Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
gon. Mutta koskei Juho Makkonen ollut edes väittänyt että hän jäämältä vaille muona - ynnä muita välikirjassa hänelle luvattuja etuja haastetta tässä asiassa Lokakuun 4 päivänä 1906 ottaesvaan olisi kärsinyt muuta vahinkon kuin että Makkonen edellisen Syyskuun 21 päivästä lähtien ei ollut saanut hänelle tulevaa neljäs litraa maitoa päivässä ja että hän sanotun Lokakuun 1 päivästä alkaen oli ollut välikirjan mukaista asuntoa ja valaistusta vailla, niin Kihlakunnanoikeus hyljäten kanteen muilta kohdin on nenaikaisena, on velvoittanut Everti Mexmontanin, joka ei ollut voinut näyt tää että Juho Makkonen ennen 4 päivää Lokakuuta 1906 olisi ollut tilaisuudessa saamaan sen vertaista työänsiota kuin hänellä Everti Alex montanin palveluksessa oli ollut, Makkoselle korvaamaan maiden neljällä kymmenellä kahdeksalla pennillä päivältä eli neljättätoista päivällä kuudella markalla seitsemälläkymmenelläkahdella pennillä sekä asunnon ja ralaistuksen neljättä päivältä oli 1 päivästä Lokakuuta 1906 saman kuun 4 päivään yhdellä markalla viidellä kymmenellä pennillä päivältä eli kuudella markalla ja siis kuittia vastaan Makkoselle suorittamaan kaksitoista markkaa seitsemänkymmentäkki si penniä sekä sitäpaitsi korvaamaan Makkosen oikeuden käyntikulut kuudellasadalla markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset molemmin puolin oli vat vetoamalla saattaneet jutun, on 31 päivänä Toukokuuta 1910 antamassaan tuomiossa katsonut, ettei Juho Makkonen ollut esittänyt syytä muulla tavoin muuttaa Kihlakunnanoikeuden päätöstä kuin että, koska Everti Sexmontan ei ollut saat tanut näyttää miten suuret ne työansiot olivat olleet, mitkä Makkonen 21 päivästä Syyskuuta 1906 Kesäkuun 17 päivään 1907, jolloin Kihlakunnanoikeuden päätös asiaan annettiin, oli muualta saanut, saati sitten että sanotut työänsiot olisivat vastan 559
neet niitä palkkaetuja, jotka Makko selle työstään Maementanin palveluksessa olivat vakuutetut, Hovioi keus on velvoittanut Everti Murmon tänen Makkoselle korvaamaan hänelle tulevat palkkaedut, sovitun raha palkkamaaran kuitenkin vain Loka kuun ajalta 1906, koska sanotun rahapalkan, jonka maksuajasta ei oltu tehty sopimusta, oli katsottava joutu van maksettavaksi vasta palkkausvuoden lopussa, sekä siis Makkoselle maksamaan palkkaa mainitulta kuukaudelta sata markkaa, korvausta maidosta 21 päivästä Syyskuuta 1906. 17 päivään Kesäkuuta 1907 eli kahdeltäsadalta kuudeltakymmeneltä yhdeksälttä päivältä sata kaksikymmentä yhdeksän markkaa kaksitoista pennia, asunnon ja lämmon menetyksestä 1 päivästä Lokakuuta 19061 päivään Kesäkuuta 1907 eli kahdeltasa dalta neljältäkymmeneltäkolmelta vuorokaudelta kolmesataa kuusikymmentäneljä markkaa viisikymmentä penniä, keittiökasvitarhan menetyksestä 1 päivästä Marraskuuta 1906 1 päivään Kesäkuuta 1907 eli kahdeltasadalta kahdellatoista vuorokaudelta, laskien kiistämättömän kymmenen markan vuosimaksun mukaan, viisi markkaa kahdeksankymmentä penniä sekä Makkoselle myönnetyistä muoneeduista viimeksimainitulta ajalta viisikymmentäkahdeksän litraa ja kahdeksan sentilitraa vehmää, viisisataa kahdeksankymmentä litraa ja kahdeksankymmentäkaksi sentitraa rukiita, vii sikymmentäkahdeksan litraa kahdeksan sentilitraa ohria, viisikymmentäkahdeksan litraa ja kahdeksan sentilitraa kauroja, yhdeksän kolmatta litraa ja neljä sentitraa suoloja, saman määrän herneitä ynnä neljäsataa kuusikymmentäneljä litraa ja kuusikymmentä viisi sentilitraa perunoita, joko luonnossa tahi rahalla maksun tapahtuessa voimassa olevan keskiveronhinnan mukaan; joten oikaistun Kihlakunnanoikeuden pää560
