Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
för ifrågavarande tomtandelar efter gångbart pris å orten, vid bestämmande hvaraf de inkomster och fördelar Abram af desamma i deras nuvarande skick kunde bereda sig borde läggas till grund; hvarför och då de å tomtandelarna befintliga byggnaderna, af hvilka en del beböddes och nyttjades af Åström sjelf, derförinnan i hyra afkastat tillsammans 3,240. mark, hvilket belopp, efter beräkning af en ränta enligt åtta procent, motsvarade ett kanital af 41,500. mark, Handlanden Abram anhållit att varda i lösen tillagd nästnämnda summa Sedan Rådstufvurätten, enär parterne ej kunnat åsämjas om ifrågavarande löse skillings belopp, aktat nödigt å stället verkställa syn och värdering å omförmälda reglemente underkastade andelar af gården och tomten No 67., har vid i sådant afseende den 13. Maj 1897. hållen syn ofvansågda pait och plank samt den under bokstafven g.) omnämnda tomtytan åsatts enahanda vården, som vid den tidigare synen, hvaremot nedanuppräknade byggnad der och tomtyta af Rådstufvurätten värderats på följande sätt, nämligen: den under bokstafven och omförmälda byggnaden till 11,000. mark, hvarifrån, med hänsigt till Magistratens förut åberopade bestämmelse, dock afräknats utgifterna för deri antydda förändring af byggnaden med 4,300. mark, hvadan byggnaden uppskattats endast till 6,700. mark; boningshuset, beskrifvet under bokstufven b.) till 2,500. mark; magasinsbyggnaden under bokstafven ej till 1,500. mark; magasinet under bokstufven d.) till 3,600. mark; under bokslafven ej omnämnda tre brandskjul till 225. mark samt den under bokstafven bej omförmälda tomtytan, efter beräkning af 6. mark för hvarje qvadratheter, till 3,525. mark eller således sammanräknadt till 27,576. mark 50. penni Efter det vittnesförhör i målet förriggått samt parterne ömsesides gjort an språk på godtgörelse för sina umgälder deri, har Rådstufvurätten genom den 13. December 1847. afkunnadt utslag utlåtit rig, att alldenstund Rådstufvurätten vid ofvanberörda den 13. derförutgångne Maj verkstälda syn och värdering uppskut12
tat ifrågavarande regtering underkastade andelar af gården och tomten No 67. jemte derå uppförda hus och byggnader till inalles 27,576. mark 50. penni, fördenskull och då afseende icke kunde fastas å Handlanden Abrams anmärkning att sagda gård vore attför lagt värderad, helst någon utredning icke förebragts om hvad densamma kunnat i årliga kyror inbringa, förrän gården undergått de reparationer och förändringar, till hvilka Magistraten den 7. April 1885. lemnat tillstånd, åtades Handlanden Abram att emot erhållande af 27,546. mark 50. penni senast den 1. Juni 1898. till Åbo stad afträda för berörda gårdsandelar med å desamma uppförda hus och byggnader, hvaremot rättegångskostnaderna i målet, i anseende till detsammas beskaffenhet, parterne emellan qvittades. Hofrätten, under hvars pröfning parerne ömsesides i väderag draget målet, för medelst den 5. Februari 1899. deri gifden dom låtit vid Rådstufvurättens motredjade utslag bero, likväl sålunda, att Handlanden Askom egde emot utbekom mande af omförmälda ersättningsbelopp; tjugusjutusen femhundra fyratiosen mark femlio penni, senast den 1. Juni 1899. till Åbo stad afträda ifrågavarande gårdsandelar med å desamma uppförda hus och byggnader Uti denna Hofrättens dom hafva Handlanden Åström och Drätselkammaren i Åbo ömsesides i underdånighet sökt andreng medelst ingifna eduktioner, hvilka parterne derefter i föreskrifven ordning om sesides bemäll. Hvad sålunda förelupit och handlingar na i målet vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande; och jemte del Handlanden Eskrons härstädes gjorda anhållan om målets återförvisande till Rådstufvurätten, på det han komme i tillfälle att genom vittnesmål af Arkitekterne Helge Banken och F. Strandell samt Byggmästaren A. E. Bjurström styrka riktigheten af ett utaf bemälde personer den 20. Mars 1899. utfärdadt, Askoms underdamya andringsansökning belagdt värderingsinstrument, enligt hvilket ifrågakomna andelar af omförmälda tomt No 627 med å desamma uppförda byggnader asulls
