Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
den Almqvist härstädes anmärkt, att han den 1. Juli 1904. till Aktiebolaget Gamla Murbruksfabriken öfverlåtit den af honom under firma Gamla Murbruksfaderiken bedrifna affar och att Mauritz Aaltonen uti det den 9. därpåföljande November. ber utfärdade konnässementet förbundit sig att till bemälda bolag aflämna ifrågavarande kalkläst, hvadan Almqvist icke vore rätter svarandepart i saken; men emedan Handlanden Almqvist vid domstolarne afgifvit svaromål i hufvudsaken, varder berörda anmärk. ning lämnad utan afseende. Tidkommande sedan själfva saken, finner Kejserliga Senaten Handlanden Almoist, som erkänt sig hafva icke allenast guldit priset för omordade kalkläst utan och emottagit densamma af Maurity Aaltonen och därför till denne erlagt förenämnda afbetalning å fråkten samt i följd häraf är genremot Mauritz Aaltonen ansvarig för hvad af trakten ännu återstår oguldet och för förtygets uppehåll, icke hafra anfört skäl till vidare ändring i Hofrättens förberörla dom än att, enär Mauritz Aaltonen, hvilken väl med anledning af Handlanden Almqvists försumlighet vid utlöss ningen af godset och uraktlåtenhet att utgifva förfallen frakt, jämlikt 91. SS: i Sjölagen af den 9. Juni 1873., egt tillgoderåkna sig fem öfverliggedagar eller tiden från och med den 13. till och nud den 17. December 1904., men då, med afseende därå att betalning af ogulden trakt och ersättning för öfverliggedagar na fortfarande uteblifvit, bort enligt SS: 120. i samma lag låta genom offentligt utrop föryttra så mycket af god. set, som till betäckande af trakt och godtgörelse för öfverliggedagar erfordrats samt med hvad som därefter tilläfventyrs af lasten återstått förfara enligt stadgandet uti SS: 118. af änsagde lag, vid det förhållande att Mauritz Aaltonen sådant uraktlåtit är berättigad till godtgörelse hvarken för fartygets uppehåll efter den 17. December 1904. eller för vakthållning ombörd ej heller för det fastyget användts till förvaringsrum för den återstående delen af lasten, Handlan515
den Almqvist befrias från skyldigheten att till Mauritz Aaltonen erlägga såväl hvad domstolarne tillagt Aallonen i ersättning för öfverliggedagar efter ännämnde 17. December eller trehundra femtiosju mark femtio penni med ränta därå som och förberörda belopp å trehundra tjugutvå mark och etthundra femtio mark jämte ränta; med hvilka rättelser i Höfrättens dom vid densamma i öfrigt kommer att förblifva. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder." Kejserliga Senaten för Finland: R. A. Brede. C. J. Timgren. R. A. Brede. C. J. Timgren. L. Wuckman Carl Kungusti Fredr. Lunderius. Asian Karsten Lokakuun 16 päivänä 1906. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Kiipurin Hovioikeudesta tulleessa, saamista koskevassa jutussa, jossa Maanviljelijä Matti Laheniemi, Räisälän pitäjän Läheniemen kylästä, ynnä hänen konkurssipesänsä toimitsija Talollinen Heikki Hynninen, saman pitäjän Särkisalon kylästä, ovat hakijoina sekä Kauppatoiminimi Veljekset Hosainoff, Salmin pitäjästä, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 16 päivänä Lokakuuta 1906. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Wiipurin Lääninhallituksessa ja sittemmin, asian riitaisena siirrettyä tuomioistuimeen, Näisälän pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on toiminimi Veljekset Kesainoff lausunut, että Matti Läheniemi oli hentrahdilla 12 päivältä Elokuuta 1899 ja läsnä: H. S. F. A. K. - E. P. - W. R. I. S. 516 No 965. Pag. 85. R. D. 1906
