Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
hvilka medel, enligt hvad von Knorring utredt, uppgått till fyratusen sexhundra fyrationio mark åttiotvå penni, har Råd stufvurätten ålagt Kontorschelen von Knorring att emot kvitto till Vicehäradshöfdingen Hjelt, i dennes egenskap af syssleman i makarna Grans konkurs, genast utbetala förenämnda belopp, med afdrag likväl af utaf Hjelt i sådant afseende med gifna trehundrafemtiotre mark femtio pen ni, eller således fyratusen tvåhundra nittiosex mark trettiotvå penni jämte fem procents årlig ränta därå från stämnings dagen den 15 Oktober 1908 tills full betalning följde, hvarhos von Knorring känts skyldig att med nittio mark ersätta Hjelt dennes umgälder i målet Hofrätten, under hvars pröfning Kontorschefven von Knorring i väderågdragit målet, har medels dom af den 8. April 1910 låtit vid Rådstufvurättens utslag bero, jämte det von Knorring ålagts att till Vicehäradshöfdingen Hjelt gälda lösen och öfriga afgifter för dennes exemplar af Hofrättens dom med sexton mark åttio penni Uti Hopättens dom har Kontorsaho. fen von Knorring sökt ändring medels hit ingifven deduktion, den Vicehärads höfdingen Hjelt i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner Kontors heten von Knorring icke hafva anfört skäl till annan ändring i Hofrättens ifrågavarande dom än att Kontorrehesen von Knorring, som, efter att hafva uppburit förenämnda lifförsäkningsbelopp däraf erlagt Josefina Grans hyra för Oktober, November och December månader år 1907 med tillsammans trehundra nittiofem mark, berättigas att af det belopp, han skyldigkänts att till Vicehäradshöf dingen Hjelt utbetala, innehålla, utöfver hvad af domstolarna i sådant af seende fastställts eller kostnadema för Handlanden Granz begrafning trehundrafemtiotre mark femtio penni, ytterligare ofvanberörda belopp, trehundra nittiofem mark, med hvilken ändring vid Hofrättens dom i öfrigt skall bero. Det alle, som vederbör, till efter393
rättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: J N Barnlund Anteri Harinen J N Barnlund Anteri Harinen Waler Andersin. Kannes Seltonen Titij Ylänvall Joulukuun 1 päivänä 1910. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa ovat Kauppias Pasili Fecktistoff, Sippolan pitäjän Kaipiaisten kylästä, hakijana ja Jaakkiman pitäjän Ihalan kylässä asuvan Talollisen Aatami Tirrin konkurssiin luovutetun pesän toimitsijamies Varatuomari Otto Tamner, Wiipurin kaupungista, vastaajanaAnnettu Oikeusosastossa 1 päivänä Joulukuuta 1910. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Vehkalahden ja Sippolan pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Aatami Tirri haasteen nojalla lausunut, että hän Kasili Feoktistoffin puyliikkeen johtajan Talollisen Manu Hämäläisen kanssa tekemiensä hankintakontrahtien kautta Läsnä: D. W.t. K.M. - A.K. A. L. - No 1850. Pag. 73. R. D. 1909.
