Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
12 Den 13. Maj 1910. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit konkursmål emellan Ingeniören Hjalmar Mekring, från Helsingfors stad, såsom fordringsegare i Ingeniören Gösta Mathias Michelssons till konkurs upplåtna bo, sökande, samt Kommunalrådet Fredrik Wilhelm Grönqvist och förre Hofrättsnotarien Kaarlo Fröjdman hvardera från Helsingfors, i egenskap af sysslomän och Kommunalrådet Grönqvist jämväl såsom fordringsegare i konkursen, äfvensom Sakförarefirman i nästsagde stad Castrén i Snellman, hvilken ock bevakat fordran i konkursen, tillstädeskomne, men Ingeniören Michelsson och hans öfrige borgenärer, uteblifne svarande: Gifven i Justitiadepartementet den 13 Maj 1910. Odde J. B. S.S. - A. K. B: A. No 833. Pag. 321. R. D 1909.
Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Uti Ingeniören Michelssons vid Häradsrätten i Tusby sockens tingslag anhängiga konkurs har Ingeniören Mekring å inställelsedagen den 15. Februari 1909 bevakat, utom annat, fyratiotusen mark, utgörande köpeskilling för af Ingeniören Mehring den 15. Februari 1908. köpta och af Ingeniören Michelsson försålda samtliga till Jokela gods ladugård invid Jokela järnvägsstation hörande nötkreatur äfvensom samtliga till Junttila utgård hörande ungnöt, hvilka kreatur Ingeniören Pehring emellertid icke erhållit i sin ego och hvilka af konkursmassan den 2. Februari 1909 å auktion försålts, med förmänsrätt ur det belopp af sextontusen trehundra sextioen mark, som vid nyssnämnda auktion för kreaturen influtit, eller eventuelt, för den händelse att bevakningen af omförmälda köpeskilling, beträffande hvilken skild tvist vore vid Häradsrätten anhängig, icke godkändes, ett belopp af högst tjuguniotusen mark, hvilken sistnämnda summa Ingeniören Michelsson för Ingeniören Alehrings räkning uppburit af Apotekaren Nils Adolf Lindsay von Julin emot en af denne den 12. Juli 1905 till Apotekaren Ilno Kalm utfärdad samt af den sistbemälde på Ingeniören Mekring transporterad skuldsedel; och har Ingeniören Pehring förbehållit sig att, därest hans anspråk i något afseende skulle motsägas, få genom skild rättegång styrka det motsagda. Wid upprop uti ifrågavarande konkurs har Ingeniören Mehrings omförmälda bevakning motsagts af firman Castrén & Snellman; därå och sedan Ingeniören Mekring rättat det eventudt bevakade beloppet till tjugusjutusen tvåhundra trettiotre mark nitton penni, Häradsrätten genom dom den 23. April 1909, så215
vidt den rörde förenämnda delar af Ingeniören Mehrings bevakning, sig utlåtit, att enär angående Ingeniören Mehrings omförmälda fordran bila tvist böta vid Häradsrätten aro hängig, Häradsrätten endast komme att bestämma med hvad rätt det belopp orde vi konkursmassans tillgångar utgå, hvilket i omordade skulda sä tigång kunde blifva Ingeniören Mihring tilldömdt; och fastställde HäRadsrätten i slik afsunde att ur Konkursmaisuins egendom åt Ingeniören Mekring utgå: under inom. A ensigt SS: 2 i förordningen om borgenärers rätt och företräde för hvar andra till betalning ur egendom, som blifvit till konkurs afträdd, gifven den 9. November 1868. sextontusen trenumera sextioen mark utgörande det belopp, som genom förenämnda offentliga auktion för kreaturen influtet för den händelse att Ingeniören Mekring genom merberörde vid Häradsrästten anhängiga rättegång kunde visa att han genom verkligt bindande köp blifvit egare af kreaturen. samt under inom. 6.) jemlikt SS: 18 i åveropade förordning höars fyratiotusen mark eller det belöpa som genom annämnde skilda rättegång kunde blifva. Mekring tilldömdt efter äfdrag dock af det belopp, hvilket Pehring