siihen 10 päivänä Maaliskuuta 1900 tehdyllä lisäyksellä sitoutunut mainitulle toiminimelle 1 päivään Elokuuta 1900 Käkisalmen tai Kivisalmen satamaan Laatokan järven rannalla hankkimaan kaikkiaan kuusituhatta kontrahdissa lähemmin määritelltyä syystä koivuhalkoja, kahdeksan markan hinnasta syleltä, ja että Matti Läheniemi tätä hankintaa vastaan oli toiminimeltä sanottuun määräpäivään asti kantanut, kontrahtiin tehtyjen kuittausten mukaan, yhteensä kolmekymmentätuhatta viisikymmentäkaksi markkaa viisikymmentä penniä sekä ilman kuittia toiminimen kaupanhoitajalta Stepan Baljaschkinilta viisikymmentäkolme markkaa eli yhteen sä kolmekymmentätuhatta sataviisi markkaa viisikymmentä penniä; mutta kun toiminimi ei ollutkaan mai nitusta halkomäärästä saanut vastaanottaa muuta kuin tuhat kahdeksansataa yhdeksänkymmentäseitsemän ja puoli syltä kontrahdin mukaisia halkoja sekä sen lisäksi seitsemän nyttä pitäjäisiä ynnä kaksi syltä haapaisia halkoja ja toiminimen, saadaksensa edes nämät halot, oli ollut pakbo Matti Läheniemen puolesta suorittaa Matti Läheniemen työmiehille halkojen maalle nostamisesta kaksisataa kuusitoista markkaa kahdeksan kymmentäkuusi penniä sekä niiden sahaamisesta kolmetuhatta kahdeksansataa yhdeksankymmentäyhdeksän markkaa yhdeksänkymmentäkahdeksan penniä, on toiminimi vaatinut, että Laheniemi, joka niin muodoin ja kun pitäjähalkojen hinnaksi oli luettava viisi markkaa sekä haapapuiden hinnaksi neljä markkaa syleltä oli toiminimeltä saanut kahdeksantoistatuhatta yhdeksänsataa yhdeksänkymmentäyhdeksän markkaa kolmekymmentäneljä penniä enemmän kuin hänelle toiminimelle hankkimistaan haloista oli tuleva, velvoitettaisiin toiminimelle suorittamaan viimeksimainittu rahamäärä kuuden prosentin vuotuisen koron kanssa 1 päivästä Elokuuta 1900 kuin myöskin kontrahdissa 517
olevan määräyksen mukaan viisikymmentä kopeekkaa kustakin puuttuvasta sylestä ei siis neljästätuhannesta yhdeksästäkymmenestäkolmesta ja puolesta sylestä yhteensä kaksituhatta neljäkymmentäkuusi ruplaa seitsemänkymmentäviisi kopeekkaa venäjän rahassa. Asiassa kuulustettuna, on Matti Läheniemi myöntänyt sitoutuneensa toiminimelle Veljekset Hosainoff hankkimaan ilmoitetun määrän halkoja sanottuun paikkaan ja aikaan sekä hankintaa vastaan kantaneensa kontrahtiin kuitatut kolmekymmentätuhatta viisikymmentäkaksi markkaa viisikymmentä penniä, johon myöskin sulkeutui Stepan Baljaschinilta saamansa viisikymmentäkolme markkaa; mutta kun toiminimi, joka kerättalvella vuonna 1900 toimituttamissaan katselmuksissa oli myöntänyt rankapuita olleen riittävästi rannoille vedetyn, uti temmin oli kieltäytynyt aikanaan antamasta Läheniemille puiden vittoa, maalle nostaa ja sakuuta varten kontun lin mukaan annettavia rahoja ja tällä kieltäytymisellään oli rikkonut hankintasopimuksen, on Matti Läheniemi vastustanut kannetta Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisin ovat ano neet korvausta oikeudenkäyntikustan nuksistaan, on 29 päivänä Lokakuu ta 1903 julistamallaan päätöksellä antanut lausuntonsa asiasta; ja koskei Matti Läheniemi ollut voinut näyttää puheena olevaa hankintasopimusta vastaan toimittaneensa toiminimelle enempää kuin tuhat kahdeksansa taa yhdeksänkymmentäseitsemän ja puoli syltä koivuhalkoja ja sitä paitsi hankintasopimukseen kuulumattomina seitsemän syltä petäjä - ynnä kaksi syltä haapahalkoja, tahi tavaraa yhteensä viidentoistatuhannen kahdensa dan kahdenkymmenenkolmen markan arvosta, sentähden ja kun - Matti Läheniemi oli kontrahtia vastaan toiminimeltä saanut kolmekymmentätuhatta sataviisi markkaa viisikymmentä penniä ja toiminimi sitä paitsi oli 518
