Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
tuisine korkoineen erääntymispäivästä heinäkuun 5 päivästä 1909 lukien kunnes täysi maksu tapahtui sekä korvaamaan kauppahuoneella jutusta ollut kulut Raastuvanoikeudessa kolmellasadalla ja Hovioikeudessa kuudellakymmenellä markalla. Hovioikeuden tuomioen on Juho Kykänen anonut muutosta perustelmalla, johon kauppahuoneen puolesta on vastattu Sonaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei ole oihetta muulla tavoin muuttaa Hovioikeuden tuomiota, kuin että Juho Nykänen vapautetaan suorittamasta hänen kauppahuoneelle maksettavakseen määrättyä korvausta kauppahuoneen kuluista Hovioikeudessa kuuttakymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootSuomen Senaatti: August Lybergh Johannes Peltonen John Nordgren. A. W. Heikkilä. J. A Pehllonen. Omantsellman Joulukuun 18 päivänä 1917 Suomen Senaatin tuomio nostorahoin Waasan Hovioikeudesta tulleessa testamentin moitetta koskevas sa jutussa, jossa ovat Petäjäveden pitäjän Rukoilan kylästä oleva Talollinen August Salomoninpoika Järvis, hakijana, sekä Talol liset Nestor Pulkimäki, Multian pitäjiin Isojärven kylästä, omasta puolestaan ja vaimonsa Ida Salomonin tytär Pulkimäen edumiehenä, ja Johan Tikka, Pelajäveden pitäjän Kuivasmäen kylästä, samoin omasta puolestaan ja vaimonsa Emilia Salomonin tytär Tikan edusmiehenä ynnä Talollisenpojat Otto Salomoninpoika Jäinis, maijutusta Rukoilan kylästä. ja Kalle Salomoninpoika Järvis eli Hirinkangas, sanotusta Kuivasmäen kyläsLämä: A. - J. P. J. N. A. W. H. Bl. — F: P. 213 No 2241. Pag. 205. R.
tä, saapuville tulleina, mutla Talollisenpoika Markus Nikolai Salomoninpoika Jänis, Rukoitan kylästä ja Anoitsijanvaimo Hilma Salomoniitytär Wuorio, Jyviiskylän kaupungista, tulematta jääneiniä, vastaa jina: Annettu Oikeusomistussa joulukuun 18 päivänä 1917. Senaatti on itullensä esittelyt tänyt julun kirjat ja niistä, mikale nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa Sittenkuin. Nestor Puthimäki ja hänen myötäpuolenne olivat Jyväskylän, Pitäjäveden ja Toika kan pitäjäin käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa maaliskuun 19 päivänä 1912 valvoneet Ida Putkimäen, Merhun Nikolai, Otto ja Kalle Jainiksen, Emilia Tikun ja Hilma Kuorion 8 päivänä lokakuuta 1911 huolleen esiin Eläkemiehen Salomon Juhonpoika Jainikun toukokuussa vuonna 1907 tekemän mullisen testamentin, jossa hän oli määrännyt, ellei hänen poikansa August Jänis, joka halvasta hinnasta oli ostanut Salomon Jäniksellä tulon, saanut periä mitään hänen jäljelle jäävästä omaisuudestaan, vaan että se oli jaettava hänen muiden lastensa kesken, on August Junis nostanut. Nestor Pulki mäksä ja hänen myötäpuoleansa vastaan mainitussa Kihlakunnanoikeudessa julkisen kanteen että, koskee Salomon Jänis testamenttina valvotuilla sanoillaan ollut tarkoittaneet tehdä testamenttia, ja hän sitäpaitsi jälkeenpäin ole määrännyt omaisuudestaan toisella tavalla, sekä koska Salomon Jäniksen jäämistöstä oli ennen kysy myksessäolevan testamentin valvamista asianosaisten läsnäollessa helmikuun 3 päivänä 1912 toimitettu lainvoiman saanut perinnönja ko, jossa August Jainiksellekin oli jaettu lainmukainen perintöosuus 214