tat ifrågavarande regtering underkastade andelar af gården och tomten No 67. jemte derå uppförda hus och byggnader till inalles 27,576. mark 50. penni, fördenskull och då afseende icke kunde fastas å Handlanden Abrams anmärkning att sagda gärd vore attför lagt värderad, helst någon utredning icke förebragts om hvad densamma kunnat i årliga byror inbringa, förrän gården undergått de reparationer och förändringar, till hvilka Magistraten den 7. April 1855. lemnat tillstånd, återdes Handlanden Åström att emot erhål lande af 27,546. mark 50. penni senast den 1. Juni 1898. till Åbo stad afträda förberörda gårdsandelen med å desamma uppförda hus och byggnader, hvaremot rättegångskostnaderna i målet, i anseende till detsammas beskaffenhet, parterne emellan qvittades. Hofrätten, under hvars pröfning parterne ömsesides i väderag dragit målet, har medelst den 3. Februari 1899. deri gifren dom låtit vid Rådstufvurättens motvädjade utslag bero, likväl sålunda, att Handlanden Asköm egde emot utbekom mande af omförmälda ersättningsbelopp; tjugusjutusen femhundra fyratiosex mark femtio penni, senast den 1. Juni 1899. till Åbo stad afträda ifrågavarande gårdsandelar med å desamma uppförda hus och byggnader. Uti denna Hofrättens dom hafva Handlanden Åström och Drätselkammerin i Åbo ömsesides i underdånighet sökt andring medelst ingifna deduktioner, hvilka parterne derefter i föreskrifven ordning om sesides bemält. Hvad sålunda förelupit och handlingar na i målet vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande; och jemte det Handlanden Abrams härstädes gjorda anhållan om målets återförvisande till Rådstufvurätten, på det han komme i tillfälle att genom vittnesmål af Arkitekterne Helge Banken och 5. Strandell samt Byggmästaren A. E. Bjerström styrka riktigheten af ett utaf bemälde personer den 30. Mars 1877. utfärdadt, åreroms underdainga andringsansökning belagdt värderingsinstrument, enligt hvilket ifrågakomna andelar af omförmälda tomt N° 67. med å desamma uppförda byggnader åsatts 143
ett värde af sammanlagdt trettiofyratusen sexhundra åttatiosju mark femtio penni, af Kejserliga Senaten afslås, enär Handlanden Åström redan haft tillräckligt råd rum att föreställa all i saken tillgänglig bevisning, finner Kejserliga Senaten hvar ken Handlanden Åström eller Drätselkommaren i Åbo hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken fördenskull kommer att förblifva. Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länder. Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senat för Finland: Henr. Rosenius. Johansson And; Forsman. J. Wiehel c. Andersin. Karl Stadertskjös Den 2. Oktober 1900. I Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senats för Finland dom uti ett, på nedsätt revisionsskilling, från ÅliHefrätt inkommet mål emellan Fabriksarbetaren Josef Edvard Airanen, från Karuna kapell, sökande, samt Handlanden i Åbo stad Gustaf Alfred Dammert, svarande, angående fordran: Sifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitie Departement, i Helsingfors, den 2. Oktober 1900. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig fördragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande. Wid Rådstufvurätten i Åbo stad har Josef Edvard Airanen, efter Handlanden Dammet ågången stämning, anfört, att Josef Edvard Amanen, hvilken från den 1. November 1891. till samme dag 1895. innehaft tjenst hos Handlanden Dammert såsom arbete dare å denne tillhöriga Päistärpää egendom i Karuna kapell emot bestämda årliga lönsförmåner, hade, Odde A. afel - A. B. - C. J. - E. F. - J. E. H. - t. k. E. A. K. S. No 1011. Pag. 93. R. D. 1899.
