Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
ka kaljaasi Akkera höyryveneen hinaamana oli pantu liikkeelle kanavassa, vaikka siitä oli nähty että tuuli, joka oli käynyt sivulta, oli painanut lotja Leivon, joka myöskin hirättävänä ollen ei ollut ottut miekistön ohjattavissa, kanavan toiselle puolelle, yhteentörmäykseen eivät olleet syylliset Leivon päällikkö ja miekistö vaan Akkeran päällikkö ja miehistö, jotka aikanaan pysäyttämällä, Ahkiraa olivat virheellisesti ohjannut sen Leivon päälle; ja ovat Eero Juha na Pelkonen ja Juhana Hämäläinen sen vuoksi vastustaneet kannetta Sittenkuin Raastuvanoikeudessa jut tua käsiteltäessä asianluntijoina saapuvilla olleet Merikapteenit Henrik Kock ja Wilhelm Fagerholm sekä Filosofianmaisteri Arthur Grönroos oli vat antaneet lausuntonsa asiasta, on Raastuvanoikeus 8 päivänä Elokuuta 1904 jutussa julistamassaan päätöksessä katsonut selville käyneen, että Eiro Juhana Pelkosen ja Juhona Hämäläisen omistama lolja Leivo, joka oli 4 päivänä Syyskuuta 1903 kulkenut keskimmäisenä höyryyneen hinattavista viidestä aluksesta Rättijärven sululle Taimaan kanavassa, oli, sivuut taessaan kaljaasi Åhkeran, huolimattoman ohjauksen vuoksi päärsyt päinumaan Åkkerän eteen sen kuljetta valle puolelle kanavaa ja siinä tormännyt Akkeran päälle, matkaansaat taen Akkeran omistajalle kolmensadan kahden markan viidenkymmenen penninvähingon; johon nähden ja kun Leivo vastoin 3 päivänä Toukokuuta 1889 Kainaan kanavaa varten vahvistetun järjestyssäännön 8 SS:n määräyksiä, oli annettu hinattavaksi yhdessä viiden, oi keastaan neljän muun aluksen kans sa, Raastuvanoikeus on pitänyt liivon yksinään syyllisenä yhhentörmäyksen sekä siitä hoituneeseen vahinkoon ja sen vuoksi velvoittanut Leivon omistajat Eero Juhana Pelkosen ja Juhona Hämäläisen heti knittia vastaan makramaan Eerik Agraväiselle ja Antti Kaartiselle vaaditut kolmesataa kaksi markkaa viisikymmentä penniä, mi105
käli tämä summa saataisiin suoritetuksi Leivon hinnalla ja rahdilla, sekä yhteisesti tahi kummalla varoja oli korvaamaan Agräväisen ja Kaartisen oikeudenkäyntikulut kolmella sadalla kahdeksallakymmenellä markalla kuin myös suorittamaan Merikapteeni Kockil le ja Filosofianmaisteri Grönroosille viisikymmentä markkaa kummallekin ja Kerikapteeni Fagerholmelle kaksikymmentä markkaa palkkioksi heidän olemisestaan asianlunlijoina saapuvilla kaastuvanoikeudessa juttua käsiteltäessa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Eiro Juhana Pelkonen ja Juhona Hänenlainen velvamalla olivat saattaneet jutiin, on 29 päivänä Heinäkuuta 1905 antamassaan tuomiossa katsonut asiassa tosin selville häyneen, että Eiro Juhana Pelkosen ja Juhona Hamäläisen omistama totja Leivo, joka oli 4 päivänä Syyskuuta 1903 kulkinut keskimmäisenä höyryveneen hiTallavista viidestä aluksesta Räitijärven sulalle Saimaan kanavas sa, oli sivuuttaessaan haljaasi Akkeran päässyt painumaan Ähkerän eteen sen kuljellavalle puolelle kanavata ja siinä tormännyt yhteen Akkeran kans sa malkaansaaltain Raastuvanoikeuden päätöksessä mainitun vahingon, mutta koska ei ollut