enligt förenämnda mon 4. lilläfventyrs kunde hafva uppbutit: Höfällen under hvars pröfningg Ingeniören Mekring i vadiväg ära git målet har medels dom den 28. Augusti 1909 låtit vid Häradsrättens förberörda dom bero samt skyldigkant, Tnägniören Mekring att med sextio mark ersätta Kommunalradet Gronqvist hans hos Hofrätten i saken halda umgälder. Olli Hofrättens dom har Ingeniören tekring anhållit om ändring medels ingifven dessuktion som Kommunal radet Grönqvist, förre Hofrättsnotarien Trosaman och finnan Castréns Snellman gemensamt förnast, Kejserliga Senaten har tagit målet
i öfvervägande; och jämte det Kejserliga Senaten icke kan fästa afseende vid hvad Hofrättsnotarien Fröjdman i den till Senaten ingifna kontradeduktionen anfört, enär Fröjdman icke är fordringsegare i konkursen samt han, som icke år berättigad att utan bemyndigande af Ingeniören Michelssons borgenärer bevaka deras svarandetalan i förevarande mål, ej heller visat sig vara därtill befullmäktigad, finner Kejserliga Senaten Ingeniören Pehring icke hafva anfört skäl till ändring uti Hofrättens ofvanberörda dom, hvarvid förty kommer att bero; och ålägges Ingeniören Mekring att till Kommunalradet Grönqvist samt finnan Castrén, Snellman, i ersättning för deras härstädes i saken hafda kostnader, utgifva femtiofem mark. Det alle som vederbör, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland: J. N. Rärulund Hä Rättens Rötten Aleksi Käpy. B. dmberg. Aleksi Käpy. B. dmberg. Aleksi Käpy. B. dmberg. ./. T. Jännfeld. 15 Den 20 Maj 1910. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionskilling, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet sjörättsmål emellan Sjökaptenen Emil Karlsson, från Flaka by i Lemland socken sökande, samt Handlanden Victor Starck, från Mariehamn stad, uteblifven svarande: Gifven uti Justitiedepartamentet den 20 Maj 1910. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga inhämtat följande: Efter Kaptenen Karlson den 26 April 1904 ågången stämning har Handlanden Starck vid Häradsrätten i Jomala sockens och Mariehamn stads tingslag, med förmälan att Starck vore egare och redare af i sagde stad hemmahörande bärkskeppet. Alma och att Kaptenen Karlson under åren 1902 och 1903 varit anställd såsom besälhafvare å detsamma anfört, att Kaptenen Karlsson den 28 Januari 1904 afgifvit befälhafvare - redovisning öfver sagda markskepps seglation under berörda tvenne år, men att sagda, nio särskilda med Nris 1-9 betecknade afräkningar och en kontokurant omfattande redovisning, på sätt en utaf Sjökaptenen Karl Erik Karlsson, som granskat redovisningen, afgifven revisionsberättelse vidhandengåfve, vore orik217 No 906. Pag. 80. R. D. 1909.
tig såtillvida: att rederiet påförts i afräkningen No 1. för bäcker, kartor och papper 82 kronor 60 rne norskt mynt, motsvarande i finskt mynt efter kurs á 1: 40 115 mark 64 penni, i afräkningen No 5 försjökort 1 dollar 50 ernt amerikanskt mynt, motsvarande i finskt mynt efter kurs å 5: 25 7 mark 87 penni, och i afräkningen No 7 för vijälbum, papper m. m. 8 kronor 40 öre svenskt mynt, motsvarande efter kurs á 1:40 11 mark 76 penni finskt mynt, ehuru gäldandet af dessa poster icke ankomme årederiet; att rederiet i afräkningen No 7 påförts såsom kontant utgiftspost 4 kronor svenskt mynt, motsvarande i finskt mynt efter ofvannämnda kurs 5 mark 60 penni, utan att närmare angifvits det behof, för tärkande hvaraf beloppet utlagts; att i afräkningen No 8 vederiet debiterats hyra till befälhafvaren för två månader under fartygets uppehåll för iståndsättande af haveriskador 200 kronor danskt mynt, motsvarande i finskt mynt efter kurs å 1:40 280 mark, ehuru