Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
le Oskari Noukan kesken, sekä samassa tilainuudessa tehdyllä toisella kirjallisella testamentilla, ettei nuoremmille pojille Juho Vihto ri ja Kaarle Oskari Noukalle heti toisen aviopuolen kuoltua oli tuleva päältä irtaimistes ta kolmetoistatuhatta markkaa, joten nämä testamentet olivat pidettävät yhtenä oikeus täminä. Näin ollen ja kun Oskari Wilho Hakala ja Oskari Miekinen siis eivät ollut näyt taneet laillista syytä moitteenalaisen testamentin kumoamiseen, on Kihlakunnanoikeus hyljännyt heidän jutussa ajamansa kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Oskari Wilho Hakala ja Oskari Mäkinen vetoimalla olivat saattaneet juhin, on Huhtikuun 10. päivänä 1914. antamallaan tuomiollu jat tänyt sen Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan, velvoittuen Olevi Wilho Hakulan ja Oskuri Miikisen, yhteisesti tai kummalla varoja oli, viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Eeva Loviisa Noukalle hanellä Hovioikeudessa elleet kulut Hovioikeuden tuomioon ovat Oskari Wilho Hakala ja Oskari Mukinen anoneet muutesta perustelmalla, johon Eeva Loviisa Noukka on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julun ja katsoo, Mäivät Oskari WilhoHakala ja Oskari Mäkinen ole esittäneet syyki muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jaa pysyväksi; ja velvoitetaan he yhteisvästuullisesti suorittamaan Eeva Loviisa Noukalle seitsemänkymmentä markkaa hänelsii jutun vuoksi täällä olluden kulujen korvaamiseksi. Tätä kaikki asianomaiset neudat takoot Keisarillinen Suomen Senuatti: Johannes Pesonen. K. Helanen. Johannes Pesonen. K. Helanen A. J. L. Lillsman. I. Auer. A. J. L. Lillsman. I. Auer. Samuli Koski. F. A. Littus. 416
Maaliskuun 4 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa testamentin moitetta koskevassa jutussa, jossa ovat Talolliset Oskari Wilho Hakala, Monhijärven pitäjän Lampisten kylästä, vaimonsa Emma Maria Taavetintytär Hakalan edusmiehenä ja Urkari Mäkinen Suodenniemen kappelin Pajuniemen kylästä alaikäisen Talollisenpojan Väinö Johan nes Iisakinpoika Ylirosin holhoojana yhteisesti hakijoina sekä Talollisenpojat Juho Vihtori ja Kaarle Oskari Taavetinpojat Noukka viimeksi mainitun kappelin Koivunie men kylästä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 4 päivänä Maaliskuuta 1916. Keisarillinen Senaatti on entte lyttänyt itselleen jutun kirjat ja niistä saanut tietää: Sittenkuin Talollinen Taavetti Läsnä: J. P. R. G. A. R: B. K. t. t.) K. SS: 472. Pag. 108. R. D. 1914
Malakias Iisakinpoika Noukka oli huollut 25 päivänä Kesäkuuta 1909, jättäen jälkeensä oikeudenomistajina, paitsi leskeä Eeva Loviisa Taavetintytär Noukkaa, pojat Taavetti Vilho, Juho Vihtori ja Kaarle Oskari Nouhan tyttären Emma Maria Hakalan sekäs tytär - vainajan Talollisenvaimon Olga Pauliina Taavetintytär Ylirasin alaikäisen pojan Väinö Johannes Ylinosin, niin olivat Juho Vihtori ja Kaarle Oikari Noukka Karkun Mouhijärven ja Lavian pitäjäin sekä Suoniemen ja Suodenniemen kappelien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa valvoneet 5 päivälle Huhtikuuta 1909 päivätyn kirjallisen testamentin, jossa Taavet ti Malakias ja Eeva Loviisa Noukka olivat viimeisenä tahtonaan säätäneet, että jommankumman heistä kuoltua Juho Vihtori ja Kaar le Oikari Noukka tulisivat saamaan Noukan