oli Vasili Feoktistoffin lukuun ottanut toimittaakseen eri paikkoihin Karjalan rautatieradan varrella ja Sorolan salmen kohdalle Laatokan rännalle Jaakkiman pitäjässä yhteensä 16,000 kappaletta ratapölkkyjä ja että, kun loput tästä hankintamäärästö Kesäkuussa vuonna 1901 lastattiin Sorolan salmassa Vasili Feoktistoffen sinne toimittamaan alukseen, oli Manu Hämäläinen, jolla sillä kertaa ei ollut ollet rahoja suorittaa pölkkyjen jäännöskintaa, 2 päivänä Heinäkuuta 1901 siitä omassa nimessään, vaikkakin Feöktistoffen puolesta, tunnustanut Aatami Tinille vekselin 1,024 markasta. Koska Vasili Fektistoff sittemmen oli laiminlyönyt lunastaa puheena olevan vekselin, söka jo 2 päivänä Elokuuta 1901 oli langennut maksettavaksi, eikä Aatami Tirri ollut Manu Hämäläiseltäkään saanut maksua ratapölkkyjen jäännöskinnasta, on Aatami Tirri vaatinut Vasili Feoktistoffen velvoittamista Aatami Tirrille suorittamaan edellämainitun Tirrin Feoktistoffille toimittamista pölkyistä vielä maksamatta olevan jäännöshinnan 1,024 markkaa korkoineen 2 päivästä Elokuuta 1901; jota kannetta, Aatami Pirrin oikeudenkäynnin aikana jouduttua konkursitilaan, Varatuomari Tamner konkussipesän toimitsija. miehenä on jatkanut. Kanteesta kuultuna on Vasili Feoktistoff väittänyt, että hän oli ostanut puheena olevat ratapölkyt suorastaan Manu Hämäläiseltä, jonka kanssa Feöktistoffilla oli ollut hankinta - välipuhe, ja että Feoktistoff niistä myös oli maksanut Hämäläiselle täyden hinnan, jonka vuoksi ja kun Pasili Feohtistoff ei ollut ollut missään välityksissä Aatami Tirrin kanssa, Feöktistoff on kannetta vastustanut. Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on 10 päivänä Helmikuuta 1908 julistamassaan päätöksessä lausunut asiassa näytetyksi, että Vasili Feöktistoff 395
oli ottanut kaikille niille, joiden kanssa Manu Hämäläinen oli tehnyt hankintakontrahteja pölkyistä ja joiden nimet olivat merkityt Feoktistoffin kirjoihin, vastatakseen itse kunkin toimittamien pölkkyjen hinnasta, jonka vuoksi ja kun niinikään oli näytetty, että myös Aatami Pirrin nimi oli ollut Wasili Feoktistoffin kirjoissa ja Manu Hämäläinen oli pidettävä olleen ainoastaan Vasili Froktistoffin kauppojen välittajänä, Kihlakunnanoikeus on siihen nähden, että Manu Hämäläisen Aatami Pirrille pölkkyjen jäännös - hinnasta tunnustama vekseli vieläkin oli lunastamatta, velvoittanut Vasili Teoktistoffen kuittia vastaan Aatami Pirrin konkurssipesän toimitsijamiehelle Varatuomari Pannerille maksamaan vaaditut tuhat kaksikymmentäneljä markkaa kuuden prosentin korkoineen 2 päivästä Elokuuta 1901 makseen tapahtumiseen asti sekä oikeudenkäyntikulujen korvaukseksi karkurssipesälle suorittamaan kolmesataa markkaa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kasili Fecktistoff oli vetoamalla saattanut jutun, on 6 päivänä Helmikuuta 1909 antamassaan tuomiossa Kihlakunnanoikeuden mainitsemilla perusteilla ja kun Vasili Feoktistoff ei edes ollut pannut kiistään, että puheena olevat Aatami Tirrin toimittamat ratapölkyt olivat tulleet Feöktistoffin hyväksi ja että Tirri oli niiden kankinnasta vielä jäänyt saamaan 1024 markkaa, jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus päätöksessään jutussa oli johtunut, ja velvoittanut Vasili Fröktistoffen Aatami Pirria konkurssipesälle korvauksena vastuupuhevallan valvomisesta Hovioikeudessa suorittamaan neljäkymmentä markkaa. Hovioikeuden tuomioon on Vasili Feöktistoff hakenut muutosta tänne antamallaan perustelmalla, johon Karatuomari Tunner on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut 396
tämän jutun ja katsoo, ettei Vasili Feoktistoff ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Vasili Feoktistoff suorittamaan Aatami Tirrin konkurssipesälle sillä täällä jutussa olleiden kutunkien korvaukseksi seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: G. Wilomon A. N. O. Malin. G. Wilomon A. N. O. Malin. Akki Käpes. Alfred Liuksiala. Akki Käpes. Alfred Liuksiala. 39 N. 1851. Pag. 231. R. D. 1910. Uno Strömsten. Joulukuun 1. päivänä 1910. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullessa, kiinteän omaisuuden luovuttamista konkurssipesään koskevassa jutussa, jossa ovat Hämeenlinnan kaupungista kotoisin olevan Kauppiaan Enok Yrjölän konkussipesän toimitsijamies Pankinjohtaja Arvi J. Forsström, samasta kaupungista, hakijana sekä toiminimi Joh. A. Fredriksson, myöskin mainitusta kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 1. päivänä joulukuuta 1910. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli enää on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Toiminimi Joh A. Fredrikssonille toimituttamansa haasteen nojalla on Pankinjohtaja Forsström ylläsanotussa toimessaan Hämeenlinnan kaupungin RaastuvanoikeuLäsnä: D. W. A. K. M. - A.K. - t. L. ./. U. S.
