Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
puolesta kuin että, koska Chrales Rudolf Eklund on Joulukuussa vuonna 1907 luvattomasti jättänyt työnsä ja vasta 1 päivänä Maaliskuuta 1908. palannut takaisin toimeensa, Eklundin vaatimus saada palkkaa myöskin Tammi- ja Helmikuulta vuonna 1908 hyljätään; ja tulee Keskusosuusliike Hankkijan siis suorittaa Charks Rudolf Eklundille, paitsi tusmittua oikeudenkäyntikustannusten korvausta, sovittu palkka viimeksimainitun vuoden Maaliskuun 1 päivän ja Elokuun 1 päivän väliselta ajalta sekä edellämainitulta neljäntoista päivän irtisanomisajalta, siitä vähentämällä Eklundin 6 päivänä Maaliskuuta 1908 saamat kolmekymmentäviisi markkaa, eli siis Eklundille maksaa yhdeksänsataa kaksikymmentäyksi markkaa kuusikymmentäkaksi penniä 8 päivästä Lokakuuta 1909 kasvävine viiden prosentin korkoineen Uno Strömstén. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer. K. R. Helanen K. Auer. 701
Den 20 Maj 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål, angående förklarande för äkta barn, emellan Rusthållaresönerne Karl Fredrik och Brynolf Sund samt Rusthållaredottern Edit Sund, alla från Hindsby by i Sibbo socken, Bonden Richard Ferdiland Lund, från Hanaböle by i Helsinge socken, förre Rusthållaren Robert Frithiof Sund, från Helsingfors stad, Nämndemannen Ernst Oljemark och hans hustru Hilma Ajemark från Paipis by i Sibbo socken, samt Folkskolläraren Adam Edvin Calonius och dennes hustru Ester Maria Cavonius från Thusby socken, gemensamt sökande, och Landthushållaren Johan Robert Stellberg, från Skomakarböle by i Helsinge socken, såsom målsman för sin hustru Ida Sofia Stellberg, svaGust: F. S. G. B. K.S. J. Y. 702 No 915. Pag. 250. R. D. 1915.
rande: Gifven i Justitiedepartementet den 20 Maj 1915. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidte nu är i fråga, inhämtat följande: Sedan ägaren af Myrans rusthåll i Hindsby by Rusthållanen Robert Ferdinand Lund den 5 Januari 1906 aflidit och därvid, enligt uppgift, såsom rättsinnehafvare återlämnat Karl Fredrik, Robert Frithiof, Brynolf Richard Terdinand ochEdit Sund. Hilma Oljomark och Ester Maria Oavanius, så hafva Johan Robert och Ida Sofia Stellberg, efter Karl Andrik Sund, för egen del och såsom förmyndare för vid tiden omyndiga Edit Lund, samt dennes öfriga ofvan omförmälda med parter ågången stemning, vid Häradsrätten i Sibbo sockens tingslag anfört, att Robert Ferdinand Sund i lifstiden varit trolofvad med Ida Sofia Stellbergs moder Tjänärinnan Eva Keistina Palenius samt under äktenskapslöfte med henne sammanaflat Ida Sofia Stellberg, som var född den 17 Maj 1875; och hafva makarne Stellberg yrkat att Ida Sofia Stellberg måtte förklaras vara äkta barn till Robert Ferdinand Sund 4o saken hörde hafva Karl Fredrik Lund och hans medparter bestridt riktigheten af käromålet; därå Häradsrätten, hvarest Karl Fredrik Sund och hans medparter framställt anspråk på ersättning för sina rättegångskostnader medels den 10 November 190. afkunnadt utslag på anförda skäl förklarat Ida Sofia Stellberg för Robert Ferdinand Sunds äkta barn. Hofrätten, under hvars pröfning Karl Fredrik Sund och hans medparter i vadoväg dragit målet, har medels dom af den 17. Juli 1913, enär utredt blifvit att 703
