Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
kunnanoikeuden istuntoon 29. päivänä Lokakuuta 1901. ja ulosmitatun irtaimen omaisuuden omistusoikeutta koskevan asian tultua tuohon juttuun silloin yhdistetyksi olivat Hemming Waldemar ja Salomon Waara sen lisäksi mitä he ja Kuvernöörin luona oli rat esiintuoneet. Kihlakunnanoikeudessa lauruneet, että Hemming Waldemar ja Oskar Aleksander Waaran sukulainen Aurora Matilda Ölander oli eläessään luvannut testamentata heille kaiken jälkeensä jäävän omaisuuden ja että, kun Aurora Matilda Olander oli 3 päivänä Tammikuuta 1900 kuollut ehtimällä tehdä aikomaansa testamenttia, hänen poikansa oli kolmestusadasta markasta luovuttanut Hemming Waldemar Väärälle perintöoikeutensa kaikkeen äitivainajansa ukä kiinteään että irtaimeen omainut teen, mistä omaisuudesta Hemming Kahdeman Kaara oli 19 päivänä Kisäkuuta 1900. myynyt Impilahden pitäjän kirkonkylässä olivat rakennut set 4500. markan hinnasta, jolla hän nillen Oskar Aleksander Kaaran kans sa oli ryhtynyt kirjoittamaan kauproliikettä kaupparekisteriin ilmoitetut la toiminimellä Veljekset Waara, minkä vuoksi ja kun ulosmitattu kaupnaturavarasta siis oli Hemming Wäldomar ja Oskar Aleksander Wääran omaisuutta Hemming Kaldemar ja Salomon Waara, jälkimäinen yllämainitussa toimessaan olivat anonut, että sanottu kauppatavaravaran to julistettaisiin Hemming Waldenar ja Oskar Aleksander Waaran omaksi, johon anomukseen Salomon Kaara myöskin omasta puolestaan ja, Julia Waara olivat yhtyneet Kanteesta kuulusteltuina olivat Ruben nusmestari Wilkman ja hänen juttu kumppaniissa toistanut mitä he asiassa Kuvernöörin luona olivat vittämet ja pyytäneet kannetta hyljättäväksi, minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus päätöksensä 18. päivältä Heinäkuuta 1902 oli julistanut ulomita tut tavarat ja niistä kertunut niinikään domtteen kirjoitetut rahat Hemming 388
Maldemar ja Oskar Aleksander, Wänralle yhteisesti kuuluviksi Hovioikeus jonka tutkittavaksi niin hyvin Hemmina Waldemar ja Oskar Aleksander Kaara sekä Salomon Waara, viimeksimainittu holhoojatoimessaan, kuin myös Rakennumerastari Wilkman ja hänen asiakumppaninsa olivat jutun saattaneet, oli 26. päivänä Heinäkuuta 1905 annetussa tuomiossa siinä mainituilla perusteilla hyljännyt kanteen Hemming Waldemar ja Oskar Aleksander Wäärän varemmasta oikeudesta puheenalaisen omaisuuteen sekä velvoittanut sen ohessa Hemming Wäldemar ja Oskar Aleksander Saaran viidelläsadalla markalla korvaamaan Vitkmanin ja hänen asiakumppani ensa oikeudenkäyntikustannukset Kihlakunnanoikeudessa. Keisarillinen Penaatti, missä Hemming Kaldemar, Oskar Aleksander ja Salomon Naara olivat hakenut muutosta Hovioikeuden tuomioon oli tuomiossa 29 päivältä Toukokuuta 1906 lausunut ulvitetyksi, että Hemming Waldemar ja Oskar Aleksander Waara olivat omilla varoillaan sekä isänsä ja holhoojansa Salomon Waaran suostumukselsa ja äitinsä Julia Naaran vastuulsa toiminimeltä Veljekut Naara alkaneet siihen tarkoituksen vuokraa massaan huoneustossa kauppaliikseen, josta Elokuussa vuonna 1900. ilmoitus oli tehty asianomaiselle kruununvon sille; ja kuin kysymyksen joutunut, 11. päivänä Heinäkuuta 1901 ulosmita tut ja ulosottopöytäkirjaankin toimiminulle Veljekset Kaara kuuluvaksi merkityt kauppatavarat, käteiset rahat ja saatavat, yhteensä lasketut viidentuhanteen markkaan, tähän nähden ja huomioon oltaen, mitä muuten oli asiassa ulvitetty, olivat pidettävät Hemming Kaldemar ja Sokar Aleksander Jaaralle kuuluvina, oli Keisarillinen senaatti, kumaten Hovioikeuden tuomion, vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen påääasiassa. Sitten ovat Hemming Waldemar ja Oskar Aleksander Wiuru Rakennus mestareille Kikkmanille ja Mantilalle 759
