Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
man, som år 1909 inledt underhandlingar med förman Burmeister & Wains Export - Kompagni Aktiesdskab om inköp af påtonträtten för England af en utaf nästsagda firma i handelnförd komisk dessläckningsupparat kallad, Perfiet" varit tvungen, för att upparaten alls finge föras i handeln i England, med densamma först föranstalta i residenstaden Sonden en uppvisning inför ingdsk myndighet, som öfver godkändt prof utfärdade attest. För nämnda pröf, af hvars godkännande inköpet af patonträtten varit beroende, hade förman Burmeister i Wains ExportKompagni ehtiendskat enligt förtura för den 10. September 1909 till Eng land sändt ett antal ifrågavarande upparåter jämte till dem hörande fyllningar till ett värde af sammantagdt 55 pund sterling 2 skilling, hvarjämte sagda firma i ak för öfvervakandet af pröfvet till Eg land sändt en i facket inkommen person, hvars resekostnader uti räkningen upptagits enligt faktura för den 5 Oktober 1909 till 19 pund sterling 6 skilling, men då nämnda firma sedermera yrkat att firman Finska Hurika, bilach & Co inom viss förelagd tid skulle afsluta patontinköret samt vägrat att medgifva förlängd tid, hade firman, som icke inom den bestämda tiden erhållit attest öfver det försiggångna pröfvet, varit urståndsatt att afsluta ifrågavarande affär samt erbjudit förmonBurmeister i Wains Export - Kompagni tktiessdskall delsäckningsopparaterna tillbaka. Enär nästnämnda firma således varit vällande till att höpet icke blifvit afslutadt samt för man Finska Huureka, Silack i Co fått vidkännas dryga kostnader för affärens förberodande, har förman, som icke ansett sig skyldig att ersatta firman Burmeister Stains Export Kompagni Aktielskob de kostnader densamma för sin del haft ter samma ändamål, emotsett käromålets förkastande. 1894
Sedan förman Burmeister i Wains Export - Kompagni Aktiosekskab i anledning af svaromålet framhållit, att upparatarna jämte till dem hörande fyllningar afsändts för förman Finska Huurcka, Pilack & Co s räkning och att sistsagda firma anhållit att en person på densammas bekostnad måtte sandas till England för uppvisning af uppåräterna, har Rådstufvurätten, hvarest parterna ömsesides gjort ansverade på ersättning för rättegångskostnaderna, medels den 8 Februari 1911 afkunnadt utslag i saken sig utlåtit och funnit utredt vara att förman Burmeister i Wains Export. Kompagni Aktiendskal på rekvisen tion af firman Finska Huureka Pilack å Co, hvilken stått i underhandlingar med förstnämnda förma om inköp af påtentet för England af en utaf densamma i hemdeln förd dessläckningsopparat benämnd i Perfelt, till firman Finska Henrika, Silack & Co levererät uti fakturan för den 10 September 1909 närmare upptagna dylika upparater jämte till dem hörande fyllningar, hvilken sändning, hvars pris utgjort femtiofem pund sterling två skilling, varit afsedd för ifrågasatt afpröfning af åpparaterna i residensstaden Bonden, äfvensom att sistsagda firma förbundit sig att ansvara för de kostnader, förman Burmeister & Vains Export-Kompagni Aktillselskob finge vidkännas genom att tillmötesga firmans Finska Hureka, Silach i Co önskan att låta afpröfningen försiggå i närvaro af en utaf förman Burmeister i Vains export - Kompagni Aktiosekskab utsedd lackman och hvilka kostnader enligt fakturan af den 5 October uppbelöpt sig till nitton pund sterling sex skilling; i anseende hvartill och då firman. Finska Heureka, Pilack & Co icke gittat styrka, ett firman Burmeister i Wäins Export - Kompagni Aktieselskab, för den händelse att påtentinkopet icke kom1295