näytetty, että mainettu yhteentörmäys oli tapahtunut totja Leivon päättysmiehen tahi sen mieriston huolimattomuudesta niiden varokeinojen noudattamisessa, jotka laivain yhteentörmäyksen välttämiseksi ovat määrätyt, taikka muusta heidän varomattomuudestaan ja puuttuvasta huolenpidastaan, on Hovioikeus kumonnut Kaastuvanoikeuden päätöksen sekä hyljännyt Eerik Jyräväisen ja Antti Kaarlisen jutussa ajaman kanteen; ja sanalla kuin Eero Juhana Pelkonen ja Juhana Hämäläinen asian näin päättyessä vapautettiin velvollisuudesla suorettaa Merikapteenille Korhille ja Fagerholmille sekä Filosofianmais teri Grönroosille heidän Raastuvanoi keudelle antamastaan avusta määrättyjä palkkivita, velvoitettiin. Eerik Ny406
täväinen, sanotussa holhoojatoimessaan, ja Antti Kaartinen yhteisesti tahi se heistä kellä varoja oli Kockille, Tagerholmille ja Grönroosille suorittamaan sanotut palkkiot eli Kockille ja Grönroosille viisikymmentä markkaa kummallekin sekä Fagerholmille kaksikymmentä markkaa Hovioikeuden tuomioon ovat Eerik tyraväinen, mainitussa holhoojatoimes saan, ja Antti Kaartinen. hakenut muutosta tänne toimittamallaan perustelmala, johon Eero Juhana Pelkonen ja Juhana Hämäläinen ovat säädetyssä ja jestyksessä vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julun ja katsoo, etteivät Eerik styräväinen ja Antti Kaartinen oli esiintuoneet syytä muultaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää voimaansa, minkä ohessa Eerik Agraväinen, kerrotussa holhoojatoimessaan, ja Antti Kaarlenen velvoitetaan yhteisesti tahi se heistä, kenellä varoja on, suorittamaan Eero Juhana Pelkoselle ja Juhona I. Esk. Lilius. Hämäläiselle, heillä täällä jutusta olleiden kulujen korvaukseksi, seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asi anomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti R. A. Broder. Alex. Kumlin Wana Kyander. J. Wieslinan Edvard Padani 407
Heinäkuun 13. päivänä 1906. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeulesta tullassa merioikeusjutussa, jossa ovat Rauman kaupungissa asuva Merikapteeni Johan Konstantin Nordlund, toisella puolella, sekä samassa kaupungissa olevan Kauppahuoneen Wallin, Sofronoff i Co osak kaat, Kauppiaat Ivan Sofronoff ja Andrej Dorofajeff ynnä kolmannen osakkaan sanotussa Kauppahuoneesta sa, niinikään Rauman kaupungissa olevan Kauppahuoneen Linden y. Wallin osakkaat, Kauppiaat Karl Linden, Rauman kaupungista, ja Knut Leonard Wallin, Uudenkaupungin kaupungista, yhteisesti toisella puolella, vuoroin hakijoina ja vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 13. päivänä Heinäkuuta 1906. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat asiakirjat ja saanut niistä, mikäli nyt on kysymyksessä tietää seuraavaaOstettuaan yhdessä Kauppiaan Morits Edvard Erikssonin ynnä eräitten Läsnä: Red. W. Feb. K. E. P. Wik. 108 No 696. Pag: 99. R2 1906
