Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
tet, den 1. Mars 1905. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande: Vid Häradsrätten i Urdiala och Akkas socknars tingslag har Handelshuset Gallattys Förry anfört, att Gedsegaren Furuhjelm medels kontrakt af den 24. November 1898. förbundit sig att till Handelshuset Gallatly i Förry fritt ombud i Åbo stad leverera intill den 1. Juli 1899. minst 2266 ständert försägade trävaror af i kontraktet närmare angifna demen. sioner och till deri utsatta pris för ett svamanlagdt belopp af åtminstone 13,000 pund sterling engelskt mynt emot vilkor, bland annat, att priset för värorna skulle erläggas per trätta på Handelshuset Gallatty å, Förry för hvarje fakturabelopp med afdrag af fem procent samt att, om Handelshuset Gattatty & Förry finge berörda 2266. ståndert försålda med högre vinst än fem skillings per ständert, den vinst, som öfversteg nästsagda belopp, borde emellan Gedsagaren "Furuhjelm och Handelshuset delas, men att Gedsegaren Turuhjelm icke fullgjort någon del af sina förbindelser enligt sagdå kontrakt; och emedan Handelshuset Gallattys Förry skulle vid återförsäljning af de varor, hvilka Godsegaren Femhjelm tagit sig att leverera, i medeltal erhållit på hvarje ständert 10 skillings mera gen hvad Handelshuset bort åt Godvigaren Furuhjelm betala, och Handelshuset sålunda haft på grund af omförmälda kontrakt att påräkna: de fem procent Handelshuset berättigats afdraga å de försålda varornas pris 13000 pund sterling eller 50. pund, från hvilket belopp likväl afginge i diskont vid återförsäljningen beräknade en och en half procent å 1300 rund eller 200. pund, hvadan behållningen härutinnan skulle utgjort 450. pund samt de fem skillings per ståndert Handelshuset edeladt tillkomme af det beräkrade prisöfverskottet 10 spillings per ständert för omförmälda 2o 66 standert eller 61. pund, äfvensom den af återstående fem skillings per ståndert Handelshuset förbehållna hälft eller 253. pund, har Handelshuset Gallatly & Förry, som faststält 7 139
len skada detsamma lidit genom Godsegaren Furuhjelms uraktlåtenhet att fullgöra förberörda kontrakt till 1250 pund, yrkat förpliktande för Godsegaren Furuhjelm att till Handelshuset utgifva nästsagda belopp med sa procents årlig ränta derå från den 1. Juli 1899., då ifrågavarande bevisans bort vara fullgjord, hvarhos Handelshuset anhållit om godtgörelse för rättegångskostnaden. Öfver käromålet hörd har Godsegaren Juruhjelm medgifvit riktigheten af ofvannämndå kontrakt äfvensom att han brutit detsamma, men ansett Handelshuset Gallatly 8 Förry icke vara berättigadt till den af Handelshuset fordrade ersättningen. Häradsrätten har uti utslag den 1. April 1902. funnit det vara utredt att Handelshuset Gallatby & Förry i slutet af är 1898. i Linden försålt särskilda, trävaror, afsedda att år 1899. utskappas från Finland och af samma slag som de, hvilka Gedsegaren Furuhjelm i berörda kontrakt Jabundit sig att till Handelshuset leverera, och dervid i medeltal erhållit för hvarje ständert tio skillings mera än Gödsegaren Furuhjelm på grund af sagda kontrakt tillborde, samt att Handelshuset Gallatty v, Förry, som genom försäljning af de trävarer, Godsegaren Furuhjelm jemlikt summa kontrakt bort till Handelshuset beverera sålunda kunnat erhålla en handelsvinst uppgående till 1133. pund, af hvilket belopp Handelshuset enligt merberörda kontrakt tillkommit hälften eller 566. pund och hälften af återstoden med 283. pund, genom Gedsegaren Furuhjelms uraktlåtenhet att fullgöra ifrågavarande leverans icke allenast tillskyndats uteblifven handelsvinst en förlust af sammanlagdt 849. pund, utan äfven, då Handelshuset i sitt med Furuhjelm upprätta. de kontrakt berättigats å varornas pris 13000. pund afdraga fem procent, motsvarande 650. pund, gått förlustigt nästsagda belopp eller, med frånräkning af Jorenämnda till afkortning medgifna 200. pund, 450. pund sterling, hvadan Handels huset Gallatty i Förrys hela förlust så ledes öfversteg det belopp af 1250. pund Handelshuset af Godsegaren Turuhjelm fordrat. I anseende härtill och då Godsegaren Furuhjelm erkänt att han bru17 140
