Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
1903 oli, muun puolesta hyljäten Erkki Ruonansuun valituksen, jättänyt Erkki Ruonansuulle, syystä että hän jälestäpäin oli toimitusmaanmittarille hakenut ja saanut uuden määräyksen välijoen toimittamiseen Ruonansuun tilalla eri omistussuhteiden perusteella, avoimen vallan erittäin laillisessa järjestyksessä toteensaattamaan nuo omistussuhteet, joita Pekka Aaprami Ruonansuu ole vastustanut, on Erkki Ruonansuu vaatinut, että hänen omistusoikeutensa Ruonansuun taloon vahvistettaisiin semmoiseksi kuin se testamentissa 24 päivältä Marraskuuta 1897 oli määrätty sekä että kysymyksessä oleva sopimus ja sen perusteella Pekka Aaprami Ruonansuullo annettu kiinnekirja julistettaisiin mitättömiksi. Pekka Aaprami Ruonansuun vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikulungeistaan, 22 päivänä Marraskuuta 1906 julistamussaan päätöksessä mainitsemillaan perusteilla hyljännyt Erkki Ruonansuun asiassa ajaman kanteen sekä kuitannut oikeudenkäyntikulungit asianosaisten kesken Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset molemmin puolin olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiossa 27 päivänä Kesäkuuta 1908 antanut lausuntonsa asiasta; ja koska riidanalaista tallipeltoa testamentilla 24 päivältä Marraskuuta 1897 ei oltu määrätty Heikki Ruonansuulle päältäpäin ja ilmän vastiketta, vaan tuossa testamen. tissa päinvastoin selvästi säädettiin, että Pekka Aaprami Ruonansuu oli saava neljänneksen Muonansuun maasta ja että kartanorakennukset ynnä tallipelto jäivät Heikki Ruonansuun maapuolelle, on Hovioikeus katsonut, ettei Heikki Muonansuun muutoksenhakemus oikeuttanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen oikaisemista. Mitä taas tuli Pekka Aaprami Ruonansuun vetokanteeseen, on Hovioikeus, muuttaen äskensanottua päätöstä, O. K. 21 luvun 5 SS:n mukaan, 303
velvoittanut Erkki Ruonansuun kahdellasadalla markalla korvaa maan Pekka Aaprami Ruonan suulle hänelle Kihlakunnanoikeudessa jutusta johtuneet kustannukset, minkä ohessa Erkki Ruonansuun tuli suorittaa Pekka Aaprami Ruonansuulle, palkkioksi hänellä Hovioikeudessa asian vuoksi olleista kulungeista, viisikymmentä markkaa. Hovioikeuden tuomioon on Eskki Ruonansuu anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Pekka Aaprami Ruonan suu on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutki nut tämän jutun ja katsoo, ettee Erkki Ruonansuu ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi, minkä ohessa Erkki Ruonansuu velvoitetaan suorittamaan Tikka Aaprami Ruonansuulle, häneltä täällä juttuun menneiden kustan. U;förukjelm nusten korvaukseksi seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A. Bohl. C. J. Tingren Eelola klander. 1. Menl. Inlellaniaill Kungiirte 706
Huhtikuun 26 päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulteessa velkomisjutussa, jossa Talollinen Aleksi Juhonpoika Norrena, Ylivieskan pitäjän Ojakylästä on hakijana sekä Apteckkari Herman Forsman, sanotun pitäjän Ylivieskan kylästä, saapuville tulleena, mutta Kauppias Johan Kankkonen, viimemanitusta kylästä, tulematta jäänee nä vastaajana. Annettu Oikeus osastossa 26 päivänä Huhtikuuta 1909 Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraa Sievin ja Ylivieskan pitäjien kävaa: räjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Aleksi Norrena kertonut, että hän, välikirjalla 3. päivältä Helmikuuta 1905. sitouduttuaan Rakennusmestari Juho Mykkäselle hankkimaan Ylivieskan pitäjän Kirkonkylään, Apteekkari ForsmanLäsnä: J. N. G. W. F. L. A. G - No 1215. 307 Pag. 223. R. 1908.