muitten henkilöiden kanssa nykyjään Rauman kaupungin rekisterialueen laivarekisteriin kirjoitetun Harvinger nimisen rekattilaivan, on Merikapteeni Nordlund, Kauppiaille Sofronofville, Dorofefille, Lindenille ja Wallinille toimitetun haasteen nojalla, viime sanotun kaupungin Raastuvanoikeudessa ajanut sellaista kannetta, että koska Kauppias Eriksson oli sillä välin 28. päivänä Heinäkuuta 1899. tehdyllä kauppakirjalla myynyt omistamansa 1/12. osan mainitusta lainasta Kauppahuoneelle Hallin, Sofronoffa Rb: 10,42, markan 50. pennin hinnasta tarjoamat ta sanottua täivänosaa lunastettavaksi Nordlundille, vaikka tämä edelleenkin oli osakas laivassa, eikä Nordlundille kaupan jälestäkään oltu annettu siitä tietoa, Kauppahuone Wallin, Sofronoffs, velvoitettaisiin Merikapteeni Nordlundelle heti luovuttamaan sekä ostamansa laivanssa 10,412. markasta 50. pennistä, että se voitto, joka puheena olevasta lävanosasta oli saatu 28 päivän jälkeen Heinäkuuta 1899., taikka, jollei mainittua voittoa katsottaisi Nordlundille tulevat si, Nordlund oikeutettaisiin laivanosaa lunastaessaan lukemaan hyväkseen kuluntana 10. prosenttia ostosummasta vuodessa, luettuna 28. päivästä Heinäkuuta 1899. lunastuspäivään asti Kannetta ovat Kauppias Sofronoff ja hänen ylläluetellut asiakumppaninsa vastustaneet sillä perusteella, että Nordlund, laiminlyömällä ostohintaa tarjoten käyttää mahdollista lunastusoikeuttaan Merilaissa säädetyn kolmen päivän kuluessa täivänösan kaupasta tiedon saa tuansa, joka tiedonsaanti oli tapahtunut jo 21. päivänä Marraskuuta 1901., mutta ainakin 24. päivänä Joulukuuta 1901., oli menettänyt kerrotun lunastusoikeuden Jutun käsittelyssä läsnä olleitten asiantuntijoitten annettua lausuntonsa asiasta, on Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisin olivat anoneet korvausta oikeudenkäyntikulungeistaan, jutussa muutenkin niin meneteltyä kuten siinä syntyneet kirjat osottavat, 20. päivänä Toukokuuta 1904. julistamassaan päätöksessä katsonut selville käyneen, että 409
Merikapteeni Nordlund 24. päivänä Joulukuuta 1901., käydessään Kauppias Sofronoffin konttorissa ja saadessaan siellä lukea Kauppahuoneen Kallin, Söfrönoff ( Co ja Kauppias Erikssonin välisen edellämainitun kauppakirjan 28. päivältä Heinäkuuta 1899., oli saanut patevan tiedon sanotusta laivanosan kaupasta sekä että Nordlund sitte samana päivänä oli tarjoutunut lunastamaan kysymyksessä olevan lainanosuuden ja ilmoittanut siitä Kauppias Jofronoffille ja hänen ylläsanotuille asiakumppaneilleen haluvansa maksaa lunastushinnan, siitä vähennettyä tuolle täivan isuudelle lankeava osa laidan kauppäivästä alkaen tuottamasta voitosta jota vastoin Nordlund ei ollut väittänytkään, että hän sanotussa taikka jos sakin muussa tilaisuudessa kolmen päivän kuluessa 24. päivästä Joulukuuta 1901. lukien olisi tarjennut Kauppias Sofronoffille ja hänen asiakumppaneilleen täivanosuuden hintaa vähentämättömänä; johon nähden ja kun 9. päivänä Kesäkuuta 1873. annetun Merilain 4 SS:, sellaisena kuin se kuuluu Asetuk sessa 11. päivältä Marraskuuta 1889., verattuna muihin lunastusta koskeviin lain säännöksiin, oli niin tulkittava, että lunastus oli tapahtuva suorittamalla koko lunastettavan laivanosan hinta taikka tallettamalla se Oikeuteen, eikä Merikapteeni Nordlund siis ollut täyttänyt iksensanotun säännöksen