Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
taneet suostuvansa puheenalaiseen hakmukseen. Kihlakunnanoikeus on 4 päivänä Huhtikuuta 1907 julistamassaan päätöksiessä antanut lausuntonsa asiasta; ja koska Kustaa ja Antti Kankaanpään vanhemmat Antti ja Maria Rantala, jotka olivat olle Kustaa ja Antti Kankaanpään edeltäjyt puheena olevan Kankaanpään torpan hallitnassa, elivat 21 päivänä Marraskuuta anne toimittamallaan perustelmalla, välikirjan, minkä kautta heille oli myös vastannestli ja Maria Rantala sen kautta olen Gustaa ja Antti Kankaahatsottavat luosmueen siitä oikeus kuin tuoneet syytä muuttaa Hovioikeuvänä Syyskuuta 1783 tehdyn väliseen josta siis jää nysyväiseksi; minkä mukaan ehkä olisi voinut siihen No 4. Kesä Kustaa ja. Pette Kankaanon Kihlakunnanoikeus kyljännes  ja velvoitetaan suorittamaan Kutaa ja Antti Kankaanpään asiassa on Tallenbergille ja Aleksanteri kaa ja. Antti Kankaanpää olivat sekä, seitsemänkymmentä markkaa malla saattaneet jutun, on tuoniossa tästä kaikki asianomaiset päivänä Toukokuuta 1908 vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen, minkä oessa Kustaa ja Antti Kankaanpää veloitettiin viidelläkymmenellä markalla luvaamaan Kustaa Vallenbergille ja AAsanteri Alakarhulle heillä Hovioikeulessa jutusta olleet kustannukset. Hovioikeuden tuomioon ovat Kustaa Antti Kankaanpää anoneet muutosta nassa, elivät 21 päivänä Marraskuuta anoi toimittamallaan perustelmalla, joänä Marraskuuta viime toimittamallaan perustelmalla, jo1855 Tehoman talon silleisen omistus on Kustaa Vallenberg ja Aleksanteri Yrjö Isohoman kanssa lehneet maa Asachen ovat säädetyssä järjestyksesvelle hallintan heus torpään ainoaan, Keisarillinen Senaatti on tuthviideksikymmeneksi vuodeksi, sekä ot tämän jutun ja katsoo, etteivät mainittuun torppaan, joka heillä josen ylempänä mainittua tuomiota, jämän kanteen. Merkarholle, heillä täällä asiasta Hanoikeus, jonka tutkittavaksi Uuden kustannusten korvaukses333 b
noudattakoot Keisarillinen Suomen SenaattiR. A. Böck. 1all Muqvist C. J. Timgren Edan Gajan Alfred Lindström Toukokuun 1. päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin SS 36 tuomio maksuitta Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, vikselisataatavaa koskevassa nostojutussa, jossa Maakauppias Adam Mömmö, Wiipurin pitäjän Talikkalan kylästä, on täällä hakijana sekä Varatuomari Otto Tunner, Wiipurin kaupungista, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 1. päivänä Toukokuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itsellen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Wiipurin kaupungin Raastuvanoikeudessa on Varatuomari Tinner vaatinut Adam Mömmön velvoittamista, Aktiebolaget Atelie Apolla Osakeyhtiön 11. päivänä Marraskuuta 1907. kolmen kuukauden huluttua Adam Mömmön maksettavaksi asettaman, viimeksi mainitun hyväksymän ja Varatuomari Tammerin haltuun siirron Läsnä: J. N. S. W. F. L. A. G. J. S. No 1262. Pag. 291. R. D. 1908.
