Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
lar, hvarutom för dessa fordringsbelopp, på af Affärsmannen Schol framstälda grunder, yrkats enahanda förmänsrätt i gäldenärens lösegendom, som den, å hvilken Schols gjort anspråk, samt anhållan gjorts att, händelse detta fordringsanspråk i följd af anmärkningar mot detsamma an säges ostyrkt, fordrings anspråket måt te lemnas beroende på särskild rättegång. Vicehäradshöfdingen Schroder: a) 5,000 reickmark tyskt mynt jemte sex procents ränta från den 6. Juni 1800. samt 300. mark finskt mynt i rätte gångskostnadsrättning på grund af Häradsrättens den 5 Juni 1902 afkunna de, till Vicehäradshöfdingen Schroder sedermera transporterade utslag, dessmedelst Siitola Aktiebolag ålagts att till Förmån Masehinenbau Aktiengesellsehaft Gehem Grimmä, från staden Goljern i Konungarihet Socksen, erlägga sagda belopp, samt derjemte två hundra mark finskt mynt såsom godtgerelse för de kostnader, firman vidare kunde tilldömas i högre domstolsinstan jer eller så stort belopp, hvartill dessa fordringar genom slutligt utslag kunra varda faststälda, och b. 9,760 ricks mark på grund af Doktorn Adolf Frants, från staden Charlottenberg i Konungarikel Pielsson, å sökanden öfverlåtna räkning; Aktiebolaget Algemaine Eleklridetäts besellsehaft: a) 116, 688 ricksmark 49. pennige tyskt mynt med fem procents ränta från den 21. November 1901 enligt en kontokuranträkning och tvenne fäktu rer samt i rättegångskostnadsersättning högst 10,000 vicehemark eller så stort belopp, hvartill denna fordran blefve fast stäld i den rättegång belaget för utbe kommande af sitt för- berörda tillgodo hafvande anhängiggjort emot gäldenä ren, samt b) enligt två räkningar 314 riichmark 55 pennige och 1484 ricksmare 30. pennige, hvilka räkningars innehåll upptagits utgöra tillsammans 2799 rubels mark 5. pennige; samt Jurisuhiusgrekandidaten Castrén 97,269 mark 62 penni jemte sex procents 677
ränta från den 28. September 1901 och 900. mark utdömd rättegångskostnads ersättning i grund af förbemälde Hofrätts den 19. Juli 1902. gifna dem äfven som 60. mark, utgörande af Guvernören i Wiborgs län medelst tre särskilda utslag af den 15. November 1902. sökanden tillerkänd godtgörelse, samt 30 mark i erlagda utmätningskostnader; och här Julisutriusgrekondidaten Castrén derjemte yrkat att hans tillgodohafvande måtte fastställas att utgå med förmänsrätt ur värdet af gäldenären tillhöriga partier jemmalm, stenkol, jemrör, jemplåt, jernskrot, spik m. m, hvilka jemlikt protokoll, upprättadt af vederbörande utmätningsman, den 28. Juli 1902. lagets i måt för gäldandet af Jurisutriusgrandidaten lastréns ofvanom förmälda fordringar. Vid i målet den 4. Juli 1903. anstäldt upprop hafva Handelshuset von Heimann & Co, Afförmännen Schols, Kolegiiradet von Krebo, Godsegaren von Rulder samt Wilhelm Kolhes Advokat - och Affärsförmedlingsbyrå, till utredande af att de vore innehafvare af förberör da tio skuldebref, till Häradsrätten inlemnat sagda skuldebref, hvilka, enligt desamma åtecknade bevis, den 3. December 1900. af Magistraten i Willman strands stad blifvit intecknade i alla till Siitola Aktieldags egande, i Siilola by af Ruokolaks socken belägra Fabrika hörande markinen, innan taries, verktyg, material