Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Aili Marian, mainittu lapsi julistettaisiin Jaakko Sunin aviolapseksi sekä että Jaakko Suni velvoitettaisiin ottamaan osaa lapsen elatusja kasvatuskustannuksiin. saakko Sunin kannetta vastusteltua, on Kihlakunnanoikeus 15. päivänä Toukokuuta 1914. julistetulla päätöksellä siinä mainitsemillaan perusteilla hyljännyt Maria Mattisen jutussa ajaman kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Maria Mattinen oli vetoamalla saattanut jutun, on 25. päivänä Helmikuuta 1915. antamassaan tuomiossa katsonut toteensaatetuksi, että Jaakko Suni oli siihen aikaan, jolloin puheeksitullut lapsi oli siitetty, pitänyt sukupuollyhtyttä Maria Mattisen kanssa, mutta näytöstä sitä vastoin puuttuvan siitä, että Jaakko siini olisi kihlannut tahi aviolupauksin maannut Maria Mattisen, minkä vuoksi Hovioikeus, hyljäten Maria Mattisen vaatimuksen mainitun lapsen julistamisesta Jaakko Sunin aviolapeksi, on kumonnut Kihlakunnanoikeuden päätöksen sekä Perintökaaren 8. luvun 7. SS:n mukaan, sellaisena kuin tämä lainpaikka on muutettuna 27. päivänä Kesäkuuta 1878. annetussa Keisarillisessa asetuksessa, velvoittanut Jaakko Sunin, joka oli pidettävä useinmainitun lapsen isänä, ottamaan osaa sen elatusja kasvatuskustannuksiin sekä sellaisessa tarkoituksessa Maria Mattiselle suorittamaan kaksisataa markkaa vuodessa, luettuna lapsen syntymästä 21. päivästå Helmikuuta 1914. kunnes lapsi voi itnensä elättää ja ainakin siksi kuin se oli täyttänyt viisitoista vuotta, mikä maksu oli suoritettava jo maksettavaksi langenneelta osalta heti ja sittemmin sadalla markalla edeltäkäsen kiinkin Helmi - ja Elokuun 21. päivänä. Sen ohessa on Hovioikeus katsonut kohtuulliseksi määrätä, että Jaakko Sunin tuli kuudellakym552
menelläviidellä markalla korvata Maria Mattiselle hänellä jutun takia Kihlakunnanoikeudessa olleet välttämättömät kustannukset. Hovioikeuden tuomioon on Jaakko Suni anonut muutosta perustelmalla, johon Maria Mattinen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Jaakko Tuni ole esittänyt syystä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Jaakko Suni suorittamaan Maria Mattiselle maksut hänen kappaleestaan tätä Keisarillisen Senaatin tuomiota kaksikymmentäkolme markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. K. Helanen Walter Andersin. K. Helanen A. W. Rusthållaren Samuli Koski. K. Auer Huhtikuun 4. päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa parempaa oikeutta ulosmitattuun omaisuuteen koskevassa jutussa jossa ovat Kauppias Sippo Huttu rien, Joensuun kaupungista, hakija na sekä Liperin pitäjän Liperin kylästä kotoisin olevat Lampuodit Juho Aaronpoika Laukkanen ja AaroYrjönpoika Laukkanen poisjääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa Huhtikuun 4. päivänä 1916. Keisarillinen Seniaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Sittenkuin Liperin kihlakunnan KruuNuruvoudin Ulosottopehulainen Heikki Karttu nen saamansa määräyksen nojalla oli Sipho Huttusen Aaro Luukkaselta omaaman, Joensuun kaupungin Raastuvanoikeuden 12. päivänä Syyskuuta 1913 julistamalla päätöksellä maksettavaksi tuomitun saamisen korkoineen ja oikeudenkäyntikului neen sekä ulosottokustannusten suoritta miseksi 7 päivänä Marraskuuta 1913 Aaro Läsnä: W. A. R. B. -  R.B. K. S. - K. /B52./ 555 No 642. Pag 232 R. 2. 1915.
