Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
mittamaan Rautatienkirjuri Dahlström ille uusi tili useinmainitusta holhoustoimesta. Eerik Juho Paavilaisen vastustettua kannettu, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin olivat anoneet korvausta oikeudenkäyntikirluistaan, Maaliskuun 4. päivänä 1907. julistanut päätöksensä asiassa; ja mitä ensin tuli muistutuksiin 1875, 1876, 1875. 1878. ja 1879. vuosien tileistä, niin kosku Eerik Juho Paavilainen Kihlakunnan oikeuden edelläsanotulla lain voiman saaneella päätöksellä oli velvoitettu alottamaan holhoustili 8. päivästä Kesäkuuta 1875. ja Paavilainen siis oli ollut oikeutettu siitä lähtien tiliin merketsemään myöskin holhottavansa pesän menot, lukemalla niihin Alma Aleksandra Paavilaisen hoitokustannuk set. eikä Rautatienkirjuri Dahlström ollut sanottuja kustannuksia paljeksunut, on Kihlakunnanoikeus kyljännyt kanteen siinä osassa. Iitä sitten kanteesen muuten tuli, niin koska Eerik Juho Paavilaisen 10. päivänä denliskuuta 1897. antamaan tiliin ei oltu merkitty vuosilta 1881, 1883, 1884. ja 1885. mitään menoja ja vuosilta 1880, 1882, 1886, 18866, 1887, 1858, 1889, 1890, 1891, 1892. ja 1896. oli mainittu niitä olleen edelläluetellut määät, jota vastoin vuosilla 1893, 1894. ja 1895. oli tilissä nimenomaan mainittu menoja kyllä olleen, ehkei Eerik Juho Paavilainen ollut niitä tilissä luetellut, edellyttäen ettei niiltä vuosilta uutta tiliä vaadittaisi, sekä Kihlakunnanoikeus edelläsanotulla päätöksellä syyskuun 28. päivältä 1899. oli määrän nyt Eerik Juho Paavilaisen antamaan Rautatienkirjuri Dahlströmille uuden tilin, johon ainoastaan kolmannes dellisen tilin meneista oli kultakin vedelta tilin vastaaviin merkittävä, mutta Eerik Juho Paavilainen oli midestaan tekemiinsä tiloihin merkinnyt Alma Aleksandra Paavilaisen vastattaviksi vuosina 1880. kolmesataa kaksikymmentäyksi markkaa kolme kymmentäkolme penniä, 1851. kolmesataa kaksikymmentäyksi markkaa kolmekymmentäkolme penniä 1882. kaksisataa kol319
mekymmentäviisi markkaa, 1883. sata neljäkymmentäkahdeksan markkaa kolmekymmentäkolme penniä, 1884. sata kuusikymmentäyksi markkaa kuusikymmentäkuusi penniä, 1885. sata seitu minkymmentäyksi markkaa kuusikymmentäkuusi penniä, 1886. kolmesataa yhdeksän markkaa kaksikymmentäyksi penniä, 1887 neljäsataa neljlä markkaa kolmekymmentäkolme penniä, 1888. neljävataa kahdeksan markkaa viisikymmentä penniä, 1889. kolmesataa yhdekvänkymmentäyhdeksän markkaa seitsemänkymmentäkuusi penniä, 1890. neljasataa seitsemänkymmentäyhdeksän markkaa viisikymmentäseitsemän penniä, 1891. kuusisataa seitsemänkymmentäneljä markkaa kuusikymmentäkuuei penniä, 1892. kolmesataa kahdeksanmarkkaa yhdeksänkymmentäviisi penma ja 1896. kuusisataa yhdeksänkymmentäkolme markkaa yhdeksänkymmentä penniä, sentähden on Kihlakun nanoikeus, hyljäten muistutukset niin hyvin vuosien 1893. 1894. ja 1895. meneeriä vastaan, koska niittäkin vuosilta oli viisi tili vaadittu ja määrätty, tehtäväksi eikä näitä eriä oltu paljokuettu, kuin myös vuoden 1896. tiliin merkittyä viidensadan kahdenkymmenenviiden markan suuruista rahamäärää vastaan, kun tämä summa jo oli ollut edellisessä tilissä eikä tiliä oltu määrätty siinä kohden korjattavaksi, määrännyt moitteenalaisten tilien vastaavista poistettavaksi vuosilta 1880. satakahdeksankymmentäkuhdeksan markkaa, 1881. kolmesataa kaksikymmentäyksi markkaa kolmekymmentäkolme penniä, 1882. kaksisataa yksi markkaa kuusikymmentäseitsemän penniä, 1883, sata neljäkymmentäkahdeksan markkaa kelmekymmentäkolme penniä, 1884. sata kuusikymmentäyksi markkaa kuusikymmentäkuusi penniä, 1885. sata seitemänkymmentäyksi markkaa kuusi kymmentäkuusi penniä, 1886. yhdeksänkymmentäkahdeksan markkaa kolmekymmentäkolme penniä, 1887. neljäkymnentäkahdeksan markkaa, 1888. neljäkymmentäkuusi markkaa kuusikymmentäseitsemän penniä, 1889. neljäkym320
