Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Den 8 November 1909 Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejser lige Åbo Hofrätt inkommet mål angående ersättning på grund af kontraktsbrott emellan Ängfärtygsaktiebola get Nord, i Helsingfors stad, sökande, samt Kommerserå det Herman Saastamoinen från Kuopio stad, svarande: gifven uti Justitiedepärlementet den 8 November 1902. Kejserliga Senaten här låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Kommersprådet Saastamoinen har på stämning å Ängfartygaaktiebolaget dörd vid Rådstuf vurätten i Helsingfors stad anfört, att bemälda bolag genom den 9 November 1903 upprättadt och af Kommersådet Saastamoi nen den 28 i samma månad godkändt skriftligt kontrakt för bundit sig att han Haaga stad Mion f. N. B. - K. M. - 4.S. - W. H. F. P. B. F. M. 517 1 No 1852. Såg 296. R. D.
till särskilda i kontraktet angifna utländska kammar under tiden från den 1 Januari 1904 till den 31 December 1909 och jämväl dår efter, såframt ej uppsägning fem ton dagar innan nästnämnde lag å någondera sidan skett frambefordra alla uti Kommere rådet Saastamoinens Frådrullefabrik i Kuopio tillverkade, för uport till uttandet afsedda trådrullar för i kontraktet när mare upptagna faktafgifter, hvaremot Säästamoinen å sin sida förpliktat sig att vid utförset af nämnda vara anlita uteslutande bolagets angfartyg; och som Kommerserådet Saastamoinen, sedan bolaget vid utgån gen af år 1904 upphört med sin vederirörelse, nödgats vid utpart af trådrullar under Februari, Mars och April månader år 1905 till annat rederi utgifva i pakt 250 pund 18 skilling 7 penni en gelskt mynt mera än han en ligt omförmälda kontrakt bort till Angfartsgsaktiebolaget Nord för samma vara erlägga, har Kommersprådet Saastamoinen yrkat nästbemälda bolags förpliktande att ersätta Saastamoinen sagda 250 pund 18 skilling 7 pen ej samt att därjåmte betala rån ta å nämnda belopp äfvensom rättegångskostnadsersättning. Öfver käromålet hördt, har Augfartygaktiebolaget Nord genmält att bolaget af sin konomiska ställ ning tvungits att upphöra med ifrågakomna rederörlige och för sälja sina angfartyg, i anseende hvartill och som ifrågavarande kontrakt parterna emellan ingåtts under förutsättning att tvingan de skäl pitogs såväl den ena som den andra parten från fullgörande af dess åtagande enligt kontraktet, bolaget emotett förkastande af Kommerserådet Saastamoinens talan såsom oskälig och obetlig. 518
Rådstufvurätten har medels utslag den 23 Augusti 1905 i saken utlåtit sig; och som Angfartsgsaktieboläget Nord genom förenämnda kontrakt åtagit sig att emot i kontraktet öfverenskomna pakt afgifter från Hangoå till särskilda kunnar i konungariket England och på kontinenten medels bolaget tillhöriga ängfartyg fram befördra af Kömmerserådet Saastamoinen till elport levererade trädnullar, hvilket kontrakt skulle gälla från den 1 Januarii 1904 till den 31 December 1909 och äfven dår efter, därest detsamma icke inom femton dagar före sistsagde dag blefve af någondera parten uppsagdt, men bemälda bolag emel lertid genom sin åtgärd att af kända sig samtliga bolagets äng färtyg försålt sig ur stånd all efter utgången af år 1904 fullgöra sitt berörda åtagande samt Kommerserådet Saastamoinen i följd däraf varit trungen att för trans port af de utaf honom under Februari, Mars och April månader år 1905 utskeppade