Laukkasen omaisuutena ulosmitannut kaksi hevosta ja kolme lehmää, mikä omai suus oli arvioitu yhteensä 500. markaksi oli Juho Laukkanen Kuopion läänin Sturer nöörille annetussa kirjoituksessa anonut että kerrottu ulosmittaus kumottaisiin, koska ulosmitettu omaisuus Juho ja Aaro Laukkasen kesken 23. päivänä Huhtikuuta 1913. tehdyn kauppakirjan nojalla kuului Juho Laukkaselle. minkä jälkeen, ja Seipo Huttusen Aaro Laukkasen sekä Wasottvapulaisen Karttusen annettua heiltä valituksen johdosta vaaditut selitykset. Kuvernööri oli 27. päivänä Joulukuuta 1913. antamallaan päätöksellä katsonut omistusoikeuden ulosmitattuun omaisuuteen tulleen riiteiseksi sekä sen vuoksiUlosottolain 4. luvun 10. SSn nojalla osoit tanut Juho Laukkasen kolmessa kuukaudessa viimeksi mainitusta päivästä sekieva Sirpo Huttuselle ja Aaro Laukkaselle toimitettavan haasteen nojalla sen kaikka kunnan Oikeudessa, missä ulosmitattu omaikuus oli, ajamaan kannettaan kuin myöskin samassa ajassa toimittamaan siitä tiedon asianomaiselle ulosottomiehelle kahki uhalla, että puheenaoleva omaisuus muuten käytettiin Sippo Huttusen saamisen maksamiseksi. Haastatettuaan tämän jälkeen edellä määrätyssä ajassa Sipro Huttusen ja AaroLaukkasen Liperin ja Kuusjärven pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen sekä toimitettuaan siitä samassa ajassa tiedon Liperin kihlakunnan Kruununvoudille Aksel Rudolf Wickstrandille, om Juho Jaukkanen Kihlakunnanoikeudessa edellä kerrotulla perusteilla vaatinut, että kysymyksessäoleva ulosmitettu omaisuus julistettaisiin Juho Laukkaselle kuuluvaksi jota paitsi Juho Laukkanen on huomautta nut asiassa hänelle oikeutuneitten kustenmusten korvaamisesta. Iippo Hiltusen vastustettua hannetta on Kihlakunnanoikeus, jossa myös Paro Lautkesta on kuulusteltu, 13. päivänä Lokakuuta 1914. julistamollaan päätöksellä ratkeissut asian ja katsonut siinä käyneen selville, settä Aaro Saukonen ja hänen vaimonsa Leena Maria Lehkonen, joika oli tila No 53. Siserin kylässä vuokralla blivat pojalleen Juho Laukkaselle antaneet 551
edellä mainitun kauppakirjan, jossa he ilmoittavat Juho Laukkaselle myyneensä ei ainoastaan vuokraoikeutensa sanottuun tilaan vaan myöskin kaiken irtaimen omaisuutensa Aaro ja Leena Maria Laukkaselle suoritettavaa elinkautista eläkettä vastaan; mutta koska asiassa olikäynyt ilmoiseksi, että tuo kauppa oli Lovittu siinä tarkoituksessa, ettei Aaro Laukkasen omaisuutta voitaisi käyttää hänen puheenaolevan velkansa maksuksi, eikä kauppakirjasta käynyt selville että kauppa käsitti myös kyseenäolevanulosmitatun omaisuuden, Kihlakunnan oikeus on katsonut Juho Laukkaselta jääneen näyttämättä, että ulosmitatut eläimet olivat hänen, ja sen vuoksi hyljärnyt Juho Laukkasen jutussa ajaman kanteen sekä velvoittanut Juho Laukkasen kolmellekymmenelläviidellä markalla korvaamaan Silpo Huttoselle asiasta Kihlakunnanoikeudessa oikeutuneet kuluneet. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Laukkanen oli vetoamalla saatta nut jutun, on 22. päivänä Heinäkuuta 1915. antamassaan tuomiossa katsonut selvitetyksi, että Juho Laukkanen ostava saan edellä mainitulla, 23. päivänä Huhtikuuta 1913. tehdyllä kauppakirjalla vanhemmiltaan Aaro ja Leena Maria Laukkaselta muun muassa kaiken heidän omistaman sa irtaimen omaisuuden oli tullut omis tamaan puheenaolevat ulosmitatut kohsi hevosta ja kolme lehmää, minkä vuoksi Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, on julistanut sanotut hevoset ja lehmät Juho Laukkasen omaisuudeksi sekä velvoittanut Sirpo Huttusen kuudellakymmenellä markalla korvaamaan Juho Laukkaselta Kihlakunnanoikeudessa asiasta olleet kulut. Hovioikeuden tuomioon on Sippo Kultunen anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo käyneen velville ettei puheenalaisella kaupalla, jossa Juho Laukkanen ei ole sitoutunut vanhemmilleen Aaro ja Lena Maria Laukkaselle suorittamaan muuta vastiketta kuin ruuan talon perheen kanssa yhdessä sekä tavallisen vaatetuksen ja hoidon heidän kuolemaansa saakka, ole tarkoitettu omaisuus 555
den luovuttamista Juho Laukkaselle, vaan ainoastaan Aaro Laukkasen velkojain oikeuden loukkaamista, minkä vuoksi Keisa rillinen Senaatti harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion, jättää Kihla kunnanoikeuden jutussa julistaman pää töksen pysyväksi muuten paitsi että Siipo Huttunen saa itse härsiä hänellä jutun vuoksi olleet oikeudenkäyntikulunkinsa, koskei Huttunen, mikäli Kihlakunnanoikeuden pöytäkirjat osoittavat ole korvausta niistä Kihlakunnanoikeudessa anonut. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersson K. R. Helanen Walter Andersson K. R. Helanen Walter Andersson K. R. Helanen A. W. Juhllevaara Samuli KorkiK. Auer. Huhtikuun 5 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaalin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tullassa, myötäjäisten jakoon luovuttamesla koskevassa jutussa, jossa ovat Itselliset Otto ja Markus Niko lai Jänis ynnä Talollinen Kaarle Jänis eli Hiriskangas, Petäjaveden pitäjän Rukoilan kylästä, hakijoina sekä Talolliset Juho Tikka, sanotun pitäjän Petajaveden kylästä, ja Nestor Putkimäki, Multian pitäjän Isojärven kylästä, poisjääneinä vastaa gina: Annettu Oikeusosastossa Huhlikuun 5 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juhon kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Haastatettuaan Juho Tikan ja Nestor Putkimäen Jyväskylän, Petäjäveden ja Toivakan pitäjäin käräjakunnan Kihlakunnanoikeuteen ovat Otto Jaatis ja hänen myötapuolensa siellä lausuneet, että heidän sänsä Talollinen Salomon Juhonpoika Jänis oli kuollut Lokakuun 8 päivänä läsnä: W. t. J. P. R. H. A. B. K. R."t. 136 No 650. Pag. 75 R. D. 1915
1811 jälkeensä jättäen, paitsi muita lap sia, pojat Otto, Markus Nikolai ja Kaarle Jäniksen sekä tyttäret Emelian ja Idan, joista edellinen oli naimisissa Juho Tikan kanssa ja Ida Nestor Pulkimaen kanssa, sekä että Juho Tikka ja Nestor Putkima ki Lokakuun 30 päivänä 1911 toimitetussa pesänkirjoituksessa ja Helmikuun 3 päivänä 1912 tapahtuneessa perinnönjaossa Talomon Jänis-vainajan jälkeen olivat ilmoittaneet saaneensa Salomon Jänikselta myöläjäisinä vaimojensa kanssa, Juho Pekka tuhat kahdeksansataa markkaa ja Nestor Pulkimäki kaksituhatta viisi sataa markkaa; mutta koska Otto Jiinis ja hänen myöläpuolensa olivat saaneet tietää, että Juho Tikka ja Nestor Antkimäki olivat saaneet myötäjäisenä Talomon Jänikselta, Juho, Tikka viisituhalla neljäsataa markkaa ja Nestor Pulkimäki kahdeksantuhatta viisisataa yhdeksänkymmentayhdeksän markkaa kuusikymmentä viisi penniä, ovat Otto Jänis ja hänen myöläpuolensa vaatineet, että Juho Tikku ja Nestor Pulkimäki velvoitettaisiin ei ainoustaan valallaan vakuuttamaan pesänkirjoituksessa ja perinnönjaossa tekemänsä ilmoituksi oikeiksi vaan myöskin jakoon luovuttamaan kaikki mitä he