kautta joutuneen, asianmukaisesti protesteratun vekselin perusteella, Varatuomari Tamgerille maksamaan neljäsataa viisikymmentä markkaa korkoineen määräpäivästä kuin myös korvaamaan protestikustannukset ja Varatuomari Tameren oikeudenkäymiskulungit. Asiassa kuulustettuna on Adam Mömmö selittänyt hyväksyneensä puheenalaisen vehselin mainitulta osakeyhtiöltä tilaamansa biopäälikoneen hinnan suorittamiseksi; mutta kun Adam Mömmö sittemmin oli osakeyhtiölle palauttanut sanotun bonden, on Adam Maanmo vastustanut kannetta; minkä jälkeen Raastuvanoikeus on 22. päivänä Toukokuuta 1908. julistamassaan päätöksessä, kun velkomus perustui selvään Adam Mönmon hyväksymään, maksettavaksi langenneeseen ja laillisesti protocterattuun vekeelliin, hyljäten Adam Mömmön väitteen, joka ei boskenut hänen suoranaista suhdettaan Taratuomari Tanneriin, 27. päivänä Maaliskuuta 1858. annetun ockselisäännön 43. ja 85. SS:n nojalla velvoittanut Adam Mömmön Saratuomari Tannelille kuitattua päävekseliä vastaan heti maksamaan vaaditut neljäsataa viisikymmentä markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen, lukien 11. päivästä Helmikuuta 1908. maksupäivään asti, sekä sitä paitsi korvaamaan Varatuomari Tamnerille protesti - ja oikeudenkäyntikustannukset yhteensä kolmellakymmenelläneljättä markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Adam Mömmö oli vetoamalla ovattunut jutun, on 24. päivänä Lokakuuta 1708. antamallaan tuomiolla vahvistanut Raastuvanoikeuden päätöksen, velvoittaen sen ohessa tilam Mommön neljälläkymmenellä markalla korvaamaan Varatuomari Tammerin vastenpuhivallan valvomisesta Hovioikeudessa kärsimät kulungit. Hovioikeuden tuomioon on Adam 39 1/3 35 1/5 531/3 33 SS
Mömmö hakenut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Adam Mömmö ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden edellä henrottua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Julins Nummelin Fred: Lundenius. J. Wusman A. V. Granström. ./. Iisavoniut. Toukokuun 3. päivänä 1909. 33 1/4 10. 56 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, talonkaupan purkamista koskevassa jutussa, jossa Talollinen Antti Antinpoika Pulkkinen, Vete lin pitäjän Röyringen kylästä, on hakijana sekä sanotussa kylässä asuva Itsellinen Antti Antinpoika Finnilä tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 3. päivänä Toukokuuta 1909 Keisarillinen Senaatti on itsellenja esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessa, saanut tietää seuraavaa: Vetelin, Kaustisen ja Perhon pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa en Antti Finnilä vaatinut että, koska hänen vaimonsa Johanna Finnilä, joka Antti Finnilän oleskellessa Amerikassa oli kauppa kirjalla 8 päivältä Tammikuuta 1901 kuudentuhannen viidensadan markan hinnasta myynyt Finnilän puolisojen viivylle ja tyttärelle Antti ja Emma PulkkiLäsnä: R. A. W. - C. J. T. C. A: A. H. K. A. L. No 1265. Pag. 213. R. D. Pag. 213. R. D. 1908.