tit förenämnda kontrakt, har Häradsrätten ålagt Godsegaren Turuhjelm att genast emot kvitto betala till Handels huset Gallatty, Förry ettusen tvåhundra femtio pund sterling antingen i egelskt eller i finskt mynt efter den vid betalningstiden gångbara kurs med som procents ränta från rättegångens början den 20. Okirber 1900, hvarhos Godsegaren Turuhjelm känts skyldig att med åttahundra mark ersätta Handelshuset Gallatty & Förry för kostnaderna å rättegången. Hefrätten, under hvars pröfning Gedsegaren Furuhjelm i vadeväg dragit målet, har uti dom den 12. Oktober 1904. funnit Godsegaren Furuhjelm icke hafva anfört skäl till annan ändring i Häradsrättens utslag än att, emedan den vinst, Handelshuset Gallattys Ferry vid återförsäljningen af de kontraherade trävarorna minst skulle haft att påräkna enligt den i målet förestälda utredningen, borde anses utgöra i medeltal sju skillings per ståndert samt den utöfver fem skillings per ståndert Handelshuset tillkommande andel i vinsten sålunda, efter beräkning af en skilling på hvarje af de 226de ständert Godsegaren Turuhjelm åtagit sig ett leverera, skulle utgjort 113. pund. 6 skillings eller 169. pund 14. skillings mindre än Handelshuset härutinnan fordrat, den af Häradsrätten Handelshuset Gallatty" Firry tilldömda ersättning af 1250. pund. minskades med nästnämnda belopp, hvadan det ålåg Godegaren Turuhjelm att till Handelshuset Gallattys, Förry betala ettusen åttatio grund sterling sex skillings engelskt mynt med sådan ränta Häradsrätten utsagt, hvaremot vid Häradsrättens utslag i öfrigt, eller beträffande den Handelshuset Gallatly & Förry tillerkända rättegångskostnadsersättningen komme att bero Emot Hofrättens dem har Gedsegaren Föruhjelm, med biläggande af revisionskilling, inom stadgad tid anmält missnöje hvarefter Katarina Turuhjelm och hennes ofvanuppräknade medparter, hvilka förestätt utredning om att Godsegaren Foruhjelm aflidit den 3. November 1904., hans talan härstädes fullföljt uti deduktion, den Han delshuset Gallattys Förry bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i 17 141
öfvervägande och finner Katarina Furuhjelm och hennes medparter icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens förenämnda dom, vid hvilken altså skall förblifva; och åläggas Katarina Turuhjelm och hennes nämnda medparter derhos att med etthundra tjugu mark godtgöra Handelshuset Gallattys Förry för dess härstädes infda kostnader i målet. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. fl. Somman Km Lupblad A; Nummi. Henric Kielmag SS: J N Bärulund Johannes Litting J N Bärnlund Johannes Litting Oman Karsten Maaliskuun 2. päivänä 1905. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleessa; korvausta koskevassa jutussa, jossa Talollinen Heikki Antinpoika Heikkilä, Vintalan pitäjän Vintalan kylästä, on hakijana ja samasta kylästä kotoisin oleva Talollinen Heikki Antinpoika Niemi vastaajana Annettu Oikeusosastossa Maaliskuun 2. päivänä 1905. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja ristä mikäli nyt on kysymyksessä, annut tietää seuraavaa: Lappajärven, Evijärved, Kortesjärves ja Vintalan pitäjäin käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Heikki Heikkilä, Heikki Niemelle toimituttamansa haasteen nojalla, lausunut, että Heikki Niemi kontrahdissa Elokuun 23. päivältä 1899. oli sitoutunut Heikki Heikkin lalle seuraavaksi kesäksi toimittamaan tuhat metristä kuutiosyltä metrin mittaisia kuusisia paperipuita sovittua kahdenkymmenenkuuden markan maksua vastaan kuutiosyleltä ja sitä paitläsnä: A K. W. H. K. M: Haf H. 40, 142 No 185. Pag 46 R2 1904.