me till stånd, åtagit sig att till storre eller mindre del deltaga i höstnaderna för upparaternas afpröfning utan det tvärtom framgått af den i målet företedda korrespondensen, att firman Finska Huurcka, Silack S utan något sådant förbehåll lofvat erlägga, hvad firman Burmoister Wäins Expart - Kompagni Ahtiosekskob härutinnan fordrat, har Rådstufvurätten ålagt firman Finska Heureka, bilach & Co och dess innehafvare Ingeniören Herman Pilach åt till förmån Burmeister i Wäins ExpoteKompugni Aktiisekskale utgifva sjutufyra pund sterling åtta skilling engelskt mynt eller motsvarande finskt mynt efter vid betalningstiden gällande å vista kurs med fem procents ränta därå från stämnings dagen den 27 Augusti 1910 till skunde full likvid samt att med etthundra sextio mark ersätta firman kostnader i målet. Hofrätten, under hvars pröfning firman Finska Herrika, Pilack i i vadeväg dragit målet, har medels den 30. Juni 1913 gifven som låtit vid Rädstufvurättens utslag broUti Hofrättens dom har firman Finska Harika, Pilack, Co anhållit om ändring. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner firman Finska Haureka, Silack, Cecke haf va anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förty kommer att förblifva. Ort alle, som viderbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Walter Andersson. Johannes Pesonen. Walter Andersson. Johannes Pesonen. K. Malanen A. H. Puurman K. Malanen A. H. Puurman K. Auer Aepes. Sama. 1396
Marraskuun 20 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullees sa, parempaa oikeutta ulosmitattuun irtaimistoon koskevassa jutussa, jossa Talollinen Johan Alfred Sundblom Kemin pitäjän Tavastkruunan kylästä, on hakijana ja Varatuomari Georg Jungqvist, Uudestakuungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Marraskuun 20 päivänä 1915 Keisarillinen Senaatti on itselleen eittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mitäli vielä on kysymyksessä saanut seuaavat tiedot Sittenkun asianomainen ulosotto mies oli Syyskuun 24 ja Lokakuun 4 päivänä 1910 Kauppias Aksel August Sundblomilla Uudessa kaupungissa ulosmitan nut irtainta omaisuutta 4128 markan arven Varatuomari Jungqvistin sano tun kaupungin Raastuvanoikeuden edellisen Elokuun 29 päivänä julistamaan päätökseen perustuvan /5538 markan 11 pennin saatavan ynnä tuomitSäänä: W. F. P. R. H. A. l. B. K.t. A. Sa 1397 No 2200. Såg. 110 R. D. 1913
tujen korkojen, oikeudenkäyntikulujen kervauksen ja ulosottokustannusten suoritukseksi, oli Johan Alfred Sundblom saman kaupungin Maistraattiin valittanut uhamittauksesta, väittäen omistavansa ulosmitatun omaisuuden, jonka hän oli veljeltänsä Kauppias Sundblomilta Syykuun 6 päivänä 1910 tehdyllä kauppakirjalla ostanut samassa tilaisuudeksa maksetulla 13550 markan hinnasla, minkä jälkeen ja sittenkuin Matraatti päätöksellään seuranneen Joulukuun 29 päivältä oli hyljännyt vahtuksen Hovioikeus, jossa Johan Alfred Sundblom oli hakenut muutosta. Martraatin päätökseen, oli Syyskuun 25 päivänä 1911 antamallaan päätöksellä, Wanottolain 4 luvun 10 SS:n nojalla, siirtänyt