määräyksiä Raastuvanoikeus on katsonut Nordlundin menettäneen oikeutensa lunastaa kysymyksessä olevan kahdestoista osan Karvinger tavasta ja niin ollen kunnonnut Nordlundin jutussa ajaman kanteen, mutta kumminkin asian laatuun nähden kuitannut oikeudenkäyntikulungit asianosaisten välillä Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asialliset molemmin puolin olivat saattaneet jutun, on tuomiossa 24. päivältä Maaliskuuta 1906. vahvistanut Raastuvanoikeuden päätöksen Hovioikeuden tuomioon ovat MeriLapteeni Nordlund, erikseen, sekä Kauppiaat Sofronoff, Dorofejeff, Wallin ja tinden, yhteisesti, hakeneet muutosta 110
jonka jälkeen asianosaiset ovat vastaneet toistensa muutoksenhakemuksiin. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska Merikapteeni Nordlund, joka asiassa esitetyn selvityksen mukaan on 24. päivänä Joulukuuta 1901. saanut tiedon kysymyksen alaisesta kaupasta, ei ole edellä kerrotun lainpaikan sitä varten määräämän ajan kuluessa Kauppias Sofronoffille ja hänen asiakumppaneilleen edes tarjontunut maksamaan täyttä kauppahintaa sanotusta lainanosuudesta, sentähden ja kun Merikapteeni Nordlund niin ollen on menettänyt oikeutensa lunastaa saman lainan osuuden, katsoo Keisarillinen Senaatti, ettei Merikapteeni Nordlund ole esiintuonut syytä muuttaa sitä loppupäätelmää, johon Hovioikeus tuomiossaan on johtunut; ja koska ei Kauppias Sofronoffin ja hänen asiakumppaniensa puolestakaan ole esiintuotu syytä sanotun tuomion muut tamiseen, jää asia sen varaan. Tätä kaikki asian omaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. R. A: Brode. Alex. Humlin Wälikiljande. J. Winkman Edvard Paldani Oman Karsten Heinäkuun 21. päivänä 1906 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa merioikausasiassa, jossa ovat Suvasveden Höyryvenhe osakeyhtiö, Kuopion kaupungista, hakijana ja Vakuutusosakeyhtiön Salamander pääsiamies Suomessa Kauppias John Karin, Helsingin kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa, 21. päivänä Heinäkuuta 1906. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt asiakirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa Sittenkun Seppävirran pitäjässä Horsmanlahden tehtaalla asuvan Kauppiaan Esa Savolaisen omistama höyryalus Kaatra ja Suvasveden Höyryvenhe osakeyhtiölle kuuluva höyryvenhe Suvas 27 päivänä Syyskuuta 1902 olivat törmänneet yhteen Suvasvedellä Pantiosaaren läheisyydessä, ovat Kaartran ja Syvaksen Taivurit Antti Räsänen ja Pekka Happonen yhteentörmäyksen johdosta antamissaan merisetyksissä esiintuoneet Antti Räsänen: että kun hänen päällikkönä kuljettamansa höyryalus KaatSäsnä: Rit W. G. W. F. A. K. E. P. W: K. 410 No 713. Pag 101. R.D. 1906