då han den 1. November 1895. lemnat om ordade befattning, å sina löneförmåner dels för det då tillandalupna legoåret dels för föregående ljenskar hos Handlanden Dammest innestående sammanlagdt 418. mark 37. penni, och medan Handlanden lämmest icke kunnat förmås att till Josef Edvard turanen erlägga dennes omförmälda fordran, har Josef Edvardturanen påstått Tammisto förpligtande att till eturanen genast betala berörde 11SS. mark 37. penni jemte sex procents årlig ränta derå från den 1. November 1875. samt ersätta turanen för hans umgälder i målet. I anledning af käromålet har Handlanden Dammest afgifvit genmäle samt derjemte anfört, att Joaf Edvard Ananen under sin tjenslik hos lämnest genom vårdslöshet och vakframhet vällat, att en å Taistaipää befintlig, Tammert tillhörig ankärkning af 45. famnars längd och 49. famnar fastygströss, värda i ammanlagdt 340. mark, förkommit, samt att genom Josef Edvard turanens oskicklighet och värdslöshet icke allenast 280. hehtoliter hafre förskämts, hvarigenom Handlanden Lambert åsamkats en skada af 560. mark, utan och 30. häckar bö om 20. lispund häcken, värda, efter 80. penni lispundet, sammanlagdt 480. mark, förstösts; och har Handlanden Dammert, efter genstämning å Josef Edvard Airanen, förty yrkat den sistnämndes åläggande att till Tammest utgifva berörda belopp. Sedan Josef Edvard Niiranen bemitt Handlanden Tammerts förestående yrkanden samt vittnesförhör i målet egt rum, har Rådstufvurätten genom den 7. Maj 1898. afkunnadt utslag deri utlåtit sig och, beträffande först Josef Edvard viranens talan, funnit Josef Edvard Alexander tillböra uti innestående lön hos Handlanden Dammert fyrahundra aderton mark trettiosju penni, samt vidkommande Handlanden Tamments genfordrings anspråk, förklarat ådaga445
lagdt vara, att genom Josef Edvard tuvänens vårdslöshet under det sista begväret Dammert tillhörig ketting till ett värde af etthundra tjugufem mark och tross af femtio marks värde förkommit från Päistänpää egendom, men utredning icke förekomma derom, att omförmälda hafve och tio genom Josef Edvard Ananens vållande förfarts; i anseende hvartill och då Josef Edvard Airanen vore skyldig att ersätta Handlanden Lamnert förlusten af omordade hetting och tross, Rådstufvurätten ålagt Handlanden Dammit att emot qvitto till Josef Edvard Airanen genast utbetala fordrade fyrahundra aderton mark trettiosju penni, med afdrag derifrån af förberörda etthundra sjuttiofem mark, eller sålunda tvåhundra fyra tiotre mark trettiosju penni jemte å sistsagda belopp löpande sex procents årlig ränta från den 1. November 1895. intill dess full betalning följde samt att med etthundra nittio mark godtgöra Josef Edvard Auranen för dennes kostnader i rättegången. Hofrätten, under hvars pröfning Handlanden Dammert i väderagdragit målet, har medelst den 16. Mars 1899. deri gifven dom yttrat sig och funnit Handlanden Dammert icke hafva anfört skäl till annan ändring i Rådstufvurättens motvädjade utslag än att, enär styrkt blifvit, att Josef Edvard Airanen, medan han innehaft ifrågakomna befattning, genom värdslöshet vållat att å Piistäyrää egendom icke allenast etthundra åttatiotvå hehtoliter sjuttio litter hafve blifvit skadade, hvarigenom Handlanden Dammert tillskymdats en förlust af två mark för bektolitern, utan äfven femhundra lispund hö, värdt åttatio penni lispundet, förfarts samt Handlanden Samments tillgodohafvande hos Josef Edvard tillunen sålunda utgjorde, förutom etthundra sjuttiofem mark för den förkomna hettingen och trössen, trehundra sextiofem mark fyratio pen446
ni för omordade minskning i befuns värde och fyrahundra mark för hört eller inalles niohundra fyratio mark fyratio penni, Josef Edvard Ananen, då från nästsagda belopp afdrages tulanens fordran hos Handlanden Dommert fyrahundra aderton mark trettiosju penni, af Hofrätten förpligtades att till Handlanden Dammert utgifva femhundra tjugutvå mark tre penni; hvarjemte Handlanden Dommest vid denna utgång af saken befriades från skyldigheten att gälda de etthundra nittio mark Rådstufvurätten ålagt honom att i rättegångskostnadsersättning till Josef Edvard Airanen utbetala. Uti denna Hofrättens dom har Josef Edvard Ansanen i underdånighet anhållit om ändring genom ingifven eduktion, hvilken Handlanden Dammert i föreskrifven ordning bemött. Hvad sålunda förelupit och handlingarna i målet vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öf447 vervägande; och emedan det icke blifvit styrkt, att Josef Edvard Anranen vållat det omförmälda etthundra åttatiotvå hektoliter sjuttio liter hafve skadats och omordade femhundra lispund hö förfarits, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist, med upphäfvande af Häradens ofvanberörda dom, låta beco vid Rådstufvurättens i saken med delade utslag, likväl sålunda att Handlanden Dammert af Kejserliga Senaten befrias från honom af Minstufvurätten ålagd skyldighet att med ofvansagda etthundra nittio mark ersätta Josef Edvard Amanen för dennes kostnader vid stadstufvinnätten. Pet alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länder. 1o Hans Kejserliga Majestäts Hoga Namn, Dess Senat för Finland: A. af Nyborg. C. A V. Johansson Wiecket Henr. Bvenius Andersin. And; Forsman. A. J. Brunlin. /Karl Standertskjöd.