Robert Ferdinand Sund med Eva Kiistina Palonius aflat Ida Sofia Stellberg samt sedermera trolofvat sig med Eva Kristina Palenius, låtit bero vid det slut, hvari Häradsrätten i saken, såvidt därom nu är ifråga, stannat. Uti Hofrättens dom hafva Karl Fredrik och under rättegången myndigblifna Edit Lund samt deras öfriga ofvanbemälda medparter anhållit om ändring medels dedertion, den Johan Robert Stellberg bomött. Kejserliga Senaten har tagit detta mål i öfvervägande; och jemte det Senaten icke ingår i pröfning af hvad å Brynolf Lunds och Robert Frithiof Lunds vägnar härstädes anförts till vinnande af ändring i Hofrättens dom. enär Brynolf och Robert Frithiof Lund icke anmält missnöje mot domen och Vicehäradshöfdingen Oskar Möller, som hit ingifvit andringsansökningen, icke visat att Brynolf och Robert Frithiof Lund befullmäktigat honom att föra deras talan, finner Kejserliga Senaten, i anledning af Karl Fredrik lunds och hans öfriga medparters andringsansökan, utredning icke vara fördragt därom, att Robert Terdinand Sund varit trolofvad med Eva Kristina Palenius eller under äktenskapslöfte med henne aflat Ida Sofia Stellberg, i anseende hvartill Kejserliga Senaten pröfvar rättvist, med upphäfvande af Hofrättens dom och Häradsrättens utslag, förkasta den af Johan Robert och Ida Sofia Stellberg i målet utförda talan; doch få Karl Fredrik Sund och hans medparter, i anseende till sakens beskaffenhet, själfva vidkännas sina däri hafda kostnader. Ort alle, som vederbör till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Pielis Jaarikoski. B. Annsberg Samuli Koski. Alprottiukkiala. A. N. Illisuvaan Titl. Yhänen 704
Kesäkuun 1 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaalin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulluessa testamentin moittimista koskevassa jutussa, jossa Talollinen Mikko Poridi BorgVähänkyrön pitäjän Kuuttilan kylästä, sekä saman pitäjän Tavajoin kylästä olevat Talolliset Jaakko Lammi, Iisakki Valtari ja Matti Erkkilä ynnä heidän vaimonsa Liisa Lammi, Maria Vallari ja Susanna Serafia Erkkilä ovat hakijaina sekä mainitussa Kuuttilan kylässä asuva Itselli senleski Maria Pori eli Borg poisääneenä vastaajana. Annettu Oikeusosastossa 1 päivänä Kesäkuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä sittelyttänyt jutun kirjat ja niistä. mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Maria Porille toimitetun haasteen nojalla ovat Mikko Pori ja hänen asiaLäsnä: W. st. J. P. R. H. K. A. T. A. Sa 704 No 954. åg 171 R. D. 1914.