selle Finnilän puolisojen omistamat 319/3458 osaa manttaalia Finnilän verotalosta No 6 Röyringin kylässä, ei ollut ollet laillisesti oikeutettu tuota kauppaa tekemään, sanottu kauppa piirettäisiin. Asiasta kuulustettuna, on Antti Pukkinen väittänyt, että Johanna Finnilä miehensä valtuuttamana oli tehnyt kysymyksenalaisen kaupan, minkä vuoksi ja kun Antti Finnilä sitäpaitsi ei ollut säädetyn ajan kuluessa pannut moitekannettan sa vireille, Antti Pulkkinen on vastusta nut kannetta Sittenkuin Johanna Finnilääkin oli kuulustettu asiasta sekä asianosaiset melemmin puolin olivat vaatineet korvausta oikeudenkäyntikulungeistaan, on Kihlakunnanoikeus 3 päivänä Syyskuuta 1907 julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Antti Finnilä ennen lähtään Amerikkaan oli 15 päivänä Toukokuuta 1893 antanut vaimolleen Johanna Finnilälle valtakirjan hoitaa kaikki hänen yleiset taloudelliset asiansa ynnä muun, mikä tulisi kysymykseen hänen poissadlessaan, sekä että Johanna Finnilä tämän valtakirjan nojalla oli Antti Pulkkiselle myynyt puheenalaisen kiinteistön; mutta koskei tuo valtakirja sisältänyt valtuutusta Johanna Finnilälle myydä pesän kiinteätä omaisuutta eikä hän myöskään ollut näyttä nyt että olisi ollut olemassa jokin niistä tapauksista, jolloin aviovaimo lain mukaan on oikeutettu myymään sellaista omaisuutta, on Kihlakunnanoikeus julistanut kysymyksessä olevan talonkaupan mitättömäksi ja velvoittanut Antti Pulkkisen niitä rahoja vastaan, jotka hän ehkä jo oli suorittanut, Antti Finnilälle he ti luovuttamaan edellämainitun talon, minkä ohessa Antti Pulkkinen velvoitettiin seitsemälläkymmenelläviidellä markalla korvaamaan Antti Finnilälle hänen oikeudenkäyntikustannuksensa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Antti Pulkkinen oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 27 päivältä Kesäkuuta 1908 vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen sekä sen ohessa velvoittanut Antti Pulkkisen suorittamaan Antti Finnilälle hänellä Hovioikeudessa asiasta olleitten kustannusten korvaukseksi, viisikymmenEtt. 3/7
täviisi markkaa Hovioikeuden tuomioon on Antti Pulk kinen anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja sen ohessa että Antti Pulkkisen muistutus, ettei Antti Finnilä olisi säädityn ajan kuluessa pannut moitekannettansa vireille, josta Oikeudet ovat laimin lyöneet antaa lausuntoa, hyljätään, koskee Antti Finnilän ole näytetty jättäneen kunnettaan ajamatta yön ja vuoden kuluessa siitä kun hän kysymyksenalaisesta kaupasta tiedon saatuaan tuli tilaisuuteen moittimaan tuota kauppaa, harkitsee Keisarillinen Senaatti, mitä pääasiään tulee, oikeaksi vahvistaa Hovioikeuden ylempänä mainitun tuomion. Tätä kaikki asianomäiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A: Böhle Paul Kungvist C. J. Timgren Edla klander Alfre Lindström Toukokuun 5 päivänä 1909 34 6 36 Keisarillisen Suomen Senaatin. tuomio maksuitta Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa perintöä koskevassa jutussa, jossa Torppari Juho Matinpoika Perikangas, Kurun pitäjän Poikeluksen kylästä, on hakijana sekä Talollinen Arvid Lamminperä ja hänen vaimonsa Eva Esaiantytär, Torppari Juho Hemminginpoika Jokela, Talollinen Onni Alapoikeus ja tämän vaimo Ida Eleonora Hemmingintytär, Talollisenpoika Gerhard Hemminginpoika, kaikki sanotusta Poikeluksen kylästä, Kauppias Matti Wigelius ynnä hänen vaimonsa Olga Maria Hemmingintytär, Tampereen kaupungista, ja Talollinen Hemming Pertta, Ikaalisten pitäjän Helteen kylästä, kuin myös Talollinen Matti Luomajärvi, Kurun pitäjän Riuttaskorven kylästä, edesmenneen Talollisen Hemming Lammenperän alaikäisten lasten Kaarle Julius Hemminginpojan ja J. N. G. W. F. L. A.G. No 1282. Pag. 85. R2 1908.