töksen varaan asia, koskei Everti Mumentan ollut esittänyt syytä sen muut tamiseen, muuten jäiHovioikeuden tuomioon on Evasti Mexmontan anonut muutosta perästelmalla, johon Juho Makkonen on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Everti Mexmontan ole esittänyt syytä muut taa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Evers ti Sexmontan suorittamaan Juho Makkoselle, hänellä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi kahdeksankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti Hustru Saarinen Alfred Liukkala. A. V. Rummala Walter Andersin. Johannes Pesonen. T. Järnefelt Lokakuun 27 päivänä 1913. Keisarillisen Suomen Senaatin. tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomisjutussa, jossa Talollinen Karl Fredrik Ela, Wihdin pitäjän Palojärven kylästä, on hakijana ja Talollinen Johan Albert Elg, samasta kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosas tossa 27 päivänä Lokakuuta 1913. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niis tä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa Johan Albert Elg on Wihdin ja Pyhöjärven pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut Karl Fredrik Elgia velvoitettavaksi ensinmainitulle suorittamaan 2.86. markkaa 74 penniä, jotka vuosina 1905-1907 toimitetun Palojärven kylässä olevan Söder gårdin perintötalon halkomisen yhteydessä laaditun metsätilikirjan mukaan Karl Fredrik Elgin omistaman sanotun talon Södergård -nimisen osan tuli metsän tasinkona suoritLäsnä: S. S. W. A. A: L. J. P. A.) Ä. R. H. af H. 561 No 1465. Pag. 337 R. D. 1911
taa Johan Albert Elgin hallitsemalle Koivuniemeksi kutsutulle saman talon osalle. Kanteessen on Karl Fredrik Elg vastannut, että puheenalainen raha summa oli edelläkerrotussa halkomisjaossa määrätty maksettavaksi Koivuniemen talonosuuden omistajalle, mutta ettei Johan Albert Elg omistanut sanottua talonosaa, vaan olivat sen omistajia hänen 18 päivänä Marraskuuta 1903 kuolleen vaimonsa Kustaava Henrika Elgin lapset tämän ensimmäisestä avioliitosta Tilallisen Johan August Simolinen kanssa, jois ta lapsista Aina Sofia oli naimisis sa Karl Fredrik Elgin kanssa; ja on Karl Fredrik Ela tähän nähden anonut kannetta hyljättäväksi Johan Albert Elgin huomautettua että hän, hänen ja Kustaava Henrika Eigen välillä 27 päivänä Heinäkuuta 1903 tehdyn, lain voiman saaneen keskinäisen testamentin nojalla, oli saanut elinkautisen hallintaoikeuden Kustaava Henrika Elgin jäämistöön, johon Koivuniemen talonosa kuului ja että Johan Albert Ela siis myös kin oli oikeutettu haltuunsa saamaan kysymyksessä olevat rahat, on Kihlakunnanoikeus, missä asian osaiset molemmat ovat pyytäneet korvausta oikeudenkäyntikustannuksistansa, 1 päivänä Toukokuuta 1909 julistamallaan päätöksellä ratkaissut asian; ja koska Johan Albert Elg hänen ja hänen vaimonsa Kustaava Henrika Elain 27 päivänä Heinäkuuta 1903 laatiman, Karl Fredrik Elgiin nähden lain voiman saaneen keskinäisen testamentin nojalla oli eikin tettu jakamattomana hallitsemaan hänen ja Kustaava Henrika Elgin pesää, johon Koivuniemen talonosa kuului, sekä Johan Albert Elgillä näin ollen myöskin oli oikeus saada haltuunsa mainitulle talonoralle edelläkerrotussa, Karl Fredrik Elgia vastaan lain voiman saaneessä halkomisjaossa Södergårdin talonosan maksettavaksi määrätyt. Johan Albert Elgin vaatimat met 562