och räämnen lager af färdiga och under arlete varande Fabrikat samt öfriga affekter innehafvaren af skuldebrefven till säker het för återgäldandet af deras innehåll; derå vid nästsagda rättegångs tillfälle af särskilda borgenärer anmärkts att Handelshuset von Heimanns Co Äfvermannen Schöll, Kolleguralet ven Krevi, Godsegaren von Kiukois samt Wilhelm Rothes Advokat och Aflars förmedlingslyrås anspråk på förmåns rätt icke borde godkännas, emedan för berörda förskrifvingar icke blifvit af Siitola Aktiebolag till någon af desse fordringssegare pantsatte till säkerhet endast för deras tillgodohafvanden, 678
utan blifvit för bolagets samtlige fördringsegares räkning deponerade i Rigår Commensbank; att ej heller den af Jurisutrius godandidaten Castrén påyrkade förmånsrätten hade stöd i lag, alldenstund af de till grund föryrkandet företedda handlingarna icke framginge att den af lastrin åberorade utmätningen blifvit verkstäld på sätt 14 och 17. SS: 4. kap. U. L. om laglig utmätning föreskrefve och lastindessutom ej ens kunnat närmare än gifva den egendom, i hvars värde han gjort anspråk på förmånsrätt Den 19 Oktober 1903. har Häradsrätten afkunnat dom i målet samt i de delar, hvilka underkastats Kejserliga Senatens pröfning, sig yttrat: och jemte det Häradsrätten till betalning är de afträdda tillgångarna faststält hvad Handelshuset von Heimann eAff försmannen Schob, Kollegierade von Krefs, Godsegaren von Rucker, Wilhelm Kolhos Advokat och Affversförmedlings Vicehäradshöfdingen Schroder. Aklidbe laget Allgemaine Elektriitats Gerell senhaft, Jurisutriusgeckondidaten Caskén samt Agronomen Frosterus i konkursen bevakat, Vicehäradshöfdingen Schroders under mom å bevakade, Aktiebolaget Allgeneine Ektractäts besellrehafts likaledes under mom å beråkade och Agronomen Frosterus till godehafvanden likväl endast till de belopp, hvilka uti de vid tiden för de mens afkunnande dels vid Häradsrätten dels vid annan Rätt emellan des sa och bolaget anhängiggjorda rätte gångar genom laga kraft egande utslag kunde dem tilldömas och i ingen han delse utöfver de belopp, desse i konkursen bevakat, har Häradsrätten, på upptagna skäl förkastat Handelshuset von Hemann i Co, Assmannen Scholz. Kollegiiradet von Krebs, Godsegaren son Riockers och Wilhelm Ruthes Aders kat och Affversförmedlingsbyras ofvan nämnda förmånsrätts anspråk samt i anledning af förberörda utaf Jerisutri egrehandidaten Castrén framstälda erkande på förmånsrätt förordnat att de Castrén tilldömda belopp skulle 679
utgå ur den utmätta lösegendomen med den rätt, som stadgas i 8 SS: af förordningen den 9. November 1868. om borgenärers rätt och företräde förhvarandra till betalning ur egen dom, som blifvit till konkurs afträda sådant detta lagrum lyder i förordringen den 3. December 1895; hvarutom Häradsrätten meddelat föreskrift huru bitalning borde erläggas å de fordringar, som utdömts uti annat myntslag än det i landet gällande, samt förordnat att räntan å de opioviterade fordringar, na skulle räknas endast till den 31. Januari 1903, då offentlig stämning i konkursen utfärdats. Hofrätten, under hvars pröfning, land andre, Handelshuset von Heimanns Af förmannen Schols, Kollegieradet ren Stabs, Godsegaren von Kiicka, Wilhelm