Salomon Jänis- vainajalta olivat saaneet. Kanteosta kuultuina ovat Juho Pekka ja Nestor Putkimäki väittäneet, että heidan pesäkirjoituksessa ilmoittamansa määrat olivat ne, jotka he myöläjäisiinä vaimojensa kanssa olivat saaneet Salomon Jäniksella, Juho Tikka sen ohessa ilmoittaen, että hän Salomon Jänikseltä kyllä oli saanut muitakin rahoja eri tarhoi luksia varten, muun muassa Talomon Jäniksen sitoumusten maksamiseen. Sittenkuin Juho Tikka ja Nestor Puthimäki olivat vannoneet A. K:n 16 luvun 2 SS:ssä määrätyn valan on Kihlakunnanoikeus, jossa Otto Jänis ja hänen myöläpuolensa olivat anoneet korvausta oikeudenkäyntikustannuksi taan, Syyskuun 15 päivänä 1913 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt Otto Jänksen ja hänen myöläpuoliensa asiassa ajaman kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Otto Jänis ja hänen myöläpuolensa olivat 551
vetoamalla saattaneet jutun, on Helmikuun 12 päivänä 1915 antamallaan tuomiolla ratkaissut asian; ja koskei vat Otto Jänis ja hänen myöläpuolen sa olleet voineet näyttää, että Juho Tihka ja Nestor Putkimäki olivat Salomon Jänis - vainajalta saaneet myötäjäisinä enempää kuin minkä he olivat ilmoit taneet ja valallaan vakuuttaneet, on Hovioikeus jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus oli johtunut, ja velvoitta nut Otto Janiksen ja hänen myölä puolensa T viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Juho Tikan ja Kestor Pulkimäen Rubel jutusta Korioikeudessa. Hovioikeuden tuomioon ovat Otto Jänis ja hänen myötäpuolensa anoneet muutosta Keisarillinen Senaatti on tulkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Otto Jänis ja hänen myöläpuolensa ole esittäneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiola, joka siis jää pyöyviksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakool. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersson. Johannes Pesonen. Walter Andersson. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer A. T. Mummaren. 538
Huhtikuun 6 päivänä 1916 Keisarillisen Suomen Senaaten tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tullassa korvausjutussa, jossa Talollinen Kalle Kivijärvi ja hänen vaimonsa Fanny Kivijärvi, Kittelan pitäjän Kallen kylästä, ovat hakijoina sekä And. Kurt & Co Aktiebolag niminen osakeyhtiö, Torparen kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusorastossa Huhtikuun 6 päivänä 1916 Keisarillinen Senaatte on itselon esittelyttänyt pitun kirjat ja niista, mikäli nyt on kysymyksesja, saanut seuraavat tiedet: Kihlilän pitäjän käräjakun ran Kihlakunnanoikeudessa on And. Karl & Co Aktiebolag hemmanet että Kalle Kivijärvi joka omistuso osan manttaalia Kivijärven perintötaloa No 14 mainitussa Kullon kylässä, oli välikirjoilla Helmikuun 15 päivältä 1900 ja Joulukuun 2 päivältä 1902 näkyhtiölle läsnä: F. S. - A. B. No 651. Siv. 256 R. D. 1913.
myynyt oikeuden sanotun talon metsästä viiden vuoden aikana siitä, kuin isojako Kallen lohossa päättyisi ja täydellinen hakkuulupa sentaisiin, hakata ja vedättää kaikki ne terveet ja suorat mänty- ja kuusipuut, jotka hakkimaikana 2 matun korkeudella maasta lukien täytti vät 30 senttimetriä tahi sitä enemmän, 2 markan 50 pennin hinnasta kannolta männyistä ja 1 markan 1/5 pennin hinnasta kuusista, sekä ne terveet ja suorat mänty ja kuusipuut, jotka samalta korkeudelta mitattuina täyttivät 27 senttimet ria tahi sitä enemmän aina 30 