Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
tu Oikeusosastossa 29 päivänä Maaliskuuta 1913. Keisarillinen Senaatti on itsellensi esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Kangasniemen pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa ovat, muiden muassa, Herman Laitinen ja hänen edellä mainitut asiakumppaninsa kirjallisten haasteiden nojalla lausunut, että 19 päivänä Syyskuuta 1908 lapsetonna kuollut Talollinen Wilppu Pietarinpoika Laitinen oli samalle päivälle pälvätyllä välikirjalla, jonka Albin Manninen oli vailikirjalle merkinnyt hyväksyvänsä lakjoittanut Albin Männiselle Wilppu Laitisen omistaman osan perintötalosta No 28 Kangasniemen pitäjän Kulemajärven kylässä, kaiken irtaimen omaisuuden kanssa, kolmen tuhannen markan arvosta" sitä vastaan että Albin Manninen elättäisi ja hoitaisi Wilppu Laitista hänen kuolemäansa asti, minkä ohessa Wilpru Laitinen oli välikirjassa pidättänyt teellensä hallintaoikeuden lahjoitettuun maisuuteen kuolemaansa saakka; mutta kun Wilppu Laitinen, antaessaan nimimerkkinsä kysymykseen tulleesen luovutuskirjaan, ei enää ollut täydessä tunnossa ja sanottu kirja, jolla oli sekä kauppa että lahjakirjan ja tes tamentin tunnusmerkkejä, muotonsa puolesta oli mitätön, se kun ei sisältänyt kauppaa eikä lahjaa eika tes tamenttiakaan, ovat Herman Laitinen ja hänen asiakumppaninsa, joista Herman Laitisen vaimo ja hänen edellämainittujen lastensa aiti vuonna 1904 kuollut Selma Wenäläinen sekä Eva Liisa Wenäläinen olivat Wilppu Laiti sen vuonna 1872 kuolleen velipuolen Paavo Wenäläisen lapsia ja Wilppu Laitisen lähimpiä perillisiä, vaatineet että puheena oleva luovutuskirja julistettaisiin mitättömäksi ja että Alloin Manninen velvoitettaisiin luovittamaan Wilppu Laitisen jälkeen jäänyt omaisuus hänen perillisilleen, heidän keskensä laillisesti jaettavaksi 214
Albin Mannisen vastustettua kannet ta, on Kihlakunnanoikeus 14 päivänä Syyskuuta 1909. julistetussa päätöksessä lausunut näytetyksi että Wilppu Laitinen oli täydellä järjellä 19 päivänä Syyskuuta 1908 tehdyllä kirjalla lahjoittanut kaiken niin kiinteän kuin irtaimen omaiuutensa Albin Manniselle, johon nähden Kihlakunnanoikeus on kyljännyt Herman Laitisen ja hänen asiakumppaniensa jutussa ajaman kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Herman Laitinen ja hänen asiakumppaninsa oli rat vetoamalla saattaneet jutun, on 21 päivänä Lokakuuta 1910 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnan oikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Herman Laitisen asiakumppaneineen yhdessä Torpparien Heikki, Kasper ja Wille Wenäläisen ynnä Talollisentyttären Anna Maria Penttisen kanssa, jotka olivat Albin Mannista vastaan ajaneet samallaista kannetta kuin Herman Laitinen ja hänen asiakumpaninsa sekä niinikään vedon neet Kihlakunnanoikeuden päätöksestä Hovioikeuteen, suorittamaan Albin Manni selle maksut hänen kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota, kuusitoista markkaa kahdeksankymmentä penniä. Hovioikeuden tuomioon ovat Herman Laitinen ja hänen asiakumppaninsa anoneet muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo etteivät Herman Laitinen ja hänen asiakumppaninsa ole esittä neet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Sätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: Felis Savikoski. Walten Andersin. Felis Savikoski. Walten Andersin. Felis Savikoski. Winter Andersin. Felis Savikoski. Walten Andersin. B. Anneberg K. Auer K. R. Helanen 215
Maaliskuun 29 päivänä 1913. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, korvausta koskevassa jutussa, jossa ovat Talollinen Pekka Yrjönpoika Kosonen, Säämingin pitäjän Ahvtonsaaren kylästä, hakijana sekä osake yhtiö Aktiebolaget T. & J. Salve sen, Helsingin kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 29 päivänä Maalis kuuta 1913. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Säämingin pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa on Pekka Kosonen osakeyhtiölle Aktiebola get T. & J. Salvesenille toimituttamansa kirjallisen haasteen nojalla lausunut, että Pekka Kosonen välikirjalla 26 päivältä Elokuuta 1906 oli oikeuttanut yhtiön kahden vuoden kuluesja mainitusta päivästä lukien ottaLäsnä: F. S. W. A: A. A. R. H. B. F. M. 216 No 412. Såg. 284 R. D 910.
