännyt Lempi Johanna Pohjosen kanteen sekä samalla myös Fredrik Matilan ja Kustaa Nakkilan tekemän edesvastausvaatimuksen oikeettomana ja sen ohessa velvoittanut Lempi Johanna Pohjosen sadalla markalla korvaamaan Fredrik Rätilän ja Kustaa Nakkilan oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Lempii Johanna Pohjo nen että Fredrik Kalila ja Kustaa Nakkila olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiossa 22. päivältä Maaliskuuta 1912 katsonut, etteivät Fredrik Ratila ja Kustaa Rakkila olleet esiintuoneet syytä muuttaa Raastuvan oikeuden vaitepäälöstä 24 päivältä Huhtikuuta 1911 eikä myöskään sen lopullista päätöstä. Mitä sillen tuli Lempi Johanna Pohjosen muutoksen hakuun, niin ja kun Lempi Johanna Pohjo nen oli näyttänyt olevansa kysymyksessä olevan hevosen omistaja, on Hovioikeus, muuttaen Raastuvanoikeuden lopullista räätöstä, julistanut sanotun hevosen Lempi Johanna Pohjosen omaksi ja vapauttanut hänet päätöksessä mainittujen korvausten maksamisesta. Hovioikeuden tuomioon ovat Fredrik Ratila ja Kustaa Aakkila anoneet muutosta perustelmalla, johon Lempi Johanna Pohjonen on vastannut. Keisarillinen Senaalle on tutkinut tämän jutun; ja samalla kun Keisarillinen Senaatti hyväksyy Hovioikeuden tuomion, mikäli Hovioikeus on jättänyt 400
Paastuvanoikeuden edelläkerrotun väitä päätöksen pysyväksi, katsoo Keisarillisen Senaatti oikeaksi koski Lempi Johanna Toljonen ole näyttänyt että puheenalainen hevonen, jonka on selvitetty olleen Johan Angust Tajusen hallinnassa, olisi Lemni Johanna Pohjosen oma, kumoten Hovioikeuden tuomien mitä itse asiaan tulee, jättää sen Raasta vanoikeuden päätöksen varaan. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Petter Säänkoski. Walter Andersin Johannes Pesonen. R. Auer. E. Thesleff. 1913 Heinäkuun 8 päivänä "Keisarillisen Suomen Senaalin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Viipurin Hovioikeudesta tulleessa, tilan luovuttamista koskevässä jutussa, jossa Talolliset Pimeon Thimikka, Timo Tei lasitinpoika Tormanen, Anni ja Olga Pasitintyttäret Törmänen sekä viimemainitun mies Tänä lius Feodorinpoika Törmänen kaikki Korpisalan pitäjän Tolvajärven kylästä, yhteisesti, ovat hakijoina sekä Partsila Antiebolag niminen osakeyhtiö, Tho majärven pitäjästä, ja osakeyhtio Aktiebolaget W. Gutzeit KeKotkan kaupungista, vastaajina Annettu Oikeusosastossa 3 päivänä Heinäkuuta 1913. Keisarillinen Senaatti on itselleen sittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä saanut tietää paitsi sellaista, josta ei enää ole kysymystä, seuraavaa: Osakeyhtioille Jartsila Aktiebolag ja Wederbolaget 1/3. Tullget 6o toimitetun kaasteen nojalla ovat Simeen Themeikka sässä: 3. SS: 23. 61. 1/3 3 1. 2/3. 3ä 3. 3. K. R. B: K. B.S. 161 No 1031 Såg. 341 R. D. 1909
sekä Timofei, Anni ja Olga Jormanen Korriselän pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuneet että, sittenkan Timofei, Anni ja Olga Jormasen nyttemmin kuollut isä Pasili Törnänen, joka lampuotina oli hallinnut Korpi selan rälssilahjoitusmaahan kuulumutta taloa No 12 sanotussa Tolvajärven kylässä, oli aikanaan luovuttanut lampuotioikeutensa tähän tilaan Tohtori Herman Backmanille, jolla tila taas oli joutunut osakeyhtiölle. Aktiebolaget N. L. Arppes Arfvingar, oli viimemainittu osakeyhtiö sen johdosta, että Timofei, Anni ja Olga Jormasen veli Feodor Joonanen Wiipurin läänin Kuvernööriltä oli anonut että perintö kirja kysymyksessäolevaan tilaan annettaisiin Pasili Jormasen