Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Siimulainens ofvanomförmälda tähan hörd, har Abel Kukkonen motsagt densamma; hvarefter Häradsrätten, hvarest Juhana Heikkirsen Siimakainen aberopat särskilda nämngifna och äfven inför rätta tillstädeskomma personer till vittnen deröfver, att belagets bokfning varit bristfällig medan Albert Kukkonen innehaft ledningen af betagets angelägenheter, ej mindre medelst den 4. September 1867. afsagdt utslag lemnat utan afseende Juhana Mikkisson Liimatainens anhållan om nästsagda personers hörande som vittnen i målet, enär den omständighet, hvaröfver de åberopats, ej vare å saken verkände, än äfven medelst den 16. September 1847 afkunnadt slutligt utslag i saken sig utlåtit; och jemte det Albert Kukkonens talan, såvidt den grandats på ofvannämnda den 19 April 1885. och den 23. September 1883 utfärdade forskrifningar, på upptagna skäl icke kunde bekräffande Otto Närhi tagas till pröfning, fann Häradsrätten i målet utredt vara: att Albert Kukkonen, Juhana Heikkinson och Juhana Aatamisen Liimatainen samt Otto Närhi och Juhana Oittinen varit skyldige all, en för alla och alla för en, ensvara för betalningen af ifrågakomne bolags skulder; att Albert Kukkonen af bolagets skulder nedanstående dagar med egna medelst guldit följande belopp, nämligen den 6 November 1894 175/9 mark i grund af m den 5 förutgångne Augusti dagtecknad tre månaders vad; den 16 November 1894 innehållet af en den 15 förut gångne Augusti utstäld, efter tre månader till betalning förfallen vad med 1785 mark 97 penni, den 21. November 1894 2950 mark i grund af en den 15. förutgångne September utstäld tre måna lers växel äfvensom innehållet af en den 21 Augusti samma år dodtecknad tre månaders vad med 2000 mark och en annan nästnämnde dag utstäld, jemväl tre mänaders vad med 1600 mark; den 24 November 1894 i grund af en den 24 förutgångne Augusti Augustecknad, tre månader derefter till betalning förfallen vad, 1900 mark, den 14 Ocember 1894 innehållet af en den 11.
December 1833. uthändigad förskrifning med 2000 mark jemte fem procents år lig ränta derå från den 11. December 1893, den 20. December 1894, i grund af förberörda den 25 April 1887 upprättade köpeafhandling, 1125 mark 35 penni jemte sex procents ränta derå från den 30 förutgångne Augusti med 21. mark 18 penni, samt innehållet af en den 23 Oktober 1894 utstäld, två måna der derefter till betalning förfallen, proteckrad vad med 2.200 mark, den 27 December 1894, i grund af en den 22 förutgångne Oktober dockcknad, två månaders vad, dess innehåll 750 mark jemte fem dagars ränta E penni, äfvensom partest - och öfriga omkostnader med sammanlagdt 9 mark 30 penni äfvensom innehållet af en den 25 Oktober 1894 utstäld, två månader derfter till betalning förfallen vad med 1,500 mark, den 11 Januari 1895. i grund af en den 10 förutgångne Oktober utstäld tre månaders XXel, dess innehåll 1550 mark jemte en dags ränta derå med 26 penni, den 28 Januari 1895 innehållet af en den 29 Januari 1888 utgifven förskrifning med 1500 mark jemte ett års ränta derå med 90 mark den 26. Maj 1895, grund af en den 23 September 1889 uthändigad förskrifning 1142 mark 72 penni med fem procents ränta från den 5 December 1894, samt den 3 December 1895 500 mark och den 31. Augusti 1895. 