maan Pekka Kososen omistaman Jyrälä-nimisen tilan No 13 Ahvionsaaren kylässä maalta kaikki honka, pitäjä - ja närepuut, jotka 6 metrin korkeudella paksummalta puolelta kuoren päältä täyttivät 16 senttimetriä tahi olivat sitä paksummat; mutta kun yhtiö talvella vuosina 1907-1908 vedättäessään kysymyksessä olevia puita oli, rikkoon asianosaisten sopimuksen, ottanut Pekka Kososen mit sästä 500 alamittaista puuta, on Kosonen vaatinut, että yhtiö velvoi tettaisiin mainituista alamittaisis ta puista suorittamaan Pekka Kososelle korvausta markan kappaleelta eli yhteensä 500 markkaa sekä sen ohessa korvaamaan Kososen vikeudenkäyntikulut Kihlakunnanoikeus, jossa osakeyhtiö Aktiebolaget T. & J. Salvesen en vastustaneet kannetta, on 13 päivänä Toukokuuta 1909 julistamassaan päätöksessä lausunut toteensaahetuksi, että osakeyhtiö Aktiebolaget S. & J. Salvi sen oli sanotussa metsänölössä vasten välikirjan määräyksiä ottanut ja vedättänyt Pekka Kososen metsästä kaksisataa viisikymmentä alamit taista puuta, minkä vuoksi Kihlakunnanoikeus on velvoittanut osaksi yhtiön Aktiebolaget T. & J. Salvesenin maksamaan Pekka Kososelle sanotuista puista korvausta markan puulta eli yhteensä kaksisataa viisikymmentä markkaa sekä neljälläsadalla markalla korvaamaan Pekka Kososen oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Pekka Kosonen että osakeyhtiö Aktiebolaget T. & J. Salvesen olivat viteamalla saattaneet jutun, on 28 päivänä Heinäkuuta 1916 antamassaan tuomiossa katsonut jääneen luotettavasti näyttämättä että Aktiebolaget T. & J. Salvi sen, joka asianosaisten kesken tehdyn välikirjan mukaan oli ollut oikeutettu ottamaan Pekka Kososen yhtiöl le myymistä metsästä kaadettujen täysimittaisten puiden lukumäärästä sadanneksen alamittaisia puita ja pitämään ominaan kaikki väli 217
kirjassa mainitussa järjestyksessä leimatut puut, olisi sanotusta metjasta ottanut enemmän alamittaisia leimaamattomia puita kuin mihin yhtiö sanotun välikirjan mukaan oli ollut oikeutettu, minkä vuoksi Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, on hyljännyt Pekka Kososen jutussa ajaman kanteen Hovioikeuden tuomioon on Pekka Kosonen anonut muutosta perustelmalla, jonka kaksoiskappale on osäkeyhtiön Aktiebolaget 34. 7. Salvi senin puolesta vastattavaksi otettu ilman että vastuuta sen jälkeen on tänne toimitettu "Keisarillinen Senaatti on tutki nut tämän julun ja katsoo ettei Pekka Kosonen ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Pekka Kosonen suorittamaan osakeyhtiölle Aktiebolaget T. 4. J. Salvesenille maksut yhtiön karha leesta tätä Keisarillisen Senaatin tuomiötä kaksikymmentä kahdeksan markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudat akoot "Keisarillinen Suomen Senaatti. Tuu Säärin och i Matts Andersson. Tuu Säärin och Matta Andersson. Tun Karibok, Utter AndersdotB. Anneberg. K. R. Helanen 218
Den 31. Mars 1913. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt rericionsskilling från Kejserlige Ilo Hofrätt inkommit måt angående fordran emellan aflidne biträdande Krono gelika. Måst och Sömmerskan stern, hvardera från Helsingfors stad, gemensamt sökande samt Vicehäradshöfdingen Sakari Castrén äfvensom o gifta Anna Sofia och Sovisa Brandt, jämväl från Helsingfors, svarande: Gifven i Justitiedepartementet den 31 Mars 1913. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande. Efter stämning å Vicehärads219 No 416. Pag. 118. R. B. länsmannen Karl Alfred Mattsenka Alma Wilhelmina AnFredrika Wilhelmina Hahl höfdingen Castrén samt Anna Jofia och Lovisa Brandt hafva Karl 6 plr - S. 4. - 1. f. B. - A. R. - J.S. G. E. W. 1909