säntasinkorahat kaksituhatta kahdeksansataa kuusikymmentäyksi markkaa seitsemänkymmentäneljä penniä, on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Karl Fredrik Elgin Södergårdin talon osan omistajana suorittamaan Johan Albert Elgille mainitun rahamäärän ja sitä paitsi kahdellasadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamman Johan Albert Elgin oikeudenkäyntikulungit. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Karl Fredrik Elg oli vetoamalla saat tanut jutun, on tuomiolla 25 päivältä Lokakuuta 1911 jättäneet asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Karl Fredrik Elginsuorittamaan Johan Albert Elgille maksut tämän kappaleesta Hovioikeuden tuomiota kuusitoista mark kaa kahdeksankummentä penniä Hovioikeuden tuomioon on Karl Fredrik Elg anonut muutosta perustilmalla, johon Johan Albert Elg on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän intun ja katsoo, ettei Karl Fredrik Elg ole esiintuonut upptä muuttaa Hovioikeuden tuomiota joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Karl Fredrik Elg suorittamaan Johan Albert Elgille, hänellä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi, kuusikymmentä mark kaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Lanten Saarinen Alfred Luuksiala. A. J. Ollusluvaara Walter Andersin Johannes Pesonen. Haf Hellen 563
Den 27. Oktober 1913. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisions killing från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål, angående ersättning, emellan Redaktören Johan Linsén och hans hustru Sigrid Linsén, från Helsingfors tad, sökande, samt Handlanden Adolf Frigrén, från Loppis socken, svarande: Silfver i Justi tiedapartementet den 27. Oktober 1913. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt numera år i fråga, inhämtat följande: På två särskilda å Handlanden Frigren utverkade skriftliga stämningar, hvilka delgifvits honom, den ena den 31. December 1906. och den andra den 19. Februari 1907; har Sigrid Tinsén, hvilken för tiden lefde i ankestånd efter sin man i ett tidigan äktenskap aflidne Handlanden John Bohm, för egen del och såsom förmyndare för sina Ofde S: 3. - W. et. - Jo P. K. A. No 1466. Pag. 100. R. D. 1910.
omyndiga barn Sved och Sigrud Bohm, vid Rådstufvurätten i Björn borg stad anfört, att Handlanden Frigen efter Handlanden Bohans i Maj månad 1904. inträffade död förestått hans efterlämnade han delslägenhet i Björneborg till den 1. Juli 1906. emot en årslön af 7,500. mark, men att vid sedermera verkställd granskning af affärens bok föring under nämnda tid följande del uppdagats, nämligen: 1o) att i kassäboken för åren 1904. och 1905. förekommit missammeringar affäeen till förlust af inalles 122. mark; 2o) att diskonteringen af en Böra tahtonens äcept den 1. Juni 1904. icke blifvit införd i kasseboken, huru samma wocept blifvit den 1. påföljande Augusti inlöst med (53. mark 40. penni; 3o) att affären behörigen påförts afgifter för Fri grens enskilda tolösen under åren 1905. och 1906. med inalles 94. mark; 4o) att Frigren likaledes oberättigadt tillgodoräknat sig arvode såsom föreståndare för en till affären hörande vinburtik med 570. mark; 3o) att i kassaklädden öfver inkomster icke införts af K. Fransson den 7. September 1904. erlagda 111. mark 55. penni; 6o) att från samma kassakladd likaledes bortlämnats de inbetalningar, som gjorts af Otto Vahlroos den 14. April 1904. med 22. mark 40. penni, af J. A. Hakala den 5. September 1905. med 60. mark och af Herman Helin den 17. Mars 1906. med 200. mark; Jo) att i uskontran för landthandlande och återförsäljare samt i reskontran för andra kunder funnes under dågarna den 10., 12. och 13. September 1904. antecknade inbetal ningar till sammanlagdt belopp af 9,757. mark 57. penni, medan enligt kassaboken inkomsten för dessa dagar utgjort endast 9,350. mark. hvadan alltså en brist af 407. mark 57. penni uppstått; 8o) att den vid affärens minuthandel under berörda tre dagar influtna lösen, som 365
