Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
kysymyksessä, saanut tietaa seuraavaa: Wälikirjalla 29. päivällä Tokakuuta 1900. oli Kauppias Iisakki Kamppi myynyt toiminimelle Kihl. Cölle 20. standertila 3. tuuman vahvuisia sekä 6, 7, SS. ja 9. tuuman tingeiä lankkirja, 50. standerttia kerta hin leveyttä, toimitettuina Brändön sataniaan Merikarvian pitäjän Yhbarvian kylässä seuraavan purjesdushauden alkaessa. Wiiden henkilön, niiden muassa Talollisen Aron Uusitalon allekirjoituksella varusta tussa, mainitulle välikirjalle hirjoitetussa sitoumuksessa olivat sanotut henkilöt menneet takaukseen välikirjan täyttämisestä ja sitä vastaan annettavista etumaksuuta, jota paitsi Iisakki Isotalo oli välikirjalle 15. päivänä Joulukuuta 1000. merkitsemässään takauksessa sitoutunut, elleivät edellämainitut takaajaksi kirjoitetut henkilöt voisvastata sitoumuksestaan, selka takauksena lopusta vastaamaan Mainitulla välikirjalla oli Iisakki hamppi, sille kirjoitettujen kuittien mukaan, saanut: 19. päivänä Joulukuuta 1900. 10300. markkaa, 5. päiväja Tammikuuta 1901. 5000. markkaa ja toiminimen Pihle 6on viimaksisanotun kuun 8. päivänä siis ettyä välikirjan oikeuksineen ja velvollisuuksineen Juhla Maria Malinen silloin vielä elossa olevalle miehelle Varakonsulille Frans Henrik Malinille, seuranneen Helmikuun 5. päivänä 1000. markkaa. Päätöksillänsä 5. päivältä Heinäkun ta 1902. oli sitten Karkaanpään pitajan ynnä Karvian ja Ronka joen kappelien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeus velvoittanut Frans Uusitalon edellämainitun takaussitoumuksensa perusteella Varakonsutille Matinille heti maksamaan viidennen osan yllämainituista Fijakki Kampin saamista etumaksuista eli 50. markkaa 6. prosentin korkoineen, luettuna 2000. markasta 19. päivästä Joulukuuta 1900., 1000. 52
markasta 5. päivästä tammikuuta 1901. ja 2000. markasta seuranneen Helmikuun 5. päivästä. Sittenkun Frans Uusitalolta, asianomaisen ulosottomiehen 1. päivänä Lokakuuta 1902. antaman lodistuksen mukaan, oli toimitetussa ulosottopityksessä havaittu puuttu van omaisuutta ylläsanotun päitöksen suorituksi, on Thekla Maria Malin silloin jo kuolleen kun bonsulin Malinin oikeudenomistaja na Merikarviän ja Siikaisten pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut Iisakki kotaloa velvoitettavaksi edelläsä notun täytetakauksensa perusteella ja kun Iisakki Kamppi oli jätti nyt välikirjassa mainitun hän vunan kokonansa täyttämättä, Kanla Maria Malinille suorittamaan mitä Frans Uusitalo kerrotuin tavoin oli velvoitettu Varakonsuhti Malinille maksamaan, siitä kuitenkin vähentäen Turun ja Porin läänin Kuvernöörinviraston pääsöksessä 31. päivällä Tammikuuta 1902. Iisakki Isotalolle määrätty kulujen korvaus viisikolmatta markkaa. Wastaten asiaan on Iisakki Iso talo anonut kannetta humottavakei ensin sillä perusteilla, että Tijakki Kamppi oli toiminimelle Abel lalle toimittanut kaikki välikirjossa 29. päivältä Lokakuuta 1900. hankkiakseen ottamansa lankutja ettei Iisakki Protalolle oltu ilmoitettu välikirjan siirrosta Varakonsutille Matinille, sekä myöhemmin sen nojalla, että Matin oli luopunut kaikesta oikeudestaan kysymyksessä olevalla vaatimuksella kääntyä Iisakki Asotalon puoleen, koska Isotalo 14. päivänä Taivakuuta 1907. oli sitoutunut lunastamaan Iisakki Kampin Varabonsulille Malinille antaman 12000 markan vekselin, jossa asettajaksi merkityn Iisakki Isotalon nimi oli ollut väärennetty, ja Isotalo olikin sen vikselin maksanut. Muo53