trådrullepar tierna anlita annat redisi och där vid för desamma erlägga pakter, hvilka med ett belopp af samman lagdt tvåhundrafemtio grund åderton skilling sju penee engelskt mynt öfverstigit den godtgörelse för hvilken Angfartygaktiebola get Nord enligt berörda kontrakt varit skyldigt att frambefordra samma godsmängd; alltså och då å Angfartsgaktiebolaget Nordsväg nar icke ens påståtts att Kommerserådet Säästamoinen skulle varit i stånd att mot lägre fråk ter än de af honom sålunda erlagda så ifrågavarande transport ten viekställda, har Rådstufvurätten funnit Angfartsysaktiebolaget Nöid böra bälla Kommerserådet Lars tamoinen skadeslös för den hakt skittnad Svarstamoinen i anförd måtte fått vidkännas samt förty ålagt bolaget att till Kommelse 519
jädet Saastamoinen utgifva ofvannämnda belopp tvåhundra femtio pund aderton skilling sju panee engelskt mynt eller motsvarande belopp finskt mynt efter å vista kurs å orten vid betalnings tiden med fem procents årlig ränta därå från stämningsdagen den 18 Maj 1905, hvarutom bolaget skyldigkänts att med ett hundra mark godtgöra Kommelse radet Saastamoinen dennes umgälder å rättegången. Hofrätten, under hvars pröfning Angfartsgaktiebolaget Nörd i väde väg dragit målet, har genom dom den 27 Oktober 1908 låtit vid Råd stufvurättens utslag bero, jämte det bolaget ålagts att med Femtio mark ersätta Kommersprådet Saastamoinen dennes i Hofrätten hafda kostnader i målet. I Hofrättens dom har Angfartyrs aktiebolaget Nord sökt ändring medels hit ingifven deduktion, den Kommer serådet Saastamoinen i föreskrifven ordning bemött hvarefter muntligt förhör i målet härstädes försiggått på sätt det därvid förda protokollet närmare vidhandengifver. Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner Angfar tyysaktiebolaget Nord, som medels ofvannämnda kontrakt förbundit sig att mot de i kontraktet utsatta pakt afgifterna till särskilda hämnar i England och på kontinenten frambefordra af Kommerserådet Saastamoinen för utföriel ur landet levererade trådrullar, icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, hvarvid förty skall förblifva; och ålägges Angfartsgaktiebolaget Nord att till Kommerserådet Sastamoinen, i ersättning för hans härstädes i målet hafda kostna der, utgifva sjuttiofem mark. Det alle, som vederbör till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: V. N. Bännlund Akokalin 1. Santen Saarinen Mannes Peltonen Walter Andersin. B. F. bom 320
31 16/6 1853 Pag 295. R2 1908. Marraskuun 8. päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, kontrahdin rikkomiseen perustuvaa korvausta koskevassa jutussa, jossa Osakeyhtiö Ängfärtygaktiebolaget Nord, Helsingin kaupungista, on hakijana sekä Kauppaneuvos Herman Saastamoinen, Kuopion kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 8 päivänä Marraskuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itsellensä sittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Kauppaneuvos Saastamoinen on Osaikeyhtiölle Angfartysaktiebolaget Nordille toimituttamansa haasteen nojalla Helsingin kaupungin Raastuvanoikeudes sä lausunut, että Marraskuun 9. päivänä 1903. tehdyllä ja Kauppaneuvos Saastamoisen saman kuun 8. päivänä hyväksymällä kirjallisella kontrahdilla oli sanottu yhtiö stanul siinä määrätyistä rahtimakmista 1. päivästä Tammikuuta 1904. fasva: J. B. R. M. S. W. H. G. B. F. M.
