Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Söderback, se Bodbacka. Södergran, Matts, Ingeniör, revisionsökande i ett mål ang. fordran. Talvetie. Anders, Bonde, revisionsökand de i ett växelmål. arvainen eller Lintulahti, Juho, Torpare, revisionskände i ett mål ang afträdande af torpTenhunen, Svar, Bonde, revisionssökan de i ett mål äng ersättning Tervaniemi Kustaa, Bonde, revisionssökande i ett mål äng ersättning. Toivonen K. A., Handlande, se Hautanen. Toosila, Johan Wilhelm, Bonde, revisionssökande i ett mål äng. klaganöfver utmätning. Torvelainen Mikko, Skomakare, revi sionssökande i ett mål äng ersättning. tuomala, Kalle, Torpare, revisionskande i ett mål äng afsöndrande af torp. 358 587. 503 55. 237. 126. 328 565 6554. 256. Tuominen, R, Skrifvare, se Wiljakainen Turtiainen, Pekka Juho, Landtbrukare, ravisionessökande i ett mål ängPrästi borgen. eller Kujala, Jaakko, Bonde, se Hötsä. son Trail Mannil etl. Malmberg, Advokatoch Notariatbyrä, revisionsökande i ett mål äng fordran. Isekokkinen, Ivan, Bonde, revisionssökande i ett mål äng bättre rätt till förs och qvarnställe. Förngvist, ville, Kronolänsman, bevisim sökande i ett mål ang fordran. Udd Viktor Bonde, se Mattar Uddn Uski Waara, än Johan, Bonde, se Mattar Anton, Bonde, revisimssökande i ett mål äng afträdande af till landningsmarker Waldemar och Oskar Aleksander, Garfvaresöner, revisionssökan 706. 30 m 616 489 af 6. 633. 633. 523 tl. te. 250.
de i ett mål äng. bättre rätt till utmätt egendom. Waara Salomon, Garfvare, se föreWahlström Carl Gustaf, Handlande, se Wasastjerna. kamaa, Kustaa Adolf, Torpare, seHeikkilä.- Jean, Börsmäktare, revisionseökande i ett mål äng ersättning Anut Leonard, Handlande, seNordlund. Sofronoff et Co, Handelshus, seNordlund la Kustaa, Bonde, se NäriAktiebank, se Sundman. stjerna, Johan Osvald, Bankdirektör, revisionssökande i ett mål äng. fordran. sökande i ett mål äng afträdande af jord. valtare, revisionskände i ett mål äng förklarande af under trolofning afladt barn för äkta33a 337 576 69. 200 408. 408. 320. 110 576. 229 496. Walka Wallén Wallin Wallin Warpu Wasa Wasas Westerinen Johan, Bonde, revisionsWesterling Ida Maria, f d. Kassaför Wiborgs Tobaksfabriks Aktiebolags konWiik. kursmassa, bevisionsökande i ett mål äng förmånsrätt i konkurs. ritz vicehäradshöfding, revisionesökande i ett mål äng. vxel fordran. niemi Oskar, Josef, Benjamin och Adrian, Bönder, se Bodbacka. Wiitan eström Joh. Gust., Handelsfirma revisionssökande i ett sjörättsmål Wilkestä masson Wilhelm Landthandlare, ravisionsökande i ett mål ängfordran. Wilhelr wiljakainen, Kaarlo, Tidningsredaktor, ravisionesökande i ett mål ängafgifvande af redovisning. Viljanen eller Kierilä, Mauritz, Inhysing, se Impola. Willman, Ville, Storkagent, revisionssökande vett mål äng ersättning wirjula Heikki, Bonde, revisionsökande i ett mål äng fordran. Virtanen, Fanny Antonia, Handlande dotter, revisionsökande vett mål ang. återvinning af egendom till 21. 80. 358 422 92. 250. 382. 157. 613