Alfred Mast, Alma Wilhelmina Angelika Mast, Fredrika Wilhelmina Wahlstain och Timmermansenkan Erik Winqvist, från Helsingfors, inför Rådstufvurätten i samma stad anfört, att Ryggmästaren Fredrik Brandt, jämväl från Helsingfors, den 29 Juli 1881 aflidit, öfverlefd af rin hustru Maria Margareta Brandt samt följande arfvingar, nämligen sina bröder Tägnmakaregesällen Leander Brandt och Sjömannen Alexander Brandt samt systrar Anna Sofia och Lovisa Brandt äfvensom är hälfbroder Sjömannen And Strändt; att klander Brandt härå aflidit den 10 April 1854 utan brestarfvingar, men efterlefel af enka tjugusta Adolfina Frändt, hvarifter Anna Sofia, Tensa och Augusta talollina Brandt uti en den 1 Maj 1886 dagtecknad skrift förklarat sig hafva ej mindre af Maria Margareta Brandt i utlören för An na Sofia, Lovisa och Augusta Adolfina Brandt tilläfventyrs efter Fredrik Brandt tillfallande arf fålt emottaga, Anna Sofia Kändt 1000 mark, Lovisa Brandt 100 mark och Augusta Adolfina Brandt 200 mark än till Maria Margareta Brandts och hennes rättsinnehafvares förmån afsäga sig allt anspråk på arf vare sig i lös eller fast egendom efter Fredrik Brandt antingen detsamma bort tillfulla tre na Sofia, Lovisa och Augusta Adolfina Brandt omedelbart eller genom arf eller i giftorätt efter eho det vara måtte, som före dem aflidit eller komme att aflida eller hvars arfsdel eljest bort dem tillfalla, och att således Fredrik Brändts hela qvarlåtenskap af hvad slag än den verl utan afdrag med full egande rätt tillhörde Maria Margareta Kärads att skifte af Fredrik och Maria Margareta Brandts bo tillhöriga gård och tomt No 6 vid Rödlegsgatan i Helsingfors den 19 Januari 1888 verkställs, hvarvid af sagda fastighet tilldelats Maria Margareta Brandt hälften, 220
Alexander, Anna Sofia och Lovisa Brandt on hvar 16/1280 And Berandt 13/120 och Augusta Adolfina Brandt 22/380, derå Rådstufvurätten den 9 Juli 1888 för Maria Margareta Brandt utfärdat fastebref å 521/640 af nämnda gård eller å den henne vid skiftet tillagda hälften af gården samt de delar däraf, som vid samma skifte fallit på Anna Sofia, Tevi ra och Augusta Adolfina Brandt lott och hvilka Maria Margareta Brandt genom afhandlingen af den 1 Maj 1886 erhållit; att Maria Margareta Brandt genom ett den 19 Februari 1901 skriftligen upprättadt testamente förordnat att Fredrika Wilhelmina Wahlstain och Erika Winqvist, hvilka vore systrar till Maria Margareta Brandt, samt Alma Wilhelmina Engeliga Mäst, som vore Erika Winqvists dotter, skulle efter Maria Margareta Brandts död erhålla, Fredri ka Wilhelmina Wahlstein hälften samt Erika Wenqvist och Anna Wilhelmina Angelika Alast hvarde ra en fjerdedel af Maria Margare ta Brandts andelar i omordade gård; att makarne Mast, Erika Winqvist och Fredrika Wilhelmina Wahl strin, efter Maria Margareta Brandts den 16 November 1901 timade död, genom