Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
alkainen, minkä ohessa Matti Turunen, Siiri Oinonen ja Anna Kaisa Savolainen ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Kihlakunnanoikeus on syyskuun 30. päivänä 1913. julistetussa päätöksessä katsonut selville käyneen, että osakeyhtiö Aktiebolaget Pankakoski, tilojen No 26, 33, 55 4, 57, 74, 83, 85, 95 ja 105 aikaisempana omistajana ja ostettuaan oikeudenkäynnin aikana myöskin tilat N 8 ja 20 sekä tiloihin No 245 24 osa 58 kuuluvat vesioikeudet, on näiden ynnä muiden koskista aikaisemmin tehtyjen kauppa- ja vuokravälipuheitten kautta saanut oikeuden suurimpaan osaan puheenalaisten koskien vesivimasta, jonka vuoksi ja kun koskien molemmat rannatkin kuuluivat yhtiölle ja toiset osakkaat olivat kieltäytyneet ottamasta yvitykseen osaa eikä näitä koskia, jotka muodostivat osan Liaksan jakokunnan vesialueesta, käynyt jakaminen ja niiden vesivoimaa voitiin käyttää hankkessa olevaa vesilaitosta varten tuottamatta toisille osakkaille erinomaista haittaa, Kihlakunnanoikeus, nojaten 25 päivänä heinäkuuta 1902. annetun Pesioikeuslain 1 luvun 15 SSään ja huomioon ottaen kysymyksessä olevan vesilaitoksen suuruuden sekä perustamis- ja laajinnuskustannukset, on oikeuttanut osakeyhtiö Aktiebolaget Ponkakosken rakentamaan ja yksin käyttämään Sonhakosken ja Sahakosken vesivoimaa viidenkymmenen vuoden aikana, lukien Kihlakunnanoikeuden päätöksen julistamispäivästä, tilojen No 26,10, 13 2/13 15, 174, 15, 20 2/2, 21. 22, 24 2/25, 27 1/2 27 2/3 28 1/3 30 8/31 34, 35 2/3, 36 4 8, 40, 45, 46, 50, 51, 52 4, 56. 57 2, 59, 64, 67 4/3 67 2, 68 2/3 70, 70 2, 71 73. 75, 76, 79 2, 82, 84, 84 2/3, 88 2 88 4/3 92 98 1/93 98, 94 glr, 97 3,97 4, 100, 101, 102 ja 104 Lieksankylässä omistajille suoritettavaa korvausta vastaan, joka siihen nähden että molempien koskien yhteinen vesivoima keskimataaveden aikana oli laskettu 4498 hevosvoimaksi ja niiden arvo, 10 markan jälkeen he124
vosvoimatta. 269,580 markaksi ja että yhtiö veden korkealla ollessa voi koskista saada jonkun verran enemmänkin käyttävoimaa, määrättiin kuudeksi prosentiksi koskien pääomaarvosta, jöten siis osakeyhtiö Aktiebolaget Pankahosken, kun Siksan jakokuntaan kuuluvien tilojen manttaali teki 28, 177. tuli suorittaa vuotuista korvausta toisille osakkaille viisisataa seitsemänkymmentäneljä markkaa seitsemänkymmentäkolme penniä manttaalitta, mutta hyljättiin asian laatuun nähden edelläkerrottu anomus oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Matti Turunen Siiri Oinonen ja Anna Kaisa Savolainen ynnä Hikki Paavonpoika ja Anna Paavantytär Savolainen olivat vetoamalta saattaneet jutun, on tuomiolla helmikuun 21 päivältä 1916, huomioon otteen että osakeyhtiö Aktiebolaget Paukakosken osuutta keskissa jo yksistään siitä syystä, että muutamat kysymyksessä olevan ja kamattoman vesialuen osakkaat sitä olivat vastustanut, säännöksen johdosta Jesioikauslain 1 luvun 11 SSn 1/2 momentissa, ei voitu erilleen murtaa, jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan muuten paitsi että se korvaus, joka osakeyhtiön tuli suorittaa Matti Turusen ja hänen kysymyksessä olevain asiakumppaniensa edustamille tiloille nimittäin Merilän talolle Abel puolelle Saardan taloa N° 10 2, 5/170 osalle Koskelan taloa No 67 ja Sefielundin talolle No 76 korotettiin tuhanteen markkaan nyt voimassa olevaa manttaalia kohti. Hovioikeuden tuomioen ovat osan keyhtiö Aktiebolaget Bankakoski sekä Siiri Oinonen Eerik Paavali Oinosen holhoojana, Anna Kaisa Savolainen omasta puolestaan ja Eero Edvard, Matti ja Vilho, oikeastaan Tieno Elsa Savolaisen holhoojana, Paavo Heikki Savolainen kuin myös toukokuun 27 päivänä 125