edelläkerrotut testamenttina valvotut puheet julistettaisiin voimattomeksi ja Nestor Pulkimäki myötäpuolinteen velvoitettaisiin korvaamaan August Jäniksen oikeudenkäyntikulut. Nestor Putkimäen ja hänen myötäpuoltensa vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus syyskuun 17 päivänä 1914 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt August Jäniksen jutussa ajaman kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi. August Jänis oli vetoimalla suattanut jutun, on toukokuun 12 päivänä 1916 antanut siinä tuomion; ja koska Salomon Joiniksen jälkeen pidetty. perinnönjako oli toimitettu edellytykrin että kaikilla perillisillä oli perintöön yhteiläinen oikeus, eikä Kestor Putkimäen ja hänen myötä puollensa siis, allekirjoittaosavan sanotussa toimituksessa laaditun asiakirjan, voitu katsoa luopuneen heille myöhemmin liedoksi saamansa testamentin perusteella tulevasta paremmasta oikeudesta Salomon Jäniksen omaisuuteen, sentähden ja kun ulvitetty oli, että Salomon Jänis oli kahden tolistajan läsnäollossa ja muolenkin laillisessa järjestyksessä tehnyt silloi jen testamentin kuin minkä Nestor Putkimäki ja hänen myötäpuolensa olivat valvoneet Hovioikeus on jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen lopputukseen varaan sekä velvoittanut August Jäniksen viidel läkymmenellä markalla korvaamaan Nestor Pulkimäellä ja hänen myötäpuolillaan jutusta Hovioikeudessa ollut kulut. Hovioikeuden tuomioon on Angust Jänis anoneet muutosta perus tilmatta, johon Nestor Putkimäki. Johan Tikka, Otto Jänis ja Kalle Jänes eli Hirskangas ovat vastan neet. Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei August Jänis ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan August Ja215
ris maksamaan Nestor Pitkimäelle ja hänen täällä oleville myötäpuolilleen heillei Senaatissa jutun vuoksi ollenden kulujen korvauksi sata markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Suomen Senaatti: August Nybergs Manne Peltonen Johan Nordgren. A. W. Heikkilä. F. A. Pehkonen. Allan DahlbeokJoulukuun 18 päivänä 1917 Suomen Senaatin tuomio nostorahoin Waasan Hovioikeudesta tulleessa kiinteistön luovutusta koskevassa jutussa, jossa ovat Talollisenpoika Jooseppi Juhonpoika Lemponen, Ylistaron pitäjän Torkkolan kylästä, toisella ja Talollinen samasta kylästä Juho Juhonpoika Lomponen, toisella puolella, vuoroin hakijoina ja vastaajina: Annettu Oikeusosastossa joulukuun 18 päivänä 1917. Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Haastatettuaan Juho Lemposen Isonkyrön ja Ylistaron pitäjien käräjäkunnan 1914 vuoden varsinaisiin syyskäräjiin on Jooseppi Lemponen. Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että asian osaisten isvisä, elokuun 9 päivänä 1858 kuollut Matti Kustaanpoika Lemponen, joka aikanaan oli omistanut Lemposen 7/32 manttaalin perintötalon No 1 edellämainitussa Torkkolan kylässä, oli Liiskä: J. G. A. C. - V. H. - K. B. B. F. M. SS: 6 No 900 Pag. 231 R. D. 1916.