kumppaninsa Vähänkyrön pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuneet, että Maria Pori ja hänen miehensä Itsellinen Juho Pori olivat 15 päivänä Toukokuuta 1887 lekemällään testamentilla määränneet omaisuudestaan että, kun toinen heistä kuolisi, eloon jääpä saisi aviopuolisojen kaiken omaisuuden ja etteivät kummankaan sukulaiset pääsisi perimään, minkä testamentin Maria Pori, Juho Porin 14 päivänä Maaliskuuta 1911 kuoltua, oli säädetyssä järjestyksessä valvenul; mutta kun mainitussa testamentlissa ei ollut määräystä siitä, kenelle Juho ja Maria Porin omaisuus oli heidän molempain kuoltua joutuva sekä testamentti oli tehty väin sillä varalla, että Juho Pöri, jolle Maria Pori oli antanut matkarahol Amerikkaa, kuolisi siellä, mikä ei kuitenkaan ellut tapahtunut, ja testamentti, joka ei muutenkaan sisällänyt Juho Porinviimeistä tahtoo, niin ollen oli menettänyt merkityksensä, ovat Mikko Peri ja hänen asiakumppaninsa, joista Mikko Pori, Liisa Lammi, Maria Valtari ja Susanna Serafia Erkkilä ovat Juho Pori vainaja sisarukset ja lähimmät perilliset, vaatineet, että puheenalainen testamentti kumottaisiin Asiasta kuultuna on Maria Pori vastustanut kannetta; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset myös ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikustannuksistaan, on 28 päivänä Lokakuuta 1913 julistamallaan päätöksellä, koska Juho Porpuheena olevalla testamentilla oli Maria Porille antanut kaiken kuolemansa jälkeen jäävän omaisuutensa eikä oltu näytetty Juho Porin testamenttiansa muuttaneen, hyljännyt kanteen sekä velvoittanut Mikko Porin myöläpuolineen viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Maria Porin oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Mikko Pori ja hänen asiakumppaninsa olivat vetoamalla saattaneet jutun en 7 päivänä Elokuuta 1914 antamallaan 705
tuomiolla sen ratkaissut; ja koskeivät Mikko Pori ja hänen myöläpuolensa lleet voineet näyttää, että Juho ja Maria Pori lehdessään kysymyksessä olevan testamentin olisivat sopineet, että testamentti kadottaisi voimansa ja merkityksensä siinä tapauksessa että Juho Pori palaisi Amerikasta, sentähden ja Kihlakunnanoikeuden päätöksessä mainituilla syillä Hovioikeus on jättänyt asian sen lopputuloksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus oli päätöksessään johlunut, sekä velvoittanut Mikko Porin myötäpuolineen suorittamaan Maria Porille maksut hänen kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota kuusitoista markkaa kahdeksankymmentä penniä. Hovioikeuden tuomioon ovat Mikko Pori ja hänen asiakumppaninsa anoneet muutesta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei ole esiintuotu syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää Alfver Sarva pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. Johannes Pesonen Walter Andersin. Johannas Pesonen. K. R. Helanen K. Auer. K. R. Helanen K. Auer. 706
Kesäkuun 1 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa eläkesantavaa koskevassa jutussa, jossa ovat Talollinen August Saarikoski, Loimaan pitäjän Upajän kylästä, hakijana sekä samassa kylässä asuva Eläkemies Juho Uusiseppälä vastaajana: Annettu Oikeus osastossa 1 päivänä Kesäkuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselteen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: August Saarikoskelle toimitetun haasteen nojalla on Juho Uusiseppälä Loimaan ja Alastaron pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että hän 26 päivänä Maaliskuuta 1898. hänen ja poikansa Juho Luukkaan eli Seppälän välillä laaditun ja Yräjan kylässä sijaitsevaan Uusiseppälän taloon kiinnitetyn kauppa- ja elakeva likirjan nojalla oli oikeutettu siltä sanotun talon omistajalta, joka ei olisi Läsnä: W. A. J. P. R. H. - t. R.- K. A707 Pag. 13. R. D. 1914 No 957.