1912 lailliseen ikään ehtinyt Anna Katariina Savolainen ja dokuun 1. päivänä 1914 täysiikäiseksi tullut Siiri Maria Savolainen puolin ja toisin anoneet muutosta Savolaiset esittäen selvityksen siitä että Heikki Paavonpoika ja Anna Paavontytär Savolainen olivat maaliskuun 3 päivänä 1915 tehdyllä kauppakirjalla luovuttaneet osuutensa Sofielundin talosta Mikko ja Anna Kaisa Savolaisen yllämainituille lapsille, minkä jälkeen asianosaiset ovat toisten. sä muutoksenhakemuksiin vastanneet ja suullinen kuulustelu, kuten siitä laadittu pöytäkirja lähemmin osottaa, on täällä toimitettu. Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei ole esitetty syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Suomen Senaatti: Julius, Grotensfelt Axel Charputin Väinö Hirvinen Wilhelm Blåfield. Väinö Hirvinen Vilhelm Ö B. F. Kölli. Den 31 maj 1917 Finlands Senats dom uti ett på nedsatta revisionsskillingar från Åbo Hofrätt inkommet mål, angående lyresfordran och afhysning, emellan Aktiebolaget St. Erik Orakayhtiö från Åbo stad och Kestaara trisen Anna Aspelund jämte från Åbo ömsom sökande och svarande: ljusven i Justitiedepartementet den 31 maj 1917 Sonaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, så vidt nu år i fråga, inhämtat följanGenom skriftligt kontrakt af den de 11 mars 1911 har Aktiebolaget St Erik Osakeyhtiö, såsom egare till gården No 6. i tionde kvarteret och sjunde stadsdelen af Åbo stad, ut Anna apelund utkyrt uti ett å gården under uppförande varande stenhus en till restan ration utsedd likal i första väningen samt till rum för resande hela tredje väningen äfvensom särskilda i samma gård befintliga konomi - och Åbo. M. W. H. B-F. 226 No 102 Pag 224. R. D. 1916
ethus för tiden från den 1 sertember 1911 till den 1 juni 1821 emot, bland annat, följande villkor: att hyran skulle beräknas efter 1000 mark om året för tiden intill den 1 juni 1912 samt därefter utgöra årligen 17000 mark till den 1 juni 1914 och 18300 mark under den återstående hvistiden, att hyran borde kvartalsvis utan anfordran till beläget eller order betalas att belaget, ifall hyrostokalerna icke den 1 September 1911 i fullfärdigt skick ställdes till hysesgästens förförande, vore skyldigt att erlägga en skadeersättning af 100 mark om dagen tills lägenheten i dess helket kunde af hyresaasten emottagas att hyresgåsten egde för begagnadt vattenledningsrätten betala särskild afgift enligt af staden fastställd tava; samt att beläget, om hyrän jämte afgiften för vatten icke å utsatt tid erlädes hade rätt att låta afhysa hyresgästen från hyseslägenheter na utan att fardan komme i fråga, i hvilket fall hyregästen likväl vore skyldig att utgifva hyran enligt kontraksel för den återstående Fyrstiden. Dessutom har bolaget enligt ett den 10. augusti 1,211 likaledes skriftligen upprättadt kontrakt åt Anna Aspelund å hyra upplåtit ett större rum i samma gård från den dag rummet blefve färdigt till den 1 Juni 1902 emot en årlig lega af 1,200 mark, som borde