sekä Talonomistaja Sundströmille toimitetun haasteen nojalla, Oskar Aleksander Kaarankin tultua villävälin täysiikäiseksi, Kihlakunnanoikeudessa lausunut joutumensa edelläkerrotusta takavari korta ja ulosmittauksesta kärsimään vahinkoa 255. markkaa 85. penniä sen johdosta, etteivät he olleet saaneet vastaanottaa Kruununnimismies Elven kysymyksessä olevasta kauppatavaravarantosta 2 päivään Syyskuuta 1902. mennessä myymäin tavarain hinnasta 1907 markasta 25. pennistä enempää kuin 1151 markkaa 40. penniä; 2019 markaa 7. penniä siten että äskensanottuna päivänä jälellä oleva, silloin toimitetussa ineen turauksessa 3761 markkaan 68 penniin arvioitu tavaravarasto oli Kruununnimismies Olevan mainitussa Syyskuussa pitämässä kahdessa eri huutokaurassa myyty 1901. markasta 43. viimeitä, josta summasta vielä oli minoine vähennetty 178 markkaa 37. penniä; 100. markkaa siten, että Hemming Häkkinen ja Oskar Alexander Kaaran oli läytynyt niiden kahden vuoden aikana, jolka kysymyksessä oleva takavarikko oli kestänyt, suorittaa vuokraa kaupraliikettänsä varten vuokraamastansa puotihuomesta ja muista suojista 200 markkaa vuodelta; sekä 2000 markkaa siten että Hemming Wäldomar ja Odrar Oikeander Kaaralla, joiden hallasta brotuin lavoin ole niisetty yli viiden tuhannen markan arvoinen kauppataaravaraste, 10 päivään Lokakuuta 1906 aikka oli mennyt hukkaan 3000 markkaan vuodessa nousiva kauppavitto; ja koska lakennusmestari Vikman ja hänen asiakumppaninsa olivat notkaansaattanut kuuluu, kaikkiaan 120/7 markkaan 22 penniin nelmän sähingon vakuuttamalla Kruununninimies Elmelle että takavarikkeen otilut ja ulosmitatut tavarat kuuluivat Salomon ja Juha Kaaralle sekä vaatimalla mitä takavarikkoon pantaiksi ja ulosotettavaksi kuin myös vastustamalla niin hyvin Kuvernöörin hena kuin Oikeudemakin takavari ken ja ulosmittauksen peruuttamista, ovat Hemming Väldemän ja Oskar 790
Aleksander Waara vaatineet, että Makennusmestari Wilkman ja hänen jultukumppaninsa velvoitettaisiin korvauksena oikeuttamastaan vahineesta Hemming Waldemar ja Oskar. Alex. rander Kaaralle maksamaan 22674 markkaa 22. penniä laillisine korkoineen Rakennusmestari Wilkman ja tämän asiakumppanit ovat vastustanut kannetta Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin myös ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikulustaan, on 22. päivänä Maaliskuuta 1907. julistetussa päätöksessä siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Rakonnimestarit Wikmanin ja Mantilan sekä Talonomistaja Sundströmin, joko yhtisesti tai kapellä varoja oli, kuittia vastaan Hemming Waldemar ja SokarAleksander Wäärälle suorittamaan kautussa mainitut ovät 225 markkaa 55 penniä ynnä 2019 markkaa 7 penniä eli yhteensä kaksituhatta kaksisataa seitsemänkymmentäneljä markkaa yhdeksänkymmentäkaksi penniä viiden prosentin korkoineen, lukien 11. päivästä Marraskuuta 1906. kunnes täysi maksu tapahtui, mutta hyljännyt Hemming Waldemar ja Oskar Aleksander Waaran siitä oli menevät vaatimukset se kä kuitannut oikeudenkäyntikulut riitapuolin kesken Hovioikeus, jonka tutkittavaksi niin hyvin Hemming Waldemar ja Oskar Aleksander Waara kuin Rakennusmesta Welkman ja hänen juttukumpra sinsä vetoamalla olivat saattaneet ja ten, on 20. päivänä Toukokuuta 1910 on tamassaan tuomiossa lausunut, ettei vät Hemming Waldemar ja Oskar Aleksander Kaaran kanteensa tueksi asiassa esiintuomat nyt ja asianhaa at olleet seuraatuisia, että ne oikeudellisesti voisivat luettaa Rakennummesta i Wilkmanille ja hänen julkumpi ranoillensa velvollisuutta korvala Hemning Käldeman ja Sokar Alexander käärälle kysymyksessä olevilla takara rikko- ja ulosmittaustoimenpikillä makdellisesti matkaansaatetun vahingon, minsä lahden Hovioikeus, kumoten Kihlakun792.