120 mark, jemte sex procents ränta å dessa belopp från den 19 April 1895, i grund af en den 19. April 1838 utfärdad förskrifning; att Juhana Heikkisen Siimatainen likaledes med enskilda medel betalt bolagets skulder nedannämnda dagar till följande belopp, nämligen: den 4. Januari 1895 fjerdedelen af Bonden Wilhelmi Jänttis domfästa fordran hos bolaget med 1193 mark 45 penni, den 4 Juli 1896 hälften af Fabriksaktiebolaget Fintasson et Compi, Handelshuset Carl Rethus et Couri, Tillkonsuln Ferdinand Afthans och Hevis aktiebolags domfästa fordringar med sammanlagdt 2612 mark 28 penni samt den 5 Januari 1897 li
kaledes hälften af Handelshuset Caloll et Schuatskop och Vicehäradshöfdingen Schrodus jemväl domfästa fordringar hobelaget med tillsammans 2,119 mark 71 penni; att Albert Kukkonen obestridt erlagt af de bolagets nyssnämnda fordringsägare, till heilka Juhana Heikkisen Piimatainen ulbetalat ofvansagda penningbelopp, jemväl lika stora belopp; samt att Albert Kukkonen genom skriftlig afhandling af den 1 December 1891 och emot deri utsatt vällgörelse sjelf öfverlaget Juhana Aatamisen Simatamens skyldighet att ansvara för ifrågavarande bolags skulder; i anseende hvartill och då Albert Kukkonen samt Juhana Maikkisson Piematainen genom sina förberörda utbetalningar till bolagets fordringsägare inträdt i desses rätt ombudet bolagets öfige delegare, likväl med afdrag af de andelar af skulderna, för hvilka i Albert Kukkonen samt Juhana Heikkisson och Juhana Aatamiisen Simulainen Taapligtige att personligen ansvara, Härads rätten ålagt Juhana Heikkisson Siimalaison, Otto Närhi och Juhana Ollinen att gemensamt eller den af dem, som egde tillgång, till Abel Kukkonen utgifva, förutom ränta, tre femtedelar af alla utaf Kukkonen erlagda, ofvanuppräknade belopp, utom de, hvilka Kukkonen guldit i grund af förenämnda den 19 April 1858 och den 23 September 1889 utfärdade förskrifningar och för hvilka belopp jemte ränta Juhana Heikkisen Liimatainen och Juhana Oittinen vore pliglige att gemensamt eller den af dem, som häde tillgång, till tre femtedelar ansvara, eller således att utbetala: Juhana Mukkisson Simulainen, Oto Närhi och Juhana Oittinen gemensamt eller den af dem, som icde tillgång, ettusen etthundra åttatiofem mark med fem procents årlig ränta från lagsökningsdagen den 6. Februari 1895, ettusen sjuttioen mark femtiosju penni med enahanda ränta från nästnämnde dag, ettusen sjuhundra sjuttio mark jemväl med samma ränta från samma dag, ettusen tvåhundra mark med
enahanda ränta från samma dag, mehundra sextio mark med samma ränta från sistsagde dag, ettusen etthundra fyratio mark likaledes med enahanda ränta från samma dag, ettusen tvåhundra mark med samma ränta från den 11 December 1893, sexhundra sjuttiofem mark tjuguen penni med sex procents årlig ränta från den 30 Augusti 1894, ettu ren trehundra tuga mark med enahan la ränta från den 25. December 1894. fyrahundra femtiofem mark femtiodatta renni jemte sex procents årlig ränta. å fyrahundra femtio mark från den 22 December 1894, niohundra mark, med fem procents årlig ränta från lagsökningsdagen den 6 Februari 1875 niohundra trettio mark femton penni med enahanda ränta å niohundra beltio mark från samma dag samt niohundra