mauttaen Iisakki Kampin suorittaneen Varakonsulille Malinille takaisin puheenalaisia etumaksuja 5000. markkaa, on Iisakki Ajotala myöskin pyytänyt korvausta oikeudenkäyntikuluistansa. Jutun oltua sen menettetyn alaisena kuin asiakirjat osottavat on Kihlakunnanoikeus 16. päivänä Huhtikuuta 1907. julistetulla päätöksellä sen ratkaisuut; ja koska Iisakki Kamppi 29. päivänä Sokkikuuta 1900. tehdyssä välikirjassa oli sitoutunut Brändén satamaan 1901. vuoden purjehdushuuden alkaessa toiminimen Pihl elen vastaanotettavaksi hankkimaan 200 tanderttia 3. tunman vahvisia ehä 6. SS, 8. ja 9. tuuman levyriä lankkirja, 50. standerttiä kutakin lajia, erikseen tapuloituina ja koltettuina, ja Frans Uusitalo neljän muun henkilön kanssa oli siten tunut lailliseen takaukseen sekä Iisakki Isotalo 15. päivänä Joulukuuta 1900. mennyt täytetäkaukien sanotun välikirjan täyttämi jesta ja sitä vastaan annettavien tumaksujen takaisin suorittami esta, niin ja hän mainittu väli kirja sitten oli siirretty Tarakonsalo le Matinille 5. päivänä Tammikuuta 1901. eikä ollu näytetty välikirjan mukaan hankittavan puutavaran tulleen toimitetuksi toimimimelle Pihllele toi Matinille sebä Iisakki Kamppi välikirjaan tehdyillä merkinnöillä oli tunnustanut etumaksuuna kolmessa erässä saaneensa yhteensä 25300. markkaa eikä Frans Uusitalella, jonka osalle laillisena takausmiehena oli tullut vastattavaksi viides osa mainitusta summasta eli 5060. markkaa, hänen luonaan toimitetussa ulosottogrityksessä oltu havaittu olevan omaisuutta takaamansa velkamaaran suoritukseen, Kihlakunnanoikeus on, nojautuen R. K. 10. luvun 8. ja 11. SS:ään, velvoittanut Iisakki Isotalon Thekla Maria Malinille Varakonsulin Malinin oikeu54
tenomistajana huittia vastaan maksamaan viinituhatta kuusi kymmentä markkaa kuuden prositten vuotuisine korkoineen, luettuna rahojen saantipäivästä kiinnes täysi suoritus tapahtuusi ehsiis kahdestatuhannesta kuudesta kymmenestä markasta 19. päivästä Joulukuuta 1900., tuhannesta markasta 5. päivästä Tammikuuta 1907. ja kahdestatuhannesta markasta seuranneen Helmikuun 5. päivästä siitä kuitenkin vähennettyä edellämainitut viisikolmatta markkaa ja Isotalon, hyväksi luettava viides osa Iisakki Kampin Tarakonjoille Matinille takaisen maksumista viidestatuhannesta markan la. Hovioikeus jonka tutkittavaksi Iisakki Ajotalo oli vetoamalla saat tanut julun, on 2. päivänä Joulu suuta 1910. antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan, kuitenkin siten että edellämainitut Rekta Maria Malinen saatavasta lyhen ettäviksi määrätyt viisikolmatta markkaa ja tuhat markkaa, joiden hakmajan Kihlakunnanoikeus oli ottänyt mainitsematta, olivat katettavat maksetuiksi, edellinen määä 31. päivänä Tammikuuta 1902. ja nuhat markkaa, jonka maksuajasta i ollut silkoa, 1. päivänä Lokakuua samana vuonna, jolloin tapahtuneen ulosottopityksen aikana se ainakin vielä oli ollut suorittamat ta; ja on Iisakki Tiotalo velvoitettu naksamaan Bekla Maria Malinillä hänellä Hovioikeudessa olleitten kulujen korvaukseksi kuusikymmentä markkaa. Hovioikeuden tuomioon on Fijakki Isotalo anonut muutosta perustelemalla, johon Piikla Maria Malin on vastannut; minkä jälken ja Thekta Maria Malinin tällä välin huoltua, jättäen jälkeen ja edellämainitut oikeuden omistajansa, täällä on asiassa toimitettu suuttinen kuulustetu. 55
Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän, jutun ja katsoo, ettei Iisakki Asotalo ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota man ten kuin että edellämainittujen tuhannen markan suorituksen, joka on todistettu tehdyksi beväällä vuona 1901., on katsottava tapahtuneen si 31. päivänä Toukokuuta sanottua vuotta; joten oikaistuna Hovioikeuden tuomio muuten jää pysyväksi Tätä kaikki asianomaiset noudatta koot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Sentin Saarinen Alfred Lillksiala Sentin Saarinen Alfred Kiuksiala Johannes Pesonen. A. V. Lillsuvaa K. R. Helanen Alfred Lindström. Tammikuun 23 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullegsa talonkaupan moitetta koskevassa jutussa, jossa Tuuloksen pitäjän Lakkolan kylästä kotoisin oleva Talollisenleski Maria Kristiina Eerikintytär Eerola, Luopioisten kappelin Puutikkalan kylässä asuvat Herastuomari Johannes Rekola ja hänen vaimonsa Henrika Wilhelmiina Eerikintytär Rekola, Tuuloksen pitäjän Pohjoisten kylästä olevät Talollisenpojat Jooseppi Eerikinpoika Häppölä omas ta puolestaan ja kuolleen veljensä Talollisen Adolf Eerikinpoika Häppölän alaikäisten lasten Johannes Hugon, Johan nan ja Paavo Nikolain holhoojana sekä Kustaa Adolf Adolf linpoika Häppölä ynnä Lakko lan kylässä asuva Talollinen Juho Eerikinpoika Tuomaala ovat 1. - A. L. J. P. - R. H. - H. R. 56. SS: 56. SS: Sig. 82. R. D.
yhteisesti hakijoina ja Talollinen Josef Rudolf Rykäri, Tuuloksen pitäjän Toivaalan kylästä, poisjää neenä vastaajana. Annettu Oikeus osastossa 23 päivänä Tammikuu ta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellensä evettelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Sittenkun Josef Rudolf Rykäri Marraskuun 8 päivänä 1907 oli saanut ensimäisen lainhuudon Lammin pitäjässä sijaitseviin Hakkalan alssitaloksi kutsuttuihin Friisalan ja Palmolan rälssisäteritiloihin, mitkä Rykäri kauppakirjalla Huhtikuun 18 päivältä 1907. oli 35,000 markan kaupnahinnalla ostanut seuranneen Toukokuun 20 päivänä kuolleelta Talolliselta Eerik Erikinpoika Hakkalalta ja hänen vaimoltaan Vilhelmiina Joosepintyttäreltä, sekä viimeksimainittukin oli Helmikuun 8 päivänä 1908 kuollut ovat Maria Kristiina Eerola ja hänen edellä luetellut asiakumppa ninsa ynnä nyttemmin rintaperillisiltä kuollut Talollisenpoika Kustaa Eerikinpoika Häppölä, Erik Hakkalan lähimpinä perillisinä, Josef Rudolf Rykärille toimituttaman ja haasteen nojalla Lammin ja Kosken pitajäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut että, koska ylempänä mainittu Hakkalan rälssitalosta tehty kauppa oli vähän aikaa sen jälkeen kun se oli tehty, kauppakumppanien keskinäisestä suostumuksesta peruutettu, Kihlakunnanoikeus julistaisi sanotun kaupan piiretuksi ja Josef Rudolf Rijkärin sen nojalla saaman lainhuudon mitättömäksi sekä velvoittaisi Rykärin lailliseen jakoon Eerik Hakkalan perillisten kesken luorittamaan Hakkalan rälssitalon sekä kaiken sen, mitä siihen kuuluiKanteesta kuultuna on Josef Rulolf Rykäri sitä vastustanut; min kä jälkeen Kihlakunnanoikeus, jos sa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyn 51