perillisille, enempiin riitaisuuksien välttämiseksi 17 päivänä Joulukuuta 1898 tehnyt Väsili Tornasen perillisten Timosei, Anni, Olga, Feodor ja Kiril Jovuasen kanssa kirjallisen sopimuksen, jossa osakeyhtiö, varaten itselleen ainoastaan oikeuden, saatuaan perintökirjan tilaan, viiden vuoden aikana sen jälkeen tilan metsästä hakata ja poisviedä kaikki sopimuskirjassa lähemmin mainitun mitan täyttävät puut, oli sitoutunut jat tämään tilan muuten Wasili Jormäsen perillisille, vaan ettei osakeyhtiö Värtsitä Aktiebolag, joka, jatkaen osako yhtiön Aktiebolaget T. F. Arppes Arfvin gar ennen harjoittamaa tehdastukettä, oli ottanut haltuunsa kaiken viimemainitulle osakeyhtiölle kuuluneen omaisuuden, ollut täyttänyt osakeyhtiön Aktiebolaget N. L. Arppes Arfvingar sitoumus tä puheenaolevan tilan jättämisestä sanotuille perillisille, vaikka jo enemmän kuin viisi vuotta oli kulunut siitä kuin osakeyhtiö oli saanut perintökirjan tilasta ja yhtiön nautinto-oikeuskin tilan metsään niin ollen jo oli loppunut. Tämän johdosta ovat Simeen Skeoneikka, jolle Feodor ja KirilTörmänen olivat siirtäneet kerrottuun sopimuskirjaan perustuvan oikeutensa kysymyksenalaiseen tilaan, sekä Timofii, Anni ja Olga Jormanen vaatineet että osakeyhtiöt Värtsilä Aktiebolag ja 162
Aktiebolaget H. Gutzeit & Co, jonka viime mainitun osakeyhtiön hallinnassa tila nykyisin oli, velvoitettaisiin vielämainitun sopimuskirjan perusteella luovuttamaan se Sineon Themeikan ja hänen asiakumppaniensa vapaaseen hallintaan tai tilan arvona heille suorittamaan yhteensä 36000 markkaa, min kä ohessa Simon Thomeikka ja hänen asiakumppaninsa ovat muistuttaneet oikeudenkäyntikulujensa korvaamisesta. Asiasta kuultuna on osakeyhtiö Värtsitä Aktiebolag ilmoittanut ettei osakeyhtiöllä ollut kysymyksessäolevan tilan kanssa mitään tekemistä, koska se ei sisältynyt siihen kauppaan, jolla osakeyhtiö 28 päivänä Tammikuuta 1899 päivätyllä kauppakirjalla oli muun muassa ostanut nyttemmin jo toiminnasta lakanneen osakeyhtiön Aktiebolaget A. L. Arppes Arfvingar kiinteimistöjä, ja osakeyhtiö Aktiebolaget W. Kulzeit & Co on kannetta vastustanut sillä perusteella että osakeyhtiö vilpittömässä mielessä oli kauppakirjalla 16 päivältä Syyskuuta 1902 ostanut muun muassa riidanalaisen tilan osakeyhtiöltä Aktiebolaget Ulra Wörd & Co, jolle osakeyhtio Aktiebolaget A. L. Arppes Arfvingar oli sen myynyt. Kihlakunnanoikeus on 29 päivänä Marraskuuta 1907 julistanut asiasta räätöksen; ja samalla kuin Kihlakunnanoikeus, siihen nähden Alavat Simon Thomeikka ja hänen asiakump raninsa olleet voineet toteensaattaa että osakeyhtiöllä Tärtsilä Aktiebolag olisi mitään kanteessa tarkoitettua velvollisuutta, on kanteen mainittua esakeyhtiötä vastaan oikeettomana kyljännyt, on Kihlakunnanoikeus tosin katsoneet selvitetyksi että osakeyhtiö Aktiebolaget A. B. Arppes Arfvingar oli Simosei Tornasen ja hänen kanssaporillistensä kanssa tehnyt sellaisen kirjallisen sopimuksen kuin Simon Themeikka ja hänen asiakumppaninsa kanteessaan ovat kertoneet ja että viimemainittu osakeyhtiö, saatuaan 15 päivänä Toukokuuta 1899 perintö kirjan kysymyksessä olevaan tilaan, oli tästä sopimuksesta huolimatta 163
