Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
oikeudessa lausunut, että kysymyksessä oleva hevonen, joka mainittuna päivänä oli ollut laitumella, nähtävästi oli päässyt rautatielle Wastamäen, ylikäytävän kohdalla rautatien ai dassa olevasta, auki jätetystä portista ja että hevonen oli juossutjunan edessä noin viisi kilometriä, ennenkuin se Oikolan joen yli johtavalla sillalla oli jäänytjunan alle; mihin nähden ja kun ratamaan aitaaminen ja aidas sa olevain porttien valvominen puhanäolevalla rataosalla kuului raututun velvollisuuksiin ja juonamiehistön, joka oli hevosen huomannut, olisi pitänyt voida ylinjaa välttää, Matilda Hukari on vaatinut Rautatiehallitusta velvoitettavaksi Matilda Hukarille maksamaan hevosen arvo 450 markkaa sekä korvaamaan Matilda Hukarille Rautatiehallitukselle tehdystä hakemuksesta johtuneet kustannukset. Kanteesta kuulustettuna on Rautatuhallitus sitä vastustanut; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on 31 päivänä Tammikuuta 1908 julistamassaan päätöksessä katsonut näytetyksi, että Matilda Hukarin Wastamäen, ylikäytävän läheisyydessä niityllä ollut, ainakin neljänsadanviidenkymmenen markan arvoinen hevonen oli suultavasti mainitun ylikäytävän luona olevasta, avoimeksi jätetystä putista illalla ilmoitettuna päivänä päässyt radalle sekä, Helsingin kaupungista tulleen yöjunan päästyä yhden taipuolitoista kilometriä Sittalan asemalta, alkanut juosta veturin edessä kunnes se, noin viidettä kilometriä juos tuaan, äkkiä oli pysähtynyt Oikelan joen yli johtavalle sillalle ja joutunut junan alle, rahjoutuen kuoliaaksi, kuin myöskin että Rautatiehallituksen kunnessä pidettävät rataa vastaan olevat ai dät ja mainittu portti tilaisuudessa olivat olleet kunnossa joten Rautatiehallituksen tässä suhteessa ei voitukatsoa laiminlyöneen velvollisuuttaan, mutta koska hevonen kuitenkin ennen yliajumista oli juossut noin viidettä 8012 8.
kilometriä junan edessä ja Voturinkuljettajan V. Boxströmin täytyi tietää junan lähenevän mainittua Oikolan joen yli johtavaa siltaa, jonka luona hevonen pimeässä to dennäköisesti tulisi pysähtymään, ja hän niin muodoin laimin lyömällä vähän aikaisemmin pysähdyttää junaa tai edes melkoisesti hiljentää sen vauhtia oli katsottava syypääksi yliajamiseen, on Kihlakunnan oikeus, huomioon ottaen että Matilda Hukarin oli katsottava itse aiheuttamen hevosen pääsemisen radalle, rautatienkäytöstä johtuvan vahingon vastuusta 19 päivänä Helmikuuta 1898 annetun lain 5,6 ja 12 SS:n nojalla, velvoittanut Rautatiehallituksen kysymyksenalaisen hevosen menettämisestä suorittamaan Matilda Hukarille vahingenkorvauksena kohtuulliseksi harkitut kolmesataa markkaa sekä yhteensä sadalla markalla korvaamaan Matilda Hukarilla asiasta Rautatiehallituksessa ja Kihlakunnanoikeudessa olleet kulungit Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Rautasiehallitus oli vetoamalla saattanut jutun, on 30 päivänä Kesäkuuta 1910 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Rautatiehallituksen viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Matilda Hukarin kulut Hovioikeudessa Hovioikeuden tuomioon on Rautatiehallitus anonut muutosta perustelmalla, johon Matilda Hukari on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutki nut tämän jutun ja katsoo, ettei Rautatiehallitus ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoite taan Rautatiehallitus suorittamaan Matilda Heikarille, hänellä täällä jutusta olleiden kulujen korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Santeri Saarinen Alfred Luksiala. Santeri Saarinen Albedituksia Johannes Pesonen. K. Auer Kustavi Kaila. 802
