Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
neet, niin ovat Oskar Kreetus Isoannela ja hänen asiakumppaninsa Maija Stiina Samulintyttären perillisinä anoneet, että puheena olevat kauppakirja ja eläkevälikirja julistettaisiin mitättömisei sekä että Kustaa Viktor ja Kustao Tredrik Isoannela velvoitettaisiin jättämään sanottu tila lailliseen jakoon Maija Stiina Samulintyt tären perillisten kseken. Kustaa Viktor Isoannela on vastustanut kannetta; minkä jälkeen ja kuulustettuaan asiasta myöskin Kustaa Fredrik Isoanne taa Kihlakunnanoikeus on 6 päivänä Huhtikuuta 1910 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla julietanut puheenalaiset kauppakirjan ja eläkevä likirjan mitättömiiksi sekä velvoittanut Kustaa Fredrik ja Kuetaa Viktor Isoannelan jättämään sanatun Isoannelan talon puoliskon lailliseen jakoon perillisten kesken. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kustaa Viktor Sevaunela oli vetoamat la saattanut jutun on 4 päivänä Joulukuuta 1911 antamassaan tuomiossa lausunut, ettei kysymyksessä elevaa 27 päivänä Lokakuuta 1885 tehtyä välipuhelta, jonka mukaan Kustaa Viktor Isoannela täyttämällä erinäiset kauppaehdot vastedes mahdollisesti voisi tulla Isoan nelan talon omistajaksi, M. Kn 1 luvun 2 SS:n mukaan ollut katsättävä sellaiseksi lopulliveksi kaupaksi että Isoannelan talon omistusoikeus sillä olisi siirtynyt Kustaa Viktor Isoannelalle, minkä maksi Hovioikeus on jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan muuten paitei että Kihlakunnanoikeuden määrää mässä jaossa oli ainoastaan Oskar Kreetus Isoannelalle ja hänen asiakumppuneilleen heidän perimysoikeutensa nojalla lankeava osa Isoannelan taloa heille erotettava. 125
Hovioikeuden tuomioon on Kustaa Viktor Isoannela anonut muutosta perustelmalla, johon OskarKeetus Isoannela ja hänen asiakumppaninsa ovat vastaneet Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska Kustaa Fredrik Isovunela on ostanut puheenalaisen talonpuoliskon jo 28 päivänä Joulukuuta 1863 ja vihitty avioliittoon Maija Stiina Samulintyttären kanssa vasta 25 päivänä Helmikuuta 1864, eivätkä Wekar Kreatus Isoannela ja hänen asiakumppaninsa ole näyttäneet Maija Stiina Samulin tyttären omistaneen osaa tuosta talonpuoliskosta tahi että heillä muulla perusteella, Kustaa Fredrik Isoannelan vielä eläessä, olisi oikeutta ajaa jutus sa tekemäänsä kannetta har kitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, kumaten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljätä kanteen. TäT. J. Eimullet. tä kaikki asianomaiset noudattaKeisarillinen Suomen Senaatti: koot Walter Andersin. K. R. Helanen Johannes Pesonen. K. Auer. 126
Huhtikuun 16 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa yhteispesän varojen jakoon luovuttamista koskevassa jutussa, jossa ovat Talollinen Antti Pöri, Uudenkirkon pitäjän Metsäkylästä hakijana sekä Talolliset Juha na ja Paavo Pöri, samasta kylästä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 16 päivänä Huhtikuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä sittelyttänyt jutun kirjat ja niistä nikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Uudenkirkon pitäjän käräjiäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Antti Päri lausunut, että kun Antti, Juhana ja Paavo Pöri ynnä heidän veljensä Herman Pöi 19 päivänä Marraskuuta 1907 keskenänsä olivat jakaneet 25 päivänä Helmikuuta samana vuon na kuolleen isänsä Pietari Porin läsnä: W. A. J. P. - R. H. - K. A: No 634. Pag. 150. R. D.
