Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Tammikuun 25. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullussa konkurssi - ja perinnönluoviitusjutussa, jossa Räätäli Maanlo Walfrid Eskola, Talon kauppalästä, on hakijana sekä hänen isä-vainajansa, sanotussa kauppalassa asuneen Räätälin Kanlo Vihtori Eskolinin konkurssipesän velkoja Salonomistaja Jaakko Lauri Ojamo, Turun kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusorastossa 25. päivänä Tammikuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jertun birjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Sittenkun Kaarlo Walfrid Eibola ja muut Kaarlo Vihtori Eskolinin oikeudenomistajat olivat Halikon tuomiokunnan virkaatebevälle tuomarille 15. päivänä tehakuuta 1912. jättämässään hakemuksessa anonut että, koska Jaakläsnä: F. S. - A. J. B.  R. K. H. A. R. ./. 1. O. S. P. 12/1 No 51. Pag. 193. R. D. 1914.
ko Lauri Ojamo oli Kaarlo Vihtori Eskolinin oikeudenomistajille toimitetussa haasteessa vaatinut heidän velvoittamistaan Ojamolle maksanaan Keisarillisen Turun Monoikeuden 20. päivänä Joulukuuta 1910. antaman tuomion ja sen pirusteena olevan Kaarlo Vihtori Eskolinin 11. päivänä Helmikuuta 1875. tunnustaman ja siirron kautta Ojamolle joutuneen velkakirjan nojalla kaksituhatta kahdeksansa taa markkaa viiden prosentin henkoineen 1. päivästä Tammikuuta 1904. lukien ja tuomittuja oikeudenkäyn tikuluja sata markkaa, mainitusta pääomästä kuitenkin vähennittynä 1. päivänä Heinäkuuta 1906. suoritetut tuhat sata yhdeksänkymmentäviisi markkaa, eivätkä hakiat aikaisemmin ollut mainittua velkaa tiinneet, hakijat saisivat perinnön luovutusetua nauttimalla luovuttaa Kaarlo Vihtori Eskelinin jäämistön konkurssiin, sekä Matibön, Uskelan, Pirttelin ja Kuusjoen pitäjäin, Angelniemen ja Muurlan kappelien sekä tulon kauppalan käräjäkunnan Kihlakunnanoikeus nitun oltua asiakirjoista näkyvan menettiittyn alaisena, oli 5. päivänä Lokakuuta 1913. anettanut Kaarlo Vihtori Eskolinen kuolinpesän konkurssitilaan, on Jaakbo Lauri Ojamo konkurssissa määättynä valiontapäivänä 13. päiwä ja Maaliskuuta 1914. valvonut ylkorotun saatavansa, josta Kaarto Vihtori Eskelinen kuoltua hänen puolinpesässään Kaarlo Walfrid Eskolan läsnä ollessa 10. päivänä lokakuuta 1911. oli toimitettu ulosmittaus, vastustaen Ojumo samalla paikkia lakiin perustumattomia vaaomuksua, minkä ohessa kuitenpesän valvontulitaisuudessa tämäolleita rakkasta, niiden jonkossa käartö Valfrid Eskolaa, on rekotettu tekenaan 9. päivänä Marraskuuta 1868. perinnön luovutuksesta ynnä muusta annetun Keisarillisen asetuksen 14. SS:ssä säädetty vala etteivät he 13
kolmeakymmentä päivää ennen 15 päivää Lokakuuta 1912., jona hakemus kuolinpesän konkursiin tuovittamisesta tehtiin, otteet tunneet puheenalaisesta velasta; mutta on Kaarlo Walfrid Eskola jättänyt hoshetollun valan tekemättä. Kihlakunnanoikeus on 15. päivä nä Toukokuuta 1914. konkurssirjutusja julistamassaan tuomiossa antanut asiasta lausuntonsa; ja mitä koski Jaakko Lauri Ojamon henkurssina valvomaa edellämainittua saatavaa, niin koska selville oli bäynyt, että Kaarlo Walfrid Eskola kolmekymmentä päivää ennen 15. päivää Lokakuuta 1912, jolloin perinnönluovitushakemus tehtiin, oli tiennyt kuolinpesän sanotun velan olemassaolon, on Kihlakunnanoikeus julistanut Kaarlo Walvid Eskolan menettäneen luovutus etunsa Jaakko Lauri Ojamon kysynyksessä olevaan saatavaan nähden sovioikeus, jonka tutkittavaksi Kaarlo Walfrid Eskola veloamalla oli saattanut jutun, on 9. päivänä syyskuuta 1914. antamallaan luoniolta, koska Kaarlo Walfrid Eihela oli yllämainitussa ulonmittauksessa 