Den 4. November 1914. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserlige Wasa Hofsitt inkommit mål emellan Vid häradshöfdingen Lauri Castrén, från Helsingfors stad, sökande, och Hand landen Isak Kipping, från Yttermalaks by i Malaks socken, uteblifven svarande, angående fordran: Silven i Justitiedepartementet den 1. November 1914. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Vid Häradsrätten i Malaks, Silf, Pörtom och Bergö socknars tingslag har tillhäradshöfdingen Castrén yrkat Handlanden Köpings förpliktande att på grund af två utaf Sjöbloms Faderindustri Aktiebolag i Banmo stad den 17. November och 17. December 1908. utförelade, å Vichäradshöfdingen Castrén transporterade räkningar till Castrén erlägga sammanlagdt sexhundra åttio sex mark tjugufem penni jämte ränta. 6 pls ifrån A. L. fr. A. B. — SkatE. Th. 803 No 1463. Pag. 39. R. D. 1912.
I afgifvet svaromål har Handlanden Köping, som uppgifvit sig hafva köpt de i förberörda räkningar upptagna varor genom sagda aktie bolags resegint Handlanden J. S. Söderlund, invändt att han allaredan till Handlanden Söderlund guldit räkningarnas innehäll med afdrag af utaf Söderlund beviljad nedsättning samt förty anhållit om käromålets förkastande; därå och sedan Handlanden Söderlund blifvit i saben hörd, Häradsrätten, hvarest parterne ömsesides anhållit om ersättning för sina rättegångskostnader, medels den 22. September 1910. afkunnadt utslag utlåtit sig; och emedan Handlanden Köping styrkt, att han guldit ifrågavarande af nämnda bolag å honom utfärdade räkningars innehåll till bolagets företrädare Handlanden Söder lund, med hvilken Köping äfven ingått aftal om bör af de varor, hvarå räkningarna utfärdats, ty och då Handlanden Köping, alldenstund annorlunda därom icke tillkännagif vits, varit berättigad antaga att Söder lund, såsom bolagets ombud, egt uppbära priset för de vara han försålt, har Häradsrätten förkastat käromålet samt ålagt Vicehäradshöfdingen Castrin att med trettio mark godtgöra Handlanden Köping dennes umgälder i målet. Hofrätten, under hvars pröfning Vicehäradshöfdingen Castrén i vädeväg dragit målet, har medels dom af den 2. Januari 1912. låtit vid Häradsrättens utslag bero samt därhos skyldigkänt Vicehäradshöfdingen Castrén att till Handlanden Köping gälda afgifterna för dennes exemplar af Hofrättens dom, sexton mark åttio penni. 1o Afrättens dom har tillhäradshöfdingen Castrén anhållit om ändring. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner tillhäradshöfdingen bästun icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dem, vid hvilken förty bommer att förblif8047
va. Det alle, som vederbör, till efterrättelse lander. Kejserliga Senaten för Finland: Lanteri Saarinen Alfred Liaksiala Lanteri Saarinen Alfred Liaksiala Johannes Pesonen. A. F. Lillsonvaara Johannes Pesonen. A. F. Lillsonvaara K. Auer. E. Thesleff. Den 4. November 1914. Kejserliga Senatensson Finland dom uti ett på nedsätt revisions skilling från Keiserlige eller Hofrätt inkommit mål emellan Rönderne Otto Sjöström Skipars, Johan Karlsson Kocknuts, Johan Johansson Matts Karl Gustafsson Lassas, Johan Viktor Sundman Nyknuts, Albert Isoi Sundman Oinas och Otto Ranberg såsom nälsman för sin hustru Bonde dottern Elli Gustafsson, Bonde sönerne Karl Vilhelm och Henrik Magnus Anderssöner Lillknuts, Bondedelleen Helena asia Andersdotter Lillkuuta Vaktmästaren Karl Henrik Karlsson samt Bondeänkan Sofia Lovisa Stenbäck den sistnämnde da för egen del och såsom Förmyndare för sina omyndi ga barn alla från Konun by i Borgå socken, äfvensom förre Bonden Johan Erik Henriksson och hans hustru Lovija Andersdotter Henriksson, från S.S. 42. B. A. R. K.G. 805 No 1466. Tag. 303. R. D. 111.
