Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
ring medels hit ingifven deduktion den finnan Ford. A. Tohmahl bemäll Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner. Aktiebolaget J E. Gronvall icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förty kommer att bero; och skyldigkännes. Aktiebolaget J. Eromvall att till firman Teed v. A. Pekmakl i errättning för dess härstädes i målet hafda umgälder utgifva sjuttio mark Petalle, som vederbör till efterrättelse lånder. Kejserliga Senaten för Finland kuten Saarinen Aro Luksiala. kuten Saarinen Aro Luksiala. Johannes Pesonen A. W. Ruusuvaara. Una Strömsten. Den 6 Juni 1913. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsätt reversionskilling, från Kejserlige Viborgs Hofrätt inkommet mål emellan Bonden Emilri Pelvoisch Jerofijeff från K. Pötersbergska quvernementil, samt Handlandens. Arsenij Maunuvilsek. Korohalf från staden Larskop Tolo och Aikoby Fastjevelseh Äminin, frånsta den 31. Peversberg i Kejsari lönet Ryss land, alla i egenskap af förmyndare för uti sistnämnde stad besatte sinnessväge Handlanden Timofyemibrielseh Jerefogoff, gemensamt söbonde samt Tioehousesta Karl Ludvig Voldemar Fredk, från Wiborgs stad, svarande, angående fordran Gifven uti Justitudepartementet den i Juom 1913 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande Efter Vicehäradshöfdingen Oskar Rautian, från Wiborgs stad, samt Vicehonsulu Frisk, i desses egenskap af inneOlli W. A. F. P. - A. R. K. B. Råg. 43. Rd. 1910. No 785.
hafvare af sakförasfirman i Kaulian trisk ågången stämning hafva Dmbu jerofijeff och hans ofvanbemälde medpar ter vid Rådstufvurätten i Wiborg anfört att, sedan Arftlige. Andersbergaren Emilri Tvanovit och Porsehnjeff, i sytte att bereda sig orättmätig fördel på Handlanden Jerebjeffs bekostnad, på densommaren år 1903. för Handlanden Jerofijeff framställt för slag därom, att ferofijeff och Forrehnjeff gemensamt skulle inköpa Grefve Niko laj Sievors för tiden egande Räusälä gård Räisälä socken, hvars försäljning en ligt Forsehajeffs uppgift af Grefve Sigvers ombetrotts firman Rautian Erik så hade Handlanden föröfjerff hvilken redan vid denna tidpunkt varit så starkt angripen af den sinnessjukdom för hvars skull han sedermera år 1904 ställs under förmynderskap, att han icke varit fullt meddelen om innebörden af sina handlingar, motständslöst och ehuru han saknal all närmare kännedom såväl om ifrågavarande fastighet som angående de vilkor, på hvilka dess försäljning af Grefve Revers hade uppdragits åt förman Rautian Trisk, låtet sig af Dmbi Forschnjeff förmås att jemlo Porschnjeff den 18 September 1903 med "Vachäradshöfdingen Kauhan och Vilkonsula Frisk, såsom uppgifne ombud för Grefve Sillvers, afsluta ett skriftligt kon trakt, hvarigenom. Handlanden Jerofogeff och Dmetre Sorsöknjeff förpliktal sig att inom viss kort tid för ett pris af 36000 rubel ryskt mynt, hvaraf Jerofijeff skulle erlägga 2000 rubel och Börschugeff 10,000 rubel, inköpa Kaisala gård vid äfventyr att, om köpel icke inom sagda bel komme till stånd, allt hvad å köpeskillingen emellertid erlagts skulle vara förverkadt och tillfalla Grefve Revers, den där i själfva verket, på sätt under rättegången framgått, den 12 i samma September månad skriftligen förbun del sig att, såframt Tiohäradshöfdingen Rautian och Vicehousuln Frisk inom viss tid funne en sådan köpare till Käisälä gård, som vid köpebref vets undertecknande erlade till Grefvi Sievers kontant 4300000 mark, till denne köpare utfärda salubref å fastig 409