rederiet därjämte påförts öfverenskommen befälhafvarefyra för Kaptenen Karlsons hela tjänstetid, hvadan omförmälda 200 kronor sålunda utgjorde dubbel debitering; att i afräkningarna Nris 8 och 9 rederiet påförts, enligt af Kaptenen Karlson utfärdade räkningar, uti den förra afräkningen för resor, smäntgifter och spårvagningen ningar 196 kronor 30 öre danskt mynt och i afräkningen No 9 för läkarevård och resekostnader 110 kronor norskt mynt, motsvarande i finskt mynt efter kurs å 1: 40, enligt Kaptenen Karl Erik Karlssons uträkning, 274 mark 68 penni och 154 mark ehuru de i sagda räkningar ingående posterna vore overifieerade och räkningarna således icke kunde tillmätas något som hälst vits; ord; samt att i afräkningen No 7 Kaptenen Karl ron beräknat sig i kaplake fem procent af halfva bruttofrahten för en resa från staden Ornsköldsvik i Konungariket Sverige till Kapstaden i Sydafrika 551 kronor 76 öre svenskt mynt, ehuru Karlson afgått från sin befälhafvarebefatt; ning i staden Tvedestrand i Konungariket Borgeoch annan befälhafvare i hans ställe därstädes tillsatts, hvadan och då afståndet emellan Omsköldsvik och Teedestrand i det närmaste utgjorde 13/185, rätteligen 3/185 af hela afståndet emellan Oonsköldsvik och Kapstaden, den Karlson tillkommande kamlakin uppginge till endast 107 kronor 35 öre eller sålunda till 444 kronor 41 öre motsvarande i finskt mynt efter kurs å 1:40. 622 mark 17 penni. mindre än Karlsson debiterat; och har Handlanden 218
stark yrkat Kaptenen Karlsons förpliktande att tillhandahålla Starck ej mindre förenämnda motsagda belopp med sammanlagdt ettusen fyrahundra sjyttioen mark sjuttiotvå penni än äfven enär vederiet erlagt ränta å uppbud ra framförsköll, 37 mark 32 penni, utgörande sexprocents ränta, uträknad i finskt mynt, å om förmälda öfverdebiterade kamlakebelopp 444 kronor 41 Tre, samt 32 mark 42 penni, utgörande mahanda ränta å 586 kronor norskt mynt hvilket belopp Karlson uti staden Fredriksstad Norge i förskott uppburit såsom haplake för en resa från Fredriksstad till Rustralien. äfvensom 31 mark 50 penni utgörande, enligt uträkning i finskt mynt ränta efter fem för hundra å likaledes förskottsvis ilustralien såsom kaptate uppburna 25 påunds engelsht mynt, eller sålunda inalles ettusen femhundra sjuttiotvå mark nittiosex penni jämte ränta, efter afdrag likväl af fyratio mark trettiotvå penni, motsvarande uti afräkningen No 3 vederiet för litet påförda 1 påund 12 skillings. I saken hörd har kaptenen Karlsson framhållit: att det såväl enligt Tjötagen af den 9 Juni 1873 som entjat parterna emellan muntligen ingånget aftal ålegat vederiet att bekosta all för fartyget nödig utrustning och särskildt sjökort, hvadan rederiet egde ansvara för förberörda poster 82 kronor 60 öre, 1 dollar 50 cent och 8 kronor 40 öre, så när som på 1 krona 25 öre af sistnämnda post, hvilket belopp, utgörande priset för ett af Karlsson föregen räbning uppköpt vijälbom, af misstag upptagits i afräkningen; att Kaptenen Karlson, enär han saknade kvitto till verifverande af pasten 4 kronor, hvilka utgifvits i arbetspenningar, vore villig att låta jämväl detta belopp utgå från redovisningen; att anmärkningen emot den i afräkningen No 8 upptagna befälhafvarehyran för två månader 200 kronor vore obefogad, enär beloppet lagenligt af kommissions för skeppet Alma, hvilket under ifrågakomna resa från Ornsköldsvik till Kapstaden uppehållits i vesidenstaden Köpenhamn uti Konungariket Danmark för iståndsättande af särskilda haveriskador, till Kaptenen Karlson utgifvits för haveritiden af medel, hvilka upptagits såsom haverigrösskostnader samt Karlson meddelat rederi et att det belopp etthundra mark, han af förinseende såsom aftalsenlig hyra därjämte debiterat vederiet för sagda två månaders ha219