aviopuitten irtaimesta tavarasta kumpikin 13,000 markkaa Oskari Wilho Hakala ja Talollinen Suodenniemen kappelin Suolenniemen kylästä Malakias Kiiso ovat sittemmin, edellinen vaimonsa edusmiehenä ja Malakias Liiso Väinö Johannes Ylivosen silloisena holhoojana, Juho Vihtori ja Kaarle Oikasi Noukalle toimittamansa haasteen nojalla sanotussa Kihlakunnanoikeudessa lausuneet, että Taavetti Malakias ja Eeva Loviisa Noukka olivat toisella 8 päivänä Toutokuuta 1909 tehdyllä testamentilla. säätäneet muun muassa että, sittenkuin jompikumpi heistä ole kuollut, jälkeen jäänyt saisi vapaasti asua liikuttamattomassa pesässä kuolemaansa asti, ja että ensin mainitun testamentin todistajat Työmiehentytär Emma Lehlinen ja Työmiehenpoika Anselmi Lehtonen olivat olleet kelpaamattomia sen todistajiksi, Emma Lehtinen näisenä ja koska hän testamentin tekoaikana oli ollut Taavetti Malakias ja 118
Eeva Loviisa Noukan vuosipalveluksessa ja koska hän Kaarle Oskari Noukan aviolupauksin makaamana oli tälle 8 päivänä Kesäkuuta 1910 synnyttänyt lapsen sekä Anselmi Lehto nen, koska hän oli Emma Lehtisen veli jotapaitsi Emma Lehtisen ja Anselmi Lehtosen äiti sekä Taavet ti Malakias Noukka olivat olleet orpanuksia. Ja koska 5 päivänä Toukokuuta 1909 ja siis myöhemmin laadittu testamentti oli tehnyt edellä mainitun aikaisemman testamentin mitättömäksi eikä tuota aikaisempää testamenttia oltu tehty laillisessa järjestyksessä niin ovat Oskari Wilho Hakala ja Malakias Kiiso vaatineet, että sanottu 8 päivänä Huhtikuuta 1909 päivätty testamentti julistettaisiin mitättömäksi, anoen sen ohessa oikeudenkäyntikulujensa kirvaamista. Kannetta ovat Juho Vihtori ja Kaarle Oikari Noukka vastustaneet, väittäen että moitteenalainen tes tamentti oli tehty samassa tilaisuudessa kuin sanottu keskinäinen tes tamentti eli Toukokuun 5 päivänä 1909, vaikka erehdyksestä oli merkitty sen tapahtuneen edellisen Huhtikuun 8 päivänä Oskari Wilho Hakalan ja Malakias Kiison vaadettua että Juho Vihtori ja Kaarle Oskari Noukan todistajien Emma Lehtisen ja Anselmi Lehto sen todistukset julistettaisiin arvot tomiksi, koska heillä sen perusteella mitä ylempänä oli intetty, saattoi olla todistuksistaan hyötyä tahi vahinkoa odotettavana ja sittenkuin Malakias Kiisa oli vapautettu sanotusta holhoustoimesta ja hänen sijaansa määrätty Oskari Mäkinen oli jutussa yhtynyt kantee seen, on Kihlakunnanoikeus 14 päivänä Helmikuuta 1912 julistetullapäätöksellä ratkaisuut asian; ja pysyttäen Emma Lehtisen ja Anselmi Lehtosen todistukset täydessä arvossa, koskee sanottuja todistajin vastaan tehdyn estemuis419
tutuksen tueksi oltu näytetty laillesta syytä, on Kihlakunnanoikeus katsonut jutussa selville käyneen, että 25 päivänä Kesäkuuta 1909 kuollut Taavetti Malakias Noukka ja hänen vielä elossa oleva vaimen sa Eeva Loviisa Noukka olivat 8 päivänä Toukokuuta 1909 täydelläjärjellä ja vapaasta tahdosta. dellä mainittujen kahden todistajan läsnä ollessa, joista Emma Lehtisenkin oli katsattava kelpää van testamentin todistajaksi, tehneet ei ainoastaan moitteenalaisen testamentin Juho Vihtori ja Kaarle Uskari Noukan hyväksi, vaan myöskin edellä kerrotun keskinäisen testamentin yhtenä oi keustoimena, määräten viimeisenä tahtonaan omaisuudestaan toisella testamentilla että toisen testamentinantajan kuoltua Juho Vihtori ja Kaarle Oskari Noukan tuli kummankin