heten samt till Vicehåradshöfdingen Rautian och Ticckonsula Trisk öfverlå ta allt hvad desse utöfver nämnda belopp kunde af köparen utverka, att Handlanden Jerofijeff såsom förskoll å köpeskillingen till Vicehäradshöfdingen Ranlian och Tivckonsuln Frisk utgifvit vid kontraktets afslutande 1500. rubel i värdepapper och den 22 i sagda September månad 10,000. rubel i reda penningar, jämte det Dmbu Forschnjeff, den där emellertid haft för afsikt att i hvar je händelse undandraga sig sin åtagna betalningsskyldighet för fullföljande af sina svikliga afsikter jemtemot Handlanden ferofojeff för syns skull till Till konsulu Trisk öfverlämnat en dock, ställd på en bankenrättning i St. Sbergberg och lydande på 100000 rubel, hvilken dock emellertid varit värdelös, enär Korsehnjeff icke sagda tid haft penningar insätta i den uppgifna bankenrättnin gen; att Handlanden Jerofajeff sedermira af sina anhöriga, hvilka erfarit att Räisälä gård tidigare utbjudits till salu för endast 4500000 mark samt att Grefve Revers hvarken egde någon kännedom om ifrågavarande aflat eller bemyndigat Vicehäradshöfdingen Raulian och Viukonsuln Trisk att af sluta detsamma förmälts att rygga ännämnda kontrakt samt att af Vioch åradshöfdingen Rautian och Kuokonsuln Frisk återfordra de af honom erlagda medlen, men af Dmbu Porsehnjeff, om hvars svek deröfijeff första rande varit okunnig, säfvensom af Tierhäradshöfdingen Rautian och Ticco konsula Frisk öfvertalats att emot åter bekommande af 38000 rubel den 26 September 1903 jämte Forschugeff underteckna i afseende å förlikning en skrift hvari Handlanden Jerofijeff och 2mieri Porschnjeff, hvilken sistnämnde emellertid återfritt förberörda dock för klarat sig icke vidare hafva något att fordra af Vicehäradshöfdingen Rau tian och Tuckonsula Frisk, att Handlanden Jerofojeffs anhöriga och Dmitri Porsekirjeff, hvilken sistnämnde emellertid för Handlanden Jerof jeff erkänt, att han förmätt Jeref110
jeff att ingå ifrågavarande köpslut i afsikt att svikligen ålkomma en andel i fastigheten, motsvarande den del af priset därför, som Forsehnjeff för sin del uppgifvit sig vilja erlägga, seder mera på Handlanden Jerofssjeffs vägnar vidtagit särskilda åtgärder i syfte att på enskild väg tvinga tillhäradshöfdingen Rautian och Vicekonsulu Erik att till Handlanden Jerofgift återställa de 6000 rubel, hvilka Rautian och Frisk af Jeref ejeff innehållit, samt att Vicehäradshöfdingen Rautian och Tieckonseln Frisk med anledning däraf den 1 December 1903 å Poliskammaren i Wiborg förbundit sig all den 3 i samt ma månad till Handlanden Jerofojeff återbära ytterligare 55000. rubel, men sodermera likväl vägrat att fullgöra sagda förbindelse. Nu som ifrågavarande tvänne aftal af den 18 och 26 September 1903 saknade rättslig gillighet icke allenast på grund däraf, att Handlanden Jerofojeff vid afslutandel af desamma till följd af sinnessjukdom varit oförmögen att fälla deras inne börd, utan ock emedan Handlanden Jerofyff genom Emilre Forschnjeffs bidrägliga förfarande, hvari Kristina radshöfdingen Rautian och Kuckonsula Frisk med all sannelikhet varit delaktige, sorkligen bibringats en vanföreställning om innebörden af nämnda aftal och sålunda under falska för utsättningar afslutat desamma, förden skull och emedan Vicehäradshöfdingen Rautian och Tioikonsuln Frisk ej af Grefve Tovers befullmäktigats utt på dennes vägnar uppgöra ett slikt af tal eller uppbära köpeskillingen för fastigheten samt Grefve Revers, den dår således jämväl vid ofvannämnda förlikningstillfälle varit Handlanden jerofgifss verklige medkontrakent för sin del afsagt sig hvarje anspråk genlemot Handlanden föröfjerff, hafva Emilri Jerofajeff och hansmed parter yrkat, att Tioehäradshöfden gen Rautian och Tuckonsula Trisk, hvilka i öppet bolag bedrefvo affårsoch sakföraverksamhet, blefve ålag de att, gemensamt eller den af dem, som 111