veritid, finge från redovisningen utgå; att posterna 196 kronor 30 orr och 110 krönor i allo vore riktiga samt härrörde, den förra posten hufvudsaktigast af utgifter för resor, hvilka företagits för utrörande af den för reparerande af Alma gravero förmånligaste orten och pasten 110 kronor af kostnaderna för Karlsons i följd af iråkad sjukdom företagna hemresa, hvilken detenligt åberopade lag ålåge vederiet att bekostaatt för resan från Ömskoldsvik till Kapstaden käpläken riktigt af Kaptenen Karlsson beräknats till 551 kronor 76 öre, alldenstund resan börjats i staden St: Nagaire uti Repulbliken Frankriksi hvarest Karlsson fått order af vederiet att med färtyget afseglä i bällast till ornsköldsvik, samt att vederbels kraf på utbekommande af vaneeposterna 37 mark 32 penni, 32 mark 42 penni och 31. mark 50 penni saknade hvarje fog; i anseende hvartill och då Kaptenen Karlsson den 14 September 1904 erbjudit vederiet och fortfarande vore villig att till detsamma erlägga etthundra fy våtiotvå mark femtiofem penni, omfattande Bösterna 1 krona 25 ore, 4kronor och 700 mark samt en pöst å 1prund sterting, Kaptenen Karl son påstått käromålets förkastande, såvidt det sträckte sig utöfver det erbjudna beloppet, hvarhos Karlson anhållit att få med ed fästa riktigheten af posterna å 196 kronor 30 öre och 11 okronor. Sedan Handlanden Starck bestridt, att parterna emellan skulle ingåtts sådant myntligt aftal Kaptenen Karlson påstått, och motsagt den bjudna edens emottagande, har Häradsrätten medels den 13 September 1906 afsagdt beslut, på grund af stadgandet uti 34 SS: 17 kap. R. B., förkastat Kaptenen Karlsons anhållan att få med ed fästa riktigheten af ofvan omförmälda tvänne poster. Härå och sedan under rättegången jämväl blifvit upplyst, att Handlanden Starck väl icke vore ensam egare af skeppet, Alma, men dock i egenskap af hufvudvidare företrädde fastygets rederi i dess helhet, har Häradsrätten hvarest parterna å ömse sidor anhållit om godtgörelse för umgälderna i målet, medels den 15 November 1907 afkunnadt utslag utlåtit sig däri; och emedan Kaptenen Karlsson icke gjort anmärkning emot den i omförmälda revisionsberättelse tillämpade kursberäkningen för förvandlingen af utländskt mynt till finskt och icke gittat visa verifikat, som skulle styrka rättmätigheten af de i sagda revisionsberättelse omnämnda posterna å etthundra femton mark sextiofyra penni, 220
sju mark åttiösju penni, elfva mark sjuttiosex penne, fem mark sextio penni, tvåhundra sjuttiofyra mark sextioåtta penni och etthundra femtiofyra mark, samt Kaptenen Karlson ej heller gittat leda i bevis att aftal parterna emellan ingåtts därom, att gäldandet af de utgifter, dessa poster afsago, skulle åligga skeppet. Almas" vederi eller att Kaptenen Karlson af sjukdom nödgats afbryta sin resa i staden vedestrand, ty och då posten å tvåhundra åttio nark utgjorde orällmätig hyresdebitering och den å sexhundra tjugutvå mark sjutton penni af Karlson utan berättigande tillgodoräknad kaplake, hvilken lönesoman borde utgå efter den med lastombörd tillryggalagda vägens längd i förhållande till den återstående delen däraf, äfvensom posterna trettiosju mark trettiotvå penni, trettiotvå mark fyratiotvå penni, och trettioen mark femtio penni utgjorde sådana afdrag, vederiet varit berättigade att göra från af Kaptenen Karlsson i förskott uppburna kaplakemedel, hvilkas lyftande hade tillkommit Karlsson först efter afslutad resa, har Häradsrätten, med fästadt afseende jämväl därå, att till redovisningen skeppel, Almas vederi