Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
heti voitaisiin ruveta puita poisvedät tämään, tilain metsistä ennen tehdyt välikirjat ja kauppasopimukset jäisivät kaikin puolin voimaansa ja olisivat noudatettavat; kuin myöskin että osakeyhtiöllä oli oikeus myyjäin nimessä mutta omalla kustannuksellaan koettaa oikeudenkäynnillä tai muilla keinoin saada ne jakokunta laiset, jotka eivät suostuneet tuohon kauppaan, pakotetuiksi hyväksymään sen. Tämän johdosta olivatkin useut niistä tilallisista, jotka olivat tehneet vastakerratun kauppasopimuksen osakeyhtiön kanssa, Kuusamon pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatineet muita Alakitkan jakokunnan osakkaita velvoitettavaksi hyväksymään kauppasopimuksen, mutta Kihlakunnanoikeus oli 13 päivänä Kesäkuuta 1902 julistetulla päätöksellä, jonka Hovioikeus oli vahvistanut tuomiolla 2 päivältä Heinäkuuta 1904, hyljännyt sanotun vaatimuksen. Samojen tilallisten sen jälkeen vuonna 1905 Oulun läänin Kuvernööriltä anottua, että heidän ja osakeyhtiön välinen kauppasopimus vahvistettaisiin, olivat ylläsanotun jako kunnan osakkaat Kuvernöörille annetussa kirjoituksessa 6 päivältä Kesäkuuta 1906 pyytäneet, että äskenkerrottu anomus jätettäisiin huomioonottamatta ja jakokuntalaisille annettaisiin lupaasianomaisella metsänhoitovirkamiehellä leimauttaa kaikki jakokunnan metsissä olevat terveet petäjät ja kuuset, jotka Emetrin korkeudella maasta kuoren periltä täyttivät vähintäin 22 1/2 senttimetriä, kuin myöskin että sama metsänhoitovirkamies määrättäisiin myymään puheenalaiset puut julkisella huutokaupalla ja että saadut rahat talletettaisiin Oulun lääninrakastoon sieltä asianomaisille maanomistajille määräysten mukaan jaettaviksi; ja oli Keisarillinen Senaatti, jonka ratkaistavaksi Kuvernöö ri oli alistanut asian, 26 päivänä Lokakuuta 1906 jättänyt useinsanotut kauppasopimuksen vahvistamatta sekä mitä kruununtiloihin tuli, suostunut Aukitkan jakokuntalaisten äskenkerrottuun yhteiseen anomukseen ehdolla että myy270
täviksi leimattaisiin ne puut, jotka 1,3 metrin korkeudella maasta lukien kuoren päältä täyttivät 30 senttimetriä tahi enemmän, sekä että muuten huutokauppa toimitettaisiin noudattamalla Kasarillisen Senaatin siinä suhteessa antamia määräyksiä. Sittemmin oli Alakit kan jakokunnan yhteismetsästä myyty Sahanomistaja Emil Granfeltille 17558 puuta 3 markan 25 pennin Toiminimelle 1. Rusanoffille v. Pojalle 144079 puuta 2 markan 75 pennin sekä Ytterstfors Tråvaru Aktiebolag nimiselle osakeyhtiölle 13,800 puntu 3 markan 18 pennin hinnasta rungolta, joten keskikinta runkaa kohti oli ollut vähän päälle 3 markan 7 pennin. Taneli Männikölle toimitetun haasteen nojalla on tämän jälkeen Harjakko Tråvaren Aktiebolagin puolesta mainitussa Kihlakunnanoikeudessa vaadittu että koska Taneli Männikkö, tultuaan Näin nikon tulon omistajaksi, 27 päivänä Syyskuuta 1893 oli kantunut osan metsän kauppahinnasta, jonka vakuudeksi tila oli kiinnitetty, ja sellaisena myöskin