Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
tuomiena suoritettaviksi tuomitusta qvitteluokulman olevan oikeus myösvekseluistä ja kasvakudetiinteimme mitä tuli sanottuihin reksekirvista kaikki vaksitet ole asetettu ja kassakreditiinlainaan, koska nävan alkeen ja kasakahtelyslain lainen olivat samat kuin konkurstuomies dettu vasta 30 päivänä toukokuuta yksa oli konkurssisestä maksettavaktehdyllä kontrahdella, on Kollegenaan määrätty, olivat ollut olemassa sen Kustor Jaatinut, että puheenelmi muuskunnan velkanten maksina ja nen ositteluohjelma oikaistamiin och annen kuun Killepäiseen Winterin että hänet mainittuinen esittelain osiamies ilmoitus oli jälelle Annitavat ellamaan osaa suhtullisesti osuusumme siin merkittäväksi, vaikka ne olivat sujensa mukaan kaikkiin osuuska osi kartija tullut uudistetuiksi; mi50 markan ja 5000 markan velkauriin seilinille konkurssjesästä lopullisesti tätä ratkaiset asian; ja koska Uuden mittaisiin Kantaesta kuulusteltuna on Kruunun vouti Saarainen, huomauttaen etteivä kanteessa mainitut yleiset verot ja ulosteot olleet sitoumuksia siinä mukityksessä kuin Osuustoimintalain 13 SS:n 2 kohdassa tarkoitettiin, väittäin 13 päivänä Lokakuuta 1911 laatimansa anotun Alexander Elokuun 29 päiä osuuskunnan sitoumukset, jotka nan lisämaksuodisten jäänten on den nähden Kruununiemi läänin sa ainoastuun 25 markan 14 penninän on anonut kannetta kylättäväsviimeksisänettuun erään niin sille Kausluvanoikeus on 13 päivänä Touviimeksisänettuun erään niin sille Kausluvanoikeus on 13 päivänä Touviimeksisänettuun eräiin osan että Kruuluvanoikeus on 13 päivänä Taedelletykseltä että se Kauppias Ma kokuuta 1912. julistamallaan jäälikselkaupungin Osuuskauppa r. l. osuuskunran konkurssissa 10 päivänä lokakuula 1910 annetulla tuomiolla osuuskun nan kaikki muut maksettaviksi tunitut velat, paitsi kruununviret vuodelta 1908 kaksisataa kolme markkaa kuusikymmentäneljä penniä sekä Kauppias Wallinille luomittu vuokra 96
10 päivänä kuukuuta 1911 tehdyn osan saaneella puoleksellii benkurs10 päivänä kuukuuta 1911 tehdyn osan saaneella puoleksellii benkursvuokravälikirjan mukaan seitsemän yberästä toimittaisiin sataa viisikymmentä markkaa on toesikuus, jonka tutkittavaksi Konta ennen 1 päivää Kesäkuuta 10 päiä vuode Saarvinen ostanolla stka ole tehte qärmeden Elokuun jukuden päätöksen varaan ja ulstka ole tehte qärmeden Elokuun jukuden päätöksen varaan ja ulstka ole tehte hosauden Elokuun oikeuden päätöksen varaan ja ulstka ole tehte hosauden Elokuun oikeuden päätöksen varaan ja ul13 päivän jälkeen, joka päivanä ku juttunut Kruunununvoudin Tuuri laimisessarin Kintein saamisilmiin mainitussa toimessaan sentähden on Maastuvanoikeus myöntä markalla. joutuen 11 päivänä Heinäkuuta maikauden tvenien on Varatuoannetun Osuusleiminlalain 13 SS:nänä osari Holmström joka sillä välin eli taan, määrännyt että moittus oike mäarätty puheenalaisen osuuskuuvakseen pantiin ainoastaan hänen mutsujen mukainen osa edellämainit tämän julun ja kutsu ettu ralaa viisikymmentä markkaa on Hainikuus, jonka tutkittavaksi Kankolmetuhatta markkaa tämän päivästi saattanut jälun, on 27 päevä julkisella mukaavatettu molemmassa Elokuuta 1915 antamallaan luokakaneen, perustuivat sitoumukir joilla ottänyt asian kontuvan oli merkitty Maistuulen hallusia Susaamaan Willegiasisen Kintensolevaan osuuskunnan jäsenluettu naulut Kivioikeudessa viidelläkymnen esittenelijelmä