debiterats med fyratio mark trettiotvå penni lägre belopp än tillbörligt varit, ålagt Kaptenen Karlsson att till Handlanden Starck såsom hufvudredare för skeppet Ilmä utbetala fordrade ettusenfemhundra trettiotvå mark sextiofyra penni med fem procents ränta därå från förenämnda 26 April 1904 tills full betalning följde samt att därhos med trehundra mark ersätta Handlanden Starck dennes rättegångskostnader. Hofrätten, under hvars pröfning Kaptenen Karlsson i vadeväg dragit målet, har medels dom den 8 Februari 1909, jämte det Hofrätten gillat Häradsrättens omförmälda den 13 September 1906 afsagda beslut, funnit Kaptenen Karlsson, som icke gittat öfver den i redovisningen upptagna posten om etthundra nittiosex kronor trettio öre förete behörigen enligt stadgandet i 48 SS af gällande sjölag styrkt räkning eller annosledes ådagalagt riktigheten af densamma samt ej heller kunnat i bevis leda vare sig riktigheten af den i Tvedestrand dagtecknade afräkningens slutsumma etthundra tio kronor eller att han lidit af sådan, först under loppet af skeppet "Almas" resa från Ömsköldsvik erhållen åkomma, som omöjliggjort Karlsons hvarstannande ombud å fartyget och förty lägenligen berättigat honom att företaga sin hemresa på rederiets bekostnad, icke hafva anfört skäl till annan ändring i Häradsrättens slutliga utslag än att, alldenstund Kaptenen Karlson styrkt, att 221
han den 14 September 1904. erbjudit Handlanden Starck förberörda belopp etthundra fyratiotvå mark femtiofem penni, den Handlanden Starck, i dennes ofvannämnda egenskap tillerkända räntan, såvidt den hänförde sig till sistnämnda belopp, fastställder att utgå endast för tiden från den 24 rätteligen 26 April 1904 till och med berörda 14 September; Uti Hofrättens dom har Kaptenen Karlsson anhållit om ändring. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Kaptenen Karlsson icke hafva anfört skäl till annan ändring i Hofrättens ofvanberörda dom än att, enär i målet tillförlitligen styrkts det Köpte nen Karlson för sjukdom, som han själf ej vållat, varit nödrakad att i staden Tvedestrand öfvergifva rin tjänst och det fartyg han fört samt vid sådant förhållande jämlikt SS 55 mom 2 Sjölagen varit på rederiets bekostnad berättigad såväl till den vård han enligt redovisningen sig tillgodoräknat som och att blifva hemförskaffad, Handlanden Starcker anmärkning emot ifrågavarande redovisning, såvidt angår kostnaden för berörda vård och hemrera, uppgående till 110 kroror, motsvarande etthundra Jemtiofyra mark, hvilket belopp ej kan anses oskäligt af Kejserliga Senaten underkännes i följd hvaraf Kaptenen Karlsson bör till Handlanden E. Thesleff. stark i dennes egenskap af hufvudredare för barkskappet. Alma utgifva ettusen trehundra sjuttioåtta mark sextiofyra penni; med hvilken rättelse i Hofrättens dom vid densamma i öfrigt kommer att förblifva. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Akomalin Mannus Peltonen. Kuteni Karunen B. Amberg. 222
Toukokuun 21 päivänä 1910. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa ovat Talollinen Juho Niilonpoika Knuutila eli Partanen, Alatornion pitäjän Kaakamon kylästä, ja Talollinen Juho Ylipekkala, saman pitäjän Laivajärven kylästä, viimeksi mainittu Pohjois - Amerikan Yhdysvalloissa oleskelevan Laivajärven kylästä kotoisin olevan Talollisentyttären Kaisa Liisa Partasen määrättynä uskottuna miehenä, yhteisesti hakijoina sekä Talollisenpoika Aukusti Siitonen, niinikään Laivajärven kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 21 päivänä Toukokuuta 1910. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kyLäsnä: K. M. S.S. J. P. A. L. 292 Rdr 869. Pag. 266. R. D. 1908.
