Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Eerola, Erik Kivipuro, Hugo Noukkala, Kaarle Mäkelä, Rikhard Myllylä, Juho Taavi Kiirola, Erik Juhio Rauhonen, Juho Perttola,Juho Kauppila, Kaarle Jopila, Yrjö Vainio, Maria Pekkola. Leander Kytönen, Juho Tuomala, Oskar Paavola, Juho Taavi Tyyskä, Maria Tammikuoto, Juho Tammiluoto, Toivo Tammiluoto, Antti Valto Vainio, Kertor Ristola, Jalmari Mäenpää, Erik Juho Jaakkola, Anna Klemola, Erik ki Turkkola, Juho Sillanpää, Matti Hannula, Taavi Nuuttila, Antti Eerolainen, Kaarle Virtanen, Juho Gerhard Laiho, Kunnanlääköri Backberg, Juho Mynttinen, Toiminimi A. Terichoffs Aktiebolag. Oskar Lammi, Hugo Lindgren, till da Koponen ja Vilho Alarik Koponen, jotka oikeudenkäynnin aikana olivat Kausalan, Kauramaan ja Sitikkalan kylien tilallisina ilmoittautuneet vastaajiksi jutussa, ovat, kanteesta kuultuina, väittäneet, että Tapolan, Kausalan, Kauramaan ja Sitikkalan kylät olivat ennen osoajakoa kuuluneet yhteiseen lohkokuntaan ja että tämän lohkokunnan maat oli vuonna 1797 alettiin ja Lokakuun 27 päivänä 1809 vahvistetun isonjaan kautta ositettu jakokuntiin siten että kunkin kylän maat oli erotettu eri jakokunnaksi, minkä jälkeen oli toimitettu isojako kunkin kylän talojen välillä, vaan että tuon alkuperäijen lohkokunnan vedet olivat jääneet jakamatta; ja kun Tupolan kylä näin ollen ei muodostanut semmoista kylää, kuin edellä kosketellussa 1902 vuoden laissa edellytettiin, ovat Kaarle Oskar Vehkoja ja hänen myötä puolensa pyytäneet kanteen kylkäämistä ja Juho Taavi Matti lan ynnä hänen myötäpuollen sa velvoittamista Vehkojalle ja tämän myötäpuolille korvaa maan heillä jutun tähden olleet 1265
kulutukset. Kihlakunnanoikeus on Marraskuun 28 päivänä 1913 julistamassaan päätöksessä lausunut selvitetyksi, että Tapolan kylän nykyiset Mattilan, Kippulan ja Märkjärven talot jo vanhastaan olivat olleet sellaisena eri kylänä kuin Maakaaren 12 Luvun 4 SS:ssä ja Heinäkuun 23 päivänä 1902 annetun, määräyksiä välinajasta vedessä ja vesialueen jaosta sisältävän lain 1 SS:ssä tarkoitettiin ja että tällä kylällkä oli toimitetussa isossajaossa ollut vahvistettu piiriraja ja että isojako oli siinä erikseen pantu toimeen, mihin nähden ja kun jakokunnan maiden rajoilla määräämisen isoojakoa varten oli katsottava käsittäneen myökin jakokuntain vesiäluoiden määräämisen mainituissa lainpaikoissa säädetyillä perusteilla. Kihlakunnanoikeus on määrännyt moitteenalaisen rajankäynnin oikaistavaksi siten että Tapolan kylä eli jakokun ta oli myös vesialueeseen nähden pidettävä eri jakokuntana ja että sen ympärillä olevain vesien piirirajat olivat erikseen käytävät sekä näin ollen palauttanut rajankäyntitoimituksen sitä varten asianomaiselle toimitusmaamittarille; vaan asian laadun vuoksi on Kihlakunnanoikeus kuitenkin kyljännyt Juho Taavi Mattilan ja hänen myötäpuollen sa pyynnön saada korrausta heillä asiassa olleista kuluista Hovioikeus, jonka tutkittavaksi muitten muassa Kaarle Oskar Vehkoja ynnä hänen edeltäluetellut myötäpuolensa olivat veloamalla suottanut jutun on Maaliskuun 31 päivänä 1915 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan, samalla kun Kaarle Oskar Vehkoja ja hänen sano1266