konkursbo. Wirtanens konkurs. Wähähaaro, Henrik, Bonde, se Talvitie Wäissi-Pulkkila, Juho Oskari, Bonde, ravisionssökande i ett mål angafhysning. Wälimaa Kalle, Disponent, se Enqvist Wäyrynen, Juhana, Handlande, tursionssökande i ett mål äng. fordran. Ylikukonniemi, Fabian, Torpareson revi419 419. 103 54: 33. 291. tionssökande i ett mål äng arbetslig 352 Ylkänen eller Ristimäki, Matts, Bonde, se Hölsö. Isohults Stenhuggeri Aktiebolag reversions sökande i ett fordran Petterström, Carl Johan, Restaurator, revisionssökande i ett mål äng, fördran. Åberg Johan Edvard, Handlande, revi307. 219 37 A. sionsökande i ett mål äng ersättning. man Juho, Garfvare, se SallAgäväinen lesik, Bonde, revisionesikande i ett sjörättsmål Juho Vihtori, Bonde, revisionssi kande i ett mål äng. klander af testamente. naderna, revisionssökande i ett mål äng fastställande af arvode för ledamot i upropria tionsnämnd. dito dito dito 580. 526. 403 320. 438 442 444 dito dito 45 3 dito dito - 455 dito dito  457. dito dito - 462 dito dito 464 468. Å 6. Öfverstyrelsen för väg - och vattenbygg dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito dito
dito lito dito dito dito dito dito dito dito ravisionssökande i ett mål äng, återbärande af uppburna medel. 4:70 återbärande af uppburna medel /430/ dito dito dito dito. dito 448 166
Tammikuun 16 päivänä 1906. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa, häätämistä koskevassa jutussa, jossa Talollisenleski Maria Arvikainen, Pukkilan pitäjän Torpen kylästä, on hakijana sekä samassa kylässä asuva Eläkemiehenleski Katariina Juhontytär, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa, Tammikuun 16. päivänä 1906. Keisarillinen Senaatti on itselleen esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Katariina Juhontyttärelle toimitut. tamansa kirjallisen haasteen nojalla. ovat Maria Arvikainen ja hänen nyttemmin kuollut miehensä, Talollinen Kaarle Arvikainen, ensinmainittu omasta puolestaan ynnä avioliitosta edellisen miehensä Talollisen Juho Heikki Arrenius vainajan kanssa syntyneiden alaikäisten lastensa Selma Maria Selina, Helmer Juho Niilo Läsnä: L. H. F. A. B. - E. P. W. K. No 25. Såg. 105. R. D. 1905.
ja Ilmari Alarik Arreniuksen holhoojana, Mäntsälän ja Pukkilan pitäjien sekä Askolan kappelin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuneet, että Katariina Juhontyttären miesvainaja Eläkemies Antti Enokinpoika Uutela ja tämän edellinen vaimo Helena Esaiantytär, myydessään kauppakirjalla 2 päivältä Maaliskuuta 1846 Antti Eenokinpojan omistaman Alastalon eli Arvelan talon yllämainitussa Torpen kylässä tämän veljelle Juho Eenokinpojalle, olivat samassa kauppakirjassa määrättyä veroa vastaan pidättäneet elinajakseen asuntooikeuden sanottuun taloon kuuluvaan Uutela nimiseen torppaan; mutta koska Antti Eenokinpoika ja Helena Esaiantytär olivat kuolleet, ensiksi. mainittu 6 päivänä Tammikuuta 1901. ja Helena Esaiantytär Kesäkuun 12 päivänä 1851, sekä Katariina Juhontyttärellä ei ollut mitään oikeutta Uutelan torppaan, ovat Kaarle ja Maria Arvikainen, joista viimemainittu edelläsanottuine lapsineen nyttemmin omisti Arvelan talon, vaatineet, että Katariina Juhontytär, joka ennen Tuomaanpäivää 1901 oli saanut muut tökäskyn, velvoitettaisiin heti sanotusta torpasta muuttamaan ja jättämään se maineen ja huoneineen Kaarle ja Maria Arvikaisen vapaasti hallittavaksi. Kanteesta kuulustettuna on Ratariina Juhontytär vastannut, että Antti Enokinpoika oli Lokakuun 20 päivänä 1874 tehdyssä testamentissa määrännyt asunto-oikeutensa puheenalaiseen torppaan Katariina Juhontyttä. relle tämän elinajaksi, minkä vuoksi ja kun Antti Enokinpojalle sanotun torpan hallintooikeuden vakuudeksi Arvelan taloon 30 päivänä Elokuuta 1864 vahvistettu kiinnitys oli 28 päivänä Helmikuuta 1902 uudistettu Katariina Juhontyttärelle, tämä on pyytänyt kanteen hylkäämistä. Kihlakunnanoikeus on 10 päivänä Maaliskuuta 1903 julistamassaan päätöksessä katsonut, että edellämainittu