symyksessä, saanut tietää seuraavaa: Aukusti Siitonen on, haastatettuaan Talollisen Niilo Pekanpoika Partasen, ylläsanotusta Laiväjärven kylästä, ja Juho Knuutilan Alatornion ja Karungin pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen, vaatinut että Niilo Partanen ja Juho Knuutila, jotka, edellinen Maaliskuulla vuonna 1906 kuolleen Talollisentyttären Maria Karoliina Purtasen isänä ja Juho Knuutila mainitun vainajan veljenä, olivat perineet koko hänen jälkeensä jääneen omaisuuden, velvoitettaisiin Maria Karoliina Partasen 15 päivänä Elokuuta 1904 Aukusti Siitoselle antaman velkakirjan nojalla Maria Karoliina Partasen varoista Siitoselle suorittamaan velkakirjan sisällys kuusituhatta markkaa korkoineen. Asiasta kuulustettuina ovat Tiilo Partanen ja Juho Knuutila vastustaneet kannetta, muun muassa, sillä perusteella ettei Maria Karoliina Partaselle oltu annettu velkakirjan sisällystä vastaavia. kuuttatuhatta markkaa; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet oikeudenkäyntikulujensa korvaamista 24 päivänä Huhtikuuta 1907 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla on hyljännyt kanteen ja velvoittanut Aukusti Siitosen oikeudenkäyntikulujen korvaukseksi suorittamaan Niilo Partaselle seitsemänkymmentä markkaa ja Juho Knuutilalle viisi markkaa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Aukusti Siitonen oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiolla 18 päivänä Elokuuta 1908 ratkaissut jutun; ja koskeivät Niilo Partanen ja Juho Knuutila ollet edes kieltäneet Maria Karoliina Partasen antaneen Aukusti Siitoselle puheenalaista velkakirjaa sekä täytyi pitää selville käyneenä, 224
etenkin velkakirjan muotoon nähden, että Maria Karstiina Partaselta omkommen inlöselse kommen nelKakirjan oli ollut tarkoituksena län joittaa velkakirjassa mainittu määrä kuusituhatta markkaa. Aukusti Viisoselta vastikilta siitä Kihlolla sentähden ja kun Niilo Partanen ja Juho Simettila oman myönnyliksensä mukaisesti olivat perineet Maria Karoliina Tarlasta. Hovioipund on kunnösen Kihlakunnanoikeuden päätöksen ja hyväksyen Aukusti Siitosen jutussa ajaman kanteen, velvoittanut Niilo Partasen jag Juhat Knuutilan säädes saan velkakirjan kuitattuna haltuunsa Maria Karoliina Partasen jälkeen perimistään varoista Huhusti Siitoselle suorittamaan kuusituhatta markkaa viiden prosentin vuotuisen koron kanssa 10 päivästä Lokakuuta 1906. jolloin oikeudenkäynti asiasta alkor kunnes länge mak su seuraisi, mutta asian laatuun nähden oli Aukusti Siitosen itsensä kärsittävä kustannuksensa asiasta sekä Kihlakunnanoikeudessa että Hovioikeudessa. Hovioikeuden tuomioon ovat Juho Knuutila ja, Niilo Partasen sillä välin kuoltua, Juho Ylipekkala, Niilo Partasen tyttären Kaisa Liisa Partasen uskottuna miehenä, anosa Partasen uskottuna miehenä, anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Aukusti Siitonen on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Kejsarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo tosen näytetyksi, että Maria Karoliina Partanen on Aukusti Siitoselle antanut puheenalaisen velkakirjan; mutta koska on luotettavasti selvitetty, ettei Maria Karoliina Partanen ole Aukusti Siitoselta saanut velkakirjaa vastaan mitään vastiketta eikä myöskään ole näytetty, että Maria Karoliina Partanen olisi lahjoittanut Aukusti Siitoselle si lahjoittanut Aukusti Siitoselle velkakirjassa mainittua rahamaavelkakirjassa mainittua rahamaarää, sentähden Keisarillinen Senaat225
ti harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden kysymyksessä olevan tuomion, jättää asian sen loppupäätöksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus on jutussa johtunut. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti. Ako. Malin J Vannes Peltonen. kuteri Saarinen Alfred Länkeiala Uno Strömsten Toukokuun 24 päivänä 1910. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, maiden luovuttamista koskevassa jutussa, jossa ovat Talollinen Heikki Vanhatalo ja entinen Talollinen Jaakko Tommila, Otamon kylästä, Torppari Iisakki Lammi, Vuorijärven kylästä, Talollinen Juho Uusitalo, Haapakosken kylästä, ja Torppari Maurits Pakkala, Petkiseen kylästä Siikaisten pitäjää, Talollinen Frans Vanhatalo ja Talollisenleski Maria Liljeroos, Venesjärven kylästä, Talollinen Frans Uusitalo ja Talollisenleski Sofia Leppäruhka, Alahonka joen kylästä molemmat Kankaanpään pitäjää, Talolliset Frans Pere, Heikki Kesilahti, Juho Järvenpää, Jaakko Vastamaa, Juho Vähätalo nuorempi ja Nikolai Granholma ynnä entinen Talollinen Juho Vähätalo vanhempi sekä Torpparit Läsnä: K. M. S.S. J. P. A. L. 226 No 891. Pag. 210 R. D. 1908.