mark med sex procents årlig ränta från den 28 Januari 1874; Juhana Heikkisen Tuomalainen saJuhana Oittinen gemensamt eller den af dem, som ende tillgång, sexhundra åttatiofem mark sextiotre penni med fem procents årlig ränta från den 5 December 1894 samt femhundra femtiotvå mark med sex procents årlig ränla från den 19 April 1895, äfvensom Albert Kukkonen att till Juhana Heikkisson Siimatainen, som utöfver sin egen andel betalat af bolagets skulder till Wilhelm Juntti 238 mark 69 penni, af bolagets skulder till Fabriksaktiebolaget Finlagsen et Comse, Handelshuset Carl Rolhe et Comse, Sockensuln Ferdinand Alfthan och 13/iais aktiebo lag sammanlagdt /150/ mark 37 penni samt af bolagets skulder till Handelshuset Capell et Schwartkop och Puohäradshöfdingen Pehröder tillsammans 1871 mark 83 penni, utbetala nyssnämnda belopp, med afdrag likväl af hvad Albert Kukkonen utöfver sin egen och Juhana Adamsson Piimalainens andel af belagets nästnämnda skuldeguldit eller af skulderna till Fabriks inteckolaget Finhysen et Comp, Handelshuset Carl Kelho et Compi. Vilkensula Alftkan och Maris aktiebolag sammanlagdt 522 mark 46 penni 20
samt till Handelshuset Capell et Schwartzberg och tillhäradshöfdingen Pehröder tillsammans 423 mark 95 penni, hvadan således det belopp, som borde afräknas från hvad påhana Heikkisen Liimatainen ålagts att till Albert Kukkonen utgifva, utgjorde sammanlagdt tvåtusen etthundra trettioon mark fyratioåtta penni. För öfrigt och jemte det parterne lemnades öppen rätt att af bolagets ansvarige delegare utsöka hvad de möjligen komme att utöfver sin egen andel af belagets skulder betala, hvarvid dock Albert Kukkonen vore ansvarig jemväl för Juhana Aukamisson Tiimatainens andel af skulderna, ålades Juhana Heikkissen Liimatainen, Otto Närhi och Juhana Oittinen att gemensamt eller den af dem, som hade tillgång, med fyrahundra mark hålla Albert Kukkonen skadeslös för umgälderna i målet, Hopullen, under hvars pröfning Jahana Heikkisen Siimutuinen, för sig samt Otto Närhi och Juhana Oittinen, gemensamt, i vadeväg dragit saken, har medelst dem den 24 September 1898 funnit Juhana Mikkisson Liimulainen icke hafva anfört skäl till rättelse i Häradsrättens omförmälda, under rättegången afsagda utslag, samt Juhana Mäkkisen Liimatainen, Juhana Oittinen och Otto Närhi icke heller hafva förebragt skäl till annan ändring i det moträdjade slutliga utslaget, än att enär Albert Kukkonen icke visat, att Juhana Heikkisen Liimatainen, Juhana Oittinen och Otto Närhi ala get sig all genemot Albert Kukko nen selidaiset ansvara för betalningen af de belagets skulder, Kukkonen med egna medel guldit, Juhana Heikkisen Liimatainen, Juhana Oittinen och Otto Närhi förklarades skyldige att enhvar endast med en tredjedel ansvara för betalningen af de hellen särskilda belopp, Häradsrätten i förestående måtto ålagt dem att en för alla och alla för en utgifva till Albert Kukkonen, samt Juhana Heikkisen Liimattu nen och Juhana Oittinen hvardera derjemte förpligtade att till Kukkonen betala likaledes en tredjedel af före