med 100 mark för hvarje månad till bolaget eller order utan anfordran förskottsvis betalas vid äfventyr att kontraktel, om betalningen icke fullgjordes å sålunda utsatt tid, vore af hyresgästen förverkadt och denna skyldig att genast afflytta utan åtnjutande af fordag samt likväl gälda huran så länge legostämman varade Efter Anna Aspelund ågången stämning har Aktiebolaget St. Erik Osakeyhtiö uti förevarande mål den 26 April 1913 och vedermera under rät tegången vid Rådstufvurätten i Åbo stad anfört, att Anna Asperlund icke enligt bestämmelserna i ofvanberördå kontrakt till bolaget inbetalt hyrän för de åt henne uthyrda. lakalerna och ej heller den till 449. 421
mark 60 penni uppgående afgiflen för för brukadt vattenledningsvatten under tiden från den 1 februari 1912 till den 1 mars 1913, utan å hyra enligt kontraktet af den 11 mars 1911 erlagt först den 28 februari 1813 2,183 mark 33 penni och därefter den 31 maj 1913 4,250 mark, den 1 September 1913 1917 mark 25 penni och den 3 i samma månad 132 mark 75 penni, den 1 december 1913. 4,250 mark, den 2 mars 1914 4, 250 mark, den 2 Juni 1914 4,250 mark, den 1sep tember 1914. SS. 625 mark, den 1 December 1914, 425 mark och den 1 Mars 1915 2625 mark samt å hyran enligt kontraktet af den 10 Augusti 1911 guldet den 4 April, den 3 maj, den 31. maj, den 1 juli, den 1 Augusti, den 3 September, den 1 oktober, dem 1 november och den 1 december 1913, den 14 januari, den 2 februari den 2 mars, den 9 April, den 2 maj, den 12 juni, den 1 Juli, den 1 Augusti, dem 1 september, den 1 oktober, den 2 november och den 1 december 1914 äfvensom den 2 Januari, den 1 februari den 1. mars och den 1 April 1915 hvarje gång 100 mark. I anseende härtill har Aktie belaget St. Erik Osakeyhtiö yrkat all ifrågavarande två hyreskontrakt måtte förklaras vara af Anna Aspelund förverkade och att hon blefve å lagd att genast lämna hyresfokaler na till bolagets fria Förfogande samt till bolaget utgifva hyran för desamma till den 1 juni 1916 eller enligt kontraktet af den 11. Mars 1911 för tiden från den 1 uptember 1911 till den 1 juni 1912 efter 1000 mark för år med 7500 mark, för tiden från sistnämnda dag till den 1 Juni 1914 efter 17000 mark om året med 3400 mark och för tiden från den 1 juni 1914 till samme den 1916 efter 1850 mark för året med 37000 mark samt enligt kontraktet af den 10 Augusti 1911 för tiden från den 1. Februari 1912 till den 1 juni 1916 med 5,200 mark äfvensom bör vattnet 449 mark 60 penni med laga ränta å hvarje kvartals och månadsbelopp från dess förfallodag och å vattenpriset 128
från den 1 mars 1913, dock efter afdrag af ofvanupräknade allaredan guldna belopp. Häröfver hörd har Anna Aspelund påstått att hvrestiden för ifrågavarande lokaler enligt en emellan Anna Aspelund och verkställande Direktören för Aktiebolaget St. Erik Osakeyhtiö Johan Wilhelm Währd. ström i slutet af februari månad 1913 träffad öfverenskommelse borde räknas från den 1 februari 1912 på grund däraf att likakrna först då varit i någorlunda beboeligt skick och som bolagets fyresfordran förty utgjort enligt kontraktet af den 11 Mars 1911 intill den 1 Juni 1912 s,333 mark 33 penni och för tiden från nästnämnde dag till den 1 mars 1913 12.750 mark samt enligt kontraktet af den 10 Augusti 1911 för tiden från den 1 februari 1912 till den 1 April 1913. 