alkaen 31. päivään Joulukuuta 1909 saakka ja siitäkin eteenpäin, ellei irtisanomista viittätoista päivää ennen äskensanottua päivää jommalta. kummalta puolen tapahtuisi, Hankoniemen kaupungista kontrahdissa mainittuihin ulkomaan satamiin kuljettaakseen kaikki Kauppanenvos Saasta moisen rihmarulla tehtaassa Kuopiossa valmistetut, ulkomaille lähetettävät rikmarullat ja Kauppaneuvos Saastamoinen puolestaan sitoutunut sanotun tavaran kuljetuksessa käyttämään yksinomaan mainitun yhtiön lainoja; ja koska Kauppaneuvos Saastamoisen oli täytynyt, kun yhtiö 1904. vuoden lopussa oli lakkauttanut laivaliikkeensä, rikmarullien lähetyksestä ulkomaille Helmikuun, Maaliskuun ja Huhtikuun kuluessa vuonna 1906. suorittaa Suomen Höyryläiväosakeyhtiölle rahtia 219. pentaa 19. skillingiä ja 8. peneeä enolannin rahaa enemmän kuin hänen useinmainitun kontrahdin mukaan oli si pitänyt saman tavaran kuljotuksesta maksaa Osakeyhtiölle Angfartygsaktiebolaget 322 Nordille, on Kauppaneuvos Saastamoinen vaatinut viimeksimainittua yhtiolä velvoitettavaksi Saastamoiselle suorittamaan edelläsanottu rahtimaksujen erotus korkoineen. Kanteesta kuultuna on Osakeyhtiö Angfartygaktiebolaget Nord västannut, että puheenalainen kontrahti oli tehty edellyttämällä että niin toinen kuin toinenkin asianosainen oli ja kettavien syiden sattuessa oikeutettu jättämään kontrahdissa tekemänsä sitoumuksen täyttämättä, kuten kauilmi siitäkin seikasta ettei kontrahtiin oltu merkitty mitään vissiä tavaramaaraa, niinkuin voimassa olevan merilain 80. SS mukaan todelliseen rahlisopimukseen nähden oli tarpeen, eikä myöskiän mitään uhkaa kontrahdin rikkomisen seuraamuksena johon nähden ja kun yhtiö taloudellisen tilansa vuoksi oli ollut rakotettu lopussa vuotta 1904. lakkautta maan lainanvarustuslukkeensä ja myymään omistamansa lainat, yhtiö en anonut kannetta hyljättäväksi.
Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisin ovat vaatineet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan on Elokuun 20. päivänä 1906. julistamassaan päätöksessä antanut asiasta lausuntonsa ja katsonut selvitetyksi, että, sittenkuin Osakeyhtiö Augfartiggaktiebolaget Nord oli edellämainitulla kontrahdilla sitoutunut siinä lähemmin määrätyistä rahtimaksvista laivoillansa kuljettamaan Kauphaneuvos Saastamoisen ulkomaille läretettäviä rihmarullia Hankoniemestä kontrahdissa mainittuihin ulkomaan sataniin, joka sitoumus oli pysyvä voimassa 1. päivästä Tammikuuta 1904. Joulukuun 31. päivään 1909. ja vielä siitäkin eteenpäin, ellei sitä viittätoista päivää ennen viimeksimainittua päivää kummaltakaan puolen irtisanottaisi, niin oli sanottu yhtiö myymällä kaikki laivansa saattanut itselleen mahdottomaksi 1904 vuoden jalkeen täyttää mainitussa kontrahdissa määrättyjä sitoumuksiaan, ja että Kauppanenvos Saastamoisen sen vuokei oli täytynyt Helmikuun, Maaliskuun ja Huhtikuun kuluessa vuonna No 6. kuljeluttaa tehtaassaan valmistetut rihmarullat ulkomaille toisen laivan varustusliikkeen välityksellä ja niiden kuljetuksesta suorittaa äskensärotulle lainanvarustuslukkselle kaksisataa yhdeksantoista puntaa yhdeksäntoista skillingiä kahdeksan peneä mglännin rahaa yli sen rahtimäärän josta Osakeyhtiö Angfartyssaktiebola get Nord olisi useinmainitun kontrahdin mukaan ollut velvollinen saman tavaran kuljettamaan; johon nähden ja kun Osakeyhtiö Ångfartysaktiebolaget Tord ei ollut kysymyksessä olevassa kontrahdissa tehnyt sitoumuksensa täyttämistä riippuvaksi siitä, jatkaisiko yhtiö täyttämisen aikaan harjoittamaansa lainanvarustuslukettä vai olisiko sitä jatkamatta, eikä ollut edesväittänyt Kauppaneuvos Saastamoisen voineen saada puheena olevia tavaroita hänen suorittamaan rahtimak suja halvenmalla kuljetetuksi ulkomaille, Raastuvanoikeus on velvoittanut 523
