Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
ja dynamosta 60 markkaa, niin on Saarnivaara vaatinut, että Maltson velvoitettaisiin Saarnivaaralle suorittamaan sanottujen koneiden tähdehinnat, yhteensä 1570 markkaa korkoineen Kanteeseen on Ernst Mattsson vastannut tilanniensa puheena olevan mootterikoneen luottaen Kalle Saar nivaaran ilmoitukseen että "Dunn" koneet olivat erinomaisia ja ehdolla että tilatun koneen piti saapua Mattssonille viimeistään Huhtikuun 15 päivänä 1911; mutta kun moittorikone oli saapunut vasta seuranneen Kesäkuun 12 päivänä ja se tarkastettaessa eli havaittu tarkoitukseensa kelpaamattomaksi, niin Mattsson ei ollut otta nut sitä vastaan, minkä vuoksi ja kun Mattsson ei ollut ensinkään saanut tilaamaansa synamaa, Matts son on anonut kannetta hyljättäväksi ja korvausta oikeudenkäyntikuluntaan. Juttua Raastuvanoikeudessa käsiteltäessä on Kalle Saarnivaara esittänyt siinä todistamaan, muiden muassa, Agronoomi Juho Tiuran jonka todistajana kuulustamista Ernst Mattsson on vastustanut, koska Tiuraoli Kalle Saarnivaaran lukekumppani. Juho Tiiran ja Kalle Saarnivaaran kiellettyä että Tiura olisi Saarnivaaran lukekumppani, on Raastuvanoikeus Tammikuun 29 päivänä 1915. julistamassaan räitepäätöksessä lausunut, että, koska Juho Tiuralla saat toi olla todistuksestaan odotettavissa hyötyö tahi vahinkoa, Raastuvan oikeus ei voinut häntä todistajana asiassa kuulustella, sekä sille Toukokuun 13 päivänä 1912 itse asiasta julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt kanteen ja kustannut oikeudenkäyntekulut asianosaisten kesken Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset puolen ja toisen olivat vetoamalla saattaneet jutun, on Huhtikuun 15 päivänä 1915 antanut siinä tuomion, ja kumoten edelläkeriotun väitepäätöksen, koska näytöstä puut tui siitä, että Juho Siuralta olisi asias178
ta odotettavissa hyötyä tahi vahinkoa, on Hovioikeus, mitä itse asiaan tuli, katsonut selvitetyksi, että Ernst Mattsson oli Kalle Saarnivaaralta tilannut puheenalaiset "Dunn" mallisen moottoriko neen ja kipinädynamon toimitettaviksi Lahden kaupunkiin viimeistään 15 päivänä Huhtikuuta 1911 sekä että moitterikone ja dynamo olivat tulleet Lahteen vasta seuraavassa Kesäkuussa, mutta kun Mattsson, konnet ten saavuttua mainittuun kaupun kun, ei ollut kieltäytynyt niitä vastaanottamasta sillä perusteella, että ne olevat myöhästyneet, eikä Matts son ollut näyttänyt, että hän kohtuullisessa ajassa koneita tarkastettuaan ja huomattuaan niiden olevan kelpamattomat, olisi Saarnivaaralle ilmoittanut, ettei hän niitä hyväksy nyt; sentähden ja kun Ernst Mattsson näin ollen ei ollut oikeutettu perkamaan puheena olevaa kauppaa, on Hovioikeus, kumoten Raastuvan oikeuden päätöksen, velvoittanut Ernst Mattssonen suorittamaan Kalle Saarnivaaralle konoista sovitun hinnan yhteensä kaksituhatta kahdeksankymmentä markkaa, lyhentämällä Matts sonin käsirahana maksamat viisisataa kymmenen markkaa, eli siis tuhat viisisataa seitsemänkymmentä markkaa viiden prosentin vuotuisine korkoineen, lukien haastepäivästä Tammikuun 20 päivästä 1912 kunnes täysi maksu tapahtui. Hovioikeuden tuomioon on Ernst Mattsson anonut muutesta perustelmalla, johon Kalle Saarnivaara on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo asiakirjoista käyvän ilmi, että Juho Tiura on ollut sellaisissa välityksessä Kalle Saar nevaaran kanssa että hän on pidettävä Saarnivaaran lukekumppanina, johon nähden Keisarillinen Senaatti harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion siinä osassa, hyväksyä Raas tuvanoikeuden edelläkerrotun väitepäätöksen; ja mitä asiaan muuten tulee katsoo Keisarillinen Senaatti selvi tetyksi, että Kalle Saarnivaaran Ernst 179