mentäyhdeksän markkaa kymmenen penniä, 1890. viisikymmentäkuusi markkaa yhdeksänkymmentäyksi penniä, 1891. kaksisataa viisikymmentäkolme markkaa kolmekymmentäkolme penniä 1892. kahdeksankymmentii markkaa kaksikymmentäyhdeksän penniä ja 1896. neljäsataa kuusikymmentäkaksi, markkaa kuusikymmentä penniä, sekä eitä paitsi, tiliin kuulumattomana piirongin hinnan kuusikymmentä markkaa, kuin myöskin velvoittanut Eerik Juho Paavilaisen kolmen kuukauden kuluessa, Kihlakunnanoikeuden päätöksen julistamisesta lukien, sadan markan sakon uhalla antamaan Rautatienkirjuri Dahlströmille päätöksen mukaan laaditun uuden tilin vuoden 1880. alusta alkaen tiliajan loppuun asti, jossa tilissä, kuten edellisessäkin tilissä oli tehty, kunkin vuoden säästölle oli luettava viiden prosentin korko ja vuoden 1880. tiliin siirrettävä 1879. vuoden tilissä oleva säärtö kolmetuhatta kolmesataa kahdeksankymmentäkolme markkaa kolmekymnentäviisi penniä; minkä ohessa Eerik Juho Paavilainen velvoitettiin korvaamaan Rautatienkirjuri Dahlströmille hänen tarpeelliset kulunsa asiassa kahdellasadalla yhdeksälläkymmenellävii dellä markalla yhdeksälläkymmenellä kahdeksalla pennillä. Kovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Rautatunkirjuri Dahlström että Eerik Juho Taavilainen olivat vetoamalla saata neet jutun, on Heinäkuun 11. päivänä 1903 antamallaan tuomiolla vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen muuten, paitsi että Erik Juho Sauvilaisen Kautatienkirjuri Dahlströmille annettuva uusi tili oli alotettava Amanda Rekanderin kuolinpäivästä 8. päivåstä Kesäkuuta 1875. ja että Eerik Juho Saavilainen oikeutettiin hyväksensä lukemaan Alma Aleksandra Paavilaiselta hänen datus- ja hoitokustannuksistaan vuosilta 1875. 1876, 1877. ja 1878. ainoastaan kolmas osa kahteensataan markkaan vuotta kihti lasketusta määrästä, joka pidettiin kirkoitukseensa riittävänä korvauksena, jota vastoin vuodelta 1879 samanlaista ti32
litystä Paavilaisen hyväksi ei saisi tehdä, kun korvaus elatuksesta ja hoidos ta tältä vuodelta sisältyi aikaisem paan tiliin vuodelta 1880. otettuihin neljäänsataan markkaan ja Kihla kunnanoikeus 28. päivänä Kesäkuuta 1899. julistamallaan päätöksella jooli tilin tältä kohden noudatettavaksi vahvistanut; ja oli aika, jonka kulues sa Eerik Juho Paavilaisen tuli antua uusi tili, luettava Hovioikeuden tvenion antopäivästä Hovioikeuden tuomioon on Eerik Juho Paavilainen anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän ja tun ja katso, ettei Erik Juho Thavilainen ole esiin tuonut nytii muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi, kuitenkin niin että Eerik Juho Taavilaisen tulee, oikeuksien hänelle määrämän sakon uhalla, ennen 1päivää Syyskuuta 1904. antaa Rautatinkirjuri Kaltrömille uusi ylläsanotuilta kohdin oikaistu tillTätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senuatti: J. G. Töhman Valentin Gummerus. Andersin. J Nämnlund: Karl Mandertstjöld Den 2 Maj 1904: Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisions skilling, från Wiborgs Hofrätt inkommet mål emellan Aktieiola. get W. Gutzeit 20, från Kotka stad, sökande, samt Viulandtmätaren Arvid Erik Cantön, Hofrätts auskultanten Ossian Alexander Caulön och Agronomen Axel Johannes Cauton äfvensom Fröknarna Agnes Alexandra och Sigrid Charlotta Caulén, alla från Pieksämäki socken, uteblifne svarande, angående ersättning: Gifven uti Justitade partementet, den 2 Maj 1904. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af som inhemtat följande: Sedan Vicelandtmätaren Lautén och hans förbemälde medparter hos Guvernö en i St Michels län anhållit att, emelan de uti ett den 11 Januari 1899 vid Häradsrätten i Pieksämäki sockens och Jäppilä kapells tingslag emot Aktiebola net H. Gutzeit och anhängiggjordt mål omstätt yrkande om sagda bolags för3/16 J. G.S. - A. R. B. K. - H. H. B - J. J. J. R. No 494. Pag. 100 R. D. 1903.
pligtande att åt Viadandtmätaren Caatu H, plikijä Senaten allaredan genom dom och hans medparter i börd afträda skatte åtta i April 1901 afgjort sagda torst, förhemmanen Nris 14 och 15 i Vanaja by, förehåll förfall vidare utlåtande i anleden tredjedel af skattehemmanet No 14 i äng af bolagets i saken anförda besvärkyrkobyn samt halfva skattehemmanet No 4 Härå har af Aktiebolaget W. Guti Kontiomäki by af nämnde socken och att Petter Vicehundtmätaren Carlén och stadgadt äfventyr, såväl afverka ting för och vatten anförts, att ofvannämnde lägen, berörda lägenheten skogar som och uteligen åter väl uti förberöriga bördetvist af Kade träd, belaget efter sagda rättegångs och vatten medels utslag den 15 Mars 1829. början derstädes afverkat, så hade Gunner hvilket af Hofrätten genom dom faststälts nören uti resolution den 1. April 1899 med äfvensom af Kejserliga Konulen medels delat det af Vicehandtmätaren Cautio och ofvannämnde dom den 3 April 1901 i börd skulle lända till efterrättelse intill den för palparter, men att belaget, det och nämnde bördstvist blifvit ottergan afyra fyngeligen varit berättigadt att under den hvarefter Hofrätten, der Ahtiebolaget 1/16 dels sagda tvist varit anhängig tillgodoGutsut och genom bewis sökt ändring ut göra sig åkogen å desamma; och som Guvernörens omförmälda resolution, med Tolf=Waltmätaren Clautin och hans medjöds seslige Skulden, i anledning af böta med gjort det för belaget möjligt att å gets besvin öfver nästnämnda utdrag, en lägenhetena vidare företaga äfverkning samt dels utdrag den 11 Maj 1900 utlidet uppbudet af den till afverbeting dagliga åbeatt alleknatund ifrågavarande förbud under vid tiden för bördstvistens afgörande delats att gälla endast intill dem födedels spekattats till 7,626 mark 80 penni, förda bolag måtte förbjudas att, vid i han med melparter ägningen stämning, och Hähans makparter inskade förbudet, hvilket tilldents Sleslandtmätaren Caatin och han la börefslvist blifvit slutligen afgjord och trehåll och då bolaget redan låtit an323
76 penni, men jemväl dessa ting till sälja blifvitund bolagets talan ingattade unaf förbudet gvarblifvit å lägenhetenen mark på ervittning för det tillhandtmäehuru en del af dem för en kostnad af han auction och hans medparter under 61 mark 75 penni allaredan från skogge till ofvansagda bördstvist varit an utelegats, har i Inteckolaget 11. Juljatet öfver, hindant belaget att till ofanluyrkat, att Pietanstmätaren Caution och finska dock från ifrågavarande till hans moder måtte förpligtas att ej min Embetros skogar, men belaget, ankan det dre till belaget gälda omförmälda tre samma ågätt stämning i omförmäle penningckelopp med tillhopa 12. 