Kolhos Advokat - och Afförs förmedlingsbyrå, Vicehäradshöfdingen Schroder Aktiebolaget Algemaine Hektireilats Geselschast och Jurisutriusqvekandidaten Cathén i väderåg dragit saken, har nu delst dem den 30. April 1904. deri utlåtet sig; och jemte det Vicehäradshöfdingen Schroder och Aktiebolaget Allgemaine Elaktractats Gesellrehaft berättigades, der est led försloge till gäldande af ränta på alla godkända fordringar, utbekom ma ränta å sina tillgodohafvanden intill utdelningsdagen, har Hofrätten, enär landshuset von Heimann & Co, Afförsmannen Schol, Kollegierådel von Krefs, Godsegaren von Rucker samt Wilhelm Kolhos Adrekat och Affärsförmed tingslyra icke gittat lagligen styrka att ofvanomförmälda, af Siitola Aktie bolag utfärdade tio skuldebref blifvit dem till säkerhet pantförskrifna, och ej ådagalagdt blifvit att den af Jurisutreusgekandidaten Castrén till stöd för hans förmånsrätts anspråk åberopade utmätning af särskild, gäldenären tillhorig lösegendom blifvit vidtagen i annan ordning än gällande lagstadgan den i slikt afseende föreskrifva samt del icke ens påståtts att emot utmät ningen, som vidtagits mer än trettio dager före konkurens början, på nu framstälda grunder anförts klagan, låtit 680
bero vid det slut, hvari Häradsrätten i dessa delar af saken stannat Uti Hofrättens dom har ändring sökts af Handelshuset von Heimans Eoch Affärmannen Schob, gemensamt, af KollegiiRådet von Krels, Godsegaren von Riicka samt Wilhelm Ruthes Advo hat - och Afförstörmedlingsbyrå, gemensamt äfvensom af Vicehäradshöfdingen Sekrider och Aktiebolaget Algemaine Alhti utäts besellsehaft, likaledes gemen samt; hvarefter bemötanden afgifvits af Kollegiiradet von Krels och hans med parter, af Vicehäradshöfdingen Pehrs der och hans medpart, af Jurisutriusgrekandidaten Castrén samt af Äganomen Forterus, äfvensom menligt förhör i saken försiggått på sätt det dervid förda protokollet innehåller. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande, och hafva väl Kollegiiradet von Krels och hans med parter härstädes återhemtat sin alla redan vid Häradsrätten framstälda och i Hofrätten upprepade begäran att, för ådagaläggande af den utaf dem i anspråk lagna förmånsrätt, saken i denna del måtte hänskjutas till särskild rättegång samt dessutom lika som och Handelshuset von Hermann 6o och Aflänsmannen Schogs anhål lit om tillstånd att före målets förda gande i Kejserliga Senaten till slut lig åtgärd få såsom vittnen vid Häradsrätten afhöra sänkilda personer till styrkande af uppgifna, enligt des så sökandes mening, på bedömandel af deras påståenden om förmånsrätt verkande omständigheter; men emedan, enligt 97. SS: i konkursstadgan den 9. November 1868., å konkursdomstol ankommer all bestämma den ordning, hvari de godkända och af domstolen faststälda fordringarna skola utgå, samt Stolle gierådet von Krels och hans medparters påstående om förmånsrätt förty icke kan göras till föremål för särskild rättegång och föreställande af den utaf nästnämnde parter jemte Handelshuret von Heimanns Co och Assärsman nen Schol först i Kejserliga Sena ten åberopade bevisningen, på grund 581