Mattssonille hankkima maottori on ollut niin heikkorakenteinen, että Ernst Mattsson syyllä on kieltäytynyt sitä vastaan ottamasta, minkä tähden ja kun Matts son kiistämättä heti koneen vastaan otettuaan on Juho Tiuralle ilmoitta nut, ettei hän siitä huolinut, eikä Mattssonia niin ollen voida velvoittaa vastaanottamaan puheenalaista kipinädynämaakaan, Keisarillinen senaatti harkitsee oikeaksi, kumeten Hovioikeuden tuomion siinäkin osassa jättää asian sen loppupäätöksen varaan, johon Raastuvanoikeus on johtu nut Tätä kaikki asianomaiset nouseltakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Johannes Pesonen. Wil. Helanen Johannes Pesonen. Wil. Helanen A. W. Lillman K. Auer A. W. Lillman Z. Auer Samuli KoskiDen 15 Mars 1916. Kosaliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserlige Wasa Hofrätt, inkommit sjörättsmål emellan Handlanden,ritz Arthur Julius, från staden Björneborg sökande och Sjokaptenen P. Kavijmans såsom befalhafvare å i staden Kotterdom i Konungariket Halland hemmanaförande angfartyget Maas uteblifven svarande: Gifven i hustitio Departementet den 15 Mars 1916 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Efter Sjokaptenen Kappans ågången stemning har Handlanden Jusselius vid Rådstufvurätten i Brahestad anfört, att angfartyget Mansrederi enligt verteparti af den 30. Maj 1914 åtagit sig transporter af ett Handlanden Juselius tillhörigt parti trävaror från Brahestad till Petterdans, att enligt bestämning uti eertepartiet förtygits vederi eller befelhafvare egde minst sex dagar före förtygets anSed. 4. t. J. R. H. - A. B. /T./. 180 No 150. Pag 214. R. T. 1915.
komst till Brahestad därom telegrafiskt underrätta Handlanden Juselius; samt att å rederiets vägnar den 5 Juni 1914 lämnats telegrafisk uppgift åt Jusselius att färtyget omkring den 12. i sistsagda månad vore lastklart i Brahestad, det fartyget emellertid anlandt först den 18 i samma månad på eftermiddagen. I anledning häraf och då Handlanden Juselius på grund af nyssnämnda telegröm redan före den 12. Juni inlastat ifrågavarande trävaror i fem pråmar, hvilka icke kunnat användas för annat ändamål under len tid af sju dagar, som därefter förflutit till den 19 i berörda månad, då Sjokaptenen Kivijmans vidtagit med lästningsarbetet, har Handlanden Juselius, anseende att det telegrummet förekommande ordet omkring icke kunde afse en långre tid än två dagar före eller efter den i telegranmit angifna dagen för fastygets ankomst till last ningsarten, yrkat att Sjökaptenen Kooijmans måtte å rederiets vägnar åläggas att ersätta Handlanden Jusen lius hyra för sagda prämar under en tid af fem dagar samt i sådant afseende enligt i Brahestad för lästning af trävaror gällande upler utbetala 25 mark om dagen för hvarje präm med tillhopa 625 mark jämte ränta, hvarhos Juselius gjort anspråk på ersättning för sin postnad å rättegången I saken hörd har Sjökaptenen Kooijmans motsagt käromålet; därå Rådstufvurätten, som vid målets handläggning biträdts af tvenne personer i egenskap af sakkunni ga, medels den 23 Juni 1914 afkunnadt utslag afgjort målet; och alldenstund angfartyget Maas rederi genom änsagda telegrum af den i nämnda månad underrättat Handlanden Juselius att förtyget skulle anlända till Brahestad omkring den 12 i samma månad fordenskull och då fartyget således kunnat ditväntas någon dag tidigare 181