eli, mikäli osaan konkurssipesän toimitsiaksi koski Ketturiassoria Kinteia on vunnut muutesta puustelemalla, kaistava siten että hänen maksa osan Kettajavesi Winter on varten eruuskuntaan lekeminsä osuusä Keisarillinen Amaalleen tutkilaistu kruununvaista sekä muka tuomari Holmulain ole esittänyt syymäärästä korkeineen, kolmente on lä muuttaa Hovioikeuden tuomista, nen markan vuokramäärä kuulu joka siis jää voimaan ja oleutetaan kin vaan sekäle kuin se lain ett Varatuomari Holmstrin edellä mainitus97
sa toimessaan, maksamaan Kellegiassorille Winterille korvaukses si hänellä julun vuoksi täällä olleista kuluista kuusikymmentä viisi markkaa. Tätä kaikki asian omaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. Santen Karinen Alfred Liukvälä Santen Karinen Alfred Liukvälä Santen Karinen Alfred Liukvälä Johannes Pesonen. K. R. Helanen. Johannes Pesonen. K. A. W. Huuruvara. Väinö Hirvinen Tammikuun 27 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tullussa, vikselisäätavaa koskevassa jutussa, jossa Talollinen Johan Gustig, Maaningan pitäjän Tuovilanlahden kylästä on hakijana sekä osakeyhtiö O Y. tsianajo- ja Liiketoimisto SuomiFinland Juridisk - och Afförsbyra A. B, Helsingin kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 27 päivänä Tammikuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Kuopion kaupungin Raastuvanoikeudessa on osakeyhtiö ÖWitsianajoja Liiketoimisto Suomi-Finland Julidisk- och Afversbyra A. B. vaatinut, että Johan Gustig, joka oli ostanut Helsingin kaupungissa olevalta Osakeyhtiö Agrosilta puimekoneen ja sen hinnan suorittamiseksi tunnustanut viimeksi mainitun yhtiön puolesta 9 päivänä Maaliskuuta 1910 asetetun ja seuraavan Lokakuun 25 päivänä Läsnä: F. A. W. H. B. t. Er. E. S. K.t E. Th. No 124. Slog 6. R. D. 1915.
maksettavan 1000 markan vekselin mutta maksupäivänä jättänyt vekselin lunastamatta, velvoitettaisiin osaksi yhtiölle. O Y Asianajo- ja Siiketoimis to Suomi- Finland Juridisk- och Afjort byrä A. B, jolle vekseli oli siirretty, suorittamaan sen sisällys korkoineen, sekä sen ohessa korvaamaan osaksiyhtiön oikeudenkäyntikulut. Asiassa kuulusteltuna on Johan Susty kieltänyt tunnustaneensa nyt kysymyksessä olevaa vekseliä ja sentäkden vastustanut kannetta Raastuvanoikeus on 3 päivänä Kesäkuuta 1912 julistamallaan päätöksellä hyljännyt kanteen, koskei osaksi yhtiö O G. Asianajo ja Liiketoimisto Suomi- Finland Juridisk och Affärskyrät Ä. B. vastoin Johan Ljustigin kuittoo ollut näyttänyt että Sustig oli marsettavaksensa tunnustanut puheenalaisen vekselin Hovioikeus, jonka tutkittavaksi esakeyhtiö O. J. Asianajo - ja Siiketoimis to Suomi- Finland Juridisk och Öfverbyrä A. B. oli vetoamalla saattanut jatan, on 21 päivänä Marraskuuta 1912 entämässään tuomiossa katsonut selvitetyksi, että Johan Lustig tilatessaan dellämainitun puimakoneen oli sen hinnan suorittamiseksi maksettavaksensa tunnustanut nyt kysymyksessä levan vekselin, sekä sen vuoksi, 29 päivänä Maaliskuuta 1858 annetun deksäisäännön säännösten nojalla, velvoittanut Johan Gustigin kuitattua päävekseliä vastaan osakeyhtiölle Öytsianajo - ja Siiketoimisto Suomi-Iinland Juridisk - och Afyssbyrå A. B. heti suorittamaan vaaditut tuhat markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen, lukien 25 päivästä Lokakuuta 1910, sekä sen ohessa seitsemälläkymmenelläviidellä markalla korvaamaan osakeyhtiön oikeudenkäyntikustannukset Raastuvanoikeudessa. Hovioikeuden tuomioon on Johan lustig anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, jonka kaksoiskappaleen osakeyhtiö by,trianajo- ja Liiketoimisto Suomi- Finland Juridisk - och Afförsbyrå A. B. on pe99