kysysen omistusoikeudesta ulosmitattuun omaisuuteen tuomioistuimen tutkita vaksi. Tämän johdesta on Johan Alfredsblom Uudenkaupungin Raastuvanoikeudesra edellämainitulla perusteella vuotinut, että kysymyksessä oleva ulosmetattu irtaimisto julistettaisiin Johan Alfred Sundblomin omaksi. Varatuomari Jungqvistin vastustettua kannetta, koska puheenalainen kauppa ei ollut todellinen, ja anottua kervausta oikeudenkäyntikuluistaan, on Raastuvanoikeus Helmikuun 26 päiväna 1912 julistamallaan päätöksellä siinä esitetyistä syistä julistanut omistusoikeuden ulosmitattuun omaisuuteen kuuluvaksi Johan Alfred Sundblomille. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Vaatuomari Jungqvist oli vetoamalla soit tanut jutun on Maaliskuun 10 päivänä 213 antamassaan tuomiossa katsonut siitä seikasta, että ylläkerrottu kauppasopimus oli tehty ainoastaan muutamia päiviä jälkeen Elokuun 29 päivän 1910, jolloin Raastuvanoikeus oli velvoittanut Kauppias Sundblomin Varatuomari Jungqvistille suorittamaan sen saatavan jonka maksamiseksi kysymyksessä oleva ulosmittaus sittemmin eli toimitettu, samoin kuin riitäkin ettei Johan Alfred Sundblom des ollut ottanut yllämainittua emai1298
suutta huostaansa, vaan se oli edelleen jäänyt Kauppias Sundblomin haltuun jonkinlaisen vuokrakirjan perusteella, jota Johan Alfred Sundblom ei ollut allekirjoittanutkaan, käyvän selville, että puheenalainen sopimus oli tehty vain tarkoituksessa estää Varatuomari Jung qvistia saamasta saatavaansa Kauppias Sundblomilta, eikä sitä siis voitavan pitää todellisena kauppana, minkä vuoksi, ja kun ei edes oltu näytetty, että kaikki ulosmitatut tavarat olivat samat kuin mitä kauppakirjassa mainittiin, Hovioikeus on, kumoten Raastuvanoikeuden päätöksen, hyljännyt Johan Alfred Sundblomin kanteen sekä velvoittanut Sundblomin viidelläkymmenellä markalla kirvumaan Varatuomari Jungqvistilla Ruutuvanoikeudessa olleet kulut Hovioikeuden tuomioen on Johan Alfred Sundblom anonut muutesta / rustelemalla, johon Varatuomari Junggen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut män jutun ja katsoo, ettei Johan AlfredsAlfves Sarva Sundblom ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysysäksi; ja velvoitetaan Johan Alfred Sundblom suorittamaan Varatuomari Jungvistille, hänellä jutusta täällä olleiden kustannusten korvaukseksi, seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin K. R. Helanen. K. Auer Johannes Pesonen. A. W. Rummala 1399
Marraskuun 22 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin luomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tullussa, häätöä koskevassa jutussa, jossa Talollinen Kustaa Adolf Kustaanpoika Niemistö, Isonkyrön pitäjän Waltaalan kylästä ön hakijana sekä samassa kylässä asuva Talollinen Juho Kallio vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Marraskuun 22 päivänä 1915 Keisarillinen Senaatti on itsellan esittelyttänyt julun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessa, saanut seuraavat tiedet: Kustaa Adolf Niemislölle toimi tetun haasteen nojalla on Juho Kallio Isenkorin ja Ylistaren pitäven käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että hänen nuksaan omistamastaan 5/24 mantlaalisesta osasta Kallion verotaloa No 4. Waltaalan kylässä oli sen Läsnä: W. A. L. J. P. R. K. S.K. (O. S. 1400 No 225. Pag. 111 R. D. 1913.