saanut tämän tilan omakseen siten, että hän oli perinyt isältään Kustaa Juhonpojalta 1/24 manttaalia, veljeltään Juho Kustaanpojalta 1/108 manttaalia ja äidiltään Hedvig Iisakintyttäreltä 53/1728 manttaalia eli yhteensä 47/576 manttaalia sekä ostanut yhdessä vaimonsa Maria Esaiaksentytär Lemposen kanssa veljiltään ja sisariltaan näiden vanhemmiltaan ja veljeltään Juho Kustaanpojalla perimät osuudel, yhteensä 79/576 manttaalia, jolla viimeksimainitullakin osuudella siis sukuun ostettuna oli Matti Lemposen kädessa ollut perimysmaan luonne; että vaikka näin ollen koko talo olisi Matti Lemposen kuoltua ollut perintönä tulevä hänen lapsilleen Esaias, Juho Hedvig ja Sanna Liisa Lemposelle, tapahtuneessa jaossa kuitenkin oli kolmas osa avioliiton aikana sukuun ostetusta osuudesta eli siis 79/1728 manttaalia naimaosana jaettu Maria Lemposelle sekä jäljellä oleva osuus 299/1728 manttaalia ositettu Matti ja Maria Lemposen äskenmainittujen lasten kesken, joista Esaias ja Juho Lemponen olivat kumpikin saaneet kaksi huudetla osaa siitä eli 598/10368 manttaalia sekä Hedvig ja tunna Liisa Lemponen kumpikin kuudenneksen eli 299/10368 manttaalia; että Hedvig Lemponen sittemmin oli kuollut ja hänen äskenmainitusta osuudestaan elivät perineet hänen äitinsä Maria Lemponen kolmannen osan eli 229/3104 manttaalia sekä hänen veljensä ja sisarensa yhteensä kaksi kolmatta osaa siten, että Esaias ja Juho Lemponen olivat kumpikin saaneet siitä kaksi viidettä osaa eli 229/3 1880 manttaalia ja Tanna Liisa Lemponen viidennen osan eli 229/7760 manttaalia, että Juho Matinpoika Lemponen, joka siis oli Lemposen talosta perinyt yhteen sä 50/50 manttaalia, oli sittemmin kolmella toukokuun 28 päivänä 1873 tehdyllä kauppakirjalla ostanut äidiltään Maria Lemposelta tämän edellämaitut osuudet talosta, yhteensä 1721/3 1904 manttaalia, velivainajansa Esaias Lemposen alaikäisten lasten Juho Esaiak senpoika ja Maria Joosefiina Esaiaksen 217
tytär Lemposen holhoojalta heidän i sältään perimänsä osuuden 50 83/77700 manttaalia sekä sisareltaan Sanna Liisa Lemposeltä ja tämän mieheltä Iisakki Esanpoika Torkolta eli Hölsöltä Sanna Liisa Lemposen osuuden eli yhteensä 508/155520 manttaalia, mitkä kaikki osuudet siis olivat sukuun ostettuja; sekä että Juho Matinpoika Lemponen, joka oli asianosaisten isäja hänen vaimonsa Amalia Matintytär olivat sittemmin kesäkuun 4 päivänä 1913 laaditulla kauppakirjalla pojalleen Juho Lemposelle myyneet koko Lemposen 7/32 manttaalisen talon irtaimistoineen myyjille tulevaa eläkettä ja 7000 markan kauppahintaa vastaan, joka oli maksettava luovuttajain toiselle pojalle Jooseppi Lemposelle; ja koski koko Lemposen 7/32 manttaalinen talo edellämainituilla perusteilla oli Juho Matinpoika Lemposen kädessä ollut perimysmaan luontoinen ja siis sukulunastuksen alainen, on Jooseppi Lemponen, tulletettuaan Kihlakunnanoikeuteen edellämainittujen käräjien ensimmäisenä istuntopäivänä sukulunastusrahana 3500 markkaa, vaatinut, Juho Juhonpoika Som posen