näyttänyt suorittaneensa Läheniemen puolesta halkojen maalle nosto- ja sahuupalkkana kaikkiaan neljätuhatta satakuusitoista markkaa kahdeksankymmentäneljä penniä, eikä Matti Läheniemi ollut voinut toteennäyttää väitettään siitä, että toiminimi olisi kieltäytynyt kontrahdin määräämässä järjestyksessä antamasta Läheniemelle rahaa ja siten rikkonut hankintasajimuksen sekä tehnyt sen täyttämisen Läheniemelle mahdottomaksi, on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Matti Läheniemen heti kuittia vastaan taminimelle Veljekset Kosainoff maksamaan liikaa kantamansa neljätoista tuhatta kahdeksansataa kahdeksankymmentäkaksi markkaa viisikymmentä penniä ja toiminimen Matti Läheniemen puolesta suorittamat maalle nosteja sahempalkat neljätuhatta sata kuusi toista markkaa kahdeksankymmentäneljä penniä eli yhteensä kahdeksantoistatuhatta yhdeksänsataa yhdeksän kymmentäyhdeksän markkaa kolmekymmentäneljä penniä kuuden prosentin vuotuisen koron kanssa, lukien 1 päivästä Elokuuta 1900, kuin myöskin suorittamaan toiminimelle vahingonkor. vauksena puuttuvasta neljästätuhannesta yhdeksästäkymmenestäkolmesta ja puolesta sylistä koivuhalkoja kontrahlissa sovitun määrän viisikymmentä kopeekkaa syleltä eli kaksituhatta neljäkymmentäkuusi ruplaa seitsemänkymmentäviisi kopeekkaa joko venäjän tahi maksuin aikana olevan kurssin mukaan suomen rahassa; minkä ehessa Matti Läheniemi velvoitettiin tuhannella viidelläsadalla markalla korvaamaan toiminimen Veljekset Kosoinoff oikeudenkäyntikulungit. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Matti Läheniemi oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 3 päivänä Maaliskuuta 1906 vahvistanut Kihlakunnanoikeuden mainitun päätöksen muun puolesta paitsi että Matti Läheniemen maksuvelvollisuus, koskei Matti Laheniemen kieltämistä vastaan oltu näytetty hänen kantaneen toiminimeltä muuta kuin kolmekymmentätuhatta viisi519
kymmentäkaksi markkaa viisikymmentä penniä, alennettiin viidelläkymmenelläkolmella markalla ja että Kihlakunnanoikeuden toiminimelle määrää mä oikeudenkäyntikustannusten korvaus vähennettiin tuhanteen markkaan, jota vastoin Kihlakunnanoikeuden päätös muuten, eli mikäli Matti Läheniemi oli velvoitettu suorittamaan kuuden prosentten vuotuinen korke hankintaa vastaan liiaksi kantamalleen määrälle, jonka Hovioikeus vahvisti neljäksitoistatuhan neksi kahdeksaksisadaksi kaldeksikymmeneksiyhdeksäksi markaksi viideksikymmeneksi penniksi, sekä toiminimen nelte ja vakuupalkkoina maksamille ja Matti Läheniemen korvattaviksi määrätyille neljälletuhannelle yhdellesadalle kuudelletoista markalle kahdeksallekymmenelleneljälle pennille kuin myöskin suorittamaan vahingonkorvauksena tämittamatta jääneestä halkomaarista kaksituhatta neljäkymmentäkuusi ruplaa seitsemänkymmentäviisi kopeekkaa jätettiin voimaan. Hovioikeuden tuomioen ovat Matti Säheniemi ja, hänen sillä välin jouduttuaan konkurssitilaan, myöskin hänen konkurssipesänsä