silleinen omistaja, Talollinen Juho Jaakonpoika Kallio vuokrakirjalla Lokakuun 21 päivältä 1861 Torppari Juho Juhonpoika Prastille viiden kymmenen vuoden ajaksi vuokralle antanut välikirjassa lähemmin luetellut tilukset, jota paitsi Kallion talon toisen saman suusuisen osan silloinin omistaja Talollinen Heikki Tanelinpoika Kaltio oli samalla välikirjalla yhtä pitkäksi ajaksi vuokrannut Juho mastille tonttimaan ja vähän peltominkä jälkeen nämä vuokraoikeudet siirjoilla olivat joutunut Heikki Kallion talonosuuden mykuiselle omistajalle Kustaa Adolf Niemistolle ja kun vuokrakirjassa ei oltu myönnetty vuokrama relle oikeutta siirtää vuokraakeutta kolmannelle miehelle sekä vuokra-aika muutenkin oli loppuun kulunut eikä Kusten Adolf Niemistö ollut lahtonut susiolla luopua vuokramaistaan, aJuho Mattio vaatinut, että Niemen velvoitettaisiin jättämään sanotut vuokramaat Juho Kallion vapaa seen hallintaan. Jutussa kuulusteltuna on Kustaa Adolf Niemistö, ilmoittaen että hän siirrolla Lokakuun 14 päivältä 1905 oli äitinsä, Torpparinleski Maria Niemistön jälkeen tullut torpan haltijaksi sekä että vuokrakirja Marraskuun 18 päivänä 1911 oli merkitty Isonkyrön kunnan vuokrarekisteriin Kustaa Adolf Numistölle vakuudeksi, vastustanut kannetta. Kihlakunnanoikeus on Maaliskuun 4 päivänä 1912 julistamassaan päätöksessä katsonut puheenalaisen vuokrakirjan sanamuodosta selviävän, että kysynyksessä oleva vuokrasuhde tarkoitti torpan vuokrausta, jota (voinut muuttaa se seikka, että torpan rakennukset olivat toisen, samaan laillisesti joka nattomaan taloon kuuluvan osan naalla, eikä sekään että Kustaa 1401
Adolf Niemistö omisti manttaaliin pantua maata; minkä vuoksi, ja kun Juho Kallio oli nauttinut vuokramaasta välikirjan mukaista vuokrämaksua sekä Kustaa Adolf Nimisto edelleen asui puheena olevaa torppaa Kihlakunnanoikeus, nojautuin Maaliskuun 12 päivänä 1909 torpan, lampuotilan ja mäkitupaalueen vuokrausta koskevan asetuksen sovittamisesta aikaisennen syntymisiin vuokrasuhteisiin annetun Keisarillisen asetuksen 1 SSään, on hyljännyt kanteen enninaikäisenä. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Kallio oli vetoamalla saaktanut jutun, on Maaliskuun 7 päivänä 1913 antamallaan lumiolla ratkaissut julun; ja kun kysymyksessä olevassa vuokra nijossa määrätty vuokrakausi jo Lokakuun 21 päivänä 1911 oli kuknut umpeen sekä Kustaa Adolf Semistö oli laillisessa järjesteksen sä vuokrasta. irtisanolle, senten den ja koskee puheenalaista vuokramaata, joka maanviljelyksen harjoittamista varten oli vuokralle annettu, että varustettu siihen tarkeitetuilla rakennuksilla eikä alle aiollekaan niillä varustettavaksi, jelon se, Maaliskuun 12 päivänä 1909 torpan, lampuotitilan ja mäkitupa-alueen vuokrauksesta annetun Keisarillisen asetuksen No 1 kohdan ynnä samana päivänä vastasanetun asetuksen sevellamisesta aikaisemmin syntyneisiin vuokrasuhteisiin annetun Keisarillisen asetuksen 1 SSn säännösten mukaan, ei ollut maivittujen asetusten määräysten alainen, on Hovioikeus, kumden Kihlakunnanoikeuden päätöksen, velvittanut Kustaa Adolf Niemistön luvuttamaan sanotun maan Juho Kallion vapaaseen hallintaan Hovioikeuden luomion on Kustaa Adolf Niemistö anonut muutosta perustelmalla, johon Juho Kallio on vastannut 1402
Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden luemion, jättää asian Kihlakunnan oikeuden jutussa julistaman päätöksen varaan. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersson. Alfred Liukkala. Walter Andersson. Alfred Liukkala. Johannes Pesonen. K. R. Helanen Johannes Pesonen. K. R. Helani Samuli Koski. Asian Sihannen Marraskuun 23 päivänä 1915 Keisarillisen Suomen Senaalin tuomio maksuitta Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, välityspalkkiota koskevassa nästojutussa jossa Asioitsija Johan Henrik Koronen, Helsingin kaupungista on hakijana sekä Maanviljelijä A. W. Holmberg, Helsingin pitäjän Hämeen kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 23 päivänä Marraskuuta 1915. Keisarillinen Senaatti en itsellan esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedet: Helsingin pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Johan Henrik Koronen lausunut, että etW. Holmberg oli 20 päivänä Maaliskuuta 1907 laaditulla sitoumuskiralla suostunut maksamaan välilyspalkkiona Koposelle, i Holmbergin mistama Lahbas-niminen maatila Hämeen kylässä tulisi myydyksi KereLäsnä: W. t. J. P. R. H. A. B. S. K. No 25 14o 2215 Sivu 205 R. 2. 1913