nanoikeuden päätöksen itse asiassa, on kyljännyt Hemming Valdemar ja Oskar Aleksander Waaran jutussa ajaman kanteen, mutta pysyttänyt Kihlakunnanoikeuden päätöksen mikäli oikeudenkäyntikustannukset oli asianosaisten kesken kuitattu. Hovioikeuden tuomioon ovat lemming Waldemar ja Oskar Aleksander Kaara anoneet muutosta perustelmalla, johon Rakennusmestarit Wilkman ja Mantila sekä Talonomistaja Sundström ovat vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koskei ole näytetty että Rakennusmestari Wilkman ja hänen asiakumppaninsa olisivat vaarilla ilmoituksella taivuttaneet ulosottomiehen panmaan takavarekkeen ja ulosmittaamaan puheeksi tulleen omaisuuden eikä Rakennusmestari Wilkmania ja hänen asiakumppanitaan siihen ulvitykseen nähden, mitä asiassa on esitetty, voida katsoa velvolliseksi muista kaan Hemming Valdemar ja Oskar Aleksander Waaran kanteensa perusteeksi mainitsemista syistä suorittamaan vaadittua vahingonkorvausta, harkitsee Keisarillinen Senaalle oikeaksi jättää asian sen loppupäätöksen varaan, johen Hovioikeus on tuomiosaan johtuut; ja velvoitetaan Hemming Waldenar ja Oskar Aleksander Waara suovittamaan Rakennasmestari Wilkmanille ja hänen asiakumppaneilleen heillä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi yhteensä seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset uudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti. dotter Andersin. B. Amberg Walter Andersin. H. Amuberg KJ Helanen. A. J. K. Lille Wällä. KJ Helanen. A. J. K. Lille Wällä. Ilmo Strömsten 792
Den 22. Oktober 1914. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsätt revisionsskilling, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål angående fastställande af extroprationslösen emellan Landthushållarene Waldemar Udd och Runal Björkman, från Osterby by i Strömfors socken, gemensamt sökande, samt Finska Kronan, svarande: Gifven uti Justitiedopartementet den 22. Oktober 1914. Kejserliga Senaten har låtit handlinarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande Sedan Kejserliga Senaten för Finland den 17. November 1904. förordnat, att Löfö och Lilla Löfö eller Tyskkolmen benämnda kolmar, hvilka underlydde Waldemar Vedel och Roman Björkman gemensamt tillhöriga Björkman benämnda hemman i Wähterpää by af Strömfors socken, borde ei proprieras för Lots- och fyrinrättningens behof samt arealen af den mark, som komme att för antydt ändamål afträdas, af vederbörande landtmätare beräknats till 2404. hektar åker, 1/144. hekkar äng, 1,160. hekOfde: W. A. B.t - Råt - A. R. . U. S. No 1412. Pag. 259. R. D. 1910.