10. päivänä Lokakuuta 1911. saanut tiedon Kaarlo Vihtori Iskolinin puheenalaisesta velasta Jaakko Lauri Ojamolle eikä Kaarlo Walfrid Eskola kolmessa kymmenessä päivässä vastasanotun paivan jälkeen ollut hakenut perinnönluonitusta Kaarlo Vihtori Eskelinin jälkeen, vahvistanut sen loppupaa ilman, johon Kihlakunnanoikeus nomiossaan oli johtunut, sekä velvittanut Kaarlo Walfrid Eskelan korvaamaan Jaakko Lauri Ojamon Hovioikeudessa jutun vuoksi pärsimät kulut viidelläkymmenellä markalla. kovioikeuden tuomioon on Maarto Walfrid Eskola anonut muutosta perustelmalla, johon Jaakko Lauri Ojamo on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei 14
Kaarlo Walfrid Eskola eli esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Kaarlo Walfrid Eskola suorittamaan Jaakko Lauri Ojamolle korvaukseksi hänellä taalla jutun vuoksi olleista kuluista kiinsikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: tens Saarikoski. Alfred Lillksiala Alpet Liuksiala tens Saaritsoski. Alfred Luksiala Johannes Pesonen. K. R. Helanen. K. R. Helanen. Johannes Pesonen K Ketanen. A. K. Lillistwain Valtero. Parviainen Tammikuun 25. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin 15/59 Pag 98 Rd 1911. tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tullees sa testamentin moitetta ja perinnön jakoa koskevassa jutussa, jossa Kanginvärliga Paavo Kauhanen, Pielaveden pitäjän Pielaveden kylästä, on pakijana sekä Talollinen Antti Räisänen, saman pitäjän Waaras lahden kylästä, ynnä Lautamies Isak Penttinen ja hänen vaimonsa Edla Maria Räisänen, Pielaveden kylästä, vastaajina: Annettu Oikeus osastossa 25. päivänä Tammikuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä sittänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot "Haastateltaan Paavo Kauhusen ovat Antti Riisanen ja Isak Penttinen, viimemainittu vaimonsa Edla Maria Räisäsen alusmiehenä, Pielave den ja Keitelien pitäjäin käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuneet, että Paavo Kauhanen ja hänen läsnu: Ad. A. G. R. H. Å R K. L. T.
vaimonsa Maria Lovisa Jauhiainen olivat 3. päivänä Tammikuuta 1903. tekemällään keskinäisellä testamentilla määrannut, että se heistä, joka viimeksi jäisi eloon, oli saapa mainittujen aviopuollen koko pesän omistukseensa ja että heidän kummankin kuoltua oli pesään kuuluva omaisuus, sitten kuin siitä oli suoritettu testamen tissa erinäisille henkilöille määrätyt rahaerät, lankeava Antti ja Edla Maria Raisaselle, jotka olivat Maria Lovisa Jauhiaisen lapsia hänen ensimäisestä avioliitostaan Talollisen lassi Raisäsen kanssa, minkä lestamentin Paavo Kauhanen, Maria Jovisa Jauhiaisen 19. päivänä Lokakuula 1907. kuoltua, oli valvonut Kihlakunnanoikeudessa 11. päivänä Helmikuuta 1908. Mutta kun Maria Lovisa Jauhiainen, purkaen edelläkerrotun Paavo Kauhasen kanssa tekemänsä keskinäisen testamentin, eli 29. päivänä Huhtikuuta 1907. tekemältään uudella, 11. päivänä Helmikuuta 1908. valvotulla testamentilla määrännyt raiken jälkeensä jäävän omaisuuden Antti ja Edla Maria Riisiselle, puoseksi kummallekin, ovat Antti Räisanen ja Isak Penttinen, viimeksisanottu vaimonsa edusmiehenä, vaatineet, ettei Maria Lovisa Jauhiaisen ja Paavo Kauhasen tekemä keskinäinen testamentti kumottaisiin ja että Paavo Kauhanen velvoitettaisiin luovattamaan Maria Lovisa Jauhiaisen jälkeen jäänyt sekä Paavo Kauhasen yhteinen pesä sellaiseen jakoon, että Antti ja Edla Maria Raisaselle siitä tuleva osuus erotettaisiin ja heille luovutettaisiin Asiasta kuulustettuna on Paavo Kauhanen vastustanut kannetta selä perusteella, ettei mainittu keski näinen testamentti ollut tullut laillisesti peruutetuksi siihen nähden että Maria Lovisa Jauhiainen, tehdessaan omaisuudestaan 29 päivänä Huhtikuuta 1907. uuden testamentin, eli ollut sairas ja täyttä ymmärrystä vailla, sekä sillä perusteella ettei Maria Lovisa Jauhi16
