Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Marraskuun 22 päivänä 1909 110 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa korvausta koskevässä nostajutussa, jossa ovat Loismies Herman Torniainen Mäntyharjun pitäjän Hyyrylän kylästä, hakijana sekä sano tun pitäjän Pertunmaan kylässä asuva Talollinen Antti Hattola tule malta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 22 päivänä Marraskuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niis tä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Mäntyharjun pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa on Herman Torniainen Antti Hottalalle toimitetun haasteen nojalla lausunut, että mainitusta Pertunmaan kylästä kotoisin oleva Torppari Antti Ahvenainen, jonka Antti Hattola oli kontrahdilla 3 päivältä Toukokuuta 1897 ottanut torppariksi omistamaansa tilalla No 1. sanotussa kylässä olevaan Naappilan torppaan ja joka Hattolan käskyn johdosta oli muutta Läsnä: J. N. - K. M. A. K. W. A 10 Pag. 231. R. 2 908 No 1892
nut torpasta Marianpäivänä vuonna 1903, olituota torppaa hallitessaan toimittanut erinäisiä rakennustöitä ja muita parannuksia, jotka 12 päivänä Lokakuuta 1904 pidetyssä katselmuksessa oli arvostettu tulleen maksamaan tuvan porstuan, läävän, sikolätin ja kahden ehuladon rakentaminen 87 markkaa 60 penniä; 30 litran kylvyalan suuruisen uudispellon raivaaminen 18 markkaa, 18 litran kyljalan suuruisen karkean pellon muokkaa ninen 9 markkaa, näiden peltojen ojittaminen 9 markkaa 10 penniä, Muhkala nimi sen paikan viljelyskuntoon saattaminen 135 markkaa sekä ojain kaivaminen samaan paikkaan 7 markkaa 30 penniä, suon viljelyskuntoon raivaaminen 10 markkaa, saman suon ojittaminen 30 markkaa 88 penniä, sekä heinäpellon valmistus ja siihen käytetyt heinänsiemenet 25 markkaa; ja koskei Antti Ahvenainen, siihen nähden että hänen oli ollut muutettava torpasta pois ennen kuin oli alkuaan tarkoitettu, ollut saanut hyväkreen nauttia torpassa tekemiään parannukria, on Herman Tormiainen, jolle Antti Ahvenäinen 17 päivänä Tammikuuta 1905 oli siirtänyt katselmukseen perustuvan saamisensa Antti Hollolalta, vaatinut Kottolan oikeittamista Herman Torniaistille maksamaan yllä luetelsut korvausmäärät, yhteensä 331 markkaa 88 penniä Asiasta kuulustettuna on Antti Hottola vastustanut kannetta; minkä jälkeen ja kuultuansa asiassa Antti Ahvenaistakin, Kihlakunnanoikeus, jossa sekä Herman Torniai ren että Antti Hottola ovat anoneet konnus ta oikeudenkäyntikustannuksistaan 17 päivänä Marraskuuta 1905 julistamassaan päätöksessa on katsonut Antti Ahvenaisen oikeutetuk si Antti Hollolalta saamaan korvaukseksi torhalla tekemistään harannuksesta yhteen sä 228 markkaa 67 penniä, minkä vuoksi Kihlakunnanoikeus on velvoittanut Antti Hötolan Herman Tormiaiselle suorittamaan sanotut 228 markkaa 67 penniä, tästä kuitenkin vähennettyä Antti Hottolan eräs saa tava Antti Ahvenaiselta 26 markkaa 75 penniä, eli siis 201 markkaa 92 penniä; ja tuli Antti Hattolan sen ohessa korvata Herman Torniaiselle oikeudenkäyntikustan nukset sekä sitä varten suorittaa Torniaiselle viisikymmentä markkaa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Antti 346