1400 mark eller tillhopa 17283 mark 33. penni, men bolaget på grund af kontraktet af den 11 Mars 1911 varit skyldigt att med 100 mark för dag ersätta Anna Aspelund för den förlust hon lidet därigenom att de i kontraktet omnämnda lokalerna icke varit färdiga under tiden emellan den 1 September 1911 och den 1. februari 1912 eller för 153 dagar med 15300 mark samt Anna Asrelund den 28 februari 1913 guldit skilnaden emellan dessa belopp å 17/483 mark 33 penni och 15,300 mark med 2183 mark 33 penni och äfven sedermera afbördat sig hyresligan å behöriga förfallotider, har Anna Asrelund ansett bolagets kraf på bristande hyra vara obefogadt samt i följd däraf jämväl yrkandet om ålhysning sakna grund I anseende härtill och då käromålet, i hvad det angick belagets fordran för levereradt vatten, icke hade någon gemenskap med bolagets öfriga anspråk samt Anna Aspelund enligt hyreskontraktet vore skyldig att betala kostnaden för vattnet emot henne tillställda räkningar, men sådana af bolaget icke företells henne och i kontraktet ej heller funnes fastställd någon tidpunkt 129
går vättenräkningarna borde betalas; har Anna Aspelund anhållit att bolagets talan i alla måtte förkastas. I anledning häraf har Aktiebola get St, Erik Osakeyhtiö bestridt att någon öfverenskommelse om lyrestidens beräknande från den 1 Februari 1912 träffats, men medgifvit att inflyttningen i lokalerna kunnat ske först i slutet af jänuari månad sagda år, dock som Anna Asperlund och hennes man förre Rustauratoren Oscar Aspelund själfva föranledt deröjsmälet med byggnadens färdig blifvande dels därigenom att på yrkande af dem särskilda större och mindre förändringar i likalerna vidtagits, dels därigenom att en spiset, som enligt öfverenskommelse skulle anskällas af Anna Aspelund tillrestanrationslokalens kök och kunnat inmenteras redan i augusti eller början af september 1911, antändt så cent att den inrätts först i slutet af därpåföljande november och början af deember och i följd häraf alla arbeten, som varit beroende af spiselns innontering, äfven blifvit för dröjda har belaget motsagt Anna Aspelands genfordrings och beittningsanspråk samt vidblifvit käromålet. Rädstufvurätten där parterne ömsesides framställt begäran om ersättning för sina kostnader i målet, har genom utslag den 22 April 1915 i saken utlåtit rig att, hvad först vidkomme Aktiebo laget St. Erik Osakeyhtiös på hyreskontraklet af den 11 mars 1911 grundade fordrings anspråk Rådstufvurätten ansett yrkandet på utbekommande af lega för de genom detta kontrakt åt Anna Aspelund förhyrda lägenheter. na för tiden från den 1. september 1911 till den 1 februari 1912 vara skällöst, enär bolaget emot Anna Aspelunds bestridande icke gittat visa att bolaget före sistsagde dag kunnat stäl la samtliga dessa i fullfärdigt skick till hennes förfogande, men hyresan språket för tiden från berörde 1 Februari 1812 till den 1 Mars 1915 vara berättigadt efter beräkning af tiotusen 130