allekirjoittanut 27 päivänä Marraskuuta 1000 tehdyn sopimuksen, mutta siitä huolimatta oli omaksi hyödykseen, myymällä talonsa metsän toistamiseen muille, riistänyt osakeyhtiöltä tilaisuuden hyväkseen käyttää hankkimaansa och kuutta samaan metsään, Taneli Männikkö velvoitettaisiin suorittamaan osakeyktiölle korvaukseksi niistä 13, 111 puusta, mitkä osakeyhtiö 8 päivänä Heinäkuuta 1891 tehdyn välikirjan nojalla olisi ollut oikeutettu saamaan Alakitkan jakokunnan yhteismetsästä, 3 markkaa 7 penniä puulta eli yhteensä 40,250 markkaa 77 penniä korkoineen, siitä kuitenkin vähennettyä välikirjassa määrätyn hinnun maksamat ta oleva osa 600 markkaa; minkä ohessa osakeyhtiön puolesta on anottu korvausta sen oikeudenkäyntikuluista. Asiasta kuulusteltuna on Taneli-Männikkö anonut kannetta kyljättäväksi, Kihlakunnanoikeus on 2 päivänä Heinäkuuta 1913 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi War271
jakka Trävaru Aktiebolag oli vetoamalla saattanut jutun, on 20 päivänä Elokuutu 1914 antanut tuomion asiaan; ja koska kysymyksessä olevalla kauppakirjalla 8 päivältä Heinäkuuta 1891; jota tehtäessä isoa jakoa ei vielä oltu Alakitkan jakokunnassa toimitettu, oli myyty puita hakattaviksi jakokunnan yhteisestä metsästä ja kauppakirja siis, ollakseen pätevä, edellytti kaikkien jakokuntalaisten suostumusta puiden hakkaamiseen koska Taneli Männikko ynja useat muut jakokunnan osakkaat, tehtyään Harjakka Trävaru Aktiebolagin kanssa edellämainitun sopimuskirjan 27 päivältä Marraskuuta 1900, jolla oli jakokunnan metsästä myyty samallaisia puita kuin ylläsanotullu kauppakirjalla ja jossa oli määrätty muun muassa, että viiläsanottu, osakeyhtiölle sillä välin siirretty kauppakirja oli katsottava kumotuksi jos sopimuskirjalle saataisiin asianomainen vahvistus, olivat koettaneet oikeuden kijmmillä saada niitä jakokunnan talonomistajien, jotka eivät olleet sopimuskirjaa allekirjoittaneet, palstatuiksi hyväksymään sen, mutta heidän siitä ajamassa kanne oli hyljätty sekä Keisarillinen Senaallikin sittemmin 26 päivänä Lokakuuta 1906 oli mitä jakokunnassa oleviin kuumentiloihin tuli, jättänyt sopimuskirjan vahvistamatta; ja koska näin ollen myöskin oli katsattava selvitetyksi, että oli mahdotonta saada kaikkeen jakokuntalaisten suostumusta 8 päivänä Heinäkuuta 1891 tapahtuneeseen metsänkauppaan, joka siis 5 päivänä Syyskuuta 1886 annetun Metsälain 8 SS:n mukaan oli rauennut; sen vuoksi, ja kun tähän nähden Taneli Rön kö oli ollut oikeutettu yhdessä kaikkien muiden jakokunnan talonomistajain kanssa ja Keisarillisen Senaatin kruunun tilojen puolesta siihen antamalla suostumuksella myymään muille puita jakokunnun yhteisestä metsästä, on Hovioikeus jättänyt asian sen loppupuutetsen varaan, johon Kihlakunnanoikeus oli johtunut, sekä velvoittanut Harjakka Travara Aktiebolagin viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Taneli Männikön kulut Hovioikeudessa, minkä ohessa Hovioikeus kuitenkin on oikeuttanut osakeyhtiön eri oikeudenkäynvillä 272