sen asioimistoimiston välityksellä. yhden prosentin tilan kauppahin nasta sekä sitoumuskirjalla 5 päivältä Toukokuuta 1909 ilupantunut maksamaan samanlaisen välityspalkkion, jos Korosen toimisten kautta esitetään ostaja mainitulle tilalle, päättipä sitten kaupan kuka hyvänsä. Näihin Holmbergin antaman sitoumuksiin perustuen oli Koinen tar jennut Labbaksen tilaa kaupakusoille henkiloille, muiden muassa 3 päivänä Kesäkuuta 1910 Ratsutilalliselle Jaakko Walentin Ilkalle Helsingin pitäjästä, mutta kun Keka oli tarjennut tilasta 1800 markkaa ja Holmberg siitä vaatinut 135, lumarkkaa, niin oli kauppa jäänyt päättämåttä. Koska Holmberg sitttemin seuranneen Heinäkuun 27 päivänä oli 13400 markasta myynyt tilan Ilkalle ja tämän kaupan elikatsottava syntyneen Korosen tumesta, on Koronen vaatinut Holmbergin velvoittamista maksamaan Koroselle yhden prosentin mainitusta kauppahinnasta eli 1340 markkaa kuuden prosentin korkoineen haastipäivästä 17 päivastä Elokuuta 1910 Kanteesta kuultuna on A. Wolm. berg kieltänyt Johan Henrik Korosen välittäneen puheeksi tulleen talon kaupan tahi hankkineen sille ostajaa ja sen vuoksi vaatinut kannetta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisen ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on 3 päivänä Helmikuuta 1911 julistamassaan päätöksessä katsonut, ettei Johan Henrik Koronen ollut voinut näyttää loteen kysymyksessäolevan talonkaupan syntyneen hänen välityksellään, jonja vuoksi Kihlakunnanoikeus on hyljännyt kanteen ja velvoittanut Johan Henrik Korosen sadalla markalla korvaamaan A. W. Holm bergin oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Johan Henrik Koronen oli vitaamalla saattanut jutun on 30 päivänä 1404
Kesäkuuta 1913 antamallaan luomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Johan Henrik Korosen korvaamaan A. W. Holmberoin vastaivallan valvomisesta Hovioikeudessa oikeutus neet kulut kuudellakymmeneltä markalla. Hovioikeuden luomioen on Johan Henrik Koronen anonut muutesta perustelmalla johon A. N. Holmberg on vastannut; minkä jälkeen suullinen kuulustetu täällä on toimitettu, kuten vattä laadittu pöytäkirja osottaa Keisarillinen Senaatti en till kinut tämän jutun ja katsoo, MaJohan Henrik Koronen ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tumiota, joka siis jää pysyväksi ja velvoitetaan Johan Henrik Karonen suorittamaan A. W. Holmbanden le, hänellä täällä julun vuokutolleiden kulujen korvaukseksi Valter07. Parviainen. kuusikymmentäviisi markkaa. tätä kaikki asianomaiset noudaltakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Halanen. A. L. Lillhinnun K. R. Halanen. A. L. Lillhinnun Samuli Koski. 1403
läsnä Marraskuun 23. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, aviolapseksi julistamista koskevassa jutussa, jossa Tuomioivasti Aleksander Auvinen, Savonlin nan kaupungista, omasta puolestaan ja edennenneen Talollisen Petter Aleksander Ollinpoika Alivisen ja hänen vaimonsa Anna Nupposen alaikäisten lasten Olli Juho ja Aleksander Petter Auvisen ynnä Talollisen Olli Petterinpoika Turisvaina jan ja hänen vaimonsa Eva Wilhelmina Hellmanin alaikäisten lasten Aina Elviina ja Impi Auvisen määrättynä apuholhoojana Kappalainen Juho Malinpoika Auvinen Täämin gin pitäjästä, Talolliset Juha na ja Matti Mikennajat Sykänen sekä Talollinen Antti Taavinpoika Kohonen, vaimonsa Anna Maria Mikontytor Nykäsen edusmiehenä, ImW. B. K. C. l. R. S. G. 4025 406 No 2216. Pag. 128. R. D. 1913.