toimitsija Heikki Hynninen anoneet muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettivät Matti Läheniemi ja Heikki Hynninen ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden edellämäinittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi; ja tulee Matti Läheniemen siis toiminimelle Veljekset Hosainoff suorittaa kaikkiaan kahleksantoistatuhatta yhdeksänsataa neljäkymmentäkuusi markkaa kolmekymmentäneljä penniä korkoineen kuusi radalta vuodessa, luettuna 1 päivästä Elokuuta 1900, kunnes täysi maksu tapahtuu, sekä vahingonkorvausta kaksituhatta neljäkymmentäkuusi ruplaa seitsemänkymmentäviisi kopeekkaa venajan rahaa tahi, maksuaikana olevan kurssin mukaan, suomen rahassa ynnä oikeudenkäyntikulunkien korvausta tuhat markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudat520
takoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: A. Henr. hvinnan - Alex. Kumlin A. Henr. hvinnan - Alex. Kumlin Edvard Pardanidelala klander, Savonius Den 22. Oktober 1906. Kejserliga Senalens för Finland dom uti ett, på nedsatt sessionskilling från Wiborgs Hofrätt inkommit mål angående förmansrätt för fordran i konkursto, emellan Wiborgs Tobaks sabeths Aktieldags konkursmassa, i Wiborgs stad, såsom fordringsigare i Talakssabrikanten Aristides Tänä jel Kalogropulas och hans hustru Herrå Råtogeröpules, från sagde stad till konkurs upplåtna le, sökande, samt öfrige fordringsegare i nästnämnda konkursto, utillisne svarande: Gifven uti Justilia departementet den 22. Oklo1n 1906 Köpsöliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem randt nu är i fråga, inhemlat följande “Edan Fabrikanten Kalconcepto den 5 Juni 1905. vid Rådstufvurätten i Wiborg anhållit att få till sina borgenären förnöjande afträda all sin egendom samt konkurs i bemälde makars boanledning häraf följt, har å den skalla inställelsedagen såsom fordrings gare anmält sig, bland andra, WeSdn 44. R. B. - E. F. W. K 33. 521 No 979. Pag. 170. R. 2. 1906.
borgs Tobakssabeths Aktiebolag, som bevakat, utom annat, med den i 5 SS i förordningen af den 9 November 1868. om borgenärers rätt och företräde för hvaran dra till betalning ur egendom, som blifvit till konkurs afträdd, stadgade förmäns rätt de tvåtusen åttahundra femtio mark, hvilka Fabrikanten Kalogeppulo genom skiljodom af den 28. Januari 1905 ålagts att i följd af kontraktsbrott utgifva till Wiborgs Tobakssabeths Aktiebolag såsom fyra och skadeersättning för en af belaget till Fabrikanten Kalogenopulo förhyrd fobrikslokal för tiden från den 26. September got till den 1 Juni 1903 och har Kädslöfverätten, hvarest anmärkning emellertid gjorts emot förenämnda förmånsrättsan språk, medels den 12 Februari 1906. konkursen afkunnad dem härom utlalit sig; och jämte det Wiborgs Tobaks fabriks Aktiebolag utverkänts ur de af rädda tillgångarna betalning för dess frågavarande fordran, här deremot bolagets anspråk på förmånsrätt för sam ma fordran, såsom icke å lag grundadt af Rådstufvurallen förkastats. Hofrätten, under hvars pröfning Wiborgs Tobakssabeths Aktiebolag i vade väg dragit målet, har genom dom den 26. la 1906. fastställt Rådstufvurallens förenämnda dom. Uti Hofrättens dom här, efter det nämnda belag emellertid försälts i honhus, dess kontursmassa sökt ändring Köpesliga Senaten har tagit målet öfvervägande och finner Wiborgs Tobaks sabriks Aktieldags konkursmassa icke haf va anfört skäl till ändring i Hofrättens omnälda dem, hvarvid förty kommer att bero. Id alle, som vederlor, till eflerrättelse länderKöpesliga Senaten för Finland 1. Went. hemman Sedvard Pardani. Alex. Kumlin Edala klander. 25 avonia. 52