eller senare än sistnämnda dag samt  Juselius förty måste anses varit skyldig att för undvikande af derjemål vid lästningen iordningställa lasten i prämarna senast till den 12 Juni hvilket Handlanden Juselius äfven fullgjort, har Rädstufvurätten ålagt Sjokaptenen Koojmans, i egenskap af angfartyget Maas befolhafvare, att åt Handlanden Juselius erlägga i anspråk tagen framhyra enligt den å orten gällande kutymen räknadt från andra dagen efter den 12 Juni eller från den 11 till den 19. samma månad, med tillhopa sexhundratjugufem mark jämte fem procents ränta från dagen för utslaget intill dess full betalning skedde, hvarhos Sjökaptenen. Köymans ålades att med tvåhundratrettio mark godtgöra Juselius dennes å rättegången hafda kostnader. Holrätten, under hvars pröfning Sjokaptenen Kovijmans i vadeväg dragit målet, har uti dom af den Juli 1915 utlåtit sig däri; och alldenstund uti förberörda resteparti, jämte det öfverenskommits att angfartsget Maas rederi eller befolhafvare skulle tilgrafiskt underrätta Handlanden Juselius om den ungefärliga tiden för fartygets ankomst till Brahestad tillika bestämts att befälhafvaren borde särskildt meddela sig med Handlanden Juselius för erhållande af förtygets last samt Handlanden Juselius vid sådant förhållande icke varit skyldig att i ordning ställa lasten, innan han utom ofvannämnda telegram af den 5 Juni 1914 fått särskildt meddelande af Sjökaptenen Kivijmans om fartygets ankomst, fördenskull och då Sjökaptonen Kivijmans före fastygets afresa från senaste hänen medels telegrann af den 15 i sagda månad underrättat Handlanden förelius att förtyget skulle vara lasfärdigt den 18 i samma månad samt förty get äfven då anländt till Rahstad har Hofrätten funnit rederiet icke vara pliktigt att ersätta 182
Handlanden Juselius den af honom i anspråk tagna hyra för ofvannämnda prämar, så mycket mindre som Handlanden Juselius icke styrkt att prämarna under tiden mellan deras lastning och fastygets ankomst skulle behöfts för annat ändamåloch honom sålunda åsamkats skada samt åberopade regler för lastning af trävaror i Brahestad för utsatte för inträdandet af en slik ersättningskyldighet att fartyget anländt till lastningsorten senare än två dagar efter af fastygets befälhofvare från senaste hänen telegrafiskt meddelad tid för fastygets ankomst hvarför Hofrätten, med upphäfvande af Rådstufvurättens utslag, förkastat Handlanden Juselius i målet utförda talan. Uti Hofrättens dom har Handlanden Juselius anhållit om ändring Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och pröfvar rättvist, med upphäfvande af Hofrättens dom låta bero vid Rådstufvurättens utslag. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen A. J. Brunh.vaara Samuli Koski. 183
Maaliskuun 16 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomisjutussa, jossa ovat Maanvilje liga Carl Gustaf Carlsson, Helsingin kaupungista, hakijana sekä Salonomistajat Adolf Marttila ja Johan Gustaf Selin, Tampereen kuupungista, vastaajina. Annettu Oikeusosustossa Maaliskuun 16. päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut tietää. Tampereen kaupungin Ruastuvanoikeudessa on Carl Gustaf Carlsson lausunut että, sittenkuin Raastuvanoikeus oli päätöksellä Syyskuun 9. päivältä 1918 velvoittanut Talonomistajan Dominikus Peklosen ja hänen vaimonsa Amalia Lehlosen suorittamaan Carlsverille 18576. markkaa viiden prosentin korkoineen, luUana Marraskuun 9. päivästä 1907. kunnes täysi maksu tapahtui, ja 160. mark kan oikeuden käyntikulujen korvausta se sä Karlsson oli antanut luon päätökSäsmä: Wä- Bn R. B. S. R. No 551 Paglf. R. 1915.