välikirja Maaliskuun 2 päivältä 1846 määräsi kysymyksessä olevat maat ainoastaan Antti Eenokinpojalle ja Helena Esaiantyttärelle käytettäviksi, minkä tähden ja kun yli viisikymmentä vuotta oli kulunut siitä, kun sanottu välikirja tehtiin, ja se seikka, että välikirjan kiinnitys oli Katariina Juhontyttärelle vakuudeksi uudistettu, ei vanut myöntää Katariina Juhontyttärelle hallinto-oikeutta mainittuihin maihin pitemmäksi ajaksi kuin välikirja määräsi, Katariina Juhontytär, joka oli ennen Tuomaanpäivää vuonna 1901 irtisanottu, velvoitettiin heti muuttamaan Uutelan torpasta ja jättämään se Kaarle ja Maria Arvikaisen vapaasen nautintoon. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Katariina Juhontytär oli vetoamalla saat tanut jutun, on 15 päivänä Huhtikuuta 1905 antamassaan tuomiossa lausunut, että koska Katariina Juhontytär, säännön mukaan Maakaaren 16 luvun 2 SS:ssä, oli oikeutettu Antti Eenokinpojan edellämainittua vuokraoikeutta Uutelan torppaan nauttimaan niin kauan kuin hän leskenä eli, sen tähden on Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljännyt Kaarle ja Maria Arvikaisen jutussa ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Maria Arvikainen, Kaarle Arvikaisen oikeudenkäynnin kestäessä kuoltua, anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koskei ole näytetty, että yllämainittu 2 päivänä Maaliskuuta 1846 Uutilan torpan nauttimisesta tehty välikirja olisi rajoittanut tämän nautinto-oikeuden ainoastaan Antti Enokinpojan omaksi ja hänen silloisen vaimonsa Helena Esaiantyttären elinkaudeksi, joten hänen myöhempi vaimon. sa olisi estetty M. K. 16 luvun 2 SS:n mukaisesti leskenäotoaika naan hallitsemasta torppaa, sentähden harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi vahvistaa Hovioikeuden 3
asiassa antaman tuomion. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Lars Housun. Alex. Kumlin års Bonden Alex. Kumben Edvard Pardani. Leena Kyander Edvard. Pardani. Karl Sandertskjöt Tammikuun 18. päivänä 1906. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahatta Viipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Mikkelin kaupungissa asuvat Alikaptunimleski Sofia Müller on hakijana sekä Kauppiaat Otto Kirjalainen ja Juho Takkinen tulematta jääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 18. päivänä Tammikuuta 1906. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Haastatettuansa, Otto Kirjalaisen ja Juho Pakkisen Mikkelin kaupungin Raastuvanoikeuteen on Sofia Möller, syntyisin Liikanen, siellä lausunut, että Otto Kirjalainen ja hänen jo kuollut veljensä Matti Kirjalainen, jonka lesken Iida Kirjalaisen kanssa Juho Takkinen oli naimisissa, olivat 8. päivänä Joulukuuta 1876. antaneet Sofia Müllerin veljelle Loismiehelle Paavo Siikaselle yhdeksänsadan markan suuruisen velkakirjan; että Paavo Liikanen oli 30. päivänä Huhtikuuta 1878. kuollut naimatonna, jättäen jälkeensä paitse Sofia Mielläsnä: Red. W. C. J. G.W. F. I. E. B. A. No 38. Pag53 R.2 1905.
