Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Hemmans Sökan krono honomäljarens andel för eller att Gustaf samtumB. 32. för eller öfver eller eller att ejsertill öfverenskatte hemman i Wit48. 24. 40. mäkimaa, mutta koska Vihtori Raulanen oli vuonna 1896 ilman Karoliina Mäkilän lupaa ja huolimatta hänen hiellos taan, mainitulle Myllymäille tehnyt itselleen asuinrakennuksen sekä sen jälkeen vielä ulkohuoneeivin ja meijerin, niin Karoliina Mäkelä on vaatinut, että Kihtori Rautanen velvoitettaisiin heti poismuuttamaan nämä huoneuksensa ja laitoksensa sekä jättämäiin luvattomas ti valtaamansa maa Karoliina Mäkeliin vapaasti käytettäväksi Asiasta kuultuna on Vihtori Ruutunen selittänyt, että, sittenkuin Karolii na Mäkelä ynnä muut osukkaat ylläsanetun Myllymäen vieressä olevas sa Ruutaniemen vesimyllyssä olivat Maaliskuun 5. päivänä 1854 eräälle Esai els Tuomaanpoika Syrjäselle viideksikymmeneksi vuodeksivuokranneet mainitun myllyn siihen rakennettuine päreköyli neen Vihtori Rautanen oli Kesäkuun 25. päivänä 1895. Esaias Syrjäseltä ostanut hänen oikeutensa myllyyn ja samal la haltuunsa saanut Myllymäenkin, joka ylemuistoisista ajoistu oli ollut myllypaikkana, koska myllyn osakhaat käydessään myllyssä pitivät mäillä hevosensa ja kuormansa sekä niin ikään siinä säilyttivät pärepuunsa; että Karoliina Mäkelä myöskin oli puolestaan suostunut siihen että Rautanen sai si käyttää useinmainittua mäkeä, jos Härseen tilan silloinen omistaja Malakias Hursu siihen, antaisi luvan. että Vihtori Rautunen sitten olikin Helmi kuun 29. päivänä 1896 saanut Malaki as Harselta kirjallisen myönnytyksen sanotun paikan nauttimiseen kahden toista päivätyön veroa vastaan, jonka myönnytyksen Karoliina Michelii oli hyväksynyt ehdolla, että Ruutunen tekisi Karolina Mäkelälle kolme päivätyötä vuodessa, minkä johdosta Vihtori Ruuta nen oli yhdeltä vuodelta Karoliina Mäkelälle suorittanut vastamainitut päivätyit maksamalla hänelle kolme markkna, vaikki ei Karoliina Mäkeläsen jälkeen ollut suostunut vastaanottamaan Ruutu sen hänelle tarjeomia päivätoitä ja että Hursun tilan nykyinen omistaja Werner Hursu oli Huhtikuun 20. päivä hustru hemman i hustru hemman kopioja Wilhelagas andel Hansing hemmans Hansing hemman Skatte hemman ran kylässä medel ver. mantal skatte hemman kautta honomålades nummer som eller att gä enskilling honomans nummer prt No 9. KorpeSkatte hemmanet No 5. Ko80. 2/3 6. 33 1/3 25/61 3 33 1/3 25. 32. 24. 24 1/3
mantal skatte hemman i Witkänhonomäljarens andel inprt No 9. i honomäljä by kylässä och aflässagandens nummerkanskrift för eller eller att gäWilfver samt ägbudelle 487. Gustafsson Cajans199 I Hans Kejserliga. Majestäts Höga Namn, Dess Senats för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionskilling, från Wasa Hofrätt inkommet mål emellan Vicekonsuln Alfred Hedman från staden Nikolaistad rökande, och Wasa Nordsjö Ångbåts-aktiebolag, svarande, angående fordran: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitie Departement, i Helsingfors, den 6. Mars 1902. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet Sig föredragas och af dem inhemtat följande: Sedan Vicekonsuln Hedman, som till följd af delegarenes i Wasa Nordsjö Änglåtsaktiebolag vid bolagsstämma den 31. Maj 1892. fattade beslut den 1. påföljande Juli frånträdt sin befattning såsom verkställande direktor för nämnda bolag och denna befattning öfvertagits af Råvigations skoleföreståndaren, Kollegiiassessorn Johan Alfred Burman, hade Kollegiiassessorn Burman vid Rådstufvurätten i Nikolaistad yrkat att, enär vid granskning af bolagets böcker och handlingar, såsom bokföringen af Hedman uppgjorts, 6to Ja J. G. S. F. - E. A. - V. C. Jut. Wilhelmina 3/16 dels 33 1/3 5/16. nuksia 3/16. dels samma uppbudet åtnuksia neljättä och aflikki puksiWilfver samt öfver att ekola nägotharikine