ainen ilman Paavo Rauhasen suostumusta ollut olut oikeutettu perkamaan heidän keskinäistä testamenttiaan. Sen ohessa on Paavo Kruuhänen puolestaan vaatinut, että eläria Lovisa Jauhiaisen 29 päivänä Huhtikuuta 1907. tekemä uusi testanentti julistettaisiin voimattomaksi koskei se edellämainituista syistä ollut laillisesti tehty; muistuttaen Paavo Rauhanen myöskin oikeuden käyntikulujensa korvaamisesta. Kihlakunnanoikeus on 9. päivänä Syyskuuta 1909. julistamallaan päätöksellä katsonut tulleen selvitetyksi että Maria Lovisa Jauhiainen tehdessään 29. päivänä Huhtikuuta v. Antti ja Edla Maria Kaisasen kyväksi edellämainitun testamentin oli ollut täydessä ymmärryksessä ja että testamentti oli muutenkin laillisesti tehty, minkä vuoksi ja kun myöhempi testamentti kumari aikaisemmin tehdyn, Kihlakunnan oikeus on pysyttäen 29. päivänä Kantikuuta 1907 tehdyn testamentin vaimassaan, julistanut Maria Lovisa Jauhiaisen 3. päivänä Tammikuuta 1903. lekemän testamentin pitemättö mäksi sekä velvoittanut Paavo Kauhasen neljän kuukauden kuluessa siita, kun Kihlakunnanoikeuden päätösoli voittanut lainvoiman, kahdensa dan markan sakon uhalla toimitut tamaan hänen ja Maria Lovisa Jaaliaisen jälkeen jääneessä pesässä laillisen pesän ja perinnönjaon, saaden Paavo Ruuhanen itse täisiä hänellä utussa ollut kulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Touvo Kauhanen veloamalla oli saattunut jälän, on 9. päivänä Helmikuuta ni antamallaan tuomiolla ja längi asian Kihlakunnanoikeuden puutoksen Sardan, kuitenkin siten, että se nelin kuukauden aika, jonka kulues ja Kihlakunnanoikeuden määrääni jako oli toimitettava, oli luettava edellämainitusta 9. päivästä Helmikuuta 1911. Hovioikeuden luomioen on Paavo Rauhanen anonut muutosta perustel17
malla, johon Antti Räisänen ja hänen asiakumppaninsa ovat vastanneet Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Paavo Kauhanen eli esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi, ollen kummin kin se neljän kuukauden aika, jonka kuluessa edellämainitulla uhalla määrätty jako on toimitettava, luettava tästä päivästa; ja velvoite taan Paavo Kauhanen suorittamaan Antti Räisäselle ja hänen asiakumppaneilleen heillä täällä jutun vuoksi olleiden kalujen korvaukseksi kuusi kymmentä markkaa. Tätä kaikkiasian omaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: teris Fabrikoski Alfred Kiksiala teris Fabrikoski Alfred Kiksiala teris Fabrikoski Alfred Kiksiala K. R. Helonen Johannes Pesonen. K. F. Johannes Pesonen. K. R. A. T. Brunsumman. Valtero.järviäinen Tammikuun 25 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Tuuun Henrikuudesta tullessa velkomisjutussa jossa Talollinen Iisakki Isotalo Siikaisten pitäjän Pynläisten kylästä, on hakijana sekä Hattulan pitäjän Parolan kylässä asuva Talollisenleski Hilma Hirsimäki poisjääneenä vastaajana. Annettu Oikeusosaslossa 25 päivänä Tammikuuta 1915. Keisarillinen Senaalli mitellen esittelyttänyt julun kirjat ja niis lä, mikäli nyt on kysymyksessä saanut seuraavat tiedet: Merikarvian ja Siikaisten pitä jäin käräjäkunnan Kihlakunnanoi keudessa on Hilma Heisimäki lausu nut, että Iisakki Isotalo, Pyntäisten Meijeiosakeyhteen johtajana oli Hilma Hiesimäen 15 päivänä Huhtikuuta 1908 kuolleelta mieheltä Talolliselta Heikki Hirsimäeltä päivänä HelmiLäsnä: T. A. L. J. P. R. K. 749 No 60 Sivu 39 Rd. 1911.