leriä sisaret Maria, Anna Kreeta ja Anna Kaisa Liikasen, sekä että Maria ja Anna Greta Liikanen olisat 28. päivänä Tammikuuta 1884. kuin myös Anna Kaisa Liikanen 26. päivänä Tammikuuta 1885. luovuttaneet osuutensa puheenalaisesta velkakirjasta Sofia Möllerille; ja on Sofia Müller sentähden vaatinut Otto Kirjalaisen ja Juho Takkisen, vaimonsa Iida Kirjalaisen edusmiehenä, velvoittamista suorittamaan hänelle velkakirjan sisällön korkoineen, kumminkin vähennettyä velkakirjaan maksetuksi merkityt seuraavat erät: 11. päivänä Tammikuuta 1870 viisikymmentäneljä markkaa, 5. päivänä Heinäkuuta 1879. seitsemänkymmentä markkaa, 11. päivänä Huhtikuuta 1881. seitsemänkymmentä markkaa, 13. päivänä samaa Huhtikuuta niinikään seitsemänkymmentä markkaa, 15. päivänä Syyskuuta 1881. seitsemänkymmentä markkaa, 5. päivänä Tammi kuuta 1882. neljäkymmentäviisi markkaa 10. päivänä Helmikuuta 1882 kaksikymmentäviisi markkaa, 13. päivänä Joulukuuta 1882. viisikymmentä markkaa, 12. päivänä Maaliskuuta 1883. kaksikymmentä markkaa, 28. päivänä Tammikuuta 1884. yksitoista markkaa viisikymmentä penniä, 20. päivänä Tammikuuta samana vuonna kolme markkaa viisikymmentä penniä, 25. päivänä Huhtikuuta 1884. kolmekymmentäviisi markkaa, 3. päivänä Tammikuuta 1885. viisikymmentäkaksi markkää viisikymmentä penniä ja saman kuukauden 28. päivänä seitsemäntoista markkaa viisikymmentä penniä, Joulukuun 9. päivänä 1885. seitsemänkymmentä markkaa, 8. päivänä joulukuuta 1856. seitsemänkymmentä markkaa, 9. päivänä Joulukuuta 1887. samoin seitsemänkymmentä markkaa, 20. päivänä Heinäkuuta 1891. sata viisikymmentäkuusi markkaa, 8. päivänä Joulukuuta samana vuonna viisikymmentäkaksi markkaa viisikymmentä penniä ja 2. päivänä Toukokuuta 1892. niinikään viisikymmentäkaksi markkaa viisikymmentä penniä, minkä ohessa Sofia Müller on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Asiasta kuulustettuina, ovat Otto Kirjalainen ja Juho Pukkinen, myöntäen vel
kakirjan oikeaksi, vastustaneet kannetta sillä perusteella, ettei Sofia Muller puheenalaisen velkakirjan perusteella enää ollut mitään saapa, ja väitteensä tueksi esiintuoneet, että Wiipurin Kovioikeus oli Anna Kaisa Liikasen miehen Talollisen Heikki Tiusasen kanteesta tuomiolla 13. päivältä Heinäkuuta 1892, koskei Anna Kaisa Liikanen ollut oikeutettu ilman Heikki Tiusasen suostumusta siirtämään toiselle henkilolle puheenalaiseen velkakirjaan perustuvaa saamisoikeuttaan, velvoittanut Otto ja Matti Kirjalaisen suorittamaan neljännen osan sanotun velkakirjan sisällöstä Heikki Tiusaselle; että Otto ja Matti Kirjalainen, paitse ylempänä mainittuja velkakirjaan kuitattuja lyhennysmaksuja, olivat eri kuitin mukaan 19. päivänä Tammikuuta 1891. velkakirjan sisältöä maksaneet kaksikymmentäviisi markkaa; että Sofia Müller oli mainitussa tuomiossa velvoitettu suorittamaan Otto ja Matti Kirjalaiselle yhteisesti ja Heikki Tiusaselle erikseen lunastukset heidän kappaleistaan samaa tuomiota, viisitoista markkaa kahdeksankymmentä penniä kummastakin kappaleesta, joista Heikki Tinsaselle tuleva lunastus oli 17. päivänä Kesäkuuta 1895. siirron kautta joutunut Otto Kirjalaiselle; että Sofia Möller oli Keisarillisen Senaatin 6. päivänä Toukokuuta 1897. antamassa tuomiossa velvoitettu maksamaan Otto Kirjalaiselle ja Matti Kirjalaisen oikeudenomistajille yhteensä sata kahdeksankymmentäviisi markkaa kuuden prosentin