velvoittamista hänelle luovutta maan puolet useinmainitusta Lemposen 7/32 manttaalin talosta sen tödellista kauppahintaa suhteellisesti vastaavästä lunastuksesta, joksi Jooseppi Lemponen, kun kauppaan oli sisältynyt myöskin viidentuhannen markan arvoi nen irtaimisto, on katsonut 1000 markkaa riittävän. Kanteesta kuultuna on Juho Juhonpoika Lemponen väittänyt, että kun Maria Lemposella maaliskuun 23 päivänä 1807 annetun Kuninkaallisen selityksen 1 kohdan mukaan oli ollut naima osa siihen 7,9576 manttaalia Lemposen talosta, jonka hän ja hänen miehensä Matti Lemponen avioliittonsa aikana olivat ostaneet jälkimmäisen sukulaisilta, ja Matti Lemposen jälkeen pidetty pesänositus, jossa Maria Lemposelle tämän mukaisesti oli jaettu kolmas osa tuosta osuudesta, sitäpaitsi oli saanut lainvoiman, Jooseppi Lemposen väite
siitä, että tämä talonosuus Matti Lemposen kuoleman jälkeen olisi ollut jaet tava ainoastaan hänen lapsilleen, oli aiheeton; että se osuus puheenalaisesta talosta, jonka Juho Matinpoika Lemponen oli ostanut äidiltään Maria Lemposelta, Kuninkaallisen selityksen mukaan 4 päivältä helmikuuta 1801, huolimatta siitä että Juho Matinpoika Lemposella siihen muuten olisi ollut perintäoikeus, oli Juho Matinpoika Lemposen kädessä ollut ansiomaata, joka ei ol lut sukulunastuksen alainen; että mitä tuli niihin osuuksiin, jotka Juho Matinpoika Lemponen oli ostanut Sännä Liisa Lemposelta ja tämän mieheltä Iisakki Torkolta sekä Esaias Lemposen alaikäisiltä lapsilta, nämät osuudet hyllä olisivat olleet sukulunastuksen alaisia sen lainsäädännön mukaan, joka oli voimassa silloin kuin nämät kaupat tehtiin, mutta että, koska sukuun ostettu maa 27 päivänä kesäkuuta 1878 annetulla asetuksella oli merkitykseltään muuttanut siten, että sillä nyt temmin tarkoitettiin ainoastaan sel laista perimysmaata, joka oli ostettu vanhemmilta tai lapsilta, ja sanot tu asetus oli sovellutettava kaikkiin tammikuun 1 päivän 1879 jälkeen nostettuihin sukulunastus riitoihin, Joo seppi Lemposella ei ollut oikeutta näitäkään osuuksia lunastaa sukuun, sekä että mitä vihdoin tuli niihin osuuksiin vielämainitusta talosta, jotka Juho Matinpoika Lemponen oli perinyt isältään Matti Lemposelta ja sisareltaan Hedvig Lemposelta, Juho Matinpoika ja Amalia Lemponen olivat puheenalaisessa kauppakirjassa määränneet, että siitä puoliskosta, jon ka Jooseppi Lemponen oli oikeutettu näistä osuuksista perimään, Juho Lemposen tuli hänelle kauppahinnasta maksaa lunastuksena 6000 markkaa, mikä määrä kyllin vastaisi tämän osuuden arvoa. Tähän nähden ja kun Juho Matinpoika Eemposella Al. K. 8 luvun 1 SS:n mukaan oli lupa lahjoittaa kenelle tahansa aikanaan ostamansa talonosuudet sekä Juho Ma219