tut myötäpuolensa velvoitettiin korvaamaan Juho Taavi Tuomi sella, Jeremias Mäkelällä, August Jalmari Sakselinilla, Todellisella Valtionewoksella Rosendahlilla, Hulda Maria Ylhäiseltä. Juho Emil Mikkolalla, Antti Äijälällä ja Matti Aholalla jutun vuoksi Hovioikeudessa olleet kustannukset ja siinä tarkoituksessa heille suorittamaan sata markkaa. Hovioikeuden tuomioon ovat Kaarle Oskar Vehkoja ja hänen edelläluetellut myötäpuolensa anoneet muutosta perustelmalla, johon oli merkitty myöskin Tilanomistajain Kaarle Ojalan, Aleksander Sillforsin, Erik Iso talon, Fredrik Koivistoisen, Kaarle Mynttisen, Emmi Pekkolan Juho Niemisen, Anna Maria Paroselan, Kruununnimismies Alku Lindströmin, Taavi Isotalon ja terman Virtasen nimet, minkä jälkeen Juho Taavi Mattila ja hänen myötäpuolensa ovat muutoksenhakemukseen vastanneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja samalla kuin Keisarillinen Senaatti ei ota tutkiaksensa mitä Kaarle 6jalan, Aleksander Tillforsin, Erik Isotalon, Fredrik Koivistoisen. Kaarle Mynttisen, Emmi Pekkolan, Juho Niemisen, Anna Maria Pareselan, Kruununnimismies Lindströmin, Taavi Isotalon, Herman Virtasen ja Matti Hannulan puolesta täällä on lausuttumuutoksen saamiseksi Hovioikeuden tuomioon, koska Varatuomari Valdemar Karikoski, joka on Keisarilliseen Senaattiin antanut puheenaolevan muutoksenhakemuksen, ei ole näyttänyt olevansa valtuutettu täällä käyttämään Kaarle Ojalan, Aleksan der Sillforsin, Erik Isotalon, Fredrik Koivistoisen, Kaarle Mynttisen, Emmi Pekkolan, Juho Niemisen, Anna Maria Paroselan. Kruunun nimismies Lindströmin, Taavi Iso1267
talon ja Herman Virtasen puhevaltaa eikä Matti Hannula ole todistanut C. K.n 30 luvun 1 ja 6 SS:ssä, niinkuin nämä lainpaikat muutettuina ovat Keisa rillisessa asetuksessa Huhtikuun 27 päivältä 1868, säädetyssä järjestyksessä varanneensa itselleen tilaisuutta hakea muutosta Hovioikeuden tuomioon, katsoo Keisarillinen Senaatti, ettei ole aihet ta muuttaa Hovioikeuden tuomiota; ja velvoitetaan Kaarle Oskar Vehkoja myöläpuolineen yhteisvastuullisesti maksamaan Juho Taavi Mattilalle ja hänen myötäpuolilleen heillä jutun vuoksi Senaatissa olleiden kulujen korvaukseksi yhteensä seitsemänkymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. Walts Anders. Johannes Pesonen. Walts Anders. Johannes Pesonen. A. J. Ahllellaren Samuli Koski. A. J. Ahllellaren Samuli Koski. Uno Strömsten. 1000 No 2126. Säg. 154 R. D. 1916 Sokakuun 31 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tutleessa velkomisjutussa, jossa Tuutavarakauppias Heikki Kosonen, Wiipurin kaupungista, on hakijana ja Työmies Matti Rouhi ainen, Antrean pitäjän Syvälahden kylästä, vastaajana: Annet tu Oikeusosastossa 31 päivänä Sokakuuta 1916. Keisarillinen Senaatti on itsellen sä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Antriän pitäjän käräjiäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Matti Ronhiainen lausunut toimineensa Joulukuun 15 päivästä 1907 seurannien Helmikuun loppuun Heikki Kososen pyynnöstä hänen työnjohtajanaan. Kavantsaaren rautatienas emalla Kososen halkoja vannuihin lastaittaessa; mutta kun Heikki Kosonen ei ollut sanotus ta työnjohtajan toimesta suorittanut Matti Korviaiselle lupaamaansa palkkaa, Läsnä: H. F. R. H. A. B. K.F.B.S. S.K.