tar odlingsbar jord, 9.060. hektur skogsmark och 10,583. hektar inpeslinmenter, hafva Wäldemar Udd och Roman Björkman hos den expropiationsnämnd, hvilken blifvit tillsatt för att uppskatta värdet af ifrågavarande mark, yrkat att utfå i ersättning för åkerjorden efter 3000. mark, för ängsmarken efter 2500. mark, för odlingsbår jord efter 2000. mark, för skogsmarken efter 600. mark och för impedementer efter 207 mark för hektar äfvensom dessutom vunnadt utslag utlåtit sig i s 200 mark för rektar äfvensom dessutom kunnadt utslag utlåtit sig i saken och 200 mark för rektar äfvensom dessutom kunnadt utslag utlåtit sig i saken och för vällande skog 200. mark; därå upropriationsnämnden den 16. Juli 1906. tillagt Waldemar Udd och Roman Björkman i godtgörda, efter beräkning af 200. lendomst än fyra och en half procent å mark för åker, 700. mark för äng, 500. mark för odlingsbar skogsmark, 250. mark för egentlig skogsmark och 50. mark för impedinenter allt för hektar, samt 200. mark för värande kog, sammanlagdt i med Udd och Björkman i sådant af1939. mark 5. penni, hvarefter Guvernörsenbetet i Nylands län medels utslag den 26. Mars 1907. fastställt eiprofriationsnämdens omförmälda värdering. Vid Häradsrätten i Lappträsk och strömfors socknars tingslag hafva Skuldemar Udd och Roman Björkman, efter stämning å Kronan, yrkat Kronans förplikande att till Hild och Björkman i uprofriadionslösen utgifva hvad de i förestående måtto fordrat samt att därutöfver godtgöra Udd och Björkman deras rättegångsumgälder. Efter det befogenheten af käromålet blift å Kronans vägnar motsagd, har Häradsrätten medels den 9. September 1907. afansett, på grund däraf att Kitelemar Udel och Tunur Björkman styrkt sig hafva från 6:det exproprierade området haft större n i godtgörelse, efter bräkning af 200 Emkomst än fyra och en half procent å n i godtgörelse, efter bräkning af 200 Emkomst än fyra och en half procent å det af extropriationsnämnden dem tilllagda ersättningsbeloppet, de af sagda jämnd åsatta värden för laga, hvarför Häradsrätten, med nedsättning likväl af 3o växande skog, sammanlagdt hvad Udd och Björkinen i sådant af seende fordrat, funnit skäligt för ifrågakomna område tillägga Udd och Björk man i ersättning följande belopp, nämligen för åkerjorden efter tvåtusen etthundra mark för hektur niohundra sjuttiofyå mark fyratio penni, för ängsmarken 794
efter ettusen sexhundra mark för hektar ettusen åttahundra trettiosex mark åttio penni, för odlingsbar mark efter ettusen tvåhundra femtio mark för hektar ettusen fyrahundra femtiosju mark femtio penni, för skogsmark efter fyrahundra tjugufem mark för hektar tretusen åttahundra femtiotre mark fem penni samt för impedinenter efter etthundra tjugufem mark för hektar ettusen trehundra tjugutvå mark åttiosju penni; och ålades förty Kronan att till Waldemar Udd och Roman Björkman fordradt hänseende erlägga inalles niotusen fyrahundra fyratiofyra mark sextiotvå penni samt att med tvåhundra mark godtgöra Udd och Björkman deras rättegångskostnader. Hofrätten, under hvars pröfning Wallemnar Udd och Roman Björkinan i vådeväg dragit målet, har medels dom den 19. Juli 1910. låtit vid Häradsrättens utslag bero, dock sålunda att, enär Udd och Björkman jämväl tillborde i ersättning för växande skog tvåhundra mark, det belopp Kronan hade att till dem i fordradt afseende erlägga rätteligen utgjorde tillhopa niotusen sexhundra fyratiofyra mark sextiotvå penni. Uti Hofrättens dom hafva Waldemar "Vid och Reinar Björkman anhållit om ändring medels hit ingifven deduktion som å Finska Kronans vägnar uttagits utan att bemötande likväl ingifvitsKejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Waldemar Udd och Einar Björkman icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förty kommer att förblifva. Det alle som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Walter Andersin. R. Annberg Walter Andersin. R. Annberg K.2. Helänen. A. 1. Kuusuvaara. K.2. Helänen. A. 1. Kuusuvaara. Uus Strömsten. 95
Lokakuun 23 päivänä 1914 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullussa konkursitilin moitetta koskevassa jutussa, jossa Tilan omistajat Paavali Silvenius, Orimattilan pitäjän Mallusjoen kylästä, ja Hannes Mattila, saman pitäjän Leitsamaan kylästä sekä Asianajaja Eljas Mikkilä, Lahden kaupungista, ja Talollinen Juho Iiskola, Iitin pitäjän Saaroisten kylästä, kaksi viimemainittua äskensanotun pitäjän Niinimäen kylästä olevan Tilano mistajan Juho Gustaf Saari sen konkurssipesän toimitsijamiehinä, yhteisesti ovat hakijoina sekä Ksitehtailija Rudolf Rädyn konkurssipesän toimitsejames Varatuomari Heikki Jauleri, Lahden kaupungista, poisjääneinä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 23 päivänä Lokakuuta 1914. S.S. - A. L. - J. P. - K. A. E. T:ff. 790 No 1414. Pag. 69. R. D. 1914.