Riittax by i samma socken, gemensamt sökande, samt å Sannäs gård i sagda socken berätte Underlöjtnanten, Friherre Gustaf Adolf Silfverhjelm, i egenskap af förmyndare för sin minderåriga dotter Eva Graskanen Silfverliden warande, angående klander af rågångs förrättning: Oikeus uti Justitiedestamentet, den 4. November 1914. Kejserliga Senaten har lifit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande Sedan Tivilandtmätaren Karl August Pariela, som vederbörligen för ordnats att upråa råerne omkring de särskilda samtälligheternas vattenområden i Borgå socken, den 22. Maj 1905. afslutat den i sådant afseende inom, Räserelle, Renne, Haan och Haraldenäs samt Heikjärvi byars samtälligheter hållna förrättningen, hufva, såsom egare af lägenheter i Nimme by, Otto Sjöström, Johan Österkuuto Johan Mattas Karl, Lassas Johan Siktor och Albert Blor Sundman samt Karl Vilhelm LillKnuts äfvensom Bonden Karl Gustafsson, Matts, i egenkap af för tiden förmyndare för Elli Gustafsson, hvilken jämväl egde en lägenhet i samma by, uti en till Suvernören i Nylands län ingifven skrift samt vidare desse af Guvernörs ombetet i länet anvisats att utföra sin talan vid vederbörlig domstol, efter stämning å friherre Sihverhjelm i dennes berörda förmyndareegenskap för sin ofvanbemälda dotter, hvilken ver egare till samtliga lägenheter i KriCarjelby, Laga och Haraldenäs byar vid Häradsrätten i Borgå och Borggas socknars tingslag anfört att och ladt. Renum by, på emot angränsan de byar redan vid år 1765. verkställdt storskifte, som fått vinna laga kraft och sedermera icke undergått indring blifvit behörigen faststället och rörlagd samt om fiskevittenskarla af år 1840. jämvät grundats på samma storskifte, hade Reijerelle, laga och Surolde306de
näs byar genom ifrågavarande förrittmina tillerkänts rätt till idkande af fiske inom det Renum by tidigare tillagda fiskevattnet; och hafva Otto Sjöström och hans nästbemälde medparter förty yrkat, att omförmälda rågångs förrättning, såsom förnärmande Kiniemi byamäns rätt, måtte räftas sålunda, att den tidigare fastställda fiskevatten från emellan Präpelby och Rinum byar jämväl för framtiden blifvi gällande såsom laga räskilnad elter och att, därest denna rå befunnes icke vara behörigen fastställd, ny råskilnad i vattnet emellan sagda kyrsom icke bildade något gemensamt skifteslag måtte upragas. Uti denna talän hafva Henrik Magnus och Lehna Sofia Lillkuuto, Karl Henrik Karlssen, Sofia Lovisa Stenbäck samt Johan Erik och Lovisa Henriksson, hvilka jämväl hade del i lägenheter uti Renum by, under rättegångens förlopp sig förenat. Sedan Friherre Silfverkjelm, i måkt hörd, emotull käromålets förkastande, äfvensom egarena till Ollas hemman Ropun by, Kaptensänkan Majken Winter, för egen del och såsom förmyndare för sin omyndige son KaoulVintor, Kaptensdöttrarna Elsa och PiiriWinter samt Universitetäraren Jean Maria Joseph Poirot, såsom målsman för sin hustru Hjördis Poirot, jämväl blifvit hörda i saken, har Häradsrätten, hvarest parterne å ömse sidor gjort anspråk på ersättning för sina rättegångskostnader, medels den 10. Februari 1908. afkunnadt utslag förklarat utredt vara att sedan Tialandt mätaren Pariola blifvit vederbörligen förordnad att uppgå vällemärne inom Borgå socken, han på grund af detta förordnande och jämlikt 6. SS: i Lagen af den 23. Juli 1902, innesättande bestämningar om räskilnad i vatten och skifte af vattenomridde skiftat vattnet emellan de samfällig heter, som föresunnits vid tiden då storskifte öfvergått ofvanomförmälda fjär; hvarhör och då Räggelby och Renum byar enligt den förebragta 807