Hottola oli vetoamalla saattanut jutun, on tuemiolla 11 päivältä Heinäkuuta 1908 antanut asiasta lausuntonsa; ja koskei Antti Ahvenainen ollut väittänytkään, että hän Antti Hottolan kehoituksesta olisi toimittanut puheena olevat parannukset, sentähden ja kun Antti Ahviaisen ja Antti Hottolan välistä torpankontrahtia ei oltu tehty määrätyksi ajaksi eikä siis puheenaolevaan tahaukseen ollut sovellutettava Maakaaren 16 luvun 15 SS:ssä lausuttua periaatetta että lampuoti, joka ennen kontrahtiajan loppua on pakotettu luopumaan vuokraoikeudestaan, on saapa korvauksen siitä vahingosta, jonka hän on kärsinyt sen johdosta ettei hän määrättyä aikaa ole saanut nauttia hyväksensä tilaan panomiansa kustannuksia, on Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen tältä kohden, hyljännyt Herman Tormiaisen Antti Hottolaa vastaan asiassa ajaman kanteen ja vapauttanut Antti Hottolan kaikesta maksuvelvollisuudesta asiassa Hovioikeuden tuomioon on Herman Torniainen anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Herman Tor/l: / kyrkoby/ niainen ole esiintuonut syytä muuttaa Kovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti J. N. Bnnlund Aleksi Käpy Akollalin Walter Andersin. 547
Marraskuun 23. päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin 348 11 tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, maailueen luovuttamista ynnä muuta koskevassa jutussa, jossa ovat Talollinen Israel Serenius, Orimattilan pitäjän Wirenojan kylästä, hakijana sekä Talollinen Juho Willehad Pellola - Ruvila samasta kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 23. päivänä Marraskuula 1909. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja viistä, mikäle nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Orimattilan ja Artjärven pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Juho Willehad Peltola Rusila lausunut stä Ismael Serenius oli aikoinaan hultuunsa saanut Peltola-Rusilan nyttemmin omistamaan Rusila nimiseen osaan Junttilan perintötaloa edellämainitussa Wirenojan kylässä kuuluvan muun muassa niinsanotut Etu ja Takatarhan pellot käsittävän maa-alueen, josta hän sittemmen vuonna 1901 oli luovutläsnä: J. B. S. - A. K. W. A. J. P. No 1896 Pag 41 R2 1909.
tanut Lovisan - Wesijärven rautatieessa keyhtiölle 0,828. hehtaarin suuruisen alan 1509. markan 63. pennin hinnasta, ja kun Israel Sereniuksella ei ollut laillista oikeutta sanottuun maa-alueeseen, on Juho Willehad Pellola - Rusila vaatinut Israel Severiusta velvoitettavaksi luovuttamaan Pellola - Rusilalle sanotusta maa-alueesta vielä hallitsemansa osan sekä maksamaan Peltola Rusilalle mainitun rahamäärän tuhat viisisataa yhdeksän markkaa kuusikymmentäkolme penniä. Kanteesta kuulustettuna on IsmaalSerenius kyllä myöntänyt kerrotulla tavoin luovuttaneensa osan puheenalaisesta maa-alueesta Lovisan- Wesijärven rautatiosakryhtiölle, mutta väittänyt, että hän oli saanut samaisen alueen oman sensa 22. päivänä Toukokuuta 1881. Rusilan talonosuuden silloisen omistajan Emanuel Kaarlenpoika Alestalon eli Rusilan kanssa kirjallisesti tekemässään tilusvaihdossa siten, että Snenius oli Emanuel Rusilalle luovutta nut, niinikään täydellisesti omistettavaksi, puoleen Pöllön perintötaloa Sirenojan kylässä kuuluvasta Ritaniityn pellosta alaltaan ja maanlaadiltaan saman veroisen osan; mihin nähden ja kun Juho Willehad Pellola - Rusila oli hyväksynyt tilusvaihdon, joka vaikka sitä ei ollutkaan maanmittari toimittanut, oli laillisesti pätevä, Ismael Serenius on anonut kannetta hyljättäväksi Juho Willehad Peltola - Rusilan kiellittyä hyväksyneensä edellä kerrottua tijusvaihtoa, on Kihlakunnanoikeus 21. päivänä Marraskuuta 1905. julistamallaan päätöksellä, siinä mainitsemillaan perusteilla, hyljännyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Villehad Pellola Rusela oli vetoamalla saattanut jutun, on 30. päivänä Joulukuuta 1908. antamassaan tuomiossa katsonut Ismael Sereniuksen ja Emanuel Rusilan tovin olleen oikeutettuja tekemään edellämainitun tilusvaihtovälipuheen, mutta koska Ismael Serenius ei lut laillisessa järjestyksessä hakenut tilosvaihdelle vahvistusta Kesäkuun 12. 349