jonka määrästä tosin ei ollu sopimusta tehty, on Rauhiainen vaatinut Kososta velvoitettavaksi sitä Rouhiaiselle suoriltamaan viidenkymmenen markan jälkeen kuukaudelta, maksettavasta määrästä kuitenkin lyhentäen Rauhiaisen Kososelta saamain puiden arvo kaksikymmentä markkaa. Heikki, Kososen vastustettua kannetta on Kihlakunnanoikeus, jossa asian osaiset kumpikin olivat pyytäneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, Marraskinen 2. päivänä 1911 julistamassaan päätöksessä katsonut, ettei Matti Rouhiainen ollut vastoin Heikki Kososen kieltoa näyttänyt olleensa Kososella työnjohtajana, ja senvuoksi hyljännyt hän Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Matteen. ti Rauhiainen oli vetoamalla saalta nut jutun, on Huhtikuun 6 päivänä 216 antamassaan tuomiossa lausunut näytetyksi, että Matti Rouhiainen eli ollut Heikki Kososella työnjohtajana edellä mainitun ajan, minkävuoksi ja kun Kosonen ei ollut Rauhiaisen vaatiman palkkion määrästä tehnyt muistutusta, Hovioikeus, kumoton Kihlakunnanoikeuden päätöksen, on velvoittanut Kososen maksamaan Rouhiaiselle sata kaksikymmentäviisi markkaa, siitä kuitenkin vähennettyä Rouhiaisen saamikseen myöntämät kaksikymmentä markkaa, sekä korvaamaan Rauhiaiset la asiasta Kihlakunnanoikeudessa ollert kulut kuudellakymmenellä markalla. Hevioikeuden tuomioen on Heikki Kosonen anonut muutosta perustelmassa, johon Matti Rouhiainen on vastamme Keisarillinen Senaatti harkitsee oikeaksi, kumotun Hovioikeuden tuomion, jattää asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Waltav Andersson. K. R. Helanen Waltav Andersson. K. R. Helanen J. W. Brunislaren K. Auer J. W. Brunislaren K. Auer Samuli Korki. 1269
Lokakuun 31 päivänä 1916 Keisarillisen Suomen Senaatin luomio nostorahalla Keisa rellisesta Turun Hovioikeuden ta tulleessa, saatavaa koskevassa jutussa, jossa ovat Kiikalan pitäjän Kruusilan kylästä oleva Talollinen Juho Erland Järvelä hakijana ja Perttelin pitäjän Haarojan kylästä oleva Talollinen Rikard Tamminen vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Loka kuun 31 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Turun ja Porin läänin Kuvernöörille Lokakuun 30 päivänä 1911. jätetyssä kirjelmässä ja, asian tultua riitaisena lykätyksi tuomioisluimeen, Kirkalan, Kiskon ja Suomusjärven pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Rikard Summinen lausunut, että hän ja Juho Erland Järvelä sekä ensiksiLämä: H. A. J. P. R. 1. K.t. 12. 270 No 2130. Sag. 17. R. D. 1915.
mainitun pitäjän Rekijoen kylässä, asuvat Maanviljelijä Elias Lemberg eli Lempa ja Sahanomistaja Arvi Juselius eli Eloranta olivat kukin omasta ja toistensa puolesta men neet omavelkaiseen takaukseen Suomusjärven Säästöpankin Kesäkuun 17 päivälle 1905 pävättyä velkakirjaa vastaan Maanviljelijä Juho Tammiselle ja tämän vaimolle Alma Tammiselle myöntämän 5000 markan lainan ynnä sille juoksevan kuuden prosentin vuotuisen koron maksamisesta, että Elias Lempa oli Joulukuun 28 päivänä 1909 velasta, josta sitä ennen oli lyhennetty pääomaa 1300 markkaa, Säästöpankkiin maksanut. paitsi muuta, jälellä olevan pääoman 3700 markkaa sekä että Rihard Tamminen oli Keisarillisen Turun Hovioikeuden 30 päivänä Tammikuuta 1911 antaman päätöksen