köpebref för den 17 Juni 1905. af Vicehäradshöfdingen lastrén i egen skap af tillförordnad godman för franbemälde ur landet afvikne Alexander och Axel Brandt till handlat sig de dem i anförd måt to tillskiftade andelarna eller till sammans 119/640 af ifrågavarande gård för 1000 mark, som vid köpets af slutande erlagts, hvarefter Rådstuf verätten genom ett den 28 September 1905 för makarne Måst, Erika Winqvist och Fredrika Wilhelmina Wahl stein gemensamt utfärdadt fastebref af hela ofvanberörda gård och tomt tillerkänt makarne Mart en fjerdedel, Erika Winqvist likaledes en fjerdedel och Fredrika Wilhelmina Wahlstrin hälften; samt att behörig dom221
tal sedermera förklarat Alexan der och Axel Brändt för döde och faststält tidpunkten, då deras död borde anses hafva inträffat, till den 1 Januari 1900. Nu som Alexlander och And, Brandts förenämnda gårdsandelar vid deras död tillfallit deras närmaste arfvingar Anna Sofia och Lovisa Brandt samt på grund af afhandlingen för den 1 Maj 1886 öfvergått i Maria Margareta Brandts ego och vid hen nes död åter ärfts af Erika Winqvist och Fredrika Wilhelmina Wahl stein, men dessa och makarne Mark i okunnighet härom med Vicehå radshöfdingen Castrén belifvat köpet om samma gårdsandelar och utbe talt köpeskillingen 1000 mark, hafva makarne Mäst, Erika Winqvist och Fredrika Wilhelmina Wahlstrin yrkat att Vicehäradshöfdingen Castrén samt Anna Sofia och Lovisa Brandt, de två sistlemälda så som utfärdare af omordade den 1 Maj 1886 dagtecknade skrift samt i egenskap af Alexander och tid Brandts närmaste arfvingar måtte förpligtas att till makarne kast och desses medparter återbära ifrågakomna af dem åt Vicehärads höfdingen lastrén erlagda 1000 mark jemte laga ränta därå från den 17 Juni 1903 tills full betalning följde äfvensom godtgöra makarne Karl och deras medparter för dessas umgälder i målet. I saken hörde hafva Vicehärads höfdingen Castrén samt Anna Sosia och Lovisa Brandt motsagt käromålet, därå Rådstufvurätten, medelst utslag, afkunnadt den 12. September 1904, utlåtit sig i saken och på upptagna skäl förkastat käromålet. Sedan Karl Alfred Mart den 30 September 1904 aflidit hafva hans en ka Alma Wilhelmina Angelika Mart, Erika Winqvist och Fredrika Wilhelmi na Wahlstén i väderag dragit må let under Hofrättens pröfning, hvarefter Hofrätten genom dom af den 222
10 Mars 1909 sig i målet utlåtit; och jämte det Alma Wilhelmina Angelika Masts och hennes medparters i Hopallen gjorda anhållan att vid Nadstufvurätten i Helsingfors få Konditorsenkan Alexandra Löfström å vittnesed hörd öfver riktigheten af ett utaf enkan Löfström utfärdadt, Alma Wilhelmina Angelika Masts och hennes medparters vädeinlaga bilagdt skriftigt vittnesintyg af Hofrätten afslagits, enär nämnda intyg icke innehölle någon på sakens utgång verkande utredning, har Hofrätten likasä lemnat Alma Wilhelmi na Angelika Masts och hennes medparters först vid ett af de i Hofrätten försiggångna muntliga förhören gjorda yrkande, att i må let å vittnesed afhörda Urmaka reenkan Maria Wilhelmina Palm gren blefve förklarad för återgångsvittne, utan afseende. Vidkomman de sjelfva saken har Hofrätten, all denstund Maria Margareta Brandt vid förenämnda den 19 Januari 1888 