nämnda utaf Häradsrätten till betalning faststälda 685 mark 63 penni och 55/52 mark; hvarhos den Albert Kukkonen tillagda godtgörelse för hans omgälder i målet nedsälles till 250 mark; i följd hvaraf och då Albert Kukkonen nöjts åt Häradsrättens utslag, det således ålåge Juhana Heikkisson Piimutainen, Juhana Oittinen och Otto Närhi enhvar att till ettbert Kukkonen gälda 5452 mark 19 penni jemte fem procents årlig ränta, räknad å 400 mark från den " December 1895 och å 3052 mark 19 penni från den 6. Februari 1895 samt 1,115 mark 7. penni med sex procents årlig ränta, räknad å 300. mark från den 28. Januari 1894, å 225 mark 7. penni från den 30 päföljande Augusti å 150 mark från den 22 December summa år och å  1840 mark från den 25 i sistsagda månad, samt 1 mark 91 penni utan ränta äfvensom Juhana Heikkisen Simotainen och Juhana Oittinen dessutom hvardera 228 mark 54 penni jemte lem procents årlig ränta från den 5 December 1894 och 184 mark med sex procents årlig ränta från den 19 April 1895; dock borde från hvad Juhana Alikkisson Liimatainen sålunda skyldigkänts att utgifva afräknas omförmälda, honom af Häradsrätten tillerkända 2131 mark 45 penni; hvarhos den Albert Kukkonen af Hofrätten tillerkända rättegångskostnadsersättningen 250 mark skulle af Juhana Käkkisen Liimatainen, Juhana Oittinen och Otto Närhi gemen samt erläggas. Uti Hofrättens dom hafva Alkat Kukkonen och Juhana Heikkisen Siimatainen hvardera för sig i underdånghet anhållit om ändring medelst ingifna deduktioner, dem partane ömsesides föreskrifven ordning bemäll. Israel sålunda förelupit och handlingarna i målet vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i ofvårdande samt finner Juhana Heikkisson Liimatainen icke hafva anfört skäl till rättelse i Aapättens ofvanberörda dom. Vidkommande sedan Albert 90
Kukkonens ändringsansökan pröfvar Kejsa liga Senaten rättvist, med upphäfvande af Hofrättens dom, låta bero vid Häradsrättens utslag i öfrigt utom hvad angår den Albert Kukkonen tilldömda rättegångs kostnadsättningens belopp, hvilket af Kejserliga Senaten nedsättes till tvåhundra femtio mark. Det alle, som vi derbör, till underdång efterrättelse länderI Hans Kejserliga Majestäts Migan NamnDess Sonat för Finland. A. af Nyborg. Henr. Borenius. Hirhosd Adestam Isak Fellman Ludvig Arnberg. af Axel Charpentier Kdnikuun 27 päivänä 1900. Keisarillisen Majistelin Korkeessa Nimessä, Hänen Suomen Senaallinsa tuomio maksuit. ta Turun Kovioikeudesta tullessa nostaja. tussa, jossa entinen Torppari Taavetti Mikonpoika Kivistö, Asikkalan pitäjän Wesivehmaan kylästä, on hakijana sekä Talollirenleski Eeva Katariina Israelintytär Aapeli eli Rantala, samasta kylästä, ja Talollinen Mikko Mikonpoika Mattila ynnä hänen vaimonsa Amanda Kustaara Taavetintytär, mainitun pitäjän kirkonkylästä, vastaajina, ja joka juttu koska kervuista: Annettu Keisarillisessa Suomen Senuelissa ja Sen Oikeusosustossa, Helsingissä, Helmikuun 27 päivänä 1900. Keisarillinen Senuutti on Itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot Huistutettuunsa Eeva Katariina Israelin. tyttären. Mikko Muttilan ja Amanda Taavetintyttären Asikkulan pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeuden 1898 vuoden varsinaisiin talvikäräjiin on Tuavetti Kivistö lausunut: että Taavetti Kivistön isänsä Mikko Markuhonpoika ja isänäiti Helena Matintytär olivat naimisissaan omakseen saaneet Rantala Läsnä F. H. - O. G. - G.S - A. S. SS: 241. Sug 21. R.D. 1899.