dessa lausunut, että Kauppias Yrjölä, joka Toukokuun 2. päivänä 1908. oli luovuttanut omaisuutensa konkurssiin, ja hänen vaimonsa Eriika Yrjölä olevat edellisen Huhtikuun 18. päivänä tehdyllä kauppakirjalla 5000. markan hinnasta myyneet omistamansa. talon ja tontin No 205. Myllymäen kaupunginosassa Hämeenlinnan kaupungen 48. korttelissa toiminimi Joh. AFredrikssonille; mutta kun puheenäoleva talonkauppa, jota tehdessään Kauppias Yrjölän oli täytynyt tietää, ettei hän voisi täysin tyydyttää kaikkia velkojaan, oli omiansa loukkaamaan naiden oikeutta, on Pankinjohtaja Forsström vaatinut, että sanottu kauppa julistettaisiin mitättömäksi ja toiminimi Joh. A. Fredriksson velvoitettaisiin konkurssipesälle saarittamaan talosta kantamansa vuokrat korkoineen kuin myöskin korvaamaan konkursipesälle oikeudenkäyntikulungit. Toiminimi Joh. A. Fredrikssonin vastustettua kannetta ja anottua, jos puheenalainen talonkauppa määottaiseen parettavaksi, saada konkurssipesasta takaisin sen rahamäärän, minkä toiminimi oli kaupassa suorittanut, eli maksettaviksi langenneita saatavaan vastaavat 1,857. markkaa 75. penniä, on Raastuvanoikeus päätöksellä Elokuun 10. päivältä 1908. siinä mainituilla perusteilla julistanut puheenalaisen talonkaupan mitällomäksi sekä velvoittanut toiminimi Johan. Fredrikssonen Kauppias Yrjölan konkussipesälle takaisin jattamaan useinmainitun talon ynnä pesälle maksamaan talosta elikä kantamansa vuokrat kuuden prosentin korolla vastaanotto päivästä lukien, saaden toiminmi Joh. A. Fredriksson Kauppias Yrjölän konkussipesalta takaisin kauppahinnan maksuera Yrjölälle jättämänsä kuitatun tavaralaskun. Sen ohessa on toiminimi 398
Joh. A. Fredriksson velvoitettu neljälläkymmenellä markalla korvaamaan Kauppias Yrjölän konkurssipesän oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi toiminimi Joh. A. Fredriksson oli vetoamalla saattanut julun, on tuomiossa 20. päivältä Kesäkuuta 1910. antanut siinä lausuntonsa; ja kockei Tankenjohtaja Forsström ollut väittänytkään, ettei toiminimi Joh. A. Fredrikssonin kysymyksessä olevasta kiinteimistöstä maksama kauppahinta vastaisi sen todellista arvoa eikä kauppaa siis kohtuudella voitu katsoa lahjanluontoiseksi, sentähden ja kun ei Pankenjohtaja Forsström ollut voinut näyttää, että kiinteimistön myynti oli tehty tarkoituksessa loukala Kauppias Yrjölän velkojain oikeutta, on Hovioikeus kumonnut Raastuvanoikeuden päätöksen ja hyljännyt Pankinjohtaja Forsströmin asiassa ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioon on pankirjohtaja Forsström hakenut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon toiminimi Joh. A. Fredrikssonin puolesta on säädetyssä järjestyksessä vastattu; minkä jälkeen suullinen kuulustelu asiassa on täällä lapahtunut kuten siitä laadittu pöytäkirja lähemmin osoittaa. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julun ja katsoo, ettei Pankinjohtaja Forsström ole esiintuo nut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempana mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Pankinjohtaja Forsström, hänen edelläsänotussa toimessaan, suorittamaan toiminimi Joh. A. Fredrikssonille toiminimella täällä pitussa olleiden kulunkien korvaukseksi kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Mellunen Ako Malin. Ylmannen Anskalin Ylmannen Anskalin Aleksi Käpy. Alfred Linksiala. Uno Strömstén. 399