Tyyne Matilda Hemmingintyttä, ren laillisesti määrättynä holhooja na, tulematta jääneinä vastaajina Annettu Oikeusosastossa 5 päivänä Toukokuuta 1909 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Kurun ja Teiskon pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuden istunnossa 7. päivänä Syyskuuta 1904 on Juho Perikangas, Arvid Lamminperälle, Eva Esaiantyttärelle, Juho Jokelalle, Onni Alapoikelukselle, Ida Eleonora Hemmingintyttärelle, Matti Wigeliukselle, Olga Maria Kemmingintyttärelle, Hemming Pertalle ja Matti Luomajärvelle toimituttamansa haasteen nojalla lausunut, että Eva Esaiantytär, joka oli ensimmäisen kerran ollut naimisissa Hemming Lamminperän kanssa ja tämän Helmikuun 14 päivänä 1891 kuoltua mennyt toisiin naimisiin Arvid Lamminperän kanssa, sekä Juho Jokela, Ida Eleonora ja Olga Maria Hemmingintyttäret, Hemming Pertta, Gerhard ja Kaarle Julius Hemminginpojat sekä Tyyne Matilda Hemmingintytär, Hemming Lamminperän oikeudenomistajina, hallitsivat omanaan Lamminperän taloa No 2 Poike luksen kylässä, mutta koska tätä taloa kuitenkin aikoinaan olivat omistaneet Juho Perikankaan isävainajan Matti Yrjönpojan äidin Leena Yrjöntyttären vanhemmat 2 päivänä Syyskuuta 1851 edesmennyt Talollinen sejö Juhonpoika Lamminperä ja tämän 1. päivänä Lokakuuta 1847 kuollut vaimo Margareta Juhontytär ja nämät eläessään Elokuun 12 päivänä 1845 tekemällään luovutuskirjalla, joka oli pidettävä testamenttina, olivat määrän neet saman talon mainitun Leena Yrjäntyttären hänen ensimäisissä naimisissaan synnyttämälle pojalle, Hemming Lamminperän isälle Kaarle Kaarlenpojalle, vaan tuohon testamenttiin ei voitu perustaa Lammin perän talon laillista saantoa, kun tesmenttia ei oltu laillisesti valvottu on Juho Perikangas, jolle hänen kanssaperillisensä, hänen sisarensa Anna SS: 33 SS: 339. SS: 339.
Matintytär ja tämän mies Kustaa Kantanen sekä Matilda Matintytär ynnä hänen miehensä Matti Tamminen 5 päivänä Syyskuuta 1904 tehdyllä välikirjalla olivat luovuttaneet perintöosuutensa Lamminperän talosta, vaatinut että Juho Perikankaalle tuomittaisiin kolme kaksikymmentäneljäs osaa sanotusta talosta, jotka osuudet olivat perintönä langenneet Juho Perikankaalle ja hänen yllämainituille sisarilleen ja sillä perusteella sekä äskenkosketeltujen perinnönluovutusten mukaan oikeastaan olivat Juho Perikankaalle kuuluvat Arvid Lamminperän ja hänen myötäpuollensa vastustettua kannet tä on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat pyytäneet korvausta oikeudenkäyntiku lungeistaan, 7. päivänä Helmikuuta 1905 julistamassaan päätöksessä ratkaissut asian; ja koska kysymyksessä oleva Lamminperän talo ei ollut perittyä Yrjö Juhonpojan ja Margareta Juhontyttären kädessä ja näin olivat välikirjalla 12 päivältä Elokuuta 1845 luovuttaneet sen täydellä omistusoikeudella tyttärensä pojalle Kaarle Kaarlenpojalle, joka taas kauppakirjalla 28 päivältä Syyskuuta 1869 oli myynyt tilan pojalleen Hemming Kaarlenpojalle sekä tämä sille saanut kiinnekirjan 5 päivänä Lokakuuta 1870. sentähden on Kihlakunnanoikeus hyljännyt Juho Perikankaan jutus ja ajaman kanteen ja velvoittanut Juho Perikankaan sadalla markalla korvaamaan Arvid Lamminperälle ja hänen asiakumppaneillensa heidän oikeudenkäyntikulunkinsa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Perikangas oli vetoamalla saatta nut jutun, on 28 päivänä Helmikuuta 1908 siinä antanut tuomion; ja koskei Juho Perikangas ollut voinut selvittää, että hänelle perintöoikeuden nojalla kuuluisi osaa Hemming Lammenherän edellämainittujen oikeudenomistajien hallitsemasta Lamminperan talosta, jonka Hemming Lammin perä 28 päivänä Syyskuuta 1869 tehdylSS 3834 SS: 340 SS: 340.