ille rakennettavaa upteekkirakennusta varten, 4000 metriä petäjäisiä ja 1000 mitiä kuusisia hirsiä välikirjassa määrättyä suuruutta 60 pennin hinnasta me triltä, oli Juho Mykkäselle toimittanut kin 4369 metriä petäjäisiä ja 355 metriå kuusisia hirsiä, jota vastoin Juho Mykkänen oli vapauttanut Aleksi Norrenanhankkimasta puuttuvan määrän 645 m triä hirsiä viimemainittua laatua; että Aleksi Norrena, koska Juho Mykkänen oli Norrenan hankkimien hirsien hinnasta tälle maksanut ainoastaan 400 markkaa, oli Oulun läänin Kuvernöörin luona anonut näiden hirsien panmista takavarikkoon Aleksi Mon enan saamisen vakuudeksi; sekä että asian omainen ulosottamies, Kuvernöörin myön nettyä pyydetyn takavarikon, oli 5 päivänä Huhtikuuta 1905 takavarikkoon pannut 4000 metriä petäjäisiä ja 350 metriä kuusisia hirsiä; mutta että tämä takavarikko sittemmin oli peruutettu, kun Apteekkari Forsman ja Kauppias Kankkonen olivat 10 päivänä seuranmutta Toukokuuta kirjallisesti sitoutuneet kumpikin omasta ja toisensa puolesta ominaiseen takaukseen kaikesta Aleksi Norrenalle siitä mahdollisesti syntyvästä vahingosta Tämän johdosta ja koska Kihlakunnanoikeus, Aleksi Norrenan siitä tekemästä vaatimuksesta, jonka Juho Mykkänen oli myöntänyt oikeaksi, oli 7. päivänä Marraskuuta 1905 julistamassaan, lain voiman saaneissa päätöksessä velvoittanut Juho Mykkäsen maksamaan Aleksi Norre nalle tämän hankkimien hirsien hinnasta suorittamatta olevat 2384 markkaa 70 penniä 5 prosentin vuotuisen koron kanssa, lukien viimesanotusta päivästä, sekä sitä paitsi korvaukseksi Juho Mykkäsen niskoittelemisellaan suorittaa velkaansa Aleksi Norrenalle aiheuttamista takavarikko-ynnä muista kustannuksista 733. markkaa 95 penniä, on Aleksi Norrena ilmoittaen Juho Mykkäsen poistuneen paikkakunnalta suorittamatta Norrenalle mitään sanotusta velastaan, vaatinut Apteekkari Forsmanin ja Kauppias Kankkosen velvoittamista mainitun takaussitoumuk308
sensa mukaan maksamaan Norrenalle tuon velan yhteensä kolmetuhatta sata kahdeksantoista markkaa kuusikymmentäviisi penniä korkoineen viisi sadalta vuodessa 7. päivästä Marraskuuta 1905, tästä kuitenkin poisluettua Apteckkari Forsmanin 23 päivänä Tammikuuta 1906 Aleksi Norrenalle suorittamat tuhat kolmesataa kahdeksankymmentäkaksi markkaa yhdeksänkymmentä penniä, jonka ohessa Aleksi Norrena on anonut korvausta oikeudenkäyntikustannuksistansa Asiassa kuulustettuina ovat. Apteekkari Forsman ja Kauppias Kankko nen väittäneet sitä vähemmin olevansa velvollisia maksamaan mitään Aleksi Norrenalle kuin ei Juho Mykkänenkään jos kohta hän epärehellisessä tarkoituksessa olikin myöntänyt Norrenan edellämainitun häntä vastaan nostaman alkomuskanteen oikeaksi, todellisuudes ja ollut Norrenalle velassa, koska Norrena oli Mykkäselle toimittanut ainoestaan 4000 metriä petäjäisiä ja 350 metriä kuusisia hirsiä ja Forsmanen oli täytynyt vielä puuttuvista 650 metristä hirsiä, jotka Mykkänen hankintävälipuheen mukaan oli ollut oikeutettu Aleksi Norronan laskuun muualta toimittamaan, maksaa laskun mukaan 1217 markkaa 10 penniä, joten, kun viimemainittu summa lyhennettiin siitä 3000 markan hinnasta, joka hankintavälikirjan mukaan oli si ollut Aleksi Norrenalle maksettava koko hankittavasta 5000 metrin hirsimäärästä, ei jäänyt Aleksi Norrenan hyväksi enemmän kuin 1782 markkaa 90 pen niä, minkä summan Novena oli myön tänyt itsellensä jo suoritetuksi Sen tähden ja kun eivät Apteekkari Forsman ja Kauppias Kankkonen olleet tä kans sitoumuksensa nojalla vastuun alaiset Aleksi Norrenan vaatiman 7/33 markan 95 pennin korvausmäärän maksamisesta, ovat Apteekkari Forsman ja Kauppias Kankkonen vastustaneet kannetta Kihlakunnanoikeus on 13 päivänä Huhtikuuta 1907 julistamassaan päätöksessä katsonut jutussa selville käyneen: ettei Aleksi Möerena ollut voinut 309