verkstälda skifte af hennes och hennes aflidne man Fredrik Brandts gemensamma bo icke gjort sine på grund af ifrågavarande den 1 Maj 1880 upprättade skrift förmen ta rätt till hela boet gällande samt sedermera låtit sagda skifte vinna laga kraft, hvarigenom Abetander och And Brändt för varfvat eganderätt till omtvi slade, dem vid sagda skifte till delade etthundranitton sexhundra fyrationdedelar af ofvanomförmälda gård och tomt, funnit Alma Wilhelmina Angelika Karl och hen nes medparter icke hafva anfört skat till ändring i det slut, hvari Råd stufvurätten genom det motvädjade utslaget i saken stannat. Sedan Erika Winqvist den 13. Januari 1908 aflidit hafva Alma Wilhelmina Angelika Mart och Fredrika Wilhelmina Wahlstrin än hållit om ändring uti Hofrättens som medels deduktion, den till häradshöfdingen Castrén samt An223
na Sofia och Lovisa Brandt i föreskrifven ordning bemält, hvar efter mundigt förhör härstädes i målet egt rum, därvid tillgålt på sätt protokollet häröfver när mare utvisar. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och jämle det Alma Wilhelmina Angelika Masts och Fredrika Wilhelmina Wahlsteins här upprepade anhållan att såsom vittne i målet afhörda Maria Wilhelmi na Palmgren måtte förklaras för återgångsvittne såsom saknande fog lemnas utan afseende finner Kejserliga Senaten Alma Wilhelmina Angelika Must och Fredrika Wilhelmina Hahlstain icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom såvidt deras anhållan om råd rum för Alexandra Söptröms hörande å ed afslagits samt beträffande själfva saken, hvar för vid Hofrättens dom här dinnan kommer att förblifva det G. E. Winter alle, som vederbör, till efterrättelse lander Kejserliga Senaten för Finland: Samtens Saarinen Alfred Liiksiala. Samtens Saarinen Alfred Liiksiala. Samtens Saarinen Alfred Liiksiala. Samtens Saarinen Alfred Liiksiala. Samtens Saarinen Alfred Liiksiala. Johannes Pesonen. A. A U. Ulllellvaara. Johannes Pesonen. A. W. Lillénvaara. gelig faraste. 224
Den 2 April 1913. Föjserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Åbo Hofrätt nikommit mål, angående ersätt ning, emellan Taksorefinnan var Senoders Adrikatkontor i Viborgs stad, sökande, samt Styelsen för Finska Hatsjännågar andeläfven svarande: Gifven i fastitiedepartementet den 2 April 1913 Kejserliga Senaten här låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Efter förmägssstycken ågången stamning har förman Tvår Schroders Ad rekalkontor vid Rådstufvurätten i Helringsers stad anfört, att sedan Handlanden Knut Systedt, från Helsingsens, hvilken en längre tid hos ryska beläget Asian der - Tensby Marusakter C. S. Påhl i re udensstaden 1o Pettersberg åtnjudit en lelydande vårdkredit för manefautur varor, som bolaget till Systedt utborgat om sommaren 1904 hos beläget anhålSr. 3/13 3 — 3. 3. 7. 8. 75 M. S. No 442. Lag. 137. R. D. 1909