päivänä 1895. maatilojen osittamisesta annetun asetuksen 42. SS:ssä määrätyn ajan kuluessa eikä Juho Willehad Peltola- Rusila ollut hyväksynyt sanottua tilusvaintoa, sentähden ja kun mainittu tilusvaihto välipuhe siis ei ollut Juho Villehad Peltola - Rusilaa sitova, on Hovioikeus, kumeten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, velvoittanut Israel Sereniuksen Juho Willehad Peltola - Rusilalle heti luovuttamaan sen osan riidanalaisto maa aluetta, jota Serenius vielä hallitsi ollen Peltola ri Rusilan, suostumuksensa mukaisesti, luovutettava Sereninkselle vaihdossa saamansa osuus Ritaniityn peltoa, sekä maksamaan Juho Willehad Peltola Rusilalle Sereniuksen LovisanWesijärven rautatiosakeyhtiölle luovuttamasta mainitun maa-alueen osasta yhtiön hänelle suorittamat tuhat viisisataa yhdeksän markkaa kuusikymmentäkolme penniä Hovioikeuden tuomioon on IsmedelSerenius anonut muutosta tänne toimittamallleen perustelmalla, johon Juho Willehad Peltola - Rusila on säädetyss sä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julun ja katsoo, ettei Ismaelsorenius ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi, ja velvoi tetaan Israel Serenius suorittamaan Juho Willehad Peltola - Rusilalle, korvaukseksi hänellä jutun vuoksi täällä olleista kuluista, seitsemänkymmentäviisi markkaa tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. J. N. Bäinens Anten Karinen J. N. Bäinens Anten Karinen J. N. Bäinens Anten Karinen Akksi Käpy. Johannes Peltonen Walen Andersin. Z. Saomuel. 550
Marraskuun 23. päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullees sa, maan luovuttamista koske, vassa jutussa, jossa ovat Talollinen Israel Serenius, Orimatti lan pitäjän Wironojan kylästä hakijana, sekä samasta kylästä kotoisin oleva Talollinen Johan Nestor Kaarlenpoika Tuiskula, vastaajana: Annettu Oikeusosaston sa 23. päivänä Marraskuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa Orimattilan ja Artjärven pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Johan Nestor Tuiskula vaatinut että, koska Ismael Serenius ilman laillista oikeutta hallitsi Johan Nestor Tuiskulan omistamaan Tuiskula-nimiseen osuuteen Kortelan verotaloa No 4 mainitussa Wirenojan kylässä kuuluvaa Karmän palstaksi kutsuttua maakappa lettu eikä ollut suostunut luovuttamaan Läsnä: J. N. B. S.S. - A. K. W. A. J. P. 551. 12 Såg. 42. R. D. 1909 No 1897
sitä Johan Nestor Tuiskulalle, IsmaalSerenius velvoitettaisiin Johan Nestor Tuiskulalle heti luovuttamaan sanottu palsta Kanteesta kuulustettuna, on Ismaalerenius selittänyt, että hän oli Toukokuun 22 päivänä 1881 kirjallisesti tehnyt Tuiskulan tilan silloisen omistajen Emanuel Kaarlenpoika Alestulan kanssa sellaisen tilusvaihdon että Emanuel Alestalo oli antanut Israel Sereniukselle, muun muassa, kysymyksessä olevan Tuiskulan tilaan sitä ennen kuuluneen Härmän maapalstan, jota vastaan Serenius oli Wirenojan kylässä omistamastaan. Töllön perintötilasta luovuttanut Emanuel Alertalolle erään Ritaniityn pelloksi nimitetyn alan, ja että Emanuel Alastalo sen jälkeen kauppakirjalla Syyskuun 1. päivältä 1883 myydessään Tuiskulan tilan Juho Nestor Tuiskulan isälle Kaarle Eliaanpojalle oli kaupasta nimenomaan eroittanut Härmän palstan, mutta sen sijaan luovuttanut Kaarle Eliaanpojalle Ritaniityn pellosta kauppakirjassa lähemmin määritellyn alueen. Näin ollen ja kun viimeksisanottu alue vieläkin oli Johan Nestor Tuiskulan