Juho Uusiseppälän omaisia, eläkkeenä saamaan, muun muassa, vuosittain tauraseläimiksi 2 porsassikaa, joilla tarkoitettiin sellaisia sikoja, mitkä keväisistä porsaista olivat syksyyn asti syötetyt, polttopuiksi vuosittain 20 syltä halkoja sekä kaikki juhta- ja jalkamiesten työt sitämään viljelystä varten, minkä Juho Uusiseppalä oli itselleen pidättänyt, muun muassa, Letkunsuolta itselleen varaamillaan peltosaroilla, mutta että August Saarikoski, Uusiseppälän talon nykyisenä omistajana, 1 päivänä Marraskuuta 1907 päättyneeltä ja sitä seuranneella eläkevuodelta oli laiminlyönyt eläkkeen suorittamis velvollisuutensa siten, että hän oli syksyllä 1908 päättyneeltä eläkevuodelta jättänyt Uusiseppälälle tulevat kaksi poisassikaa antamatta, toimitsanut halkoja Uusiseppälälle kysymyksessä olevana kahtena vuoti na kaikkiaan ainoastaan 25 1/2 syltä sekä jättänyt Letkensuolla olevat Uusiseppälän peltosarat ojittamatta ja saveamatta niin että Uusiseppälälle siitä oikeutunut vahinko toimitetussa katselmuksessa oli arvioitu 55 markahsi. Tähän nähden on Juho Uusiseppälä vaatinut. August Saarikosken velvoittamista korvauksena edellä kerrotulla tavalla suorittamatta jätetyistä eläkeeduista Juho Uusiseppälälle maksamaan 2 porsassiasta yhteensä 70 markkaa, 14 1/2 sylestä halkoja 101 markkaa 50 penniä ja suorittamattomista päivätöista 55 markkaa korkoineen August Saarikosan vastattua kanteseen, väittäen täyttäneensä eläkemaksuvelvollisuutensa, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin myös ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikustannuksistaan, 19 päivänä Marraskuuta 1909 julistetussa päätöksessä lausunut asiassa käyneen selville, että August Saarikoski edellämainitun eläkevälikirjan mukaan oli velvollinen Juho Uusiseppälälle vuosittain antamaan kaksi porsassikaa, joilla paikkakun nan tavan mukaan ymmärrettiin viiden tai kuuden kuukauden vanhoja porsaita, mutta ettei Saarikoski ollut Uusiseppälälle sellaisia vuonna 1908 705
toimittanut, että Saarikoski niinikään oli velvollinen vuosittain Uusiseppälätle suorittamaan kaksikymmentä syltä puita, mutta ettei Saarikoski ollut voinut näyttää antaneensa niitä vuosina 1907 ja 1908 enempää kuin kaksikymmentäviisi ja puoli syltä, ja että Uusiseppalä oli ollut oikeutettu saamaan Letkun suon asianmukaisesti muokatuksi ja ojitetuksi, mutta ettei hän ollut saanut tätä etua sanottuina vuosina täysin nauttia, vaan esitetyn syynikirjan mukaan laiminlyödyn työvelvollisuuden takia kärsinyt viidenkymmenenviiden markan tappion; mihin nähden Kihlakunnanoikeus on velvoittanut August Saarikosken heti Juho Uusiseppälälle suorittamaan kahden pörsassian hinnan seitsemänkymmentä markkaa neljästätoista ja puolesta sylestä kalkoja, seitsemän markan jälkeen syleltä, satayksi markkaa viisikymmentä penniä ja suorittamattomista päivä töistä viisikymmentäviisi markkaa eli siis yhteensä kaksisataa kaksikymmentäkuusi markkaa viisikymmentä penniä viiden prosentin korkoineen Marraskuun 1 päivästä 1908 lukien; minkä ohessa August Saarikosken tuli sadalla kahdellakymmenelläviidellä markalla korvata Juho Uusiseppälän oikeudenkäyntikustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi August Saarikoski vetoamalla oli saattanut jutun, on 18 päivänä Joulukuuta 1913 antanut juttuun