lä kauppakirjalla oli ostanut isältään Kaarle Kaarlenpojalta, saaden talolle kiinnekirjan 5 päivänä Lokakuuta 1876. ja minkä talon Kaarle Kaarlenpoika taas oli omaksensa saanut Yrjö Juhonpojan ja tämän vaimon Margaretä Juhontyttären 12 päivänä Elokuuta 1845 tekemällä luovutuskirjalla, on Hovioikeus vahvistanut sen loppupäätelmän, johon Kihlakunnanoi keus on päätöksessään asiasta johtunut; ja velvoitettiin Juho Perikangas suorittamaan Arvid Lammenperälle ynnä hänen Hovioikeuteen saapuneille asiakumppaneillensa heiltä Hovioikeudessa juttuun menneiden kulujen korvaukseksi neljäkymmentäviisi markkaa. Hovioikeuden tuomioon on Juho Perikangas anonut muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Juho Perikangas ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden yllämainittua tuomiota, joka siis Uno Strömsten. jää pysyväiseksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: Julius Nummelin. P. Wirkman Julius Nummelin. P. Wirkman Fredr: Lundenius. A. W. Granström 24 S
Tokokuun 7. päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, maan luovuttamista koskevassa jutussa, jossa Kiimingin pitäjästä kotoisin oleva Talollinen Heikki Huru, Kiimingin jakokunnan puolesta, on hakijana sekä Oulun kaupungissa toimiva osakeyhtiö G. C. Bergbom Aktiebolag vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 7 päivänä Toukokuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itsellensä sittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, aanut tietää seuraavaa Osakeyhtiölle Gr C. Bergbom Aktieboägille toimitetun haasteen nojalla on Heikki Huru, yllämainitussa toimessaan, lin, Kiimingin ja Haukiputaan pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut että, koska sanottu yhtiö ilman laillista oikeutta hallitsi Korteli nimisi palstaa siihen kuuluvine maa- ja vesialueineen Kiimingin pitäjän Kiningin kylässä, joka palsta Kihlakunnanoikeusen 5. päivänä Huhtikuuta 1881. vahvistalionä: R A. W. G;S. C. A. H. K. A. L. H 338 49. No 1283 Pag 179 R. 1908.
massa isossajuossa tehdyn kartan mukaan kuului jakokunnan yhteismaihin yhtiö velvoitettaisiin jakokunnan vapaa seen nautintoon luovuttamaan kysymyksessä oleva palsta, jota paitsi Heikki Huru on anonut jakokunnan oikeudenkäyntikulunkien korvaamista. Asiasta kuulustettuna, on osakeyktiö C. C. Bergbom Aktiebolag vastus tanut kannetta sillä perusteella, että puheena oleva palsta kuului yhtiön. mistamaan Koitelin sahaan; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus on 14. päivänä Helmikuuta 1907. julistamassaan päätöksessä antanut lausunnon asiata; ja koska metsän ynnä takamaiden määrättäissä oli julkisten asiamiehen perillä markalla korvaamaan osaketetty, että Kortelin sahalle jakokunnalle olevi Hovioikeudessa jutusta ollut kutetty, että Kortelin sahalle jakokunnan ollä Korioikeudessa jutusta ollut kuyhteismäästä oli erotettava sahaan kulun gitmerketty Litt: A, se osa Myllysaareta annut muutosta tänne tovisttomålt. SS: 3., joka oli kartulla merkittynä olevan perustelmalla, johoa osakeyhtiö I sakaa Kiiminginjoen etelärannalla, merkitty Litt. C., sekä 5. päivänä Huhtikuuta 1881. vahvistetussa isossajuossa nuo alueet oli, mikäli esitetyt kartta- ja karttaselitysotteet osottivat, merkitty sahalle kuuluviksi ja semmoisina täydellisillä pyykeillä jakokunnan muista maista violettu, sentähden ja kun osakeyhtiö C. & C. Bergbom Aktiebolag omisti puheenalaisen sahan siihen kuuluvine alueiseen, on Kihlakunnanoikeus hyljännyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Heiksi Huru oli