vuotuisella korolla kymmenestä markasta 19. päivästä Toukokuuta 1892. sekä viidestäkymmenestä markasta 20. päivästä Kesäkuuta 1892; että Sofia Miille Wiipurin Hovioikeuden 28. päivänä Lokakuuta 1891. antamalla, Matti Kirjalaiselle 10. päivänä Tammikuuta 1893. siirrettyllä päätöksellä oli velvoitettu suorittamaan Lampuoti Heikki Waljakalle yhteensä viisikymmentäviisi markkaa kahdeksankymmentä penniä; että Viipurin Hovioikeus 29. päivänä Marraskuuta 1895 annetussa, Otto Kujalaiselle 11. päivänä Marraskuuta 1896. siirityssä pää
töksessään oli velvoittanut Sofia Mullerin tyttären Maria Müllerin maksamaan Kaupunginviskaali Vladimir Punajefille yhteensä kaksikymmentä markkaa kolmekymmentä penniä, sekä että sama Hovioikeus 21. päivänä Maaliskuuta 1892. annetussa, 10. päivänä Tammikuuta 1893. Matti Kirjalaiselle siirretyssä päätöksessä oli velvoittanut Sofia Mietterin miesvainajan Alikapteeni Johan Alexander Arthur Möllerin suorittamaan Heikki Waljakalle yhteensä kuusikymmentäyksi markkaa kahdeksankymmentä penniä. Tämän jälkeen on Raastuvanoikeus 8 päivänä Syyskuuta 1902. julistanut päätöksen jutussa ja, josta Otto ja Matti Kirjalainen olivat Wiipurin Hovioikeuden yllä mainetussa tuomiossa 13. päivältä Heinäkuuta 1892. velvoitelut maksamaan Heikki Tiusaselle neljäs osa puheenalaisen velkakirjan sisällöstä sekä edelläsanottujen tuomioiden ja päätösten sisällöt myös olivat lyhennettävät Sofia Mietlerin velkakirjaan perustuvasta saamisesta, katsonut Sofia Mullerin saamisestaan tulleen täysin hyvitetyksi ja sen vuoksi hyljännyt Sofia Möllerin kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Sofia Mäller oli vetoamalla saattanut jutun, on 11. päivänä Helmikuuta 1905. antamallaan tuomiolla vahvistanut Raastuvanoikeuden päätöksen sekä sen ohessa velvoittanut Sofia Mullerin suorittamaan Otto Kirjalaiselle ja Juho Takkiselle maksut heidän yhteisestä kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota, kaksikymmentä markkaa kahdeksankymmentä penniä. Hovioikeuden tuomioon on Sofia Möller hakenut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Sofia Müller ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota joka siis jää voimaansa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A. Bneke. J. Wilsman 1all. Kungvisti C. J. Timgren. Fads. Lundenius. /Aill Charpintus
Tammikuun 19. päivänä 1906. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikaudesta tulleessa, metsäkaupan kumoa mista koskevassa jutussa, jossa Aktiebolaget Finland Weod C7- nimisen osakeyhtiön isännöitsijä Sahanomistaja James Edvard Salvesen, Jyväskylän pitäjästä, on hakijana sekä Kauppahuoneen i Hackman & Co paikallisasia mies Jyväskylän kaupungissa Tollef Wiik ja Haapajärven pitäjän Haapajärven kylässä asuva Talollinen Maunu Turpeinen vastaajina: Annettu Oikeusosastossa Tammikuun 19. päivänä 1906. Keisarillinen Senaatti on itselken esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja nustä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Asiamies Wiikille ja Maunu Turpeiselle toimituttamansa haasteen nojalla on Sahanomistaja Salvesen, yllämainitun osakeyhtiön isännöitsijänä, Haapajärven ja Reisjärven pitäjäin käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että nyttemmin kuollut Talollinen Taneli PekanLäsnä: Rek W. C; P. S. C.S. A. C. No 44. Såg 108 Rd. 1905