sen asianomaiselle ulosottomukelle täytäntiön pantavaksi, Adolf Marttila ja Johan Gustaf Selin, kun Dominikus Lehtonen omasta puolestaan ja Amalia Lehtosen edusmiehenä oli valittanut Raastuvanoikeuden päätöksestä Hovi oikeuteen, olivat Marraskuun 9. päivälle 1908 päivätyllä takauskirjalla men neet yksi molempain ja molemmat yhden puolesta täyteen ominaiseen takaukseen päätöksen sisälleksen suorittamisesta sekä muista kuluista ja vahingosta, jotka voisivat syntyiCarlssonille siitä ettei samaa päitöstä pantu täytäntöön ennenkuin asiasta oli annettu lainvoiman saanut päätös, minkä johdosta puutos olikin jätetty täytäntöön panemattä. Koska nyt Hovioikeus oli Kesäkuun 28 päivänä 1910. antamallaan päätöksellä vahvistanut Kuostuvanoikeuden pauloksen sekä sen ohessa velvoittanut Sehtosen aviopuolet 100. markalla korvaamaan Carl Gustaf Carlsson´in asian vuoksi Hovioikeudessa karsimat kulut, sekä Keisarillinen Semaatti Dominikus Lehtosen valitettua Hovioikeuden päätöksestä, oli päätöksellä Toukokuun 17. päivältä 1912 jättänyt sanotun päätöksen pysyväksi, sen ohessa velvoittuen Lehtosen aviopuolet suorittamaan Carlssönelle 40. markkaa hänellä Senaatis sa olluden kustannusten korvauksek si, on Carl Gustaf Carlsson vaatinut, että Adolf Marttila ja Johan Gustaf Selin yhteisesti velvoitettuisiin Carlssonille maksamaan yllämainittu määrä12510. markkaa viiden prosentin vuotuisine korkoineen Marraskuun 9. päivästä 1907. sekä tuomittu oikeuden kiyntikulujen korvaus 300 markkaa, minkä ohessa Carlsson on anonut korvausta kuluistuun tussakin jutussa Asiasta kuulusteltuina ovat Adolf Marttila ja Johan Gustaf Selin kieltäneet kirjoittaneensa, edellinen nimeänsä ja Selin puumerkkiään nimensa alle kanteessa mainittuun takauskirjaan sekä sen vuoksi anoneet 183 kannetta hyljättäväksi, ilmoittaen sen ohessa että he lösin eriässä toises
sa takauskirjassa olivat menneet takaukseen vahingosta ja oikeuden käyntikuluista, mutta ei suinkaan Raastuvanoikeuden ylläkerrotun päätöksen sisällyksestä Tämän johdosta on Carl Gustaf Carlsson, ilmoittaen että Lehtosen aviopuolet siihen aikaan kun Raastuvanoikeuden päätöksen löytäntöön puno oli keskeytetty Adolf Marttilan ja Johan Gustaf Selinin laattua päätöksen sisällyksen suorittamisesta, oli vat olleet niin hyvissä varoissa että he olisivat voineet täyttää siinä määrätyn maksuukollisuutensa, mutta että nyt olivat aivan varattomia, katso nut että, koska täytäntöönpanon keskyttämisestä Carlssonille oikeutunut vahinko näin muodoin nousi juuri siihen määrään, jonka Carlsson oli kunteessaan vaatinut hänelle maksetta vaksi; Marttila ja Selin olivat siihen velvoitettavat ainakin sen takauksen nojalla, johon he olivat myöntäneet sitoutuneensa; mihin Marttila ja Selin ovat huomautaneet, että viimeksi mainittu takaussitoumus oli jäänyt kokonaan käyttämällä. Kuulustelluaan myös Sihlosen aviopuolia, on Ruustuvanoikeus Lokakuun 16. päivänä 1912. julistamassaan päätöksessä katsonut, ettei vastoin Adolf Marttilan ja Johan Gustaf Selinin kulloa oltu selvitetty, että nämä olivat allekirjoittaneet Marraskuun 9 päivänä 1908 tehdyn lukuuskirjan, eikä myös kään että Dominikus ja Amalia Lehtonen, jos todellukin oli löytynyt toinen takauskirja, johon Marttila ja Iitin ilmoituksensa mukaan olivat kirjoittaneet nimensä, olisivat viimeksi mainettuu takauskirjaa käyttäneet, minkä vuoksi Kuustuvanoikeus on hyljännyt kanleen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Carl Gustaf Carlsson oli vetoamalla suuttanut julun, on tuomiolla Syyskuun 9. päivältä 1915. jättänyt asian Kaastuvan oikeuden puutöksen varvan. Hovioikeuden tuomioon on Carl Gustaf tarlsson anonut muulosta perustelmalla, ochon Adolf Marttila ja Johan Gustaf 186
