Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
koineen kuin myös korvaamaan Kauppias Philipille hänen oikeudenkäyntikulunkinsa. Asiasta kuulustettuna, on HeikkiKorhonen väittänyt, että hän, tehtyänsä 6. päivänä Tammikuuta 1905. edellämainitun toiminimen kanssa propsihankintakontrahdin, oli sen nojalla kantamistansa etumaksuista tunnustanut kysymyksessä olevan vekselin sillä nimenomaisella, toiminimen hyväksymällä ehdolla, että vekseli pidettäisiin ainoastaan vakuutena sanotuita etumaksuista sekä ettei toiminini saisi vekselin perusteella hakea Korhoselta enempää kuin mitä toiminimi sittemmin ehkä olisi Korhoselta saapa; ja koska tämä saaminen Heikki Korhosen laatiman tilin mukaan teki kuusituhatta kaksisataa neljäkymmentäkaksi markkaa kaksi. penniä, on Heikki Korhonen, ilmoittaen Kauppias Philipin puheenalaisen hankintakontrahdin oikeuttamisla välityksissä esiintyneen toiminimen omistajana, vastustanut kannetta, mikäli se nousi yli viimeksimainitun rahamäärän. Tämän jälkeen on Raastuvanoikeus 28. päivänä Helmikuuta 1907. julistamassaan päätöksessä ratkaissut asian; ja koska kysymyksessä oleva velkomus perustui selvään, Heikki Korhosen tunnustamaan ja maksettavaksi joutuneeseen vekseliin, joka oli siirretty Kauppias Philipille, eikä Heikki Korhosen ylempänä kerrottu väite perustunut Korhosen suoranaiseen suhteeseen Kauppias Philipiin, on Raastuvanoikeus, nojaten 29. päivänä Maaliskuuta 1858. annetun Kekselisäännön 37. ja 85. SS:ään, velvoittanut Heikki Korjosen heti, saadessaan alkuperäisen Akselin kuitattuna haltuunsa, suorittamaan Kauppias Philipille viisitoistatuhatta yhdeksänsataa kolmekymmentäkolme markkaa neljäkymmentäseitsemän penniä ynnä kuuden prosentin vuotuisen koron haastepäivästä, 19. päivästtä Helmikuuta 1907., kunnes täysi maksu toimitettiin, minkä ohessa Heikki Korhosen tuli seitse430
mälläkymmenellä markalla korvata Kauppias Philipille hänelle asiasta johtuneet kustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksiHeikki Korhonen oli vetoamalla saat tanut jutun, on tuomiossa 29. päivänä Helmikuuta 1908. vahvistanut Raastuvanoikeuden päätöksen sekä velvoittanut Heikki Korhosen suorittamaan Kauppias Philipille maksut hänen kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota, kymmenen markkaa kahdeksankymmentä penpiä. Kovioikeuden tuomioon on Heikki Korhonen anonut muutosta, minkä jälkeen suullinen kuulustelu täällä on tapahtunut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoe, ettei Heikki Korhonen ole esiintuonut syytä muuttaa Kovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi Tätä kaikki asianomaiset noudatta431. Transportuhannan koot Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A: Norde. C. J. Timgren. wala klander. A. Henr. Snellman 1all Kungist
Lokakuun 6 päivänä 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa korvausta koskevassa jutussa, jossa Talollinen Taavetti Nylander, Uudenkirkon pitäjän Airikkalan kylästä, on hakijana sekä sanotun pitäjän Iivattalan kylässä asuva Talollinen Tahvo Lempiäinen vastaaja. na: Annettu Oikeusosastossa 6 päivänä Lokakuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Tahvo Lempiäiselle 14 päivänä Loka. kuuta 1903 toimitetun haasteen nojalla en Taavetti Nylander Uudenkirkon pitäjan käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut että, sittenkun Taavetti Nylanderin isävainaja Talollinen Juhana Nylander eläessään välikirjalla 29 päivältä Marraskuuta 1888 oli yhdeksänsadan ruplan hinnasta Tahvo Lempaiselle ja hänen veljelleen Antti Lempiäiselle luovuttanut hallitsemansa neljänneksen kruuLäsnä: R. A. W. - J. B. - C. J. T. -let. U. S. 432 No 1979. Såg. 155. R. D. 1907.