senttimetriin asti, 1 markan hinnasta kannolta; että kun metsäin arvo ajan kuluessa oli nousut, olivat Kalle ja Fanny Kirijärvi ruvenneet katumaan näitä metsä kauppoja sekä päästökseen niistä esilleen yhdessä useaan muitten Kullon lohon talonomistajain kanssa, jotka olivat yhtäläisillä ehdoilla myyneet metsänsä, antaneet Talolliselle Juho Samuel Kariniemelle, Kittilän pitäjän Kirkonkylästä, heidän taloihinsa kiinnitetyn 50.000 markan suuruisen velka kirjan saamatta siitä ollenkaan, tai ainakaan sanottavaa, vastiket ta; että Juho Samuel Kariniemi sopimuksen mukaisesti heti omistisanonut velkakirjan ja hakenut velasta kiinnitetyt talot pakkohuutokaupalla myytäviksi; sekä otta Kivijärven talo tämän johdosta oli huutokaupalla myyty Maaliskuun 31 päi vänä 1910 Juho Samuel Kariniemi le. Kun seurauksena tästä oli ollut, että mainitut metsänhakkuuvälikirjat olivat rauennut, on AndKust & Se Aktiebolag vaatinut, että Kalle ja Fanny Kivijärvi, jotka kerrotuin tavoin olivat aikaansaattaneet, ettei osakeyhtiö nyt kun Kallon lohon isojako No 12 vuoden tahi käräjissä oli vahvistettu ja metsä olisi ollut hakattava, saanut käyttää hyväkseen edellämainittujen välikirjain mukaista hakkuutoi500
kauttaan, velvoitettaisiin, kun talon metsässä löytyi ainakin 6000 sellaista puuta, jotka ennensanotulta korkuolelta täyttivät 30 senttimetria ja 12.000 kappaletta 27 senttimetriä täyttärää puuta, joiden nykyinen hinta oli edelliseltä vähintään 4 markkaa 50 penniä umgolta ja 27 senttimetua täyttäviltä 3 markkaa puulta, mutta välikirjojen mukainen korkoin hinta sitä vastoin oli ainoastaan 2 markkaa 50 penniä ja 1 markka, vahingonkorvauksena osakeyhtiölle suorittamaan 36.000 markkaa. Kalle ja Fanny Kivijärven varlustettua kannetta on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset puolen ja toisen ovat vaatin eet oikeudenkäyntikulujensa korvausta, Kuhtikuun 29 päivänä 1912 julistamallaan päätöksellä siinä mainitun la perusteilla hyljännyt kanteen, mutta asian laatuun nähden kuitannut oikeudenkäyntikulut asianosaisten kesken. Naroikeus, jonka tutkittavaksi sekä And. Kust & Co Aktiebolag että Kalle ja Fanny Kuijärvi olivat vetaamalla saattaneet jutun, on Lokakuun 1 päivänä 1913 antamassaan tuomiossa katsonut selvitetyksi tulleen, että Kalle ja Tanny Kivijärvi olivat tarkoituksessa saada kysymyksessä olevat hakkuurakirjat purkautumaan Juho Samuel Kariniemen avulla saattaneet hei dän ja And. Karl & Co Aktiebolag in väliset oikeussuhteet siihen tilaan että osakuyhtiön välikirjoikin perustuva hakkuvoikeus oli käynyt mitättömäksi kuin myös kin että osakeyhtiö siitä oli karve nyt kahdenkymmenenennentuhannen kolmenkymmenesjän markan suuruisen vahingon, men kä tähden tavioikeus on, muuttaan Kihlakunnanoikeuden puolesta, velvoittanut Kalle ja Tanny Kivijärven yhteisvastuuksesti suorittamaan And. Karl å Se Aktiebolagille kaksikymmentäviisituhatta 561
kauttaan, velvoitettaisiin, kun talon metsässä löytyi ainakin 0,000 sellaista puuta, jotka ennensanotulla korkeudelta täyttivät 30 senttimetria, ja 12.000 kappaletta 27 senttimetriä täyttärää puuta, joiden nykyinen hinta oli edellisiltä vähintään 4 markkaa 50 penniä umgolta ja 27 senttimetua täyttäviltä 3 markkaa puutta, mutta välikirjojen mukainen korkoin hinta sitä vastoin oli ainoastaan 2 markkaa 50 penniä ja 1 markka, vahingonkorvauksena ojakeyhtiölle suorittamaan 3600 markKalle ja Fanny Kivijärven vaskaa. lustettua kannetta on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisen ovat vaatinut oikeudenkäyntikulujensa korvausta, Kuhtikuun 29 päivänä 1912 julistamallaan päätöksellä siinä mainitun la perusteilla hyljännyt kanteen, mutta asian luetuun nähden kuitannut oikeudenkäyntikulut asianosaisten kesken. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä And. Kust & Co Aktiebolag että Kalle ja Fanny Kivijärvi olivat vetaamalla saattaneet jutun, on Lokakuun 1 päivänä 1913 antamassaan tuomiossa katsonut selvitetyksi tulleen, että Kalle ja Tanny Kivijärvi olivat tarkoituksessa saada kysymyksessä olevat hakkuurakirjat purkautumaan Juho Samuel Käriniemen avulla saattaneet heidän ja And. Kurt & Co Aktiebolagin väliset oikeussuhteet siihen tilaan että osakeyhtiön välikirjoikin perustuva hakkuvoikeus oli käynyt mitättömäksi kuin myöskin että osakeyhtiö siitä ole karso nyt kahdenkymmenenviidentuhannen kolmenkymmenenneljän markan suuruisen vahingon, minkä tähden toivoikeus on, muuttaan Kihlakunnanoikeuden puolesta, velvoittanut Kalle ja Fanny Kinjärven yhteisvastuullisesti suorittamaan And. Karl & bo Aktiebolagille kaksikymmentäviisituhatta 561
kolmekymmentäneljä markkaa, saa den asianosaiset asian laatuun nähden kukin itse kärsiä oikeuden käyntikustannuksensa jutussa. Hovioikeuden tuomioon ovat Kalle ja Fanny Kivijärvi anoneet muutosta perustelmalla, johon AndKurt & Co Aktiebolag än vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo siinä tosen selvitetyksi, että Kalle ja Fanny Kivijärvi ovat antamalla edellämainitun, heidän omistamaansa taloon kiinnitetyn velkasitoumuksen ochauttaneet osa keyhtiö And Kuut & Co Aktiebolagin puheenaolevan metsänhakkuun keuden raukeamisen, mutta korkolole näytetty osakeyhtiön tästä lodellisuudessa kärsineen sellaista loppiota tahi vahinkoa, jonka korvaamisesta Kalle ja Fanny Kiujärvi puheenaolevain metsänhakkuuvälikirjain mukaan taikka muuttakaan perusteella olisivat katsottavat vastuunalaisi, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi kumoten Hovioikeuden tuomion, vahvistaa sen lopputukson, johon Kihlakunnanoikeus jutussa on johtunut. Tätä kaikki asian omaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen SenaattiEin Henrik Alfred Kiukkala Ein Searikoski Alfred Kiukkala B. Amberg. Samuli Koski. 562
Huhtikuun 6 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin luomio nostorahalla Keisarillisesta Haasan Hovioikeudesta tulleessa korvausjutussa, jossa Talollinen Mikko Keskitalo eli Uusitalo ja hänen vaisekä And. Karl E. O. Antiebolag niminen osakeyhtiö Törnion kaupungista, vastaajana. Annettu Oikeusosaslossa Huhtikuun 6 päivänä 106. Keisarillinen Senuutti on itsellensä käli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot. Kittilän pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa on And. Kurtso - Aktiebolag länsmanet, että Talolliset Erkki Niska ja Matti Körkko olivat omistusvaan yhteisesti 1/8 manttaalin Keskitalon perintötaloa No 7 ja yhtä suuren manttaaliosuuden Uusi talon perintötaloa No 8 mainitussa Kullon kylässä, kahdella esi välikirjalla Helmioikeuden hakkuuttaa ja vedattää noiden talojen metsislä viiden vuoden aikana siiLäsnä: F. S. C. - B. b. -S. R. 563 Sivu 254 k. D. 1913. monsa Kreeta Keskitalo, Kettilan pitajan Kallion kylästä, ovat hakijoina esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikuun 26 päivältä 1003 myyneet osakeyhtiölle No 652.