Osakeyhtiön Angfartygaktiebolaget Nordin korvaamaan Kauppaneuvos Saastamoiselle hänen edelläkerrotuin tavoin suorittamansa rahtimaksujen lisäyksen kaksisataa yhdeksäntoista puntaa yhdeksantoista skillingiä kahdeksan peneeä nglännen rahaa tahi vastaavan määrän suomen rahaa maksuaikana käyvän å vista kurssin mukaan sekä lastä rahamäärästä maksamaan viiden prosentin vuotuisen koron haastepäivästa Toukokuun 28. päivästä 1906. lukien kuin myös sadalla markalla korvaamaan Saastamoiselle hänen oikeudenkäyntikulunsa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Osakeyhtiö Angfartygaktiebolaget Nord oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiolla 27. päivänä Lokakuuta 1908 jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan muun puolesta paitsi että, koska kysymyksessä oleva rahtimaksujen erotus Kauppaneuvos Saastumoisen kanteensa perusteeksi Oikeuteen jättämien laskuien mukaan oikeastaan oli kaksisataa yhdeksäntoista puutoa yhdeksän hillingiä ja seitsemän peneeä enolan rin rahaa, Osakeyhtiön Angfartygsaktiebolaget Nordin Kauppaneuvos Saastamoiselle suoritettava puheena oleva korvaus vahvistettiin äskenmainittuun määrään, maksettavaksi sillä tavalla kuin Raastuvanoikeuden päätös sisälsi viiden prosentin korkoineen Toukokuun 28 päivästä 1906. ja ylläsanottuine oikeudenkäyntikulujen korvauksineen. Hovioikeuden päätökseen on Osakehtiö Ångfartygs aktiebolaget Nord hakenut muutosta perustelmalla, johon Kaupranenkos Saastamoinen on säädetyssä ärjestyksessä vastannut, minkä jälkeen puillinen kuulustelu on jutussa täällä toimitettu kuten siitä laadittu pöytäkirja lähemmin osoittaa. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Osakeyhtiö Ängfartsgaktiebolaget Nord, joka ylenpänä mainitulla kontrahdilla on sitontunut siinä määrätyistä rahtimakmista erityisiin Englännin ja manvermaan satamiin kuljettamaan kaikki Kauppaneuvos Saastamoisen ulko524
maille vietäviksi hankkimat rihma ruhat, ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; minkä ohessa osakeyhtiö velvoitetaan suorittamaan Kauppaneuvos Saastamoiselle, hänellä jutun vuoksi täällä olleiden kulunkien korvaukseksi, seitsemänkymmentäviisi markkaa. Sätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti J. N: Bömetund Ahl Malin J. N: Bömetund Ahl Malin kanteri Saarinen Johannes Peltonen Waler Andersin B. F. Möcne C. Den 9. November 1909. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisions skilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit fordringsmål emot lan Fabrikanten John Nordberg, från Helsingfors stad, sökande, samt Hofrättsauskultanten Hans Erttander och Ingeniören T. E. i Segerberg, bägge jämväl från Helsingfors, i egenskap af sysslomän uti Byggmästarene Erik Kander Johanssons och Johannes Johanssons till konkurs upplåtna bör, uteblifne svarande: Silfven uti Justitiedepartumentet, den 7. November 1909. Kejserliga Senaten här låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu år i fråga; inhämtat följande: Wid Rådstufvurätten i Helsingfors stad hafva Hofrättsauskultanten Estlander och Ingenioren Segerberg anfört, att Byggmästa ren Gustaf William Nyberg, hvilken omhänderhaft fyra Erik SeOskle J. A. B. - A. K. C. M. S.S. - Ant. - WitH. af H. No 1858. Pag. J. R. D. 1909.