kuuta 1901 laadittua velkakirjaa vastaan saanut lainaksi 6500 markkaa sekä että sanottu velkakirja perinnönjaossa Heikki Hasimäen jälkändi jaettu Hilma Hirsimäelle; mutta korka Iisakki Isetalö oli kieltäytynyt suorittamasta velkakirjan sisällystä, on Hilma Hirsimäki vaatinut Iirakki Isotalon velvoittamista Hilma Hirsimäelle maksamaan edellämainitut kuusituhatta viisisataa markkaa kuuden prosentin korkoineen velkukirjan antopäivästä, siitä kuitenkin vähennittyä seuraavat jo suoritulut erät, nimittäin: 1 päivänä tilmikuuta 1902 kolmesataa yhdeksänkymmentä markkaa, seurannun tukokuun 12 päivänä salu yksi markkaa seitsemänkymmentäviisi penniä, 5 päivänä Kesäkuuta samana vuonna viisisataa viisikymmentä markkaa kahdeksankymmentä penniä, 10 päivä nä Maaliskuuta 1903 kolmesataa viisi kymmentäseitsemän markkaa neljä kymmentä penniä, 1 päivänä Helmikuuta 1904 kolmesataa viisikymmentäseitsemän markkaa kuusikymmentä penniä, 16 päivänä Huhtikuuta 1906 neljäsataa markkaa saman Huhtikuun 25 päivänä kolmesataa markkaa ja 17 päivänä Lokakuuta 1907 sata seitsemänkymmentäviisi markkaa. Kanteesta kuulluna on Iisakki Isotalo myöntänyt yllämainitun velkakirjan oikeaksi, mutta väittänyt, ltä hän ja Heikki Hirsimäki 18 päivänä Maaliskuuta 1907 olivat tehneet sellaisen kirjallisen sopimuksen heidän välillään olleista velka- ja riita-asioista ettei kumpikaan heistä vaalisi toisella mitään, mikin nähden ja koska Hilma Hirsimäki oli testament lästä sovinnosta, Iisakki Isolato on anonut kannetta hyljättäväksi Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat pyytäneet korvausta oikeudenkäyntekee luistaan, on 21 päivänä Huhtikuuta 1909 julistamassaan puoleksessa laurunut, että koska Iisakki Isotalode myöntänyt kysymyksessä olevan velkakirjan oikeaksi eikä ollut voineet 19
näyttää sen sisällystä maksaneen sa, on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Iisakki Isotalon Hilma Hirsmäolle alkuperäistä kuitattua velkakirjaa vastaan suorittamaan velkakirjan sisällyksen kuusituhatta viisisataa markkaa kuuden prosentin vuotuisella korolla 1 päivästä Helmikuuta 1901 kunnes täysi maksu tapahtui, siitä kuitenkin vähennettyä kaikki edellä luetellut yllämainittuina aikoina tehdyl suoritukset, sekä korvaamaan Hilma Hirsimäen kustannukset jutussa kahdellakymmenellä markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Iisakki Isolato oli velaamalla raatlanut jutun, en 20 päivänä Joulukuula 1911 antamassaan luomiossa Kihlakunnanoikeuden mainitsemilla perusteilla ja koska Iisakki Isetule ei ollut voinut näyttää puheena olevan velkakirjan sisältyneen korketeltuun sovinteen vahvistanut sen loppupäätöksen johon Kihlakunnanoikeus päätöksessään oli johlunut, sekä velvittanut Iisakki Isotalon maksamaan Hilma Hasimäelle maksut tämän kappalasta Hovi oikeuden luomista kuusitoista markkaa kahdeksankymmentä penniä Henrikuuden tuomioen on Iisakki pelate anonut muutesta. Keisarillinen Senaatti, on tutkinut tämän julan ja katso, ettei Iisakki Isetalo eli esittänyt syytämuuttaa Hovioikeuden tuimista joka siis jää pysyväksi Tätä kaikki asianomaiset noudattakselKeisarillinen Suomen Senaattituis Saarikoski Alfreo Luksiala Johannes Pesonen. K. R. Helanen. Johannes Pesonen. K. R. Helanen. A. W. Olluskunnara. Valterssarviainen. 20