Lokakuun 22. päivänä 1906. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, vesijältö maan luovuttamista koskevassa jutussa, jossa ovat Talollinen Anton Tahvonpoika Uski, Virolahden pitäjän Ravijärven kylästä hakijana sekä samassa kylässä asuvat Talolliset Juho Eerikinpoika Piispa, Jaakko ja Eerikki Antinpojat Piisna, Taneli ja Juho Jeremian pojat Piispa Anton Ristianin poika Piispa, Emanuel Tanelinpoika Pienuski, Taneli Anlinpoika Suuruski Ilonstantin Antinpoika Suuruski, Juko Antinpoika Suuruski, Juho, Jermo ja Antti Eerikinpojat Suuruski, Anton ja Taneli Tanelin pojal Stippari eli Suuruski ja Otto Antinpoika Uski ynnä Talollisenlesket Helena Antintytär Piispa ja Eeva Tuomaantytär Suuuski, tulematta jääneinä vastaajan annettu Oikeusosastossa 22. H A - R A. N - E P. W. Ti. 323 21/1000 Pagarens 1905
päivänä Lokakuuta 1906. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavan Virolahden ja Miehikkälän pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Anton Uski, Juho Eeri kinpoika Piispalle ja hänen edellä luetelluille myöläpuolilleen toimite tun kirjallisen haasteen nojalla, vaatinut, että kun vuonna 1897 toimitetussa rajanaukaisissa asianosaisten omistamiin perintötaloihin No 2 3 ja 4 edellämainitussa Ravijärven kylässä kuuluvassa vesijakossa oli selville tullut, että Juho Eerikinpoi ka Piispa ja hänen asiakumppanin sa omistamiinsa osiin sanotuista tatoista kuuluvana olivat hallinneet rästä osaa sanotussa vesijakossa. levaa Anton Uskin omistamalle och le talosta No 2. oikeastaan lukeutu vaa vesijällömaata, Juho Eerikinpoika Piispa ja hänen myöläpuo lensa velvoitettaisiin heli Anton Ilokin vapaaseen hallintaan luovuttamaan sanottu vesijättömaa ja sen ohessa korvaamaan hänen oikeuden käymiskulunsa. Asiassa kuulusteltuina ovat Juho Eerikinpoika Piispa ja hänen myö tapuolensa vastustaneet kannetta, kunhe olivat hallinneet puheenalaisessa vesijaksossa olevia vesijättömaita sen mukaan kuin ne vuonna 1870 toinitetussa väliaikaisessa jaossa oli vat jaetut. Sittenkuin asiassa vielä oli kuuusteltu Talollisia Aleksanteri ja Jaakko Eerikinpoikia Piispää ja Talolli sentytärtä Maria Eerikintytär Piispaa sekä Talollisia Taneli ja Juhana Antinpoikia Uskia ja Talollisenlesken Leena Stiina Antintytär Uskia, jotka myöskin omistivat pia taloista No 3 ja 4 Ravijärven kylässä, on Kihlakunnanoikeus 9 päivänä Maaliskuuta 1903 julistamallaan päätöksellä, koska selville oli tullut, että puheenalainen vesijättömaa oli vuonna 1870 jaettu asianosaisten omislamien tilojen välillä eikä Anton 324
Uski ollut näyttänyt, että vesijättömaan nautinnosta oli sen jälkeen uutta ja koa toimitettu, hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Anton Uski oli vetoamalla saaltanut jutun, on 19 päivänä Elokuuta 1905 antamalla tuomiolla, kun ei oltu näytetty Juho Erikinpoika Piispan ja hänen myötäpuolensa viljelleen suurempaa osaa riidanalaisesta sesijättömaasta, kuin heille vuonna 1870 toimitetussa jaossa siitä oli omistunut, vahvistanut Kihlakunnan oikeuden päätöksen sekä velvoilta nut Anton Uskin Juho Eerikinpoi ka Piispalle ja hänen myöläpuolilleen suorittamaan maksut viisi toista markkaa kahdeksankymmentä penniä heidän yhteisestä kappaleestaan Hovioikeuden tuomiolaHovioikeuden tuomioon on Anton Uski anonut muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julun ja katsoo, ettei Anton Uski ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä Hans Talmere mainittua tuomiota, joka siis jää pyyväiseksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: 1. Hen. hemman¬ Alex Kumlin J. Hen. hemman¬ Alex Kumbin Word Pardan Edvard Lejsander. 525