Selin ovat vastataneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Carl Gustaf Carlsson ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetuun Carl Gustaf Carlsson suorittamaan Adolf Marttilalle ja Johan Gustaf Selinille, heillä pitun vuoksi tärillä olleden kulujen korvaukseksi, kuusikymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersson. Johannes Pesonen. Walter Andersson. Johannes Pesonen. K. R. Helanen A. L.E. Lillman K. R. Helanen A. L.E. Lillman Samuli Koski. E. Thesleff. Maaliskuun 16. päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin luomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, talonkaupan purkamista koskevassa jutussa jossa ovat Teiskon pitäjien Pohtolan kykista oleva Talollisenvaimo Mandi Yläkorpula, miehensä Kalle Yläkirjulan holhoojana, hakijana sekä samasta kylasta oleva Talollinen Heikki Tiuttu omasta puolestaan ja vaimonsa Aaro ra liiteen edusmieheni, vastaajana Annettu Oikeusosastossa 16 päivänä. Maaliskuuta 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen. vittelyttänyt juteen kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tieKurun ja Teiskon pitajäin käräjäkun dot. nan Kihlakunnanoikeudessa on Kalle Ylä berpula lausunut, että Kalle ja Nundi Ylä korpula olivat kauppakirjalla syyskuun 16 päivänä 1909. myyneet Heikki ja Aurora lintulle Yläkirjaulan perintötalon, Pektolan kylässa ynnä erityistä talossa olevaa irtaimisloa 4800. markan hinnasta, mutta että. Kalle Yläkorjula ja edellisessä Olehmessa, jolLäsnä. W. l. H. A. R. K. C.S.K. Utan Dahlback SS: 552 Pag. 77. R. D, 1914.
loin Heikki liuttu oli alkanut hinen talon kauppaa Kalle Yläkorpalan kanssa, oli oli ollut korin njukkimiehen ja välinpitämä ton asioistansa sekä kaupunteen aikaan täydellisesti mielisviras, joten hänettii oli puuttunut ne sistulliset ominaisuudet, mit ki olivat kaupan pitmyyden ehdottämä na edellyksinä, ja Heikki liuttu helpis ti saanut Kalle Virkorpula vitellyksi sanettuun Yläkorjalalle epäivälliseen kaupan tekeen Tämän vuoksi ja kun Heikki kuttu Kalle Yläkorpalan parannettua seuraudestaan ei ollut suostunut purkamaan hei roltua talonkauppaa, on Kalle Yläkorjula vaalinut, olla tuo kauppa julistettuinen mitättömäksi ja linteen aviopuolet velvoitettu siin korvaamaan Kalle Yläkorjulan oikeudenkäyntikulut Vastustuen kannetta on Heikki Kultu omasta puolestaan ja vaimonsa edesmehenä, heittänyt henkutelleensa Kalle Yläker mehen tekemään kysymyksessä olevaa talonkauppaa sekä vaittanut. Kulle Yläkerpulan kaupantekohtuisuudessa olleen täysi järkisen Häneli Yläkorjoulan yhehttyä miehen ja kanteeseen, on Kihlakunnanoikeus Pouko kuun 23 päivänä 1911. julistumallaan päätöksella hyljännyt kanteen, koska Kalle Ylikorpi la ei ollut voinut näyttää puheenalaista kauppaa tehdessään ellensa mukaanas tati ovella kysyä arustettu päättämäinsä vilipuhelta, jonka Heikki ja Aurora Tiuttu vitpittimassa mielessä olivat Yläkirjulan aviopuollen kanssa lehnedHonoikeus jonka tutkittavaksi Kalle ja Nundi Yläheapula olivat