Den 2. Januari 1915. Helslutiga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsätta revisions skillingar, från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommit fordringsmål emellan Björneborgs Mekaniska Werkstäds Aktiebolag, i Björneborg stad, å ena sidan, samt Norra Tavarii Aktiebolaget, i staden Jabostad, på den andra sidan, omsom sökande och svarande: Silfven uti Justitiedepartementet den 27. Januari 1915. Kejserliga Senaten här låtit handlingarna i målet sig föredra gas och af dem inhämtat följande: uti kontrakt af den 15. September 1907. har Björneborgs Mikaniska Werkstads Aktiebolag förbundit sig att till Norra Trävarn Aktiebolagets i jeppo kapell nyuppförda ängsåg leverera, förutom annat, en hemplitt säyspansledning med vettengrulla och lager för transport af singspän från rämsägarna, eirklarna och hufveln till ängrannan, två stycken Sedv F. A. F. d. 7. Sr. - B. H. - t. M. /. T. f. to SS 63. Talj. Abel. M. 2. 1911.
omsåger inrättade både för enkeloch dubbetsägning, en luthsåg, en redsag och en sagledning af gälvaniseradt rör från Lappo å till angriempen jämte tryckledning af järmor till brandposterna med af stängningskranar eller massiner och tillbehör till ett sammanlagilt pris af 38 1910. mark; hvarutom i kontraktet öfverenskommits: att priset för de lemerade varorna borde betalas sålunda, att en tredjedel eller 1/2 1870. mark erlades vid beställningen, en tredjedel vid afsändningen af beställnin gens hufvudelar från verkstaden samt återstoden eller 12 70. mark tre månader efter bevaransen; att till beveransen hörande arbeten borde vara färdigt lastade i jarnvägsvägn i Björneborg senast den 18. Januari 1908.; att Norra Travain Aktiebolaget, fall detsamma genom eventuels försning af beveransen bevisligen tillskyndades förlust, vore berättigadt till ett skadestånd af 100. mark för hvarje dag hvarmed bevaranstiden öfverskreds; att sistnämnda bolag ej de åt bevarandorens mantorer utbetala för hvarje arbetsdag af tio tien mar äfvensom för hvarje rese - och vanledag tio mark, för hvarje resenatt likaledes tio mark, samt att monter för öfverlidvärbete tillkom femtio procents och för son och helgda gar hundra procents förhöjning, förutom fria resor tur och resur samt bort och husrum; att afsyning af arbetet borde verkställas senast fjorton dagar efter det tvaranderen förklarat arbetet färdigt och därvid framstäl las alla de anmärkningar syssmannen ansälje befogade, men anmärkningar som senare anlingen mantti gen eller skriftligen gjordes anses blifgade; att de berörade antaggnen garna icke finge för beslåttarens rät ning användas förrän afsyning och godkännande egt rum, att börande ren under tolf månaders tid räkradt från dagen för afryningen anvarade för konstruktionernas, arbetet och materielets duglighet; att bevaran22
toren, som ej kunde förpliktas till annan godtgörelse för direkta skader än hvad af vilkoren i kontraktet framginge, ej ansvarade för indirekta skador; att af Norra gravarn Aktiebolaget under gäranlitiden verkställd afsyning för bonstäterande af möjliga brister i beveransen borde för ett ega giltighet för laurantören ovilbörligen försiggge i närvaro af reprejentant från bevarantorens sida; och att gäranden ej medförde rätt att in nehålla de stipullerade inbetalningar ra. På Norra Trävaru Aktiebolaget ågången stämning till Rådstufvurätten i Jakobstad har å Komibok Rekaniska Werkstads Sktiebolags vägnar vid sammanträde den 29. Mars 1909. yrkats bolagets