ringt siihen kumminkaan vastaamata "Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja harkitsee oikeaksi kumoten Hovioikeuden tuomion, vahvistaa Raastuvanoikeuden jutussa jalistaman päätöksen, Tata kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: lias Samikoski Hälter Andersin. lias Janikoski Winter Andersin. B. Amberg K. Auer. Edeman Tammikuun 27 päivänä 1911 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Kiipurin Hovioikeudesta tullassa korvausta koskevassa jutussa, jossa ovat Asioitsija Kaarlo Pöyhiä, Lappan pitäjän Lauritsalan kylästä hakijana sekä Kauppias Olli Sipinen Sulkavan pitäjän Kirkonkylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 27 päivänä Tammikuuta 1914. "Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä saanut tietää: Olli Sipiselle toimitetun haastun nojalla on Kaarlo Pöyhiä Savonlinnan kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut että kun hänen omistamansa Toimi" niminen lotja, ollen täydessä halkolastissa Piipurin kaupungista kotoisin olevan Kurakonsulin Uno Mustosen omistaman " Stormking" nimisen hintajuhöyrylaivan hintamana. 30 päivänä Lokakuuta 1908 oli matkulla Taipalsaaren pitäjässä olevalta RasLäsnä: P.S. W. C. B.t - Kyl/T.O. L. 100 No 125. Sivu 272. R. D. 1910.
tiniemen lastauspaikalta Lappun pitäjässä olevalle Lauritsalan sulalle oli Sipisen omistama höyrylotja Täta" noin kello puoli yhdeksän ikalla Lamposaaren sahan ja Hakosalmen välisellä osalla kulkuväylää olevassa Saihianpolvessa, tullut Saaretsalasta pain Stormkingiä ja Toimea vastaan ja, vaikka Stormkingistä oli annettu kaksi lyhyttä vihellystä merkiksi että Stormking ohjaisi suuntansa väsemmälle, siitä huolimatta ottanut suuntansa samalle, puolelle reittiä kuin Stormking sekä, sivuntettuaan kuitenkin Stormkingin sen oikealta puolelta, edelleen oikeettomasti kääntänyt suuntaansa Stormkingin hintaalia Toimea kohti josta oli ollut seurauksena että Reita oli törmännyt Toimea vastaan, ja Toimi, jonka kuulu siitä oli haljennut pohjaa myöten, täyttyneet vedellä sekä, hinättuna täheiselle rannalle, uponnut; ja on Kaarlo Pöyhiä senvuoksi vaatinut Olli Sipistä velvoitettavaksi korvaamaan Toimen vedestä nostamisesta, pumppuamisesta, tilakkaan ottämisestä ja korjaamisesta sekä sen lastin pelastamisesta ja osittaisesta pilaantumisesta johtunut kustannukset kuin myös Toimen korjausajalta oikeutuneen liiketappion ja Pöyhiälle sitä varten suorittamaan Oikeuteen annettujen laskujen mukaan yhteensä 1493 markkaa 40 penniä korkoineen, minkä ohessa Kaarlo Pöyhiä vielä on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan Olli Sipisen vastustettua kannetta väittämällä muun muassa että Stamkingistä oli annettu ainoastaan yksi lyhyt vihellysmerkki, johon Keitusta myöskin oli samanlaisella merkillä vastattu, on Raastuvanoikeus, jossa Merikapteeni Albin Siivonen ja Filosofianmaisteri Arthur Grönroos ovat asiantuntjoina olteet saapuvilla ja antaneet lausun tonsa, 17 päivänä Tammikuuta 1910 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt 101