tikustannuksistaan, on 9 päivänä Marraskuuta 1908 julistanut päätöksen ja koska Eerik ja Wilhelmiina Hakkala eläissään olivat kauppakirjalla Huhtikuun 15 päivältä 1907 myyneet omistermansa Hakkalan rälssitalon Josef Rudolf Rykärille eikä ollut puoltakaan todistusta esitetty siitä että sanottu kauppa oli piirettu, sentähden Kihlakunnanoikeus on kanteen hyljän ryt sekä jutun niin päättyessä veljoittanut Maria Kristiina Eerolan ja hänen asiakumppaninsa, yhtei sesti tahi kellä heistä varoja oli, Joaf Rudolf Rykärille suorittamaan korvaukseksi tämän oikeudenkäyn tikuluista sata viisikymmentä markkaa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Maria Kristiina Eerola ja hänen asiakumppaninsa olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 17 päivänä Tanmikuuta 1911 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan, velvoittaen Maria Kristiina Eerolan asiakumppaneineen Josef Rudolf Rykärille suorittamaan maksut Rykärin kappalesta Hovioikeuden tuomiota kuusitoista markkaa kahdeksankymmentä penniä. Hovioikeuden tuomioon ovat Maria Kristiina Eerola ja hänen edellä ensiksi luetellut asiakumppaninsa anoneet muutosta Keisarillinen senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, itteivät Maria Kristiina Eerola ja hänen asiakumpi naniinsa ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asiano naiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Pantui Karinen Alpso Luksiala. Pantui Karinen Alfred Liiksiala. Johannes Pesonen. K. A. Helanen. Johannes Pesonen. K. A. Helanen. A. J. Ollusenvaara Alfred Lindström. 58
Tammikuun 23. päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Kurun Korioikeudesta tulleessa velkoomusta koskevassa jutussa, jossa ovat Rakennusmestari Viktor Malja Porin kaupungista, hakijana sekä toiminimi Porin Tiilitehdes Anton Liinaharja ja Kumpp, samasta kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeus osastossa 23. päivänä Tammikuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedol: Toiminimi Porin Tiilatehdas Anton Liinaharja ja Kuonpp. on Porin kaupungin Raastuvanoikeudessa vastinut Rakennus mestarie Maljaa velvoitettavaksi toimimi- melle suorittamaan sen Maljalle vuosien 1906. ja 1907. kuluessa toimittamista muuritulistä ja sovesta laskun mukaan 5688. markkaa 50. penniä korkoi neen sekä korvaamaan toiminimen oikeudenkäyntikustannukset. Asiasta kuultuna on RakennusLäsnä: A. f. A. L. J. P. R. B. - A. Rb. J. A. Sr. 59 Pag. 145. R. T. 1911.
mestari Malja myöntänyt mainitun laskun muuten oikeaksi, paitsi että siihen oli Elokuun 15. päivänä 1907. toimitetuis. ta 49,500 muuritulestä laskettu 95. markkaa tuhannetta, vaikka tulien hinta asionalaisten kesken Syyskuun 5. päivänä 1906. laaditun hankintavälikirjan mukaan oli ainoastaan 49. markkaa tuhannelta; ja on Malja ilmoittanut suostuvansa suorittamaen laskun sisällyksen tältä kohden vikaistuna. Kastauksen johdosta on toiminimi väittänyt ettei edellä mainittu hankin tavälikirja koskenut puheenalaista erää ja selittänyt, että toiminimi oli vuonna 1907. sitoutunut Rakennusmesta rille Maljalle toimittamaan 60000 tilltä80. markasta tuhannesta sillä nimemomaisella ehdolla, että kustakin tiililähetyksestä seuraisi käteinen maksu; mutta kun Malja, jolle jo oli toimitettu riidan alaiset tiitet, ei ollut suorittanut niiden hintaa, toiminimi on katsonut ole vansa oikeutettu isäämään tiilistä paikkakunnalla käyvän hinnan 95. markkaa tuhannetta. Konstuvanoikeus on jutussa Joulukuun 11. päivänä 1907 julistetussa päätöksessä antanut lausuntonsa; ja koska Rakennusmestari Matja oli myöntänyt Porin Tiilitehdas Anton Liinaharja ja Kuompi'ilta saaneensa vastaanottaa kaikki toiminimen puolesta Raastuvanoikeuteen jätettyyn laskuun merkityt tiitet, eikä Malja vastoin toimi niemen kieltää ollut voinut