hakemaan takaisin mitä 8 päivänä Heimäkuuta 1891 tehdyssi kauppakirjassa sovitusta kauppahinnasta oli suoritettu. Hovioikeuden tuomioon on osakeyhtiö Wärjakka Tråvaru Aktiebolag anonut muutosta perustelmalla, johon Taneli Männikkö on vastannut Keisarillinen Senuutti on tutki nut tämän jutun ja katsoo, ettei Varjatka Tråvaru Aktiebolag ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Varjakka Trävaru Aktiebolag suorittamaan Taneli Männekölle, hänellä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvaukseksi, kahdeksankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti. Walter Andersson Johannes Pesonen. Walter Andersson Johannes Pesonen. K. R. Helanen. K. Auer / E. Thesleff. Helmikuun 16 päivänä 1916. "Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta laasan Hovioikeudesta tulleessa korvausjutussa, jossa ovat Varjakka Trävaru Aktiebolag niminen osakeyhtiö Oulun kaupungista, hakijana sekä Talolliset Juho ja Kalle Sehtola eli Lehtiniemi, Kuusamon pitäjän Alakitkan kylästä, vastaajina. Annettu Oikeusosastossa 16 päivänä Helmikuuta 1916 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietääOstettuaan kauppakirjalla 9 päivältä Huhtikuuta 1898 Talolliselta Taneli Lehto lalta eli Kurlilta kaikki tämän hallitsemän 1/8 manttaalisen Lehtolan kruunun talon, No 33 Alakitkan kylässä, lohkosta eli vastatulevasta sarasta löytyvät, sakatukeiksi kelpaavat puut, aina siihen suuruuteen, jotka, yhdeksän kyynärän korkeudelta tyvälukkauksesta, täyttivät yhdeksään tuumaan ja sitä isimmäioli Kauppias T. H. Ervasti kauppakirjalla 22. päivältä Heinäkuuta 1592 sittenkuin Sämän 76. 1/3 - 7. N. K. H. - k.ut E. Thesleff. 273 Rag. 1853. Sr. s. 1914. No324
mainittu kruununtila 5 päivänä Maalis kuuta 1892 oli ostettu perinnöksi Konsuli Kon Candelinille, nuoremmalle, myynyt se man talon nykyisten rajain sisällä löytyvät kaikki männyt ja kuusel, jotka 7 metrin 13 senttimetrin eli 12. kyynärän korkeudella läpimitäten täyttivät 24 5/7 senttimetriä eli 10 kalutuumaa; ehdolla muun muassa että Ostaja saa puut hakata ja pidättää milloin itselleen parhaiten sopie sekä että jos Kauppias Ervasti tavalla tahi toisella saattaisi ostajalta pois omistusoikeuden näin nyt myötyihin metsiin, Ervasti eli velvollinen maksamaan takaisin saamansa kauppasumman korkoineen sekä suorittamaan ostajalle vahingonkonaukseksi 3 markkaa jokaisesta metsässä olevasta viimemainitun kauppakirjan mukaisen mitan täyttävästä puusta. Osakeyhtiö Varjakka Tråvaru Aktiebolag jolle tämä hakkuusikeus sittemmin oli siirtynyt, sekä Lehtolan perintöta len silloiset omistajat Taneli Lehtola ja hänen vaimonsa Anna Riitta Lehtola ynnä Kauppias Ervasti ja hänen vaimonsa Maria Ervasti, yllämainitun kauppakirjan perusteella saman talon metsän omistajina, ja suuri osa muita Alakilkan jakokunnan osakkasta olivat sittemmin 27 päivänä Marraskuuta 1900 tehneet keskenään kauppasopimuksen, jolla mainitut jakokunnan makkaat olivat osakeyhtiille myyneet