johdosta seuranneen Kesäkuun 22 päivänä ulosottomiehen välityksellä Elias Lammalle samasla velasta suorittanut pääoman 3700 markkaa ja viimeksimainitluun päivään juossoita korkoja k39 markkaa 7 penniä oli yhteensä 4139 markkaa 7. penniä; ja on Rikard Tamminen sen vuoksi enatinut Juho Erland Järvelää ja Arvi Elorantaa velvoitettaviksi yhteisvastuullisesti Tammiselle maksamaan puolet sanotusta määrästä eli 2069 markkaa 53 penniä korkoineen kuusi sadalta vuodessa Kesäkuun 22. päivästä 1911. Kannetta vastustaen ovat Juho Erland Järvelä ja Arvi Eloranta vaittäneet takauksestaan vapautuneen ja, koskei Elias Lempa ollut kahdentoista kuukauden kuluessa siitä, kun hän Suomusjärven Saustopankkiin oli kysymyksessä olevan velan suorittanut. Järvelältä ja Elorannalta hakenut, mitä hän ve lasta yli oman osansa oli maksanut, ja Lempa sitä paitsi oli laimintyönyt valvoa saatavansa Juho ja Alma Tammisen 7 päivänä 1271
Tammikuuta 1910 alkaneessa konkurssissa, sekä huomauttaneet, että Rikard Tamminen, joka tosin oli sanotun konkurssin valvomassa seuranneen Huhtikuun 12 päivänä valvonut edellämainittuun takauksen perustuvan saatavan, mutta jonka valvonta, syystä ettei hän vielä silloin ollut Lammalle mitään suorit tanut oli Järvelään ja Elorantaan nähden kaikkea merkitystä vaitla, oli niinikään laiminlyönyt kahdentoista kuukauden kuluessa lähinnasanotusta päivästä lukien hakea saatavansa kanssatakaajiltaan. Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset myös olivat anoneet korvausta kuluistaan, on Heinäkuun 15 päivänä 1912 julistamassaan päätöksessä lausunut asiasta mulensä; ja koska Juho Erland Järpelä ja Arvi Eloranta yhdessä Rihard Tammisen ja Elias Lemman kanssa olivat Kesäkuun 17 päivänä 1905 sitoutuneet kukin omasta ja toistensa puolesta kuin omasta velastaan vastaamaan Juho ja Ilma Tammisen Tuomusjärven Saas töpankille samana päivänä antaman velkakirjan sisällyksen viidentuhannen markan kuuden prosentin vuotuisine korkoineen maksamisesta ja Rikard Tamminen puolestaan oli Hovioikeuden mainitiin päätöksen mukaan Lammalle suorittanut tämän Säästöpankitle velkakirjan sisällyksestä maksamat kolmetuhatta seitsemänsataa markkaa korkoineen sekä saada tyssä ajassa maksun tapahtumisesta hakenut takauskumppanilansa, sen vuoksi ja kun Lemman oikeus Rikard Tammista vastaan Hovioikeuden mainitun puätösjen mukaan oli säilytetty, eikä hänen laiminlyöntinsä rahaa saatavansa Juho ja Alma Tammisen konkurssissa voinut vapalle laa Rikard Tammisen vastapuolia sitoumuksestansa, on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Juho 1272
Erland Järvelän ja Aini Elorannan yhteisvastuullisesti, asianmukaista maksutodistusta vastaan Rikard Tammiselle suorittamaan vaaditut kaksituhatta kuusikymmentäyhdeksän markkaa viisikymmentäkolme penniä kuuden prosentin vuoluisine korkoineen Kesäkuun 22 päivästä 1911 maksun tapahtumiseen sekä korvaamaan Ribard Tammisen kulut Kuvernöirinvirastossa kolmellakymmenellä ja Kihlakunnanoikeudessa sadalla kahdellakymmenellä viidellä markalla Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Erland Järvelä vetoa malla oli saattanut jutun on Helmikuun 10 päivänä 1915 antamallaan tuomiolla ratkaissut asian; ja koska Rikard Tamminen oli valvonut saatavan sa