tä, kuin isojako Kallen lohossa päättyisi ja täydellinen hakkuulupa saataisiin kaikki petäjä - ja kuusipuut, jotka hakkin aikana 7 metrin korbiudella juuresta lukien täyttivät 25 senttimetvä ja sitä enemmän, 2 markan 50 pennin hinnalla kannolta pitäjistä ja 1 markan 75 pennin jälkeen kuusipuista; että kun mettiin on vo aikaa myöten oli noussut olivat Mikto ja Kreeta Keskitalo, jotka ostekan poilla olivat tulleet omistamaan puolen ennemainituista kahdesta talosta ja paikin puolin hyväksyneet puheenalaiset välikirjat sekä sitoutuneet pitämään utä voimassa, uvenneet kätumaan näitä metsäkauppaja sekä päästäkseen nustä esilleen, yhdessä useain muitten Kallen lohon talonomistajain kanssa, jotka olivat yhtäläisille ehdoilla myynyt metsänsä, antaneet Talolliselle Juho Samuel Kariniemelle Kittilän pitäjän Kirkonkylästä heidän taloikinsa kiinnitetyn 30000 markan velkakirjan saamatta sesti vastikettu; että Juho Samuel Kariniemi oli sopimuksen mukaisesti heti irtisanoneet velkakirjan ja hakenut velas ta kiinnitetyt talot pakkohuutokaupalla myytäviksi; sekä että Keskitalon ja Uusi talon tilist oli tämän johdosta myyty huutokaupalla Huhtikuun 1 päivänä 1870. Kunseurauksena tästä oli ollut, että maini tut välikirjat olivat rauenneet, on And Kust R. Co Åttiebolag vaatinut, että Mikko ja Kreeta Keskitalo, jotka kerrotuin tavoin olivat saattaneet aikaan ettei osakeyhtiö kun Kullon lohon isojako 1619 marken talvikäräjissä ole vahvistettu ja metsät olisivat olleet hakattavat, saanut käyttää hyväkseen naitu välikirjoja, velvoi tettaisiin, kun talojen metsissä löytyi oi nakin 4500 mitun täyttävän ruuta, jonden nykyinen hinta oli vakuutaan 4 markkaa 50 penniä kappakelta, mutta välikirjain mukainen korkein hinta sitä vastoin oli ainoastaan 2 markkaa 50 penniä vahingonkonauksena osakeyhtiölle suorittu maan 6000 markkaa. Mikko ja Kreeta Merkitalon vastustettuu kannettu on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisen ovat vaati neet oikeudenkäyntikselankiansa korvausta Huhtikuun 30 päivänä 1902. julistamallaan 564
päätöksellä siinä mainituilla perusteilla halfjännyt kanteen sekä kuitannut oikeudenkäyntikulut asianosaisten kesken Hovioikeus, jonka tutkittavaksi se ka And. Kust & Co Aktiebolag että Mikko ja Kreeta Keskitalo olivat vetoamalla saattaneet jutun, on Lokakuun 1 päivä nä 1913 antamassaan tuomiossa katsonut selvitetyksi tulleen, että Mikko ja Kruta Keskitalo olivat tarkoituksessa saada kysymyksessä olevat hakkuunviidirjat purkautumaan Juho Samuel Kariniemen ovella saattaneet heidän ja And. Kurt 6o Aktiebolagin väliset oikeussuhteet siihen tilaan että osakeyhtiön välikirjoihin perustuva lakkanoikeus oli käynyt mitättömäksi, kuin myöskin että ankyhtiä siitä oli kärringt ilmoittumansa vahingon, minkä tähden Hovioikeus on muuttaen Kihlakunnanoikeuden päätöstä velvoittanut Mikko ja Kreeta Keskitalen yhteisesti tuki sen heistie, jolla varaja oli, Ant. Karl Sto Aktiebolagille suorittamaan yhdeksän tuhattu merkkaa, saaden asianosaiset asian luetuun nähden itse kiinniä oikeudenkäyntikustannuksensa Hovioikeuden tuomioon ovat Mikko a kreeta Keskitalo anoneet muutosta perustelmalla, johon Antti Kusta O. Aktibolag on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämäen jutun ja katsoo siinä tosin selvitetyksi, että Mikko ja Kreeta Keskitalo ovat antamalla edellämainitun heidän omistamiinsa taloihin kiinitetyn velkasitoumuksen oikeuttaneet osakeyhtiö tal. kunt6o Aktiebolagin puheenaolevan metsänhakkuusikuuden ruukaamisen mutta koskeuole näytetty osiakyltiin tästä todellisuudesva kärsineen sellaista tappista tahi me hinkoa, jonka konnunisestu. Mikko ja Kaarlo Keskotesta puheenaolevaan metsän hakkunnallekirjain mukaan taikku muut lukian perusteettu olisineet katsuttavat vastuumalaiseksi, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, huuden Hovioikeuden luomion vahvistua sen lapputuksen, johan Kihlakunnanoikeus jutussa on johtunut Tätä kaikki asianomaiset noudatta kat Keisarillinen Suomen Senaatti tain Saariback Alpe Riuksiala teen Saarikoski Alpe Riuksiala B. Amberg. Samuli Ronki. Valtert Parviainen 500