Joulukuun 1 päivänä 1910. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillises ta Turun Hovioikeudesta tulleessa takaisinsaantia koskevassa jutussa jossa Tankinjohtaja Arvi J. Forsström Hämeenlinnan kaupungista, samassa kaupungissa asuvan Kauppiaan Enok Yrjölän konkurssipesän toimitsijamiehenä, on hakijana ja toiminimi A. MöFredrikson, niinikään mainitusta kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 1 päivänä Joulukuuta 1910. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli enää on kysymyksessä, saanut tiltää seuraavaa: Toiminimi A. M. Fredriksonille annetun haasteen nojalla on Punkinjohtaja Forsström, ylläsanotun konkurssipesän toimitsijamiehenä, Hämeenlinnan kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut, että Kauppias Yrjölä oli 11 päivänä Huhtikuuta 1908 myynyt Hauhonpitäjän Eteläisten kylässä olleen haara Läsnä: D. W. A. K. M. - A.K. - R. L. 400 No 1852 Pag 251 R. D. 1910.
liikkeensä kauppatavarat toiminimi AM. Fredriksonille kahdestatuhannesta viidestäsadasta kahdeksastakymmenestäneljästä markasta viidestäkymmenestä pennistä, jotka oli maksettu siten että toiminimi oli Yrjölälle antanut kuitatun laskun hänen toi minimeltä velaksi saamistaan kauppatavaroista hintaa vastaavaan määrään; mutta koska Kauppias Yrjölä oli 2 päiTänä seurannutta Toukokuuta luovutta vut omaisuutensa konkurssiin ja hän siis 11 päivänä edellistä Huhtikuuta ilmeisesti oli tietänyt asiansa olevan sillä kannalla, ettei hän voinut kaikkia velkojaan täysin tyydyttää, sekä kosketettu myynti oli niin muo doin tarkoittanut hänen velkojiensa oikeuden loukkaamista, Pankinjohtaja Forsström on vaatinut sanotun kaupan julistamista mitättömäksi sekä toiminimen velvoittamista korvaamaan konkussipesälle sen oikeudenkäyntikulungit. Toiminimi A. M. Fredriksonin vastustettua kannetta, on Raastuvanoikeus, jossa Kauppias Yrjölää on jutussa kuultu, 10 päivänä Elokuuta 1908 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla julistanut kysymyksessä olevan kaupan piiretuksi sekä velvoitta nut toiminimi A. M. Fredriksonin Kauppias Yrjölän konkurssipesälle takaisin jättämään puheenalaiset tavarat luonnossa tai, jos niistä jo joku osa oli myyty, konkussipesälle korvaamaan myytyjen tavarain arvon tehdyssä inventaariluettelossa merkittyjen hinto jen mukaan, saaden toiminimi konkurssipesältä takaisin tavarain hinta na Yrjölälle jättämänsä maksukuitin. Sen ohessa on toiminimi A. M. Fredrikson velvoitettu neljälläkymmenellä markalla palkitsemaan Kauppias Yrjölän konkussipesän, kulungit asiassa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi toiminimi A. M. Fredrikson vetoamalla oli saattanut jutun on tuomiossa 30 päivältä Kesäkuuta 1910 antanut lausuntonsa asiasta; ja koskei Pankinjohtaja Forsström ollut näyttänyt ei401