272. med mål, icke varit berättigadt att annan 54 penni jemte ränta än äfven godtgöra ta berörda skog utöfver husbehof, för bolaget den handelsvint, belaget egett för denhåll och hon den af bolaget erbjudbudigt derigenom att detsamma icke före m bevisningen altså icke vore å en tillgodrjora sig virket från berörda skog till verkunde, blef, med underkhvarhos belaget tagit i anspråk besättande de af bolagets uppskofvenhållan; häroför umgälderna å rättegången. målet förkastadt. för umgälderna å rättegången. målet förkastadt. hvarest Aktiebolaget H. Gutzeit C. ne Februari 1903, enär ifrågavarande träd hållet om uppskof för framställande ej icke visals hafva utgört afkomst från utredning angående förenämnde hanlikta i bolaget på förnämnda sätt frånvist och styrkande af riktigheten utan ännu lägenheterna under den tid dedanskelda till stöd för berörda uppbud anma varit i bolagets besittning, fart ning af skogen inlemnade syne - och att Häradsrättens utslag, jemte det der oftanämnda rättegång å lägenheten uppasinstrument, medels den 12 Oktoöfverbu 3321 alammar, varda 3983 under SS: 191 afkunnadt utdrag utsäkt sig, att Öfver häromålet hörde hafva Käran Hofrätten, under hvars pröfning landtmätaren Carolina och hans medsamtte Rättebolaget H Gutjert & Co i nedborg bragt detsamma; derå Häradsrätten magit målet, har medela dom af den 21. 32
bemälda bolag känts skyldigt att till Vicelandtmätaren Cautön och hans med parter erlägga afgifterna för deras edemplar af Hofrättens dom, femton mark åttatio penni. Uti Hofrättens dom har Aktiebolaget W. Gutzeit & Co anhållit om ändring. Kejserliga Senaten har tal git målet i öfvervägande; och emedan Aktiebolaget W. Gutzeit & O icke varit berättigadt att under tiden för ofvannämnda bördstvist minska förberörda lägenheters värde och således ej heller att till afsalu afverka skogen å desamma, ty och då bolaget, enär det ej ens påstätts att bolaget velat för annat än damål afverka sagda skog, sålunda genom ifrågavarande förbud icke tidit intrång uti sin rätt samt den å bolagets, vägnar erbjudna bevisningen vid sådant förhållande icke är å saken verkanla, finner Kejserliga Senaten Abotiebolaget K. Gutzeit & O icke hafva att fört skäl till ändring i det slut, vid hvilket Hofrätten i saken stannat och Vilhelm Blåfield. Ombud förty skall bero. Det alle, som vebör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Af. skman Den Lirjellas Ennen Nelmaan Johannes Litting. / A; Nummlin Valentin Gummerus J N Barnlund 725
Toukokuun 2. päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Talollinen Matti Puikkonen, Sakkolan pitäjän Joutaan kylästä, on hakijana sekä toiminimi samassa pitäjässä Tahvo Peltonen ja Kumptematta jäännenä vastaajana: AnKeisarillinen Senaatti on itsellensä nut tietää seuraavaa: Sakkolan pitäjän ja Metsäpirtin kapnelin käräjäkunnan Kihlakunnanoikuudessa on toiminimi Tahvo Peltonen ja Kuupp. Matti Puikkoselle toimitut tamansa haasteen nojalla kertonut Matti Puikkosen jääneen vuosien 1896, 1897. 1898. ja 1899. kuluessa toiminimelle velkaa, toiminimen Metsäpirtin kappelissa olevasta kauppapuodista otetuista tavaroista seitsemänkymmentäkahdeksan ruplaa kahdeksantoista kopeekkaa venäjän rahaa ja toiminimen Sukkolan Läsnin: A. R. E. A. 72 - E. B. K. S. No 496. Pag. 151. R. D. nettu Oikeusosastossa, 2. päivänä Tousityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saa1903. kokuuta 1904.