Den 3 Oktober 1900 I Hans Kejserliga Majestäts Höga SamnDess Senats för Finland dom uti ett, ra nedsatt uvisionsskilling, från Åbo Hof rätt inkommit sjöraitsmål emellan Bonden Erik Gottfrid Söderlund, från Isaksi ly i hela kapell, i egenskap af hufvudre dare för barkskoppet i Erigheten, sökande. samt Handelsfinnan, Tegarl, Texton från residensstaden Bonden i Konunga riket Storbetannien, svarande: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Sepfustelig Departement, i Helsingfors, den 3. Oktober 1900 Kejserliga Senaten här låtit handlingarna i målet Sig föredragas och af dem inhemtal följande. Sedan bärkskeppet Enigheten, inregistre radt i Mariehamns stad, af finnan Tagarl, Rialen do medelst den 5 Mars 1897 upprättadt inteparti befraktats att föra en läst hävara från Trångsunds läslägeplats i närheten af Wiborgs stad till Thomas stoden i Storbritannien, har nämnda skepr under besål af Skepparen Erik Alfred Malmqvist den 22 Juni 1897 anhält resan från Frångsund, men under färden begynt be9de - 4. B. - Ef - El - J. E. A. /E. Jit. No 1012 Pag. 158. R. D. 1899.
ka till den grad, att Skepparen Malm qvist efter hållet skeppsråd beslutit anlopa Mariehamns stad såsom nödkannen, hvarefter och sedan förtyget den 5. påföljan de Juli det inkommit samt Malmqvist derstädes i behörig ordning anmält protest och afgifvit sjöförklaring, besigtning af förty get, medan lasten lessats, egt rum den 10. 16, 21 och 27 i nästberörda månad, då förtyger af besigtningsmännen förklarats icke vardt att iståndrättas samt desse uppskattat lastens värde till 22.100 och förtygels till „500 mark Sin genom ifrågakomna häre uppkomna skada och deraf föranled lä kostnader hafva härå företelats af ville terande derparehar, som deröfver den 4 kp tember 1897 utgifvit räkning, upptagande hela härenhädan och kostnaden till 5528 mark 95 penni, hvaraf till gemensamt häveri räknats 1900 mark 13 penni, samt särskilda kostnader belöpt sig på lasten med 3522 mark 64 penni äfvensom på förtyget och rideriet med 220 mark 18 pen ni, jemte det omförmälda gemensamma läveri fördelats att ersättas af lasten med 1457 mark 35 penni, af desslånspaktill, som genom försäkradt påhlförskott råddats åt lastiga en, med 253 mark 75 penni och af fartyget ned 269 mark 5 penni; och har liqviden af hävariet härä verkstälts sålunda, att laden påfarts dess och framtförskottets berörda andelar i det gemensamma härvid med 1,70 mark 8 penni och särskilda kostnader med 5,222 mark 54 penni eller inalles 3033. mark 72 penni samt förty gel och rideriel belastats med förtygels andel i det gemensamma häremot 29 mark 5 penni och med särskilda kostnader 226 mark 18 penni eller tillsammans med 495 mark 23 penni Efter det förmån Tegarl, Bexton 6o inför Rådstufvurätten i Åbo stad och sammanhade den 6. December 1897 emeloderiet för bärkskoppet Enigheten utfört talan om bland annat klander af ofvanberörda haverräkning samt denna talan såväl af Rådstufvurätten som Åbo Hofrätt, under hvars pröfning nålet dragits, underkänts, jemte det för man af Hofrätten härvarats att vid vederbörlig domstol utföra sitt i saken emot rederut utförda påstående om rideriets 449
förpligtande att till finnan gälda all den skada och förlust, firman genom hävariet åsamkats, har finnan Tegarl, Beaten Co, efter stämning å Erik Gottfrid Todalund, i hans förenämnda egenskap, till Rådstufvurättens i Nystad sammanrå de den 26. September 1898, vid nästbemälde Rådstufvurätt anfört, att finnan Tegast, Rialon Och varit ägare till ofvanomorda de last och att, enligt hvad af handlingar na rörande nämnda härvi samt särskildt af sjöförklaringen och instrumentet öfver besigtningen af förtyget frånginge, skoppel migheten redan vid anträdande af dess frågavarande resa befunnit sig i ett usell och fullkomligt ejömässigt skick, hvarföre och då