si suullisesti sopinut Heikki Käkkiälän korvaaksen määrää ja selittäin välisenä talvena voisi hankkia, sekä tehdeksansataa metristä kuutiosyllä pasehankintaa varten oli etumaksuins vaa Hakkilalle, mutta kuitenkin, kun asialnut yhteensä kahdeksantoistatuhatta, siisot eivät ollut näitten puitten hintaan kontrahdissa mainitut puut, vaan 2. päivänä 1901. julistamassaan päätöktoiselle myynyt kahdeksansataa mieheni yssä katsonut selvitetyksi, että Heiktä kuutiödyltä Lappajärven rannalla oli Niemi, joka mainitun välikirjan muHeikkilän vuokraamille paikoille vekin Elokuun 23. päivältä 1899. eli ottadättämänsä, Heikkilän rahoilla oitaut hankkiaksen Heikki Heikilälle tuja puita, on Heikki Heikkilä vasta kahdenkymmenenkuuden markan hinnut, että Heikki Niemi velvoitettaiin vasta riseltä, sen oleva suullisesti oli Hukkilalle, joka oli nämätkin puutta teetontunut samalla hinnalle myymään kemissään kaupoissa huomioon ottunut yksi muulkin papvisuut, mitkä hän saatu vahinko laskelman mukaan kuolta Heikki Nuini olikin välikirjasdellatuhannella kolmellasadalla mar ja mainitut ehdot täyttänyt, vaan sekä kilän oikeudenkäyntikulut. tämättä ne kahdeksansataa matristi kilän oikeudenkäyntikulut. tämättä ne kahdeksansataa matristi 145 le myymään yhtä suuresta maksusta, stä Niemi tosin oli tavalla vuonna 1900. kaikki muutkin papvisuut, mitkä hän hakijärven vunnalle hankkinut kahsä Heikki Niemi viimeksimainittua saisuutet ja aikanaa myystä ne Heikä sä Heikki Niemi viimeksimainittua saisuutet ja aikanaa myystä ne Heikä markkaa; ja koska Heikki Niemi oli vasta sopinut, luovattanut ne muille Hikki Käkkilälle toimittanut ainoas Kihlakunnanoikeus on Marraskuun tuja sekä hänelle mitattaja ja leimat olosta, jat metristä kuutiöyttä paparipuita korvaamaan ei ainoastaan siten aikaan seuravaksi kevääksi hankkisi, sekä kalla korkoineen vaan myöskin Riiksi vastoin jättänyt Heikki Heikkilälle anAsiassa kuulusteltuna on Heikki Maa lainhoseltä paperipuita, jotka hän maimi vastustanut kannetta, paljoksua vaan otteena keräänä oli Lappajärven rau
nalle hankkinut; ja kun Heikki Heikkilä tämän menettetyn kautta oli kärsinyt kuudentuhannen kolmensadan markan vahingon on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Heikki Niemen kuittia vastaan Heikki Heikkilälle suorittamaan kausituhatta kolmesataa markkaa viiden prosentin korkoineen oikeudenkäynnin alusta Maaliskuun 9. päivästä 1901. kunnes täysi maksu tapahtuisi ja sadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Heikkilälle hänen oikeudenkäyntikulunsa asiassa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Heikki Niemi vetoamalla oli saattanut jutun, on tuomiossa Maaliskuun 3. päivältä 1904 katsonut, ettei oltu selvitetty Heikki Niemen sitoutuneen Heikkilä, Heikkilälle hankkimaan ne kahdeksansataa metristä kuutiosyllä paperipuita, mitkä Niemi talvella vuonna 1900. oli vedättänyt Lappajärven rannalle, minkä vuoksi Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, vapautti Heikki Niemen velvollisuudesta suorittaa Heikki Heikkilälle siinä tuomittua korvausta ja oikeudenkäyntikulujen palkintoa Hovioikeuden tuomioon on Heikki Heikkilä anonut muutosta tänne toinittamallaan perustelmalla, johon Heikki Niemi on säädetyssä järjestyksessä vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja huomaa tosin selvite tyksi että Heikki Niemi on sitoutunut luovuttamaan Heikki Heikkilälle, edellämainitut Lappajärven rannalle hankkimansa kahdeksansataa metristä kuntiosyltä paperipuita yllä kosketellus a kontrahdissa Elokuun 23. päivältä 1899. suostutusta hinnasta sekä että Nieni siitä huolimatta on meille myynyt samat puut ja näin rikkonut kilä ei ole voinut luotettavasti näytkautta kärsimänsä vahingon suuruut 144 17 välipuheen. Mutta koska Heikki Heiktää tuon Heikki Niemen menettetyn ta, katsoo Keisarillinen Senaatti ettei Heikkilä ole esittänyt syytä muuttaa sitä lopputulosta, johon Hovioikeus tuomiossaan on jutussa johtunut ja jon