Kaarlo Pöyhian kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kaarlo Pöyhiä vetoamalla oli saattanut jutun, on 14 päivänä Heinäkuuta 1910 antamassaan tuomiossa lausunut jutussa käyniin selville, että höyrylaivat Stormking ja Reita olivat lähestyneet toiseen. sa kuulu kuldaa vastaan tahi melkein kuela kulda vastaan ja että Stormkingistä annettu vihellysmerkki oli kuulunut Reitaan yhtenä lyhyenä vihellyksenä, mihin nähden ja kun Riidan päällystö siis, kottaessaan viimeiseen asti sivuuttaa Stormkingiä ja Toimia niiden vasummatta puolelta oli menetellyt sääntöjen mukaisesti 22 päivänä Kesäkuuta 1897 siitä, mitä laivojen yhteentörmäyksen estämiseksi on vaarinotettava, annetun Keisarillisen julistuksen 18 ja 28 artikloissa eikä Reidän päällystöä niin ollen voitu pitää tapahtuneeseen yhtäentörmäykseen syypäänä, Hovioikeus on jättänyt sen loppupää töksen pysyväksi, johon Raastuvanoikeus oli asiassa johtunut, ja sen ohessa velvoittanut Kaarlo Pyhiän viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Olli Sepiselle vastuupuhevallan valvomisesta oikeutunut kulut Hovioikeuden tuomioon on Kaarlo Pöyhiä anonut muutosta perustelmalla, johon Olli Sipinen on astannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Kuarlo Pöyhiä ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Kaarlo Pöyhiä suorittamaan Olli Sipiselle kuusikymmentäviisi markkaa korvaukseksi hänellä jutun vuoksi täällä ollaista hustannuksista. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaattiteris Savikoski Walter Andersin. R. Annberg K. Auer F. a. tilius. 102
Den 29 Januari 1914. Keiserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Åbo Hefrätt inkommet mål emellan Öfverstelöjtnanten Gustaf Emil af Enehjelm, från Tavastehus stad, sökande, samt Kommissionslandtmätareen kan Adolfina Purhonen, såväl för egen del som i egenskap at förmyndare för sina omyndiga barn Hilja och Kaarlo Tarhonen, Agrenomen Yrjö Kus taa Tarhonen, Vicehäradshöf dingen Väinö Kannel och den nes hustru Anna Kannel samt Kommissionslandtmätaredottren Hellin Elsa Tarhonen, alla jämäl från Tavastehus, äfvensom i Helsingfors stad bosatta Kommissionslandtmätaredottren Saima Tarkonen, svarande, angående ersättning: Gifven uti Justitiedepartementet den 29 Janua ri 1914. F. S. W. A. B. Ä. K. A: G. E. W. No 136. Pag. 178. R2. 1910
Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Efter utverkad stämning å Enkan Tarhonen, Ågronomen Turhonen Vicehäradshöfdingen Kannel och Anna Kannel samt Hellin Elsa och Saima Tarhonen har Öfverstelöjtnanten af Enehjelm den 18 Mars 1907 införRådstufvurätten i Tavastehus stad anfört hurusom Enkan Tarhonen, Agronomen Tarhonen, Anna Kannel och Saima Tarhonen för egen del samt Enkan Tarkonen dessutom såsom förmyndare för Hellin Elsa, Hilja och Kaarlo Tarhonen medels den 19 Oktober 1904 skriftligen belefvadt köp åt Öfverstelöjtnanten af Enehjelm försålt Kuhankoski benämnda, från Ahlbacka skattehemman No 13 i Leppä vesi by och Laukas socken utbrut na lägenhet med därtill enligt säljarenes uppgifter hörande hela Kuhankoski förs om 4.000 hästkrafter för en köpeskilling stor 5000 mark. Men emedan det sedermera befunnits att till Kuhankoski lägenhet hört endast 1/9 del af sagda fors samt öfverstelöjtnanten af Enehjelm, som då mera icke kunnat återbryta köpet, men hade behof af att komma i okvald besittning af forsen, förty nöd ats vidtaga åtgärder för intöpanse af de öfriga delegarenes andelar i försen och i sådant afseende intill tiden för rättegångens början utbetalt 7.700 mark i lösen för forsdelar