Juho ja Alma Tammisen kenkurssissa ja Kihlakunnanoikeus, kuten Hovioikeudessa saitytetyistä asiakirjoista kävi selville, oli Heinäkuun 2 päivänä 1910 antamallaan lain voiman saaneella tuomiolla vahvistanut jen konkurssipesän varoista makrattavaksi, sentähden ja Kihlakunnanoikeuden mainitsemilla perustoilla on Hovioikeus jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan ja velvatta nut Järvelän viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Kihard Tammisen jutusta Hovioikeudessa olleet kustannukset. Hovioikeuden tuomioon on Juho Erland Järvelä anonut muutosta perustelmalla, johon Rikard Tamminen on vastanmit Keisarillinen Senaatti katsio, etki ole oikeutta muuttaa, Jovioikeuden luenniota. Juho Erland Järvelä velvoitetaan suorittamaan Rikard Tammiselle hänellä julun vuoksi täällä olleiden kulujen korva ukseksi kuusikymmentä mark1273
kaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer Lokakuun 31 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Herioikeudesta tulleessa kauppakirjan vaimattomaksi julistamista koskevassa jutussa, jossa Laimeri Kustaa Nurmi, Messukylän pitäjän Nurmen kylästä, on hakijana ja Kauppaneuros Fredrik Björkqvist, Tampeuren kaupungesta, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Lokakuun 31 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietaa: Kangasalan ja Messukylän pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudesja on Kauppaneuos Björkqvist lausunut, että hän kauppakirjalla sekä, tämän vaimolta Amanda Maria Kaarlentyttäreltä ostanut koko Reko Henickylän pitäjän Palon kylässä, mutla sittemmin Hämeenläänin Stuurnörin päätöksestä Huhtikuun 4 päiSämä: 6. A. J. B. K. H. T. Järnefelt opak 241 Rid. 1916. kuun 21 päivältä 1911 oli Talolliselta Juho Heikki Heikinpoika Rekolalta ja lan puolen manttaalin perintötalon No 2134.
vältä 1912 saanut tietää että Rekolan aviopuodet Tammikuun 8 päivänä 1909 tehdyllä kauppakirjalla olevat mainitusta talosta Kustaa Nurmelle myyneet Ylinensus nimisen maa-alueen, joka sitten Elokuun 11, 12 ja 13 päivänä 1910 oli murrettu erilleen talosta Ylinen nimiseksi lohkotilaksi, mikä lehkomistointusoli sanotulla päätöksellä vahvistettu ja Huhtikuun 15 päivänä 1912 maarekiste riin merkitty. Näin ollen ja kun ei kauppakirjaa Tammikuun 8 päivältä 1909 otte kiinnityspöytäkirjaan kirjoitettu eikä pehsiis ollut Kauppaneures Björkqvistin sitova, on Björkqvist, ilmoittaen valittaneensa Ylisen lohkotilan erottamista koskevasta päätöksestä, vaatnut että viimeksi mainittu kauppakirja, mikäli se loukkasi hänen oikeuttaan, julistettaisiin voimattomaksi Kustaa Nurmi on väittänyt, että Kauppaneuros Björkqvist ostaissaan Rekolan talon hyvin oli tiennyt kysy myksessä olevan lehkotilan kaupein ja edellyttänyt, kuten Rekolan avio puoletkin, ettei Ylisensuon maa aluesisältynyt kauppaan, minkänuoksi, ja kun Björkqvistin niin ollen oli katsot tava hyväksyneen lohkotilan myynninlurmi on anonut kannetta hyljättäväksi. Sittenkun Rekolan aviopuolettin olivat kanteeseen vastannut on Kihlakunnanoikeus Lokakuun 20 päivänä 1913 julistamassaan päätöksessä asiasta lausunut, että koska Kauppaneuvos Björk vist oli kauppakirjalla Lokakuun 21. päivältä 1911 ostanut Kekolan aviopuodilta Rekolan talon ja