ja luovuttaneet jakokuntaan väliaikaisesti ja tusta metsästä kaikki terneet pitäjät ja kuu set, jotka 7 metrin korkeudella läpimitäten täyttivät 25 senttimetriä, ja sitä isommat, ehdoilla muun muassa, että osakeyhtiön tuli maksaa jokaisesta mitan täyttävästä puusta 2 markkaa 25 penniä että koska suupemmalta osalta jakokuntaan kuuluvia tiloja ole näitten manttaalin mukaan kauppaan sisältyvä metsä jo aikaisem min myyty Klemuli Candelinille ja Tahanomistaja J. A. Nordbludelle sekä välikirjat meistä metsäkaupoista, jota vastaan jo oli nostettu rahoja, oli siirretty osakeyhtiölle tämä ole oikeutettu ensi maksuerästä kantamaan ja kuittuamaan kullekin tilalle tulevasta rahaosasta niin paljon kuin talon metsää vastaan ennakotta oli maksettu ynnä kuuden pro274
sentin korko tuosta määrästä; että äsken mainitut tilain metsistä ennen tehdyt kaupat tulisivat kumotuiksi, jos puheena olevalle kauppasopimukselle saataisiin asianomainen vahvistus ja semmoinen lyra että osakeyhtiö sen perusteella voisi ryhtyä metsää hakkauttamaan ja poishedättämään, mutta että jos kauppasopimukselle syystä tai toisesta ei saatäisi vahvistusta tahi se muista syistä kumontuisi ja joutuisi mitättömäksi taikka metsän hakkauttamiseen ei annettai si sellaista lupaa että siitä heti voita siin ruveta puita poisvedättämään, tilain metsistä ennen tehdyt välikirjat ja kauppasopimukset jäisivät kaikin puolin voimaansa ja olisivat noudatettavat. kuin myöskin että osakeyhtiöllä oli oikeus myyjäin nimessä mutta omalla kustannuksellaan koittaa oikeudenkäynnellä tai muilla kuinun saada ne jakokuntalaiset, jotka eivät suostuneet luoken kauppaan, pakotetuiksi hyväksymään sen. Tämän johdosta olivatkin useat mistä tilallisista, jotka olivat tehneet juurikerratun kauppasopimuksen osakeyhtiön kanssa, Kuusamon pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatineet muita Alakitkan ja kokunnan osakkaita velvoitettaviksi hyväksymään kauppasopimuksen, mutta Kihlakunnanoikeus oli 13 päivänä Kesäkuuta 1902 julistetulla päätöksellä, jonka Hovioikeus oli vahvistanut tuomiolla 2. päivältä Heinäkuuta 1904, hyljännyt sanotun vaatimuksen. Samojen tilallisten sen jälkeen vuonna 1905 Oulun läänin Kuvernööriltä anottua, että heidän ja osakeyhtiön välinen kauppasopimus vahvistettaisiin, olivat ylläsanotun jakokunnan osakkaat, niiden joukossa Taneli Lehtola, Kuvernöörille annetussa kirjoituksessa 6 päivältä Kesäkuuta 1906 pyytäneet, että äskenkerrottu anomus ja tettäisiin huomioonottamatta ja jakokuntalaisille annettaisiin lupa asianomaisella metsänhoitovirkamiehellä leimauttaa kaikki jakokunnan metsissä olevut terneet peläjät ja kuuset, jotka 6 metrin korkeudella maasta kuoren päältä täyttivät vähintään 22 SS senttimetriä kuin myöskin että sama metsänhoitovirkamies 275