prt No 9. KorpeSkatte hemman i Jag Johan HenriksWilhelmina hustru hemman i honomäljarens andelar tionio mark tjugu penni upptagna fordringar hos bolaget i sjelfva verket icke vidare förefunnes; samt att bolagets tillgodohafvande således utgjordes af Sjökaptenerne Ahlströms och Strömbergs samt firman La Roda Hermanos ofvan uppgifna skulder, tillhopa niotusen femhundra fyratiosju mark sexton penni, hvartill komme Vicekonsuln Hedmans skuld till bolaget enligt eget kanto, utgörande fyratusen åttahundra nittiotre mark sextiosex penni, men att Vicekonsuln Hedman borde tillgodoräknas de uppgifna skulderna till firman Wäldemar Schan man samt Handlandene Höckert, Roden och Sohlström med sammanlagdt sextusen sjuhundra femtionio mark tjugu penni; och som tiden för klander af den redovisning som Sjökaptenen Ahlström, hvilken emellertid aflidet, till bolaget afgifvet jemlikt stadgandet i 51. SS: af gällande sjölag till ändagått och bolaget för sitt tillgodohafvande hos honom sålunda icke kunde hålla sig till Sjekaptenen Ahlströms rättsinnehafvare samt liqviden med Sjökaptenen Ahlström uppgjorts med lednin, af Kockonsuln Hedmans egen bokföring äfvensom bolagets tillgodohofvanden hos firman La Roda Hermanas och Sjökaptenen Strömberg tillkommit för så lång tid sedan, att dessa fordringar, efter det deras belopp, sedan bokföringen blifvit klargjord, kunnat fastställas, icke vidare kunde utfås, har Kommerserådet Schauman yrkat Vicekonsuln Hedmans förpligtande att till Wasa Nordsjö Ängbätsaktii bolag utgifva dess omförmälda tillgodohafvanden sammanlagdt fjortontusen fyrahundra fyratio mark åttatiotvå penni efter afdrag af ofvanberörda sextusen sjuhundra femtionio mark tjugu penni eller således sjutusen sexhundra åttatioen mark sextiotvå penni jemte ränta. Vid bemötande af denna talan har Vickonsuln Hedman motsagt densamma såsom foglös; hvarjemte Vicekonsuln Hedman, på tagen genstämning, yrkat Wasa Nordsjö Ägbatsaktiebolags åläggande att på grund af en utaf honom uppgjord kontokuranträkning. deri han tillgodoräknat sig sitt tillhustru hemman 175. 33 1/3 5. 66 2/3 mantal 48. kop: och aHärädets hinnasta och att uppodla i WitkäWilhelminen kylässä. Pesolan 3/16. m
Olsson, i dennes egenskap af Viktor Pettersson & Coi Tyckeri Aktiebolags för tiden varande verkställande direktör och, såsom Olsson uppgifvit, äfven disponent för bolagets tryckeri, alltså och då den omständigheten, att Ullner och Holmberg å den för publikationens text afsedda sidan af omslaget, som upptage förteckning öfver publika. tionens innehåll, uppgifvits vara medlemmar af publikationens redaktion, för ingen del kunde anses innebära att Ullner och Holmberg skulle varit "Midvintern utgifvare eller hafva iklädt sig någon ansvarighet för kostnaden för publikationens tryckning. hafva Postkontorsföreståndarinnan Ullner och Magistern Holmberg anhållit att käromålet, såvidt det riktats mot dem, måtte