tinpoika ja Amalia Lemponen talon luovutuksessa olivat edellä mainitulla. tavoin ottaneet huomioon Jooseppi Lemrosen oikeuden puoleen Juho Matinpoika Lemposen perimysmaasta, on Juho Juhonpoika Lemponen vastustanut kannetta, kuitenkin samalla ilmoitta en suostuvansa luovuttamaan Joosepri Lemposelle puolet Juho Matinpoika Lemposen perimistä osuuksista Somposen talosta sitä vastaan että Jooseppi Lemponen luopuisi kauppakirjassa hänelle määrätystä lunastenssummasta sekä suhteellisesti vastaisi Lemposen talosta maksettavasta eläkkees tä ja muista talon rasituksista. Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat vaatineet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on lokakuun 5 päivänä 1914 julistetulla päätöksellä siinä mainitsemillaan perusteilla, samalla kuin kan ne muissa osissa hyljättiin, tuominnut Juho Juhonpoika Lemposen Jooseppi Lemrosen vapaaseen hallintaan ja nautintaan heti luovuttamaan puolet eli 5083 /15,550 manttaalia Juho Matinpoika Lemposelle isävainajaltaan Matti Lemposelta ja sisarvaina jaltaan Hedvig Lemposelta perintönä tulleista yhteensä 5083/7760 manttaalista useinmainittua Lemposen taloa sekä määrännyt, että Jooseppi Lemposen tuli siitä lähtien vastata kaikista sanottuun talonosuuteen kuuluvista rasituksista ja maksuista manttaalin mukaan ja että Jooseppi Lemposen Kihlakunnanoikeuteen tallettama sukulunastuoraha 3500 markkaa oli annettava hänelle takaisin kuin myöskin velvoittanut Juho Juhonpoika Lemposen sadalla viidelläkymmenellä markalla korvaa maan Jooseppi Lemposen oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset puolin ja toisin olivat vetaamalla saattaneet jutun, on toukokuun 26 päivänä 1916 antamassaan tuomiossa lausunut, että mitä ensin tuli Juho Matinpoika Lemposen äidiltään Maria Lemposelta ostamaan 220
tämän naimaosaan, eli 7/1728 manttaalia, sekä Iisakki Torkolta ja hänen vaimoltaan Sanna Liisa Lemposelta ynnä Esaias Lemposon alaikäisten lasten holhoojalta ostamiin osuuksiin puheenalaisesta Lemposen talosta, niin koska Maria Lemposelta, huolimatta siitä että hän ja Matti Lemponen olivat ostaneet 79/576 manttaalia Matti Lemposen sisaruksilla, maaliskuun 23 päivänä 1807 annetun Kuninkaallisen selityksen 1 kohdan mukaan oli tähän osuuteen ollut nai maosa, jommoinen hänelle Matti Lemposen jälkeen toimitetussa pesanosituksessa oli jaettukin, ja mainittu 79/1728 manttaalinen osuus siis Juho Matinpoika Lemposen kädessä helmikuun 4 päivänä 1801 annetun Kuninkaallisen selityksen mukaan oli ollut ensiomaata, sekä ne osuudet, jotka Esaias ja Sanna Liisa Lemponen olivat perineet isältään Matti Lemposelta ja sisarel taan Hedvig Limposelta ja jotka Juho Matinpoika Lemponen sittemmin oli heillä ostanut, huolimatta siitä että ne näiden ostajen aikaan voimassa olleen lain mukaan olivat Juho Matinpoika Lemposen kädessä olleet sukuun ostettua maata, kesäkuun 27 päivänä 1878 annetun asetuksen mukaan, jolla sukuun ostetun maan merkitystä oli muutettu siten, että sillä tarkoitetaan ainoastaan sellaista perimysmaata, joka oli ostettu vanhemmilta tai lapsilla, olivat menettäneet sanotun ominaisuutensa, sentähden Hovioikeus jätti asian tässä osassa Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan Mikäli kanne taas koski muita Juho Matinpoika ja Juho Juhonpoika Lemposin väliseen kauppaan sisältyviä talonosuuksia, niin koska Maria Lemponen oli Juho Matinpoika Lemposelle myymästään osuudesta perinyt 22/3 104 manttaalia tyttäreltään Hedvig Lemposelta ja tämä osuus siis Juho Matinpoika Lemposen kädessä oli ollut sellaista sukuun ostettua maata, joka Maakaaren 5 luvun 3 SS:n ja edellämaini tun, helmikuun 4 päivänä 1801 annetun 221