määrättäisiin myymään puheenalaiset puut julkisella huutokaupalla ja että saadut rahat talletettaisiin Oulun läänin rahastoon sieltä asianomaisille maanomistajille määräysten mukaan jaetta viksi; ja oli Keisarillinen Senaatti, jonka ratkaistavaksi Kuvernööri oli alistanut asian, 26 päivänä Lokakuuta 1906 jattänyt useinsändun kauppasopimuksen vahvistamatta sekä, mitä kruununtiloihin tuli, suostunut Alakotkan jakokunta laisten yhteiseen anomukseen ehdolla että myytäviksi leimattaisiin ne puut, jotka 1,3 metrin korkeudella maasta lukien kuoren päältä täyttivät 30 senttimetriä tahi enemmän, sekä että huutokauppa muuten toimitettaisiin noudattamalla Keisarillisen Senaatin siinä suhteessa antamia määräyksiä. Sittemmin oliken Alakitkan jakokunnan yhteismetsästä myyty Tuhanomistaja Emil Granfeltille 175,628 puuta 3 markan 25 pennin, toiminimelle N. Kusanosfille i Nojalle 1449, muuta 2. markan 75 pennin sekä Ytterstson Trävaru Aktiebolag nimiselle makyhtiölle 138,800 puuta 3 markan 18 pennin hinnasta rengolta, joten keskihinta runkoa kohti oli ollut vähän päälle 3 markan 7 pennin Sittenkuin Taneli ja Anna Riitta Sehto la olivat kuolleet, viimeksi mainittu 9 väivänä Maaliskuuta 1908 ja Taneli Lehto la 23 päivänä seurannutta Syyskuuta, jälkeensä jättäen perillisenä muitten muassa Juho ja Kalle Lehtolan, on Sarjakka Trävaru Aktiebolag, haastateltuaan Juho ja Kalle Lehtolan mainittuun Kihlakunnanoikeuteen, siellä vaatinut että, koska Taneli Lehtola, huolimatta siitä että hän mainitulla osakeyhtiölle sittemmin sineyllä kauppakirjalla 9 päivältä Huhtikuuta 1888 jo oli myynyt kysymyksessä olevan metsän ja sen lisäksi Anna Riitta Lehtolan kesä allekirjoittamalla kauppasopimuksen 27 päivältä Marraskuuta 1900 ja loin Lehtolan talo jo oli perinnöksi ostettu myöntänyt saman kauppakirjan oikeaksi ja metsän hakkanoikeuden kuuluvaksi osakeyhtiölle, oli omaksi ja siis myöskin perikuntansa hyväksi myynyt metsän toistamiseen muille ja siten riistänyt osakeyhtiöllä mahdollisuuden hyväkseen 276
käyttää hankkimaansa oikeutta samaan metsään, Juho ja Kalle Lehtola, jotka ilmoituksen mukaan omistivat Lehtolan talon, vanhempainsa perillisinä velvoitettaisiin suorittamaan osakeyhtiölle korvaukseksi niistä 8740 puusta, mitkä osakeyhtiö Taneli Lehtolan ja Kauppias Ervasten välisen kaupan mukaan olisi ollut oikeutettu saamaan Alakotkan jakokunnan yhteismetsustä 3 markkaa 7 penniä puulta eli yhteensä (2331 markkaa 80 penniä korkoineen; minkä ohessa osakeyhtiön puolesta on anottu korvausta sen oikeudenkäyntikuluista, Asiasta kuulusteltuina ovat Juho ja Kalle Lehtola anoneet kannetta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus on 2 päivänä Heinäkuuta 1913 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Värjakka Trävaru Aktiebolag oli vetoamalla saat tanut jutun, on 20 päivänä Elokuuta 1911 antanut tuomion asiaan; ja koska kysymyksessä olevalla kauppakirjalla 9 päivältä Huhtikuuta 1888, jota tehtäessä isiajakoa ei vielä oltu Alakilkan jakokunnassa toimitettu, oli myyty puita hakattavaksi jakokunnan yhteisestä metsästä ja kauppakirja siis, ollakseen pätenä, edellytti kaikkeen jakokuntalaisten suostumusta puiden hakkaamiseen, koska