kä esillä olleista asianhaaroista voitu nähdä, että riidanalainen Kauppias Yrjölän ja toiminimi A. M. Fredriksonen välillä tehty sopimus olisi pääsiallisesti lahjan laatuinen taikka tarkoittaisi Yrjölän velkojain oikeuden loukkaamista, siihen sisältyneet tavarat kun olivat sanotun toiminimen maksettavaksi langenneen saatavan suorittamiseksi luovutetut toiminimelle tavarain toimitetussa inventeerauksessa arvatusta hinnasta, on Hovioikeus kumonnut Raastuvanoikeuden päätöksen ja hyljännyt kanteen. Hovioikeuden tuomioon on pankirjohtaja Forsström anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon toiminimi A. M. Fredrikson on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tänän jutun ja katsoo, ettei Pankinjohtaja Forsström ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velUno Strömsten. voitetaan Pankinjohtaja Forsström, hänen edelläsanotussa toimessaan, suorittamaan toiminimi A. M. Fredriksonille toimi rimellä täällä jutussa olleiden kulun kien korvaukseksi kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Wirkonnan A: O. Matin Wirkonnan A: O. Matin Wirkonnan A: O. Matin Alksi Käpes. Alfred Liuksiala Alksi Käpp. Alfred Liuksiala 402
Den 2. December 1910. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet mål, angående återvinning till konkursbo, emellan Vicehäradshöfdingarne Kuno Alfthan och Alfred Holmström, från Åbo stad, såsom sysslomän uti Handlanden Viktor Ahlmans, från samma stad, till konkurs upplåtna bo, sökande, samt förre Gårdsegaren Karl Viktor Mäkinen och syyslomannen i hans konkursbo, Vicehäradshöfdingen HugoAppelqvist, hvardera jämväl från Åbo, svarande: Gifven i Justitiedepartementet den 2. December 1910. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Sedan Handlanden Åhlman uti en den 27. Juni 1908. dagtecknad skuldsedel erkänt sig på grund af tolf särskilda växlar, som utstälts af Åhlman, den äldsta växeln den 4. nästförutgångne Februari och den senaste växeln den 26. i sagda Juni månad Öfver: J. N. B. S.G. W. t. J. P. 403 N 1853 Pag. 81. R. D. 1910.
samt godkänts af Karl Viktor Mäkinen, hafva stannat i skuld hos Mäkinen med inalles 29,752. mark 60. penni äfvensom förbundit sig att därå erlägga sex procents årlig ränta och att återbetala beloppet tre månader efter skedd uppsägning, har Rådstufvurätten i Åbo stad, på ansökning af Handlanden Ahlman, den 29. ånberörda Juni faststält inteckning i Ahlmans och hans hustru Johanna Ahlmans egande halfva gård och tomt No 3. i sjette kvarteret och sjette stadsdelen af sagde stad Mäkinen till säkerhet för betalningen af nämnda skuldsedels innehåll. Sedermera hafva Vicehäradshöfdingarne Alfthan och Holmström, i deras förenämnda egenskap, på stämning å Karl Viktor Mäkinen och Vicehäradshöfdingen Appelqvist, den sistbemälde i egenskap af sysslomän i Mäkinens konkursbo, vid Rådstufvurätten yrkat att, emedan makarna Ahlman inom trettio dagar efter det omförmälda inteckning meddelats eller redan den 6. Juli 1908. kommit i konkurstillstånd samt inteckningen icke grundats å utfästelse