lit om ytterligare utbergande af dika varor emot räntar, utan att bolaget dock därtill samtyckt, hade bolaget, för att emellertid listå Nystedt utan att likväl nödgas ikla da sig någon risk, löpat att emot hållande af omynt å varemas pris för denne möjliggöra uppkipel af varema sålunda all desamma skulle i särskilda partill afsän das till Helsingfors järmagstälien till emottagande af innehafvaren utaf paktrededdupplikaten, hvilka tillsvidare skulle hvarstanna hos belaget, och att Handlanden Nystedt sin ge, hvarje gång han önskade uttaga något räruparti från järmägsstationen emottaga de därför nödiga dupplika ten emot inlören af sina älsta, till betalning förfallna exempler till ett belopp, som motsvarade åtminstone de äskade varemas pris. I enlighet har med hade beläget Alexander - Nederby Manosakter C. F. Påhl vedermera under sommaren och hösten 1904 till tilsingson afsändt särskilda värupartier till ett sammanlagdt pris af 626. rubel 11 kopek, ädresserande hvarje försändelse till innehafvaren af fräktrededde upplikalet. Emellertid hade Handlanden Nystedt utan belagets vetskap å Helsingfors järnvägsstation berudts tillfälle att utså ifrågavaran de varuförsandelar utan företeende af raktrededet upplikaten, hvaresta Nystedt upplåtit sin egendom till kon kurs, utan att hafra återstält värerna till belaget eller inlöst någon enda af sina concepter. Med afseende härå och då enligt 55. SS uti Sådiga Träfikreglementet för Finska Statsjärwa garne, gifvet den 21 Januari 1897, gods finge utlämnas endast mot qvittegodt fråktredededel dupplikat och efter det alla afgifter för godset blifvit erlagda samt Järnvägstyrelsen således vid ofvanantydt förhållande vore skyldig att ersätta den skada belaget ilmiander - Nvesky Marusaktur C. S. Påhl i förestående måtte tillskyndats, har förman Frar Schroders Advokalkontor som blifvit innehafvare af omförmälda 226
traktrededeldupplikat och belagets å desamma grundade rätt, yrkat Järn vägstyrdsens förpliktande att till förmanstgifva förenämnda varois pris sådel ren tvåhundra sextiofem rubel afiakopek jämte laga ränta därå, antin gen i ryskt mynt eller i finskt efter vid betalningstiden gällande kurs hvarhos firman Ivar Schroders Adrekatkontor gjort anspråk på godtgörelse för firmans i saken hafda kostnader. Genmäle affordrad har förmågs styrcken motsagt käromålet; hvarefter och sedan jämväl Handlanden Nystedt blifvit i saken hörd. Rådstufvurätten genom den 25 Juni 1906 afsagdt utslag, emedan ostridigt vore att ifrågakomna varor af belaget Alexander Kosky Manurjaktvi C. S. Pahl försålts till Handlanden Systedt samt för den nes räkning befordrats till Helsingfors järnvägsstation för att därstädes Nystedt tillhandahållas, och värorna seder mera jemväl blifvit af Handlanden lystedt emottagna, funnit förmäessty reken vara pitagen från vidare ansvarighet beträffande desamma och förty förkastat finnan Far Schrides tilvokotkontors i saken utförda talan Hofrätten, under hvars pröfning förman svar Pehröders Advckalkindes i vaderåg dragit målet, har uti dem den 7 April 1709 sig utlåtit och enär jämlikt den af firman Trar Schroders Edvokatkontor till Rådstuparätten inlämnade räkningen för den 4 Maj 1914, af ifrågavarande manusakturva rer all parti, värdt femhundra femtio tre rubel femtiosju kopek, blifvit sist sagde dag eller således innan ens del af firman till stöd för krafvet föreburna aftalet emellan belaget Amander - Savosky Manulaktor C. I. Påhl och Handlanden Nystedt beträffande utlämnande af varera ifrån järnvägsstation ingåtts, afsändt till staden Nikolaistad och emottaget af Nystedt, har lofrätten i anledning häraf och i frigt på de af Rådstufvurätten åleropade grunder låtit tre vid det slut hvari Rådstufvurätten i saken stannat Uti lofrättens dom har firman 227