näyttää sen suostuneen Aeljalle hankkimaan kysymyksenalaisia neljääkymmentäyhdeksää tuhatta viittäsataa tiettä toiminimen ja Rakennusmestarin Maljan kesken Syyskuun 5. päivänä 1906. tehdyn hankintavälikirjan perusteella, sentähden ja kun oli näytetty, että toiminimi oli Neljelle myynyt sanotun määrän tiiliä kahdeksankymmenen markan hinnasta tuhannelta asettamatta hinnan määrän ehdoksiettä se olisi käteisellä rahalla maksettava, on Raastuvanoikeus velvoittanut Rakennusmestarin Maljan maksamaan leskuin sisällyksen viisituhatta kuusisataa kahdeksankymmentäkolme markkaa viisikymmentä penniä, vähentäen kuitenkin neljänkymmenenyhdeksäntuhannen vii30
densadan tuloon hinnasta viisitoista markkaa tuhannetta, yhteensä seitsemänsataa neljäkymmentäkaksi markkaa viisikymmentä hemmiä, eli siis Porin Tiilitehdas Anton Liinaharja ja Stumpi: Me kvittia vastaan suorittamaan neljätuhatta yhdeksänsataa neljäkymmentäyksi markkaa viiden prosentin korolla haasteräivästä Lokakuun 5 päivästä 1907, mutta asian saatuun nähden hyljännyt toiminimen vastimuksen oikeudenkäyntikustannusten korvaamisesta Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Popin Tiilitehdas Anton Liinaharja ja Kuoneppsekä Rakennusmestari Malja puolin ja toisin olivat vetoamalla saattaneet jutun on tuomiolla 3. päivältä Huhtikuuta 1911. jättänyt asian muuten Raastuvanoikeuden päätöksen varaan paitsi että Hovioikeus on velvoittanut Rakennusmentarin Kaljon maksamaan toiminimelle korvauk seksi sen asian takia Raastuvanoikeudessa olleista kulungeista sata kolmekymmentäviisi markkaa. Hovioikeuden tuomioon on Raken nusmestari Malja anonut muutosta perustelemalla, johon Porin Tiilitehdas Anton Sivrakarja ja Kuonpp. on vastannut. Keisarillinen Konaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ellei Rekemies vesteri Malja ole esiintuonut syytä muut taa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jääpysyväksi; ja velvoitetaan Rakennusmestari Salja suorittamaan toiminimelle Porin Tiiutehdels Anton Sivraharja ja Kuonppi: Me, och lä jutusta täällä olleiden kustanomisten korvaukseksi, kahdeksankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: kanteri Saarinen Alpes Luukkala. kanteri Saarinen Alfred Luukkala. Johannes Pesonen. K. R. Helanen. Johannes Pesonen. K. R. Helanen. A. J. Olluskvaia. Alfres Lindström 61
Tammikuun 23 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaator tuomio nostorahalla Keisarit lisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa maa-alueen luovuttamista koskevassa jutussa, jossa Kauppias Asarias Pulkkinen, Rantasalmen pitäjän Ahvensalmen kylästä on hakijana ja Nahkuri Erik Immonen, samasta kylästä. vastaajana: Annettu Oikeus osastossa 23 päivänä Tammi kuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun asiakirjat ja mistä saanut tietää: Rantasalmen ja Kangaslammin pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Asarias Pulkkinen, Erik Immoselle toimituttamansa haasteen nojalla, lausunut, että Talollinen Paavo Pekanpoika Tolvanen ja hänen poikansa Otto Tolvanen jotka yhdessä Paavo Pekanpoika Tolvasen toisen pojan Paavo Tolvasen kanssa omistivat neljänneksen KuiLäsnä: F. S. W. t. B. A. E. N. K. A F. O. L No 75. Pag. 33. R. 1910