hallussa ja Johan Nestor Tuiskulakin oli hyväksynyt mainitun ehdon Emanuel Alestalon ja Kaarle Eliaanpojan väli sessä tilan kaupassa eikä Johan Nestor Tuiskulalla voinut olla parempaa oikeutta Härmän palstaan kuin Kaarle Eliaanpojalla oli siihen ollut, Is maal Serenius on vastustanut kannet ta. Vastineen johdosta on Johan Nestor Tuiskula kieltänyt koskaan hyväksyneensä Härmän palstan eroittamista Tuiskulan tilasta ja huomautta nut, ettei Ismael Serenius ollut siinä järjestyksessä kuin voimassa oleva laki säätää toimittanut sanottua polstaa eroitetuksi kantatilasta; minkä ohessa Johan Nestor Tuiskula on ilmoittanut siinä tapauksessa että hän hallitsi jotakin Ismael Sereniukselle kuuluvaa aluetta olevansa valmis luovuttamaan sen Sveniukselle saadessaan Härmän palstan haltuunsa. 552
Tämän jälkeen on Kihlakunnan oikeus 21. päivänä Marraskuuta 1905 ja listamallaan päätöksellä, siinä mainitsemillaan perustoilla, hyljännyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Johan Nestor Tuiskula oli vetoamalla saattanut jutun, on 30. päivänä Joulukuuta 1908 antamassaan tuomiossa laurunut että, koska Israel Serenius ei ollut laillisessa järjestyksessä hakenut edellä mainitulle tilusvaihdolle vahvistusta Kesäkuun 12 päivänä 1895 maatilojen osittamisesta annetun asetuksen 42 SS:ssä määrätyn ajan kuluessa eikä Juho Nestor Tuiskula ollut hyväksynyt sanottua tilusvaihtoa, sentähden ja kun mainittu tilusvaihta välipuhe siis ei ollut Juho Nestor Tuiskulaa sitova, on Hovioi keus, kumaten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, velvoittanut Ismael Sereniuksen Juho Nestor Tuiskulalle heti luovutta maan riidanalaisen Härmän maapalstan, jota Serenius vielä hallitsi, ollen Juho Nestor Tuiskulan, suostumuksen sa mukaisesti, luovutettava Sereniukselle se aflu Ritaniityn peltoa, minkä Serenius Pöllön talon omistajana oli mainitussa naihtokaupassa jättänyt Emanuel Alastalon hallittavaksi. Hovioikeuden tuomioon on Israel Sorenius anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Juho Nestor Tuiskula on säädetyssä järjestyksessä vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Israel Serenius ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden edelläkerrottua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan IsmaalSerenius suorittamaan Juho Nestor Tuiskulalle, korvaukseksi hänellä jutussa täällä olleista kuluista seitsemänkymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset neudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti. J. N. Bönderne Aleksi Käpy. Johannes Peltonen kuiten Karinen Walter Andersin. - I Savonius 553
Marraskuun 26. päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Maajän Hovioikeudesta tulleessa, saamista koskevassa jutussa, jossa ovat Kauppahuone Huivun & Pard Lontoon kaupunnista Englammin kuningaskuntaa hakijana sekä Toiminimiet Alavuden Puutavara Osakeyhtiö, jonka kotipuikka on Alavuden pitäjä, ja Ostolan Höyrysaha, Johansson ja Lönnqvist, jonka kotipaikku on Asarin pitäjä, vastaajina: Annettu Oikeusesas tossa 26. päivänä Marraskuuta 1909. Keisarillinen Sennalle on itsellensä osittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraava: Alavuden ja Kuortaneen pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Kauppahuone Henven & Bird Joulukuun 19. päivälle 1905. pöivätyn kirjallisen haasteen nojalla lausunut, että ei dellämainitut toiminimet olivat 10. päiränä Joulukuuta 1903. laaditulla hankintävälikirjalla sitoutunut kauppahuoneet le hankkimaan välikirjassa mainitun Läsnä: J. A. B. K. Å K. V.t. 13 No 1905. Pag: 251. R. D. 1908.