Ivar Schöders Adrikalkontor anhållit om ändring. Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner finnan Ivar Schroders Adrikalkenter icke haf va anfört skäl till ändring uti Hofrättens dom, vid hvilken förty skall förblifva det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: värinen Mred Luksiala. Lautui Saarinen Alfred Liukkala. Johannes Pesonen. A. R. Lillus.vaara. Johannes Pesonen. A. R. Lillus.vaara. Johannes Pesonen. A. R. Lillus.vaara. Johannes Pesonen. A. K. Lillus. Waara. pång varaste Den 2 April 1913. Kejserliga Senatens för Finland som uti ett, på nedsätta ei visionsskillingar, från Kejserlige Vasa Hofrätt inkommit mål ingående ersättning, emellan Handlanden Gustaf Holm, från staden Nikilaistad, och sysslo mannen i hans konkursto Handlanden A. Aarlens, genensamt å ena sidan samt Handlanden i nämnda stad Hugo Sjellom, på den andra sidan, än som sökande och varande. Gifven i Justiliede partementet den 2 April 1913. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredra gas och af dem, såvidt numera är i fråga, inhämtat följande: Tid Rådstufvurätten i Nikolai stad har Handlanden John anlart att Handlanden Sjöllens, som till den förstbemälde förbyrt, utom annat, en handelslägenhet jämte särskilda uthus uti Sjolloin tillhöriga gården No 14 vid Häradsplana Gde G. W. F. R. B. K.S. No 447. Pag. 49. R. D. 1912
den i berörda stad på en tid af tre år, räknadt från den 1 Juni 1907., dårigenom all han före hyristidens utgång å tomten paler jat ett nybyggnadsarbete, hvarun der bland annat gårdsplanen i följd af gröfnings - och strängningsarbeten icke kunnat af landlan den Holms kunder beträdas, tillskyndat Holm hännbar förlust i dennes handelsrörelse, hvarutom Handlanden Sjöblom, som låtit nöd gifva ett i gården lefintligt, till landlanden Holm förhyrdt stall, däri genom nödgat Holm att annor städes i staden upphyra ställstrum för en tid af fyra och en half må nader; och har Handlanden Holm förty yrkat Handlanden Sjöbloms förpliktande att till Holm utbeta la i ersättning för Helm tillskyndad skada i hans vordre enligt räkning 5274 mark jo penni samt i gällgörelse för erlagd ställskyrå 30 mark jämte ränta å de fordra de beloppen, hvarhos Handlanden Holm anhållit att blifva ersatt för sina umgälder i målet Isaken hörd har Handlanden Sjöllom motsagt käromålet med förmälan, utom annat, att han för Handlanden Helms räkning i gården latit inreda ett annat ställ i stället för det nedrifna, utan att Holm dock användt del nya stället; därå Rådstufvurätten uti den 2 December 1910 afkunnadt utslag funnit Handlanden Holm visserligen hafva styrkt, att han uti sin handsrörelse tidit sex lust genom ifrågakomna byggnads arbete, men enär Holm icke kunnat visa beloppet af denna för lust, ty och då Holms anspråk på ersättning därför, att han upplyst annat stall i stället för det i landlanden Sjölloms gård belägna af denne nedrifna stället befunnits vara obefogadt, då Sjöllom i sin gård stältt annat stall till handlanden delms försegande, har Ruustupurätten för kastat käromålet. 229