och 900 mark i arvode åt förmed laren af köpen, har Öfverstelöjtnanten af Enehjelm ansett Enkan Purhonen och hennes medparter vara skyldiga att ersätta den förlust Öfverstelöjtnanten tillskyndats i följd af deras för berörda, med verkliga förhållandet icke öfverensstämmande uppgifter om hvad till Kuhankoski lägenhet hörde samt förty yrkat Enkan Tarho rens och hennes medparters förplig tande att enhvar för egen del samt Enkan Tarhonen i egenskah af förmyndare för Hilja och Kaarlo Purhonen till Öfverstelöjtnanten af Enehjelm 104
utgifva ej mindre förstnämnda belopp 7.700 mark med ränta, än äfven omförmälda 900 mark. Enkan Tarhonen och hennes med parter hafva motsagt käromålet, hvarå Rådstufvurätten, där parterne jämväl framställt anspråk på ersättning för rättegångs kostnaden, medels utslag den 9 September 1907 på upptagna skäl förkastat käromålet och skyldigkändt Öfverstelöjtnanten af Enehjelm att med trehundra mark ersätta sina m derparter deras umgälder i rättegång gen Hofrätten, under hvars pröfning Öfverstelöjtnanten af Enehjelm i vädeväg dragit målet, har uti dem af den 29 April 1910 utlåtit sig; och all denstund Enkan Tarhonen och hennes medparter, hvilka Öfversteligt nanten af Enehjelm ej ens tillvitat att hafva vid försäljningen af Kuhan koski lägenhet med därtill hörande vattenrätt i Kuhankoski förs förfarit bedrägligt mot af Enehjelm, icke enligt lag voro pligtige att på den grund Öfverstelöstnanten af Enehjelm för sin talan i målet förebragt, till honom utgifva skadestånd; förden kull har Hofrätten låtit bero vid Rädstufvurättens i målet meddelade dom lut, jämte det Öfverstelöjtnanten af Enehjelm kändes skyldig att med femtio mark ersätta Enkan Torhonen och hennes medparter des as för målet i Hofrätten halda umgälder Uti Hofrättens dem, har Öfversta löjtnanten af Enehjelm anhållit om andring medels ingifven deduk tion, den Enkan Purhonen och hennes medparter i föreskrifven ordning bemött Kejserliga Senaten har tagit det ta mål i öfvervägande och finner Öfverstelöjtnanten af Enehjelm icke hafva anfört skäl till ändring i Hefrättens dom, hvarvid förty skall förblifva; och skyldigkännes Öfverstelöjtnanten af Enehjelm att med sextiofem mark godtgöra Enkan Parho nen och hennes medparter deras för105
målet härstädes hafda kostnader. Det alle, som vederbör, till efterrättelse lånder Kejserliga Senaten för Finland Herr Saarikoski Winter Andersin. tills Saarikoski Winter Andersin. B. Amelén K. Auer. B. Amelen K. Auer. G. E. Winter Tammikuun 31. päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Asioitsija Karl Fredrik Peltonen, Tampereen kaupangista, on hakijana sekä Talollisen leski Iida Haapaniemi, Teiskon pitäjästä, vastaajana: Annettu Oikeus osastossa 31. päivänä Tammikuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Karl Fredrik Peltoselle 24. päivänä Huhtikuuta 1907. toimitetun haasteen nojalla on Iida Haapaniemi Tampereen kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut, että sittendun asianosaiset olivat 1. päivänä Joulukuuta 1902. tehneet yhtiösopimuksen kaupunki - ja maalaiskiinteimistöjen ostaja varten, muun muassa, ehdolla että liihkeen tulot ja menot jaettaisiin tasan molempain välillä, niin oli Iida Haapaniemi yksityisillä varoillaan yhtiön puobestå suorittanut: Karl Fredrik Peltosen, 28. päivänä Joulukuuta 1903 asettaman Läsnä: F.  A. A. E.N. - K. A. (G. E. V. No 141. Råg. 291. R. P. 1910.