poika Kainunmaa oli kontrahdilla Heinäkuun 26. päivältä 1889. 1,300. markan hinnasta myynyt Osakeyhtiölle Aktiebo laget Finland Köod 6o eräältä hänen omistamaansa Kainunmaan perintötaloon No 51. Haapajärven kylässä kuuluvalta metsäalueelta, joka välikirjassa mainittiin olevan Kainunmaan talosta Maliniemen niitylle vievän tien luodipuolella sijaitseva metsäpalsta i ja haan sisus eli kaikki mitä on tarkastettu, kaikki pitäjä ja närepuut kontrahdissa lähemmin määrättyä suuruutta hakattaviksi ja poisvietäviksi viidentoista vuoden aikana äskensanotusta päivästä lukien, sekä että Maunu Turheinen, joka Taneli Kainunmaan jälkeen oli tullut Kainunmaan talon omistajaksi, eli Elokuun 16. päivänä 1899. tehdyllä välikirjalla Kauppahuoneelle Hackman & Co 2,800. markan kauppahinnasta luovuttanut kaikki määrätyn mitan täyttävät honka - pitäjä - ja närepuut hakattaviksi neljän vuoden kuluessa, kaupantekopaitvästä luettuna, siltä Kainunmaan talon metsäpalstalta, joka käsitti Karhunpiilon talosta Kainunmaan taloon ja siitä Haapajärvelle menevän kesätien pohjois- ja itäpuolen ympärysrajoja myöten ynnä sen maanalan kokonaisuudessaan, joka sijaitsi Karhunpiilon taloon kuuluvan niittypalstan itäpuolella. Mutta koska ensinkerrotussa metsäkaupassa tarkoitettu metsäalue oli kontrahdissa rehdyksestä vaarin mainittu ja oikeastaan käsitti juuri sen metsäalueen, josta Maunu Turpeinen Elokuun 16. päivänä 1899. oli Kauppahuoneelle Hackman (6o myynyt tukkipuita, eikä Maunu Turpeinen, siihen nähden että välikirja Heinäkuun 26. päivältä 1889. oli Kainunmaan taloon kiinnitetty ja Maunu Turpeinen, tullessaan viimesanotun talon omistajaksi, oli tuntenut kontrahdin oikean sisällön, ollut ottut oikeutettu myymään samaa metsäaluetta Kauppahuoneelle Hackman v. Co, sentähden ja kun mainittu kauppahuone kevät talvella vuonna 1901. oli puheenalaiselta palstalta hakkauttanut ja haltuunsa ottanut kaikkiaan neljätuhatta sata kahdeksankolmatta petäjäistä tyvipuuta ja viisikymmentäviisi
pitäjäistä latvapuuta sekä tuhat neljäsataa kolmekymmentäyhdeksän tyvija neljäkymmentäseitsemän latvapuuta kuusia, jotka kaikki puut edellisen kaupan nojalla kuuluivat Osakeyhtiölle Aitiebolaget Finland Weod by, en Suhanomistaja Salvesen vaatinut, että Maunu Turpeisen ja Kauppahuoneen Hackman 6o välillä tehty metsäkauppa julistettaisiin mitättömäksi ja askentuetellut, sanotun kauppahuoneen hakkuuttamat tukkipuut tuomittaisiin Osakeyhtiölle Aktiebolaget Finland Weod by, minkä ohessa Sahanomistaja Salvesen on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Kanteesta kuulustettuina, ovat Asiamies Wiik ja Maunu Turpeinen kieltäneet Tahanomistaja Salvesenin väittämän erehdyksen tapahtuneen Heinäkuun 26. päivänä 1889. laaditussa kontrahdissa tarkoitettuun metsäpalstaan nähden, minkä tähden ja kun Maunu Turpeisen ja Kauppahuoneen Hackman & Co välillä Elokuun 16. päivänä 1899. tehty metsäkauppa siis oli täysin pätevä ja Kauppahuone Hackman & Co oikeutettu sen nojalla hyväksensä käyttämään edellämainitut kauppahuoneen hakkuuttamat tukkipuut, Asiamies Wiik ja Maunu Turpeinen ovat anoneet kanteen hylkäämistä Kihlakunnanoikeus on Marraskuun 22. päivänä 1902. julistamassaan päätöksessä mainitsemillaan perusteilla hyljännyt Sahanomistaja Salvesenin kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Sahanomistaja Salvesen oli vetoamalla saattanut jutun, on Maaliskuun 28. päivänä 1905. antamallaan tuomiolla