ander och Johannes Johansson gemensamt tillhöriga, men på Johannes Johanssons namn ställda aktier i Fastighetsaktiebola get Elisabetsgatan 11., jämlikt Johannes Johanssons fordringsägares den 8. Februari 1907. fattade beslut sålt sagda aktier och sedermera den 14. i samma månad af det influtna priset öfverlämnat 3,160. mark 63. penni åt Fabrikanten Nordberg för att af denne såsom utsedd administrator af Johans Johanssons bo för fordringsägarenes räkning förvaltas; men emedan Fabrikanten Nordberg, sedan Erik Leander och Johannes Johanssons bon blifvit upplåtna till konburs, icke till konkursförvaltningar na afstått dessa medel, hafva Anskultanten Estlander och Ingenioren Segerberg yrkat Fabrikanten Nordbergs förpliktande att till Estlander och Sögerberg i deras förberörda egenskap utgifva ofvan nämnda belopp 3,160. mark 63. penni jämte ränta därå från den 22. Juni 1907., då stämning i målet blifvit Nordberg delgifven; hvarhos Auskultanten Estlander och Ingeniören Segerberg anhållit om ersättning för rättegångskostnaden. I saken hörd har Fabrikanten Nordberg genmält, att Johanms Johanssons bo icke varit ställelt under admissionistration och att Nordberg ej heller fall ifrågavarande medel om hand för att för Johannes Johanssons borgenärers räkning förvaltas, utan hade Johannes Johansson redan långt innan ofvannämnda aktier försålts utlofvat dem åtNordberg såsom säkerhet för Erik kander och Johannes Johanssons skuld till Nordberg, samt att Nordberg förty, sedan han af Johannes Johansson underrättats att aktiebrefven blifvit sälda, den 14. Februari 1907. hos Byggmästaren Nyberg af deras pris lyftat ofvanuppgifna belopp såsom afbetalning å sin ford ran hos Erik Leander och Johan 526
nes Johansson; och har Fabrikanten Nordberg förty yrkat att käromålet såsom obefogadt måtte förkastas. Sedan Auskultanten Estlander och Ingeniören Segerberg förnekat det Fabrikanten Nordberg haft panträtt till omförmälda aktier samt för öfrigt anmärkt att Nordberg uppburit det omtvistade penningebelop pet tolf dagar förrän Johannes Johanssons konkurs börjat, då Nordbergs uppgifna fordran ännu icke ens varit till betalning förfallen, hvadan Nordberg icke vore berättigad att behålla dessa medel för egen räkning, har Rådstufvurät ten medels utslag den 26. Oktober 1907. på anförda skäl ålagt Fabrikanten Nordberg att till Huskullanten Estlander och Ingeniören kyrberg i deras egenskap af sysslomän i Johannes Johannsons konkurs genast återbara det fordrade beloppet tretusen etthundra sextio mark sextiotre penni, med fem procents ränta därå från den 22. Juni 1907. tills full betalning följde, äfvensom att med etthundra mark godtgöra Erklander och Fagerberg deras umgälder i målet. Hofrätten, under hvars pröfning Fabrikanten Nordberg i vadeväg dragit målet, har genom dom den 5. Februari 1909., enär Nordberg icke styrkt att ifrågavarande medel utgifvits åt Nordberg såsom afbetalning, på hans fordran hos Erik Leander och Johannes Johansson eller att Nordberg i stöd af panträtt till förenämnda aktor eller på någon annan grund haft rätt att afkritta medlen å änsagda fordran, låtit bero vid det slut, hvari Rådstufvurätten i saken stannat; hvarhos Fabrikanten Nordberg känts skyldig att errätta auskultanten Estlander och Ingeniören Segerberg deras hos Hofrätten i målet hafda kostnader. och i sådant afseende till dem gemensamt utgifva femtio mark. 527
Uti Hofrättens dom har Fabrikan ten Nordberg anhållit om ändring. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Fabrikanten Nordberg icke hafva anfört skäl till ändring i Hofriltens ofvanberörda dom, vid hvilken förty skall förblifva. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland J. N. Rännund Å K Id Malin. J. N. Rännund Å K Id Malin. Santen Saarinen Walter Andersin. Akkri Käpy. Iaf Hellen Marraskuun 9 päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa korvausta. koskevassa jutussa, jossa ovat kudleen Kartanonomistajan Frans Eugen Egenolf von Knorringin pojat Carl, Save ja Axel von Koorring sekä tyttäret, Thyra ja Eva von Knorring, Kokemäen pitäjän Kokemäen kartanosta, hakijoina sekä Kruununnimismies Axel Blomqvist ja sanotussa pitäjäsja asuva Agronoomi Arthur Grön holm vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 9 päivänä Marraskuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Maakauppias Juho Häyhtiö, Koke mäen pitäjän Pulkkilän kylästä, joka 1 päivänä Marraskuuta 1903 oli määrätty Kartanonomistaja von Ruorring-vainajan siihen aikaan alaikäisten lasten Lave ja Axel von Knorring. in holhoojaksi, on Kruununnimismies Säsnä: J. N. B. - K. M. - S.S. - A. K. - W. A. A. A. §: 1859. 32. SS: 1859. Pag. 297. R. D. 1908.