kauppakirjalla 31 päivältä Heinäkuuta 1899 myynyt samaisen tilan osa keyhtiölle Aktiebolaget Utra Hörds 6o, jolta se sitten kaupalla oli joutunut osakeyhtiölle Aktiebolaget H. Gutvit & Co; mutta koska Sineon Themäkka ja hänen asiakumppaninsa ovat olleet näyttäneet että viimeksimainit tu osakeyhtiö olisi kerrotusta sopi muksesta tiennyt ja sitoutunut sitä noudattamaan, on Kihlakunnanoikeus, ottaen huoneoon ettei samoista sopimuskirjaa voitu pitää tilaa koskevana lopullisena kauppakirjana, lyljännyt myös osakeyhtiölä Aktiebolaget H. Gutzeit & Co vastaan ajetiin kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Simo on Ilomeikka sekä Timofei, Anni, Olga ja Ignatius Pörnänen vetoamalla olivat saattaneet jutun, on 23 päivänä Lokakuuta 1909 antamallaan tuomiolla jättänyt asian edelläkerrotulta esin. Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomiooon ovat Simeon Themeikka sekä Timosei, Anni, Olga ja Ignatius Kronanen anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustötmat la, johon osakeyhtiöt Pärtsilä Ahtialo lag ja Aktiebolaget H. Gutzeit & Covat vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska sopimen kirja 17 päivältä Joulukuuta 1898 ei ole ymmärrettävä muuten kuin että osakeyhtiö Aktiebolaget A. L. Arppes Arfvingar, varaten itselleen oikeuden viiden vuoden aikana siitä lukien kuin perintökirja tilaan annettaisiin ottaa tilan metsästä tukkipuita, on siinä tunnustanut tilan perinnöksi ostossa joutuvan Eesili Jormasen perillisten omaksi ja olevan heidän hallintaansa luovutettava; sentähden ja kun osakeyhtiö Aktiebolaget A2. Arppes Arfvingar niinmuodoin ei ole ollut tilan omistaja eikä sen tilasta osakeyhtiön Aktiebolaget Ulra Kööd elle kanssa tekemä kauppa ole voinut koskee Wasili Tornasen perillisten oikeutta, harkitsee Keisarilli461
nen Senaatti oikeaksi, kunnolan Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnan oikeuden päätöksen velvoittaa osakeyktion Aktiebolaget W. Gutzeit & Co en si tahlopäivänä luovuttamaan sanotun tilan Simeen Themerkalle ja hänen asiakumppaneilleen, mutta asian laatuun nähden on Pimeen Hemeikan ja hänen asiakumppani ensa itsensä karsittava heillä julisja otteet oikeudenkäyntikulut. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: tens Säänkoski. Antti Kaarmen Waler Andersson. Ahn Luksiala. Walter Andersin. B Amberg Johannes Pesonen. K.K. Helanen.  A. N. Kurk. Wään K. Auer. jemua, Tarasti K. Auer. jemua, Tarasti Den 12 Juli 1913. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revision skilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål angående fastställande af i konkurs bevakad fordran emellan Jurisutriusgrekondedaten Albin Rimppi, från Helsingfors stad egenskap af syssloman i Handanden därstädes Juho Fredrik Pousiainens till konkurs upplåt ra bo, sökande, samt förmån Osakeyhtiö Credit Aktiebolag, med hemort i Tammerfors stad, tillstå deskommen svarande: Sifven i fustetudepartementet den 12 ja 1/5 1913. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande Å inställelsedagen i Juho Fredrik Nousiainens konkurs den 14 Oktober 1811 hade förmån Osakeyhtiö Vreditet Aktieto lag på grund af kontokurant, utfärbud af aktiebolaget Julius fulberg A. B. i Helsingfors och transporterad på förOfd: T. S. W. A. - J. P. K. Å. J.S. G. E. W. 65 No 1091. Såg. 39 R. D. 1913