jälkeen jäänyttä omaisuutta ja äitinsä Helena Pörin sanottuna 19 päivänä Marraskuuta 1907. heille luovuttamaa osaa Pietari ja He1ena Pörin yhteisessä pesässä oli vat Juhana ja Paavo Pöri jättaneet jakoon ilmoittamatta, Juhana Päri 367. markkaa 37 penniä, jotka hän oli ansainnut osak si asuessaan vanhenpiensa luona saksi eläessään yhdyspesässä Hesena, Antti, Paavo ja Herman Porin kanssa ja joita hän oli pitänyt talletettuna Suomen Yhdyspankin Wiipurin haarakonttorissa, sekä Paavo Pöri hänen hallussaan siihen aikaan olleet, niinikään sanotulle yhdyspesälle kuuluneet ainakin 450 uplaa; ja kun mainitut rahamää rat Antti, Juhana, Paavo ja Herman Pörin yhteisenä omaisuutena oli sivat olleet jakoon ilmoitettavat, on Antti Pöri vaatinut, että Juhana ja Paavo Pöri velvoitettaisiin asianosaisten ja Herman Pärin kesken jaettavik si luovuttamaan, Juhana Tori 367 markkaa 37 penniä korkoineen ja Paavo Päri 450 ruplaa sekä sitäpaitsi korvaamaan Antti Pörin oikeuden käyntikulut. Juhana ja Paavo Pöri ovat kieltäneet jättäneensä heidän ynnä Antti ja Herman Pören yhteisiä varo ja jakoon ilmoittamatta sekä sen vuoksi vastustaneet kannetta Kihlakunnanoikeus on, kuulustettuaan asiasta myös Herman Pöriä, 10 päivänä Huhtikuuta 1911. julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Juhana Pörillä oli yllä kerrotun jaon aikana ollut Suonen Yhdyspankin Wiipurin haara konttorissa talletettuina 3802 markkaa 84 penniä ja että nämä rahavarat kasväneins korkoineen oli vat 2 päivänä Huhtikuuta 1909, jolloin Juhana Pöri oli nostanut ne pankista, tehneet 4081 markkaa 33 penniä, josta määrästä Juhana Pöri kuitenkin eläessään yhdyspesässä Helena, Antti, Paavo ja Herman Pörin kanssa oli nostanut ja 128
yhdyspesän hyväksi käyttänyt 125. markkaa 47 penniä, sekä että Paavo Pörin hallussa oli sanottuna aika na ollut ainakin 400 ruplaa, johon nähden ja kun Juhana ja Paavo Pöri eivät olleet mainittuja rahava roja jakoon ilmoittaneet, vaikka ne olivat joko Pietari Pörin elinaikana tahi Helena, Antti, Juhana, Paavo ja Herman Pörin eläessä yhdyspesässä pesään kuuluvalla omaisuudellä ansaitut ja niinmuodoin olivat pesän varoiksi katsettavat, Kihlakunnanoikeus on velvoittanut Juhana ja Paavo Porin kumpaisenkin neljänkymmenen markan sakon uhalla neljän kuukauden kuluessa lukien Kihlakunnanoikeuden päätöksen julistamisesta luovuttamaan Helena, Antti, Juhana, Paavo ja Herman Pörin kesken jaettavaksi Juhana Porin neljätuhatta kahdeksankymmentäyksi markkaa kolmekymmentäkolme penniä, niistä kuitenkin vähennettyä edellä mainitut sata kaksikymmentäviisi markkaa neljä kymmentäseitsemän penniä, ja Paavo Pörin neljäsataa ruplaa Wenäjän rahaa, jonka ohessa Juhana ja Paavo Pörin tuli korvala Antti Pörin oikeudenkäyntikulut, Juhana Pörin sadalla viidelläkymmenellä markalla ja Paavo Pörin kolmellakymmenelläviidellä markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juhana ja Paavo Pöri erikseen olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 25 päivänä Huhtikuuta 1912 antamassaan tuomiossa katsonut jääneen toteensaat tamatta, että ne rahamäärät, jotka Juhana Pöri edellä mainitun jaon aikana oli pitänyt talletettuina Suomen Yhdyspankin Wiipurin haarakonttoris sa, olisivat olleet Antti, Juhana, Paavo ja Herman Solin yhteisiä, samoinkuin myös että Paavo Pörin hallussa olisi jaon aikana ollut asianosaisten ja Herman Perin yhteisiä varoja, minkä vuoksi Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, on hyljännyt kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Antti Porianonut muutosta perustelmalla, johon Juhana ja Paavo Pori erikseen ovat vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän 129
jutun ja katsoo, ettei Antti Pöri ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetään Antti Pori suorittamaan Juhana ja Paavo Porille, heillä täällä jutun oksi olleiden kulujen korvaukseksi kumpaisellekin seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen. K. Auer. K. R. Helanen. K. Auer. Tunnutet. Den 16 April 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt reversskilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet mål, angående errättning, emellan Aktiebolaget Ehr Jacobsson & Söner, i Helsingfors stad, sökande, och Handlan deenkan Augusta Josefina Krivety, från samma stad, svarande. gifven uti Justitiedepartementet den 16 April 1915. Kejserliga Senaten har låtit handlinparna i målet sig föredragas och af dem såvidt nu är i fråga, inhämtat följanVid Rådstufvurätten i Helsing de: fors har Augusta Justina Kriveli anfört, att sedan hon och hennes man Handlanden Alexej Kriveli den 7 Mars 1887 sig emellan upprättat ett inbördes testamente, enligt hvilket all i deras bo befintlig egendom skulle vid endera makens hänfälle med full eganderätt tillfalla den efterlefvande, samt Handlanden Krivety den 5 Maj 1906 aflidit, efterlämnande förut Joh: W. A. - J. P. R. H. - K. He. 430 No 636. Pag. 10. R. D. 1912.