Blomqvistille ja Agronoomi Grönholm ille toimittamansa haasteen nojalla mainitun ja Harjavallan pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että Kruununnimismies Blomqvist ja Agronoomi Grönholm, ollessaan ennen Juho Häyhtiötä mainittujen alaikäisten lasten holhoojina ja samalla hoitaessaan Kartanonomistaja von Kneckringin koko kuolinpesää, olivat niinhyrik jättäneet Suomen Hypoteekkiyhdistykselle maksamatta kuolinpesän yhdistykseltä saamista lainoista Helmikuun 1 ja Elokuun 1 päivänä 1903 suoritetta vat korot, ja tällä laiminlyönnillään oikeuttanut että kuolinpesän oli täyty nyt suorittaa Hypoteekkiyhdistykselle sakkokorkoja yhteensä 4,180 markkaa 6 penniä, kuin myöskin 1 päivänä Marraskuuta 1902 Kauppias Bruno Jusoliukselta, Porin kaupungista ottaneet etumaksuksi tälle myydyistä rukiista 7000 markkaa ja sittimmen, kun sanottu kauppa oli rauennut, 11 päivänä Elokuuta 1903 antaneet Kauppias Juseliukselle 11, 176 markan 25 pennin vikselin, jonka Juho Häyhtiö maksupäivänä 11 päivänä Helmikuuta 1904 oli lunastanut, jota paitsi Kruununnimismies Blömqvist oli, sen jälkeen kun Agronoomi Grönholm 2 päivänä Syyskuuta 1903 oli vapautettu holhoustoimesta, laiminlyönyt määräpäivinä 13 ja 14 päivänä Lokakuuta 1903 Kauppias J. E. Fagerströmiltä, myöskin Porin kaupungista, lunastaa kaksi Blomqvistin mainitun kuolinpesän puolesta hyväksymää ja Fagerströmille antamaa rikseliä, joten Juho Häyhtiö sittemmin 25 päivänä Marraskuuta 1903 oli joutunut Kauppias Fagerströmille maksamaan, rekselimaarien lisäksi, korkoa, provisioonia, protestikuluja ja oi keudenkäyntikustannuksia yhteensä 67 markkaa 93 penniä. Kun Blom. qvist ja Grönholm edelläkerrotuin taran olivat huolimattomasti hoitanut Kar tanonomistaja von Knorringin kuolinpesää ja siten saattanut kuolinpesälle vahinkoa, on Juho Häyhtiö mainitussa holhoojatoimessaan vaatinut, että Blomqvist ja Grönholm, joko yhteises529
ti tai se heistä, jolla oli varoja, velvoitettaisiin korvaamaan kuolinpesälle tuottamansa vahinko ja sitä varten Juho Häyhtiölle maksamaan edellä mainitut sakkokorat 4,080 markkaa 6 penniä kuuden prosentin korkoineen laskettuna 15 päivästä Joulukuuta 1913. jolloin tämän vahingon määrä tule tunnetuksi, sekä 11,176 markan 25 pennin ja 7,000 markan eroitus 4,176 markkaa 25 penniä ynnä korkoa tästä rahamää rästä, kuusi sadalta vuodessa, 11. päivältä Helmikuuta 1904 lukien, kuin myös että Ilomqvist yksinään velvoitettaisiin Häyhtiölle suorittamaan edellämainitut 67 markkaa 93 penniä niinikän kuuden prosentin korkoineen 25 päivästä Marraskuuta 1903, minkä ohes sa Juho Häyhtiö on anonut oikeudenkäyntikulujensa korvaamista. Kanteesta kuultuina ovat Kruununnimismies Blomqvist ja Agronermi Grönholm vastannut, ettei Kartanonomistaja von Knorringin kuolinpesällä ollut olluteet rahaa, jolla Suomen Hypoteekkiyhdistykseltä