nuntaloa No 2 mainitussa Iivattalan kylässä sekä samalla sitoutunut niinhyvin Tahvo ja Antti Lempiäisen kustannuksella omalle nimellensä ostamaan sanotun talonosan perinnöksi kuin myös sitten uudella välikirjalla luovuttamaan omistusoikeuden talonosaan Tahvo ja Antti Lempiäiselle, Taavetti Nylander Juhana Nylanderin oikeudenomistajana oli 16 päivänä Huhtikuuta 1898 saanut perintökirjan tuohon talonosaan sekä sittemmin tarjoutunut antamaan Tahvo Lempiäiselle kauppakirjan talonosasta sitä vastaan, että Tahvo Lempiäinen suorittaisi kauppahinnasta vielä maksamatta olevat kahdeksansataa neljäkymmentä ruplaa ynnä korvausta perinnöksiöstokustannuksista, mutta ettee Tahvo Lempiäinen ollut suostunut päättämään puheenalaista kauppaa; että Taavetti Nylander tämän johdosta oli Kihlakunnanoikeudessa vaatinut Tahvo Lempiäisen velvoittamista muuttamaan tilalta pois, sekä että. Kihlakunnanoikeuden hyljättyä kerrotun kanteen, Hovioikeus, jonka tutkittaraksi Taavetti Nylander oli vetoamalla saattanut asian, tuomiossa 21 päivänä Helmikuuta 1903 oli velvoittanut Tahvo Lempiäisen 1903 vuoden puolipaastona muuttamaan tilalta ja jättämään sen Taavetti Nylanderin vapaasti hallittavaksi; ja koska Tahvo Lempiäinen 29 päivästä Marraskuuta 1888 aina kevääseen saakka vuonna 1903 oli hallinnut talonosaa ynnä nauttinut kaikki tulot siitä, sekä puhdas tulo tilan viljelyksestä, paikalla pidetyn arvion mukaan, oli tehnyt neljäsataa yhdeksän ruplaa viisikymmentä kopeekkaa vuodessa, on Taavetti Nylander vaatinut että Tahvo Lempiäinen velvoitettaisiin suorittamaan Saavette Nylanderille korvaukseksi mainitusta tilasta neljänätoista vuonna nauttimistaan tuloista viisituhatta seitsemänsataa kolmekymmentäkolme ruplaa korkoineen, kuitenkin poisluettua Tahvo Sempiäisen tilan hintaa maksamat kuusikymmentä ruplaa, minkä ohessa Taavetti Nylander on anonut korvausta oikeudenkäyntikulungeistaan. f Asiassa kuulustettuna, on Tahvo 433
Lempiäinen, muistutettuaan että Taavetti Nylanderin vaatimus, mikäli se koski korvausta tilan viljelemisestä ennen 14 päivää Lokakuuta 1893, oli vanhentunut, vastustanut kannetta, koska Tahvo Sempiäinen yllämainitun luovutuskirjan nojalla oli ollut oikeutettu hallitsemaan sanottua tilaa Kihlakunnanoikeus on 12 päivänä Marraskuuta 1904 julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Tahvo Lempiäinen oli neljäntoista vuoden aikana viljellyt puheenalaista talonosaa maksamatta siitä mitään korvausta, minkä vuoksi ja kun Taavetti Nyländerin palkkiovaatimus ei vielä ollut vanhentunut, koska tilan perinnöksiosta, joka oli perustanut asianosaisten nykyisen oikeussuhteen, oli keskeyttänyt vanhentumisen, Kihlakunnanoikeus on velvoittanut Tahvo Lempiäisen sanotussa tarkoituksessa suorittamaan Taavetti Nylanderille neljältä ensimäiseltä vuodelta kuusikymmentä markkaa ja kymmeneltä niitä seuranneilta vuosilta sata kaksikymmentä markkaa kultakin, joka osapuilleen vastaisi viiden prosentin korkoa tilan kauppahinnasta eli siis yhteensä tuhat neljäsataa nel jäkymmentä, markkaa tästä kuitenkin poisluettua kauppahintaa maksetut kuusikymmentä ruplaa, jonka ohessa Tahvo Lempiäisen tuli viidelläkymmenellä markalla korvata Taavetti Nylanderille hänellä asiasta olleet kulungit. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Taavetti Nylander että Tahvo Lempiäinen olivat vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 28 päivänä Syyskuuta 1907. sen ohessa että Kihlakunnanoikeuden Tuhvo Lempiäisen ylempänä mainitun, ranhentumisesta tekemän väitteen johdosta intama lausunto hyväksyttiin, katsonut toteennäytetyksi, että Tahvo Lempiäinen, sittenkun Juhana Nylander, sitouduttuaan Tahvo ja Antti Lempiäiselle siirtämään omistusoikeuden kysymyksessä olevaan talonosaan, 29 päivänä Marraskuuta 1888 oli Tahvo Lempiäiselle luovuttanut talonosan hallintaoikeuden oli sanotusta ajasta alkaen vilpittömässä mielessä hallinnut ja viljellyt talon434
osaa, kunnes Hovioikeus tuomiossa 21 päivänä Helmikuuta 1903 oli velvoitta. nut hänet, nautittuaan laillisen lähtöajan, luopumaan talonosasta viimeksi mainitun vuoden puolipaastona; minkä vuoksi ja kun tilan tuotteet kuuluivat sille, joka vilpittömässä mielessä hallitsi tilaa, Hovioikeus, muuttaen Kihlakunnanoikeuden päätöstä tältä osalta, on hyljännyt Taavetti Nylanderin asiassa ajaman kanteen; joten oikaistuna Kihlakunnanoikeuden päätös muun puolesta, eli mikäle Taavetti Nylander sen kautta oli velvoitettu takaisin suorittamaan Tahvo Lempiäiselle talonosan kauppahintaa kantamansa kuusikymmentä ruplaa, jäi pysyväiseksi. Hovioikeuden tuomioon on Taavetti Nylander anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Tahvo Lempiäinen on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden ylempänä Uno Strömsten. mainitun, 28 päivänä Syyskuuta 1907 annetun tuomion, vahvistaa Kihlakunnanoikeuden asiassa julistaman päätöksen. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A: Bonde. J. Hen. Ingman. Au. Kungvist. Julias Nummelm C. J. Timgren 135
hem Den 6. Oktober 1908. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisions skilling från Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Hopältsasses sorn Henrik Hartman och Bank kommissarien Werner Wegelius, bägge från Åbo stad, i egenskap af sysslomän i Färgaremästare enkan Josefina Antonetta Blom qvists till konkurs upplåtna bosökande, samt Jurisutriusgockandilaten Antti Mikkola och Vice häradshöfdingen. Georg Segersträlle från sagde stad, hvardera för sig, Senatsentrakopisten Carl Justinus Blomqvist, från Helsingfors stad, jämte Tektern August Alexander Alho och dennes hustru Hanna Elisabeth Alho, från Raumo stad, gemensamt, äfvensom Stationsinspektorn Ossian Gideon Hintgeoch Kronolänsmannen Julius Konstantin Göransson jämväl gemensamt, tillstädeskomne, men Landthushållaren Erik Herman Tuomqväki, från Svaksis socken J N - G. H. - 6. F. - A. G. SS. G. M. 43 No 1981. 43 No 1781. Pag 149. R. D. 1908.