Keisarillinen Senaatti on itselleen sittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Lahden kaupungin Raastuvan oikeudessa ovat Paavali Selvenius Hannes Mattila ja Juho Gustaf Saarinen lausuneet, että sittenkun he valvontapäivänä Ruololf Rädyn samassa Raastuvanoikeudessa vireillä olleessa konkurssissa olivat vaatinet konkurssipesästä tuomittavaksi Rädyn 10 päivänä Huhtikuuta 1912 antamansa velkakirjan nojalla Paavali Silveniukselta ja hänen vastamainituilta asiakumppaneiltaan teostainana saamat 10,000 markkaa kuuden prosentin korkoineen askensanotusta päivästä mikäli velka ei tulisi täysin maksetuksi Rädyn tontilla No 37. Lahden kaupungin kymmenennessä korttelissa olevasta kivennäisvesitehtaasta koneineen, mentaarioineen ja tehdastuolteinen joihin teostaina oli saman Huhtikuun 15 päivänä kiinnitetty, Raastuvanoikeus oli 18 päivänä Marraskuuta 1912 konkurssijutussa julistamallaan tuomiolla vahvistanut kerrotun saatavan maksettavaksi valvonnan mukaisesti sekä tuomittujen saamisten maksujärjestyksestä määrännyt, että ensin oli maksettava kiinnitetyt saatavat ja palveluspalkat, minkä tuomion Hovioikeus, jossa oli haettu siihen muutosta muun muasja kysymyksessä olevalta osalta oli vahvistanut. Mutta kun Varatuoma ri Tauteri konkurssipesän velkojille esittämässään lopputilissa oli ehdottanut, että ennen Paavali Seleniuksen ja hänen asiakumppaniensa saamista pesästä maksettaisiin etuoikeudella tuomitut saatavat, ovat Paavali Selvenius ja hänen asiakumppaninsa, katsoen sekä teostainaa koskevan asetusten että konkurssituomion mukaan olevansa oikeutetut maksun saantiin heidän vakuudekseen kiinnitetystä omaisuudesta ennen kaikkia muita, vaatinesta puheena olevaa tiliä siten oikaistavaksi, että 707
he saisivat suorituksen saatavastaan sanotusta omaisuudesta samallaisella oikeudella kuin lakiirtaimen pantin haltijasta säätiminkä ohessa Paavali Selvenius ja hänen asiakumppaninsa ovat pyytäneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Varatuomari Taulerin vastustettua kannetta, on Raastuvanoikeus 16 päivänä Kesäkuuta 1913 julistamallaan päätöksellä, siinä mainituilla perusteilla, hyljännyt kan teen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Paavali Selvenius ja hänen asiakumpaninsa olivat vetoamalla saatta neet jutun, on 23 päivänä Helmi kuuta 1914. antanut tuomion; ja koska Paavali Selveniuksen ja hänen asiakumppaniensa saatavaa ei oltu Rudolf Rädyn konkurssissa annetussa lain voiman saaneessa tuoniossa tuomittu maksettavaksi etuoikeudella eivätkä Selvenius ja hänen asiakumppaninsa olleet näyttäneet muutakaan perustettä vaatimukselleen, on Hovioikeus jättänyt asian sen lop pupäätöksen varaan, johon Raastuvanoikeus oli johtunut sekä velvoittanut Paavali Seleniuksen asiakumppaneineen viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Varatuomaril la Tauterilla jutun vuoksi Hovioikeudessa olleet kustannukset. Hovioikeuden tuomioon ovat Paavali Selvenius ja Hännes Mattila sekä, Juho Gustaf Saarisen tehtyä konkurssin Eljas Mikkilä ja Juho Iiskola heidän ylempänä mainitun toimen sa puolesta anoneet muutostaKeisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Paavali Selvenius ja hänen vastamainitut asiakump paniissa ole esittäneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaik708