määrän sahattuja puutavaroita muun muassa semmoisella ehdolla että, jos riitaisuuksia välikirjan määräysten johdosta syntyisi eikä niistä voituisi sopia, asia jätettäisiin välimiesten ratkaistavaksi, joista asianosaiset kuin maltakin puolen valitsisivat yhden ja nämä tarpeen vaatiessa kolmannen, jonka ratkaisie oli oleva lopullinen; että sittenkuin myyjät lähettämästäiin ensimäisestii lastista mainittuja puutavaroita, jossa oli havaittu vikaa, olivat myöntäneet kauppahuoneelle 38. pennän 15. skillingin allennuksen, olivat asianosaiset, kun sittemmin laivalla "Reidar" saapuneen lastin johdosta oli syntynyt riitaisuuksia, jättäneet ne välimiesten ratkaistaviksi, valiten ostaja tuohon toimeen Fredrik Vijers nimisen henkilön ja myyjät Kauppias Gustaf Svanljungin, jotka 7. päivänä Lokakuuta 1904. antannellaan välikystuomiolla olivat velvoittuneet mainitut toiminimet suorittamaan kauppahuoneelle 158. puntaa 12. skillinsiä 4. peneeä, josta määrästä toiminimat kuitenkin olevat jättiineet maksamatta 38. puntaa 15. skillingiä; sekä että loput pankintaan sisältyvistä tavaroista oli sähetetty ostajalle sanotun Lokakuun aikana lainalla "Alehurch" mutta kun nimäkäiin tavarat eivät olleet välikirjan mukaiset eikä sopimusta saatu aikaan, oli kauppahuone taus jättänyt asian sovintuoikeuden ratkaistavaksi. määräten siihen puolestaan jäseneksi edellämainitun Fredrik Vijersin, joka, kun myyjät kehoituksesta huolimatta oivat välinneet puolestaan välimiestä oli yksin tutkinut asian ja välitystuomiolla 31. päivältä Tammikuuta 1905. määrännyt, että myyjien tuli kauppakuonelle suorittaa korvauksena lastissa huomatusta viasta 113. puutaa 3. skillinsiä 8. penniä sekä sovinto-oikeudesta oikeutuvina kustannuksina 6. pantaa 18 skillingiä 6. peneä; ja on kauppahuone niin ollen vaatinut, että useinmainitut toiminimet, yhteisesti tai se jolla varoja oli, velvoitettaisiin kauppahuoneelle heti suorittamaan mainituilla välitystuomioilla tuomitut vielä maksamatta olevat 555
määrät yhteensä 158. pantaa 17. skillinsiä 2. peneeä korkoineen, minkä ohessa kauppahuone on anonut korvausta oikeudenkäyntikustannuksistaan. Asiasta kuultuina ovat Toiminimet Alavuden Puutavara Osakeyhtiö ja Ostolan Höyrysaha, Johansson ja Lönnqvist, väittäneet, että välitystuomiolla 7. päivältä Lokakuuta 1904. oli lopullisesti ratkaistu kaikki hankinnasta johtu neet riitaisuudet, minkä vuoksi ja kun toiminimet jo olivat maksaneet Kauppahuoneelle Heaven & Bird kaikkiaan 158. puntaa 12. skillingiä 4. penää eli jemri tuon välitystuomion sisällyksen, toiminimet ovat vaatineet kannetta hylättäväksi. Kihlakunnanoikeus on päätöksellä 5. päivältä Syyskuuta 1906. siinä mainituista syistä velvoittanut Toiminimet Alavuden Pustavara Osakeyhtiö ja Ostolan Höyrysaha, Johansson ja Lönnqvist joko yhteisesti tai kummalla varoja oli heti kuittia vastaan Kauppahuoneelle Heaven & Bird maksamaan vaaditut sata viisikymmentäkahdeksan puutua seitsemäntoista skillingiä kaksi peneeä englännin rahaa tai vastaavan määrän suomen rahaa