utgjort åtminstone 100. mark om dagen eller inalles 300. mark och icke inginge i nyssnämnda inbetalningsbelopp 9,757. mark 57. penni, ej observerats bland affärens inkomster; och 9o) att Frigren den 16. Maj 1906. vid emottagande af ränta å en af Thomas Vilander och dennes hustru utfärdad skuldsedel beräknat räntan till 20. mark 34. penni mindre än vederbort. I anseende härtill har Sigrid Linsén yrkat Handlanden Frigrens förpliktande att till Sigrid tinsén ersätta alla de belopp, som i förestående måtto dels obehörigen påfarts affaren dels icke kommit affaren till godo, hvarhos Sigvid Lineen vidare anhållit att Frigren måtte åläggas att till henne betala: 10o) enligt räkning öfver utberga de handelsvaror af den 11. Juli 1906. 20. mark; 11o) för användande af af färens två hästar med karlar för egen räkning den 30. Maj 1906. 10. mark; 12o) för det Trigien afhållit sig från affarens skötsel under dagagna från och med den 1. till och med den 6., från och med den 15. till och med den 21. samt från och med den 28. till och med den 30. Juni 1906., efter bräkning af en till 625. mark uppgående månadslön, 1/512. mark 50. penni, samt 15o) för den af Sigrid tiusen i anförd måtto föranstaltade revisionen af Tingrens bokföring 800. mark, jämte det Sigrid Timen äfven fordrat ränta å hvarje belopp och godtgörelse för sin kostnad i rättegången samt tillkännagifvit, att Frigren å sin skuld erlagt den 29. Januari 1907. 1,576. mark 80. penni och den 19. därpåföljde Mars 50. mark 34. penni. I saken hörd har Handlanden Frigrén, jämte det han afgifvit svaromål i öfrigt, motsagt de under punkterna 1so) och 1o) ofvan omförmälda yrkandena; därå och sedan Sigrid Tinséns medförmyndare för Tvoa och Siggard Bohm Borgmästaren Friherre Harald von Hellens blifvit i saken hörd, Rådstufvu 566
rätten medels den 8. Maj 1907. afkomnadt utslag i saken sig utlåtit och funnit utredt vara att Handlanden Frigren, hvilken allaredan tidigare innehaft anställing vid förberörda af Handlanden Bohm i lifstiden bedrifna och efter hans död af Sig vid Linsén fortsatta handelsäffar, genom parterne emellan den 13. Juni 1904. belefvadt aftal emot en med „ 500. mark förhöjd aflöning, stor 3,500. mark för året, åtagit sig att leda nämnda affär; att den efter nyssnämnda dag dels af Handlan den Frigren själf dels under hans inseende i affären utförda bokföringen varit bristfällig och oriktig, hvarigenom Frigren tillskyndat Sigvid Tinsén de af henne i de sju första punktena af häromålet anmärkta förluster till ett belopp af inalles 2,090. mark 92. penni; att i Handlanden Frigren genom vårdslöshet vållat Sigrid Linsén en minskad inkomst af bodlösen för tre dagar stor 300. mark; att Frigren genom eriktig räntebäckning å en den 19. Maj 1905. till Sigrid Sinsén uthändigad skuldsedel äsamkat henne en förlust af 20. mark 34. penni; att Trigren den 11. Juli 1906. af Sigrid Tinséns vareslager fått på bredit varor för ett pris af 20. mark; att Frigrén den 30. Maj 1906. lätit verkställa flyttning af sitt behag med Sigrid Sinsens hästar och af i hennes tjänst varan de drängar; att Trigrén för skötande af egna angelägenheter i Juni månad 1906. försummat sin tjänst hos Sigrid Linsén under tio dagar, å hvilken tid af Trigrens lön belöpt sig 208. mark 53. penni; samt att Sigrid Linsén för granskningen af affärens under Trigrens ledning handhafda behföring, hvilken gränskning varit tidsfödande och outförbar af andra än iakkännige bokförare, fått vidkännas en utgift af 800. mark. I anseende härtill och på uppgifna ytterligare skäl har Rådstufvurätten ålagt Handlanden Frigen att till Sigrid Tinsén mot kvit 561