rilahden pitäjästä, Talollinen Olli Antinpoika Holopainen, suistamon pitäjästä Talollinen Erik Antinpoika Holopainen, Sen tiovaran kylästä, ja Talollinen Paavo Nousiainen, Niinisyrjän kylästä samaa pitäjää, vaimonka Helena Antintytär Holomi sen edusmiehenä. Kansakoulun anttaja Fredrik Aleksander Ollinpoika Röhänen Svanlahden pitäjästä Kansakoulunopeltaja Juho Lankinen ja hänen vaimonsa Maria Ollintytär Kehenen Koveron pitäjästä, Sepriä Matti Malinen, Ketkan kauvunoista vaimonsa Aina Maria Matintytär Auvinen edusmiehet nä, Konsteristi Olli Johan Ollin poika Kohonen, Kansakoulunen rellaja Johan Laaström, vai monsa Helmi Katrina Matin tytär Auvisen edusmiehenä Kirjuri Matti Laurinpoika Rinki nen ja hänen vaimonsa Ida Mikontytär. Nykänen, Partavalan kaupungista, sekä Mekganikko Mihail Ivanoff, Pietarin kaupun oista Wenäjän Koijarikuntaa, nainensa Katri Ollintytär Kohosen edusmiehenä, ovat hakijoina ja Maakauppias Adam Mömmö ja hänen vaimonsa Hilma Mathilda Pakarinen, Wiipurin pitäjän Talikkalan kylästä, vastaajina: Annettu Oikeusarastossa 23 päivänä Marraskuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen. sittelyttänyt jufun kirjal ja niistä, mikäsi nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa Kuopion kaupungin Raastuvanoi kuudessa ovat, lehm. Mimmä ja tilma Mathilda Pakarinen Tuomiorevas ti luviselle ja hänen edellä mainituille asiakumppaneilleen sekä Talolli jalle Antti Antinpoika Holopainille Ericstämän pitäjän Kontiovaaran kylästä Kansakoulunopellajan Armas Leonard lallin vaimolle Emilia Backlundille Ruokialan pitäjästä hänen edellisistä naimisistaan Paul Alfred Ollinpoika 1407
Kokosen kanssa syntyneitten alaikäisten lasten tili Kirttu ja Hellä, Inkeri Kokosen lakimääräisenä holhoojana Ylikouduktöörille Pietari Ollinpoika Kohoselle Wiipurin kaupungista omasta puolestaan ja Impilahden pitäjästä kotoisin olevan ulkomailla oleskelevan Talollisenpojan Juho Aleksander Matinpoika Auvisen, laillisesti määrättynä oikeuden valvajana, Talollisen Petter Ollinpoika Auvisen leskelle Margareta Nissiselle Talollisen leskelle Anna Nupposelle lastensa edellämainittujen Olli Juho ja Aleksander Petter Auvinen holhoojana, ja Talollisen Alekui Mironoffin vaimolle, mainitulle Eva Wilhelmina Heikmanille, lastensa sanottujen Aina Elviira ja Impi Auvisen holhoojana toimitetun haasteen nojalla lausuneet että Impilahden pitäjässä asunut 5. päivänä Syyskuuta 1908. kuollut Maakauppias Johan Ollinpoika Auvinen oli kihlattuansa bevattut vella vuonna 1871. Hilma Mathilda Sakarinen sittemmin 15. päivänä Helmikuuta 1888 kuolleen äidin, Talvelijalta ren Eeva Stiina Pakarisen, tämän kans ja Kuopion