därtill tillgång egde, till Domitri Jerefogff och hans medparter, i deras före nämnda egenskap, utgifva ofvanom förmälda belopp af 6500 rubel med procents årlig ränta därå från den 22 September 1903 intill dess full betalning skedde eller, därest sådant icke kunde bifallas ätminstone del belopp af 5500 rubel jämte sex procents ränta från den 3 December samma år hvilkel Richardshöfdingen Kaulian och Tillkonsula Frisk förbundet sig utl till Handlanden föröfogoff förlikningsver lägga, hvarhos Emilri Jerofajeff och hans medparter tagit i anspråk ersättning för sina rättegångskostnader I saken hörde hafva Tillhäradshöfdingen Rautian och Tillkonsuln Frisk motsagt käromålet, därvid förebärande, utom annat, att de upprättat ifrågavarande, af dem sedermera förstörda försäljningskontrakt i eget namn och icke i egenskap af ombud för Grefve Revers; därå och sedan jämväl Grefve Sievers beredts tillfälle att varda i sa ken hörd samt tillveralaga sin däraf tilläfventyrs beroende rätt, utan att han dock af sådan förmån sig begagnat, Käd stufvurätten medels den 24 Oktober 1907 afkunnadt utslag förklarat väl utredt vara, att tillhäradshöfdingen Rautian och Tillkonseln Frisk af de penninge medel, som Handlanden Jerofijeff i föristående måtte nedsatt hos Trehärads höfdingen Raulian och Tuckonsuln Tresk för att vid det tillämnde köpel af Rässälä gård användas till betalning af köpeskillingen, efter återgangen af försälnings aflåtit icke till Landlanden förefojeff återburit ett belopp af 1500 rubel; men emedan Tierhäradshöfdingen Raulian och Tio housuln Frisk, hvilka påstått, att sagda belopp tillfallit dem såsom afta lidt skadeslånet i anledning af Handlanden Jerofijeffs kontraktsbrott, visat att Handlanden föröföjeff uti ifrågavarande syfte afsagling hvarje fordringsanspråk geniemot Vicehäradshöfdingen Rautian och Vicekonsulu Frisk, samt Dmitri Jerofajeff och hans medparter icke gillat utreda, vare sig att 112
Handlanden föröfjerff, som vid tiden för nämnda afsägelse egt öfver sig och sitt gods råda, därvid skulle hafva va rit sinnesrubbad, än mindre att Vierhäradshöfdingen Rautian och Viehousula Frisk afvelat slik oförmäga hos Handlanden Jerofajeff att inga rättsliga aftal, eller att berörda vit jeförklaring af Handlanden Jervoli joff af annan orsak icke vore för benombindande, ty och då Dmeri Jerefgif och hans medparler ej heller kunnat styrka, att Vicehäradshöf dingen Rautian och Vicehousula Erik efterut förbundit sig all återställa del af 2 milri derofijeff och hans med parter fordrade beloppet eller någon del däraf, har Rådstufvurätten förkastat Danielri Jerofajeffs och hans medparters i saken utförda talan. Hofrätten, under hvars pröfning Dmitri Jerofajeff och hans medparler i vadeväg dragit målet, har genom den 18 December 1909 däri gifven domlåtit vid Rådstufvurättens utslag bero. Oli Hofrättens dom hafva Dmbu Jördyff och hans medparter anhållit om ändring medels hit ingifven deduktion, den Tioikonsutn Frisk, under förmälan att Vicehåradshöfdingen Raulian emellertid aflidet samt den af dem innehafda