man Osakeyhtiö Credit Aktiebolag, samt åberopande ett den 1 Juni 1910 dagtecknadt kontrakt, dessmedelst aktiebolaget Julius Tallberg A. B. på fem års tid, räknadt från sistberörde dag, till Juho Fredrik Nousiainen förhyst en i gården No 8 vid Brunnsgatan i Helsingfors inrynd lokat mot en öfverenskommen hyra af 4000 mark om året, hvilken hyra borde förskottsvis erläggas med 333 mark 33 penni i månaden, bevakat ogulden by ra för berörda likal för tiden från den 1 December 1910 till den 1 Juni 1912 eller 333 mark 33 penni för hvarje månad jemte sex procents ränta å sagda belopp från den första dagen i måna den, dock efter afdrag af den 27 April 1911 guldna 500 mark; därå Rådstuf verätten i Helsingfors genom den 15. Januari 1912 afsagd dem i honkursen sig utlåtit; och emedan firman Osakeyhtiä Credit Aktiebolags fordringsanspråk till följd af däremot af Juris utriusgrekondiolaten Rimppi gjord anmärkning blifvit stridigt, såvidt angick finnans anspråk på hyra för långre tid än från den 1 September 1910 till den 1. Augusti 1911 eller till belopp öfverstigande 3666 mark 67 penni med sex procents ränta å 333 mark 33 penni från den 1 September, 1 Oktober, 1. November och 1 December 1910 samt från den Januari,1 Februari, 1. Mars, 1 April, 1 Maj, 1 Juni och 1 Juli 1911, efter af drag af den 3 December 1910 erlagda 1000 mark och den 27 April 1911 erhållna 500 mark, ty hade Rådstufverätten, jämlikt därom gjordt förbehåll, härvisat ferman Osakeyhtiö Credit Aktiebolag att genom särskild rättegång styrka sitt bref till den del detsamma stridiggjorts; och skulle härå ur konkursborts tillgångar till förman Osakeyhtiö bredit Aktidbolag gäldas hvad finnan genom slut lig dom tilläfventyrs vunne, dock icke utöfver hvad bevakadt blifvit. Efter Jurisutriusgekandidaten Rimppi ågången stimning har finnan Osakeyhtiö Credit Aktiebolag vid Rådstuf vurätten i Helsingfors yrkat att ofvanberörda fordran måtte fastställas till betalning ur Juho Fredrik Nousiainens 166
konkursmassas tillgångar med den rätt kenhusdomen närmare angåfve, dock sålunda att, enär aktiebolaget Julius Tallberg A. B. i hyra för en till ifrågavarande lokat hörande källare för tiden från den 15 Oktober 1911 till den 1 Juni 1912 uppburit 624 mark 28 penni, detta belopp finge afdragas från det stridiga tyresbeloppet. Isaken hörd har Jurisutviusgvekandedaten Rimppi genmält: att ifrågakomna lyreslägenhet blifvit färdig den 1 Oktober 1910, hvarföre Juho Fredrik Nöösiainen först i början af nyssnämnda månad kunnat det inflytta; att sedan Nousiainens bo afträdts till konkurs, hyseskontraktet från konkursförvaltningens sida den 8 Juli 1911 uppsagts till den 1 därpåföljande Augusti; samt att aktiebolaget Julius Tallberg A. B. härå dels sjelf användt lokaten dels åt andra utkjrt densamma; och enär förman Osakeyhtiö Credit Aktiebolag således icke egde utbekomma hyra för tiden efter sist sagde dag, har Rimppi emotsett käromålets förkastande Sedan finnan Osakeyhtiö Credit Aklutelag i anledning häraf förklarat, att firman i konkursen bevakat hyra från den 1 December 1910 till den 1 Juni 1812, men däremot icke för tiden från den 1. September till den 1 December 1910, för hvilket hvartal hyran, på sätt ofvanantycks, den 3 December 1910 guldits med 1000 mark, har Rådstufvurätten, hvarest parterna äfven framstält anspråk på godtgörelse för umgälderna i rättegången, genom utslag, afkunnadt den 13 Juni 1912, i målet sig utlåtit och funnit visserligen medgifvet vara, att aktiebolaget Julius Tallberg A. B. omhänderta git och för tiden från den 15 Oktober 1911 till den 1 Juni 1912 till annan utlyst en källare, börande till ifrågavarande lokal, för en hyra af inalles sexhundra tjugufyra mark nittioåtta penni, men det däremot icke vara styrkt att hela get annonledes försogat öfver likalen, hvarföre och då Jurisutringverkandesta ten Rimppis invändningar mot kraf vet äfven i öfrigt icke förtjenade af seende, Rådstufvurätten faststält för 467