kaupungissa aviohepanksin siittänyt Hilma Mathilda Takarisen; mutta kun Tuomiorevasti etiivi nen ja hänen Raastuvanoikeudessa olleet myötäpuolensa jotka pitiväl itsiään Johan Ollinpoika Auvisen lähempinä perillisina ja joista Maigareta Tiininen oli ollut naimonsa Johan Ollinpoika luvisen veljen Petter Ollinpoika luvisvainajan kanssa Aina Elvura ja Tyri Auvinen olivat sanotun Petter Auvinen kuolleen pojan Olli Petterinpoika Auvisen läsnä, Olti Juho ja Alexander Petter Auvinen mainitun Olli Petterinpoika Auvinen kuolleen pojan Petter Aleksander Auvisen lapsia, Tuomionosasti etuvinen Petter Ollinpoika Auvinen poika, Kaprasoimin Auvinen Johan Ollinpoika tuvien velivainajan Matti Ollinpoika Auvinen poika Aina Maria, Helmi Katrina ja Juho Aleksander Auvi nen sanotun Matti Auvisen poika vainajan Matti Matinpoika Auvinen 408
lapsia Anna Maria Ida, Juho ja Matti Nykänen Matti Ollinpoika Auvisen tytävainajan Maria Auvinen hänen avioliitostaan Mikko Nykäsen kanna syntynitiä arvio Petter, Olli Johan Kalri ja Maria Rihonen Johan Ollinpoika luvisen sisarvainajan Helena tuvisen ja hänen miesvainajansa Olli Kokonen läsnä, tili Kerttu ja Hellä Inkeri Kohonen Olli Rohosen ja Helena tuoren poikavainajan Paul Alfred Kokonen lapsia sekä Antti Erik Olli ja Helena Holopainen Johan Ollinpoika Auvun marvainajan Anna Anttisen ja hänen kuolleen miehensä Antti Holollinen lapsia, olivat kieltäytyneet tunnastamasta Hilma Mattilda Päkaris ta Johan Ollenpoika Auvinen laillen kirperilliseksi ovat Adam Mommo ja Alma Mathilda Pakarinen vaatineetelle Hilma Mathilda Pakarinen, julistettu siin Johan Auvinen aviolaiseksi Asiasta kuultuina ovat Tuomiorevasti Auvinen ja hänen myötä molek ja kieltäneet, että Johan Ollinpoika Savinen olisi ollut kihtoissa Eeva Stiina Pakarinen kanssa tahi aviola vaaksine hänen kanssaan siittänyt Hilma Mastilda Pakarisen sekä sen vuoksi vastustaneet kannetta. Tämän jälkeen on Raastuvanoi keus 11. päivänä Lokakuuta 1911 julista massaan päätöksessä katsonut toteen saatetuksi että Johan Ollinpoika Auni nen oli kihlattuaan Ewa Stiina laka risen, maannut hänet sillä seurauksella että Eeva Stiina Pakarinen oli synnyllä nyt tyttärensä Helena Mathilda Pakarisen, johon nähden Raastuvanoikeusen jellistanut Hilma Mathilda Pakarinen Johan Ollinpoika Auvisen, lailliseksi lanseksi Hovioikeus, jonka tutkittavaksi tuomiorevasti Auvinen ja muut hänen myötä vuokonsa, paitsi Antti Holopainen ja Emi lia Backlund, olivat viteamalla saalla nut jutun, on 10 päivänä Huhtikuuta 1913. antamallaan tuomiella jättänyt aran Kaastuvanoikeuden päätöksen varaan Hovioikeuden tuemioen on Tuomioso vasti Auvinen ja hänen alussa mainitut 409