firma upplästs, sedermera bemält. Kejserliga Senaten har taget målet i öfvervägande och finner Dmitri Jerofijeff och hans medparter icke hafva anfört skäl till ändring uti Hofrätlens dom, hvarvid förty kommer att herr och åläggas Dmbu föröfogaf och hans medparter att till Tiokonsula Trisk, i ersätt ning för hans härstädes i målet hafda kost nader, utgifva åttio mark. Detälle som venader, utgifva åttio mark. Detälle som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland Walter Andersin A. W. Ruusuvaara junen foraste hemman K. Auer Asian Schauman 113
1913 Kesäkuun 9 päivänä Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Vaasan Hovioikeudesta tulleessa torpanmaan itsenäiseksi tilaksi erottamista koslevassa jutussa, jossa osakeyhtiö J. A Serlachius Aktiebolag, Keuruun pitäjän Kiuruun kylästä, on hakijana sekä samassa kylässä asuneen, nyttemmin kuolleen Nahkurin August Matinpoika Eskosen oikeudenomistajat, hänen leshensä Johanna Eskonen ja lapsensa Thyra Maria ja tämän mies Johan August Virtanen, Ilma Johanna Impi Ainamo, Aukusti Rafael ja Iida Vilhelmiina Eskonen ynnä alaikäisen Ingrid Sylvian holhooja Juho Ruhonen, vastaajina. Annettu Oikeusosastossa 9 päivänä Kesäkuuta 1913 Keisarillinen Senaatti on ilsellensä esittelyttänyt juttuun kuuLäsnä: S.V. B. A. K. F. No 786. Pag. 36 SS: 219,
luvat kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Välikirjalla 28 päivältä Huhtikuuta 1726 oli Keuruun kylässä olevan käntän 2/9 manttaalisen perintötalon No 2 sen oikeuden omistaja Narkus Matinpoika Rinta eli Mänttä luovuttanut pojallensa Antti Marhusenpoika kontalle ja hänen jälke läisilleen Antti Mäntän perintöosan vastikkeeksi välikirjassa tarhemmin määrätyt torpanmaat, josta vasta Antti Mäntän kuoltua oli suoritettava lohtuullinen vero Sittemmin oli Antti Mäntän pyynnöstä mainitussa talossa 12 päivänä Heinäkuuta 1847 toimitetussa rajanpäynnissä asianomainen maanmittari tarkoin määritellyt torpan alueen sekä tästä toimituksesta laadittuun pöytäkirjaan, jonka paitsi Antti Mänttä myöskin sanotun Mäntän talon silloinen omistaja Matti Sigfridinpoika Mänttä oli allekirjoittanut, vielä merkinnyt, että yllämainitulla 28 päivänä Huhtikuuta 1786 tehdyllä välikirjalla oli eteenpäinken oleva voima ja vaikutus sekä Antti Mäntälle eli Lahdenpohjalle että hänen lapsilleen ja lastenlapselleen, ollen kuitenkin torpasta siitä alkaen suorittain suoritettava veroa viisi korsaruplaa ja neljätoista ja kaksi seitsemäsosaa kopeekkaa sekä torppa, siinä tapauksessa että vero kolme vuotta perätysten jätettiin maksamatta ilmän irtisenomista lankeava takassin taloon Kesäkuun 22 päivänä 1860 tehdyllä kauppakirjalla oli utten Antti Mänttä luovuttanut sanotun torpan entiseni, vuonna 17/96 tehdyn sä välikirjassa mainittuine oikeuksineen tyttärelleen Vilhelmina Antintyttärelle ja hänen miehelleen Juho Kustaa Juhonpojalle, jotka saatuaan asianomaisessa Kihlakunnanoikeudessa 6. päivänä Huhtikuuta 1878 kiinnityksen vahvistetuksi viimeksimainitun välikirjan vakuudeksi puheenalaiseen taloon olivat taas välikirjalla 9 päivältä Kesäkuuta 1822 elinäjakseen antaneet nautintaoikeuden kysymyk115