pitäjän Wiisjoen kylässä sijaitsevasta kumpapuodista Puikkoselle velaksi annetus ta tavaroista kaksikymmentäkuusi ruplaa kolmekymmentäkahdeksan kopeekkaa; ja kun Matti Puikkonen oli keroltua velkaansa toiminimelle suorittanut ainoastaan viisikymmentäviisi uplaa viisikymmentäkahdeksan kopeekkaa on toiminimi vaatinut Matti Puikkos ta velvoitettavaksi toiminimelle suorittamaan maksamatta vielä olevat neljäkymmentäkahdeksan ruplaa yhdekjänkymmentäkahdeksan kopeekkaa korkoineen. Kanteesta kuulustettuna on Matti Puikkonen myöntänyt saaneensa toiminimeltä tavaroita yhteensä viiden kymmenenkahden ruplan neljänkymmenen kopeekan arvosta; mutta koska Puikkonen puolestaan oli toiminimeltä saapa sille toimitetuista toistä ja tavaroista seitsemänkymmentäkaksi ruplaa yhdeksänkymmentäseitsemän kopeekkaa, on Matti Tuikkonen anonut toiminimen kanteen kylkäämistä ja sitä paitse, haasteen nojalla, vaatinut toiminimen velvoittamista Matti Paikkoselle suorittamaan mitä hän korrotulla tavalla vielä oli toiminimeltä saapa. Maaliskuun 4. päivänä 1902. julistamassaan päätöksessä on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat pyytäneet korvaus la oikeudenkäyntikuluistaan, katsonut selville tulleen, että Matti Puikkonen oli toiminimeltä Tahvo Peltonen ja Kungosaaneet velaksi kauppatavaroita Metsäpirtin kappelissa olevasta kauprapuodista yhteensä seitsemänkymmenen kahdeksan ruplan kolmen kopeekan arvosta sekä Wiisjoen kyläsjä sijaitsevasta kaupasta ainakin viidentoista ruplan kuudenkymmenen seitsemän kopeekan arvosta eli siis kaikkiaan yhdeksänkymmenenkelmen ruplan seitsemänkymmenen koneekan arvosta; johon nähden ja kun Matti Tuikkonen ei ollut voinut näyttää tätä velkaansa vastaan suorittaneensa enempää kuin toiminimen myöntämät viisikymmentäviisi rup32
laa viisikymmentäkahdeksan kopeekkaa, Kihlakunnanoikeus, kyljäten Matti Puikkosen kanteen aiheettomana, on velvoittanut Matti Puikkosen kuittia vastaan heti suorittamaan toiminimelle Tahvo Peltonen ja Kuupp. kolmekymmentäkahdeksan ruplaa kaksitoista kopeekkaa venäjän rahaa tahi sitä makmaikana olevan kurssin mukaan vastaavan määrän suomen rahaa korkoineen kuusi sadalta vuodessa, luettuna lainhakupäivästä Lokakuun 31. päivästä 1899. kunnes velka tulisi täydellisesti maksetuksi; minkä ohessa Matti Puikkonen velvoitettiin palkitsemaan toiminimi Tahvo Peltosen ja Kumpi kulut asiassa viidelläkymmenellä markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Matti Puikkonen oli vetoamalla saattanut jutun, on 6. päivänä Toukokuuta 1903 antamallaan tuomiolla vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen muun puolesta, paitsi että Kihlakunnanoikeuden Matti Puikkosen maksettavaksi määräämästä pääomastu, se kun ei ollut olluteet määräpäivänä suoritettava, säännöksen mukaan K.K. 9. luv. 8. SS:ssä, oli suoritettava ainoastaan viiden prosentin vuotuinen korko Kihlakunnanoikeuden mainitsemasta päivästä. Hovioikeuden tuomioon on Matti Tuikkonen anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei asianoraiset, kumpikaan, olleet näyttäneet laillisesti toteen että hänellä olisi toiselta saatavaa enempää, kuin mitä tämä on omistanut; minkä tähden ja kun toiminimi Tahvo Peltonen ja Kumpp. on myöntänyt olevansa velkaa Matti Puikkoselle viisikymmentäviisi ruplaa viisikymmentäkahdeksan kopeekkaa ja viimemainittu ole vansa toiminimelle velkaa viisikymmentäkaksi ruplaa neljäkymmentä koneekkaa, Keisarillinen Senaatti harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion, velvoittua toiminimen Tahvo Peltonen ja Kuupp. Matti Puikkoselle 328