ra sanotun päivän aamulla kellon neljättä käydessä matkalla Horsmanlahdesta Kuopion kaupunkiin oli ollut menossa Wääränsauvan laituriin, oli Kaatrassa huomattu höyryvenhe Suvaksen olevan tulossa suunnaten kuulansa Kaartran kuoliaa vastaan, minkä johdosta Antti Räsänen lyhyellä vihellyksellä oli ilmoittanut pitävänsä Kaarrasta katsoen väylän oikeata puolta, vaan kun Suvas, jossa nähtävästi ei oltu ymmärretty vipellyksen merkitystä, mitään vastausta antamatta oli kääntynyt vasummalle eikä oikealle puolelleen, jossa olisi ollut riittävästi aavaa vettä, niin oli siitä vaikkakin Raatra oli ohjattu oikealle niin paljon kuin Pantiosaaren läheisyys suinkin oli sallinut ja molempain laivain koneet pantu käymään takaisin, seurannut yhteentörmäys siten, että Suvaksen kuila oli tunkeutunut Kaatran kylkeen, kuilan ja koneiston väliin, aikaansaaden vuodon, jonka takia Kaatra oli ollut ohjattava Pantiosaaren rantaan, jossa se oli uponnut kuila matalikolle, mutta peräpuoli niin syvälle että kansi oli jäänyt veden alle; ja Pekka Happonen: että höyryvenhe Suvas, jota Pekka Happonen vakinaisen kipparin ollessa estettynä lyhemmän aikaa oli kuljettanut oli matkalla Enon lahden kylästä Kuopioon ja että Suvas Wääränsannan laiturista lähdettyänsä oli kulkenut lähellä Enonniemen rantaa sellaisessa suunnassa että mainitun niemen ränta oli ollut Suvaksen vasemmalla puolella sekä että Kaatralle, jonka tiitet jo aikaisemmin Suvasveden selältä olivat Suvakseen näkyneet, oli ollut käytettävänään avara selkä Suvaksen oikealla puolella, jonka vuoksi Haphonen ei ollut voinut aavistaakaan että laivain suunnat tulisivat leikkaamaan toisiansa, mutta että Raatra, laivain tultua lähemmäs toistaan, oli suunnannut kulkunsa siten että oli näyttänyt siltä kuin se aikoisi kulkea Suvaksen vasummalta puolen Suvaksen ja rannan välitse, mikä kuitenkin oli näyttänyt Happosesta mahdottomalta, kun Suvaskaan ei ollut voinut suunnata kulkuansa lähemmas rantaa; että Raat412
rasta laivain tultua jo hyvin lähelle toisiaan oli annettu merkki lyhyellä vihellyksellä Kaatran kumminkaan muuttamatta suuntaansa ja kohta sen jälkeen kuulunut kaksi lyhyttä vihellystä, jolloin Kaatra oli kääntynyt yhä enemmän oikeaan melkein suoraan rantaa kohti; että yhteentörmäystä, vaikka Happonen samalla oli käskenyt panna Suvaksen koneen täyteen peräytymiseen, ei oltu voitu enää välttää, vaan oli Suvaksen kuula tunkeutunut Kautran vasenpään sivuun ja siihen tehnyt aukon, minkä jälkeen Raatra oli omasta vanhdestaan ajautunut rannalle ja sinne uponnut Tämän jälkeen on Kauppias P. H. Paersch, Vakuutusosakeyhtiön Salomander silloisena pääsiämiehenä Suomessa, sanotun yhtiön puolesta, Suvasveden Höyryvenhe osakeyhtiölle toimitetun manuun nojalla, Kuopion kaupungin Raastuvanoikeudessa kertonut, että Kaatra vahingon tapahtuessa oli ollut vakuutettuna merivahingon varalta Vakuutusosakeyhtiössä Salamander 10,000 markasta ja että EsaSavolainen, sittenkuin Kaatra 13 päivänä Lokakuuta 1902 oli nostettu vedestä ja viety Horsmanlahden tilakkaan sekä sen kuntoon asettamiseen saman kuun 20 päivänä toimitetussa katselmuksessa arvioitu menevän, rengon korjaamiseen 1620 markkaa, uuden höyrypannun ja sen alustan hankkimiseen ja sijoittamiseen 4350. markkaa sekä maataus, korjaus- ja sisustöihin ynnä kalustoon 1830 markkaa tahi yhteensä 7,800 markkaa, eli siis enemmän kuin kolme neljättä osaa Kaartran vakuutussummasta, oli 13. päivänä seuraavaa Joulukuuta Vakuutusosakyhtiöltä Salamander kantanut täyden vakuutusmäärän sekä yhtiölle luovuttanut vikaantuneen. Raatra laivan; ja on Kauppias Paersch asian näin ollen ja koska Suvaksen päällikkö, joka ei ollut noudattanut 22 päivänä Kesäkuuta 1877. siitä, mitä on vaarinotettava laivain yhteentörmäyksen estämiseksi menellä annetun asetuksen säännöksiä, oli katsottava yksin oikeuttaneen edelläkerrotun yhteentörmäyksen, vaatinut, että Suvasveden Höyryvenhe osakeyhtiö Kuvas laivan omistajana velvoitettaisiin Vakuu412