nalle hankkinut; ja kun Heikki Heikkilä lämän menettetyn kautta oli kärsinyt kuudentuhannen kolmensadan markan vahingon on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Heikki Niemen kuittia vastaan Heikki Heikkilälle suorittamaan kuusituhatta kolmesataa markkaa viiden prosentin korkoineen oikeudenkäynnin alusta Maaliskuun 9. päivästä 1901. kunnes täysi maksu tapahtuisi ja sadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Heikkilälle hänen oikeudenkäyntikulunsa asiassa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Heikki Niemi vetoamalla oli saattanut jutun, on tuomiossa Maaliskuun 3. päivältä 1904 katsonut, ettei oltu selvitetty Heikki Niemen sitoutuneen HeikkilHeikkilälle hankkimaan ne kahdeksansataa metristä kuutiosyllä paperipuita, mitkä Niemi talvella vuonna 1900. oli vedättänyt Lappajärven rannalle, minkä vuoksi Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, vapautti Heikki Niemen velvollisuudesta suorittaa Heikki Heikkilälle siinä tuomit144 7 tua korvausta ja oikeudenkäyntikulujen palkintoa Hovioikeuden tuomioon on Heikki Heikkilä anonut muutosta tänne toinittamallaan perustelmalla, johon Heikki Niemi on säädetyssä järjestyksessä vastannut - Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja huomaa tosin selvite tyksi että Heikki Niemi on sitoutu nut luovuttamaan Heikki Heikkilälle, edellämainitut Lappajärven rannalle hankkimansa kahdeksansataa metristä kuntiosyltä paperipuita yllä kosketellusa kontrahdissa Elokuun 23. päivältä 1899. suostutusta hinnasta sekä että Neni siitä huolimatta on muille myynyt samat puut ja näin rikkonut välipuheen. Mutta koska Heikki Heikkilä ei ole voinut luotettavasti näyttää tuon Heikki Niemen menettetyn kautta kärsimänsä vahingon suuruutta, katsoo Keisarillinen Senaatti ettei Heikkilä ole esittänyt syytä muuttaa sitä lopputulosta, johon Hovioikeus tuomiossaan on jutussa johtunut ja jon
ka nojalle asia siis jääpi sen ohessa että Heikki Heikkilä velvoitetaan korvaamaan Heikki Niemelle tämän Keisarillisessa Senaatissa, jutun vuoksi kärsimät kulut kuudellakymmenellä markalla. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: A; Jumlin. J. Em. Lignblad Gamndjelmma, A.O. Malin Gamndjelmma, A.O. Malin - Häf Hellen Maaliskuun 2. päivänä 1905. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa ovat Konsuli Olof Biiiloio, kymin pitäjästä, hakijana sekä Haapaveden pitäjän Haapajärven kylästä kotoisin oleva Meijerinomistaja Adam Moilanen vastaajana: Annettu Oikeusosastossa, 2. päivänä Maaliskuuta 1905. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Haastalettuansa Konsuli Niiloivin Kynin ja Pyhtään pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen on Adam Moilanen siellä lausunut, että Haapajärven kylässä asuva Talollinen Joonas Huikari eli Aittola oli syksyllä 1897. Konsuli Niilowin asiamiesten Talollisten Emil Kuggaksen ja Kustaa Törmqvistin kanssa sopinut, että Aittola seuraavan talven kuluessa toimittaisi Konsuli Briilowille 1000. metristä kuutio syltä tämä: J. E. F. A. K. - t. &s. - 11. H. J. B. - J. O. K. Så No 186. Pag. 168. R. D. 1904.