rederi och befäl, hvilka såväl i förberörda antiparti som i konnassementet öfver den i fartyget intagna lasten förklarat förtyget vara fullt godagligt, derigenom naste anses hafva vallat haveriet och äran rat lastegaren häraf förensakade utgifter, finnan Tegart, Bexton 6ngs kat redenets för sagda förtyg förplig lande att godtgöra firman dessa om kostnader och i sådant afseende till förman utgifva de i härviligviden lasten påförda 5,033 mark 72 penni samt skilna den emellan den ursprungligen betingade trakten för varans framlefordrande från Frångsund till bonden och den ikade trakt, finnan i följd af häreriet nödgats erlägga, i hvilket afseende förman fram hållet, att framten enligt arbpartid den 5. Mars 1897. utgjort för hela resan, efter beräkning af 27 skillings 3 penni egelikt mynt för uttonad famnad om 216 kubiksel, för 420 famnar 572 påunds 5 mil lings, motsvarande 14,369 mark 20 penni finskt mynt, men all finnan jemlikt haveriräkningen varit tvungen att i destanspräkt från Prångsund till härvi orten betala 131 palands 9 skillings 1 pennyeller 3300 mark 81 penni samt för lastens vidare lefordran från Mariehamn till destenationseelen, för hvilket ändamål annat förtyg lefvaktats emot betingad trakt af Stadlings för utlössad fann vid, erlagt, efter afdrag af kontrahudet råtalt, 624 pennds 13 hettings, motsvarande 13, 687 mark 47 penni, samt således betalt trakt för hela resan inalles 1895. 450
mark 28 penni, hvadan paktskilnaden alltså utgjorde 4,619 mark 8 penni firman utt godo; hvarutom Tegarl, Bexton. Co fordrat 297 mark 12 penni, som firman nödgats beta la i bo och platsafgifter för intagning af den havirerade lasten; och har finnan Tagert, Skalen i å derhos anhållit att å de utsökta beloppen bekomma fem procents årlig ränta åtminstone från den 26. September 1898, då saken vid Kaidslupurätten i Nyslad anhängiggjordes I afseende å genmäle i saken har rederiet för skeppet Enigheten, bestridan de riktigheten af påståendet, att förtygelicke varit sjömässigt vid anhädandet af dess resa från Frångsund förklarat, att förty get under färden i Finska viken i följd af storm och molend laget den skada, som omöjliggjort resans fullföljande, hvar före vederiet emotrell käromälets förka stande; men för den händelse fartyget ansåges vid dess afresa från Fiangrund icke hafva varit i govärdigt skick, har redelidt anmärkt: att vittnet, all den tund fastyget icke före ifrågavarande resa anlöpt hemorten, icke aflutat i hurudant skick förtyget befunnit sig samt förty icke kunde åläggas ersätt ningsskyldighet utöfver förtygels värde, helst förtygels besälkapare och icke icke vit afslutat befraktningen; all, enär befälhafvaren till lastegaren erlagt assu ranspramie för paktförskollet samt finnanSågårt, skulen i 6o förty varit skyldig att försäkra detsamma, redenet icke vore pligtigt att ersätta den i harenukringen lasten påförda andelen af trakt förskollet 238 mark 75 penni; att uti haveräkningen redan ingått broafgift för lastens lössning ur bäckskippet Enigheten med 76 mark 94 penni, hvarföre detta belopp borde afdragas från de af saman nu i slikt afseende fordrade 297 mark 12 penni; samt att då lasten, enligt hvad upplyst blifvit, varit försäkrad och finnan Tegarl, Bexton är således blifvit godtgjord för de utgifter, hvaraf densamma drattats genom häveriet, förman icke vore berättigad att af redeligt utbekomma någon vidare ersättning, utan borde talan derom utföras af assuraderne. femte det finnan August, Bexton 451