saada päältä irtaimistosta kolmetoistatuhatta markkaa, sekä toisella muun muassa että jälkeen jäänyt testamentinantaja saisi asua "liikuttamat lomassa pesässä "kuolemaansa asti joista testamenteista toinen kerrotulla tavalla täydensi toista. Näin ollen ja kun Oskari Wilho Hakala ja Oikari Mäkinen siis ovät olleet näyttäneet mitään laillista syytä moitteenalaisen Juho Vihtori ja Kaarle Oskari Noukan hyväksi tehdyn testamentin kumoamiseen on Kihlakunnanoikeus kyljännyt Hakalan ja Mäkisen jutussa aja man kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Oskari Wilho Hakala ja Oskari Måkinen vetoamalla olivat saattaneet jutun, on Huhtikuun 20 päivänä 1914 antamallaan tuomiolla jättänyt sen Kihlakunnanoikeuden päätäksen varaan, velvoittaen Oskari Wilho Hakalan ja Oikari Mäkisen viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Juho Vihtori ja Kaarle Oskari Noukalle yhteisesti heillä Hovioikeudessa olleet kulut, 420
Hovioikeuden tuomioon ovat Oskari Wilho Hakala ja Oskari Mäkinen anoneet muutosta perustelmalla johonJuho Vihtori ja Kaarle Oskari Noukka ovat vastanneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Oskari Wilho Hakala ja Oskari Mäkinen ole esittäneet syytä muuttaa Hevioikeuden tuomiata, joka siis jää pyyväksi; ja velvoitetaan he yhteisvastuullisesti suorittamaan Juho Vihtori ja Kaarle Oskari Noukalle seitsemänkymmentä markkaa näillä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvaamiseksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen SenaattiJohannes Pesonen. K. Helanen. Johannes Pesonen. K. Helanen. A. W. Lillman J. Auer A. W. Lillman J. Auer A. W. Lillman J. Auer Samuli Koski. T. 6. tiläns. Maaliskuun 6 päivänä 1916 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuutta Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, vuokra alueen luovuttamista koskevassa nosto vietussa, jossa Kemin kaupun gin Rahatoimikamari on hakijana ja Trävaruaktiebolaget Kemi niminen osakeyktiö, sanotusta kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeus osastossa Maaliskuun 6 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niin tä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää Toiminimi Raan, Sundberg. Helsingin kaupungista, jolle toiminimelle Kemin kaupungin Jurjestysoikeus oli Huhtikuun 25 päivänä 1892 antanut vuokralle kaupunkiin kuuluvan Selkäsaari nimisen saaren itäpuolisen rannan, lohiveekkosijasta pikkusaaren tienoille saakka ja Lokakuun 24 päivänä samana Läsnä: J. R. B. - A.B. - K. A. S. K. 7. E. Th. Taj. 68. R. D. 1915 No 479.
vuonna tuon alueen lisäksi sen etekäräjästä lukien 300 metrin pituisen maakappalan puutavaroiden säilyttämistä varten kymmeneksi vuodeksi, lukien 1893 vuoden alusta, oli Järjestysoikeudelle annetussa kirjoituksessa Helmikuun 17 päivältä 1896 anonut, että tuo vuokra-aika pitennettäisiin kahdellakymmenelläviidellä vuodella 1903 vuodes alusta; ja oli kaupungin raastuvankoko uksessa, sittenkuin Kemin kaupungin Rahatoimikamari oli lausunnossaan puoltanut hakemusta, erinö mattain koska toiminimi oli ilmoittanut aikovansa perustaa teollisuus laitoksen kysymyksessä olevalle maalle, päätetty suostua kerrottuun anomukseen, kuitenkin niin että vuotuinen vuokra, joka ennen oli ollut sata markkaa, oli oleva viisisataa markkaa. Tämän johdosta oli Raha toimikomari Maaliskuun 27 päivänä 1902 tehdyllä