därom vid utfärdandet af förberörda växlar, genom hvilka gälden uppkommit, ifrågavarande inteckning måtte enligt SS: 46. mom. h.) i konkursstadgan af den 9. November 1868, sådant detta lagrum lydde i förordningen den 3. December 1875, förklaras vara utan kraft och verkan. Efter det Karl Viktor Mäkinen och Vicehäradshöfdingen Appelqvist, i saken hörde, motsagt käromålet, har Rådstufvarätten medels i målet den 9. December 1908 afkunnadt utslag utlåtit sig däri; och hade väl Handlanden Åhlman uti omordade förskrifning åt Karl Viktor Mäkinen utfäst inteckning till säkerhet för gäldandet af förskrifningens innehåll; men som fastställelse af den utlofvade inteckningen skett inom de sista trettio dagarna före det Handlanden Ahlman inlämnat sin konkursansökan och den skuld, som i nämnda förskrifning omförmäldes, uppenbart utgjorde en sammanfattning af gäldsförhållanden, hvilka uppkommit genom 404
tidigare ingångna växelförbindelser, alltså och då inteckningen sålunda icke grundats å utfästelse vid gäldens tillkomst, vardt sagda inteckning af Rådstufvurätten, i stöd af det i käromålet åberopade lagstadgandet, förklarad vara utan verkan. Hofrätten, under hvars pröfning Karl Viktor Mäkinen och Vicehäradshöfdingen Appelqvist i vadeväg dragit målet, har uti dom den 28. Februari 1910. funnit Handlanden Ahlmans uti ifrågavarande skuldsedel omförmälda gäld, för hvilken förenämnda inteckning meddelats, hafva tillkommit vid utfärdandet af sagda förskrifning, hvarför och som dylik säkerhet därvid tillförsäkrats Karl Viktor Mäkinen, Hofrätten, i stöd af ofvanberörda lagrum, upphäft Rådstufvarättens utslag och förkastat käromålet. Uti Hofrättens dom hafva Vicehäradshöfdingarne Alfthan och Holmström sökt ändring medels ingifven deduktion, hvilken Vicehäradshöfdingen Appelqvist och Karl Viktor Mäkinen i J. P. Jännblut föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och pröfvar rättvist, med upphäfvande af Hofrättens dom, låta vid Rädstufvurättens i målet afkunnade utslag bero. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: J. N. Bännund Kruteni Karinen J. N. Bännund Kruteni Karinen J. N. Bännund Kruteni Karinen Walter Andersin. Johannes Peltonen Walter Andersin. Johannes Peltonen 405
Joulukuun 3. päivänä 1910. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, konkursisataatavaa koskevassa jutussa, jossa ovat Konttoristi Theodor Gottwald, Wiesbadenin kaupungista Saksan valtakunnassa, hakijana sekä Aktiebolaget Wiborgs vinhandel nimisen osakeyhtiön konkussipesän toimitsijamiehet, Wiipurin kaupungissa asuvat Hovioikeudenkanslisti Johan Fredrik Selin ja Kauppaasiamies Eugen Pikoff vastaajina. Annettu Oikeusosastossa 3. päivänä Joulukuuta 1910. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkun mainittu osakeyhtiö oli luovuttanut omaisuutensa velkojiensa tyydyttämiseksi oli muiden muassa Konttoristi Gottwald yhtiön Wiipurin kaupungin Raastuvanoikeudessa vireillä olleessa konkurssissa siinä määrättynä paikalletulopäivänä 21. päivanä Säsnä: 9. W. I. K. A. S.S. 406 N° 1885 Pag. 235. R. 1870.