to utbetala 3,449. mark 57. penni jämte ränta efter fem för hundra om året å 2,890. mark 92. penni från den 31. December 1906. och å 55 SS. mark 67. penni från den 19. Februari 1907. allt tills full betalning skedde, med afdrag likväl af redan guldna 1,627. mark 14. penni, hvarutöfver Frigren hänts skyldig att med 175. mark hålla Sigrid Linsén skadeslös för hennes i målet hafda umgälder. Hofrätten, under hvars pröfning Handlanden Frigen i vädevägdragit målet, har uti dem den 14. Mars 1910. funnit Handlanden Frigren icke hafva anfört skäl till annan ändring i Rädstufvurättens utslag än att, enär det icke ens påstätts att Frigren skulle genom sin bortavaro från Sigrid Linséns handelsaffär tre gånger under inalles tio dagar af Juni månad 1906. åsamhat affären någon sådan skada, som borde af Frigrén godtgöras, samt då gianskning af räkenskaperna uti en affär hörde till densammas behöriga handhafvande och borde under alla förhållanden ega rum, Hofrätten ansett Frigren vara skyldig hvarken att återbära hvad af hans årslön belöpt sig å nämnda tio dagar tid eller att bebosta ofvanberörda voi sion af räkenskaperna i Sigrid linsons affär samt förty, med upphäfvande af Rådstufvurättens utslag i nyss antydda delar, förkastat Sigvid Tinséns därutinnan väckta kraf; och skulle med denna rättelse i Rådstufvurättens utslag därvid i öfrigt bero, i följd hvaraf det åläge Trigen att till Sigvid Tinsinutbetala hvad hon härutöfver under punkterna 1. 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10. och 11. fordrat eller sammanlagdt tvåtusen fyrahundra fyratioen mark tjugusex penni med fem procents årlig ränta å tvåtusen nittio mark nittiotvå penni från den 31. fram ber 1906. och å trehundra femtio mark trettiofyra penni från den 19. Februari 1907. samt Sigrid Linsén 368
i rättegångskostnadsersättning tillerkände etthundra sjuttiofem mark, efter afdrag i laga ordning af guld ne, den 29. Januari 1907. ettusen femhundra sjuttiosex mark åttio penni och den 19. nästpåföljde Mars femtio mark trettiofyra penni. Uti Hofrättens dom hafva, efter det Sigvid Linsen emellertid ingått äktenskap med Redaktören Tinsén, Sigrid Linsén, för egen del och i sin förut nämnda förmyndaregenskap, samt Redaktören linsin, såsom målsman för sin hustru, anhållit om ändring medels deduktion, den Handlanden Frigren bemöttKejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Redahtören Linsén och Sigrid Tinsén icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, hvarvid förty bommer att förblifva; och skyldigkännas Redaktören Linsén och Sigrid Linsen att utgifva åt Handlanden Frigren, i ersättning för hans härstädes i målet hafda kostnader, sextio mark. Pet alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Santeri Saarinen. - Walen Andersin. Santeri Saarinen. - Walen Andersin. Johannes Pesonen. K. Auer. 569
Marraskuun 1. päivänä 1913. Keisarillisen Suomen Senaalin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta till lessa konkurssissa valvotun saamisen vahvistamista kosbevassa jutussa, jossa Sandvikens Aktiebolag niminen osakeyhtiä, Helsingin kaupun gista, on hakijana sekä Wiimerin kaurungissa asuvan Ravintelöitsijan Osear Kahl. beroin konkurssiserän toimilfijamies Varatuomari Edvard Hälborgs samasta kaupungista vastaajana: Annettu Oikeusorastossa 1 päivänä Marraskuuta 1913. Keisarillinen Senaatti on itsellen sä esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Wiipurin kaupungin Maastuvanoikeus 24 päivänä Lokakuuta 1908. tehdyn hakemuksen johdosta oli samana päivänä julista mallaan välipäätöksellä asettanut Läsnä: B. t. L. s. P. l. B. A. Lm 570 No 1475 Sivu 91. R. D. 1913.