vuokravälikirjalla vuokrannut toiminimelle tui sen määräämälle " Selkäsaaren itäisen eli kaupungin puoleisen rannan alkaen lohivarkkosijasta Sölkäsaaren pohjois päässä ja päättyen kolmesataa metriä eteläänpäin pienen saaren kohdalle Selkäsaaren alustalla, joka kaupungin kartalla oli 4 merkitty ja ulottuen leveydeltään kuun metsän rajaan asti ynnä, tukkimakasiiniksi tuon maan kohdalla olevan, välikirjassa tarkemmin määrätyn vesiauteen kahdenkymmenenviiden vuoden ajaksi, luettuna Tammikuun 1 päivästä 1903, ehdolla muun muassa että toiminimi maksaisi vuokrana sanotusta maa- ja vesialueesta viisisataa markkaa vuodessa ja että jos vuokra-alueella kolmen vuoden kuluessa ei harjoitettu mitään liiketta, oli vuokraaja velka pää ilman irtisanomisaikaa jättämään alueen kaupungin haltuun ja katsottiin välipuhe molemmin puolin piiretuksi ja vuokra-alueella olevat laituret jäivät kaupungin omiksi. Trävarnaktiebolaget Kemi osa122
keyhtiölle toimitetun haasteen nojalla on Kemin kaupungin Raastuvanoikeudessa Tammikuun 23 päivänä 1911 Rahatoimikamarin puolasta kaupungin valtuusten päätöksen. mukaan vaadittu, että koskei osa keyhtiö, jolle toiminimi Pauno Lindberg Syyskuun 30 päivänä 1902. oli siirtänyt ylläkerrottuun vuokravälikirjaan perustuvan vuokraoikeutensa ja joka siis välikirjan määräysten mukaan olisi ollut velvollinen vuokratulle alueelle perustamaan teollisuuslaitoksen, ollut alueella harjoittanut mitään liikettä eikä siis täyttänyt vuokravälipuhetta, vuokravälipuhe julistettaisiin pimetuksi ja osakeyhtiö velvoitettaisiin jättämään kysymyksessä oleva alue sille rakennettuine laivulaitureineen Kemin kaupungin haltuun; minkä ohessa Rahatoimikamarin puolesta on anottu korvausta sen oikeudenkäyntikuluista Tähän kanteeeseen on Trävaruaktiebolaget Kemi osakeyhtiön puolesta vastattu, että osakeyhtiö oli siitä asti kun välikirja tehtiin har joittanut liikettä puheenalaisella alueella käyttämällä sitä muun muassa paperipuiden säilyttämistä ja ulosvientiä varten; mikin nähden ja koskei toiminimi Pauwies Sundberg eikä osakeyhtiökään ollut sitoutunut perustamaan teollisuuslaitor ta alueelle, osakeyhtiön puolesta on vaadittu kannetta hyljättäväksi. Raastuvanoikeus on Lokakuun 27 päivänä 1913 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Trävaruaktiebelaget Kemi osakeyhtiön luovuttamaan puheenalaisen alueen Kemin kaupungin vapaasti hallitta vaksi sekä sen ohessa kahdeksallasadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Rahatoi mikamarin oikeudenkäyntikustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset molemmin puolin 123
olivat vetoamalla saattaneet jatun, on Helmikuun 12 päivänä 1915 antanut siinä tuomion; ja korka puheenalainen alue kysymyksessä olevan välikirjan mukaan eli annettu vuokralle toiminimelle Pauw i Sundbergille tai sen määräämälle muun muassa sillä ehdolla että, ellei alueella kolmen vuoden kuluessa harjoitettaisi mitään liikettä, vuokraaja oli velka pää ilman irtisanomisaikaa jattämään alueen laitureineen kaupungin haltuun ja välipuhe katsottaisiin molemmin puolin puutuksi, mutta Rahatoimikamarin puolesta ei oltu näytetty että Frävanuaktiebolaget. Kemi, joka nykyään hallitsi aluetta samalla oikeudella kuin ylläsanottu toimine mi, olisi velvollinen vuokra alueella harjoittamaan liikettä suusemmassa määrässä tai toisella tavoin, kuin siellä esitetyn