om änkan Augusta Joselina Krivety, särskilda sidoarfvingar bland dem systerbarnen Walsrian Datsohenko, Wladimir och Maria Domansky samt Valentin och Regina Bergström, hade Aktiebo laget Ehr. Jacobsson & Söner kort efter Handlanden Kriösts död åtagit sig all för Augusta Josefina Krivets ombesörja bevakning af berörda testamente, men då bolaget försummat sådant och Augusta Josefina Krivets i följd däraf nödgats i utlösen för nyssnämnda sterbhusdelegares arfslotte utbetala sammanlagdt 6100 mark, har Augusta Josefina Krivets yrkat att bolaget, som uti förbindel se af den 21 Augusti 1907 iklädt sig ansvarighet för all den förlust Augusta Josefina Krivets komme att få vidkännas genom all testamen tet icke blifvit bevakadt och alla redan godtgjort en af Handlanden Krivets arfvingar, Kontoristen Alexj Kriveti för dennes arfsandel, måtte skyldigkännas att sitt åta gande likmätigt till henne utgifva sagda belopp 6100 mark jämte ränta. Isaken hörd har Aktiebolaget Chr Jacobsson i Söner framhållit, att förenämnda förbindelse utfärdats i tio att Augusta Josefina Kriveti verkligen lämnat testamentet i fråga till bolaget i och för bevakning, men då det sedermera visat sig att detsamma aldrig af bolaget omhänderfåtts och omförmälda förbin delse vid sådant förhållande vore värdelös, har bolaget motsagt käromålet så som obefogadt. Härå har Rådstufvurätten, hvarest parterne ömsesides anhållit om godtgörelse för sina rättegångsumgälder, me dels den 13 April 1909 afkunnadt utslag förklarat utredt vara, att se dan Augusta Josefina Krivets, som uraktlåtit att efter sin mans död beva ka ofvansagda testamente, på yrkan de af Kontoristen Kriveti af Rådstuf verätten genom utslag den 9 November 1907 ålagts att låta genom laga skifte utbryta Kontoristen Krivets lott i boet så hade skifte efter Handlanden Krivety verkställts den 29 Maj 1908, hvarvid 431
Efter det Augusta Josefina Krivet, tillagts fördel af bo oskitto och morgon gåfva boets återstående tillgångar skiftats till hälften åt Augusta Josefina Krivets på grund af giftorätt samt till andra hälften åt Handlanden Krivetj arfvingar hvarefter Augusta Josefina Krivets i afseende å Valerian Datsihenkos, Madimir och Maria Domanskys samt Valentin och Regina Bergströms utlösen ur boet nödgats erlägga, den 21 Septem ber 1908 tvåtusen mark, den 2 däipå följande Oktober tvåtusen etthundra mark och den 15 December samma år tvåtusen mark, jämte det Kontoristen Krivety blifvit af Aktiebolaget Ehr. Jacobsson & Söner godtgjord för den honom tillskifta de lotten uti ifrågavarande bo; och som bolaget, åt hvilket Augusta Josefina Krivet; uppgifvit sig hafva öfverlämnat bevakändet af omförmälda testamente, uti förberörda skriftliga förbindelse åta git sig att ansvara för all den förlust, som Augusta Josefina Krivets komme att få vidkännas därigenom att testamentet icke blifvit bevakadt, har Råd stufvurätten ålågt bolaget att godtgöra Augusta Josefina Krivets hvad hon i förenämnd måtto nödgats utgifva samt sådant afseende till henne betala jestusen etthundra mark med fem procents ränta beräknad å tvåtusen mark från den 21 September 1908 å två tusen etthundra mark från den 2 där påföljde Oktober och å tvåtusen mark från den 15 December 1908, hvarjämte bolaget skyldigkänts att med etthundra tjugu mark ersätta August ta Josefina Krivets hennes kostnader i målet. Hofrätten under hvars pröfning Aktiebolaget Ehr Jacobsson i Söner i vadeväg dragit målet, har uti dom af den 17 November 1911 låtit vid Rådstufvurdttens utslag bero hvarjämte bolaget å lagts att med femtio mark ersätta Augusta Josefina Kriivet hennes kostnader i Hofrätten Uti Hofrättens dom har Aktiebo laget Ehr Jacobsson i Söner anhållit om ändring medels deduktion, den Augusta Josefina Krivets bemätt; hvarefter mynt 432