ja Iida Haapaniemen hyväksynnän, Kannallis - Osake - Parckille siirretyn viiden kuukauden vekselin sisällön 1600. markkaa, talosta No 40. Tampereen kaupungin kolmannes sa osassa vuodelta 1903. maksettavat kirkollisverot 25. markkaa 65. penniä ja kun nallisverot samalta vuodelta 109. markkaa 10. penniä, erään J. Lindroosin saatavan laskun mukaan 15. markkaa, Tampereen työläisten Rovintyhdistyksen Osake - Yhtiön 6. päivälle Stuhtikuuta 1904. pkivätystä laskusta 135. markkaa ja eräälle H. Laakkoselle, joka 19. päivänä Maaliskuuta 1904. oli ostanut mainitun talon, mutta antamansa todistuksen mukaan ei vastaenut talon 1904. vuoden kirkollis - ja kunnallismaksuista, mikäli niitä jakautui vuoden ensimäiselle neljännekselle, sille nelstännekselle lukeutuvan osan näitä maksuja 55. markkaa 60. penniä; ja että kun asianosaiset olivat kahdella 27. päivänä Huhtikuuta 1904. tehdyllä kauppakirjalla Agronoomi August Eavevilla ja hänen vaimolleen Leni Cavemille myyneet, toisella. Stuljun verotalon No 2. Oiveden pitäjän Haaviston kylässä irtaiuineen 2000. markasta, joista 5000. markkaa oli paikalla huitettu, 5000. markkaa seuraa vassa Toukokuussa maksettu ja jaettu tasan asianosaisten kesken ja jäännös 1800 markkaa suoritettu heille kummallekin tunnustetulla 5000. markan velkakirjalla, sekä toisella kauppakirjalla, yhdysviljelyksessä olevat Tuomalan ja Jussilan perintötilat No 1. ja 2. sanotun pitäjän Korkolan kylässä irtaimineen, huonekaluja, liina - ja pitovaat teitä lukuunottamatta, 7000. markan kauppahinnasta, josta 15000. markkaa oli niinikään samalla kertaa kuin Toukokuussa tapahtunut suorituskin maksettu ja jaet tu kahtia asianosaisille kaksi tiloihin kiinnitettyä velkaa, määrättään yhteensä 20000. markkaa korkoineen, jäänyt ostajain vastattavaksi ja loput 35000. markkaa suoritettu siten että asianosaisille oli tunnus tettu, Karl Fredrik Peltoselle 1850 markan ja Iida Haapaniemelle 16500. markan velkakirja; niin oli Karl Fredrik Peltonen, jolle holkkiokseen kirjanpidosta ynnä kumman hin maatilan hoidosta oli tiloja myytäessä sovittu kerta kaikkiaan 6000. markkaa, kantaneet tuon palkkionsa sillä tavalla 107
että hän Kuljun talonkaupassa oli saanut nostaa paikalla kuitetut 5000. markkaa ja toisessa kaupassa taas lukea hyväkseen 1000. markkaa; mutta koska mainitut 1000 markkaa olisi myös ollut otettava päältäpäin ja vasta jäämä jaettava asianosaisten kesken, jossa tapauksessa Iida Haapaniemelle olisi tullut 500 markkaa enemmän kuin mitä hän oli saanut, ja kunmitä tuli edellä mainitun vekselin määrään 1600. markkaan ja muihin yllä lueteltuihin Iida Haapaniemen suorittamiin menöiriin, Karl Fredrik Peltosen oli niistä vastattava puoleksi, on Iida Haapaniemi vaatinut Karl Fredrik Peltosta velvoitetta raksi maksamaan hänelle yhteensä 1495. markkaa 17. penniä korkoineen viisi sadat ta vuodessa. Tähän on Karl Fredrik Peltonen vid tänyt että kanteessa mainittu vekseli jä muut Iida Haapaniemen suorittamikseen ilmoittamat erät olivat, kuten näkyi asianosaisten tilikirjoistakin, joihin ne oli merkitty, maksetut yhteisillä eikä suinkaan Iida