konranta nimistä perintötaloa No 3 sanotussa Ahvensalmen kylässä, olivat välikirjalla 1 päivältä Marraskuuta 1901 siitä vuokranneet Erik Immoselle 25 vuodeksi välikirjassa lähemmin määrätyn maa-alueen Oravin kunavan rannalla, minkä vuokrasopimuksen vakuudeksi Erik Immonen oli Kihlakunnanoikeudessa hakenut ja 12. päivänä Maaliskuuta 1902 saanut kiinnityksen Paavo Pekanpoika sekä Paavo ja Otto Paavonpojat Tolvasen omistamiin 2/9 osaan sanottua talon, sekä että Asarias Pulkkinen sittem min kauppakirjoilla 28 päivältä ksekuuta ja 18 päivältä Syyskuuta 1907. oli tullut omistamaan koko mainitun talonneljänneksen; mutta kun mainittu vuokrasopimus oli kiinnitetty ainoastaan 2/9 osaan talosta eikä kiinnitys sen vuoksi, kun sanottu talonneljännes aina oli ollut jakamaton, ollut uutta omistajaa sitova, on Asarias Pulkkinen vaatinut, että Erik Immonen velvoitettaisiin Pulkkisen vapaaseen hallintaan heti luovuttamaan puheenaoleva maa-alue Kanteesta kuultuna on Erik Sm monen sitä vastustanut; minkä jälkun Kihlakunnanoikeus, jossa asian osaiset molemmin puolin myös oli vat anoneet korvausta oikeuden käyn tikuluistaan, 17 päivänä Lokakuuta 1907 julistamassaan päätöksessä on katsonut selville käyniin, että kysymyksessä oleva vuokrasopimus oli kiinnitetty Paavo Pekanpoika sekä Paavo ja Otto Paavonpojat Tolvasen omistamaan 2/9 osaan edellämäinit tua perintötaloa, vaikka nämä siihen aikaan olivat omistaneet koko neljänneksen taloa, mikä neljännes sittemmin oli joutunut Asarias Pulkkisen omaksi; vaan kun se seikka että vuokrasopimus ei ollut tullut kiinnitetyksi koko siihen tilaan, jo hon vuokrattu maa-alue kuului ei yksistään lain mukaan voinut vähentää sitä oikeutta, mikä vuokraajalle kiinnitetyn vuokrasohimuksen nojalla uutta omistajaa vastaan oli tuleva, on Kihlakunnanoikeus kyl63
jännyt kanteen ja velvoittanut Asiarias Pulkkisen kolmellakymmenellä markalla korvaamaan Erik Immosen oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Asarias Pulkkinen oli veteamalla saat tanut jutun, on tuomiolla 11 päivältä Joulukuuta 1909 jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan, samalla velvoittaen Asarias Pulkkisen suorittamaan Erik  Immoselle viisikymmentä markkaa korvaukseksi hänellä Hovioikeudessa olleista kustannuksista Hovioikeuden tuomioon on Asarias Pulkkinen anonut muutosta perustelmalla, johon Erik Immonen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Asarias Pulkkinen ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tumiöta, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Asarias Pulkkinen suorittamaan Erik Immoselle kuusikymmentä markkaa korvaukukT. O. Lilius. si hänellä täällä jutun vuoksi olleista kustannuksista. Tätä kaikki asian omaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti 1mo Soavikoski. Matter Andersin.  Emil Saavikoski. Matter Andersin. B. Anneberg lähman B. Anneberg lähman K. Auer 64
Tammikuun 24 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeulesta tulleessa korvausta. koskevassa jutussa, jossa Rustitilallinen Verner Malakiaan poika Harsu, Tyrvään pitäjän Kaltsilan kylästä, on hakijana, sekä Torpparinleski Karoliina Heikintytär Mäkelä, samasta kylästä. poisjääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 24 päivänä Tammikuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Haastatettuansa Verner Hassun Tynvään pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeuteen on Karolii na Mäkelä siellälausunut, että Kihlakunnanoikeus Verner Hassun nostaman kanteen johdosta de 17. päivänä Maaliskuuta 1902 tulistamallaan päätöksellä velvoitta Lösnä: F. S. W. t. - R. A. - E. N. K.t. SS. O. L. No 98. Pag. 22. R.2. 1910.