mark om året från den 1 februari 1912 till den 1 påföljande juni, sjuttontusen mark om året från sistnämnde dag två år framåt och adertontusen femhundra mark för år från den 1 juni 1914 till den 1 Mars 1915, allt att gäldas kraftaltvis räknadt från den 1 juni hvarje år, hvaremot fordran på hyra för tiden från den 1 mars 1915 till den 1 Juni 1916 vore för tidigt väckt, då de under denna tid upplöpande hyresporter, na ännu icke vid tiden för Rådstufvurättens utslag förfallit till betalning. Beträffande åter bolagets på hyreskontraktet af den 10 Augusti 1911 stödda talonhar Rådstufvurätten funnit lyresanspråket för tiden från den 1 februari 1912 till den 1 Maj 1915 vara befogadt efter beräkning af ettusen tvåhundra mark om året att gäldas månättigen i förskott, men fordran å hyra för tiden från sistnämnde dag till den 1. Juni 1916 af redan anfördt skäl vara för tidigt väckt. Körande slutligen bolagets anspråk på ersättning för förbrukadt vattenledningsrätten under tiden från den 1 februari 1912 till den 1 mars 1913 med fyrahundra fyrationio mark sextio penni, har Rådstufvurätten förklarat bolagets talan i denna del af målet vara styrkt. I anseende härtill har Rådstufvurätten, med förkasten de af bolagets därutöfver sträckta anspråk, fastställt dess tillgodohafvanden hos Anna Aspelund till följande belopp, nämligen: å hyresfordran enligt kontraktet af den 11 mars 1911 till femtio ettusen tvåhundraåtta mark trettiotre penni jämte sex procents årlig ränta å åttahundra trettiolse mark trettiotre penni från den 1 mars 1912, å tvåtusen femhundra mark från den 1 påföljande juni, å fyratusen två hundra femtio mark från respektive den 1 September och den 1 december 1912, den 1 mars, den1 juni, den 11 September och den 1 december 1913 samt den 1 mars och den 1 juni 1914 äfvensom å fyratusen sexhundra tjugufem mark från respeklige den 1sepe tember och den 1 december 1814 samt den 1 mars 1915, allt efter afdrag af 31.
till betalning medgifna tvåtusen etthundra nittiotre mark trettiotre penni för den 28 Februari 1913, fyratusen tvåhundra femtio mark för den 31. maj 1913, fyratusen etthundra sjutton mark tjugufem penni för den 1 upptember 1913, etthundra trettiotvå mark sjuttiofem penni för den 3 i sistsagde månad, fyratusen tvåhundra femtio mark för den 1 december 1913, fyratusen tvåhundra femtio mark för den 2 mars 1914, fyratusen tvåhundra femtio mark för den 2 juni 1914, fyratusen sexhundra tjugufem mark för den 1. september 1914, fyratusen sexhundra tjugufem mark för den 1 deember 1914 och fyratusen sexhundra tjugufem mark för den 1 mars 1915. b) hyresan språket jämlikt kontraktet af den 10 Augusti 1911 till tretusen niohundra mark jämte sex procents årlig ränta. å etthundra mark från respektive den 1 februari, 1 mars, 1 April, 1 Maj 1 juni, 1 juli, 1 Augusti,1 september, 1 oktober, 1 november och 1 december 1912 den 1 Januari, 1 februari, hvars, 1 April, 1 maj 1 pnni, 1 Juli, 1 Augusti, luptember, 1 oktober 1 november och 1 December 1913, den 1 Januari, 1 februari,1 mars 1 April, 1 maj, 1juni, 1 Juli, Tauguste, 1 September 1 oktober, 1 november och 1 december 1914 samt den 1 Januari Februari, 1 mars och 1 April 1915, allt efter frånräknande af medgifna ett hundra mark för hvarje af dagarna den 4 April, den 3 och 31 maj, 1 Juli, 1 augusti, 3 september, 1 oktober, 1 november och 1 December 1913, den 14 Januari, 2 februari, 2 mars, 9 arril, 2 maj, 2 penni 1 Juli, langusti, 1 September, 1 oktober 2 november och 1 december 1914 samt 2 Januari, 1 februari,1 mars och lappil 1915; och ej godtgörelsen för omförmälda för brukade vattenledningsrätten till fyrahundra fyrationio mark sex tio penni med sex procents årlig ränta därå, dock endast från den 29 Mars 1913, då bolaget icke styrkt att detsamma tidigare guldit sagda belopp Beträffande sedermera Anna Aspelunds kvillningssanspråk har Rådstefvurätten Lunnit Aktiebolaget St. Erik Osakeyhtiös 432