Haapaniemen yksityisillä varoilla; ja kuon Iida Haapeniemi oli osaksi hyväksynyt tilikirjat ja Raastuvanoikeus osaksi kylännyt hänen niistä ajamansa moitekanteen, oli kanne sanotuista eristä jo ratkaistu; minkä ehessa Peltonen, kieltäen asianosaisten tehneen lopullista selvitystä kirjampidosta ja mainittujen maatilojen hoidosta Peltoselle tulevasta palkkiosta, on vastahaasteen nojalla vaatinut että, koska Iida Haapaniemi eli sitoutunut omalta osaltaan tuona palkkiona maksamaan 600. markkaa kuukaudessa, luettuna 1. päivästä Maaliskuuta 1902, jolloin asianosaiset olivat ottaneet nuo ostamansa maatilat vastaan, 1. päivään Toukokuuta 1904, jolloin he myytyäär samat tilat olivat luovuttaneet ne ostajille, eli niinmuodoin koko ajalta 1800s markkaa, mutta sitä vastaan suorittanut ainoastaan 3500. markkaa, Iida Haapaniemi velvoitettaisiin maksamaan Karl Fredrik Peltoselle jäännös 9500 markkaa korkoi neen kuusi sadalta vuodessa viimeksi mainitusta päivästä lukien. Vida Haapaniemen vastusteltua tätä kasuretta on Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset myös ovat anoneet kor108
rausta oikeudenkäyntikuluistaan, 13. päivänä Marraskuuta 1907. julistamassaan pää töksessä katsonut jääneen näyttämättä että Iida Haapaniemen jutussa ajama, karene olisi Karl Fredrik Peltonen välstämissä osissa jo ennen ratkaistu, sekä lausunut selvitetyksi että asianosaiset 17. päivänä, oikeastaan 27. påiväna Huhtikuuta 1904. myydessään puheenalaiset maatilat olivat keskenään sopineet siitä että Karl Fredrik Peltonen oli maatilojen hoidosta saapa palkakseen kerta kaikkiaan 6000. markkaa niiden myyntä hinnasta päältäpäin eli siis 3000. markkaa niin hyvin omasta kuin Iida Raspaniemen osuudesta, mutta että Peltonen, kuten hän itsekin oli myöntänyt, oli tuolloin saanut palkakseen Iida Wäpaniemen osasta 3500. markkaa eli niinmuodoin 500 markkaa enemmän kuin mitä hänelle oli tuleva, sekä että Iida Haapaniemi oli yksityisillä varoillaan lunastanut asianosaisten yhteisen pesän tarpeisiin hyväksymänsä 1600. markan vekselin kuin myös suorittanut muut maksamikseen ilmoittamansa menovät, jonka tähden Raastuvanoikeus, hyväksyen Iida Haapaniemen kanteen, on, hylkäännöllä Karl Fredrik Pellosen vastahan teen, velvoittanut Peltosen kuittia vastaan Iida Haapaniemelle maksamaan vaaditut tuhat neljäsataa yhdeksänkymmentäviisi markkaa seitsemäntoista penniä viiden prosentin vuotuisine korkoineen luettuna edellämainitusta 24. päivästä Huhtikuuta 1907. siksi kunnes täysi suoritus tapahtui sekä sitä paitsi korvaamaan Iida Haapaniemen kulut asiassa kolmella sadalla kahdellakymmenellä markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Karl Fredrik Peltonen oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiolla 9. päivänä Elokuuta 1910. jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan; minkä ohessa Karl Fredrik Peltonen von velvoitettu korvaamaan Vida Haapaniemen kustannukset Hovioikeudessa neljälläkymmenelläviidellä markalla. Hovioikeuden tuomioon on Karl Fredrik Peltonen hakenut muutosta perustelmalla, johon Iida Haapaniemi on vastannut 109