tuomion; ja samalla kun August Saarikosken Hovioikeudessa tekemä anomus saada todistajina asiassa kuulla henkilöita, joiden valanehtoiset todistukset Paarikoski oli Hovioikeuteen antanut hyljättiin, koska heidän todistuksensa eivät vaikuttaneet asian ratkaisuun, on Hovioikeus, mitä pääasidan tuli, jättänyt asian, sikäli kuin siitä enää on kysymys, Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioon on August Saarikoski anonut muutosta perustelmalla, johon Juho Uusiseppälä on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tut709
kinut tämän jutun ja katsoo, ettei August Saarikoski ole esiintuonut syytä nuuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan August Saarikoski suorittamaan Juho Uusiseppälälle, hänellä täällä jutun vuoksi olleiden kustannusten korvaiskseksi, kuusikymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer. A. V. Brunblöm Agren Sarva. Kesäkuun 1 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleen sa velkomusta koskevassa jutussa, jossa Kauppias Gustaf Wilhelm Osonen, Tampeoreen kaupungista, ynnä Maanvilje lijä Suni Kustaa Saladin Suvanto, Messukylän pitäjäs tä, ovat hakijoina sekä Kunnallisneuvos Knut Alfred Waldemar Stjernvall Turun kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 1 päivänä Kesäkuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt en kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot Kunnallisneuvos Stjernvallille toimitetun haasteen nojalla on Tampereen kaupungista kotoisin ollut Vuokraa janderki Gustaava Wilhelmiina Keskinen Kangasalan ja Messukylän pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että hän 30 päivänä LoLäsnä: W. A. J. P. R. H.  K.t. S. K. No 958. Pag. 290 R. 1912
kakuuta 1903 tehdyllä välikirjalla oli Kannallisneuvos Stjernvallin pojalle Agrononmi Carl Stjernvallille viideksi vuodeksi vuokrannut omistamansa Suutarilan yksinäisen talon Messukylän pitäjässa ynnä siihen kuuluvan, erityisessä luettelossa mainitun irtaimiston sekä että Kunnallisneuvos Stjernvall oli sitoutunut takaukseen sanotussa välikirjassa määrättyjen ehtojen täyttämisestä; ja kun Agronoomi Stjernvall oli poistunut paikkakunnalta jättä mättä takaisin kaikkea vuokraamaan sa irtaimistoa, on Gustaava Wilhelmina Koskinen vaatinut Kunnallismies vos Stjernvallia velvoitettavaksi puheenalaisen takauksen nojalla Gustaava Wilhelmiina Koskiselle heti kuittia vastaan suorittamaan takaisin saamatta olevan irtaimiston arvo 1596 markkaa 38 penniä 6 prosentin korkoineen lainhakupäivästä, sisältyen mainittuun määrään myöskin Gustaava Wilhelmiina Keskisen Agrenoomi Stjernvallin puolesta suorittamat palovakuutusmaksut 103 markkaa 23 penniä ja papiston saatavat 22. markkaa 15 penniä, kuin myös korraamaan Gustaava Wilhelmiina Korkiselle hänen oikeudenkäyntikustannuksensa. Kanteesta kuultuna on Kunnallis neuvos Stjernvall kyllä myöntänyt menneensä takaukseen talon vuokrämakseen suorittamisesta, mutta sitä vastoin kieltänyt sitoutuneen sa yhtäläiseen vastuunalaisuuteen tilan irtaimistoon nähden, väittäen että takauskirjassa olevat sanat niin myös talon irtaimesta "olivat siihen teisen henkilön toimesta lisä tyt sen jälkeen kuin Stjernvall jo oli takauskirjan allekirjoittanut, minkä vuoksi Kunnallisneuvos Stjernvall on anonut kanteen hylkäämistä. Kihlakunnanoikeus on 22 päivä nä Lokakuuta 1906 julistamallaan päätöksellä siinä esitetyistä syistä hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppias Osonen sekä Maanviljelijä Suvanto ynnä viimeksimainitun vai211