sekirtyksen mukaan toetellisuudessa oli harjoitettu; sentähden ja kun lesta tehdyn, kiiltämättä jätetyn ilmoituksen mukaan oli vuoteen 1910 asti muistutuksetta vastaanottanut osakeyhtiöllä kaupungille vuokra-alueesta tulevat vuokra maksut, siten myöntäen osakeyhtiön käyttäneen vuokra aluotta sopimuksen mukaisesti, on Hovioikeus, kumoton Raastuvanoikeuden päätöksen, hyljännyt kanteen. Hovioikeuden huomioon on Kemin kaupungin Rahatoimikama si anonut muutosta perustelmalsa, johon Tränneruaktiebolaget Kemi on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Kemin kaupungin Raha toimikamari ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Rahatoimikamari moittamaan Tränämäktiehela get Klemille, sillä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvauk Rahatoimikamari osakeyhtiön puo124
seksi, kuusikymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Johannes Pesonen. K. Relanen. Johannes Pesonen. K. Helanen. A. F. Kummaara. Samuli Koski. K. Auer. E. Thesleff. Läsnä: Maaliskuun 6 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tullessa konkurssiasiassa, jossa ovat Varatuomari Hjalmar Teodor Rafael Dahlström, Wiipurin kaupungista, hakijana sekä Kauppiaat Antti Evert Airak sinen, Jääsken pitäjän Pieppolan kylästä, ja Hugo Saras te, sanotun pitäjän Kuurman pohjan kylästä, vastamainitussa kylässä asuneen Talollisen Pietari Pietarinpoika Puhakka-vainajan konkumpe jän velkojina ynnä Pietari Puhakan leski Katriina Juhon tytär Hatakka ja lapset Pietar, Johannes Tuomas ja Maija Liisa Puhakka, Kuurman pohjan kylästä saapuville. tulleina mutta konkussi pesän muut velkojat poisjää neinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa Maaliskuun 6. päivänä 1916 J. P. R. H. - A.R. K.I.S. E. K. Sr 480. Pag. 272. R. D. 1915.
Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Sittenkuin Katriina Hatakka se kä Pietar, Johannes, Tuomas ja Maija Liisa Puhakka ynnä Pietari Puhalan, Jääsken pitäjän Oravalan kylässä asuva tytär Anna Katriina Puhakka ja tämän mies Talollinen Tuomas Wiskari olivat Tammikuun 4 päivänä 1915 luovuttaneet Lokakuun 11 päivänä 1914 kuolleen Pietari Puhakan omaisuuden konkurssiin, on Jääsken pitäjän käräj �äkunnan Kihlakunnanoikeudessa konkurssin paikalletulopäivänä Maaliskuun 29 päivänä 1915, muiden muassa Varatuomari Dahlström valvonut 1897. markkaa 88 penniä korkoineen Kiipurin kaupungissa asuvan Kauppanenvaksen Juho Hallenbergin Varatuomari Dahlströmille siirtä män 27 päivänä Maaliskuuta 1915 päivätyn konttakurantin ja sen perusteena osaksi olevien, Kaupkaneuvos Hallenbergin asettamien, Pietari Puhakan hyväksymien ja Hallen bergin viimeksi Varatuomari Dahlström, ille siirtämien kahdenkymmenen viiden eri vekselin nojalla, joiden määrät olivat ja jotka olevat joutuneet maksettaviksi: 5,700 markkaa Elokuun 15 päivänä 1911, 825 markkaa saman kuun 27 päivänä 1000. markkaa samana päivänä 2900 markkaa saman kuun 29 päivänä, 2400 markkaa seuranneen Lokakuun 19 päivänä, 4650 markkaa saman kuun 30 päivänä 5000 markkaa seuranneen Marraskuun 15 päivänä ja 2500 markkaa saman kuun 28 päivänä 4100 markkaa Tammi kuun 28 päivänä 1912, 3600 markkaa seuranneen Huhtikuun 24 päivänä, 3700 markkaa saman kuun 27 päivänä 6600 markkaa Heinäkuun 25 päivänä samana vuon na ja 6,000 markkaa seuranneen Lokakuun 24 päivänä 5,400 mark kaa Tammikuun 24 päivänä 1915, 1800 markkaa seuranneen Huh428