utredningen vid storskiftet utgjort en samfällighet, Häradsrätten funnit Kialandtmätaren Parjola hafva vid ifrå gakomna förrättning förfarit lägenligt samt förty förkastat käromålet äfvensom ålagt Otto Sjöström och hans fåvarande medparter att i rättegångs kostnadsersättning till Friherre Silfver ljelm utgifva trehundra femtio mark Holrätten, under hvars pröfning Otto Sjöström och hans dåvarande medparter i vadeväl dragit målet, har genom den 1. September 1911. gifven domi låtit vid Häradsrättens utslag bero äfvensom skyldigkänt Otto Sjöström och hans Såvarande medparter att till Trekore Silfverholm, i godtgörelse för dennes i Ilofrätten för målet hafda umgälder, utgifva femtio mark. Uti Hofrättens dem hafva Otto Sjöström och hans medparter anhållit om ändring medels deduktion, den Friherre Sikverhjelm sedermera bemällhvarefter Öfveritynelsen för landtmäte rigt med densamma affordradt utlätande hit inkommit. Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande, och emedan vid tiden för storskifte uti ifrågavarande för Kerum by jämte öfriga delar af Kiäppelby utom Sännäs frälsesäteri utgjort en, jämlättighet för sig, medan däremot detta säteri jämte Klaga och Haraldenäs byar mästi anses hafva bildat en särskild samlåttighet samt vid uppgående af råskilnad i vatten emellan ifrågavarande hvar hvardera dessa samfällieheters vattenomaåden därför föra jämlikt föreskrifterna i saven af den 23. Juli 1902, innefattande bestämningar om råskilnad i vatten och skifte af valtenomräde, från hvarandra åtskiljas, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist, med anhöfvande af Hofrättens dem och Häradsrätten utslag, förordna att ännämnda rågångsförrättning för rättas sålunda, att räer ne upgås omkring vattenomrädena i ofvannämnda två samlåttigheter I anseende till sakens beskaffenhet få Otto Sjöström och hans medfvar ter själfve vidkännas sina i målet 808
hafda kostnader. Det alle, som veder för, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: Iino Saariboski. Alped Luksiala Iino Saariboski. Alped Luksiala B. Anneberg. A. V. Huusuvaara. K. R. Helainen Asian tihannen Den 4 November 1914. Kejserliga Senatens för Finland dem uti ett, på nedsatt revisions skilling, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål, angående fordran emellan Aktie bolaget N. E. Rykkolm hemma hörande i residensstaden Stockholm uti konungariket Sverige sökande och Fabrikanten Carl Fredrik Spennert i egenskap af verkställande direktor för Aktiebolaget Grannerts Sädel. 8 Äktensfabrik, hvars hemost är Helsingfors svarande: Sifven uti Justiliedapartementet den 4 November 1914. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande Vid Rådstufvurätten i Helsingfors stad har Aktieboläget N. E. Trykkolin anledatt bolaget genom dess ägent Albert Wikström enligt kontrakt af den 29 April 1907 åt Aktiebolaget Spanneels Sedels Akdensfabrik förhyrt ett såkalladt natio nalkassärigester på vilkor, bland anLäsnä: T.S. - W. A. R. B. SS: 17. 809 d No 1470. Pag 58 R. D. 1911.