kuorittuja närepropsia eli niin sanottu ja paperipuita, 24. markan hinnasta huutiosyleltä, Pyhäjoen ja Pirnesojan rännoille Haapaveden pitäjässä, ollen puiden hinta maksettava heti kun ne Konsuli Bielowin puolesta olivat ote tut vastaan, kuin myös että Joonas Aittola sittemmin sopimuksen mukaan oli Konsuli Buloiville toimittanut Pirnesojan rannalle 500. kuutiosyltä, Murto-ojan suuhun 30. kuntiosyttä ja Pyhäjoen rantaan ainakin 20. kuutioryltä propsipuita, joista määristä kunminkin korkeintaan 100. kuntiosyllä oli jäänyt kuorimatta, jota paitsi Joonas Aittola oli Konsuli Niilonville luovuttanut metsään Pirnesojan läheisyyteen hankkimansa 80. kuutionyltä propsipuita 10. markan hinnasta kuutiosylen. Kun Joonas Aittola, joka Konsuli Niilowille toimittamistaan puista siis oli saapa kaikkiaan 21,200. markkaa, oli puiden hintaa vastaan saanut ainoastaan 14,3 13. markkaa, ja Konsuli Niiloivin hyväksi oli luettava kuorimatta jääneiden puiden kolomisesta 4. markkaa. 30. penniä huutios yleltä eli yhteensä 450. markkaa, on Adam Moilanen, jolle Joonas Aittola oli siirtänyt puheena olevan saamisensa, vaatinut että Konsuli Biilon velvoitettaisiin Adam Moilaselle suorittamaan mitä Adam Moilanen niin muodoin oli saapa eli 6,437. markkaa 6. prosentin vuotuisine korkoineen luettuna 1. päivästä Kesäkuuta 1898., jota ennen Konsuli Niiloin oli ottanut puut vastaan, kuin myöskin korvaamaan Adam Moilasen oikeudenkäymiskulut. Kanteesta kuulustettuna on KonJuli Biilow sitä vastustaneet, sillä perusteella että Joonas Aittola, vaikka hän oli ottanut vittaakseen propsipuut Pyhäjoen suuhun, ei ollut tätä sitoumustaan täyttänyt ja Konsuli Bielow Joonas Aittolan kanssa tehdyn uuden sopimuksen mukaan oli itse uilattanut puheena olevat puut määrä paikalleen sitä vastaan että vittokustannukset 146 17
luettaisiin pois puiden hinnasta. Kihlakunnanoikeus on 17. päivänä Toukokuuta 1902. julistamassaan päätöksessä mainitsemistaan syistä kumonnut Adam Moilasen kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Adam Moilanen vetoamalla oli saattanut Jutun, on tuomiossa 15. päivälti Elokuuta 1904. katsonut selvitetyksi, että Joonas Aittola Konsuli Bielowin asiamiesten Emil Kuggaksen ja Kustaa Törngvistin kanssa tekemänsä sopimuksen nojalla oli heväällä 1898. HonJuli Beitörville toimittanut propispuita Pirnesojan rannalle 500., Murto-ojan uuhun 30. ja Pyhäjoen rantaan 30. metristä kiintiösyltä eli yhteensä 350. metristä kuntiösyltä, joista 100. syllä olivat olleet kuorimattomia, sekä että Emil Kuggas ja Kustaa Törngvist olivat sitoutuneet suorittamaan Aittolalle saman hinnan kuin propsipuista paikkakunnalla siihen aikaan yleensä maksettiin eli 24 markkaa metaiseltä huutioseyleltä, mikä hinta oli suoritettava heti kun puut olivat vastaanotetut, kuin