kauppakirjassa di nimenomaan selitetty, että talo myytiin kaikkine tiluksineen, jotka siihen silloin kuuluvat, semmeeksi ja kun ei se Ylinensuo niminen määtalus, jonka osoituttamiseen Kustaa Nurni oli Tammikuun 8 päivänä 1909 Rekolan aviopuollen kanssa tekemän sä kauppakirjan kautta saanut oikeulen, vielä silloin ollut Rekolan talosta lopullisesti lohkaistu eikä Nurmi vasloin Björkqvisten kuoltaa ollut näyttä nyt toteen, että tämä olisi hyväksynyt mainitun Rekolan aviopuitten ja Suomen välisen maa-alueen luon275
tuksen tahi että Nurmi olisi kirjoituttanut tuin kauppakirjan Kihlakunnanoikeuden kiinnitysasiain pöytäkirjaan Kesäkuun 12 päivänä 1895 maatilojen osittamisesta annetun Keisarillisen asetuksen 40 SS:n määtämällä tavoin, vaikka hänellä olisi ollut tilaisuus siten turvata oikeutensa, Kihlakunnanoikeus on julistanut, että kauppakirja Tammikuun 8 päivältä 1909 ei ollut Kauppaneuves Björkqvistia sitova Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kustaa Nurmi netiamalla oli saattanut jutun, on Toukokuun 31 päivänä 1916 antamallaan tuomiolla jättänyt asianKihlakunnanoikeuden päätöksen raraan ja velvoittanut Kustaa Turmen hevaamaan Kauppaniiras Björkqvistilä hänellä asiasta Henrikuulessa ollut kulut viidelläkymmenellä markalla. Hovioikeuden tuomioon on Kustaa Nurmi anonut muutosta perustelmasan, johan Kauppaneuras Björkqvist en rästannut Keisarillinen Senaatti katsoo sekä tetyksi, että puheenalaisessa Rekolan talon kaupassa Rekolan aviopuodet eivät de tarkartaneet myydä eikä Kauppaneuvos Björkmist ostaa Ylisensuin maa-aluutta, jonka villeenmurtamisen Rekolan talosta maan mittari jo sitä ennen oli toimittanut, minkävuoksi ja kun Kauppanuuos Björk qvistin niin ollen on katsettava hyväksyneen maa-alueen luovutuksen ja Mustaa Nurmella siis maatilojen esittämi sesta annetun edellä mainitun asetuksen 14 SS:n mukaan on oikeus saada puheeksi tullut maa-alue lohkomisella talosta erillun otetuksi, Keisarillinen Sinaalti harkitsee oikeaksi kumeten Hevioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljätä kanteen Titi kaikki asianomaiset noudattakirKeisarillinen Suomen Senaatti Waler Andersin. Johannes Pesonen. Waler Andersin. Johannes Pesonen. Waler Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersson. Johannes Pesonen K. R. Helanen
Cag. Jo R. D. 1915 No 2136. Marraskuun 1 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillises ta Wiipurin Hovioikeudesta tulluessa, omistusoikeutta ulosmitattuun irtaimeen omaisuuteen koskevassa jutussa, jossa Juvan pitäjän Lautealan kylästä oleva Talollinen Sakari Paavilainen on hakijana sekä Rantasalmen pitäjän Hiltulankylästä oleva Talollinen Taavetti Tiainen vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Marraskuun 1 päiväpä 1916 Keisarillinen Senaatti on itselleen sittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut meraavat tiedot Sittenkuin Sulkavan piirin Kruunun nimismies Pekka Karjalainen oli-likke len läänin Kuvernöörin 27 päivänä Elokuuta 1013 antamalla päätöksellä maksetta vuksi vahvistetusta Sakari Saavilaisen saatavasta Tulkavan pitäjän Sulkavan kylässä asuvalta Riiksmieheltä Pekka Immoselta 15 päivänä seurannutta Syyskuuta Pekka Immasen omaisuutena tämä: W. A. J. P. - R. B. - A. M. - K.