Josefina Antoinelta Blomqvist, Handlandehustrun Maria Narolina Sviberg och Handlanden Carl Gustaf Wahlström, alla från Åbo, Bankdirektören Johan Osvald Wasastjerna, från Helsingsors, och Hofrättsperidenten Ferdi nand Alexander Kumlin, från Wibags stad, uteblifne svarande, angående klander af arfskifte: Gifven uti Justitiedopartementet den 6. Oktober 1908 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Den 14 Mars 1890 hafva Josefina Antoinelta Blomqvist och hennes se dermera den 26. Juni 1896 aflidne man Färgaremästaren i Åbo Carl fustus Blomqvist i vittnens närva ro vidgått ett af dem den 25 Februa ri 1890. affattadt skriftligt inbördes testamente af innehåll, bland annat, att Josefina Antoinella Blomqvist, i händelse Färgaremästaren Blomqvist före henne med döden afginge skulle intill sin dödedag få sitta i orubbadt bo med full frihet att utan intrång af andra förvalta och till bo els bästa använda dess tillgångar, men att Josefina Antoinetta Blomqvist, om hon trädde i annat gifte, borde genast till makarne Blomqvists lain afträda all egendom så i löst som fart och för sin förvaltning af den samma då afgifva fullständig redo visning, hvarefter hon egde af de afträdda tillgångarna öfverst uttaga. 7,000 mark, medan däremot allt det öfriga skulle skiftas lika emellan bar nen. Efter Färgaremästaren Klemqvists försälle har Josefina Antonelta Blomgvist bevakat omförmälda testamente och på grund af detsamma innehaft sitt och sin mans bo oskiftadt, men ndermera, efter det Josefina Antoinetta Ilomqvist den 2. Januari 1904 upplåtit sin egendom till konkurs, den 13 nästhäföljande Februari skriftligen afsagt lig förmånen att sitta i orubbadt booch lämnat tillstånd till boets skiften 437
de vederbörande arfvingar emellan I följd häraf har skifte af boet företagits den 2. April 1904, hvarvid antecknats, utom annat, att Färgaremästaren Blomqvist vid sin död estälämnat följande i äktenskapet med Josefina Antonetta Blomqvist födda barn, nemligen: Ingenioren Karl Petter Gustaf Blomqvist, Senats extrakopisten Blomqvist, Landthushållaren Blomqvist, Tarmegaren Karl August Blomqvist, Maria Karolina Sviberg och Hanna Elisabeth Alho; att boets tillgångar utgjordes af Salvela Kerois och Katakangari hemman i Piikkis socken, hvilka lägenheter makarne Blomqvist under äktenskapet tillhandlat sig och skiftesmannen värderat till inalles 75000 mark äfvensom säkra lösöretillgångar till ett belopp och värde af 17. 215 mark 30 pen ni, hvarutom till boet hörde följande såsom osäkra betecknade tillgångar, nämligen: särskilda skuldsedlar, aflier, obligations och depositionsbevis till ett upptaget penningevärde af 622, 160 mark, hvilka värdepap. per blifvit långifna åt Maria Karolina Svibergs man Handlanden Johan August Sviberg och af honom hantsatts för lån ur Aktiebolagen Förningsbanken i Finland och Nordiska Aktiebanken för Handel och Industri 137,441 mark 5 penni, utgörande återtående fordran hos Handlanden Soiberg enligt två af honom den 12 Maj 1903 utfärdade skuldsedlar, hvardera å 75,000 mark eller tillsammans 15000 mark, efter afdrag af 12,558 mark 95 penni, som influtit genom försäljning af särskilda till säkerhet för betalnin gen af skuldsedlarnas innehåll pant satta Handlanden Sviberg allhöriga lifförsäkringsbref; samt 10,000 mark enligt en af Landthushållaren Blomqvist den 2 September 1899 utfärdad förskrifning; äfvensom att från tillgångarna komme att afgå endast skifteskostnader na med 510 mark 78 penni. Efter det Josefina Antoinelta Blomqvist härå uttagit såsom fördel lösören till ett värde af 826 mark 50 penni och vederbö438