Taneli Lehtola ynnä usiat muut jakokunnan osakkaat tehtyään Varjakka Trän Aktiebolagin kanssa edellämainitun sopimuskirjan 27 päivältä Marraskuuta 1900 olla oli jakokunnan metsästä myyty samallaisia puita kuin ylläsanotulla kauppakirjalla ja jossa oli määrätty muun muassa, että vieläsanottu, osakeyhtiölle sillä välin siirretty kauppakirja oli katsottava kumotuksi, jos sopimuskirjalle saataisiin asianomainen vahvistus, olivat kuittaneet oikeudenkäynillä saada niitä jakokunnan talonomistajia, jotka sivät olleet sopimuskirjaa allekirjoittaneet, pakotetuiksi hyväksymään sen, mutta heidän siitä aiamansa kanne oli hyljätty sekä Keisarillinen Senaattikin sittemmin 26 päivänä Lokakuuta 1906 olimitä jakokunnassa oleviin kruununtiloihin tuli, jättänyt sopimuskirjan vahvis277
tamatta; ja koska näin ollen myöskin oli katsottava selvitetyksi, että oli mahdotonta saada kaikkien jakokuntalaisten suostumista 9 päivänä Huhtikuuta 1888 tapahtuneeseen metsänkauppaan, joka siis 3 päivänä Syyskuuta 1886 annetun Metsäläin SS:n mukaan oli rauennut; semvuoksi, ja kun tähän nähden Taneli Sehtola oli ollut oikeutettu yhdessä kaikkien muiden jakokunnan talonomistajain kanssa ja Keisarillisen Senaatin Kruunun tilojen puolesta siihen antamalla suostumuksella myymään muille puita ja kokunnan yhteisestä metsästä, on Ileri oikeus jättänyt asian sen loppupääliksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus oli johtunut; sen ohessa kuitenkin oikeut taen osakeyhtiön eri oikeudenkäynnillä hakemaan takaisin mitä sovitusta kaupvahinnasta ehkä oli suoritettu Wovioikeuden tuomioon on osakeyhtiö Karjakka Trävarne Aktiebolag anonut min tosta perustelmalla, johon Juho ja Kalle Lehtola ovat vastaneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Sarjakka Trämu Aktiebolag ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyäksi, ja velvoitetaan Marjakka Trävaru sktiebolag suorittamaan Juho ja Kalle Lehtolalle, heillä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvaukseksi, kahdeksankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen SenaattiWallev Andersin. Johannes Pesonen. Walborg Andersson. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer. E. Thesleff. 278
Helmikuun 16 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa korvausjutussa, jossa ovat Värjakka Trävaru Aktiebolag niminen osakeyhtiö, Oulun kaupunoista, hakijana sekä Talolliset Pekka ja Aappo Juumajärvi Kuusamon pitäjän Alakitkan kylästä, viimeksimainit tu niin hyvin omasta puolestaan kuin mielenvikaisen veljensä Talollisen samasta kylästä Taneli Juumajärven holhoojana, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 16 päivänä Helmikuuta 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä saanut tietää: Kauppakirjalla 15 päivältä Joulukuuta 1891 on Aappo Juumajärvi omasta puolestaan sekä Pekka ja Taneli Juumajärven valtuuttama na, Sahanomistaja J. A. Fordbladille Läsnä: W. A. J. P. - R. H. K. A: SS: 74. 279 No 325 Pag 186 R. D. 1914.