myös että hysymyksessä olevat puut olivat ennen jäiden lahtöä sanottuna keväänä Konsuli Niilowin puolesta yllämainituissa paikoissa otetut vastaan ja ittemmin Pyhäjoen suuhunuitetut; minkä vuoksi ja kun Joonas Aittola sitä paitsi oli Konsuli Niilarville luovuttanut metsään Pirnesojan lähei syyteen häneltä jääneet 80. huutiosyltä propsia 10. markasta kuutiosyleltä ja Joonas Aittola siis Konsuli Riilonville toimittamistaan puota oli ollut saapa yhteensä 21,200. markkaa, Hovioikeus velvoitti Konsuli Bieloivin suorittamaan Adam Moilaselle, jolle Joonas Aittola oli siirtä nyt puheena olevan saamisensa, mitä Adam Moilanen vielä oli saapa kun vasta mainitusta rahamäärästä vähennettiin Joonas Aittolan jo kantamat 14,313. markkaa ja 100. propsisylen kuorimisesta honsuli Niilowin hyväksi luettavat 450. markkaa, eli siis kuusituhatta neljäsataa kolmekymmentäseitsemän 47 7
markkaa kuuden prosentin koron hans sa 1. päivästä Kesäkuuta 1898. sekä tuhannella kahdellasadalla markalla. korvaamaan Adam Moilasen oikeudenkäyntikulut. Hovioikeuden tuomioon on Konsuli Biiforo hakenut muutosta perustelmalla, johon Adam Moilanen on vastannut; ja on sen jälkeen suullinen kuulustelu täällä tapahtunut, kuten siinä tehty pöytäkirja lähemmin osottaa. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Konsali Biolow ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden yllä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan KanJuli Biilon sen ohessa korvaamaan Adam Moilaselle hänen täällä jutussa kärsimänsä kulut kahdeksallakymmenelläviidellä markalla. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. fl. Sökman Em Lujeblad J N Banumnd A; Niemin Verner Hjelning Johannes Litteng. Asian Karsten. Maaliskuun 3 päivänä 1905. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tullassa velkomusjutussa, jossa Juvan pitäjän Auvilan kylästä kotoisin olleen Kauppiaan Hjalmar Wilhelmi Bagge-vainajan konkurssiin luovutetun pesän toimitsijamies Hovioikeudennotario Konstantin Relander, Turun kaupungista, on hakijana sekä Hjalmar Wilhelmi Baggen isä Talollinen Antti Wilhelmi Bagge, mainitusta Auvilan kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Maaliskuun 3 päivänä 1905. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niis tä saanut tietää seuraavaa: Haastatettuansa Antti Wilhelmi Baggen luvan pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen ovat Hovioikeudennotario Relander ja edellämainitun konkurssipesän toinen toimitsijamies Herastuomari Juhana Taskinen, kerrotussa toimessaan siellä lausuneet, että Antti Wilhelmi Bagne. Hjalmar Wilhelmi Baggen kuoltua Heinäkuussa vuonna 1900, oli jonkun ajan ja aina siksi, kunnes Hjalmar Säsnä: J. G. S. A. K. W. L. H. J. N. B. Haf Hu100 No 187. Pag. 190. R.D. 1904.