nat, all den för registret betingade hyran 3000 mark borde gäldas, sålunda att däraf skulle erläggas 300 mark vid kontraktels underskrifvande,300 mark vid ugistrets emottagande af Aktiehola get Spennerts Sadel -  Akdenssabrik samt resten likvideras medelst en af sistnämnda bolag augiterad tre månader efter nästsagda tidpunkt förfallande växel, äfvensom att egande rätten till rigistut skulle öfvergå å Aktubolaget Spennerts Sadel -  = 1/8 delsfabrik sedan denna hyra blifvit till fullo gulden. men som Aktiebeläget Spennents Sadel - Åkdens fabrik åt hvilket registret i slutet af Augusti eller början af September 1907 öfverlämnats, icke guldit mer än förstnämnda post af den betingade kyrän här Aktiebolaget M. E. Nykholm yrkat, att Aktiebolaget Spennerts Sedel1/° Äktensfabrik måtte skyldig kännes att till Aktiebolaget A. E. Skykkolm utbetala å hyresbeloppet oguldna 2700 mark samt att ersätta dess kostnad å rättegången. Isakon hörd har Fabrikanten Sponnert motsagt käromålet; därå Råd tufvurätten medels den 7 Mars 1908 afkunnadt utslag på upptagna skäl ålagt Fabrikanten Spennert att emot omhänderfående af ifrågavarande register, hvilket emellertid af Fabrikanten Spennert återsändts till Agentin Wikström, till Aktiebolaget A. E. Frykholm utgifva fordrade 2700 mark samt att med 60 mark ersätta Akliebolaget N. E. Tykkolm dess kostna der i målet. Hofrätten under hvars pröfning Fabrikanten Spennert i väderig dragit målet, har genom dän den 20 December 1910 gifven dem funnit det vara utredt, ej mindre att Fabrikanten Spennert och boenten Wikström, efter upprättandet af omförmälda skrift liga kontrakt, muntligen öfverenskommit att Aktiebolaget Spennerts Sadel"skdens fabrik finge under en tid af åtta dagar pröfva ifrågakomna kas raregister med rätt för belaget att därefter återställa registret, i hän310 2/10
delse bolaget icke önskade behålla detsamma i hvilket fall bolaget dock ej egde återfå de vid kontraktets underskrifvande å hysesbeloppet erlagda trehundra mark, än och att Aktiebolaget Spennerts Sadel. v. Åkdars fabrik fem eller sex dagar efter det registret åt belaget levernats återställt detsamma under förklaring att bolaget icke ville öfvertaga rigistret i anseende hvartill och då Aktiebolaget Spennerts sädd - Antkelens fabrik vid sådant förhållande ej kunde å läggas att gälda den resterande hyran för registret, Hofrätten, med upphäfvande af Rådstufvurättens utslag, förkastat käromålet. Uti Hofrättens dem har Akterbelaget N. E. Frykkolm anhållit om andring medels deduktion, den Aktiebolaget Spennerts Sadel & Akdensfabrik bemött; och har härefter mentligt förhör uti målet egt rum i Kejserliga Senaten på sätt del därvid förda protokollet närmare vidhandengifver. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Aktiebolaget No E. Frykkolm icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dem, vid hvilken förty skall bero och skyldigkännes -tk. tiebilaget N. E. Kykkolm att betala åt Aktiebolaget Spennerts Sadeli Äktensfabrik, i ersättning för dess härstädes för målet hafda kostnader femtiofem mark. Det alla som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: teiss Svesikoski. Waller Andersin. teiss Svesikoski. Waller Andersin. B. Anneberg A. J. Olluskvaara. 311a