vetoamalla saattanut juten, on tuomiossa 12. päivänä Toukokuuta 1908. vahvistanut Kihlakunnanoiperustesta Alakimingin juke kuuden päätöksen, samalla kuin Kiiminison, aon perusteita Alakiimingin jako kuulen päätöksen, samalla kuin Kuninvirassa 11. päivänä Joulukuuta 1897. jakokuuta velvoitettiin viidelläkymkunnassa 11. päivänä Joulukuuta No 9. jukokuuta velvoitettiin viidelläkymmäärättäessä oli julkisten asiamiesten menellä markalla korvaamaan osakein maanomistajain suostumuksesta ja tehtiölle 67. C. Bergbom Aktiebolagille jo maanomistajain suostumuksesta påihtiölle G. C. Bergbom Aktiebolagille luviksi Kortelinsaari, isonjaon karlevi Hovioikeuden tuomioon on Heikki Huteismääksi, ja varastopaikka vasta jaa tt Bergbom Aktiebolag on säädetyssä 2/8 SS 43 473
järjestyksessä vastannut - Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Heikki K. ru ole esiintuonut syytä muuttaa Kootoikeuden ylempänä mainittua tuomiöta, joka siis jää pysyväiseksi; ja velvoitetaan Heikki Huru edelläkerrotussa toimessaan suorittamaan osaksi yhtiölle S. & C. Bergbom Aktiebolagille yhtiöllä täällä asiasta olleiden kuslannusten korvaukseksi, kuusikymmen tä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti R. A: Böck. Paul Blagvist. C. J. Tingren. reaan kisanAlfred Lindström Den 10. Maj 1909. 344a 62 Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionskilling, från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommet vexelmål emellan Stadsingeniören Karl August Sassenius från Nikolaistad, sökande, samt i Helsingfors stad bosatta Apotekauenkan, Emmy Mandelin, svarande: Gifven uti Justitiedepartementet den 10. Maj 1909 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Vid Rådstufvurättens i Nikolaistad sammanträde den 28. Oktober /00/ har Apotekarenkan Mandelin yrkat Ingeniören Lassenius förpliktande att på grund af en utaf Enkan Mandelius aflidne man tvatekaren Karl Fredrik Mandelin den 1. Februari 1906 utställd, af Ingeniören Lassenius aviopterad och till Kordiska Aktiebanken för Handel och Industri öfverlåten, men af Apotekaren Mandelius sterbhus sedermera Ofver: J. R. G. B. F.S. - A.G. U. S. No 1288. Pag 144. R. D. 1908.
den 2. därpåföljde Mars från sagda bankinrättning utlöst en månads sola vexd, vid utmätningsäfventyr, till Enkan Mandelin genast betala nämnda vexels belopp ettusen tvåhundra mark jämte ränta. I saken hörd har Ingeniören Lassenius väl erkänt, att han accapte rat ifrågavarande vexel, men tillika invändt, att han icke för densamma erhållit valuta och att han tecknat ovapten endast för att till vevilkredit förhjälpa aflidne Apotekaren Mandelin, hvilken jämväl uppburit och kvitterat vederbeloppet; och har Lassenius förty och då Enkan Mandelin icke heller visat, att Lassenius stått i annat gäldsförhållande till Apotekaren Mandelin, på grund hvaraf Lassenius vore skyldig att infria vexeln, anhållit om käromålets förkastande Uti saken har Rådstufvurätten den 18 November 1907 afkunnat utslag samt, på upptagna skäl, förkastat Enkan Mandelius förenämnda talon. Hofrätten, under hvars pröfning tpotekareenkan Mandelin i vädeväg dragit målet, har medels dom den 4. April 1908. däri utlåtit sig; och emedan Ingeniören Lassenius, som å ifrågavarande vexel tecknat godkännande och därigenom åtagit sig skyldighet att infria vuxden, icke gittat styrka sin i målet gjorda invändning, att han för vexeln ej erhållit valuta utan endast aporterat densamma för att förhjälpå aflidne Apotekaren Mandelin till erhållande af penningar, har Hofrätten, med ändring af Rådstufvurättens motvädjade utslag, ålagt Ingeniören Lassenius att infria berörda vexel samt i sådant afseende till Enkan Mandelin, emot återfående af sagda vexel kvitterad, betala fordrade ettusen tvåhundra mark med sex procents årlig ränta från vexelns förfallodag den 1. Mars 1906. tills full lihvid skedde. 245 407