tikuun 20 päivänä 4,800 markkaa Heinäkuun 15 päivänä samana vuonna, 4,300 markkaa saman kuun 21 päivä nä 4000 markkaa seuranneen Loka kuun 18 päivänä ja 4000 markkaa saman kuun 21 päivänä 3600 markkaa Tammikuun 15 päivänä 1914, 3200 markkaa seuranneen Huhtikuun 19 päivänä, 3048 markkaa 5 penniä seuranneen Toukokuun 22 päivänä 1900 markkaa Heinäkuun 20 päivänä samana vuonna, 3,200 markkaa seuranneen Elokuun 20 päivänä ja 2880 markkaa Marraskuun 22 päivänä 1914; ja on Varatuomari Dahlström valvomalleen saatavalle anonut etuoikeutta sen vakuudeksi pantiksi annetun Pietari Puhakan ja Katriina Hatakan 19 päivänä Maaliskuuta 1907 haltijalle tunnusta man Dahlströmin hallussa ole van 40,000 markan suuruisen prosentin korolla juoksevan ja 3/4 osaan perintötalosta No 5 Kuurmanpohjan kylässä kiinnitetyn velkakirjan arvosta ja sisällyksestä sekä varannut itselleen oikeuden jos hänen valvontansa osaksi taikakonaan kävisi riitaiseksi, eri oikeudenkäynnullä toteuttaa saamisensa Huhtikuun 26 päivänä 1915 toimitetussa esiinhuudossa on Katriina Hatakan, Pietar ja Johannes Puhakan sekä eräiden konkurssipesän saamamiesten puolesta kielletty Pietari Puhakan olleen Kauppaneuvas Hallenbergille velkaa konttokuranttiin Joulukuun 8 päivänä 1909 merkityn erän An Saldo yl tilin mukaan pi. SS: 209 25,314 markkaa 72 penniä ja Maaliskuun 27 päivänä 1905 merkityn erän "korkoa kluv. 17/2 1688 6% muk." 28694 markkaa 80 penniä sekä sen ohessa väitetty kysymyksessä olevien vekselien syntyneen siten, että Pietari Puhakka oli kirjoittanut ni mensä tyhjille velseli lomakkeille ja antanut ne Kauppaveuvos Hallenbergille, jonka toimesta nesitten oli täytetty ja käytietty 127
apuvekseleinä Hallenbergin hyväksi Pietari Puhakan saamatta niistä mitään vastitetta, minkä vuoksi ja kun vekselit vuodelta 1911 sitä paitsi olivat vanhentuneet ja vasta Maaliskuun 27 päivänä 1915 Kauppaneuvos Hallenbergille siirretyt a sä Varatuomari Dahlström oli saanut vekselit Hallenbergilta aino astaan perittäviksi, Varatuomari Lahlströmin valvontaa on vastustettu Kesäkuun 21 päivänä 1915 julistamassaan konkursituomiossa on Kihlakunnanoikeus, koska Varatuomari Dahlströmin puheeksitulleen valvoman oikeellisuus oli kielletty, jättänyt Dahlströmille vallan eri riidalla näyttää valvomanea saatava toteen, mikä riita oli pantava vireille kuuden kuukauden kuluessa Kihlakunnanoikeuden tuomion julistamisesta ja laillisesti perilleä jettava uhalla että maksunsaanti luovutetusta omaisuudesta muuten oli menetetty; minkä ohessa Kihlakunnanoikeus on määrännyt Varatuomari Dahlströmille maksettavaksi niin paljon kuin tuossa eri riidassa vahvistettaisiin korkeintaan hänen valvomansa määsä, sillä etuoikeudella ylempänä mainitun haltijalle asetetun velkakirjan arvosta kuin säädetään velkojain oikeudesta ja etuudesta toistensa edellä maksun saamiseen konkurssiin luovutetusta omaisuudesta Marraskuun 9 päivänä 1868 annetun Keisarillisen asetuksen 3 SS:ssä, niinkuin se on  Armollisessa asetuksessa Joulukuun Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Varatuomari Dahlström oli vetoamalla saattanut asian on Lokakuun 28 päivänä 1915 antanut siitä tuomion; ja koska Varatuomari Dahlströmin puheenalainen saatava, siihen nähden mitä sitä vastaan oli esiintuotu, oli joutunut riitaiksi on Hovioikeus 128 3 päivältä 1895.
jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden tuomion varaan, kuitenkin siten että se aika, jonka kuluessa Varatuomari Dahlströmin tuli alkaa kysymyksessäoleva oikeudenkäynti, olis luettava Hovioikeuden tuomion antopäivästä; minkä ohessa Hovioikeus on velvoittanut Varatuomari Dahlströmin viidellä kymmenellä markalla korvaamaan Antti Evert Airaksisen kulut Hovioikeudessa. Hovioikeuden tuomioon on Jaratuomari Dahlström anonut muutosta perustelmalla, jonka kaksoiskappaleen Antti Evert Airaksinen, Hugo Saraste Katriina Hatakka sekä Pietar, Johannes Tuomas ja Maija Liisa Puhakka ovat täältä perineet ja johon Airaksinen Sasaste sekä Pietar, Johannes ja Tuomas Puhakka ovat sittemmin yhteisesti vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, että ei Varatuomari Dahlström ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi, kuitenkin siten että Dahlströmin tulee ennen Lokakuun 1 päivää 1916 alkaa puheeksi tullut eri oikeudenkäynti; ja velvoitetaan Varatuomari Dahlström suorittamaan Antti Evert Airaksiselle Hugo Sarasteelle sekä Pietar Johannes ja Tuomas Puhakalle heillä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvaukseksi, kuusikymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset neudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Johannes Pesonen. K R Helanen A. W. Lillmanen J. Auer. Samuli Koski. 129
Maaliskuun 7 päivänä 1916 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, talonkaupan purkamista koskevassa jutussa, jossa Talollinen Kalle Heikinpoika Kanniainen, Puolangan pitäjän Suolijärven kylästä, on hakijana sekä A. Santaholma Osakeyhtiö niminen yhtiö, Oulun kaupun gista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Maaliskuun 7 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itsellune sittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut tietää: Hyrynsalmen, Suomussalmen ja Puolangan pitäjien sekä Ristijärven kappelin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Kalle Kanniainen lausunut että, sittenkuin hänen isänsä Talollinen Heikki Kanniainen oli Kesäkuun 6 päivänä 1897 kuollut, olivat hänen äitinsä Reeta Kanniainen, veljensä Lauri Kanniainen sekä hänen alaikäisten sisartensa Anna Reeta ja Elsa MeLäsnä: W. t. J. P. A. R. S. K. E. Th. SS: 482. Pag. 144 R. D. 1915.
ria Kanniäisen holhooja Talollinen Antti Kanniainen Lokakuun 11 päivänä 1903 tehdyllä kauppakirjalla A. Santaholma Osakeyhtiölle myyneet Heikki Kanniäisen kuolinpesään kuuluneen Siikalan 5/12 manttaalin verotilan No 4 Suolijärven kylässä, minkä kauppakirjan Kalle Kanniainen kaupantekotilaisuudessa, vaikka hän Tammikuun 31 päivänä 1883 syntyneenä silloin vielä oli alaikäinen, sekä hänen velisuolensa Heikki Kanniainen jäljestäpäin olivat allekirjoittaneet; ja koska kerrottu kauppa, siihen nähden ettei Kalle Kanniainen alaikäisenä ollut oikeu tettu sitä tekemään, oli laiton, on Kalle Kanniainen vaatinut, että kauppa julistettaisiin mitättömäksi, mikäli se koski hänen osaansa talosta, sekä että osake yhtiö velvoitettaisiin antamaan tuo osuus hänen hallintaansa t. Santaholma Osakeyhtiön puolesta on vaadittu kannetta hyljättäväksi Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on Marraskuun 14 päivänä 1913 julistomallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt kanteen ja velvoit tanut Kalle Kanniäisen kahdellasadalla markalla korvaamaan A. Santaholma Osakeyhtiön oikeudenkäyntikulut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kalle Kanniainen oli vetoamalla saatta nut jutun, on Toukokuun 14 päiväna 1915 antanut siinä tuomion; ja koskei Kalle Kanniainen, joka oli ollut saapuvilla kysymyksessä olevaa kauppaa tehtäessä, ollut yön ja vuoden kuluessa täysi-ikäiseksi tultuansa moittinut kauppaa on Hovioikeus, nojautuen säädäntöön Kuninkaallisessa selityksessä Toukokuun 14 päivältä 1805, muuten jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus oli johtunut, paitsi että Hovioikeus on alentanut Kihlakunnanoikeuden A. Santaholma Osakeyhtiölle tuomitseman oikeudenkäyntikulujen korvauksen sadaksi markaksi Hovioikeuden tuomioon on Kalle Kanniainen anonut muutosta perus131