Kuninkaallisen selityksen mukaan oli sukulunastuksen alaista, ja Juho Matinpoika Lemponen oli Juho Juhonpoika Lemposille myymästään talosta perinyt isältään Matti Lemposelta 598/10368 manttaalia ja sisariltaan Hedvig Lemposelta 229/3880 manttaalia, sekä Jooseppi Lemponen siis Maakaaren 5 luvun 1 SS:n mukaan oli oi keutettu sukuun lunastamaan puolen näistä osuuksista, velvoitettiin Juho Juhonpoika Lemponen luovuttamaan Joosippi Lemposelle puolet äskenmainituista 299/3104, 598/10368 ja 299/388880 manttaalista, jotka yhteensä tekivät 4661/15250 manttaalia, eli siis 106/3 1840 manttaalia puheenalaisesta Lemposen talosta ensimmäisenä lähtöpäivänä sen jälkeen eli maaliskuun 14 päivänä 1917, sitä vastaan että Jooseppi Lemhonen lunastusoikeutensa menettämi sen uhalla sitä ennen Juho Juhonpoika Lemposelle säädetyssä järjestyksessa jättäisi lunastussumman, joka, kun Juho Juhonpoika Lemposen koko talosta ja sitä seuranneesta irtaimistosta maksamasta kauppahinnasta ainakin Jooseppi Lemposelle kauppakirjassa määrätty lunastus 6000 markkaa oli katsottava kiinteistön kauppahinnaksi, oli laskettava suhteellisesti 6000 markan hinnan mukaan koko talosta, sekä palkitsisi kaikki Juho Juhonpoika Lemposen taloon ja sen tähden tekemät tarpeelliset kulut ja hyödylliset päran nukset; minkä ohessa Jooseppi Lemposen tuli mainitusta päivästä lähtien vastata kaikista hänelle tuomittuun talonosuuteen kuuluvista rasituksista ja maksuista manttaalin mukaan sekä Juho Juhonpoika Temponen, koska kysymyksessa olevassa kauppakirjassa oli määrätty maksettavaksi Jooseppi Lemposelle 6000 markkaa lunastuksena siitä osuudesta, joka hänelle olisi tuleva Juho Matinpoika Lemposen Matti ja Hedvig Senposelta perimistä edellämainituista osuuksista, joista nyt oli hänelle puoli tuomittu, vapautettiin Jooseppi Lemposelle maksamasta tätä lunastuosummaa; ja saivat asianosaiset jutun näin päättyessä kumpikin itse kärsiä heillä 222
asiasta sekä Kihlakunnanoikeudessa että Hovioikeudessa olleet kustannukset. Hovioikeuden tuomioon ovat asian osaiset molemmin puolin anoneet muutosta, minkä jälkeen he ovat toistensa muutoksen hakemuksiin vastanneet. Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska se seitsemäntuhannen markan kauppahinta, jota vastaan Juho Matinpoika Lemponen ja Amalia Matintytär ovat myyneet ja antaneet pojalleen Juho Juhonpoika Lemposelle puheenalaisen talon irtaimistoineen, on luovutetun omaisuuden arvoon nähden, irtuimisto kun yksin on todistettu olevan kuudentuhannen markan arvoinen, aivan mitätön sekä kauppahinta sitä paitsi on määrätty suoritettavaksi Jooseppi Lemposelle, niin ja kun edellämainittua Juho Juhonpoika