ställföreträdare visserligen hafva under låtit att under en tid af etthundra femtiotre dagar, räknadt från och med den 1 September 1911 intill utgången af Januari 1912, fullgöra bolagets åta gande jämlikt förberörda kontrakt af den 11 mars 1911 att ställa samtliga däri nämnda lägenheter i fullfärdigt skick till Anna Aspelunds förfogande, men enär sådant visats hafva berott delvis på Anna Aspelunds eget tillgörande i det att hon efter den 1 September 1911 upprepade gånger föreskrifvit omändring af särskilda redan färdigt utförda hyggnadsarbeten med påföljd att en del af det omgjorda arbetet ej kunnat blifva färdigt tidigare än till den 1 februari 1912 samt dessutom vällat att en köksariset, som hon åtagit sig att anskålla, anländt först i med let af Oktober 1911, har Rådstufvurätten pröfvat att endast tre fjärdedelar af det öfverenskomna vitet af etthundra mark för hvarje dag Anna Asperlund varit i afsaknad af lägenheterna i fråga borde utdömas samt förty, med förkastande af Anna Aspelunds därutöfver skäckta anspråk, ålagt belaget att godt göra Anna Aspelund för undvarande af omordade likalitetes under förberörda etthundra femtiotre dagar efter beräkning af sjuttiofem mark om dagen med elfvatusen fyrahundra sjuttiofem mark, som skulle anses förfallna till betalning den 1 februari 1912 och vore Anna Asjuhund berättigad att emot denna sin genfordran hos bolaget kvitta den skuld, som ofvan blifvit hos henne utdömd, till det belopp parternes fordringar täckte hvarandra. Hvad slutligen angick frågan om Anna Asrelunds afhysan de från de åt henne jämlikt förberörda kontrakt af den 11. mars och Haugusti 1911 upplåtna sökaerna, har Rådstufvurätten funnit Anna Acrelund hafva den 28 februari 1913, då fyrarna för likalerna upplupit i hufvudstol enligt det derra kontraktet till sextontusen åttiotre mark trettietre penni och enligt kontraktet af den 11. Augusti 1911 till ettusen trehundra mark 133
eller inalles sjuttontusen trehundra åtkiotre mark trettiotre penni, däraf guldit tvåtusen åttiotre mark trettiotre penni och velat emot sin på öfverenskommelse om förenämnda aftalsvite grundade motfordran hos bolaget hvilken hon beräknat uppgå till femtontusen trehundra mark kvitta sin till samma belopp sig belöpan de hyraeskuld; och som Anna Asperlund vid sagda likvidtillfälle måste antagas hafva varit omedveten därom att nedsättning af hennes genfordrans belopp kunde till följd af hennes i get tillgörande komma i fråga och hon ej allenast änberörda 28 februari 1913 erlagt den aftalade legan för det i grund af kontraktet för den 10 angusti 1911 uthyrda rummet för mars månad 1913 utan äfven därefter intill tiden för Rädstufvurättens utslag rigelbundet och till fullo guldit till betalning försallna hysesroster för samtliga omtvistade lägenheter samt Anna Aspelunds försummelse att ersätta bolaget för användt vattenledningsrätten på i kontraktet af den 11 mars 1911 öfverenskomna tidpunk ter icke med fog kunde åberopas så som grund för detsammas häfvande har Rådstufvurätten underkänt bolagets yrkande på Anna Aspilands förpliktande att öfverlämna lägenheterna i fråga till bolagets fria Förfogande. I anseende till sakens beskaffenhet hafva rätts gångsumgälderna parterna emellan beittats Hofrätten, under hvars pröfning parterna ömsesides i väderäg dragit målet, har medels dom den 12 maj 1911 fastställt Mädstufvurättens utslag. Holrättensdom hafva såväl. Aktiebo laget St. Erik Osakeyhtiö som Anna femlund anhållit om ändring, hvarefter de bemält hvarandras andringsansökningar. Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner skäl ej förekomma tilländring i lofrättens dom, vid hvilken förty kommer att bero Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder Finlands Senat. Axel Charpunter Tämä Hirvinen. Vilhelm Blåfield. F. I. Pehvonen Vilhelm Blåfield. F. I. Pehvonel Vilhelm Blåfield. F. I Pehvonel /Jäimflet/ 134
No 905. Pag 3 s. R. 1917. 3/8 Toukokuun 31. päivänä 1917. Suomen Senaatin tuomio nostorahoin Turun Hovoikeudesta tulleessa velkomisjutussa, jossa ovat Hovioikeudenauskultantti Wieno Toivonen, Tampereen kaupungista, hakijana ja Tampereen Viilatehdas Osakeyhtiön konkurssiin luovu tetun pesän toimitsija Varatuomari Arvid Leiniö, samasta kaupungista, poisjääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastos sä toukokuun 31. päivänä 1917. Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Varatuomari Leiniö on Tampereen kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut, että Tampereen Viilatehdas Osakeyhtiö oli vuonna 1913. myynyt suurimman osan omistamansa viilatehtaan koneita Akaan pitäjässä olevalle Viialan Kiilatehdas nimiselle toiminimelle ja että kauppahinnan oli nostanut Hovioikeudenauskultantti ToiLäsnä: Ä. P. J.  A. Wih.
vonen Tampereen Viilatehdas Osakeyhtiön johtokunnan jäsenenä, ja koska Toivonen, joka oli osakeyhtiön konkurssipesäluetteloon ilmoittanut sanotun kauppahinnan 7/912 mankaksi 30. penniksi, ei ollut konkurssipesään suorittanut mainittua kauppahintaa, Leiniö on vaatinut Toivosta velvoitettavaksi kon kurssipesälle maksamaan sanotun määrän korkoineen. Kanteesta kuultuna on Hovioikeudenauskultantti Toivonen selittä nyt, että ne kolme viitanhakkuukonetta, jotka hän ostajan nimenomaisesta tahdosta Tampereen Kiilavehdas Osakeyhtiön nimessä oli yhtiön johtokunnan jäsenenä myynyt Viialan Viilatehtaalle ja joista hän oli kantanut hinnan erinäisillä vekseleillä, olivat kuuluneet Toivoselle, minkä tähden ja kun Toivosella sitä paitsi oli vaadittua määrää suurempi vastasaatava yhtiöltä ja hän oli mainituista vekseleistä saaduilla rahoilla maksanut yhtiön velkoja Toivonen on, kieltäen ilmoittaneen sa sanottujen koneiden kauppahintaa konkurssipesäluetteloon, anonut kannetta hyljättäväksi. Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat pyytäneet korvausta oikeudenkäyntiku luistaan, on kesäkuun 8. päivänä 1914. julistetussa päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Hovioikeuden auskultantti Toivonen oli kesäkuun 30. päivänä 1913. kantanut maksu na Tampereen Wiilateholas Osakeyhtiön omistamista Wiialan Wiilatehtaalle myydyistä koneista ja muusta omaisuudesta seitsemän tuhatta yhdeksänsataa kolmekymmentäkolme markkaa kolmekymmentä penniä, näyttämättä tämän kauppahinnan tulleen mainitiin yhtiönhyväksi; mihin nähden ja kun Toivonen ei ollut esittänyt mitään todistuksia tekemistöön väitteistä, Raastuvanoikeus on velvoittanut Toivosen suorittamaan 130