mo Karoliina Suvanto olivat, Osonen ja Karoliina Suvanto tällä välin kuolleen Gustaava Wilhelmiina Koskisen lähimpinä perillisinä, vetoamalla saattaneet jutun, on asian oltua sen menettelyn alaisena kuin asiakirjat lähemmin osottavat 12 päivänä Marraskuuta 1912 antamallaan tuomiolsa ratkaissut asian; ja koska puheenäoleva Kunnallisneuvos Stjernvallinen allekirjoituksella varustettu takaus kirja ei ollut Kunnallisneuvos Stjernvallin omakätisesti kirjoittama eikä samaa kirjaa näin ollen vastoin säännöstä Kuninkaallisessa asetuksessa 28 päivältä Kesäkuuta 1798 voitu yksinään pitää todistuksena siitä, että Kunnallisneuvos Stjernvall olisi sitoutunut sellaiseen vastuunalaisuuteen kuin kirjan sisältö osotti, sentähden ja kun ei Runnallisneuvos tjernvallin kieltoa vastaan oltu muutenkaan näytetty, että takauskirjassa löytyvät sanat, niin myös talon irtaimesta" olivat siihen merkityt ennenkuin Stjernvall sitoumuksen allekirjoitti tahi että nämä sanat olivat kirjoitetut hänen suostumuksellaan, on Hovioikeus jättänyt sen loppupäätet män pysyväksi, johon Kihlakunnan oikeus oli päätöksessään johtunut, sekä velvoittanut Kauppias Ososen ja Suvannon aviopuolisot sadalla markalla korvaamaan Kunnallis neuvos Stjernvallin jutun vuoksi Hovioikeudessa kärsimät kustannukset. Hovioikeuden tuomioon ovat Kauppias Osonen ja Maanviljelijä Surantoanoneet muutosta perustelmalla, johon Kunnallisneuvos Stjernvall on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo selvitetyksi, että kysymyksessä olevan takaussitoumuksen sanat, niin myös talon irtaimesta" on siihen merkitty vasta sen jälkeen kuin Kunnallisneuvos Stjernvall oli sitoumuksen allekirjoittanut, minkä vuoksi, ja kun ei ole näytetty tuota lisäystä takaukseen tehdyksi Stjernvallin suostumuksella eikä se siis ole Stjernvallia 712
ritova, Keisarillinen Senaatti harkitsee oikeaksi jättää sen loppupäätöksen pysyväksi, johon Oikeudet ovat jutussa johtuneet; ja velvoitetaan Kauppias Osonen ja Maanviljelijä Suvanto suorittamaan Kunnallisneuvos Stjervallille, hänellä jutun vuoksi täällä olleiden kustannusten korvaukseksi, seitsemankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti Walter Andersin. K. R. Helonen Samuli Koski. Johannes Pesonen. K. Auer. i Alfred Sarva Kesäkuun 1 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaaten tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, tilintekoon velvoittamista koskevassa jutussa, jossa ovat Talollinen Tuomas Ämmälä, Rovaniemen pitäjän Korkalon kylästä, hakijana sekä samassa kylässä asuvat Talollisenleski Helena Kristiina Torkkola, omasta puolestaan ja avioliitosta kuolleen Talollisen Heikki Torkkolan kanssa syntyneiden alaikäisten lastensä Lyydia, Helena ja Heikki Torkkolan lakimääräisenä holhoojana. sekä täysi -ikäiset lapset samasta avioliitosta Rosa Margareta, Kaisa Ulriika, Albert, Eelis Fredrik Esaias, Juho Frans ja Tuomas Torkkola. saapuville tulleina, mutta Maria Torkkola, poisjääneenä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 1 päivänä F.  A. L. B.t. A. R. S. Ki. A. Sa No 962. Pag. 33. R. D. 1914.
Kesäkuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut tietää: Tuomas Ämmälälle toimitetun haasteen nojalla ovat Helena Kristina Torkkola ja hänen myötäpuolensa Rovaniemen pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuneet, että Tuomas Ämmälä joka 11 päivänä Maaliskuuta 1898. oli määrätty holhoojaksi Heikki Torkkola - vainajan lapsille, jotka silloin olivat kaikki olleet alaikäisiä, oli tuossa toimessaan kantanut pesän varoja sekä muutoinkin hoitanut pesän tarkeimmät asiat toimestaan minkäänlaista tiliä tekemättä sekä senvuoksi vaatineet, että Tuomas Ämmälä velvoitettaisiin määrääjässä sopivan sakon uhalla antamaan todisteisiin perustuva tili toimestaan. Kanteesta kuultuna on Tuomas Ämmälä väittänyt, että Helena Kristiina Torkkola hänen ja Heikki Torkkola-vainajan välisen testamentin nojalla 16 päivältä Marraskuuta 1897 yksin omisti aviopuolten pesän; ja kun Tuomas Ämmälä niinmuodoin ei ollut saanut haltuunsa mitään holhottiensa varoja sekä niistä toimista, joilla hän oli avustanut Helena Kristiina Torkkolaa oli tältä saanut tilitykseen perustuvan kuitin, on Tuomas Ämmälä anonut kannetta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset myöskin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on 21 päivänä Lokakuuta 1912 julistamassaan päätöksessä lausunut asiassa käyneen selville, että Tuomas Ämmälä edellämainitun holhoustoimensä puolesta oli kantanut ja hallussaan pitänyt Heikki Torkkolan kuolinpesälle kuuluvia varoja, sekä senvuoksi ja kun Tuomas Ämmälä ei ollut näyttänyt tehneensä Helena Kristiina Torkkolalle ja hänen myötäpuolelleen sanotuista varoista täydellistä tiliä, velvoittanut Tuo714
mas Ämmälän viidenkymmenen markan sakon uhalla kolmen kuukauden kuluessa siitä, kuin Kihlakunnanoikeuden päätös oli saanut lainvoiman, tekemään Helena Kristiina Torkkolalle ja hänen myötäpuolilleen täydellisen todisteisiin perustuvan tilin hallussaan olleista Heikki Torkkola - vainajan perikunnalle kuuluneista varoista, minkä ohessa Tuomas Ämmälä velvoitettiin viidelläkymmenelläviidella markalla korvaamaan vastapuoliensa kulutasiassa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Tuomas Ämmälä oli vetoamalla saattanut jutun, on 18 päivänä Jaulukuuta 1913 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan samalta velvoittaen Tuomas Ämmälän viidelläkymmenellä markalla komaamaan vastapuoliensa kustannukset Hovioikeudessa. Hovioikeuden tuomioon on Tuomas Ämmälä anonut muutosta perustelmalla, johon Helena Kristiina Torkkola ja hänen asiakumppaneistaan muut paitsi Maria Torkkola ovat vastannee. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska Helena Kristiina Torkkola hänen ja Heikki Torkkola - vainajan keskinäisen testamentin nojalla yksin omistaa Heikki Torkkolan jäämistön eikä Tuomas Ämmälä siis, hoitaessaan Heikki Torkkolan kuolinpesää, ole saanut haltuunsa omaisuutta, joka kuuluisi mainittujen aviopuollen lapsille, sentähden ja kun Tuomas Ämmälä esitetyn selvityksen mukaan on tehnyt mainitusta hoitotoimestaan Helena Kristiina Torkkolalle tilin, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, kyljätä Helena Kristiina Torkkolan ja hänen myötäpuoltensa jutussa ajaman kanteen, mutta asian laatuun nähden saa Tuomas Am715
mälä itse kärsiä oikeudenkäyntikustannuksensa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Eelsi Svenkoski Alfred Liuksiala. Eelsi Svenkoski Alfred Liuksiala. R. Anneberg. Samuli Koski. A W. Ruusuvaara. Alfred Sarva Kesäkuun 2 päivänä 1915 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, pesäero-asiassa, jossa ovat Muolan täjän Perkjärven kylästä. olevat Hivilanomistaja Vilhelm Heikinpoika Jöronen hakijana ja hänen vaimonsa Elisabet Tuomaantytär Mätinki - Joronen vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 2 päivänä Kesäkuuta 1915. Keisarillinen Senaatti en itsellen rä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Kesäkuun 6 päivänä 1910 tyräpään tuomiokunnan virkaatoimit tavalle tuomarille jättämässään hakemuskirjassa on Elisabet Joronen lausunut että Vilhelm Joronen oli, sitoutumalla takauksiin, jotka määrättään olivat hänen yksityistä omaisuuttaan suuremmat, saat tanut Elisabet Jörosen naimaosan vaaraan joutua hukkaan ja siten Läsnä: W. A. J. P. R. H. K.t. A. Do No 975 Pag 69 R. D 1912