tusosakeyhtiölle Salamander, jolle kaikki oikeus korvauksen saantiin sanotun yhteentörmäyksen johdosta oli siirtynyt, kerrotun vahingon korvaukseksi maksamaan ei ainoastaan edellämainitussa asviossa huomioonotettujen korjausten hinta 7,800 markkaa vaan myöskin yhtiön Viktor Ekin hinaus- ja pelastusosakeyhtiölle Kaatran nostamisesta ja kuljettamisesta maksamat 5,000 markkaa, katselmusmiehille suoritetut 600. markkaa Asioitsija E. Monsenille hänen käynnis. tään pelastusmahdollisuutta tutkimassa ja läsnäolostaan pelastustoimessa maksettu palkkio 708 markkaa 15 penniä, telakän vuokraa 400 markkaa, höyrykattilan pannistamisesta Insinööri John Iidhäckille maksetut 59 markkaa 45 pen. niä ynnä siihen tarvittavista täytteistä ja töistä Kauppahuoneelle Savolainen & Co suoritetut 63 markkaa, tapahtumapaikan katsastamiseen ja kartoitta miseen menneet 160 markkaa sekä 340 markkaa korvaukseksi sähkösanomaksuista ja postikuluista ynnä Kauppias Päersehin ajanhukasta eli siis kaikkiaan 15, 130. markkaa 60 penniä korkoineen minkä ohessa Kauppias Paersch on anonut korvausta oikeudenkäyntikulungeistaan. Suvasveden Höyryvenhe osakeyhtiön puolesta on kanteeseen vastattu, ett'ei yhtiö, kun puheeksi tullut yhteentörmäys, kuten Pekka Happosen meriselityksestä kävi selville, oli oikeutunut yksinomaan Kaatran virhellisestä ohjaamisesta ja Kaatran päällikkö kaikissa tapauksissa oli ollut yhteintörmäykseen enemmän syyllinen kuin. Suvaksen ollut velkapää korvaamaan Kaat ralle syntynyttä vahinkoa, jota paitsi yhtiön puolesta, mitä vaaditun vahingonkorvauksen suuruuteen tuli, on huomautettu, ettei sen selville saamiseksi toimitetussa arvioimisessa oltu menetetty merilain 217, 142. ja 143 SS:n säätämällä tavalla eikä huomioon otettu Kaatran monenvuotisesta käyttämisestä johtunutta huonontumista ja että pelastustyöstä ynnä sen yhteydessä olleista muista toimista oli maksettu olosuhteihin nähden tavattoman 414
korkeat palkkiot, niin että pelastuspalkka oli noussut haaksirkkoutuneen Kaatran arvoa korkeammaksi, minkä vuoksi Höyrynheosakeyhtiön puolesta on kannetta vastustettu. Raastuvanoikeus, jossa asiantuntijoita myöskin oli ollut läsnä asiaa kasiteltäissä ja antanut siinä lausunnon, on 28 päivänä Lokakuuta 1903 julistamassaan päätöksessä katsonut, selville käyneen, että Kaatran ja Suvaksen suunta kysymyksessä olevassa tilaisuudessa oli ollut kuila kulda vastaan ja että Kaata, sittenkun siitä köyrypillillä oli annettu lyhyt vikellys merkiksi että Raatra, pitäen väylän oikeata puolta, oli kulkeva Suvaksen vasemman puolitse, oli sen mukaisesti suuntaansa kääntänyt, mutta että Suvas, vaikka siellä oli