förpliktande att jemlikt en den 15. därförutgångne Februai dagtecknad räkning öfver de i boeranskontraktet af den 15. September No 5. upptagna markinen jämte tillbehör samt särskilda andra af Björneberg Mihaniska Werkstads Åbobolag bevilade varor äfvensom öfver mönterings bostnaderna till nästnämnda bolag stgifva räkningens jäldo 4338. mark 36. penni med fem procents ränta. därå från den 1. Januari sagda urI affordradt genmäle har å Korra Trävaru Aktiebolagets vägnar anfarts: att Björneborgs Mikaniska Werktads Aktiebolag, samlikt förenämnda kontrakt bort beverera en boupt ett sag pansledning, men att den säggnänstransportor nämnda bilag sedermera bevererat jämväl enligt utningen till densamma räknat anordning för tränport af hyfvelspän från hylselmärkinen; att sagda bolag, då den levererade sagspanstransportoren ej Junkkine rat tillrediställande vid öfverlingen från sägen till pannämnet, i det att bettingen genom anhäpning af rupplin spåret för bettingshifvorna ofta borthästades, vid den 16. April 1808. verkstället syn erbjudit sig att utbyta densamma net en spaningslakt, som äfven den “9. Maj sagda år afsändts från Bjöneborg; att spaningslakten, som ej af 23
Björneborgs Mekaniska Wikstads Aktielelag uppställts, sedermera af Norra Trävarii Aktiebolaget på försök uppmanterats, men befunnits oduglig och vanvändbar, enär densamma vid anställda försök genast fylldes med spanoch att öfverföring af span till följd däraf efter någon minut upphörde; att de af Björneborgs Mikaniska. Merkstade Åktubelag beverorade två sågrämarne efter en kortare tids begagnande befunnits skadade, hvarföre Norra Trävaru Aktiebolaget efter behörig besikt ning låtit reparera och förstarka den ena sagranen, men återsändt den andra till metparten, som likväl i lallet för att leverera en ny lagrum tillsändt Norra Friarii Aktiebetaget en såljdan, han insätts en det af en gammal oduglig rum; att anmärkta förhållande medgifvits att Björneborgs Mikaniska Werkstads Ab tiebolags prokurist, som vid anställd besittning nödgats vidgå att sagramärna voro behäftade med stora gjelningsstol, som stannade bevarantören till last; att Norra Trävärii Åktiebolaget å den till massinrumet afsedda rumpen nödgats i inventerings arbeten utlägga 300. mark; att bolaget för särskilda å medpartens verkstad daligt gjorda och justerade massendelar fått vidkännas stora kostnader, dem motparten vägrat ersätta; att Björneborgs Mekaniska Herbetads Abrubelag i räkningen påfört Norra Trävaru Aktiebolaget ersättning för öfvertidsarbete, som ej å sågen utförts, evår den i kontraktet för montorena sistämda arbetsliden af tio timmar ej öfverskridets, att sagda belag i unostnader och traktamenten för tre manförer godtskrifvit sig 27. mark 45. penri, 50. mark 25. penni och 73. mark 6. penni utan att grunderna för de lika debiteringarna angifvits, att Torra Trävaru Aktieboläget till motparten återsändt en del rär, som besinnits oånvändbära, utan att härför blifva godtgjordt i räkningen, och ett beläget i rädningen påfarts räntar, ehuru kontraktet ej stiputerade sådana; 24