suorittamaan kolme ruplaa kahdeksantoista kopeekkaa venäjän rahaa tahi sitä maksuaikana olevan kurssin mukaan vastaavan määrän suomenrahaa viiden prosentin korolla 10. päivästä Lokakuuta 1901, jolloin nuo vastakkaiset myöntämykset ja vaatimukset Oikeudessa esitettiin. Asian näin päättyessä saavat asianosaiset kumpikin itse kärsiä oikeuden käyntikulunsa asiassa. jätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: A; Numminen. Bken Lapellas to Crim Grelmma Andersin. Ett Forosell Karl Mandertskjöd Den 2. Maj 1904. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från. Åbo Hofrätt inkommit mål emellan firman J. F. Lundqvists arfvingar, från Helsingfors stad, såsom fordringsegare i firman Bertil Väfveri i Helsingfors C. Spengells och innehafvaren af nästnämnda finna Fabrikanten Constantin Gerhard Drengells, från samma stad, konkurs, sökande, samt Fabrikanten Syringell och hans öfriga fördringsegare, uteblifne svarande. angående bättre rätt till betalning ur de till konkurs afträddå tillgångarna: gifven i Justitiedopartementet, den 2. Maj 1904. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande: Sedan Fabrikanten Sprengell såsom innehafvare af firman Bertil Wäfveri i Helsingfors C. Spengell uti en den 15. Januari 1903. till Rådstufvurätten i Hellde J. G. S. - E. A. - B. - J. B. R. S. No 499. Pag. 8. R. D. 1904.
singfors ingifven skrift anhållit att så till sina borgenärers förnöjande på en gång afstå all sin egendom, så hafra å den till följd deraf utsatta inställelsedagen i konkursen den 30. derpåföljande April utom andra fordrings. egare sig anmält: 1o) firman J. F. Lundqvists arfvingar, som enligt tvenne hyreskontrakt af den 12. November 1912. och en kontokuranträkning med anspråk på i lag stadgad förmånsrätt bevakat åttatusen fyratiosex mark sjuttioåtta penni, hvaraf enligt sagda räkning tretusen etthundra sextiofem mark fyratio penni utgjorde hyra för lokaler i finnan J. F. Lundqvists arfvingars gård No 5. vid Michelsgatan uti qvarteret Hamstern i Helsingfors stad under Augusti och September månader 1902. samt Januari, Februari, Mars, April och Maj månader 1903. äfvensom återstoden ersättning förenligt hyreskontrakten levererad diktrick drifkraft under Maj, Juni och Juhmånader 1902. samt för sådan kraft och belysning under Augusti, September, Oktober, November och December månader 1902. jemte Januari månad 1903, samt 2o) Handlanden N. W. Lax, hvilken på grund af skuldsedel af den 10. November 1902. och till säkerhet för dess innehåll af Magistraten i Helsinglors stad den 15. i samma månad meddelad förlagsinteckning uti de till Fabrikanten Sprengells under ofvannämnla finna i förberörda gård inrättade väfveri hörande affekter, utsökt tjugufemtusen mark jemte derå från förskrifningsdagen löpande fem procents ränta med förmånsrätt ur den intecknade egendomen under uppgift att sagda skuldsedel vore af Handlanden Lax pantförskrifven till Handlanden R. G. Fader för sjutusen mark samt till Finska Strå s Filthattfabriks Aktubelaget för omkring trettontusen mark. Tid andra uppropet i konkursmålet den 16. Juni 1903. hafva Finska Strä"Tillhatt Fabriks Aktiebolaget och Handlanden Fader, hvilka på grund af nästnämnda pantförskrifning jemväl upp330