Ravintolaitsijan Kahlbergin konkurssitilaan, oli osakeyhtiö Sandvikens Aktiebolag konkursivalvinnassa 22. päivänä Helmikuuta 1909 Raastuvanoi keuteen annetussa valvontakirjassa lausunut, että yhtiö oli vuokravälikirjalla 4. päivältä Joulukuuta 1907. vuokrannut Ravintatoitsijalle Wahl bergille huonekaluja ynnä muuta erityisesti lueteltua irtainta omaimutta vuokrasta, jota oli maksettava 1000 markkaa kontrahtia allekirjoitettaessa ja sitten seuraavan Huhti, Ronko, Kesä - Heinä, Elo- ja Syyskuun 1 päivänä 3000 markkaa kulloin kin sekä 1909 vuoden alusta jokoisen kuun 1. päivänä niinikään 3000. markkaa, kunnes suoritetut vuokramaksut olivat nousnet 65072. markkaan, jolloin omistusoikeus puheenaolevaan omaisuuteen joutuisi Kavintaloitsijalle Wahlbergille, ollen yhtiä kuitenkin oikeutettu, jos vuokramäärään suoritus viipyisi 14. päivää yli määräpäivän, ottamaan vuokratun omaisuuden takaisin; ja oli osakeyhtiö valvonut af Joulukuun 4. päivän 1907. ja Tammikuun 1. päivän 1909. väliseä aikana maksettavaksi joutunutta nekraa yhteensä 34000 markkaa 6 prosentin vuotuisine korkoineen, 1600. markasta 4. päivästä Joulukuuta 1907 sekä aina 3000 markan määrästä 1 päivässä Huhti, Touko, Kesä, Heinä, Eloja Syyskuuta 1908, kuitenkin vähinnettyä vuokran maksuksi suoritetut, 23 päivänä Tammikuuta 1908 1488 markkaa 5 penniä, 1 päivänä seuraavaa Maalis kuuta 1520 markkaa ja 1 päivänä Kesäkuuta 1908. 1000 markkaa, ja b) 3000 markkaa vuokraa kultakin kuukaudelta 1909. vuoden alusta, kunnes vuokrattu omaisuus yhtiölle luovutettaisiin, 6 arosentin vuotuisine korkoineen jokaisesta 300 markan erästä kunkin kuukauden 1. päivästä. Raastuvanoikeuden annettua 26. päivänä Huhtikuuta 1909. julistamassaan konkussituomiossa lausuntonsa Sandoikeus Aktiebolagin kerrotusta valvannasta, jota esiinhuudossa oli vastustettu, eli Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asia771
oli saatettu, 24. päivänä Heinäkuuta 1909 antamallaan tuomiolla tuominnut osakeyhtiön valvoman saamisen konkurssipesän varoista yhtiölle maksettavaksi siihen määrään kuin yhtiölle tulevaksi ehkä vahvistettaisiin määräajan kuluessa vireille pantavassa eri oikeudenkäynnissä, ei kuitenkaan enempää kuin että osakeyhtiön valvoman koko vuokramaärän pääoma korkoineen nousi kaikkiaan 65072 markkaan korkoineen, siitä kuitenkin lyhennettyä ja maksetut 4008 markkaa 65 penniä. laastatettuansa Varatuomarin Kullforsin ja Ravintalaitsijan Wahlbergin konkurssipesän toisen toimitsijamiehen Wiipurin kaupungissa asuvan Kauppiaan Georg Pähtin Wiipurin kaupungin Raastuvanoikeuteen on Sandvikens Aktiebolag siellä, ilmoittaen 1. päivänä Lokakuuta 1909 saaneensa konkussipesällä takaisin puheenaolevan vuokratun omaisuuden, uudistanut edelläkerrotussa valvontakirjassa tekemänsä vaatimuksen, mikäli se koski