och har å Norra Travain Aktiebolagets ägnar, då beveransen sålunda ej blifvit fullgjora samt en det af de kontraherade varoina och mäskinerna dessutom icke vore stutligen afsynade, med framhållande af att bolaget, då Björneborgs Mikaniska Weckstads Aktiebolag i kontraktet förbundet sig till ett henventionalvite af 100. mark om dagen efter den 18. Januari 1908., hos sagda bolag egde större tillgodshäfvande an räkningens saldo, anhållits om käronalets förkastande. I anledning af svaromålet här i Björneborgs Mekaniska Wikstads Aktiebelags vägnar framhållits: att sägspänstransportoren jämte de särskilda delaina af en för kylbetmärkinen afsedd spankansporlor den 16. Januari 1905. medels jämväg afsändts till Jippo stätion; att till opåntedningen förutom det på Norra Trävaru Aktiebolaget annämmande träarbetet bestående af en ränna och klassar, endast hörde sedling af nödig längd, lager och tiltingskjut med året; att densamma desse uppställts af orsak att vederbörande ombud för parterne icke kunnat afgöra på hvilken sida af den med Transportoren körresponderande hyfvet näskenen pånorna från densamma kulle utkomma; att spantransportören edermera på förslag af Norra Trävaru Iktiebolagets syneman Ingeniören Werner dånigen utbytts mot en kosträmnare sigstäkt med rörledning, hvilken genast af Björneborgs Mikaniska Werktads Aktiebolag beställts och den 19. Maj 1908. afsändts från Björneberg, men att bolaget, då utbytet af spantransporteren net en tingslakt skitt utom kontraktet, by ansett sig skyldigt att montera densamma; att bolaget i ingen händelse kunde göras anvärigt för huru sig slakten Junktionerade, då beläget hvarken uppmanats att uppställa och montera densamma eller ens kallats att närvara vid dess afsyning: att då släkten emellertid tagits i bruk utan att kontraktsenlig syn verkställts, böta get vore fretaget från allt ansvar och gäranli för densamma, att de föret af23
sända sägämärna viserligen virit felaktiga, men sedermera ersatts med nya från Aktiebolaget Ralsbruk beställda delar, men ej med gamla såsom först under åttegången af mitparten paställe att de af Norra Tråvaru Aktiebola get anmärkta till sitt. mark uppgående extramenteringskostnaderna för pumpen förorsakats af oriklig höst skala å den af bemälda belag Björneborgs Mikaniska Werkstäels Aktiellag tillsända eskisten öfver stundnösilen af Tappo å, invid hvilken nummerket skulle uppställas; att öfver tidsarbetet och mentinnas resekostnader debetslats i enlighet med min förenas uppgifter, att beläget ej för emottaga några Norra Trävärin Totiebolaget tillhöriga rör eller rördelar i ratur; och att då den försonade hvaransen af sagfläkten helt och här let berött på Norra Tvåvara Aktula laget och öfriga anläggningar till nrats inom kontraktsentig tid, Björ oborgs Mikaniska Weckstäds Aktieklag ansett sig berättigadt till den af detsamma debehrade räntan; som beräknats från den 10. Maj 1908. eller den tidpunkt då de af synemannen förestagna mani måbindelarna blifvit afsända; hvarmot och då kontraktets bestämmet ei om tio lemnars arbetsdag för mentorerna kunde gifva stöd för Torra Trävän i Aktiebolagets väg än att utbetala dagspenning för fjerlid, af Björneborgs Mökäniska Werkstäds Aktiebolag till afdrag medgifvits från tillgodehafvandet för fem öfvertidsarbetsdagar deti terade 5. mark om dagen eller som manlagdt 25. mark. Rådstufvurätten, hvarest såbega ene å ömse neder tagit i anspråkersättning för umgälderna å rätte gången, har uti den 11. Oktober uppafsagdt utslag på upptagna skäl förkastat häromålet och skyldigkänd Björnebergs Åboamiska Herbetads Ab tiebolag att med all. mark godtgöra Torra Trävarn Aktiebolaget dess i 26