yllämainittua hankintasitoumustaan kokonaan täyttää, vaan oli jättänyt kuusisataa viisikymmentä metriii kuusisia hirsiä hankkimatta; että Juho Mykkänen näin ollen sekä hankin tävälikirjan että Aleksi Norrenan 9 päivänä Maaliskuuta 1905 antaman kirjallisen suostumuksen mukaan oli ollut oikeutettu Norrenan kustannuksella hankkimaan puuttuvan puumäärän muualta, vaikkakin sen hinta nousisi korkeammaksi kuin välikirjassa oli määrätty, että Aleksi Norrena oli hakenut ja saanut takavarikkokiellon kaikkiaan hankkimilleen 4350 metrille hirsiä, kunnes näiden hinta tulisi täydellisesti maksetuksi, joka takavarikko kuitenkin oli peruutettu Apteekkari Forsmanen ja Kauppias Kankkosen mentyä takaukseen siitä vahingosta, joka sen kantta voisi kohdata Norrenaa; sekä että Aleksi Norrena hänelle tuosta puumää rästä tulevasta hinnasta oli nostanut, 13 päivänä Helmikuuta 1905 kaksisataa ja saman kuun 25 päivänä myöskin raksisataa markkaa sekä 23 päivänä Tammikuuta 1905 tuhat kolmesataa kahdeksankymmentäkaksi markkaa yhdeksän kymmentä penniä eli yhteensä tuhat siitsemänsataa kahdeksankymmentäkaksi markkaa yhdeksänkymmentä penniä, Tähän nähden ja koska hankintamäärästä puuttuvien hirsten sijaan muu alta oli ostettu kolmesataa kuusikymmentäseitsemän syltä hirsiä, mutta Aleksi Norrenaa ei voitu katsoa velvolliseksi korvaamaan niiden hankkimisesta laskun mukaan vaadituista tuhannesta kahdestasadasta seitsemästätoista markasta kymmenestä pennistä muuta kuin puitten hinnan,rahdin, purkamisen vallmeista ja vedättämisen sekä Juho Mykkäsen matkan niiden ostaa varten laskun mukaan yhteensä tuhannella kuudellatoista markalla kolmellakymmenelläviideltä pennillä, tästä kuitenkin poisluettua kaksikymmentä kolme markkaa niistä yhdestätoista ja puolesta sylöstä hirsiä, jotka olivat ostetut yli sen määrän, minkä Sorrena 310
oli ollut velvollinen hankkimaan, on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Apteekka ri Forsmanin ja Kauppias Kankkosen yhteisesti tahi sen heistä, kellä varoja oli, puheenalaisen takaussitoumuksen sa nojalla Aleksi Norrenalle heti kuittia vastaan maksamaan ennen suoritettujen rahamäärien lisäksi kaksisataa kaksikymmentäkolme markkaa seitsemänkymmentäviisi, penniä, minkä ohessa heidän yhteisesti tahi kummalla varoja oli, tuli kahdellasadalla viidelläkymmenellä markalla korvata Norrenalle hänen oikeudenkäyntikus tannuksensa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset molemmin puolin olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiossa 27 päivänä Kesäkuuta 1908 antanut asiasta lausuntonsa; ja sen ohessa että Aleksi Norrenan Hevioikeudessa tekemä väite, ettei Kihlakunnanoikeuden olisi pitänyt tutkittavaksi ottaa hänen vastapuollensa oikeudenkäynnin kuluessa tekemää kuittausvaatimusta, koskei Norrenaa oltu siitä haastettu eikä hän ollut siihen vastaustakaan antanut, hyljättiin kuittausvaa timuksen laatuun nähden ja kun Norrena oli katsottava antaneen siihen pääasiallisen vastauksen, on Hovioikeus, Kihlakunnanoikeuden päätöksesia mainituilla perusteilla ja koskei oltu näytetty, että Apteckkari Forsman ja