huomattu Kaatran molemmat laitatulet ja kuultu vihellys, oli edelleen jatkanut entistä suuntaansa ja, merkkiä antamatta, Kaatran saavuttua lähelle käännettyvasummalle, niin että sen kulda oli Kaatran sivuun tehnyt aukon, jonka johdosta Kaatra oli uponnut läheisen Pantiosaaren rantaan, minkä vuoksi ja kun yhteentörmäys oli oikeutunut riitä, ettei köyryvenhe Suvaksen ohjaamisessa oltu noudatettu edellämainitun 22. päivänä Kesäkuuta 1897 annetun asetuksen määräyksiä laivain yhteentörmäyksen estämiseksi, Raastuvanoikeus, nojautuen 29. päivänä Kesäkuuta 1873. annetun merilain 17,154, 156,158, 210 217 ja 219 SS:iin, on katsonut Sivasveden höyryvenki osakeyhtiön olevan velvollisen, suorittamaan korvausta yhteentörmäyksen kautta Kaatralle syntyneestä vahingosta sekä sen pelastämisen, hoidon, katselmuksen ja arvioimisen aihuuttamista kustannuksista, mutta koska vahinkoa arvioidessa, kun Raatra oli ollut käytännössä enemmän kuin kolme vuotta, merilain 143 Sn mukaan olisi ollut vähennettävä sen rungon korjaukseen menevästä kustannuksesta kolmannes eli 540 markkaa eikä uutta höyrypannua entisen sijaan, joka jo yhteentörmäyksen aikana oli ollut vanha, mutta sen jäl115
keen ponnistamisen tapahduttua hyväksytty edelleen käytettäväksi, oltu tarvittu niin ja kun oli tullut näytetyksi, että Kaatran nostaminen ja pelastaminen, josta maksettu palkkiosumma ei ollut kohtuullisessa suhteessa pelastettavan omaisuuden arvoon, paikkakunnalla ole villa apununroilla olisi voitu, jos vakuutusyhtiö, kuten sen merilain 205 ja 11 SS: 11 mukaan olisi pitänyt, olisi toimenpiteistä ennen niihin ryhtymistä neuvotettut taivan omistajan ja pääilikon kanssa, toimittaa ainakin 2,000 markalla, Raastuvanoikeus, hyljäten kanteen mikäli korvausta oli vaadittu enemmästä kuin kahdesta kolmas-ojasta rungon korjaamiskustannuksia sekä höyrypannun ja sen alustan hankkimisesta ja sijoittamisesta, kuin myös nostamis- ja kuljetuskustannuksita sikäli kuin vaatimus nousi yli 2000 markan, on velvoittanut Guvasveden Löyryvenhe osakeyhtiön höyrynhe Suväksen arvolla ja rahdilla sen puheeksi tulleelta matkalla lakuutusosakeyntiolle Salomander, jolle laivan omistanjan oikeus merilain 233 SS:n nojalla oli siistynyt, suorittamaan rengon korjaamisesta 1080 markkaa ja maalaus -korjaus ja sisustustoista ynnä kalustosta 1,830 markkaa, nosta- ja kuljetuskustannuksista 2000 markkaa, edelläluetellut asianmukaisesti todistetut tilakan vuokran ja palkkiot arviomiehille, Asioitsija Monsenille, Insinööri Pidbäckille ja kauppahuoneelle Savolainen & 6 4hteensä 1830 markkaa 60 penniä, sekä säkkösanomamaksuista ja postikuluista ynnä Kauppias Parohin ajanhukasta vaaditut 340. markkaa eli kaikkiaan seitsemäntuhatta kahdeksankymmentä markkaa kuusikymmentä penniä, viiden prosentin vuotuisella korolla lukien 23 päivästä Toukokuuta 1903, jolloin asia oli ensi kerran ollut Raastuvanoikeudessa käsi teltävänä, makseen tapahtumiseen asti minkä ohessa Suvasveden Höyryvenki osakeyhtiö velvoitettiin niinhyvin edellämainitulla kuin muullakin omaisuudellaan korvaamaan lakuutusosakeyhtiölle Salomander tapahtumapaikan katsastamisesta ja kartoituksesta sekä