Uti Hofrättens dom har Ingeniören Lassenius anhållit om ändring medels ingifven deduktion, den Apotekareenkan Mandelin i föreskrifven ordning bemött Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Ingeniören Lassenius icke hafva anfört skäl till annan ändring i Hofrättens ofvanberörda dom än att förenämnda, till betalning utdömda ränta skall, jemlikt 37. SS: i växelstadgan af den 29 Mars 1858, beräknas från lagsökningsdagen den 23. Oktober 1907; med hvilken rättelse i Hofrättens dom vid densamma i öfrigt kommer att förblifva. Ort alle, som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: Julius Nummelin L. Winkman Julius Nummelin L. Winkman Fredr. Lundenius. A. W. Granström. Uno Strömsten. Den 11. Maj 1909. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionskilling från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommet sjörättsmål emel lan Vicehäradshöfdingen Lennart Lagerlöf, från Uleåborg stad, sökande, samt befälhafvaren å svenska ängfartyget Bifrast, Sjökartinen Carl Fridolf Larson. från residensstaden Stockholm i Konungariket Sverige, svarande. Tifven uti Justitiedepartementet den 11 Maj 1909. Kejserliga Senaten har låtit handingarna i målet sig föredragas och af len, såvidt nu är i fråga, inhämtat fot lande: På stämning ågången Sjökantenen person till Rådstufvurättens i Uleåborg anmanträde den 6 Juli 1907 har Viceradshöfdingen Lagerlöf vid Rådstuf urätten anfört: att sedan Lagerlöf den 6 Oktober obe genom förmedling af Ägenten bel Robert Bildt, från Stockholm i Svarandlaren Lovis Demon, boBde J. A. W. - 72 - 16 (O. K. 346 297 åg 262. R. B. 108. No 1309.
Uti Hofrättens dom har Ingeniören Lassenius anhållit om ändring medels ingifven, deduktion, den Apotekareenkan Mandelin i föreskrifven ordning bemött Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Ingeniö ren Lassenius icke hafva anfört skäl till annan ändring i Hofrättens ofvanberörda dom än att förenämnda, till betalning utdömta ränta skäll, jämlikt 37. SS: i vexelstadgan af den 29 Mars 1858, beräfnas från lagsöfningsdagen den 25. Oktober 1907; med hvilken rättelse i Hofrättens dom vid densamma i öfrigt kommer att förblifva. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland Julius Nummelin. E. Wuckman Julius Nummelin _ E. Wuokman Fredr. Lundenius. A. V. Granström Uno Strömsten. Den 11. Maj 1809. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionskilling från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommet sjörättsmål emel lan Vicehäradshöfdingen Lennart Lagerlöf, från Uleåborgstad, sökande, samt betalhafvaren å svenska ängfartyget Bifrast, Sjökantenen Carl Fridolf Larsson från residensstaden Stockholm i Konungariket Sverige, svarande. Silfver uti Justitiedenartementet den 11. Maj 1900 Kejserliga Senaten har låtit hand ingarna i målet sig föredragas och af lem, såvidt nu är i fråga, inhämtat fot ande. På stämning ågången Sjökantenen la son till Rådstufvusättens i Uleåborg anmanträde den 6 Juli 1907 här Viceradshöfdingen Lagerlöf vid Rådslut vuratten ansoit. att sedan Lägylöf den 6 Oktober Å genom förmedling af Agenten bel Robert Bildt från Stockholm Iavaruhandlaren Lovis Den on, boBde J. W. R.S. - 19. O. K. 346 Pag 262 RD. 108 N° 1309.