Lokakuun 24 päivänä 1906. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleessa testamen tin moittimista koskevassa jutus sa, jossa Mäkitupalaisenlesket Maria Mikintytär Lall ja Maria Mikintytär Sorvari, Saarensi vun kylästä, Talollinen Jaakko Jaakonpoika Sauso - Tuorila, Oja niemen kylästä, vaimonsa Liisa Mikintyttären edusmiehenä sekä Amerikassa oleskelevan Itsellisen Jaakko Tuomaan poikaunkan oikeudenvalvoja na ja tämän alaikäisten lasten Juho ja Hilda Susanna Denkan holhoojana, Mäkitupalaisenvaimo Maria Jaakontytär Ellilä eli Koivunen, Mäkitupalaisentytär Sofia Mikintytär Nikko, Mäkitupalainen Tuomas Vilho Mikinpoika Nikko, omasta puolestaan ja alaikäisen Mäkitupa laisenpojan Jaakko Ilmari Juhonpoika Nikon holhoojana, MäRek. W. - Cj T - G. W - R. L. - bet J. B 526 No 991. Saa 100 R. D 1905.
kitupalaisenleski Maria Sofia Sinunantytär Suomi alaikäisten lastensa Hilda Maria ja Yrjö Johannes Suomen holhoojana, sekä Mäkitupalaiset Jaakko ja Tuomas Simunanpojat Suomi, Tapoilan kylästä Vähäntyrön pitäjää Mällikoulunopets taja Juho Nikko, Rauman kaupungista, Talollinen Jaakko Juhonpoika Nikko, Haapajärven pitäjästä, entinen Aliupseeri Juho Jaakonpoika Flåsk, Alavuden pitäjästä, Nakkuri Juho Åkerman, Laihian pitäjän kirkonkylästä, vaimonsa Liisa Mikintyttären edusmiehenä, Vähänkyrön pitäjässä asuvat Lautamiehet Juha Mäenpää ja Juho Kesti, viimemainittu vaimonsa Liisa Juhontyttären edesmiehenä, ja Itsellisnainen Susanna Mikintytär Bryggä ovat hakijoina sekä Ajurit Suomas Järvenpää ja Jaakko Stenkinen ynnä Työmies Otto NoiNikolainkaupungista, viimeksisanottu vaimonsa Maria Juhon tytär Norin edusmiehenä ja Abmerikassa oleskelevan Itsellis naisen Anna Lovisa Juhontytär Vanhalan oikeudenvalvojana, kuin myös Suomen Lähelysseura vastaajina: Annettu Oikeus osastossa 24. päivänä Lokakuusa 1906. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Tuomas Järvenpää, Jaakko Keskinen, Maria Nori ja Anna Lovisa Vanhala sekä Suomen Lähetysseura olivat Vähänkyrön pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnan oikeudessa valvoneet samasta pitäjästä kotoa olleen, 13. päivänä Helmikuuta 1901. kuolleen Talollisen Jaakko Mikinpoika Bryggän 28. päivänä lähinnä sitä ennen kulunutta Tammikuuta tekemää kirjallista testamenttia, jonka kautta Jaakko Bryg527
ja oli irtaimesta omaisuudestaan määrännyt, että se hänen kuolemansa jälkeen oli jaettava, muiden muassa, äskenni mitetyille testamentin valvojille ovat Kihlakunnanoikeudessa Maria Lall ja hänen ylläluetellut asiakumppanin sa, joista Jaakko Dankaa ja hänen alaikäisiä lapsiansa edusti sittemmin oikeudenkäynnin kestäessä kuollut Talollinen Jaakko Pykä sekä Susanna Byggää hänen oikeudenvalvojansa Juho Kesti, ilmoittaen olevansa Jaakko Bryggän liihimmäisiä sukulaisia, vaati neet että, koska Jaakko Bryggä tehdessään kysymyksessä olevan testamentin ei ollut oleet täydessä