oikeudenkäynnistä oikeutuneet kustannukset yhteensä tuhannella kuudellasta dalla markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Kauppias Kaersch, mainitussa ominaisuudessaan, että Sivasveden höyryvenhe osäkeyhtiö olivat saattaneet julun, on tuomiossa 17 päivältä Maaliskuuta 1906. katsonut, ettei Vakuutusorakeyhtiön Satamander puolesta oltu esiintuotu syytä muuttaa Raastuvanoikeuden vedonalaista päätöstä ja ettei myöskään Suvasveden pöyryvenki osakeyhtiön muutoksenhakemus antanut oihettä muutta tävoin muuttaa sanottua päätöstä kuin että, koska puheenalaista vahinkoa katrastettaissa tehtyyn arviokirjaan oli eri tyisten arvioimatta ja arviokirjassa lahemmin mainitsematta jääneiden kustannusten korvaukseksi merkitty sata neljäkymmentäyhdeksän markkaa ja vahinko siis todellisuudessa oli arvioituainoastaan seitsemäksituhanneksi kuuleksiradaksi viideksikymmeneksi yhdeksi markaksi, josta arviosummasta kumminkin, paitse uuden pöyrypännun ja sen alustan hankkimisesta ja syötitamisesta johtuvia kustannuksia neljäätuhatta kolmeasataa viittäkymmentä markkaa, Merilain 143 SS:n mukaan, eroituksen tähden vanhan ja uuden välillä, oli vedettävä pois kolmas osa jäännöksestä eli siis tuhat sata markkaa kolmekymmenlakolme penniä Hovioikeus velvoitti Suvasveden Höyryvenki osakeyhtiön 1äkuutusosakeyhtiölle Salamander suorittamaan korvaukseksi höyryatus Kaatran yhteentörmäyksessä saamain vammain korjaamiseen menevistä kustannuksista kaksituhatta kaksisataa markkaa kuusikymmentäseitsemän penniä, kuin myös että, koskei lakuutusosakeyhtiön Salomon der puolesta ollu näytetty paljonko yhtio oli asian vuoksi jahkosanoma ja nöstimaksuina suorittanut tahi esiintuotu selvitystä Kauppias Tauschilla asian vuoksi ehkä olleesta ajanhukasta, lakuutusorakeyhtiölle Salamander sanotuista kustannuksista ja ajanhukasta tuomittu korvaus härkinnan mukaan olen nettiin seitsemäänkymmeneen markkaan, ja samalla kun Hovioikeus vah117
visti Raastuvanoikeuden vedonalaisen päätöksen muilla kohdin, velvoitti Hövioikeus siis Siväsveden Höyryvenhe osa keyhtiön vakuutusosakeyhtiölle Salomonder suorittamaan höyryvenhe Suroksen arvolla ja rahdilla puheenalaiselta matkalta kaikkiaan kuusituhatta satayksi markkaa kaksikymmentäseitsemän penniä sekä tuhannella kuudellasadalla markalla korvaamaan lakuutusosakeyhtiön oikeudenkäyntikulut Hovioikeuden tuomioon on Suvasveden Höyryvenki osakeyhtiö anonut muutosta perustelmalla, johon lakuutusosaki yhtiön Palamander puolesta sen nykyi nen Suomessa toimiva pääsiamies Kauppias. Karen on vastannut Keisarillinen Senaalle on tutkinut Tämän julun ja katsoo, ellei Kuvasveden Höyryvenki osakeyhtiö ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden mainittua tuomiota, joka siis jää pysyvä, seksi; ja velvoitetaan sen ohessa Suvasveden Höyryvenhe osakeyhtiö korvaamaan Kauppias Kärande hänen laalä jutussa kärsimänsä kulungit kuuOman Karsten dellakymmenellä markalla. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A. Brede. P. Wäslman Alex. Kumlin Edvard Pardani Väräkisander 118