Lemposen vanhemmilleen suoritettavaa elinkautesta eläkettä ei voida pitää kauppahinta na, Senaatti katsoo että sanottu välikirja 4 päivältä kesäkuuta 1913 on tehty lahjoitusta tarkoittamalla ja että puheena oleva luovutus siis on lahjan luontoinen, minkä vuoksi Jooseppi Lemponen ei ole oikeutettu voittamaan sanottua taloa tahi osaa siitä sukuun. Mutta koska 5083/7770 manttaalia Lemposen talosta on, kuten Hovioikeus on lausunut, Juho Matinpoika Lemposen kadessa ollut perimysmaata, jota koske va lahjoitus hänen perillisillään on valta Maakaaren 8 luvun 1. SS:n mukaan peruuttaa hänen kuoltuaan, ja Juho Juhonpoika Lemponen tämän oikeuden- käynnin kestäessä on selittänyt suostuvansa jättämään sanotun manttaaliosan Jooseppi Lemposelle, sentähden ja ottaen myöskin huomioon että Juho Matinpoika Lemponen on kuollut ennen jutun käsittelyä Kihlakunnanoikeudessa, Senaatti harkitsee oikeaksi sillä tavoin hyväksyä Jooseppi Lemposen asiassa ajamin kanteen Lemposen talon määrättyjen osien luovittamisesta hänelle, että Juho Juhonpoika Lemponen velvoitetaan ennen 14 päivää maaliskuuta 1918 jättämään puolet yllämainituista 50 837/78 manttaalista Lemposen taloa, eli 5083 /1055/20 manttaalia siitä, Jooseppi Lemposelle, jonka 223
tulee sitä ennen, hänelle tuomittujen talonosuuksien manttaalin mukaan, korva ta Juho Juhonpoika Lemposelle tämänti laan panemat tarpeelliset ja hyödylli set kustannukset sekä vastaanottopäivästä alkaen ottaa osaa talosta menevään eläkkeeseen ja talon muihin rasi tuksiin myöskin manttaalin mukaan. Asian näin päättyessä oikeutetaan Jooseppi Lemponen nostamaan tallettaman sa sukulunastusrahat ja vapautetaan Juho Juhonpoika Lemponen maksamasta Jooseppi Lemposelle edellämainitussa välikirjassa Juho Matinpoika Lemposen isältään ja sisareltaan perimän talonosan puoliskosta määrättyä kuudentuhannen markan lunastushintaa Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Suomen Senaatti. Juliuskpotenhett Arll Charpintin Juliusdotenhett Arll Charmentin SS: 8 Väinö Hirvinen Vilhelm Blåfield. Väinö Hirvinen Vilhelm Blåfield. O. F. Möre Joulukuun 19 päivänä 1917 Suomen Senantin tuomio nostorahoin Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomisjutussa, jossa Talollinen Kalle Lähteenmäki, Virtain pitäjän Vaskiveden kylästä, on hakijana sekä Osakeyhtiö. Septumjonka kotipaikkana on Tamperien kaupunki, vastaajana: Annettu Oikeusorastossa 19 päivänä joulukuuta 1917 Sangatti on itsellensä esittelyttä, nyt jutun kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa. sittenkuin Kalle Lähteenmäki 17 päivänä tammikuuta 1913 laaditul la välikirjalla oli luovuttanut hakkanoikeuden tarkiveden kylässä omistamaansa lähtemmäen taloon kuuluvaan talukonmaaksi kutsuttuun metsäpalstaan Virtain pitäjässä asuvalle Liikimiehelle Juho Emil Nojoselle ehdolla, muun muassa, että kauppa hinnan jäännös 3500 markkaa ole maksettava senjälkeisen toukokuun aikana, sekä Kojonen oli saman vuoLäsnä: J. G.  Alh¬ V. V. R. B. K. No 2252. Pag. 112. R. D. 1917.