nimisen osuuden Wuvehmaan kylässä olevaa tapelin perintötaloa sekä, Mikko Markuksenpojan kuoltua vuonna 1809, Helena Matintyttä. relle ja mainittujen aviopuolisojen pojalle, Saavetti Kivistön isälle Mikko Mikonpojalle 19 päivänä Huhtikuuta 1840. annettu kiinnekirja sanottuun tilaan että Helena Matintytär, joka oli mennyt uusiin naimisiin Saikki Aaprahaminpojan kanssa, Lokakuun 7 päivänä 1837 tehdyllä välikirjalla oli Heikki Auprahaminpojan suostumuksella määrännyt Kantalan talonosasta siten, että Helena Matintyttären jälkimmäisestä avioliitosta syntynyt poika Taavetti Heikinpoika oli täydellä omistusoikeudella saapa koko talonosan mutta että Helena Matintyttären poika edellisesta avioliitostaan Mikko Mikonpoika saisi itselleen ja jälkeentulevaisilleen tuohon talonosaan kuuluvan Kivistön torpan, mihin määräyksen Taavetti Heikinpoika ja Mikko Mikonpoika olivat tyytyneet; että, Taavetti Heikinpojan kuoltua vuonna 1849, hänen leskensä Oeva Katariina Israelintytär ja tämän jälkimmäinen mies, myös hin huollut Tobias Aataminpoika sekä Taavetti Heikinpojan ja Eeva Katariina Israelintyttären tytär Amanda Kustaava Taavetin. tytär ja tämän mies Mikko Mattila olivat kauppakirjalla Maaliskuun 3 päivältä 1883 myyneet Rantalan tilan Talolliselle Jeremias Topiaksenpoika Runtalalle; sekä ltä, Jeremias Rantalan vaatimuksesta, Keisarillinen Senvatti oli Sekakuun 22 päivänä 1877 antamallansa tuomiolla velvoittanut Taavetti Kivistön, joka isänsä Mikko Mikonpojan jälkeen hallitsi Kivistön torppaa, muuttamaan pois torpusta. Ja koska Eeva Katarina Israelintytär ja hänen asiakumppaninsa, myydessään Rantalan talonosan Jeremias Rantalalle, eli vat laiminlyöneet pidättää Taavetti Kivistölli ja hänen jälkeentulevaisilleen sen oikeuden Kivistön torppaan, mikä ylläsanotussa, 7 päivänä Lokakuuta 1837 tehdyssä välikirjassa oli näille alustettu, sekä tuon laiminlyöntinsä kuutta oikeuttaneet sen, että Taavetti Kivistö oli menettänyt puheenalaisen torpan, jonka hänen isävainajansa Mikko Mikonpoika oli ottanut vastikkeeksi perintöosuulestaan niin Taavetti Kivistö on voutinut, että Eeva Katariina Israelintytär ja hänen asiakumppuninsa, joita mainittu välikirja, Taa99
vetti Heikinpojan oikeudenomistajina, sitoi velvoitettaisiin Taavetti Kivistölle suorittamaan Ilomisionimaanmittari J. Tarhosen Elokuun 19. päivänä sekä Syyskuun 16 ja 17 päivanä 1895 torpassa pitämän katselmuksen ja arvion mukaan korvaukseksi itse maasta tuhat markkaa ja torpan huoneuksista satu kahdeksankym. mentäyksi markkaa sekä aidoista, joita oli, 12 päivänä Marraskuuta 1873 pidetyn katselmuksen mukaan, kuusisataa kolmekymmentä seiväsparia, neljänkymmenen pennin jälkeen parilta, kaksisataa viisikymmentäkaksi markkaa, eli kaikkiansa tuhat neljäsataa kolmekymmentäkolme markkaa Sittenkuin Eeva Katariina Israelintytär. tä ja hänen asiakumppaniitansa oli asiasta kuulustettu, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvaista oikeudenkäyntikulunqvistaan, Helmikuun 17 päivänä 1898 julistamassaan pää töksessä lausunut, että koskee Taavetti Ilvis tön isänäiti Helena Matintytär, jälkimmäisen miehensä Heikki Aaprahaminpojan suostumuksella, oli sanotullu, 7 päivänä Lokakuuta 1837 tehdyllä välikirjalla luovuttanut aviolutostuun Heikki Aaprahaminpojan kanssa syntyneelle pojallensa Taavetti Häkinpojalle omistusoikeutensa edellämainittuun Rantalan talonosaan ja sen ohessa