sitoumalla aattaneet Juhon on Maaliskuun 4. päivänä 1914. antamallaan luomiellä jättänyt asian puheenalaisessa osassa Kihlakunnanoikeu den päätöksen varaan Hovioikeuden tuomioen on Mände Yläkorpula, sittenheen skulle Yliikorjula tälla välin oli julistettu holhunalaiseksi ja Manoli Yläkerpula määrätty hänen holhoo mknen anonut muutesta puustelemalla, johon Heikki Tiuttu on vastannut Keisarillinen Senuutti on tutkinut tämän juhon ja katsoo, ettei Mundi Yläkorpula ole esittänet nytu muuttaa Henoikeuden luomista, joka siis jon pysyväksi; ja velvoitetaan Maneli Väheipälä suo188
rittamaan Heikki Lintulle korvauksi hanellä täällä jutun vuoksi olliista kuluista kuusikymmentäviisi markkaa Tälä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senuatti Walter Andersin. K. R. Helanen Walter Andersin. K. R. Helanen A. J. Tuumala. Samuli Koski. K. Auer. Läsnä: Maaliskuun 16 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullessa, testamentinpoitetla koskevassa jutussa jossa Juupajoen pitäjän Pylkin kylässä asuva Talollinen Fredrik Nestor, Salo on hakijana sekä Aljaren pitäjän Alastaipaleen kylästä olevat Eläkemies Konstantin Pusaa de Pusaanniemi, Talollinen Julius Pusaa ynnä Torpparet Heikki Evert Lammin aho ja Seth Gideon Vainion pää, saman Alsarin pilajan Peränteen kylässä asuva Itsellinen Enok Malinniemi viimeksimaini tusta pitäjästä oleva Torpa " Emanuel Kauhaniemi dilieni, avoliitossa vaimo vainajansa Liisa Kauhanie men kanssa syntyneiden alaikäisten poikainsa Edvard Mikael ja Onni Anshelm W. t. R. B. K. k. K., R.G.S. Tit. Dck 189 SS: 553 Pag 125 R. D 1914.
Tiemen holhoojana Virtain pitäjän Toisveden kylästä olevat Räätäli Elis Oksanen, Suutari Emil Konstantin Nieminen ja Kehruunestarinleski Lyden Örling, kuin myös Kiuruun pitäjästä oleva Torppari Risto Papinaho eli Bohm ja Pihlajaveden pitäjässä asuva Talollinen Emanuel Mäki nen eli Mäntylä, tulematta jääneenä vastaajina: Annet tu Oikeusosastossa Maaliskuun 11 päivänä 1916. Keisarillinen Senaalle on itsellensä esittelyttänyt julun kirjat ja mistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot Sittenkuin Fredrik Nestor Juho eli Oriveden pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa testamentlina valvonut Heinäkuun 11 päivänä 1910 rintaperillisittä kuolleen vaimonsa Elsa Elena Jalan edellisenä päivana tekemän suullisen määräyksen, jonka mukaan Elsa Elina Jalo ole Fredrik Nestor talolle luvannut täydellisen omistusoikeuden kaikkeen Jalon aviopuollen yhteisesti ansaitsemaan pesän irtaimeen ja kiinteään omaisuuteen, ovat Konstantin Pusaa ja hänen myötäpuolensa Kihlakunnanoikeudessa lausuneet, että Elsa Elena Jalo oli Marraskuun 18 päivänä 1901 kuolleelta tädillään Talollisenvaimolta Eva jokelalla perinyt 1/528 manttaalin osuuden Jokelän perintötalosta No 4 Keuruun pitäjän Haapamäen kylässä, ja Helmikuun 28 päivänä 1905 tehtyllä kauppakirjalla yhdessä miehensä kanssa myynyt saman osuuden Talolliselle Fredrik Jokelalle ja hänen vaimolleen Fredrika Jokelalle 2500 markan hinnasta; minkä vuoksi ja kun mainittu hinta oli perityn kiinteän omaisuuden vastiketta eikä Elsa Elina Juho lain mukaan ollut oikeutettu siitä testamentilla määräämään Konstantin Pusaa ja hänen myötä puolensa, joista Konstantin Pusaa 490