såsom obefogadt förkastas. Sedan vittnen i målet blifvit afhörda, har Rådstufvurätten medels den 22. November 1899. afkunnadt utslag förklarat utredt vara, att Litteratören Olsson i slutet af år 1898., medan han varit verkställande direktör för Aktiebolaget Handelstryckeriet eller, såsom bolaget då benämnts, Viktor Pettersson & Och Tryckeri Aktiebolag, låtit å sagda bolags offiden i afseende å utgifvande af ifrågakomna publikation " Midvinter verkställa de i bolagets kontokuranträkning upptagna tryckarbeten samt åsamkat bolaget i samma räkning uppförda kostnader i och för omordade publikation, men att Aktiebolaget Handelstryckeriet visat hvarken att Postkontorsföreståndarinnan Ullner och Magistern Holmberg hade iklädt sig ansvarighet för de med publikationens utgifvande förenade utgifter eller att de åtnjutit någon vinst af företaget; i anseende hvartill Rådstufvurätten, jemte det utlåtande meddelats om Litterutören Olssons skyldighet att erlägga 99
betalning till Aktiebolaget Kandelstyckeriet, förkastat bemälda bolags emot Postkontorsföreständarinnan Ullner och Magistern Holmberg i saken utförda fördringsanspråk. Hofrätten, under hvars pröfning Aktiebolaget Handelstryckeriet i vadeväg dragit målet, har genom den 31. Januari 1901. deri gifven dom låtit vid Rådstufvurättens förenämnda utslag bero. Uti Hofrättens dom har Aktiebolaget Handelstryckeriet i underdånighet sökt ändring medels ingifven deduktion, den Postkontor föreståndurinnan Ullner och Magistern Holmberg i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit detta mål i öfvervägande och finner Aktiebolaget Handelstrycke iet icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken fördenskull kommer att Karl Undertskjött förblifva; och kännes Aktiebolaget Handelstryckeriet derjemte skyldigt att med åttatio mark ersätta Postkontorsföreståndarinnan Ullner och Magistern Holmberg för deras kostnader vid svarandetalans bevakande härstädes. Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länder. I Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn. Dess Senat för Finland: Andersin. Strestzomman. Talentin Gummerus
honomäljarens hustru hemman i Pesolan 3/16. 1h 1/4 eli 3/64 m Maaliskuun 7 päivänä 1902. Keisarillisen Majestentin Korkanssa Nimessä, Hänen Suomen Senaattinsa tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tullessa, omistusoikeutta talonosuuteen koskevassa jutussa, jossa ovat Talolliset Ananias Aaponpoika Moskivaara ja Rasilius Aaponpoika Moskivaara, Sodankylän pitäjän Madetkosken kylästä, yhteisesti, hakijoina ja Talollisenpoika Asarias Aaponpoika Moskuvaara, sanotusta kylästä, poisjääneenä vastaajana: Annettu Keisarillisessa Suomen Senaatissa ja Sen Oikeusosastossa, Helsingissi, Maaliskuun 7. päivänä 1902. Keisarillinen Senaatti on Kselleen esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niis tä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa Asianosaisten isoisän Talollisen Mikko Pekanpoika Maskuvaaran kuollessa Huhtikuun 13. päivänä 1874 on hänen jälkeensä jäänyt, paitsi leskeä Maria Kaisa Moseskuvaaran, joka sittemmin on hänkin kuollut Syyskuun 16. päivänä 1881, heidän avioliitossa syntyneet neljä poikaa ja kolme tyLäsnä: JG: - 35.- E. A - RG /Ch. Em af F. honomäljarens andel försonas andelen Hansing under Sökanför eller å 5/16 dels manHans Hansing Hans Hans Hans Herr Sena Hansing prt No 9. KorpePesolan 3/16. m salmen kylässä. No 31 01. Hans Skatte Hans N: 20