af förbudet uti 99. SS i sagda stadga, icke kan tillstädjas, varda omförmälda yrkanden beträffande rättegången af Kejserliga Senaten lemnade utan afseen de, i följd hvaraf målet är af Köperliga Senaten taget under slutlig pröfning. Härvid finner Kejserliga Lena ten Handelshuset von Heimarin, Co och Ylänsmannen Schol icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dem äfvensom Kollegierådel von Krels och hans medparters samt Vice häradshöfdingen Schroders och Aktiebolaget Allgeneine Elektractals Gäll och afts deduktion ej heller föranleda annan rättelse i samma dom än att, emedan uti det protokoll, som förlo vid erkstäld utmätning af Aktieldaget Siitela Aktiebolag tillhörig lösegendom till betäckande af Jurisutensgrkandedaten Castréns fordran, ej ens närma re angifvits att den egendom som utmälts, och af nämnda protokoll ej heller framgår att den utmätta egendo men blifvit, på sätt i 17. SS. 4. kap. Ut sökningslagen om utmätning af berörde föreskrifves, sätt i förvar under utmät ningsmans försegling eller med hans insegel eller skriftligt anslag eller på annat sätt så utmärkts, att uppenbart synes att godset blifvit utmätt, samt Jurisulai usgeckandidaten Castrén, som ej heller på annat sätt styrkt att så skett, med hänsigt jemväl till 30. SS: i samma kapital och lag, icke tillkommer sådan förmånsrätt i berörda egendom, som genom 5. SS: i förordningen den 9 November 1868. om borgenären rätt och före trade för hvarandra till betalning ur gendom, som blifvit till konkurs afträdd, rådant detta lagrum lyder uti förordningen i ämnet af den 3. December 1895, är tillerkänd borgenär, för hvars fordran lös egendom blifvit tagen i nät, Jurisutriusgreksendedoten Castréns anspråk på förmånnätt af Kejserliga Senaten förkastas, jemte det tillika förordnas att Castréns ifrågavarande fordran skall ur Siilola Aktiebo lags till konkurs upplåtna bo gäldas med den rätt, som tillerkänts icke förmänsrätt egande borgenärer i konkur682
gen; och kommer med denna ändring hvilken icke gäller för andra än Kollegiiradet von Krels och hans med parter samt Vicehäradshöfdingen Sihri der och Aktiebolaget Augemaine Erik tractäts Gesellrehaft, vid Hofrättens dem i öfrigt att bero. Pet alle, som veder bör, till efterrättelse länder Kassorliga Senaten för Finland: J. G. Sohman J Em Pujellad J Nännlund A; Kmelin Valentin Grömmes Johannes Littnig E. Asikolin. Marraskuun 22. päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuilla Turun Hovioikeudesta tulleessa, korvausta koskevassa tedt, Marttilan pitäjän Prunkilan kylästä, on hakijana ja Talollinen Mikko Matinpoika Vanhatalo, samasta kylästä, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Marraskuun 22. päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itselleen sityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa Marttilan pitäjän sekä Kosken, Euran ja Karinaisten kappelien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa son Juho Löfstedt, Mikko Wanhatalolle toimituttamansa haasteen nojalla, laurunut, että Mikko Wanhatalo, jolta Juho Löptedt oli kirjallisella välipuheetla Marraskuun 10. päivältä 1896. kymmenen vuoden ajaksi vuokrannut Mikko Wanhatalon omistamaan, Punkilan kylässä sijaitsevaan Wanhatalon taloon kuuluvan Hongistonpöhen ulkopalstan, tämä: JGS - A. K. W. G. R. B - J. F. No 1135. Såg. 101. R. D. rostojutussa, jossa Vuokraaja Juho Lof1904.