Marraskuun 4. päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomisjutussa, jossa Talollinen Heikki Arvela, Loimaan pitäjän Isoperän ylästä, on hakijana, ja Hevoskas vatusyhdistys Hippos, Turun kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 4. päivänä Marraskuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Haastatettuansa Heikki Arvelan, joka siihen aikaan asui Wehmaan pitäjän Lahdingon kylässä, Wehmaan, Toivassalon ja Kustavin pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen on Hevoskasvatusyhdistys Hippos siellä vaatinut, että Heikki Arvela, joka ollessaan Hippos yhdistyksen jäsen, oli kesällä vuonna 1906. myynyt yhdistyksen kantakirjaan otetun Esa-nimisen viinsa yhdistykseen kuulumattomalle henkilölle 1700. markan hinnasta, velLäsnä F. W. A. B. A- A. R. 812 No 1472. Sivi 83 Rd 1911
voitettaisiin Keisarillisen Senaatin 19 päivänä Toukokuuta 1895. vahvistamien yhdistyksen sääntöjen mukaan yhden tyksen rahastoon suorittamaan 10 prosenttia hevosen myyntikinnasta eli siis 170. markkaa korkoineen. Asiasta kuulustettuna on Heikki Arvela kieltänyt orittaan otetun Hirros yhdistyksenkantakirjaan taikka ainakaan pyytäneensä tahi luvanneensa orittaan siihen otettavaksi, minkävuoksi ja kun se seikka, etta mainittu osi ehkä oli ilman Arvelan suostumusta kantakirjaan merkitty, ei velvoittanut Arvelaa vaaditun maksun suorittamiseen, Arvela on vastustanut kannetta Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat pyytaneet korvausta oikeudenkäynti kuluistaan, on 5. päivänä Helmikuuta 1909. julistanut juttuun päätöksen ja katsonut selvitetyksi, että Heikki Arvelan kysymykseen tullut hevonen Esä oli 13. päivänä Kesäkuuta 1906. Uudessakaupungissa pidetyssä Hirposyhdistyksen kilpailussa tarkastuslautakunnan hyväksymänä Arvelan pyynnöstä otettu Hippos- heioseksi ja sellaisena sitten merkitty Hippoksen kantakirjaan sekä että Heikki Arvela tämän perusteella oli ottanut osaa yhdistyksen toimeenpane miin näyttelyihin ja ravikilpoituihin ja ottanut vastaan hänelle niissä annettuja palkintoja, mistä samoin kuin asiassa muutenkin esille tulleista seikoista Kihlakunnanoikeus on katsonut ilmenevän, että Heikki Arvela oli tietänyt sanotun hevosensa olleen merkityn yhdistyksen kantakirjaan ja siis alistunut siitä johtuvaan seuraamukseen, minkä vuoksi ja kun Heikki Arvela oli myynyt saman hevosen yhdistykseen kuuluvat. tomalle henkilölle tuhannesta seitsenasta sadasta markasta, Kihlakunnanoikeus, nojautuen Hevoskaskatus yhdistys Hippokselle vahvistettujen sääntöjen 12. SS:ään on velvoittanut Heikki Arvelan Hippos yhdistykselle nuksamaan kymmenen prosenttia he313
vosen hinnasta eli siis sata seitsenänkymmentä markkaa viiden prosentin vuotuisine korkoineen haasti päivästä 14. päivistä Elokuuta 1907., jota paitsi Heikki Arvela velvoitettiin kahdellasadalla kakdeksallakymmenellä markalla korvaamaan. Kippos yhdistyksen oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Heikki Arvela vetoamalla oli saatta nut jutun, on 17. päivänä Tammikuuta 1911. antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan ja velvoittanut Heikki Arvelan korvaamaan Hevaskusva tusyhdistys Hippoksella Hovioikeudessa olleet kulut sadalla markalla. Hovioikeuden