myynyt kaikki Aappo, Pekka ja Taneli Juumajärven yhteisesti omistamaan Juumajärven 1/8 manttaalin verotaloon, No 24 Alakitkan kylässä, kuuluvat ja " nykyisten rajain sisällä löytyvät sahatukeiksi kelpaavat männyt ja kuuset jotka 12 kyynärän korkeudella täyttivät läpimitäten 10 kalutuimaa ja sitä enemmän, ehdolla muun muassa että puut olivat otettavat kymmenen vuoden kuluessa siitä kuin kaikki kruununtilat Alakitkan jakokunnassa oli ostettu perinnöksi ja oikeus metsänhakkuuseen oli saavutettu sekä että myyjät, jos he toimisivat niin että ostaja menetti oikeutensa myytyyn mitsaan, olivat velvolliset maksamaan lakaisin nostamansa kauppasumman korkoineen sekä suorittamaan ostajalle vahingonkarvaukseksi kolme markkaa jokaisesta metsässä olevasta yllämainitun mitan täyttävästä puusta. Sittenkuin sanottu hakkamoikeus oli luovutettu osakeyhtiölle Värjakka Trävara Aktiebolagille oli suuri osa Makitkan jakokunnan osakkaita, niiden joukossa myöskin Pekka ja Aappi Juumajärvi, viimeksimäinittu myöskin edellämainitun holhoojatoimensa puolesta, tehnyt osakeyhtiön kanssa 27 päivänä Marraskuuta 1900 kauppasopimuksen, jolla mainitut jakokunta laiset olivat osakeyhtiölle myyneet ja luovuttaneet jakokunnalle väliaikaisesti jaetusta metsästä kaikki terveet männyt ja kuuset, jotka ilmelan korkeudella läpimitäten täyttivät 25 senttimet. riä, ja sitä suuremmat, ehdoilla muun muassa että osakeyhtiön tuli maksaa jokaisesta mitan täyttävästä puusta 2 markkaa 25 penniä; että koska suuremmalla osalta jakokuntaan kuuluvia tiloja oli näitten manttaalin mukaan kauppaan sisältyvä metsä jo aikaisemmin myyty Tahanomistaja Nordbladille ja Konsuli Leonard 280
bandelin nuoremmalle sekä välikirjat noista metsäkaupoista, joita vastaan jo oli nostettu rahoja, oli siirretty osakeyhtiölle tämä oli oi keutettu ensi maksuerästä kantamaan ja kuittaamaan kullekin tilalle tulevasta rahaosasta niin paljon kuin talon metsää vastaan ennakolta oli maksettu ynnä kuuden prosentin korko tuosta määrästä; että äskenmainitut tilain metsistä ennen tehdyt kaupat tulisivat kumotuiksi, jos puheenaolevalle kauppasopimukselle saalaisiin asianomainen vahvistus ja semmoinen lupa että osakeyhtiö sen perusteella voisi ryhtyä metsää hakkauttamaan ja poisvedattämään, mutta että jos kauppasopimukselle syystä toisesta ei saataisi vahvistusta laki se muista syistä kumontuisi ja joutuisi mitättömäksi taikka metsän hakkauttamiseen ei annettaisi sellaista lupaa että siitä heti voitaisiin ruveta puita poisvedaltamään, tilain metsistä ennen tehdyt välikirjat ja kauppasopimukset jäisivät kaikin puolin voimaansa ja olisivat noudatettavat, kuin myöskin että osakeyhtiöllä oli oikeus myyjäin nimessä mutta omalla kustannuksellaan koettaa oikeudenkäynnellä tai muilla keinoin saada ne jakokuntalaiset, jotka eivät suostuneet tuohon kauppaan, pakotetuiksi hyväksymään sen. Tämän johdosta olivatkin useat niis tä tilallisista, jotka olivat tehneet vastakerrotun kauppas epimuksen osakeyhtiön kanssa. Kuusamon pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa vaalin eet muita Alakitkan ja kokunnan osakkaita velvoitet taviksi hyväksymään kauppasoperiuksen, mutta Kihlakunnanoikeus oli 13 päivänä Kesäkuuta 1902 julistetulla päätöksellä, jonka Hovioikeus oli vahvistanut luomiolla 2 päivältä 281