senaläiseen, Lahdenpohja eli Putola nimiseen torppaan välikirjassa tarhemmin määrätyillä ehdoilla vävylleen David Juho Paulinille ja tyttärelleen Fredriika Juhontyttärelle Joulukuun 9 päivänä 1822 kuollien Juho Kustaa Juhonpojan ja hänen sittemmin 18 päivänä Helmikuuta 1905 kuolleen vaimonsa Vilhelmira Antintyttären neljästä lapsesta olivat Eeva Kristiina ja Juho Viktor 3 päivänä Lokakuuta 1904 tehdyllä välikirjalla luovuttaneet perintöosuuten sä mainittuun torppaan langolleen ja sisarekien August ja Johanna Eski selle, jotka niin muodoin, koska heidän sisarensa Fredriika Juhontyttären osuus torpasta oli ilmoitettu myydyksi itse kantatilan omistajalle, tulivat omistamaan kolme neljännestä sanotusta torpasta Tämän jälkeen olivat August ja Johanna Eskonen, nojautuen 12 päivänä Kesäkuuta 1885 maatilojen osittamisesta annetun Keisarillisen asetuksen 41 SS:ään, Vaasan läänin Kuvernöörille 9 päivä416 nä Helmikuuta 1905 annetussa kakemuksessa anoneet että maanmittari määrättäisiin erottamaan edellämainitut kolme neljännestä puheenalaisesta perintötorpasta hulle palstatilaksi; ja oli Kuvernöörinvirasto, sittekun mainitun talonosuuden nykyistä omistajaa yllänimitettyä osakeyhtiötä oli kuulusteltu ja asianomainen lääninmaanmittari antanut lausuntonsa 14 päivänä Kesäkuuta 1906 antamallaan päätöksellä mainituilla perusteilla määrännyt, että kolme neljännestä puheenalaisen torpan maista oli asianomaisen maanmittarin toimesta joko palstoittamalla tahi lohkomalla laillisessa järjestyksessä erotettava edellämainitusta talosta, mutta oli Keisarillinen Senaatti, jonka tutkittavaksi Kuvernöörinviraston asiassa antama päätös oli saatettu, päätöksessään 22 päivältä Marraskuuta 1907 katsonut August ja Johanna Eskosen
oikeuden saada puheenaolevaan torpanosaan kuuluvat tilukset itselleen eri tilaksi lohotuksi tarpalstatilaksi erotetuiksi olevan riitaisen sekä, kumoten Kuvernöörinviraston päätöksen, määrännyt anotun osittamisen toimeenpänön jätettäväksi toistaiseksi sillensä funnes asianosaiset laillisessa tuonioistuimessa olivat toistensa kanssa riidelleet siitä oikeudesta, jonka August ja Johanna Eskonen olivat väit, taneet itsellään olevan puheenalaiseen maanerottamiseen; ja tuli tämän johdosta August ja Johanna Eskosen haastattaa riitapuolensa viimeistään niihin paikkakunnan lakimääräisiin käräjiin mitkä kuusi kuukautta sen jälkeen ensiksi pidettiin ja sitten keskyttämältä ajaa kannettaan sekä, joske asian voittaisivat ja heidän väittämänsä oikeus torpanosaan tulisi vahvistetuksi, yhtä pitkän ajan kuluessa lainvoinaan päässeen päytöksen antamisesta Kuvernöörin luona perille ajaa kysymyksessä olevaa hakemustaan, jos he tahtoivat saada oikeutensa mainitulla lakomuksella säilymään August ja Johanna Eskonen ovat sitten osakeyhtiölle hankkiman sa haasteen nojalla 1908 vuoden talvikäräjissä Keuruun ja Multian pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatineet, että heidät asiasja esittämittään perusteilla selitettäisiin oikeutetuiksi jäämään puheenalaiset torpantilukset Rantan talosta joko palsta - tahi lohkotilaksi erotetuiksi Kanteen johdosta on osakeyhtiön puolesta huomautettu, ettu Lahden och jan torppaa oltu välikirjalla 12 päivälta Heinäkuuta 1847 luovutettu torpan haltijalle ainaiseksi, vaan ainoastaan määrättyä kantatilalle maksettavaa vuokraa vastaan torpanhaltyan, hänen lastensa ja lastenlastensa elinaikana nautittavaksi ja etteivät torpan tilukset myös kään olleet alaltaan tarkoin määrätyt, miehen nähden ja kiin yhtiö oli kauppakirjalla 21 päivältä Kesäkuuta 1895 ennenmainituilta Fredriika Juhontyt117