määrännyt, että poikansa edellisesti avioliitostaan Mikko Mikonpoika ja hänen jälkeentuksaisensa saisivat hallita kysymyksessä olevan Kivistön torppaa, sen lähden ja kun Mikko Mikonpoika oli tyytynyt tähän määräyksen eikä hänen voitu katsoa jättäneen rintaperillisilleen parem. paa oikautta torppaan kuin hänellä itsellään oli ollut, sekä nautintooikeutta samaan torppaan ei oltu saatettu, vastoin asetuksessa Kesäkuun 13 päivältä 1800 olevan määräystä antaa Mikko Mikonpojalle pitemmäksi ajaksi kuin viideksikymmeneksi vuodeksi, jotka jo aikoja sitten olivat loppuun kuluneet, Kihlakunnanoikeus on kumonnut Taavetti Kivistön kanteen ochattomana, mutta asian lautuun nähden kuitenkin kuitannut käräjäkulunget asianosaisten kesken Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Taavetti Kivistö oli vetoimalla suuttanut jutun, on Joulukuun 13 päivänä 1878 siinä antamallaan tuomiolla vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen. Hovioikeuden tuomioon on Taavetti Kivis93
tö alamaisesti anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Eeva Katariina Israelintytär ja hänen asiakumppaninsa ovat vastannet. Mitä näin on tapahtuneeksi kerrottu sekä asiakirjat sen lisäksi sisältävät on Keisarillinen Senaatti ottanut tutkittavakseen ja katsoo ettei Taavetti Kivistö ole esiintuonut syytä muuttua Hovioikeuden kysymyksessä olevan tuomiota, jonka varuun asia siis jääpi; ja velvoitetaan Taavetti Kivistö Eeva Katarina Israelintyttärelle ja hänen asiakumppaneillen. sa korvaamaan maksut heidän kappaleestaan tätä Keisarillisen Senuutin tuomida, kuusikolmatta markkaa. Tätä paikki asian omaiset alumaisuudessa noudattakootKeisarillisen Myistetin Korkeussa Nimessä, Hänen Suomen Senuuttinsa. S. W. Kauberg Oscar Gyllius Klauppaskiad - August Svensk Klaugenskild - August Klemel Michael Pagvalin Den 28. Februari 1900 Hans Kejserliga Majestäts HögnetämnDess Senats för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Wäsa Hofrätt inkommit mål emellan Handlanden Leonard Juustinen, från staden Uleåborg, sökande, samt sysslomannen i fullstenens syster Handlanden Maria Sofia Tallus, från Ylikannus by i Kunnus socken, till konkurs upplutna bo, Kronolänsmannen Gideon Pettersson, uteblifven svarande, angående återvinning af egendom till konkursloGifven uti Kejserliga Senaten förFinland och Dess Juolelie Departement i Helsingfors, den 28. Februari 1900. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet Sig föredragas och af dem inhemtat följande: Sedan Maria Sofia Tallus den 5 Juni 1897 upplåtit sin egendom till konkurs, har Kronolänsmannen Pettersson i sin förenämnda egenskap och på grund af förbringsegarenes i konkursbot vid sammanträde den 26 Juli sagda år fattade beslut låtit till Häradsrätten i Lohtei, Kannus och Toholampi socknars tingslag instämOsa Auf A-35 - R. B. L. C. A. C. No 243. Pag 185. R. D. 1899
ma Maria Sofia Tallus och Handlanden Juustinen samt derstädes förmält, att Maria Sofia Tallus enligt den 1 April samma år upprättad afhandling för ettusen tvåhundra nittiofem mark försålt åt Handlanden Juustinen särskild uti en sagda afhandling bifogad förteckning uppräknad lösegendom, men att Handlanden Juustinen hvarken för nämnda egendom erlagt kontant betalning eller hos Maria Sofia Tallus vid tiden för aftalets ingående egt klar och till betalning förfallen fördran, emot hvilken omförmälda köpeskilling kunnat