äskensanottuun päivään saakka makseltavaksi käyneitä vuokraisia, minkä ohessa yhtiä on anonut korvausta oikeudenkäyntikulunqvistaan Asiasta kuultuina ovat Varatuoma ai Kälkors ja Kauppias Tahl vastustaneet kannetta; minkä jälkeen Maastu vanoikeus on 2. päivänä Lokakuuta 1911. julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla vahvistanut Sandvikens Aktiebolagen saamisen Ravintaloitsijalta Wahlbergilta kuudeksi kymmeneksiyhdeksituhanneksi markaksi, mikä määrä oli konkursituomiosja mainitulla oikeudella suoritettava kuuden prosentin korkoineen, lukien kuudestatoistatuhannesta markasta 4 päivästä Joulukuuta 1907 sekä kusta kin 1 päivänä Huhti, Touko, Kesä, Hiinä, Elo- ja Syyskuuta 1908 sekä 1 räivänä Tammi, Helmi, Maalis, Huhti, Touko, Kesä - Heinä - Elo- ja Syyskuuta 1909 maksettavaksi käynestä kolmentuhannen markan eiästä mainituista eräytymispäivistä, siitä kuitenkin vähentäen Kavintoloitsijan Kahl512
bergin vuokran maksuksi suorittamat 23. päivänä Tammikuuta 1908 tuhat neljäsataa kahdeksankymmentäkahdeksan markkaa kuusikymmentäviisi penniä, 1. päivänä seuraavaa Maaliskuuta tuhat viisisataa kaksikymmentä markkaa ja 1. päivänä Kesäkuuta 1905 tuhat markkaa; minkä ohessa Kaastuvanoikeus on velvoittanut Varatuomarin Hällforsin ja Kauppiaan Tahlen heidän toimitsijamiestoimessaan seitsemälläsadalla markalla korvaamaan osakeyhtiön oikeudenkäyntikustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Karatuomari Hällfors ja Kauppias Taht olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 27. päivänä Helmikuuta 1913 annetussa tuomiossa katsonut käyneen sehille, että osakeyhtiö Sandvikens Ahtiebolag kerrotulla välikirjalla 4. päivältä soclukuuta 1907. oli myynyt Kärintöloitsi jalle Wahlbergille mainitun hänelle myöskin luovutetun irtaimen omaisuuden minun muassa sillä ehdolla että omistusoikeus luohon omaisuuteen siirtyisi Kahlbergille vasta sen jälkeen kuin siitä sovittu hinta 65072 markkaa oli määrätyssä ajassa tullut osakeyhtiölle suoritetuksi, jota kauppahintaa Kavintoloitsija Kahlberg oli maksanut ainoastaan 4000 markkaa 65 penniä; johon nähden ja kun Sandvikens Aktiebolag oli tunnustanut saaneensa Kavintoloitsijan Wahlbergin konkussi pesältä takaisin puheenaolevan omaisuuden sekä osakeyhtiön vaatimuksella joka oikeastaan tarkoitti konkurssi pisän velvoittamista sen lisäksi osakeyhtiölle maksamaan saman omaisuuden kauppahinnan, mikäli se ole maksettavaksi langennut ennen 1 päivää Lokakuuta 1909, niin ollen ei ollut tuka laissa, on Hovioikeus, kumaten Raastuvanoikeuden päätöksen, hyljännyt osakeyhtiön asiasta ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioon on osakeyktiö Sandvikens Aktiebolag anonut muutosta perustelmalla, johon Varatuomari Hällfors on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut 573