ligt förhör uti målet egt rum i Kejserliga senaten på sätt det därvid tillkomna protokollet vidhandengifver. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Aktiebolaget bhr Jacobsson i Söner icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förty skall bero; och skyldigkännes Aktiebolaget att erlägga åt Augusta Josefina Krivety, i ersättning för hennes härstädes uti målet hafda kostnader, åt tio mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Walen Andersin. Johanna Pesonen Walen Andersin. Johanna Pesonen K. R. Helanen K. Auer. T. Jännblt Den 17 April 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsätt revisions skilling från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommet mål, angående klander af testamente, emellan Bönderne Johan Abrahamsson Åman eller Södergård och Abraham Abrahamsson Åman, Terparen Karl Abrahamsson Åman samt Bönderne Mickel Johansson Wik och Isak Israelsson Wasberg, de två sistnämnde för egen det och såsom målsmän Wikför sin hustru Anna Lisa Abrahamsdotter och Wasberg för sin hustru Edla Abrahamsdotter, alla från Wassor by i Kreflaks socken, gemensamt, sökande samt Bondeenkan Johanna Miikelsdotter Åman, från samma by, svarande: Gifven i Justitiedepartementet den 17 April 1915. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och Adam inhämtat följande: Närv: F. S. A. 2. B. F. R. G. B. F. M. No 642. Tåg. 251. R. D. lag 251. R. D. 1912.
Vid Häradsrätten i Mustasaari, Kroflaks och Replot socknars tingslag hafva Johan Åman och hans medparter efter Johanna Åman ågången skrift lig stämning anförts, att sedan Johanna Amans man Bonden Isak Erik Abrahamsson Åman den 16 Februari 1911 aflidit utan att efterlämna bröst arfvingar, hade Johanna Åman den 24 påföljande Mars vid sagde Härads rätt såsom testamente bevakat en af henne och hennes bemälde man den 9. Februari 1905 upprättad afhandling, hvaruti nämnda makar förklarat att, då den ena af dem med döden afginge, den efterlefvande maken skulle blifva egare till den aflidnes lott i boet, men emedan Isak Erik Åman icke undertecknat denna afhandling och sålunda ej heller förklarat densamma innehålla hans yttersta vilja, hafva Johan Åman och hans medparter, af hvilka Johan, Abraham och Karl Åman äfvensom Anna Lisa Wik och Edla Wasberg vore syskon till Isak Erik Aman, yrkat att berörda afhandling måtte förklaras. giltig samt Johanna Åman förpliktas att till laga skifte upplåta Isak Erik Amans efterlämnade egendom, hvar hos Johan Åman och dennes med par ter gjort anspråk på ersättning för sina umgälder i målet. Denna talan har Johanna Åman motsagt; därå och sedan Häradsrätten uti beslut af den 12 September 1911 för kastat Johan Amans och hans med parters mot till vittnen i målet åberopade förre Gårdsegaren Gustaf Östman och Bonden Isak Östman gjorda anmärkning, att desse vore jäfvige att i saken vittna, enär de vore sys konebarn i skyldskap med Abraham tmans hustru, Häradsrätten medelinästsagda dag afkunnadt utslag funnit utredt vara, att ofvanberör da af Isak Erik Åman i lifstiden och Johanna Åman uppgjorda förordnande, såsom af Isak Erik Åman egenhändigt undertecknadt, innefat tade dennes yttersta vilja och testa mente samt förty och då Johan Åman 434
och hans medparter icke anfört annan grund för sitt ofvannämnda yrkan de, förkastat Johan Amans och dennes medparters i målet utförda talan. Hofrätten, under hvars pröfning Johan Åman och hans medparter i vadeväg dragit målet, har genom dom den 26 Juli 1912 låtit vid Härads rättens förenämnda beslut och slutliga utslag i målet bero, jämte det Johan Åman och dennes medparter ålagts att med femtio mark ersätta Johanna Åman för hennes uti Hofrätten hafda umgälder i målet Uti Hofrättens dom hafva Johan tman och hans medparter anhålle om ändring medels ingifven deduk tion, den Johanna Åman bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Johan Åman och hans medparter icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken fördenskull skall förblifva; och ålägges Johan Åman och hans medparter att till Johanna Åman i ersättning för henD. F. Mölse nes härstädes i målet hafda kostnader utgifva sextio mark. Detalle, som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland tina Saaribacki H. Anneberg Samuli Koski. Alpen Luksiala. A. W. Puumberg 135