täreltä ja tämän mieheltä David Juho Paulinilta ostanut Lahdenpohjan torpan ja sitä siitä saakka henenkään siihen puuttumatta nauttinut, osakeyhtiö on vaatinut kannetta hyljättaväksi sekä porvausta oikeudenkäyntikulan taan. August ja Johanna kskonen ovat tämän johdosta muistuttaneet, ettei 9 päivänä Heinäkuuta 1847 toimitetussa rajankäynnissä, jossa torppaan kuuluvat tilukset tarkemmin määriteltiin ja pyyketettiin, pöytäkirjaan tehty merkintä voinut muuttaa alkuperäistä 28 päivänä Huhtikuuta 1796 tehtyä kontrahtia ja sen luonnetta sekä etteivät David Juho ja Fredriika Paulin, jotka ainoastaan väliaika sesti olivat torppaa hallenneet, olleet voineet luovuttaa torppaa osaksi yhtiölle pistämällä August ja Johanna Eskoselta heidän perintöoikeuttansa torppaan Kuulusteltuaan myöskin Fredriika Juhontytärtä ja David Juho Pauliina, on Kihlakunnanoikeus 2 päivänä Toukokuuta 1910 julistanut jutussa päätöksen; ja koska se seikka että osakeyhtiö G. A. Serlachius Aktiebolag vastoin määräyksiä S. päivänä Kesäkuuta 1882 ja 21 päivänä Kesäkuuta 1895 tehdyissä välikirjoissa, oli Juho Kustaa Juhonpojan ja Vilhelmina Antintyttären kuoleman jälkeen hallussaan pitänyt koko Lahdenpohjan torppaan voinut vähentää August ja Johan na Eskoselta heille ylläkerrotulla tavalla kuuluvaa oikeutta holmeen neljännekseen samasta torpasta, sentähden ja kun rvanhäyn tyväytäkirjassa vuodelta 1847 Antti Markuksenpojan jälkeläisestä pöytetyt sanot lapsille ja lasten lapsille eivät rajoittaneet sitä aikaa ja niitä oikeuksia mitkä 1796 vuoden välikirjassa oli Antti Markuksenpojalle ja hänen jälkelaisilleen vakuutettu, on Kihlakunnanoikeus, nojautuen 12 päivänä Kesäkuuta 1885 maatilojen osittamisesta annetun Keisarillisen asetuksen 4 SS:ään katsonut August ja Johanna Eskosen olevan oikeu18
tilut saamaan erotettavan alan suuruuden mukaan joko itsenäiseksi tilaksi tahi nälstatilaksi itsittiin lohkaistuksi tahi erotetuksi ne kolme neljännestä Lahdenpohjan eli Tulolan torpasta jotka heille ylläolevan selityksen mukaan siitä kuuluvat tavioikeus, jonka tutkittavak ei osakeyhtiö G. A Serlachius Abtiebolag veloamalla oli saatta nut jutun on tuomolla 21 päiTällä Lokakuuta 1911 jättänyt asian kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon on osaLyhtiö G. A Serlachius Aktiebolag anonut muutosta tänne toimittämättään perustelmatta johon Johanna Eskonen ja hänen asiatumppanensa ovat vastannut Keisarillinen Senaatti on tutki nut tämän julun ja katsoo, ettei osakeyhtiö G. A. Serlachius Aktiebolag ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan mainittu osakeyhtiö ja orittamaan Johanna Eskoselle ja asia kumppanulleen, kautta julun vuoksi täällä otteiden kulunkien korvauk seksi, kahdeksantymmentä markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Lisarillinen Suomen Senaatti. terr Saarikoski. Viktor Andersin. B. Amberg K. Relanen K. Auer. 419
Kesäkuun 9 päivänä 1913. "Räsarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Viipurin Hovioikeudesta tulleessa, korvausta koskevassa jutussa, jossa toiminimi Thesteff C. C. lupurin kaupungis ta, on hakijana ja toiminimi Kirkki i Tyynyläinen, Johanneksen pitäjästä, vastaajana Annettu Oikeusosastossa 9 päivä nä Kesäkuuta 1913. Keisarillinen Senaatti metsetleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedotKoiviston ja Johanneksen pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on toiminimen Thesleff & Coi puolesta haasteen nojalla kerrottu, että toiminimi Viipurin pitäjässä olevan Juustilan hovin omistajana oli oi keutettu Viipurin läänin Kuvernöörin 30 päivänä Syyskuuta 1891 vahvistaman, metsäntuotteiden lauttausta Juustilan järvestä Saimaan kana vaa myöten Viipurin kaupunkiin kosLäsnä: T.S. W. B. - J. P. - A. R.  R. A. J. S 18 lag. 110 R.G. 1911.