silloin oli sitoutunut seuraavana kesä, nä avaamaan sanotulla palstalla, olevan laskuojan; mutta kun Mikko Vanhatalo ei ollut tätä sitoumustaan täyttänyt, vaan Säimion pitäjässä asuvat rajanaapurit olivat vasta kesällävuonna 1901. Juho Löftedtin pyynnöstä aukaisset mainitun laskuojan, on Juhti Löfstedt vaatinut Mikko Wanhatalon velvoittamista suorittamaan Juho Löfstedtille korvausta hänelle Mikko Wanhatalon kerrotun laiminlyönnin kautta syntyneestä vahingosta, ensimmäiseltä vuokravuodelta kaksisataa markkaa ja kolmelta seuraavalta vuodelta. kolmensadan markan mukaan vuodelta. Kanteesta kuulustettuna on Mikko Wanhatalo kieltänyt sitoutuneensa tekemään Juho Löfstedtin mainitsemaa tyitä, minkä vuoksi Mikko Wanhatalo on pyytänyt että kanne hyljättäisiin. Sittenkuin juttu oli ollut Kihlakunnanoikeudessa kahdesti käsiteltävänä ja useampia henkilöitä siinä oli todista jina kuulusteltu sekä Juho Löftedt och anonut että juttu edelleenkin lykättäiuin enemmän näytöksen esittämistä varten, on Kihlakunnanoikeus, jossa Juho Löktedt on pyytänyt myöskin korvaustä oikeudenkäyntikuluistansa, Maaliskuun 17. päivänä 1902. julistamallaan päätöksellä, sen ohessa että Juho Löftedtin lykkäyspyyntö, koska Löhteiltillä jo oli ollut kyllin tilaisuutta hankkia selvitystä juttuun, hyljättiin ja asiaotettiin päätettäväksi, hyljännyt Juho Löfstedtin kanteen todistamatta jäänee nä. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Löfstedt oli vetoamalla saattanut jutun, on Toukokuun 31 päivänä 1904 siinä antanut tuomion; ja samalla kuin Juho Löfstedtin Hovioikeudessa tekemä anomus saada joko Kihlakunnanoikeudessa taki Hovioikeudessa kuulustuttaa erinäisiä henkilöitä todistajina asiassa kan teen toteen näyttämistä varten hyljättiin, koska Juho Löftedt ei ollut saattanut tehdä uskottavaksi että hän voisi esittaa mitään asian päättymiseen vaikut tavaa näytöstä, vahvisti Hovioikeus 384
Kihlakunnanoikeuden päätöksen. Kovioikeuden tuomioon on Juho Löfstedt hakenut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Juho Löltedt ole esiintuonut syytä muuttaa, Hovioikeuden edellämainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: 14. S. heman A:n Kuhlin 14. S. heman A:n Kuhlin Km Lujellad Valuti hemmans Evemndelning J Nämnd Johannes Zittnig Savenius. Den 22 November 1904 Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Åbo Hofrätt inkommit fordringsmål emellan Sakföraren Aksel Alander, från Helsingfors stad, sökande, och Fabrikanten Richard Teodor Heimberger, jemväl från Helsingfors stad, svarande: Gifven i Justitisde parlementet den 22 November 1904. Kejserliga Senaten har låtit handlinerna i målet sig föredragas och af dem inhemlat följande Efter stämning å Fabrikanten Heimseger herr Sakföraren Alander vid Rådhufvurätten i Helsingfors stad anfört att, adan Alander någon dag i slutet af Mars eller början af April månad är 1902 erhållit kunskap om att Aktiebola ut Agres ernade köpe en gärd i sagda tad samt Alander i anledning häraf förskaffat sig upplysningar rörande den neskade gårdens lage, storlek med mera, Anders biträde Viktor Gideon Kackman fort derefter på uppdrag af Alander hos dere gårdsegare, bland dem Fabrikanten Heimga 7. G. S. A. F. B.G. - K. H. J. R. B- F. I. 685 Pag. 103. R. D. 1904: No 1136.