mantal Hans Skatte Silfver och eller eller att uppoden att tä hänet erotettaisiin asiasta. Sittenkuin niinhyvin Priita Mikonty tärtä kuin Matti Laitin lähimpiä perillisiä oli asiassa kuulustettu sekä Ananias ja Rasilius Moskivaara olivat vaatineet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on Kihlakunnanoikeus Maaliskuun 23. päivänä 1900. julistamallaan päätöksellä asiasta lausunut, että koskeivät Ananias ja Basilius Moskivaara olleet saat taneet toteen, että Riita Mikontyttäreltä oli ollut tietoa miehensä Matti Laitin ja Juho Aappo Moskivaaran välillä Maaliskuun 15. päivänä 1879. tehdystä talonkaupasta aikaisemmin kuin, kuten Priita Mikontytär itse oli myöntänyt, vähää ennen tämän oikeudenkäynnin alkamista; sentähden ja kun sanotussa kaupassa oli myyty Priita Mikontyttären perimä tulonosuus, on Kihlakunnanoikeus. N: R. 11. luvun 5. SS: nojalla, katsoen Asarias Koskuvaaran joka kauppakirjalla Huhtikuun 5. päivältä 1897. eli Priita Mikontyttäreltä ostanut tämän oikeuden sanottuun talonosuuteen laillisessa ajassa nostaneen kanteensa, julistanut ensiksi mainitun kaupan mitättömäksi sekä velvoittanut Ananias Moskivaaran, joka puheenalaista talonosuutta nykyään hallitsi, Asarias Moskavaaran vapaasen hallintoon luovuttamaan Riita Mikontyttären isältään Mikko Maskuvaaralsa perimän osuuden Moskivaaran talosta, joka osuus oli yksi yhdestoistaosa Mikko Moskivaaran naimaosasta eli kahdesta kolmanneksesta taloa eli siis yksi kaksisataa kuusikymmentäneljäs osa (1/264.) manttaalia - Asian näin päättuessä hyljättiin Ananias ja Basilius Moskevaaran anomus saada korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Ananias ja Rasilius Maskuvaara, yhteisesti, olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiolla Tammikuun 20. päivältä 1901. vahvistanut Kihlakunnanoikeuden ylläkerrotun päätöksen. Hovioikeuden tuomioen ovat Ananias ja Rasilius Maskinaara, yhteisesti, alamaisuudessa anoneet muutesta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tänän asian ja katsoe etteivät Ananias ja Ba
silius Moskavaara ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden edellä kerrottua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudattakoot. Keisarillisen Majesteetin Korkeassa Nimessä, Hänen Suomen Senaattinsa J. Sohlman. Andersin. Enest. TommänValentin Gummerus. Och Em. af Frosterus Den 7. Mars 1902. Wans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senats för Finland dom uti ett, utan erlagda afgifter, från Åbo Hofrätt inkommet konkurs - och urarfvämål emellan aflidne Restauratoren And Wilhelm Träskmans efterlemnade enka Augusta Elina Träskman, från Helsingfors stad, såsom delegare i måkarne Träskmans till konkurs upplåtna bo, sökande, samt boets samtlige fordringsegare uteblifne svarande: gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitie Departement, i Helsingfors, den 7. Mars 1902. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, sävidt nu är i fråga, inhemtat följande: Sedan Axel Wilhelm Träskman och makarne Träskmans minderårige son Rudolf Wilhelm Träskman aflidit, den förre den 22. September 1901. och Rudolf Wilhelm Träskman den 9. derpåföljande November samt Augusta Stina Träskman, för egen del och såsom förmyndare för sin med 6fde 7. G. S. - E. F. E. A. - 76. A. Alf. Pag 211. R D. 1901.