elosmitannut Kapeaveteen kuuluvassa Kusarilahdessa Sulkavan pitäjän Nuottila kylässä olevat noin 200 kuutiösyttä paiseja ja noin 600 tukkipuuta, oli Taavetti Tiainen Kuvernöörille jättämässään kirjelmässä anonut, että ulosmittaus kumottaisiin, koska nuo puutavarat, jotka Taavetti Tiainen jo 10 päivänä Huhtikuuta 1013 tehdyllä kauppakirjalla oli ostanut Pekka Immoselta, kuuluivat Taavetti Tiaiselle; minkä johdosta Kuvernööri oli, Sakari Paavilaisen ja Pekka. Immosen annettua heillä vaaditut selitykset, 20 päivänä Marraskuuta 1913 antamassaan päätöksessä katsonut omistusoikeuden ulosmitattuun omaisuuteen tulleen riitaiseksi sekä sen vuoksi Ulosottolain 4 luvun 10 SS:n nojalla osoittanut Taavetti Tiaisen Takari Paavi laiselle ja Pekka Immoselle määräajas sa toimitettavan haasteen nojalla aja maan kannettaan omistusoikeudesta puheenaoleviin puutavaroihin. Haastatettuaan Sakari Paavilaisen ja Pekka Immosen Sulkavan pitäjän haräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen sekä toimitettuaan siitä määrääjässä tiedon Kruununnimismies Karjalaiselle Taavetti Tiainen edelläkerrotuilla omoteilla Kihlakunnanoikeudessa vaatinut, että kysymyksessä oleva ulos mitattu omaisuus julistettaisiin Taaetti Tiaisen omaksi Sakari Paavilaisen vastustettua hannetta, on Kihlakunnanoikeus, jossa Pekka Immostakin oli asiasta kuulta ja asianosaiset olivat anoneet korva usta oikeudenkäyntikuluistaan, 2 päivänä Maaliskuuta 1914 julistamassaan päätöksessä katsonut ettei Taavetti Tiainen vastoin Sakari Paavilaisen kihtaa ollut voinut näyttää, että mainitulla 10 päivälle Huhtikuuta 1913 päivätyllä kauppakirjalla olisi kysy myksessäolevain puutavarain omistus oikeus luovutettu Taavetti Tiaiselle ninkä vuoksi, ja kun Taavetti Tiainen ei ollut näyttänyt muutakaan puolelta omistusoikeudelleen, kihlakunnanoikeus on Oikeus 17 luvun 33 SS:n nojalla, hyljännyt kanteen sekä velvoittanut Taavetti Tiaisen viidellä1277
kymmenellä markalla korvaamaan Sakari Paavilaisen oikeudenkäyntikulut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Taavetti Tiainen vetoamalla oli saattanut gutun, on Helmikuun 4 päivänä 1913 antamassaan tuomiossa lausunut ulville käyneen, että Taavetti Tiainen keväällä vuonna 1913 tapahtuneessa kaupassa oli Pekka Immoselle etuha teen maksamastaan 7600 markan kauppahinnasta Pekka Immoselta ostanut ne kaksisataa huutios yltä propseja ja kuusisataa tukkia, jotka sittemmin 15 päivänä Syyskuuta 1913 oli ulosmitattu Sakari Paavilaisen puheenalaijen saamisen suorittamiseksi; minkä vuoksi Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, on julistanut ulosmitatut proprit ja tukit Taavetti Tiaiselle kuuluviksi sekä velvoittanut Sakari Paavilaisen seitsemälläkymme nelläviidellä markalla korvaamaan Taavetti Tiaiselta asiasta Kihlakunnan oikeudessa olleet kulut Hovioikeuden tuomioen on Sakari Paavilainen anonut muutosta perustelmalla, johon Taavetti Tiainen on vastan mit. Keisarillinen Senaatti katsoo luotettavaa selvitystä puuttuvan siitä, etlä Pekka Immonen olisi Taavetti Tuiselle myynyt tai muutoin omistusoikeudella luovuttanut kysymyksessä olevat ulosmitatut puutavarat, minkä vuoksi Keisarillinen Senaatt harkitsee oike aksi, kumoten Hovioikeuden tuomion, jättää asian Kihlakunnanoikeuden jutussa julistaman loppupäätöksen varaan Tiita kuita ki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Walter Andersson. Johannes PetWalter Andersson. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer. A. W. Ollkunmaa Allan Dahlleck1278
Den 1. November 1916. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionskilling från Kejserliga Åbo Hofrätt inkommit sjorättsmål emellan Bankdirektoren Otto Tamelander, från staden Mariehamn, sökande, och Sjökaptenen Erik Nylund, från sagde stad, i egenskap af hufvudre dare för bärksuppet barnty af Merinethi, svarande: Gifven uti Justitiodepartementet den 1 November 1916. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, försåvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Tid Häradsrätten i Jomala sockens och Mariehamn stads tingslag har Sjökaptenen Nylund, i sin förenämnda egenskap, yrkat att, enär Bankdirektoren Tamelander, hvilken vore egare af 5100 uti bärkskeppet vänty af Merioneth, icke kunnat i godo förmas att inbetala sin andel vore sig af det lån stort 3500 mark, som förtygets rederi emot skuldsedel af den 13 Juni 1908 och inteckning i SvintyGmb: F.S. - t. G. - mt. - 1. R. 1279 No 2141 Pag. 144. R. D. 1916.