Kauppias Kankkonen puheenalaisen takens sitoumuksensa perusteella olevat korvausvelvollisia niistä seitsemänsadan kolmenkymmeninkolmen markan yhdeksänkymmenenviiden pennin kustannuksista, joista Aleksi Norrena oli korvausta vaatinut, sekä yllämaini tun kolmensadan kuudenkymmenenseitsemän sylen tukkimäärän ostakin ta, rahti, purkaus vaunuista ja vetämiskustannukset tekivät yhteensä yhdeksänsataa neljäkymmentäyksi markkaa yhdeksänkymmentäviisi penniä ja tästä siis tuli sen kuudensadan viiden kymmenen metrin tukkimäärän osalle, minkä Aleksi Norrena oli jättä nyt toimittamatta, yhdeksänsataa kolmekymmentäkuusi markkaa viisikym311
mentä penniä, joka summa taas, kun siihen lisättiin neljätoista markkaa neljäkymmentä penniä Juho Mykkäsen matkakustannuksista, oli viittäsataa kuuttakymmentä markkaa yhdeksääkymmentä penniä korkeampi kuin viimemainitun tukkimäärän hinta hankin tävälikirjan mukaan, velvoittanut Apteckkari Forsmanin ja Kauppias Kankkosen, kummankin omasta ja toisensa puolesta, Aleksi Norrenalle heti kuitin saadessaan maksamaan hänen toimittamistaan neljästätuhannesta kolmestasadasta viidestäkymmenes tä metristä tukkia kuudenkymme nen pennin jälkeen metriltä kaksituhatta kuusisataa kymmenen markkaa viiden prosentin vuotuisen koron kanssa 7 päivästä Marraskuuta 1905 kunnes täysi maksu tapahtui, tästä kuitenkin poisluettua ennemmin maksetut neljäsataa markkaa ja äskenmainittu hintacotus viisisataa kuusikymmenta markkaa yhdeksänkymmentä penniä sekä 23 päivänä Tammikuuta 1906 suoritetut tuhat kolmesataa kahden sankymmentäkaksi markkaa yhdeksän kymmentä penniä, jota vastoin Kihlakunnanoikeuden Aleksi Norrenalle tuomitsema oikeudenkäyntikulujen korvous alennettiin sataan markkaan, joten oikaistuna Kihlakunnanoikeuden päätös muun puolesta jäi voimaansa. Hovioikeuden tuomioon on Aleksi Noirena anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Apteekkari Forsmanon säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Aleksi Sorrena ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden edellä kerrottua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi; ja velvoitetaan sen ohessa Aleksi Norrena suorittamaan Apteekkari Forsmanille, korvaukseksi hänellä jutussa täällä olleista kustannuksista, seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomai set noudattakoot. Keisarillinen Suomen SenaattiJulmisummela Pehr. Lundenius. A. W. Granström Pehr. Lundenius. A. W. Granström Iisäymäl. 312
Den 27 April 1909. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett utan erlagda afgifter från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet rever vonsmål emellan Draitsdkammaren i Björneborgs stad, sökande, och Handlanden Erik Artur Juselius, från lagde stad, warande, angående för pliktande att iståndsätta strandskoning: Gifven uti fasteliedepartementet den 27 April 1909. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande. Sedan Handlanden Juselius medels tvenne den 12 December 1901 upprät tade kontrakt af Protrekommaren i Bjemberg på be års tid från den Januari 1902 arunderat häradeupplägsplatserna Nro 30 och 31 å Kergmastanehalmen benämnda, staden underlydande holme på vilkor, bland annat, att Juselius borde under arrendeli den vidmakthålla brandskeningen och memmaplåtarna å upplagsplaterne antvid arrendetidens slut öfverlämna strandskeningen till staden i fullgodt skickgde R. B. - H.S - C;S. - C. l. W. R. JC. F. 313 No 1228. Tag. 226. R. D. 1908.