den huhtikuun 12. päivänä vuorostaan luovuttanut Osakeyhtiö Antiinille muträgalslalta kerrotun välikirjan nojalla hakkaamansa, viimeksi sanottuna päivänä tehdyssä luettelossa lähemmin mainitut puumäärät, ehdolla että yhtiön tuli merittaa Kalle Lähteenmäille edellä mainittu kauppahinnan jäännös 3500 markkaa, niin on Kalle Lähteenmäki. Waasan liänin Kuvernööriltä pyytämänsä ja saamansa määräyksen perusteella panetettuaan kysymyksessä olevalta maalla hakatuista puista takavarikkoon niin suurin osan kuin arvossa vastasi lähtiin mäen sanottua saatavaa korkoineen ja kuluineen, Osakeyhtiö. Nyhtunille toimitattamansa haastun nojalla Tämperun kaupunoin Maastuvanoikeudessa vaatinut yhtiötä velvoitettavaksi yllämainitun sitoumuksensa mukaan suorittamaan Lähtinmäelle 3500 mark kaa korkoineen 1 päivästä kesäkuuta 1913 sekä korvaamaan hänellä jutusta Maastuvanoikeudessa ja takava rikkohakemuksesta Kuvernöörin luona ollut kulut Asiassa kuultuna on Osakeyhtiö Nystun kieltänyt sitoutumensa vastaanaan puheenalaisen kauppahinnanjäännöksen suorittamisesta Kalle Lähtunnialle, sekittäen ettei yhtiö ollut saanut vastaanottaa Lähtemmäen maalta kuudettuja puita edes sitä määjiää, mikä edellä mainittuun luetteloon oli merkitty; ja kun Juho Emil Aaja nen, jolle yhtiä oli yksinomaan maksu velvollinen, oli yhtiöltä saanut maksua niin paljon että yhtiö, Vojoin joudut tua konkursitilaan, eli häneltä saa massa nein 1500 markkaa, on Osakeyhtiö. Nesteri anonut kannetta hyljättäväksi Kuulustettuaan Juho Emil Vejes lakin on Maastuvanoikeus 17 päivänä oulukuuta 1913 julistamallaan päätöksellä mainitsemullaan perusteilla velvoitta nut Osakeyhtiö Asiamies suorittamaan Kalle Lähteenmäelle vaaditut kolmetuhatta viisisataa markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen hut tuna 1. päivästä kesäkuuta 1913, kuu223
nes täysi maksu tapahtui, sekä beroaa maan Kalle Lähtänmäen kulut. Riivernöörin hona ja Maastuvanoikeudessa viidelläendulla seitsemälläkymmenelläviidellä markalla Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Osakeyhtiö i toitun oli vetoamalla saat tanut intun, on 23. päivänä tammikuuta 1917 antamassaan tuomiossa, noistaen Raastuvanoikeuden, muntte tyn ottaa tutkiaksen Kalle Lähtiin mäen vaatimus saada korvaasta hänella Kuvernöörin luona ollista kuluista, koskii Maastuvanoikeuden asiana ollet ollut antaa siitä lausuntoa katsonut, ettei Juho Emil Nojoren ja Osakeyhtiö Sehtunin välinen soimus Lähtemmäen talon maalla otettujen puiden luovuttamisesta Osakeyhtiö Noptunille oikeuttanut Kalle Lähtemmäksiä yhtiöltä saamaan vaatimaansa jään nössantavaa kolmeatuhatta viittäsataa markkaa, minkä vuoksi ja kun lähtiin mäki ei ollut näyttänyt olevansa muul lakoon perusteilla siihen oikeutettu, Hovioikeus, kumaten Raastuvanoikeuden päätöksen, on hyljännyt kanteen Hvarkauden tuomioon on Kalle lähteenmärki anonut muutesta perustetmalla, johon Osakeyhtiö Apturi on vastannut Bondatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Kalle lähtiin mäki ole esittänyt nytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja ulvoitetaan Wal1. Lahtunmäki merittamaan Osakeyhtiä Aaplemille, sittä Senaalessa jutun vuoksi olkiden kulujen korvaukseksi, sata markkaa siitä kaikki asianomaiset neudattakoot Suomen Sinvulli JuliusGrotenfelt. Axel Margentin JuliusGrotenpeld. Axel Margentin 5.o. liius. Vilhelm Blåfield 1. Harry begrotter 220