rande uppgifvit att öfriga lösöretillgångar komme att försäljas, hvadan skifte i persedlar icke behöfde ske, har bodelningen verkstälts sålunda, att Josefina Antoinetta Blomqvist tillagts i giftorätt en tredjedel af den fasta egendomen samt hälften i den återstående säkra lösegendomen och i de osäkra tillgångarna, hvaremot hvarje barn på sin lott fått en niondedel af boets fastigheter och en tolftedel af nästnämnda sädra och osäkra förordillgångar, jämte det sterbhusdelegarene förklarats vara skyldige att i förhållande till hvad dem tillagt i arf deltaga i betalningen af den gäld, hvarför boet tilläfventyrs häftade eller kunde komma att ahvälfvas ansvarighet. På stämning å Jurisutriusgvekantidaten Mikkola, såsom utsedd förmyndare för Ingeniören Blomqvist, å Vicehäradshöfdingen Segersträle, så som tillförordnad god man för Färmegaren Blomqvist, å Senatsentrakopisten Blomqvist, Tektoon Alho och Hanna Elisabeth Alho samt Landthushållaren Klomqvist, för egen del, å Stationsin pektom Hintje och Kronolänsmannen Göransson, såsom sysslomän i Sandt hushållaren Blomqvists till konkurs upplåtna bo, å Josefina Antonetta Blomqvist och Maria Karolina Sviberg, för egen del, å Kankdirektören Wasa stjerna, såsom god man för Handlanden Sviberg, äfvensom å Wasastjerna och Handlanden Wahlström, såsom sysslomän i Handlanden Svibags och afhonom innehafda Tinnan Pehr A. Soiberg jord honkursbo, hafva Assessorn Hartman och Bankkommissarien Wege lius, i deras ofvannämnda egenskap, inför Rådstufvurätten i Åbo i afseen de å klander af ofvanbeskrifna skifte anfört, att Josefina Antoinetta Blom qvist, som bevakat det emellan hen ne och Färgaremästaren Blomqvist blefvade inbördes testamentet och däri genom ådagalagt sin afsigt vara att begagna sig af den henne däri tillagde rätten att intill dödedag med full frihet utan intrång af andra 439
förvalta sitt och sin mans gemen samma bo, icke varit berättigad att afstå från denna genom laga kraft vunnet testamente, henne tillagda för män samt att Josefina Antonetta Blomqvist i hvarje fall, sedan hon afträdt sitt bo till borgenärernes förnöjande, icke egt befogenhet att upplåta sin mans hvarlåtenskap till skifte, mär borgenärernes rätt därigenom förnärmades; och jämte det Assessom Hartman och Bankkommissarien Wegelius, ansett ifrågakomna skifte redan på denna grund vara ogiltigt, hafva Assessorn Hartman och Kankkommissarien Wegelius, för den handelse att skiftet dock skulle pröfvas hafva kunnat lagligen verkställas, i saken vidare anmärkt, att skiftesmännen icke från tillgångarna afdragit boets gäld, utan förklarat det icke vara visadt, att Josefina tutoinelta Blomqvists skuldförbindelser blifvit ingångna för boets räkning, men att detta skiftesmannens förfarande icke vore riktigt, enär Josefina Antoinelta Blomqvist hast rätt att fritt försoga öfver boets tillgångar, i följd hvaraf alla förbindelser, hvilka hon därvid iklädt sig, mäste anses vidlåda hela boch de personer, hvilka på grund af berörda förbindelser hos henne egde fordringsrätt, följaktligen vara berättiga de att utfå sina fordringar, innan lort skiftades arfvingarne emellan; hvarföre och då det icke ankommit å skiftesmannen all inlåta sig i pröfning om de af Josefina Aatoinetta Blomqvist ingångna förbindelserna gjorts å boets vägnar eller icke, Assessom Hart man och Bankkommissarien Wegelius yrkat att det öfverklagade skiftet måtte åtminstone på sistanförd grund upphäfvas och förordnande meddelas om nytt skifte, hvarvid nu påpekade felaktighet borde rättas I afseende å waromål i saken hafva Jurisutviusgrekondidaten Mikhola, Vicehäradshöfdingen Segersträle, Senatsutrakopisten Klemqvist, makar ne Alho, Sandthushållaren Blomqvist, Stationsinspektorn Hintse, Kronoläns440