har Drätselkammaren vid Rådstufvu rätten i Björneberg yrkat att, eme dan ifrågakomna stegndskening år 1904 genom vådeld hel och hållet förstörels, men Handlanden Juselius vägrat all anyo iståndrätta densamma jämte förenämnda nummerplåtar, Handlanden suselius måtte förpliktas att fullgöra hvad han i förberörda kontrakt i om förmäldt afseende åtagit sig, hvar hos Trätselkammaren gjort anspråk på godtgörelse för sina rättegångskostnader. Isaken hörd, har Handlanden femelius motsagt befogenheten af käro målet; därå Rådstufverätten medels den 16 Maj Bjes afkunnadt utslag på upptagna skäl ålagt Handlanden Juse lius att inom viss tid och vid utsatt äfventyr låta iståndsätta strandsko ringen och nummerplåtarna till beva upplagsplatsena Nris 30 och 31, hvar jemte Handlanden Juselius förpliktats all med tjugu mark godtgöra Skat reskommaren dess umgälder i saken. Hofrätten, under hvars pröfning Landlanden Juselius i vadeväg dragit må let, har genom dom den 20 Juli 1908 ettälit sig i saken; och alldenstund å Protocolkammarens vägnar uppgifvits, ratt ifrågavarande standskoning och numerplåtar förstorts genom vid del, samt Handlanden Juselius icke kunde anser skyldig att iståndsätta en genom lik oförmäktig tilldragelse uppkommen skada, enär han uti de med Prälsel kammaren ingångna kontrakten icke uttryckligen åtagit sig sådant, förden skull har Hofrätten, med upphäfvande af Rådstufvurättens utslag, förkustat Trahelkammarens i saken utförda talan Uti Hofrättens dom har Protselkane maren anhållit om ändring medels ingifven deduktion, den Handlanden Jusslius i föreskrifven ordning bemält. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Skatrekammaren icke hafva anfört skäl till anleding i befvittens ofvanberörda dom, hvarvid förty kommer att bero; och ålägges 2 rubelskommaren att med sjut314
tiofem mark godtgöra Handlanden Jerelius hans härstädes i saken hafda um gälder. Tel alle, som vederbör, till efter rättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: R. A. Börde. - 1. Menl. hwarmed. R. A. Börde. - 1. Menl. hwarmed. C. J. Timgren. Carl Augusti Edan klander. /: Stjufareiljelm Huhtikuun 27 päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Kiipurin Hovioikeudesta tulleessa, kaupan mitättömäksi julistamista koskevassa jutussa, jossa Talonomistaja Kustaa Miettinen, Wiipurin kaupungista, ja Rakennusmestari Taavetti Sahanen, Viipurin pitäjän Kähärin kylästä, yhteisesti ovat hakijoina sekä Oikeusneuvosmies Paul Jakob Immanud Wiklund, sanotusta kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 27 päivänä Huhtikuuta 1907. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä saanut tietää seuraavaa Piipurin pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa ovat Kustaa Miettinen ja Taavetti Sahanen kertoneet, että he kauppakirjalla 2. päivältä Joulukuuta 1878 olivat kolmentuhannen markan kauppahinnasta Muurari Erik Karelinkselta ostanut vuokraoikeuden siihen maa-alueSämä: J. A. G. B. F.  No 1236 Sivu 233. R. D. 1908.