järjessä eikä testamenttia oltu laillisesti todistettu, se julistettaisiin mitättömaksi ja Jaakko Bryggän jäämistö määrättäisiin jaettavaksi lain mukaan hanen perillistensä kesken Tuomas Järvenpään ja hänen asiakumppaniensa vastusteltua kan netta perusteettomana, on Kihlakunnanoikeus 7 päivänä Marraskuuta 1902 julistamassaan päätöksessä mainitulmillaan perusteilla hyljännyt Maria Lallin ja hänen asiakumppaniensa asiassa ajaman kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asian osaiset molemmin puolin olivat vetoa malla saattaneet jutun, on tuomiossa 31. päivältä Toukokuuta 1905. lausunut, että koska Maria Lall ja hänen asiakumppaninsa Kihlakunnanoikeudessa olivat myöntäneet, että Jaakko Byggä oli tehnyt puheenalaisen testamentin sekä asiassa esitetyistä todisteista ja erittäinkin todistajain Emännöitsija Susanna Juhontytär Kallion, Itsellisen Juho Jaakonpoika Viitasen ja Talollisenvaimon Susanna Jussilan kertomuksista myös kävi ulville, että Jaakko Bryggä siinä tilaisuudessa, jolloin testamentti laadittiin, oli ollut täydessä järjessä sekä toi minut vapaasta tahdostansa, sentähden vahvistettiin se lopputulas, johon Kihlakunnanoikeus oli päätöksessään johtunut. Hovioikeuden tuomioon ovat Maria talt ja hänen ensinnimitetyt asiakump 528
paniusa anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon sekä Tuomas Järvenpää, Jaakko Keskinen ja Otto Nori että Suomen Lähetyssura ovat sääde tyssä järjestyksessä vastaneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo olevan selvitetyn, että puheenalainen testamentti on tullut aikaan siinä järjestyksessä, kuin säädetään P. H.n 16. luvun 1. SS:nä, sekä sen ohessa näytetyn, että Jaakko Bryggä on samaa testamenttia tehtäessä ollut täydessä järjessään ja toiminut varaatahtoisesti, jonka tähden Keisarillinen Senaatti tutkii oikeaksi jättää pysyväiseksi sen loppupääletmän, johon Oikeudet ovat asiassa johtu neet, minkä ohessa Maria Lall ja hänen asiakumppaninsa velvoita taan suorittamaan vastapuolillensa, jutun vuoksi niillä täällä olleiden kulunkien korvaukseksi, Tuomas Järvenpäälle, Jaakko Keskiselle ja Otto Norille yhteisesti kuusikymmentä mark kaa sekä Suomen Lähetyseuralle neljäkymmentä markkaa. Tätä kaikki Vilhelm Råfield. asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A. Bredd. C. J. Femgrén. R. A. Brodd. C. J. Fingren. C. Wilsman Karl August Fred. Lundenius. 529
Den 24. Oktober 1906. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt sessionsskilling från Åbo Hofrätt inkommit fordringsmål emellan Ingeniören J Gunnar Holmström, från residenesta den Stockholm i Konungariket Sveri ge, sökande, och Rankinen Karl Alexander Laurell, från Helsingfors stad, svarande: Gifven i Justitiede ractementet den 24. Oktober 1906. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af som, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Sedan Ingeniören Albert Krank den "Maj 1900. med Ingeniören Holmström upprättat ett kontrakt, hvarigenom Ingeniören Holmström åtagit sig att nu der de tider då han hade ledigt från sin tjenst vid Kongliga telegrafverket  Stockholm egna sig uteslutande åt tillverkning af rofektorer i enlighet med n af Ingeniören Krank gjord upplinring på vilkor, bland andra, att Holmström egde såsom aflöning för sagda år bete af Krank uppböra ett årligt arvoJde: Ht - F. K. E. P. W. W: K. 530 No 992. Pag. 252. R. T. 1908