maksuukaisen kurssin mukaan viiden prosentin vuotuisine korkoineen lukien 19. päivästä Joulukuuta 1905., kunnes lopullinen maksu toimitettaisiin, sekä sen ohessa sadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamaan kauppahuoneelle sen oikeudenkiintikustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset molemmin puolin olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiolla 18. päivänä Elokuuta 1908. sen ratkuiset; ja koskeei vastoin Toiminimen Alanulan Puutavara Osakeyhtiö ja Ostolain HöyrysahaJohansson ja Lönnqvist. kielton oltu saatet tu toteen, että muistus Alehuroh leivun tuomaa lastia vastaan oli tehty kysymyksenalaisessa hankintavälikirjassa säätetyssä ajassa eikä ylläkerrotulle Fredrik ligersin 31. päivänä Tammikuuta 1905. ykapuolisesti laatimalle päätökselle, siihen nähden ettei se ollut syntynyt välikirjassa määrätyssii järjestyksessä, viitu antaa välitystuomion arvu, sen vuoksi 556
ja kun ei Kauppahuone Heaven 8. Riid muullakaan tavalla ollut vaatimustaan toteensaattanut, Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, on kylännyt kauppahuoneen asiassa ajaman kanteen. Kovioikeuden tuomioon on Kauppahuone Keuven & & Perd anonut muutesta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Toiminimet Alavuden Puutavara Osakeyhtiö ja Ostolan Höyrysaha, Johansson ja Lönnqvist, ovat säädetyssä järjestyksessä vastänneet. Keisarillinen Senaalti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Kauppa huone Heaven & Bud, joka ei ole laillisesti näyttänyt, etteivät "Alehurck laivalla lähetetyt puutavarat ole ollut sopimuksen mukaisia, ole esiintuonut, syytä muutoin muuttaa sitä loppupää töstä, johon Hovioikeus on tuomiosaan johtunut kuin että, koskeivät Soiminimet Alavuden Piintavara Osakeyn tiö ja Ostolan Höyrysaka, Johansson ja Lönnqvist, ole kielläneet jo ennen 7. päiviä Lokakuuta 1904. päivätyn välitystuomion antamista kauppahuoneelle suorittaneensa ensimäisestä puutavaralähetyksestä kauppahuoneelle myöntämäänsä hinnanalennusta 38. puntaa 15. skillingiä eivätkä näyttäneet toteen väitettään että sanottu hinnanalennus olisi sisältynyt vastamainitulla välitystuomiolla kauppahuoneelle maksettavaksi tuomittuun vähingonkorvaukseen 15 SS. puntaan 12. skillingiin 4. peneen tai viittäneet kahlessa ensimäisessä puutavaralähetyksessä havaittujen puutteellisuuksien korvaukseksi suorittaneensa enempää kuin yhteensä 158. puntaa 12. skillingiä 4. peneä, Keisarillinen Senaatti harkitsee oikeaksi velvoittaa Toiminimet Alavuden Puutavara Osakeyhtiön ja Ostolan Höyrepa han, Johansson ja Lönnqvist, yhteisesti tapi sen heistä, jolla on varoja, Kauppahuoneelle Heaveni & Bird heti suorittamaan mitä äskenmainitussa väliktystuomiossa maksettavaksi määrätystä vahingonkorvauksesta vielä on maksamat ta eli kolmekymmentäkahdeksan puutaa viisitoista skillingiä nylammin rahaa tahi vastaavan määrän suomen rahaa mak557