seen, jonka Toiminimi W. Pippell omistamastaan tilasta No 1 sanotun pitäjän Talikkalan kylässä oli kontrahdilla 2. päivältä Helmikuuta 1877. kolmenkymmenenkahden vuoden ajaksi vuokrannut Työnjohtaja K. E. Henrikssonille, jolta vuokraoikeus sittemmin oli siirtynyt Erik Wäreliukselle, kuin myöskin kaikki rakennukset, jotka sijaitsivat tällä Kolikkoinmäen esikaupunkiin kuuluvalla tontilla No 28. Maistraatin kadun varrella; mutta koska Erik Wärelius oli, kerrotusta kaupasta huolimatta, 6 päivänä Toukokuuta 1900 tehdyllä kauppakirjalla seitsemäntuhannen markan hinnasta luovuttanut vuokravikeuden samaan tonttimaahan sekä omistusoikeuden sillä oleviin rakennuksiin Oikeusnuuvosmies Niklundille, ovat Kustaa Miettinen ja Taavetti Sahanen vuotineet, että viimeksimainittu kauppa julistettaisiin mitättömäksi ja Oikeusneuvosmies Wiklund, jonka rublussa sekä kaupan esineenä oleva omaisuus että tonttimaata koskeva vuokrakontrahti olivat, velvoitettaisiin niinhyvin Kustaa Miettisen ja Taavetti Sahasen vapaasan hallintaan luovuttamaan sanottu omaisuus kuin myöskin Miettiselle ja Sahaselle jättämään kerrottu vuokravälikirja. Asiassa kuulustettuna on Oikeusneuvosmies Kihlund vastustanut kannetta, minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus, jossa myöskin Erik Wareliusta on kuulustettu ja jossa asianosaiset ovat puolin ja toisin anonut korvausta oikeudenkäyntikustannuksistaan, on 9. päivänä Joulukuuta 1905. julistamassaan päätöksessä, koska Kustaa Miettisen ja Taavetti Sahasen sekä Erik Wareliuksen välillä 2 päivänä Joulukuuta 1898 kauppakirjan muodossa tehty välipuhe oli näytetty tarkoittaneen ainoastaan panttausta eikä omistusoikeuden siirtämistä, ja kun Kustaa. Miettinen ja Taavetti Tuhunen eivät olleet edes väittäneetkään, että puheena olevas316
ta talosta olisi muuta heidän hyväkseen tehtyä kauppakirjaa olemassa, hyljännyt jutussa ajetun kanteen sekä sen ohessa velvoittanut Kustaa Miettisen ja Taavetti Sahasen sadalla kahdeksallakymmenellä markalla korvaamaan Oikeusneuvosmies Kihlundin jutussa kärsimät kustannukset Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kustaa Miettinen ja Taavetti Sahanen olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 25. päivänä Heinäkuuta 1908. antamallaan tuomiolla vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen sekä velvoittanut Kustaa Miettisen ja Taavetti Sahasen yhteisesti suorittamaan Oikeusneuvosmies Kihlundelle viisikymmentä markkaa korvaukseksi hänellä vastuupuhuhevallan valvomisesta Hovioikeudessa olleista kustannuksista. Hovioikeuden tuomioon ovat Kustaa Miettinen ja Taavetti Sahanen anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Oikeus neuvosmies Niklund on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettivät Kustaa Miettinen ja Taavetti Sahanen ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden edellä kerrottua tuomiota joka siis jää pysyväiseksi; ja velvoitetaan sen ohessa Kustaa Miettinen ja Taavetti Sahanen yhteisesti suorittamaan Oikeusneuvosmiehelle Wihlundille, korvaukseksi hänellä jutussa täällä olleista kustannuksista, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Juhris Nummiksi - St. Wirkman Juhris Nummikki - St. Wirkman Pehr. Lundenius. A. W. Granström. Wavonius. 317