oli Elsa Elina Jalo-vainajan isä sekä Enok Matinniemen vaimo Hilda Matinniemi, Emanuel Kauhaniemen vaimo vainaja Liisa Kauhaniemi, Risto Papinahon vaimo Ida Papinaho ja Emanuel Mäkisen vaimo Maria Juliana Mäkinen kuin myös Konstantin Pusaan muut myöläpuolet Elsa Elina Jalovainajan sisaruksia, ovat vaatinut että mainittu testamentti mikäli se koski sanottua vastiketta, julistettaisiin mitättömäksi ja tuorahamäärä mäarättäisiin heille luovutettavaksi. Kanteesta kuultuna on Fredrik Nestor Jalo väittänyt, että mainittu talonosuus, ennenkuin hän oli toimittanut sen talon muista osuuksista lohkaistuksi, oli ollut ainoastaan 750 markan arvoinen, ja sen vuoksi kieltäytynyt suurempaa määrää vastapuolilleen luovuttamasta, anoen samalla korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Kihlakunnanoikeus on Maaliskuun 13 päivänä 1912 julistamassaan päätöksessä lausunut selvitetyksi, että Elsa Elina Salo oli Eva Jokelan jälkeen perinyt osan Jokelan talosta sekä sen sittemmin Helmikuun 28 päivänä 1905 yhdessä Fredrik Nestor Jalon kanssa myynyt Fredrik ja Fredrika Jokelälle kahdestatuhannesta viidestäsadasta markasta, jotka Juhon aviopuolet olivat saaneet nostaa; minkä vuoksi ja kun tuorahamäärä Maaliskuun 23 päivänä 1807 annetun Kuninkaallisen selilyksen 5 kohdan mukaan oli pidettävä Elsa Elina Jalan perimysmaan vastikkeena, josta hänellä Perintökaaren 17 luvun 1 ja 2 SSn mukaan ei ollut valtaa testamentilla määrätä, Kihlakunnanoikeus on kumonnut moitteenalaisen testamenten, mikäli Elsa Elina Jalo sillä oli säätänyt mainituista kahdesta tuhannesta viidestäsadasta markasta sekä lausunut, ettei mainittu testamentti saanut olla esteenä Konstantin Pusaalle ja hänen myötäpuolilleen laillisessa järjestyksessä 191
pääsemästä osallisiksi perinnöstä ramaan omaisuuteen; minkä ohessa Kihlakunnanoikeus on jättänyt Fredrik Nestor Jalon pyynnön kulujensa korvaamisesta huomioon ottamatta. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Fredrik Nestor Jalo oli vetoamalla saattanut jutun, on Toukokuun 15 päivänä 1914 antamallaan tuomiella jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan ja velvoittanut Fredrik Nestor Jolon viiddläkymmenellä markalla korvaamaan Konstantin Pusaan ja hänen myöläpuoltensa jutun vuoksi Hovioikeudessa kärsimät kustannukset. Hovioikeuden tuomioen on Kalrik Nestor Jalo anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julun ja katsoo että Fredrik Nestor Jalo ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka riis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. K. R. Helanen N. 7. Hildunen K. Auer. N. 7. Hildunen K. Auer. Samuli Koski. 492
Maaliskuun 17 päivänä 1916 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tullees sa talonkaupan purkamista koskevassa jutussa, jossa Röraniemen pitäjän Korkalan kylästä oleva Talollisenpoika Hannu Olli Hannunpoika Erkkilä on hakijana sekä samasta kylästä olleen Talollisen Pekka Vilho Erkkilä-vainajan konkurssipesän toimitsjämiehet Kaupanhoitajat Eenokki Piippola ja Ville Kaarakka, niinikään sanotusta kylästä, vastaajina Annettu Oikeusosastossa Maaliskuun 17 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itsellen sä esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedol: Tammikuun 19 päivänä 1914 Hannu Olli Erkkilälle toimitetun kirjallisen haasteen nojalla oli Pekka Vilho Erkkilä vainajan leski Hilma Alekandra Erkkilä 1914 vuoden lakiaiLäsnä: W. A. H. - A. R. K. F. -S.K. A. D. 93 No 554. Pag. 240. R. D.