2o er bemött redenets genmäle och dervid förmält, att lasten väl varit försäkrad i ett en gelskt sjödsmansbolag, men all försäkningen icke omsattat de omständigheter, hvarunder häremot inträffat, samt att försäkringsgifva ene förvägrat finnan ersättning och anoisat firman att utföra talan derom emot rederet, har firman, enär rideriet för skop pet Omghden, utan att ansöka om ärstamning å belagets borgenärer och utan afseen de å förevarande rättegång, å auktion försålt fartyget och delat behållningen emellan delegarene deri, yrkat, att de enskilda redarene i skeppet Tingheten, hvilka genom antydda åtgärd gjort sig selidariskt ansvarige för den nu utsökta gälden, blepe ålag da ansvarighet för det belopp, som i målet utdömdes. Sedan Sjohaptenerne Karl Wilhelm Falin och Robert Harlinan, hvilka i egenskap af utredde sakkunnige män i görältsmål vid Rådstufvurätten öfvervarit målets hand läggning, afgifvit utlåtande i saken, här Rådstufvurätten, hvarest parterne emsese des framstält anspråk på godtgörelse för sina rättegångs umgälder, medelst den 23 Ja nuari 1899 afkunnadt utslag yttrat sig och förklarat utredt vara, att bäckskeppet Ting heten blifvit af firman Tegarl, Bexton 1o medelst den 5 Mars 1897 upprättadt erleparti lefraktadt att föra en förmån tillkörande läst trävaror från Frång sunds lastagoplats till Thomas stoden Storbetannien; att skeppet den 22 Juni 1891. anhädt resan från Transsund, men under färden begynt läka ull den grad, att befälhafvaren efter hållet skepråd beslutet anlöpa Abraham såsom nöd hamn, att, sedan förtyget det inkommit den 5. påföljande Juli, de i anförd måtte omförmälda åtgärder beträffande puolest, sje förklaring och besigtning vidtagits, vid hvilken sistragda förrättning fartyget för klarats icke värdt att iståndsättas, att den genom häreriet uppkomna skada och deraf föranledda kostnader härå af ve derbörande derparehar fördelats och legal uppgjorts på sätt här ofvan beskrifvit, att den enligt berörda anteparti betingade pakten för ifrågavarande last utgjorde finskt mynt förtentusen trehundra nu kopio mark tjugu penni, att vedereet 452
af firman Tegart, Beåten i Co i traktsör skolt uppburit 141 procents 16 skillings, för hvilket besälhafvaren å skeppet Enigheten erlagt försäkringsprenie; att finnan gul det i distanstrakt från Trångsund till haveriorten Mariehamn tretusen behundra mark åttatioen penni samt en ligt entiparte den 11. Augusti 1897, hvarigenom annat fartyg befraktats för lästens befordrande från Mariehamn till destinationsorten, ytterligare femten tusen sexhundra åttatiosju mark fyra tiosju penni eller säledes för lastens frambefordrande tillsammans adertontusen niohundra åttatioåtta mark tjuguåtta penni, samt att skeppet Tingheten den 13 Januari 1898. af redenet försålts å auktion för femtusen mark, och allden stund af besigtningsmännens utlåtande framginge, att skeppet Enigheten edlådet så varintliga brister, att ifrågavarande haveri, hvilket icke inträffat un der särskildt ögynsamma vederleksför hållanden, icke kunde rikskrifvas huf vudsakligast dessa, utan fastmer skap pets dåliga beskaffenhet, men förmån lagart, Rialen be icke påstått, än min dre utredt, att redenet vid påktagtalets afslutande haft utskap om förtygets min dre vidugliga skick, har Rådstufvurätten, i stöd af 2. mom. 17. SS. i sjölagen, ålagt skop pel Enghetens vederi att i ersättning till finnan Tegarl, Rialen do med godto genast utgifva ej mindre femtusen bet tiotre mark sjuttiotvå penni, utgörande det härerdedrag, förman genom ofvanberörda, numera laga kraft åhemna dispane blifvit åhvälfdt, än skilnaden emellan den usprungligen betingade och den i själfva verket erlagda trakten med fyratusen sexhundranitten mark åtta penni, äfvensom för broafgifter och platshyra för lasten i Mariehamn hahundra nittio sju mark tolf penni jemte fem procents ränta å dessa belopp från lagsökningsdagen den 26. September 1898. tills full betalning följde, all utgå ur skeppet Ting hetens saluvärde femtusen mark och förenämnda destansprakt tretusen tre hundra mark åttatioen penni, eller således tillsammans åttatusen åtta hundra mark åttatioen penni, rätte 33