Den 17. April 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommit mål, angående beedigande af bouppteckning, emellan Bondeenkan Johanna Michelsdotter Åman, från Kassor by i Kveflaks socken, sökande, samt i samma by bosatte Bönderne Johan Abrahamsson Åman eller Södergård och Abraham Abrahamsson Åman, Torparen Karl Abrahamsson, Aman samt Bönderne Michel Johansson Wikoch Isak Israelsson Wasberg, de tvenne sistnämnde såväl för egen del som i egenskap af målsmän för sina hustrur Anna Lisa Abrahamsdotter Wik och Edla Abrahamsdetter Wasberg, uteblifne svarande. Gifven i Justitiedepartementet den 17. April 1915. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Efter Johanna Åman ågången skriftlig stämning hafva Johan Åman och Sedan F. F. A. B. t - A. R. S. R: B.F: M: No 643. Pag. 26. R. D. 1913.
hans medparter, såsom närmaste arfvingar till Johanna Amans den 16. Februari 1911. aflidne man Bonden Isak Erik Abrahamsson Åman, vid Häradsrätten i Mustasaari, Kveflaks och Replot socknars tingslag yrkat, att emedan Johanna Åman, som vid den 8. Maj nämnda år förrättad bouppteckning efter bemälde aflidne uppgifvit boet, vid angifvandet af boets utestående fordringar underlåtit att uppgifva låntagarena äfvensom att särskilja kapital och ränta, Johanna Amän måtte åläggas att med ed besanna riktigheten af de i bouppteckningsinstrumentet ingående särskilda posterna. Öfver käromålet hörd har Johanna Åman anfört, att henne på grund af ett emellan henne och hennes framlidne man den 9. Februari 1905. upprättadt skriftligt testamente, hvilket af Johan na Åman i laga ordning bevakats, med full eganderätt tillerkänts hela den aflidnes lott i medkarnas gemen samma bo, hvarför och enär Johan Aman och dennes medparter sålunda icke voro arfsberättigade efter Isak Erik Åman, Johanna Aman anhållit om käromålets förkastande. Sedan parterna å ömse sidor tagit i anspråk ersättning för sina umgälder i målet, har Häradsrätten medels den 3. Februari 1912. afsagdt beslut, enär Johanna Åman under det instrument, som tillkommit vid den efter Isak Erik Åman förrättade bouppteckningen, under edsplikt betygat allt vara riktigt uppgifvet och hon, jämlikt stadgandet i 1. SS: 9. kap. Arfabalken, sådant detta lagrum lydde i Kejserliga förordningen den 7. September 1911, vår pliktig, där så fordrades, att nämnda försäkran med liflig ed besanna, samt den omständigheten att Johan na Aman genom åberopade testamente, hvilket ännu icke vunnit laga kraft, tillerkänts hela den aflidnes lott i boet, icke kunde fritaga henne från sagda skyldighet, ålagt Johanna Åman att med liflig ed besanna att änberörda bouppteckningsinstrument vore riktigt,
dock med Johanna Åman medgifven rätt att före edens afläggande i bouppteckningsinstrumentet göra de rättelser och tillägg, till hvilka hon möjligen ansåge skäl föreligga. Kofrätten, under hvars pröfning Johanna Åman i vadeväg dragit målet, har genom dom den 20. December 1912. låtit vid Häradsrättens omförmälda beslut bero jämte det Johanna Aman känts skyldig att till sina motparter gälda lösen och öfriga afgifter för dessas exemplar af Hofrättens den med sexton mark åttatio, penni. Uti Hofrättens dom har Johanna Annan anhållit om ändring Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och emedan förberörda testamente, genom hvilket Johan Aman och hans medparter uteslutits från all delaktighet i Isak Erik Amans efter lämnade bo, numera medels Kejserliga Senatens denna dag meddelade dom förklarats beståndande, samt Johan Aman och hans medparter, därför icke vidare kunna anses berättigade att påyrka ifrågavarande edgång, ty pröfvar Kejserliga Senaten rättvist, med upphäfvande af Hofrättens dom och Häradsrättens beslut, förkasta Johan Amans och hans medparters i målet utförda talan; men i anseende till, sakens beskaffenhet för Johanna Åman själf vidkännas sina i målet hafda kostnader. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Peso Jaankoski. Alpio Luksiala B. Aemerg. A. K. Lillmman B. Aemerg. A. K. Lillmman Samuli Koski D. F. Löter 138
1915. Huhtikuun 17 päivänä Keisarillisen Suomen Senaaten tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomarjulaessa, jossa ovat Kaupungin vouti Arthur Ferdinand Bergroth, Inrinööri. Pörvy Albert Karples ja Rarintoloitsija Lydik Rosendahl, Tampi reen kaupungista, hakijoina sekä Kauppias Rafael Haarla, Ihlailija Matti Sakare Willgren Rakennusmestare Fredrik Sakarias Willgren, Kaupan hoitaja Wilho Osola, Talonomistaja Oskar. Ellonen ja Isännöiksijä AlburEikander, kaikki niinikään Tampireella, ynnä Rakennusmestari 2 ELehtinen, Helsingin kaupungista, saapuville tulleina, mutta Kauppias R A. Perttula ja Asioitsija J. E. Turtonen, molemmat Tampereilta, sekä Kauppias Matti Wigeliuksen holhoojat Talollivet. Kirun pitäjän Poikeluksen kylästä Juho Jokela ja Onne Aleksander Poikelus poisjääneinä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa. Huhtikuun 17 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on jutun kirjat Lamm: W. 1. J. F. R. H. K. A. H. S:n No 644 Pag 258 R.S. 1913
itselleen esittelyttänyt ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saaneet tietää seuraaKauppias Haarlalle, Tehtadija Will vaa: grenille, Rakennusmestari Willgrenille Kanpanhoitaja Osolalle, Talonomistaja Pelto selle, Isännöitsi ja Trekanderille Rakennus mestari Lehtiselle. Asioitsija Turtoselle sekä Kauppiaille Perttulalle ja Wegelink relle toimitetun haasteen nojalla ovat Haupungineouli Bergroth, Insinöön Charplas ja Ravintoloitsija Rosendahl Tampereen kaupungin. Raastuvanoikeudessa lausunut, että he olivat minnut takaukseen Tampereen Heinonaklatehdas Osakeyhtiön 31 päivänä Lokakuuta 1906 tehdyllä välikirjalla Tampereen Osake- Tankista ottamasta 4000 markan kassakreditiivilainasta, joka sittemmin oli saman suuruisena, samoilla ehdoilla ja samaa takausta vastaan uusittu 1 päivänä Marraskuuta 1907, että Kauppias Haarla ja hänen asiakumppaninsa olivat ensiksi mainitun kuun 29 päivänä kirjallisesti siten tuneet vastaamaan siitä vahingesta, jonka Bergiolle, Karplos ja Rosendahl takauksen ja johdesta ehkä tulisivat kärsimään, sen mukaan kuin Kauppias. Haarlalla ja hänen myöläpuolellaan kullakin oli mainitussa yhtiössä osakkeita, että Bergroth Charlos ja Rosendahl, yhtiön huudettiin omaisuutensa konkurssiin, olivat 12 päivänä Syyskuuta 1918 joutunet Tampereen Osake-Pankkiin maksamaan sanotun lainan korkoineen eli yhteensä 4195 markkaa 89 pennia ja suorittamaan provinnonia heidän silloin omasta puolestaan tuon lainan suorittamista varten ottamastansa 4000 markan veditiivilainasta bo markkaa, sekä että. Bergrolkin, Charptisen ja Rosendahlin vahinko puheesketulleen takauksen johdesta oli kun vasta mainituille summille laskettiin kuuden prosentin korko viimeksisanotusta päivästä 13 paivään Maaliskuuta 1909 sekä siten saadusta summasta 4377. markasta 56. pennistä vähennettiin mainittuna 13 päivänä Maaliskuuta yhtiön konkuruppesästä nostetut 21201 markkaa 6 penniä, silloin tehnyt 225/7 markkaa 80 penniä, mistä Kaarlan ja hänen juttukauppaniensa osalle heidän sitoumuksensa perusteella jakaantui: Kaarlan osalle 57/7 markkaa 5 penniä, Tehtailiga Willgrenin 110