Wilhelmina Skatte hemman Skatte hemman honomålades nummera öfver eller samt Gustaf Johan Heikkinen Michel JohanAxel Wilhelm Träskman sammanaflade honomäljarens minderåriga dotter Aino Wilhelmina Träskman, den 19. i sistnämnda månad till Rådstufvurätten i Helsingfors inlemnat ansökan att få, i egenskap af Axel Wilhelm Träsk nans rättsinnehafvare och jemväl såsom arfvingar efter Rudolf Wilhelm Träskman, till förnöjande af Axel Wilhelm Träskmans fördringsegare afstå all makarne Träskmans bo tillhörig egendom äfvensom åtnjuta urarfvaförman efter Axel Wilhelm träskman, samt Rädstufvurätten i anledning häraf medelst beslut den 26. November 1900. utsatt inställelsedag i målet till den 11. Februari 1901., så hafva sistsagde dag lördringar ur boet bevakats och utsökts af särskilda personer och ibland dem Vicehäradshöfdingen Gösta Palmros och Jernvägspumpmästaren Johan Maurits Johansson, hvilken sistbemälde i egenskap af till förordnad förmyndare för Axel Wilhelm Käskmans och hans aflidna första hustru Anna Lovisa Träskmans omyndiga barn Anna Alexandra, Saima Fredrika och Axel Waldemar Träskman, till Rådstufvurätten inlemnat jemte bevakningsintaga och särskilda andra handlingar styrkt afskrift af instrumentet öfver den 24. Mars 1897. verkstäldt laga arfskifte efter Anna Lovisa Träskman, utvisande, att tillgångarna i boet enligt uppteckningsenstrument af den 29. Augusti 1892. uppgått till ett värde af 7,571. mark 30. penni samt gäld och afkortning belöpt sig till 330/3. mark 7 penni; att Axel Wilhelm Träskman vid skiftesförrättningen upptett ett emellan honom och Anna Lovisa Träskman den 24. September 1887. upprättadt, i laga ordning unmäldt äktenskapsförord, enligt hvilket Anna Lovisa Träskman i det gemensam ma boet medfört egendom för ett samman lagdt värde af 4,138. mark, hvari Axel Wilhelm Träskman icke tillkomme giftorätt; att vederbörande vid skiftet öfverenskommit att den i äktenskaps förordet upptagna egendomens värde 4,138. mark skulle framst uttagas ur tillgångarna samt skiftas barnen emellan, hvarefter återstoden af boet enligt dess i uppteckningsinstrumentet osatta värde borde fördelas i lika lotter, hälften åt Axel Wilhelm Träskman och den andra Hansing
Wilfver samt att uppodla i Witmåsan å Wilför eller eller att uppodla i Silfver och uppodla i Witmåsan å Hemmans nummerumNummer i byn Nymen kylässä hälften åt barnen gemensamt; att i enlig het härmed Axel Wilhelm Träskman tillskiftats 1716. mark 65. penni, jemte det Anna Alexandra, Saima Fredrika och Axel Waldemar Träskman tillagts inalles 5,854. mark 65. penni; samt att rörande boets berörda gäld och afkortning 3,306. mark 7. penni äfvensom kostnaden för skiftet 32. mark 97. penni bestämts att Axel Wilhelm Träskman egde ansvara för hälften och hans nyssnämnda barn gemensamt för den andra hälften; och har Johan Maurits Johanssons uti sin bevakningsskrift yrkat att hans pupiller måtte på grund af omförmälda skiftes instrument ur de afträdde tillgångarna med förmonsrätt tillerkännas 5,584. mark 65. penne jemte sex procents årlig ränta derå från skifteselagen den 24. Mars 1857. hvarhos Johansson förbehållit sig att, i händelse hans bevakning till större eller mindre del skulle motsägas, få genom särskild rättegång styrka riktigheten af det motsagda. Emot Johan Mauritz Johanssons i förestående måtte verkstälda bevakning har Vicehäradshöfdingen Palmros vid andra uppropet i målet den 15. Mars 1901. anmärkt: att Johanssons pupillers fordran, enär desse vid ofvanberörda skiftesförrätt ning ålagts betala hälften af boets gäld och