berger, förfrågat sig om deras gärdar stole till salu; att Fabrikanten Heimberger dervid med Bäckman öfverenskommit att, derest Alander anskaffade köpare till Hembergers gård No 6 i qvarteret Hamstern af Helsingfors stad, Alander skulle i provision erhålla en procent af köpeskilling. gen, som bestämts till 35,000 mark, men dock skulle få i någon man nelparutius, att Alander härå meddelat Aktiebolaget Agres verkställande direktor Ferdinand von Wrigkt alla upplysningar om denna och andra gärdar, som vore för bolaget lämpliga och stode till salu i anledning hvaraf Direktören von Wright lofvit föredraga saken för bolagets direktion; samt att bolaget sedermera, dock utan vidare medverkun från Alunderis sida, medels köpebref den 3 påföljande Maj af Fabrikanten Heimberger tillhandlat sig dennes omordade gård för 27000 mark; Och som ifrågavarande gärdshandel sålunda, enligt hvad äfven såväl Fabrikanten Heimberger som Direktören von Wright efterut medgifvit, kommit till stånd i följd af Sakföraren Alanders i förestående måtte vidtagna åtärder, men Holmberger likväl vägrat att “U Alander erlägga den utlofvade förmedlingsprovisionen, har Alander yrkat Fabrikanten Heimbergers förpligtande att till Alander geast utgifva en procent af sagda köpeskilling med 3000 mark jemte ränta derå Häröfver hörd har Fabrikanten Heimberger genmält att han väl någon dag 1 Mars eller April månad år 1902 haft besök af en för honom okänd person, som, uppgifvande sig hela Råckman och vara nstäld hos Sahföraren Alander, tillsport Heimberger, huruvida icke denne önskade följa sina gärdar i Helsingfors, samt att Heinberger dertill genmält att hans ofvanvämnde gård stock till salu för 35,000 mark, lerå Backman, med förmälan att Sakföraen Alanders byra ombesörjde fastighetsförätjningar emot en provision af en procent f köpeskillingen och äfven, om Heimberer så önskade, skulle stå till hans tjenst sådant afseende, aflägsnat sig utan tt Räckman ens gjort sig närmare unberättad om gårdens beskaffenhet, inred ling, afkastning och annat dylikt, hvarne kännedom varit nödig för förmedling 586
af köp om gården; samt att direktionnen för Aktiebolaget Agros någon tid derefter direkte med Heimberger påbörjat underhandlingar om köp af gården, hvilka ledt till gårdens försäljning åt bolaget för ett pris af 27,000 mark. På grund häraf och som Sakföraren Alander hvarken för Fabrikanten Heimberger förmedlat förgavarande gårdsköp eller ens varit af Heimberger dertill bemyndigad har Heimberger anhållit att käromålet såsom defogadt måtte förkastas. Sedan Sahföraren Alander bemätt svaromålet och vittnen i saken afhörts, har Rådstufvurätten medelst utslag den 30. September 1902 förkastat käromålet såsom styrkta Hofrätten, under hvars pröfning Tunföraren Alander i vadeväg dragit målet, har medels dom den 31 Maj 1904 faststält Rådstufvurättens utslag, jemte det Sakföraren Alander skyldigkänts att med fyratiofem mark hålla Fabrikanten Heimberger ersatt för honom i Hofrätten åbragta kostnader i målet. Uti Hofrättens dom har Tahföraren Alander anhållit om ändring meingifven deduktion, hvilken Fabrikanmött. Heimberga i föreskrifven ordning beKejserliga Senaten har tagit detta nål i öfvervägande och finner Sakföraren tlander icke hafva anfört skäl till ändring Hofrättens förenämnda dem, vid hvilken förty kommer att bero, hvarhos Sakföraren Alander hännes skyldig att till Fabrikanten Heinberger, i ersättning för dennes härlades hafila kostnader i målet, utbetala sextiofem mark. Det alle som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: J. Perman Herr Lupblad SS: A; Kumlin. Palentin Gummerus 7 Femeljelning J N Bämennes Johannes Kilting Pavonius 387
Marraskuun 22. päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Tuuun Hovioikeudesta tulleessa, testamentinmoitetta koskevassa nostojutussa, jossa entinen Tarkkijampuja Nils Magnus Cederblad, Humppilan pitäjän Koiviston kylästä, on hakijana ja Itsellisenvaimo Ida Karolina Sjö, saman pitäjän Humppilan kylästä, aviottoman vajavaltaisen poikansa Juho Aadolf Sjönholhoojana, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Marraskuun 22. päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, sikäli kuin nyt n kysymyksessä, saanut tietää suaavaa: Haastatoltuansa Ida Karolina jön, hänen mainitussa toimessaan, Johioisten, Yräjän ja Humppilan pitajäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen, on Nils Magnus Cederblod siellä lausunut, että Ida Kaläsnäs J. E. S. A. B. - K.S. - W. H. - J. V. B., J. F. 588 No 1138. Pag. 133. SS. D. 1904.