nut Karoliina Mäkelän, joka välikirjan nojalla 18 päivältä Huhtikuuta 1854 oli hallinnut Verner Hassun omistamaan Hassun tilan Kaltsilan kylässä kuuluvaa Mäkelän torppaa, heti luopumaan sanotusta torpasta ja jättämään sen Verner Hassun haltuun, mutta Atä Keisarillinen Turun Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Karoliina Mäkelä oli asian saattanut, oli 30 päivänä Maaliskuuta 1904 antamallaan tuomiella, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, kyljännyt Verner Hassun kanteen, men kä tuomion Keisarillinen Senaatti sittemmin 8 päivänä Huhtikuuta 1905 antamallaan tuomiolla oli vahvistanut. Kun Verner Harsu kumminkin oli Kihlakunnanoikeuden kerrotun päätöksen nojalla Toukokuussa vuonna 1902 häädättänyt Karoliina Mäkelän torpasta ja sitä sitten ilman laillista oikeutta pitänyt hallussaan aina 25 päivään Toukokuuta vuonna 1905, jolloin Karoliina Mäkelä Keisarillisen Senaatin tuomion nojalla jälleen oli saanut torpan haltuunsa, ja Karoliina Mäkelälle, kun hänta mainittuna kolmen vuoden aikana oli estetty nauttimasta torpan tuloja ja muita etuja, oli matkaansaatettu vahinkoa, on Karoliina Mäkelä anonut, että Verner Harsu velvoitettaisiin Karoliina Mäkelälle korvaamaan sanottu vahinko, jonka suuruuden selvittämistä varten Karoliina Mäkelä on antanut Oikeuteen torpalla 22 päivänä Elokuuta 1905 hänen pyynnöstään pidetyssä katselmuksessa tehdyn toimituskirjan, minkä mukaan torpan viljelyksistä puheena olevana aikana lähtenyt jyväsata oli arvioitu 3226 markaksi 65 penniksi sekä tulo karjasta, jota torpassa oli keskimäärin pidetty 8 lehmää, yhteensä 4200 markaksi ja torpalla kasvatettavasta pienestä karjasta, kuten sioista, lampaista ynnä muusta 900 markak66
si, jota vastaan torpan menoina ja siis lyhennyksenä arviossa oli lukuun otettu 15 1/2 tynnyristä rukiinsiemeniä 20 markan mukaan tynnyreltä 310 markkaa; 27 tynnyristä 20 kapasta kauransiemeniä 10 markan mukaan tynnyriltä 276 markkaa 65 penniä; kahden hevosen ruokintaa varten tarvittavista 48 tynnyristä kauroja 10 markan mukaan tynnyriltä 480 markkaa; samasta määrästä kauroja muille torpan eläimille samoin 480 markkaa; yhden rengin palkkaamisesta 200 markan mukaan vuodelta 600 markkaa; sengin ruuasta ja muusta ylläpidosta 200 markan mukaan vuodessa 600 markkaa; yhden puan palkkaa misesta 125 markan mukaan vuodelta 375 markkaa; piiän ruuasta ja ylläpidosta 200 markan mukaan vuodessa 600 markkaa; sekä Mäkelän torpan verosta 500 markan mukaan vuodessa 900 markkaa. Edelleen oli katselmuksessa arvioitu Karoliina Mäkelän vahinko siitä, että hänen, tultuaan torpasta häädetyksi, oli täytynyt myydä kaiken karjansa ja muun omaisuutensa sekä olla puheenalaisina kolmena vuotena ilman vakituista asuntoa, yhteensä 1000 markaksi, ja siitä että Verner Harsu oli hävittänyt torpan puutarhan, joka oli ollut Karoliina Mäkelän kuntoon panema, 100 markkaan; ja on Karoliina Mäkelä siis vaatinut Verner Hassua velvoitettavaksi Karoliina Mäkelälle suorittamaan mitä Harsu täten katselmuskirjan mukaan oli Karoliina Mäkelälle maksava ja sitä paitsi vielä korvaukseksi siitäkin että Verner Härsä oli puheenalaisina kolmena vuotena, joina hän oli hallinnut Mäkelän torppaa, hyväkseen käyttänyt sanottuun torppaan kuuluvaa. suutta eräässä lohon myllyssä, 120 markkaa sekä pyytänyt vaatiman sa korvaukset itselleen tuomittaviksi korkoineen viisi sadalta vuodessa, laskettuna oikeudenkäynnin 67