qvittas; hvarföre och då såväl deraf som af den omständighet, att den försålda egendomen genom särskildt kontrakt af Handlanden Juustinen öfverlemnats till Maria Sofia Tallus begagnande för en tid af fem år, framginge att med berörda aftal åseftats att under falskt skenaf försäljning undandraga Maria Sofia Fällus fordringsegare sagda egendom, Kronolänsmannen Petterson yrkat, att nämnda aftal måtte förklaras ogiltigt samt Handlanden Juustinen, hvilken före konkursens början låtit från Maria Sofia Tallus hemvist bortförsta omordade egensom, förpliktas att till konkursboet återlemna densamma i sådant skick han emottagit den eller, om detta icke vore möjligt, erlägga uppgifna köpeskilling. 1 saken hörda hafva Maria Sofia Falhus och Handlanden Juustinen motsagtikanolänsmannen Pettersons yrkande, under påstående att ifrågavarande aftal inneburit en verklig försäljning af berörda egensom, samt att den öfverenskomna köpeskillingen guldits genom afskrifning å en Maria Sofia Tallus skuld till Handlanden Julstinen Häradsrätten har härefter medelst den 26. Oktober 1898 afsagdt utslag i saken yttrat sig, att emedan Maria Sofia Tullus genom Häradsrättens den 25. i samma månad afkunnade utslag uti ett vid bemälde Rätt emot henne utfördt mål angående bankruttrett tagits till last att hafva i afsigt att bereda Handlanden Juustinen fördel i egendom under falskt sken af förviljning genom ifrågavarande afhandling af den 1. April 1847 till puutinen, som icke visats 15
då hafva hos henne haft någon till beloppet bestämd och till betalning förfallen fordran, afhändt sig oftaberåda egendom till ett värde af ettusen tvåhundra nittiofem mark samt sålunda genom bedrägligt förfarande undandragit sina borgenärer egendom, som bort till dem upplåtas; ty och då allt hvad gäldenär genom slikt förfarande sina borgenärer till förfång från loet till annan ofverlåtet, jemlikt inom af uti 46 SS: af konkurstadgan af den 9. November 1868 och förordningen af den 5. December 1895, borde till bort återgå utan lösen, ålades Handlanden Julstinen, utan afseende å änberörda afhandling, att till Kronolänsmannen Pettoisen, såsom syssloman i kenkurstodt genast afträda ifrågavarande lösegendom enligt den afhandlingen bilagda förteckningen deröfver eller, i händelse egendomen eller någon del deraf icke vidare funnes i behåll utgifva dess i samma förteckning upptagne värde; hvarhos Handlanden Juustinen och Maria Sofia Tallus ålades att, gemensamt eller den af dem, som tillgång egde, eroitta Kronolänsmannen Pettersson dennes kostnader å rättegången med trehundra femtio mark. Hofrätten, under hvars pröfning Handlanden Juustinen i väderäg dragit målet, har genom dem den 21. Juni 1899. funnit Juustinen med afseende å den i målet framstälda utredning icke hafva anfört skäl till ändring i det slut hvari Häradsrätten stannat och hvarvid förty skulle bero, jemte det Juustinen ålagts att med femtio mark ersätta Kronolänsmannen Pettersson hans kostnader i Hofrätten. Uti Hofrättens dem har Handlan den Jundinen i underdånighet anhållit om ändring medelst ingifven deduktion. Hvad sålunda förelupit och handlingarna vidare innehålla har Kejsell ga Senaten tagit i öfvervagande; och som, på sätt Kejserliga Senaten genom sitt i förberörda mot Maria Sofia Sallus utförda mål angående brukrettbrott den 24 i denne månad gifna utslag utsagt. icke lagligen styrkt blifvit att omförmälda 16