rolina Sjö oli Toukokuun 24. päivänä 1901. Kihlakunnanoikeudessa, ilmoittaen että edellisen Tammikuun 3. päivänä kuollut, Koiviston kylässä asunut Itsellisnainen Amanda Maria Cederblad, joka oli ollut Nils Magnus Ederbladin sisar, eläessään 26. päivänä lokakuuta 1899. tehdyllä suirjanallisella testamentilla oli määrännyt kaiken omaisuutensa, Amanda Maria Cederbladin kuoltua, lanbeavaksi Ida Karolina Sjon mainitulle pojalle Juho Aadolf Sjölle, valvonut sanotun testamentin ja unoikeaperäisyydestä todistajina kuulustuttanut Itsellisentytärtä Karolina Wessmania ja Itolaista Kontaatin Järveä; mutta koska näiden henkilöjen todistuksille, kun he kohta sen jälkeen kuin Amanda Maria Cederblad oli huollut, ilman lupaa olivat anastaneet itselleen erinäistä vainajalle kuulunutta omaisuutta, siis ei voitu antaa mitään arvoa, eikä testamentti muutenkaan ollut todellinen, on Nils Magnus Cederblad mainut, että sanottu testamentti humottaisiin, jonka ohessa Cederblad on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Kanteesta kuultuna on Ida Karolina Sjö vastustanut sitä, minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus on Syyskuun 9. päivänä 1902. julistamallaan päätöksellä hatsonut Nils Magnus Cederblodin ei voineen näyttää puheena olevan testamentin todistajia Karolina Westmania ja Konstantin Järvia vastaan väittämäänsä estettä, jonka tähden heidän testamentista antamansa valalliset kertomukset pysytettiin täydessä voimassaan; ja koska oli laillisesti selvitetty että Amanda Maria Cderblad oli Lokakuun 26. päivänä 1899., vastavasten kutsumainva todistajain, Karolina Wessmanin ja Konstantin Järven yhtä haavaa läsnä ollessa, terveellä ja täydellä ymmärryksellä vapaaehtoisesti määrännyt että kaikki Amanda Maria Cederblodin kuoleman jälkeen jääpä omaisuus oli lankeava Juho tadolf Sjölle, jonka määräyksensä 685
Amanda Maria Cederblad oli 26. päivänä Joulukuuta 1900. samoin todistajain läsnä uusinut, sentähden ja kun Ida Karolina Sjö oli laillisessa ajassa ja järjestyksessä mainitun testamentillisen määräyksen valvonut on Kihlakunnanoikeus hyljännyt Nils Magnus Cederoladin moitekanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Nils Magnus Cederblad oli vetoamalla saattanut jutun, on Heinäkuun 9. päivänä 1904. antamallaan tuomiolla vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen. Hovioikeuden tuomioon on Nils Magnus Cederblad hakenut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Nils Magnus 6 derblad ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden edellämainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset marWavonius sattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: 1. G. Sokman J Em. Lupeblad A. Nummi. Valentin Gummeuu. venner Sjelning J Nändund Johannes Filting. 390
Marraskuun 24. päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Varatuomari Kustaa Aleksander Forsblom, Tampereen kaupungistä, on hakijana sekä Kauppias Wilho Oslander, Alavuden pitäjän Alavuden kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa, Marraskuun 24. päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itselleen sityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ä niistä saanut tietää seuraavaa: "Waasan läänin Kuvernöörille 15. päivänä Joulukuuta 1900. jätetyssä habemuskirjassa on Varatuomari Forsblom vaatinut että Kauppias Ostander, joka oli Kartanonomistaja A. F. Olmderille hyväksynyt Ölanderin Tammikuun 10. päivänä 1886. itsellensä toimääräämällensä maksettavaksi asettaman ja Ölanderin avoimella siirrolla varustetun kolmelletuhannelle kahdellesadalle markalle kirjoitetun vekselin ja siitä saanut vastikkeen rahassa, velvoitettaisiin Varatuomari Läsnä: J. S. 1. C.t. - 1. G. J. A. B. J. S. 691 No 1153. Pag. 162. 32. 1904.