saatujen lainain korot olisi voitu määräaikoina suorittaa, ja ettei kukaan yksityinen eikä mikään pankkilailos ollut antanut kuolinpesälle velaksi rahaa; minkä vuoksi ja kun ei Blomqvistin ja Grönholmin Helmikuun alussa vuonna 1903 tekemästä yrityksestä huutokaupalla myydä kuolinpesän omistama ylempänä mainittu Kokemäen kartano ollut tullut mitään, syystä ettee huutokauppaan ollut saa punut ketään ostajaa, eikä Hypoteekkiyhdistys ollut ottanut vastaan Elokuussa vuonna 1903 maksettava korkorahoja, joita Blomqvist ja Grön holm omiin nimiinsä asittamallaan veksellä olivat sitä varten hankkineet, ennenkuin edellisessä Helmikuus sa langenneet korot sakkokorkoineen oli suoritettu, olivat puheenulaisten lainain korot jääneet aikanaan maksamatta. Mitä sitten tuli Kauppias Juseliuksen kanssa syksyllä vuonna 1902 tehtyyn viljakauppaan, selittivät Kruununnimismies Blomqvist ja Agrinomi Grönholm, että heidän oli täyty530
nyt, koskei kuolinpesällä ollut Mut rahoja Suomen Yhdyspankissa samaan aikaan lankevan, edellisessä Elokuussa maksettavien korkojen suoritukseksi sanottuun pankkiin myydyn vekselin lunastamiseksi, myydä Kauppias Juseliukselle rukiita 7000 markan arvosta, mitkä rahat oli sanottua tarkoitusta varten heti nostettu. Antta kun rukiitten itävyys, joka kaupan tapahtuessa oli oflut 90 prosenttia, sittemmin oli alennut niin että se talvella, jolloin rukiit piti Juseliukselle lähetettämän, oli ollut ainoastaan 76 prosenttia ja Juselius sen vuoksi oli kieltäytynyt vastaanet, tamasta sanottuja rukiita, oli Blomqvistin ja Grönholmin pakko, välttääkseen oikeudenkäyntiä ja siitä aihentuvia kuluja, sopia Kauppias Juseliuksen kanssa niin että Juseluk selle maksettiin hänelle kaupan puikautumisen johdosta syntynyt tuppioKauppias Fagerströmin vekseliin lunastamiseen ei kuolinpesällä myöskin ollut ollut rahoja, eikä Blomqvist, ja ka holhoustoimi loppui 1 päivänä Marraskuuta 1903, ollut katsonut olevansa velvollinen niitä lunastamaan omilla varoillaan. Kaikkeen tähän nähden ja kun Blomqvist ja Grönholm siis eivät olleet saattaneet mitään vahinkoa Kartanonomistaja von Knorringen kuolinpesälle, vaan päin vastoin kaikin puolin sitä huolellisesti hoita. neet, ovat Blomqvist ja Grönholm anoneet kannetta hyljättäväksi. Sittenkun Kartanonomistaja von Knorringen täysivaltaiset lapset Carl Thyra ja Eva von Knorring olivat oikeudenkäynnin kestäessä omasta puolestaan yhtyneet Juho Häyhtiön kan teeseen, on Kihlakunnanoikeus 16 päivänä Lokakuuta 1905 julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Kruununnimismies Blomqvist ja tyronomi Grönholm, ollessaan Kartanonomistaja von Knorringin alaikäisten lasten holhoojina, olivat jättäneet maksamatta Suomen Hypoteekkiyhdistykselle Helmikuun 1 ja Elokuun 1 päivänä 1903 maksettaviksi langennet korot yhdistyksen kuolinpesälle anta531