Heinäkuuta 1904, hyljännyt sanotun vaatimuksen. Samojen tilallisten sen jälkeen vuonna 1905 Oulun läänin Kuvernöörillä anottua että heidän ja osakeyhtiön välinen kauppas opimus vahvistettaisiin, olivat ylläsanotun jakokunnan osakkaat Kuvernöörille annetussa kirjoituksessa 6 päivältä Kesäkuuta 1906 pyytäneet, että äskenkerrottu anomus jätettäisiin huomioonottamatta ja jakokuntalaisille annettaisiin lupa asianomaisella metsänhoitovirkamiehellä leimauttaa kaikki jakokunnan metsissä löytyvät terveet petäjät ja kuuset, jotka 6 metrin korkeudella maasta kuoren päältä täyttivät vähintäin 22 1/2 senttimetriä, kuin myöskin että sama metsänhoitoverkamies määrättäisiin myymään puheenalaiset puut julkisella huutokaupalla ja että saadut rahat tällelettaisiin Oulun läänin läninrahastoon sieltä asianomaisille maanomistajille määräysten mukaan jaettaviksi; ja oli Keisarillinen Senaatti, jonka ratkaistavaksi Kuvernööri oli alistanut asian, 26 päivänä Lokakuuta 1906 jättänyt useensanotun kauppasopimuksen vahvistamatta sekä katsonut hyväksi, mitä kruunun tiloihin tuli, suostua Alakitkan jakokuntalaisten äskenkerrittuun yhteiseen anomukseen ehdolla että myytäviksi leimattaisiin ne puut jotka 1/3 metrin korkeudella maasta lukien läpimitäten kuoren päältä täyttivät 30 senttimetriä tai enemmän, sekä että muuten huutokauppa toimitettaisiin noudattamalla Keisarillisen Senaalin siinä suhteessa antamia määräyksiä. Sittemmin oli Alaket kan jakokunnan yhteismetsästä myyty Sahanomistaja Emil Granfeltille 1755,528 puuta 3 markan 25 pennin, toiminimelle il282
Riisanoffelle v Pojalle 1440,79 puuta 2 markan 75 pennin sekä Ytterstfors Trävaru Aktiebolag nimiselle osakeyhtiölle 13,800 puuta 3 markan. 18 pennin hinnasta rungolta, joten keskihin ta runkoa kohti oli ollut vähän päälle 3 markan 7 pennin Pekka ja Aappo Juumajärvelle viimeksimainitulle myöskin Taneli Juumajärven holhoojana, toimitetun haasteen nojalla on tämän jälkeen Värjakka, pävaruAktieboläain puolesta mainitussa Kihlakunnanoikeudessa vaadittu, että koska Aappo Juumajärvi, omasta puolestaan sekä Pekka ja Taneli Juumajärven valtuuttamana, oli allekirjoitlanut 15 päivänä Joulukuuta 1891 tehdyn kauppakirjan sekä Pekka ja Aappo Juumajärvi, viimeksimainittu myöskin edellämainitun holhoojatoimensa puolesta, sitä paitsi allekirjoittanalla kauppasopimuksen 27 päivältä Marraskuuta 1900 olivat myöntäneet sanotun kauppakirjan 15 päivältä Joulukuuta 1891 ehdotti masti noudatettavaksi, mutta siitä huolimatta olivat omaksi hyödykseen, myymällä talonsa metsan toistamiseen muille, riistäneet osakeyhtiöltä tilaisuuden hyväkseen käyttää hankkimaansa oikeutta samaan metsään, Pekka ja tappo Juumajärvi viimeksimainittu myös Taneli Juumajärven holhoojana, velvoitettaisiin suorittämään osakeyhtiölle korvaukseksi niistä 8740 puusta, mitkä osakeyhtiö 15 päivänä Joulukuuta 1891 tehdyn välikirjan ne jalla olisi ollut oikeutettu saamaan Alakitkan jakokunnan yhteismetsästä, 3 markkaa 7 penniä puulta eli yhteensä 2081 markkaa 80 penniä korkineen, siitä kuitenkin vähennettyä välikirjassa määrätyn hinnan maksamatta oleva osa 600 283