mannen Göransson och Maria Karolina Sviberg framhållit förnämligast att, då Josefina Antoinetta Blomqvist på grund af ofvanberörda testamente haft endast besittningsrätt till Färgaremästaren Blomqvists andel i måkarne Blomqvists gemensamma bo, Josefina Antoinelta Blomqvists borginära icke kunde ega lagligt anspråk på att i hennes ställe så öfver taga förmånen att sitta i orubbadt bo samt vid sådant förhållande ej heller hafva rätt till större del i boet än hvad som motsvarade Josefina Antoinelta Blomqvists lagliga lott däri, hvadan det varit nödigt att medels skifte afskilja samma lott från man nens andel i boet; och som något hinder för Josefina Antoinella Blomqvist all till förmån för mannens arfvingar afsäga sig sin rätt att besitta mannens andel förty icke förefunnits, samt den gäld, Josefina Antoinetta Blomqvist åsamkat sig, icke tillkommit i boets nama eller för boets räkning, utan vore Josefina Antoinetta Blomqvists enskilda, för hvilken mannens andel i boet icke stode i ansvarighet, hafva Jurisutiusqvekandidaten Mikkola och hans nyss bemälde medparter emotrell käromålets förkastande, hvarjemte Josefina Antoinetta Blomqvist, i saken hörd vidgått, att hon iklädt sig sina för bindelser icke å boets vägnar utan för egen del. I sammanhang med förenämnda klandertalan hafva Jurisutiusgekanpidaten Mikkola och Vicehåradshöf lingen Segersträle, å deras bemälda pupillers vägnar, samt Landthushållaren Blomqvist, för egen del, jämte Stationsinspektorn Hintje och Krono länsmannen Göransson, i deras förbeörda egenskap, efter utverkad stäm ning å Josefina Antonella Blom. qvist, Ävensom Hartman och Bank kommisarien Wegelius, emot skiftesförrättningen påmint, att därvid hvarken såsom boets tillgång upptagits eller Färmegaren Blomqvist, Ingeniö ren Blomqvist och Landthushållaren 441
Klomqvist tillskiftats andel i de 12,558 mark 95 penni, som influtit genom försäljning af Handlanden Svibergs förberörda lifförsäkringsbref; att i skiftet ej heller ingått de kontanta medel, som funnits i boet vid den tid, då Josefina Antoinetta Blomqvists kon kurs börjat eller skiftet egt rum, och sålunda ej heller de belopp, hvilka godemännen i sagda konkurs för boet under konkurstiden uppburit, huru Färmegaren Blomqvist, Inge nioren Blomqvist och Sandthushålla ren Blomqvist bort tilldelas laga andel jämväl i samtliga dessa medel; samt att i skiftesinstrumentet icke utsagts att del, som sterbhusdelsgarene tillskiftades, tillades dem in hvar jämte ränta och annan afkomst från skiftesdagen, hvarför Jurisutriusspekandidaten Mikkola och hans nästnämnda medparter yrkat, att Rådstufvurätten måtte antin gen förordna till nytt skifte, hvarvid nyssanmärkta omständigheter bede observeras, eller och förfullständiga skiftet i omförmälda afseenden. Dessutom hafva Josefina Antoinet. ta Blomqvist, Assessorn Hartman och Bankkommissarien Wegelius i må let instämts af Senatsentrakopisten Blomqvist och makarne Alho med yrkanden af enahanda beskaffenhet som i förestå ende måtto framställts af Jurisutriusque bondidaten Mikkola. Vicehäradshöfdingen Sigerträle, Landthushållaren Blomqvist samt Stationsinspektorn Hintge och Kronolänsmannen Göransson, hvarutom Senatsentrakopisten Blomqvist och makarne Alho anhållit, att skiftel jämväl måtte så förfullständigas eller ånyo verkställas att egendo men lades i jemngoda delar, hvar af en hvar af arfvingarna efter lott ning finge sin del. Sedan Josefina Antoinelta Blomqvist, Assessorn Hartman och Bank kommissarien Wegelius blifvit öfver dessa stämningspåståenden hörda, har Rådstufvurätten ej mindre i anledning af Assessom Hartmans och Bankkom missarien Vegelius därvid gjorda in142