afkortning med 169. mark 52. penni, rätteligen utgjorde endast 4,185. mark 13. penni; att då uti det belopp, som vid omordade skifte tillerkänts Johanssons myndlingar, ingått till största delen den egendom, hvilken deras moder enligt äktenskapsförord förbehållit sig såsom sin enskilda egendom, med de uti förordet densamma osalta varden, men en månget af denna egendom emellertid begagnats af Anna Lovisa Träsk man och Axel Wilhelm Tuiskman samt derigenom förlorat betydligt i värde, anspråket att bekomma sex procents ränta å medlen icke egde något berättigande, helst möjlighet förelage, att åtskilligt af egendomen under Anna Lovisa Kräsk mans lifstid af henne förstöds; att emedan Axel Wilhelm Träskman, hvars behållna lott i boet efter Anna Lovisa Träskman utgjort endast 47. mark 13. penni, honomäljarens andel försonas andelen Skatte Hansing Skatte 1/3 mantal skatte hempundemell häräin
Gustaf Johan Henriksdotter Johan Heikkinen honomäljaren till ekom ekommande ejorthonomäljarens ägsaa viiden prosentin korolla Marraskuun 27. päivästä 1879. sekä oikeudenkäyntikulujen korvausta seitsemänkymmentä mark kaa, lyhentämällä kuitenkin velkaa vastaan suoritetut viisikymmentäviisi markkaa, sekä mainittu Raastuvanoikeus, sen jälkeen kuin ensin Valborg Löppönen ja sitten Antti Kouki olivat asetetut konkurssitilaan, Joulukuun 1. päivänä 1888. Antti Koukin konkurssissa julistamallaan tuomiolla oli Valborg Löppösen konkurssipesälle maksettavaksi vahvistanut sanotun saatavan, lyhennettynä Valborg Löppöselle siitä suoritetuilla kahdellasa dalla markalla, niin oli puheenalainen saatava, jolle ei mitään osinkoa Antti Koukin konkurssipesästä, oltu jaettu, julkisessa, Valborg Lippösen konkurssipesän puolesta toimitetussa huutokaupassa Jaalukuun 19. päivänä 1898. myyty Edvard Lopposelle; ja koska Juhana Ruuki ja hänen asiakumppaninsa, Antti Roukin kuoltua Tammikuun 28. päivänä 1898, eivät olleet luopuneet perinnöstä hänen jälkeensä, vaan ottaneet haltuunsa hänen jäänistönsä, on Edvard Löppönen, ilmoittaen että Juhana Koukia ja hänen asiakaup paneitansa, Antti Roukin oikeudenomistaja na, oli tämän kysymyksessä olevasta velasta muistutettu, ensimmäisen kerran Marras kuun 23. päivänä 1898, jolloin sellainen muistutus oli tehty myöskin Juhana Roukin sittemmin kuolleelle tyttärelle Maria Koukille, ja toisen kerran Joulukuun 15. päivänä 1899. vaatinut, että Juhana Kouki ja hänen asiakumppaninsa velvoitettaisiin yhteisesti taise heistä, kenellä varoja olisi, suorittamaan Edvard Löppöselle edelläsanottu, konkurssi tuomiossa maksettavaksi vahvistettu rahamäärä kuin myös korvausta oikeudenkäyntikustannuksista. Kanteesta kuulusteltuina ovat Juha na Rouki ja hänen asiakumppaninsa viittäneet, ettei heitä oltu puheena olevas ta saatavasta laillisessa järjestyksessä muistutettu kymmenen vuoden kuluessa ennen tämän oikeudenkäynnin alkua, johon nähden ja kun Edvard Löppönen siis oli menet tänyt puhevaltansa Juhana Roukia ja hänen asiakumppaneitansa vastaan, eivätkä nämät sitä paitsi olleet millään tavalla rah tyneet Antti Koukin jäämistöön tahi siitä 110