lausunut, että koska puheenalainen Heinäkuun 26. päivänä 1889. tehty metsäkontrahti oli Maunu Turpeista sitova ainoastaan niihin puihin nähden, jotka olivat kontrahdissa määrätyllä alueella eli luodepuolella Maliniemen niitylle johtavaa tietä ja "haan sisällä" huolimatta siitä, olikoerehdys tuon alueen määräämisessä tarahtunut vai ei, sentähden ja kun Osakeyhtiön Aktiebolaget Finland Kool Copuolesta ei oltu näytetty, että Maunu Turpeisen ja Kauppahuoneen Hackman 6o välillä Elokuun 16. päivänä 1899. tehdyllä kontrahdilla oli myyty puita sa10
notuilta paikoilta Kainunmaan talon metsässä tahi että mainitun kauppahuoneen hakkauttamat puut olivat otetut juuri samoilta paikoilta, Hovioikeus jätti asian sen loppupäätöksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus oli päätöksessään johtunut, minkä ohessa Sahanomistaja Salvesen velvoitettiin neljälläkymmenellä markalla korvaamaan Maunu Purpeisen jutun lakia Hovioikeudessa kärsimät kulut. Hovioikeuden tuomioon on Sahanomistaja Salvesen anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Asiamies Wiik ja Maunu Turpeinen ovat säädetyssä järjestyksessä vastataneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo näytetyksi, että Heinäkuun 26. päivänä 1889. tehdyllä kontrahdilla on Kainunmaan talosta myyty Maliniemen niitylle menevän tien itäpuolella oleva metsäala ja että tämä seikko ei ole ollut Maunu Turpeiselle tuntema ton hänen ostaessaan mainitun talon, minkä tähden ja kun Maunu Turpeinen, jota äsken kerrottu Kainunmaan taloon kiinnitetty kontrahti on sitova, siis aole ollut oikeutettu myöhemmin luovutta maan samaa metsäpalstaa Kauppahuoneelle Hackman & C; Keisarillinen Senaatti harkitsu oikeaksi, kumoton Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen julistaa Maunu Turpeisen ja Kauppahuoneen Hackman & 6o välisen metsäkontrahdin Elokuun 16. päivältä 1899. mitättömäksi sekä kauppahuoneen tuon kontrahdin perusteella hakkauttamat tukkipuut Osakeyhtiölle Aktiebolaget Finland Köodbr. kuuluviksi, ja velvoitetaan Kauppahuone Hackman 6:siis jättämään puheenalaiset puut mainitulle osakeyhtiölle tai, siinä tapauksessa ettei tukkipuita enää ole jälellä, korvaamaan osakeyhtiölle niiden arvo, josta asianosaiset olleivät he siitä muutoin sovi, saavat erittäin riidellä; mutta asian laatuun nähden kuitataan oikeuden käynti kulut asianosaisten kesken. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti. R. A. Bco. Pehr. Sundenius C. J. Timgren 1all Hangiritr: ./. Axel Charlentin 11
Den 20. Januari 1906. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Åbo Hofrätt inkommet fordringsmål emellan Aktiebolaget Kansallis-Osake-Pankki, sökande, samt Konsuln Johan Nikolaus Carlander och Ingeniören Robert Huber, bägge från Helsingfors stad, svarande: Silven i Justitiedepartementet, den 20. Januari 1906. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Efter stämning å Konsuln Carlander och Ingeniören Huber har Aktiebolaget Kansallis-Osake-Pankki vid Rådstufvurätten i Helsingfors stad anfört, att sedan Fastighetsbolaget Kaseingatan No 25. uti en den 13. Februari 1895. dagtecknad skuldsedel förbundit sig att åt Kommerserådel Paul Chmelewski eller order utbetala 23,403. mark 2 penni jämte därå från den 1. Januari 1895. löpande fem procents årlig ränta, så hade berörda förskrifning af KommerseÖfde L H H. H. S. F. K. E. P. W. K O K. No 4. Pag 47. Rä