Wilhelmi Baggen oikeudenomistajat olivat luovuttaneet hänen jäämistönsä konkurssiin, jatkanut tämän Auvilan kylässä Antti Wilhelmi Baggen omistamalla tilalla harjoittamaa kauppaliikettä ja useissa eri tilaisuuksissa sitoutunut vastaamaan Hjalmar Wilhelmi Baggen veloista, jonka vuoksi ja kun konkurssipesän velat ja muu vähennys olivat paitsi suoritettavia korkoja yhteensä 8343 markkaa 65. penniä suuremmat kuin pesän varat, pävarmoja saatavia lukuun ottamatta, Hovioikeudennotarie Relander ja Juhana Taskinen ovat vaatinut Antti Wilhelmi Baggen velvoittamista maksamaan Relanderille ja Taskiselle heidän edellämäinitussa toimessaan viimeksimainittu rahamäärä ynnä kuuden prosentin korko 4993 markalle 26 pennille, josta rahamäärästä konkurssiasiasa julistetun tuomion mukaan oli suoritettava korkoa maksupäivään asti, kuitenkin myöntäen Antti Wilhelmi Baggelle oikeuden kantaa mitä konkurssipesän epävarmoista saatavista ehkä keräytyisiKastatessaan kanteseen on Antti Wilhelmi Bagge kieltänyt jatkoneensa Hjalmar Wilhelmi Baggen kauppaliikettä hänen kuoltuaan tai sitoutuneensa vastaamaan Hjalmar Wilhelmi Baggen veloistaKihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin olivat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on Marraskuun 12 päivänä 1902 julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Hjalmar Wilhelmi Bagge - vainaja Säessään si asunut yhdyspesässä Antti WilhelmiBaggen kanssa ja että viimeksimainittu Hjalmar Wilhelmi Baggen kuollessa oli ottanut tämän johtaman kauppaliikkeen haltuunsa ja jatkenut sitä menetellen kuten yhtiömies ainakin, jonka vuoksi Kihlakunnanoikeus, nojautuen Kauppakauren 15 luvun säännöksiin, on velvoittanut Antti Wilhelmi Baggen suorittamaan Hovioikeudennotarie Relanderille ja Juhana Taskiselle, heidän sanotussa toimessaan, vaaditut kahdeksantuhatta kolmesataa neljäkymmentäkolme markkaa kuusikymmentäviisi penniä ynnä kuuden prosentin koron neljästätuhannesta yhdeksästäsadasta yhdeksästakymSS 14
menestäkolmesta markasta kahdestakymmenestäkuudesta pennistä viimeksimainitusta päivästä alkaen siksi kunnes täysi maksu tapahtui, kuitenkin vähentämällä mitä konkussipesän epävarmoiksi merkityistä saatavista sitä ennen ehkä konkussipesään karttuisi; ja jäivät mainitut epävarmat saatavat maksiihetkestä alkaen Antti Wilhelmi Baggen kannettaviksi. Sen ohessa velvoitettiin Antti Wilhelmi Bagge kahdellasadalla markalla korvaamaan Hovioikeudennotasio Relanderille ja Juhana Taskiselle heidän jutussa kärsimänsä kulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Antti Wilhelmi Bagge oli vetoamalla saattanut jutun, on Lokakuun 15 päivänä 1904 antamallaan tuomiolla sen ratkaissut; ja koskei oltu näytetty että Antti Wilhelmi Bagge olisi sitoutunut maksamaan Hjalmar Wilhelmi Baggen velkoja tahi että Antti Wilhelmi Bagge muulla perusteella olisi velvollinen niistä vastaamaan, on Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen: vapauttanut Antti Wilhelmi Baggen kaikesta maksuvelvollisuudesta asiassa, minkä ohessa Hovioikeudennotarie Relander ja Juhana Taskinen, edellämainitun konkurssipesän puolesta, velvoitettiin suorittamaan Antti Wilhelmi Baggelle häneltä Kihlakunnanoikeudessa juttuun menneiden kulujen korvaukseksi kolmesataa markkaa. Hovioikeuden tuomioon on Hovioikeudennotario Relander hakenut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Antti Wilhelmi Bagge on säädetyssä järjestyksessä vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Hovioikuudennotarie Relander ole esiintuonut syytä Hovioikeuden tuomion muuttamiseen muun puolesta kuin että Hjalmar Wilhelmi Bäggen konkussipesä asian laatuun nähden vapautetaan suorittamasta Antti Vilhelmi Baggelle Hovioikeuden hänelle tuomitsemaa oikeudenkäyntikulujen korvausta. Näin oikaistuna jää Hovioikeuden tuomio pysyväksi muuten eli mikäli mainitun konkurssipesän puo150 de