Kesäkuuta 1909. valvonut ja vaatinut konkurssipesän varoista maksettavaksi etuoikeudella 5,000. markkaa, jotka sanotun yhtiön hallituksen jäsen, Konsuli Theodor Mielek oli, ottaessaan Gottvaldin yhtiön palvelukseen vuoden ajaksi, luettuna 1. päivästä Marraskuuta 1908, yhtiön puolesta luvannut Konttoristi Gottwaldille palkaksi hänen työskentelystään yhtiön palveluksessa, tästä määrästä kuitenkin lyhentäen Gottwaldin Konsuli Mielekin konttorista saamat 1,500. markkaa, sekä 404. markaa 24. penniä korvaukseksi niistä kustannuksista, mitkä Konttoristi Gottwaldilla oli ollut tullaksensa toimeensa Wiesradenin kaupungista Wiipuriin ja matkustaessaan sieltä takaisin Wiesbudeniin; ja oli Raastuvanoikeus konkurssissa 6. päivänä Syyskuuta 1909. julistamassaan tuomiossa, katsoen Konttoristi Gottwaldin valvomän saamisen sitä vastaan tehdyn muistutuksen johdosta joutuneen riitaiseksi, vahvistanut sen maksettavaksi konkurssipesän varoista miihin määriin, korkeintaan 3,500. markkaa ja 404. markkaa 24. penniä, joihin Konttoristi Gottwald toteuttaisi saamisensa Raastuvanoikeuden määräämässä ajassa vireille pantavassa eri oikeudenkäynnissä, ollen Konttoristi Gottwaldin valvoma 3,500. markan saaminen, jos se tulisi hyväksytyksi, konkussipesän varoista suoritettava velkojain oikeudesta ja etuudesta toistensa edellä maksun saamiseen konkurssiin luovutetusta omaisuudesta 9. päivänä Marraskuuta 1868. annetun asetuksen 4. SS:n säätämällä etuoikeudella Hovioikeudenkanslisti Selinille ja Kauppa-asiamies Pikoffille, heidän yllämainitussa toimessaan, toimitetun haasteen nojalla on Konttoristi Gottwald sittemmin Raastuvanoikeudessa uudistanut edelläkerrotun vaatimuksensa sekä sen ohessa anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Sittenkun Hovioikeudenkanslisti. Selin ja Kauppa - asiamies Pikoff, jutussa kuulustettuina, olivat väittäneet, ettei Konttoristi Gottwaldia oltu osakeyhtiön Aktiebolaget Wiborgs erinhandelin 407
palvelukseen koskaan otettu, sekä senvuoksi ja koskei Konttoristi Gottwald edes ollut yhtiön palveluksessa työskennettyt, vastustaneet kannetta, on Raastuvanoikeus 13. päivänä Joulukuuta 1909. julistamallaan päätöksellä siinä lähemmin mainitsemillaan perusteilla vahvistanut osakeyhtiön Aktiebolaget Wiborgs vinnhandelin konkussipesästä maksettavaksi Konttoristi Gottwaldille sillä oikeudella, kuin konkursituomiossa määrättiin, kolmetuhatta viisisataa markkaa, Gjottwaldille tulevana palkkana hänen toimestaan yhtiön palveluksessa 1. päivästä Marraskuuta 1908. samaan päivään vuonna 1909., sekä neljäsataa neljä markkaa kaksikymmentänelj ä penniä vaadittuna matkakustannesten korvauksena kuin myöskin kahdeksankymmentä markkaa palkkioksi Gottwaldille asiasta johtuneista kuluistaHovioikeus, jonka tutkittavaksi Hovioikeudenkanslisti Selin ja Kauppaasiamies. Pihoff olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiossa 9. päivältä Kesäkuuta 1910 antanut lausuntonsa asiasta; ja koskei Konsuli Mielek osakeyhtiön Aktiebolaget Wiborgs vinhandelin hallituksen toisena jäsenenä ollut ollat yhtiön sääntöjen mukaan oikeutettu yhtiön puolesta yksin päättämään puheena olevaa palvelusvälipuhetta; sentähden ja kun Konttoristi Gottwald, joka mainitun välipuheen nojalla oli tosin työskennellyt yhtiön konttorissa, ei ollut siitä kantanut palkkaa yhtiöltä, vaan Konttoristi Gottwaldin kantamat 1,500markkaa olivat hänelle suoritetut Konsuli Mielckin konttorista, eikä sitä seikkaa että yhtiön toimitusjohtaja oli pallinut Konttoristi Gottwaldin työskennellä yhtiön konttorissa, niin ollen voitu pitää toimitusjohtajan puolelta tapahtuneena Konsuli Mielekin päättämän palvelusvalipuheen hyväksymisemä, on Hovioikeus, kumoten Raastuvanoikeuden päätöksen, kyljännyt Konttoristi Gottwaldin asiassa ajaman kontaen. Hovioikeuden tuomioon on Konttoristi Gottwald anonut muutosta tänne 108