kevan järjestyssäännön 7 SS:n mukaan korvaukseksi siitä haitasta, mikä toiminimelle koituisi Tingamo ja Turkinlahti nimisten lähtien luovut tamisesta tukkien kokonnis- ja lujittolupaikaksi, saamaan pennin jokaisesta mainitun nittovielän kautta viitetusta tukkipuusta; ja kun toi minimi Erikki Tyyryläinen kerrillä vuonna 1909 oli Juustilan järven kautta aitattanut, muun muassa, 1000 kuutiosyllä propsipuita, josta toiminimi Stureff & Co, siihen nähden että propkit olivat keskinäärin 5 tuumaa läpimitäten, jonka paksuisia ja tavallista eli 17 jaian pituutta olevia puita kiintiobyleen meni 55 kappaletta, yllämainitun järjestyssäännön mukaan oli saapa 55 penniä kuulia sylellä eli kaikkinan 550 markkaa, mutta toiminimi Kirkki & Tyyryläinen ei ollut mielisuusi olla kaipunut siitä suorittamaan enempää kuin 250 markkaa, toimi nimen Thesleff & Coin puolesta on vaadittu toiminimen Heikkiitty läisen velvoittamista vielä maksa maan toiminimelle Thesleffs Celle 300 markkaa sekä korvaamaan toimininen Thesleff Cn oikeudenkäynti kulut. Kanteen johdosta on toiminimen Tirkki Myyryläisen puolesta huomari tettu, että edellämainitussa järjestyssäännössä ollu määrätty mitään korvausta propsipuiden lauttaamisesta, jotenka toiminimi Thesleffa by jos se ollenkaan katsottaisiin oikeutetuk si saamaan korvausta sellaisista puista ei voisi niistä ainakaan saada enempää kuin lukkipuista; ja kun tavallinen tukkipuu oli stuumaa läpimitaten ja 14 jatkaa pitkä ja tältaisia puita kuutiosylien meni ainoastaan 25 kappaletta sekä toimini mi Thesleffi E puheenaolevista puista siis ja oli kantanut täyden korvauksen, toiminimen Kirkki Nyyry läisen puolesta on kannetta vastustettu. Kihlakunnanoikeus on 1 päivänä Syyskuuta 1909 julistamassaan päätök421
sessä lausunut, että puheenaolevassa järvessä lautattavista propsoista oli toiminimelle Thesleff. Calle suoritet tava suhteellisesti sama maksu kuin tukeista, jonka vuoksi ja kun oli selvitetty, että propsipuiden keskinää räinen paksuus oli 5 tunnaa, joka vastasi 950 pituusjalkaa kuutiosyl tä kohti ja toiminimen Kirkki Ryyryläisen puheenaolevassa tilaisuu dessa lauttaamien tukkiin voitiin katsoa olleen keskimäärin 17 jalkaa pitkiä, Kihlakunnanoikeus on ulvoit tanut toiminimen Viikki Lyyryläi sen kuittia vastaan toiminimelle Thesleff & Velle maksamaan vaadi tut kolmesataa markkaa ja sen ehos sa sadalla markalla korvaamaan viimeksimainitun toiminimen asias ta oikeutuneet oikeudenkäymisku lut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi toiminimi Erkki Tyyryläinen oli veloa malla saattanut jutun, on tuomiolla 23 päivältä Helmikuuta 1911 antanut asiasta lausuntonsa; ja koskei jutus sa ollut selville käynyt, että toimini men Perkki i Tyyryläisen veluttamat propesipuut olisivat ollut hoikemmat kuin 5 tuumaa läpimitäten ja siis vastannut suurempaa lukkituksia kuin sanottu toiminimi on myöntä nyt eli 2500 kappaletta, on Hainoikeus kumonnut Kihlakunnanoikeuden päätöksen ja hyljännyt toiminimen Besloffs Cen puolesta asiassa ajetun kanteen. Häräikeuden tuomioon on toiminimi hesloff 6% hakenut muutosta peruslehmalla, johon loiminimi Kirkki Ryyryläinen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän juhun ja harkitsee oikeaksi, kumolan Härioikeuden tuomion vahvistaa Kihlakunnanoikeuden päätöksen. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: ting Säänkoski. Winter Andersson. Johannes Pesonen. A. H. K. Kullenvaara R. Auer. Valterosarviainen 122