suaikana käyvän kurssin mukaan ynnä viisi prosenttia vuotuista korkoa tästä rahamäärästä luettuna 14. päivästä Tammikuuta 1906., jona haasteen anto asiassa on loppuusuoritettu. Siitä kaikki asianomaiset noudattakoot. "Keisarillinen Suomen Senaatti: J. A. Randunens Ahossalin Aleksi Käpp. Walter Andersin. Aleksi Käpp. Walter Andersin. Alfred Lindström Joulukuun 1 päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, korvausta koskevassa jutussa, jossa Rovaniemen pitäjän Korkalon kylästä kotoisin olevat Kauppias Antti Korho nen ja hänen konkurssiin luovutetun pesänsä toimitsijames Talollinen Juho Ulkoniemi yhteisesti, ovat hakijoina sekä osakeyhtiö Trävaruaktiebolaget Kemi" Kemin kaupungista vastaajana: Annettu Oikeus. osastossa 1 päivänä Joulukuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itsellen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kir jat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkuin toiminimi J. N. Snellman G:son kauppakirjalla 25 päivältä Helmikuuta 1888 oli Talolliselta Matti Hietajärveltä eli Merettajalta ostanut Norottaja nimisen kahdeksannes manttaalin suuruisen kruunun uuLäsnä: J. D. - S.S. - A. B. - W. t. - J. P. 558 No 1908. Såg. 100. R. D. 1908.
distalon No 3 Kuolajärven pitäjän Käsmän kylässä ja sittemmin, koskei toiminimi ollut voinut päästä talon asukkaaksi, 5 päivänä Toukokuuta 1892 tehdyllä välikirjalla luovuttanut talon Antti Korhoselle, oli osakeyhtiö " Trära maktiebolaget Kemi Kemijärven ja Kuolajärven pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut että koska Antti Korhonen, vaikka hän 28 päivänä mainittua Toukokuuta oli sitoutunut ensi tilassa perinnöksi ostamaan talon ja tämän tapahdut tua luovuttamaan sen takaisin toiminimelle J. W. Snellman G: senille ja jo 20 päivänä Marraskuuta 1894 annetulla sijoituskirjalla oli saanut laillisen asukasoikeuden puheenalaiseen uutistaloon, ei ollut ostanut taloa perinnöksi eikä edes ryhtynyt toimen piteisiin sitä varten, vaikka osake yhtiö, jolle toimemme J. W. Snellman Grson oli välikirjalla 31 päivältä Heinikuuta 1893 luovuttanut oikeutensa mainittuun taloon oli tarjoutunut. Antti Korhosen puolesta toimittamaan perinnöksi. oston Antti Korhonen velvoitettaisiin yhtiölle luovuttamaan Morottajan talo; mutta oli Kihlakunnanoikeus päätöksellä 21 päivänä Syyskuuta 1900 mainitsemistään syistä kyljännyt kanteen ja Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asia oli saatettu, 29 päivänä Kesäkuuta 1901 antamallaan tuomiolla vahvistanut tuon päätöksen, jättäen kuitenkin yhtiölle vallan erikseen laillisessa järjestyksessä ajaa Antti Korhosta vastaan sitä korvauskan netta johon yhtiö katsoisi olevansa oikeutettu. Tämän johdosta olikin osa keyhtiö " Tråvarvaktiebolaget Kemi" Kivaniemen pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut, että Antti Korhonen velvoitettaisiin yhtiölle korvaamaan se rahinko ja tappio, joka oli johtunut yhtiölle siitä että puheenalainen sittemmin perinnöksi ostettu talo Antti Korhosen menettetyn tähden oli joutunut yhtiöltä pois, ja sitä varteen suorittamaan yhtiölle, paitsi muuta, toiminimen J. W. Snillman Gesonen talosta maksama 559