Huhtikuun 28 päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahoilla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, perinnönjakoa koskevas sa jutussa, jossa Kruununvouti Werner Fagerström ja Impilahden pitäjän Kerisyyriän kylässä asuva Maakauppias Kuisma Leskinen, kuolleen Kauppiaan Wasili Kietan alaikäisten lasten Mihail ja Anna Kiesan holhoojina, yhteisesti toisella, sekä Kauppiaat Wasili ja Ivan Feodoroff Hosainoff, Salmin pitäjän Miina lan kylästä, ynnä Mikail Feodo roff Hosainoff, Pietarin kaupungista Wenäjän keisarikuntaa, kuin myös Wasili Hasainoffin täysiikäiset lapset sanotussa Miinalan kylässä asuva poika Feodor ja tytär Anna Hosainoff ynnä viimeksimainitun mies Kauppias Kurkijoen pitäjän Kauppakylästä N. Räkköläinen, niinikään yhtei sesti toisella puolen, ovat vuoräin hakijoina ja vastaajina R. A. W. K. S. - C. J.S. C. A: W.K. E. Th. Läsnä 718 No 1242. Pag. 122. R. D. 1908.
sekä Wasili Kieman leski Olga Kuma, Impilahden pitäjän kirkonkylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 28 päivänä Huhtikuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Salmin pitäjän käräjåkunnan Kihlakunnanoikeudessa ovat Olga Kirmo sekä Kruununvouti Fagerström ja Kuis ma Leskinen lausuneet että Olga Riema, sittenkun hänen äitinsä, Wasili, Ivan ja Mihail Hasainoffin sisar Anna Feodorova Hasainoff oli vuonna 1885 kuollut, oli asunut yhdyspesässä äi dinisänsä Lampuoti Feodor Kondratjeff Hosainoffin ja äidinäitinsä Marina Jakoolevan sekä mainittujen enojensa kanssa kunnes Olga Kisma vuonna 1896 oli mennyt naimisiin Wasili Kieman kanssa; ja koskei Feodor Kendratjeff Hasainoffin ja Marina Jakonlevan jälkeen, jotka olivat kuolleet, jolkimäinen vuonna 1889 ja Feodor Kond. ratjeff Hasainoff vuonna 1896, ettu toimitettu perinnönjakoa, ovat Olga Kiesma sekä Kruununvouti Fagerström ja Kuisma Leskinen, joista Fagerström ja Leskinen ovat katsoneet, että heidän holhottiensa Mikail ja Anna Kiman tuli saada perinnöksi Wasili Kiemanjälkeen se osa Olga Kieman osuudes ta sanotussa pesässä, joka naimaoikeuden nojalla kuului Wasili Kirmalle, vaatineet, että Wasili, Ivan ja Mihail Hasainoff, joiden hallussa Feodor Kondratjeff Alasainoffin ja Maria Jakovlevan jälkeen jäänyt pesä oli, velvoitettaisiin luovuttamaan tuo pesä lailliseen jakoon, niin että Olga Kieman ja hänen lastensa osuus siitä eroitettaisiin heille, minkä ohessa Olga Kioma ja hänen asia kumppanin sa ovat anoneet, että kustannukset niinhyvin jaon toimittamisesta kuin oikeudenkäynnistä määrättäisiin pesän varoista päältäpäin suoritettaviksi. Asiasta kuulustettuina ovat Wäsili, Ivan ja Mikail Hasainoff väiltäneet, että Feodor Kondratjeff Hosainoff 29 päivänä Huhtikuuta 1890 teh319