trädt såsom fordringsegare uti ifrågavarande konkurs, emot firman J. F. Lundqvists arfvingars omförmälda förmänsrättsanspråk anmärkt, att af de utaf finnan berakade åttatusen fyratiosex mark sjuttioåtta penni alle nast tretusen etthundra sextiofem mark fyratio penni utgjorde hyra för likal, men att deremot återstoden fyratusen åttahundra åttatioen mark trettioåtta penni innefattade ersättning för lerererad dektrisk kraft och belysning, samt förty motsagt sistsagde belopps utdömande med förmånsrätt; hvarefter Rådstufvurätten medels den 11. Augusti 1903. afkunnad dom, jemte det firman J. F. Lundqvists arfvingars i kenkärand berakade fordran till betalning fastställas, underkänt firmans anspråk på förmäns rätt för den i förenämnda räkning upptagna ersättningen för drifkraft och ljus såsom icke å lag grundadt samt, med stöd af SS: SS: 3, 4, 5. och 15. i färaningen den 9. November 1868., angående borgenärers rätt och företräde framförhvarandra till betalning ur egendom. om blifvit till konkurs afträdd, SS: SS: och 15. sådana de lyda i förordninren den 3. December 1895., förordnat tt ur värdet af det sessionsen tillhöriga gods, som vid konkursens början funnits uti hans lokaler uti förenämnda gård, skulle gäldas förman J. F. Lundqvists arfvingars i ofvanberörda räkning upptagna hyresfordran tretusen etthundra sextiofem mark fyratio penni, sedan ej mindre Handlanden Lax fordran tjugufem tusen mark, med fem procents ränta. derå från den 10. November 1902. tillsfull betalning skedde, uttagits ur värdet af de till säkerhet derför den 15. i samma månad af Magistraten intecknade effekter, hörande till Fabrikanten Sprengells förberörda väfveri, än derefter ur konkursmassans behållna tillgångar utbetalts Väfnästaren Heinrich Lindsterffs och Tillskäraren Väldemar Johansens i konkursen bevakade och utdömda innestående löner, utgörande för Lindstorff ettusen femhundra kroner svenskt mynt och för Johansen sex33
hundra sextioåtta mark sextiofyra pennit Hofrätten, under hvars pröfning firmant J. F. Lundqvists arfvingar i vadeväg dagit målet, har genom den 9. December 1900 gifven dom låtit vid Rådstufvurättens för nämnda dom bero, jemte det finnan J F. Sundqvists arfvingar, skyldigkänts att till henkursboet gälda afgifterna för dess omynd af Hofrättens dom med femton mark åttatio penni. Uti Hofrättens dom har firman J. F. Lundqvists arfvingar anhållit om ändring Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner firman J. F. Lundt qvists arfvingar icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken fördenskull kommer att förblifva. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Valentin Gummerus. af Andersin. J N Bänvins Karl Standertskjott. No 507. Toukokuun 3. päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa, holhoustilin moitetta koskevassa julussa, jossa Kämeenlinnan kaupungissa asuva entinen Kauppias Oskar Edvard Brander on hakijana ja Lautamies Anton Simonpoika Toivonen, Oriveden pitäjän Höyteen kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Peukokuun 3. päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niismikäli nyt on kysymyksessä, saaut tietää seuraavaa Sittenkuin Oriveden pitäjän käräjåkunran Kihlakunnanoikeus päätöksellä Marraskuun 11. päivältä 1807. oli erottanut Oskar Edvard Branderin vajavaltaiseksi julistetun Kappalaisenpojan sanotusta pitäjästä Albert Edvard Johnssonin holhutoimesta sekä määrännyt Anton Toivosen Johnssonin holhoojaksi, niin on Anton Toivonen haastattanut Oskar Edvard Branderin edelläsanotun käräjäkunnan 1898. vuoden talvikäräjiin se ki, ilmoittava että Brander oli, Albert Läsnä: A. K. Bond. E. F. W. H.