tuomioon on Heikki Arvela anonut muutosta perustelmulla, johon Hevoskasvatusyhdistys Kippöksen puolesta on vastattu Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Heikki jorvela ole esittänyt syytä muuttaa Revioikeuden tuomiota, joka siis jääpysyväksi; ja velvoitetaan Heikki ArT. Jägmfelt vela suorittamaan Hevoskasvatusyhdistys Hippokselle, sillä täällä jutun takia olleiden kulujen korvaukseksi. kuusikymmentä markkaa. Tiitä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Felis Saarikoski. B. Ampeberg. Walter Andersin. A. V. Ollisuvaia
Marraskuun 5 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa perinnönjaon moitetta koskevässä jutussa, jossa ovat Talollinen Otto Järvinen eli Kuilahti, Keuruun pitäjän Suolahden kylästä, hakijana, sekä Talollinen Juho Sankila ja hänen vaimonsa Maria Edvard dintytär Sanhila eli Lammas aho, samasta kylästä, vastaaji na: Annettu Oikeusosastossa 5 päivänä Marraskuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellen sä esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä saanut tietää; Kauppakirjalla 15 päivältä Marraskuuta 1899 oli Maria Lankilan ensimäinen mies Talollinen August Lammasaho silloin omistamastaan 1/8 manttaalisesta Lammasahon perintotalosta No 18 ylempänä mainitussa Suolahden kylässä, josta talosta August Lammasaho oli perinyt 13/192 manttaalia ja ostanut muun osan eli 1/12 Läsnä: T.S. H.t. - R. t. - A. R. 815 No 1476. Påg. 113 R. D. 1911.
manttaalia, myynyt eräälle Otto Järviselle määrätyn maa-alueen, mistä tilusten lohkomisellä oli muodostettu Kivilahti-niminen itsenäinen tila, jolle oli manttaaliksi määrätty 0,075, jääden August Lammasaholle siis 0,1075 manttaalia talosta. Lokakuun 14 päivänä 1906 tehdyllä kirjallisella testamentilla oli August Lammasaho määrännyt, että Maria Tankila, jolla itselliän ei ollut mitään osaa Lammasahon taloon, August Lammasahon kuoltua saisi tuosta talosta " periä ja omistaa puolet siitä, minkä August Lammasaho oli ansaitsemalla hankkinut eli 5/16 manttaalia. August Lammasahon kuoltua 24 päivänä Tammikuuta 1907, jättä en jälkeensä lesken Maria Edvardin tyttären ja tämän kanssa siitetyt kolme alaikäistä lasta, pojat Kaarle Juhon ja Lauri Abrahamin sekä tyttären Lydia Fredrikan, ja vastamaini tun testamentin saatua lain voiman, oli 30 päivänä Lokakuuta 1908 toimitettu perinnönjako, jossa leskelle oli jaettu 0,0436 manttaalia ja kullekin lapselle 0,0193 manttaalia Lammasa hon talosta. Haastalettuaan Juho ja Maria Sankilan. Keuruun ja Multian pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoi kertan on Otto Järvinen mainittu jen alaikäisten lasten holhoojana sieltä vaatinut että, koska Maria Lankilalle perinnönjaossa August Lammasakon jälkeen, siihen nähden että August Lammasaho, myytyään Kivilahti nimisen osuuden sammasahon talosta, kuolinhetkellään oli omistanut ainoastansa 0,1817 manttaalia ansiomaata, oikeastaan olisi ollut jaettava 0,0408 manttaalia talosta, mihin tulokseen tultaisiin vaikka otetettaisiinkin että. tugust. Lammasaho oli myynyt Kivilahden tilan perimysmaastaan, koska siinä tapauksessa P. K:n 17 luvun 2 SS:n mukaan perinnönjaossa August Lammasahon jälkeen olisi täytynyt hänen lapsillensa panna sijaan sama verta ansiomaata, mut816a