vändning, att Senatsentrakopisten Blom qvists och makarne Alhos klandertalan vore sentida väckt, enär den af dem uttagna stämningen delgifvits Assessorn Hartman och Bankkommissarien Wegelius först den 18 November 1904 eller så ledes senare än tre månader efter det oftaberörda arfskifte hållits, med godkännande af sagda invändning uti utslag af den 7 December 1904 förklarat den af Senats extrakopiston Blomqvist och makarne Alho sålunda väckta talan ej kunna af Rådstupurätten till pröfning upptagas, än äfven efter det Presidenten Kumlin, som blifvit utudd. att jämte Bankdirektören Wasatjerna och Handlanden Kahlström vala syssloman i Handlanden Svibergs och Tirman Pehr A. Sviberg jord konkursso, af Annorn Hartman och Bankkommisarien Wegelius likaledes i målet instämts, genom slutligt utslag, afkunnadt den 1 Februari 1905, ansett Josefina Antoinetta Blom qvist genom det emellan henne och Färgaremästaren Blomqvist i förestående måtte skriftligen upprättade och af Josefina Antoinetta Blomqvist efter Färgaremästaren Blomqvists från fälle bevakade testamente hafva blifvit tillagd enahanda förvaltningsrätt öfver Evarlåtenskapen efter Färgaremästaren Blomqvist som tillkommit honom i sistiden både för egen del och med stöd af sin målsmansrätt för sin hustru i hennes vägnar öfver deras förmogenhet samt Josefina Antoinelta Blomqvist hafva varit berättigad att en som utöfva denna rätt ända från Färgaremästaren Blomqvists dödsdag tills Josefina Antoinetta Blomqvist den 2 Januari 1904 gjort konkurs, men att Josefina Antoinetta Blomqvist efter tidpunkten för konkursens början berörda 2 Januari 1904 hell och hållet för terat rättigheten att förfoga öfver sagda kvarlåtenskap, såvidt den ingick i konkursboet, hvarföre Rådstufvurätten förklarat innehållet af den skrift, hvarigenom Josefina Antoinelta Blomqvist den 13 Februari 1904 förmält sig villig att afstå från den henne i omförmälda 443
testamente tillagda förmånen att sitta i orubbadt bo, ogiltigt till den del detsamma rörde konkursbot och Josefina Antoinetta Blomqvists åtgörande vid ifrågavarande skiftesförrättning, hvarvid Josefina Antoinesta Blomqvist uppgifvit boets tillgångar och vidgått särskild becknad afkortning med förmälan tillika att boet ej häftade för någon gäld, vara utan laga kraft och verkom samt på sådan grund jämväl upphäst sjelfva skiftet; men emedan fierisutning handedalen Mikkola och Vicehäradshöfdingen Segersträle samt Stationsinspektorn Hintje och Kronolänsmannen Göransson yrkat på nytt skifte af hvarlåtenskapen efter Färgaremä daren Blomqvist och hinder därför efter Josefina Antoinella Blomqvists afsägelse af sin rätt att sitta i omb badt bo, icke mer föreläge, har Råd etufvurätten ålagt Assessom Hartman och Bankkommisarien Wegelius att så fort sig göra låte vidtaga åtgärd om föranstaltande af nytt skifte äfvensom till iakttagande vid skiftet föreskrifvit, att Assessorn Hartman och Bank bemmission Wegelius borde uti den å dem ankommande redogörelse för boets förvaltning upptaga å redovisningens de letsida äfven vid konkursens början i toet tilläfventyrs förefintliga kontanta medel, vidare de tolftusen femhundra femtioåtta mark nittiofem penni, som erhållits genom försäljning af särskilda i Handlanden Svibergs lif utfärdade försäkningsbref, samt ytterligare hvad som under konkurstiden till boet i öfrigt influtit, och att, sedan alla gent emot boet gällande lagliga sakrättelsi ga anspråk och yrkanden på kvittning blifvit tillgodesedda samt borgenärer. nes i konkursen utdömda fordringar guldna ur de afträdda tillgångarna, förekollet skulle delas sålunda att framta rummet Josefina Antoi nella Blomqvists lott skiljdes från Färgaremästaren Blomqvists arfvingars eller, hvarefter, i händelse betalning af enskild gäld med samfälda tillgånner egt rum, vederlag för samfäld gendom skulle gifvas samt sederme 444