ki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti santeri Saarinen Alfred Liuksiala santeri Saarinen Alfred Liuksiala Johannes Pesonen. K. Auer. Johannes Pesonen. K. Auer. E. Thesleff Lokakuun 23 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisaris. lisesta Wiipurin Hovioikeudes ta tulleessa, metsänkaupan pysyväisyyttä koskevassa jutussa, jossa ovat Iisalmen kaupungissa asuva Talonomistaja Henrik Gideon Snellman, hakijana ja Kotkan kaupungissa oleva osakeyhtiö Halla Aktiebolag sekä Talollinen Juho Ryhänen ja hänen vaimonsa Maria Liisa Mähönen, Iisalmen pitäjän Viitaan kylästä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 23 päivänä Lokakuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa Iisalmen pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on osakeyhtion Halla Aktiebolagin puolesta kirjallisen haasteen nojalla lausut tu, että Juho Ryhänen ja Maria Liisa Mähönen olivat 14 päivänä Maaliskuuta 1902 tehdyllä välikirjalla läsnä: W. t. B.t. - R. H. A. R. U. S. No 1415. Pag. 305. R. D. 1910.
oikeuttaneet toiminimen Gust. Raninin Perilliset kolmen vuoden aikana, sanotusta päivästä lukien, hakkauttamaan ja poisviemään kaikki verotaloon. No 9. mainitussa Viitaan kylässä kuuluvilla kotipalstalla ja Lehtosaari nimisellä saarella kasvavat, määrätyn mitan täyttävät terveet konka; kuusi - ja petäjäpuut kuin myös ne jo kesällä vuonna 1902 metsässä merkitsemään sekä senjälkeen 11 päivänä Joulukuuta 1903 välikirjaan tehdyllä lisäyksellä, koska mainittu talo, josta Juho Ryhänen ja Maria Liisa Mähönen omistivat 7/9 osaa ja Talollinen Pekka Wäisänen 2/9 osaa, silloin vielä oli osakasten kesken jakamaton, pidentäneet puiden hakkuu- ja vevoikaa kahdella vuodella siitä päivästä lukien, jolloin tilalla toimitettava osakasjako saisi lain voiman; ja että toiminimi Gust. Raninen Perilliset oli kesällä vuonna 1902 laimanttanut kaikki puheenalaisella metsämaalla kasvavat, määrätyn mitan täyttävät konka-, kuusi- ja petäjäpuut, minkä leimauttamisen Juho Ryhänen ja Maria Liisa Rähönen olivat hyväksyneet, sekä sittemmin 20 päivänä Lokakuuta 1907. siirtänyt edellämainitun vuokravälikirjan osakeyhtiölle Halla Aktiebolagille; mutta kun Henrik Gideon nellman, joka kauppakirjalla 19 päivältä Kesäkuuta 1906 oli Juho Ryhäseltä ja Maria Liisa Mähöseltä ostanut heidän omistamansa 7/9 saa talosta ja jolle silloin oli ilmoitettu että talon kotipalstalla sekä Lehtosaarella kasvavat leimatut puut oli myyty toiminimelle Gust. Raninin Perillisille, huolimatta siitä että tilalla toimitettu, 12 päivänä Elokuuta 1907 päättynyt osakasjako, jossa mainittu kotipalsta ja Lehtosaari olivat määrätyt kuulumaan Henrik Gideon Snellmanin osaan talosta, oli 12 päivänä Lokakuuta 1907, tullut lakivoimaiseksi ja että puoden hakkuu- ja vetoaika välikirjaan tehdyn lisäyksen mukaan siis meni umpeen vasta 12 päivänä Lokakuu800