Hansing under Sökan kylässä honomäljarens andel för eller nauttineet etua, Juhana Kouki ja hänen asiakumppaninsa ovat vastustaneet kannetta.  Raastuvanoikeus on jutussa julistamallaan päätöksellä Elokuun 28. päivältä 1900. katsonut selville käyneen, että Juhana Rouki ja hänen asiakumppaninsa olivat Marraskuun 23. päivänä 1898. muistutetut puheena olevasta saatavasta, jonka tähden, 1. SS: nojalla asetuksessa vanhemtumisesta velkomisasioissa sekä vuosihaas tosta, Marraskuun 9. päivältä 1865, Juhana Koukin ja hänen asiakumppaniensa edelläkerrottu väite puhevallan menettä misestä hyljättiin. Muuten on Raastuvanoikeus katsonut selville käyneen, että sittenkun Raastuvanoikeus sanotulla konkurssituomiolla oli Antti Koukin velkojain sa tyydyttämiseksi luovuttamista varoista maksettavaksi vahvistanut kysymyksessä olevan saatavan, oli tämä saatava Joulukuun 19. päivänä 1898. toimitetussa julkisesja huutokanssa saisuut kanssaa voihosan konkanssaan perintötalo korjotka johon nähden ja koska Juhana Rouki ja hänen asiakumppaninsa, Antti Koukin kuoltua Tammikuun 28. päivänä 1898, olivat yhteisesti Maria Koukin kanssa, Antti Koukin laillisina perillisinä, ottaneet haltuun sa hänen jäämistönsä eivätkä sanottua perintöä sittemmin olleet luovuttaneet, sekä Juhana Kouki ja hänen asiakumppaniusa niin ollen, 22. SS: mukaan asetuksessa muun muassa velan maksosta kuolemantapauksessa ja perinnön luovutuksesta. Marraskuun 9. päivältä 1868, olivat vastuunalaiset puheena olevasta velasta, Juhana Kouki ja hänen asiakumppamissä velvoitettiin yhteisesti tahi se heistä, kenellä varoja oli, Edvard Löpposelle suorettamaan edellämainitun velan jäännös, neljätuhatta yhdeksänsataa neljäkymmentäviisi markkaa viiden prosentin korolla Marraskuun 27. päivästä 1879. sekä seitsemänkymmentä markkaa korotta, lyhentämällä kuitenkin kaksisataa markkaa, jotka olivat pidettäviit suoritettuina Joulukuun 10. päivänä 1880, minkä ohessa Juhana Roukin ja hänen asiakumppanien sa tuli sadalla markalla Edvard Löppöselle borvata hänen kustannuksensa oikeuden käynnissä
Herr Senitorna honomålades ekomma häradsNygot neljänteen kylässä, siinKovioikeus, jonka tutkittavaksi Juhana Kouki ja hänen asiakumppaninsä olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiolla Huhtikuun 27. päivältä 1901. vahvistanut Raastuvanoikeuden päätöksen. Hovioikeuden tuomioon ovat Juhana Kouki ja hänen asiakumppaninsa alamaisesti anoneet muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ett eivät Juhana Kouki ja hänen asiakumppaninsa ole siintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden kysymyksessä olevaa tuomiota, joka siis pysyy voimassa. Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudattakoot. Keisarillisen Majesteetin Korkeassa Nimessä, Hänen Suomen Senaattinsa: A. af Nyvorg. A; N.melin Henr. Berenius. Herr Lapeblad Vilhelm Blåfield Maaliskuun 10 päivänä 1902 Keisarillisen Majestulin Korteassa Nimessä, Hänen Suomen Senaattinsa tuomio nästorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Urakoitsija Tidja Wisaloff Hämeenlinnan kaupungista, on hakijana, ja Kauppias Alfred Selin, Tampereen kaupungista vastaajana: Annettu Keisarillisessa Suomen Senaatissa ja Sen Oikeusosastossa, Helsingissä, Maaliskuun 10 päivänä 1902. Keisarillinen Senaatti on Itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä saanut tietää seuraavaa: Tedja Heseloff, joka yhtiössä Tehtailija Fredrik Kuitun kanssa oli toiminimellä "Fr Kiuttu & 6o Tupakkatehdes Tampereen kaupungissa harjoittanut tupakkatehdasliikettä, on Marraskuun 24 päivänä 1893 tehdyllä kauppakirjalla Tehtailija kuitulle 15,000 markan hinnasta myynyt osuutensa sanotussa tupakkatehtaassa sekä puolen Alho nimisestä höyryvenestä ehdolla, muun muassa, kauppakirjan kolmannessa kohläsnä: J G. S. - C. F - E. l - 18 And. 221 Wilfver samt öfveren ägpå ensamma samt wamWilhelmi samt äg1/3 5. 33 1/3 mantal på ensamma samt wamNummer 5. 40 1/3 salmen kylässä. Pesolan 3. 33. 1/3 / 3/16/ osan mantal mantal Pesolan 3/16. osan mantal 1h 1/3 eli 3/64 m 91.