ta 1909, oli kieltänyt osakeyhtiötä Halla Aktiebolagia kysymyksessä olevia leimatuita puita metsästä hakkauttamasta ja poisviemästä, on osakeyktiön Halla Aktiebolagin puolesta vaalittu Henrik Gideon Snellmanid velvoitettavaksi sallimaan osakeyhtiön hakkauttaa ja poisvedättää sanotut puut siinä järjestyksessä kuin yllä. mainittu välikirja määräsiSittenkun Henrik Gideon Snellman oli kieltäytynyt kanteseen vastaamasta, koskee hänelle toimitetussa kirjallisessa haasteessa oltu mainittu osakeyhtiön vaatimuksen perusteita, ja Kihlakunnanoikeus oli 1 päivänä Marraskuuta 1907 julistamallaan puotöksellä hyljännyt tämän väitteen, koska Henrik Gideon Snellmanille toimitettu haaste sisälsi sen mitä Oikeudenkäymiskaaren 11 luvun 1 SS: sällkuten mainittu lainkohta on Keisa rillisessa asetuksessa 7 päivältä Syyskuuta 1901, oli määrätty, on Henrik Gideon Snellman, vastaten kantee seen, kieltänyt, että hän, ostaessaan Juho Ryhäseltä ja Maria Liisa Hähöseltä heidän talonosansa, olisi tietänyt yllämainitusta 14 päivänä Maaliskuuta 1902 tehdystä välikirjasta, sekä väittänyt, että kun toiminimelle Gust. Raninin Perillisille myydyt puut aina 12 päivään Elokuuta 1907 saakka, jolloin talolla toimitettu osakasjako oli päättynyt, olivat kuuluneet jakamattomalle talolle ja metsän myynti jakamatto malta maalta lain mukaan eli kielletty, oli useinmainittu välikirja voimaton ja ettei välikirjaan tehty lisäys puiden hakkuu- ja vetoajan pidentämisestä myöskään ollut pätevä, kun siihen ei oltu merkitty toiminimen Gust. Raninin Terillisten hyväksymistä ja se sitäpaitse oli ristiriidassa toisen maalla kasvavan metsän hakkunoikeuden kiinnittämisestä 10 päivänä Heinäkuuta 1901 annetun Keisarillisen asetuksen säänrösten kanssa sikäli että välipuhesiten olisi uudistettu määräämättönäksi ajaksi, minkä vuoksi ja kun 801.
puiden hakkuu - ja vetoaika silloin kun Snellman osti mainitun talonosan siis jo oli kulunut umpeen, asian ei voinut vaikuttaa tiesikö Snellman tilankaupan tapahtuessa sanotusta välikirjasta vaiko ei; ja on Henrik Gideon Snellman näillä perusteilla ja koska vielämainittu välikirja ei ollut hänta sitova, kun sen pysyväisyyden vakuudeksi ei oltu tilaa kiinnitetty, vastustanut kannetta. Kuulusteltuaan myös Juho Ryhästä ja Maria Liisa Mähöstä sekä Pekka Väisästä on Kihlakunnanoikeus, jossa Henrik Gideon Snellman ja Pekka Wäisänen olivat anonut oikeudenkäyntikulujensa korvausta, 5 päivänä Toukokuuta 1908 julistamallaan päätöksellä siinä mainitun la perusteilla velvoittanut Henrik Gideon Snellmanin sallimaan osakeyhtiön Halla Aktiebolagen nauttiopuheenaolevassa välikirjassa mainatut edut ja velvoittanut Henrik Gadeen Snellmanin vaadittuna palkkiona Oikeuteen saapumisesta Pekka Väisäselle suorittamaan kymmenen markkaa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Henrik Gideon Snellman vetoamalla oli saattanut jutun on 9 päivänä Syyskuuta 1910 antanut tuomion asiasta; ja samalla kuin Kihlakunnanoikeuden edelläkerrottu oikeudenkäynnissä julistama päätös jätettiin pysyväksi on Hovioikeus koska oli käynyt selville, että Henrik Gideon Snellman oli ostanut Juho Ryhäsen ja Maria Liisa Mähösen omistamat 7/9 osaa verotalosta No 9 Wiitaan kylässä kyväksyen edelläkerrotun, toiminimen Gust. Raninen Perillisten sekä Juho Ryhäsen ja Maria Liisa Mähösen välillä 14 päivänä Maaliskuuta 1902 tehdyn välikirjan ja siihen 11 päiväna Joulukuuta 1903 tehdyn lisäyksen, sekä että toiminimi Gust. Räninen Perilliset 20 päivänä Lokakuuta 1907 oli siirtäneet mainitun välikirjan osakeyhtiölle Halla Aktiedagille, jättänyt asian Kihlakun802