Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
nellä jutun vuoksi Hovioikeudessa olleet kustannukset. Hovioikeuden tuomioon on Frans David Nurminen anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Ähsel Rafael Aaltonen on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän asian ja katsoo, ettei Aksel Rafael Aaltonen ole Frans David Nurmisen kieltoa vastaan voinut näyttää kannettaan toteen, minkä vuoksi Keisarille nen Senaatti harkitsee oikeaksi kumoten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljätä jutussa ajetun kanteen. Tätä kaikki asianomai set noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Keisarillinen Suomen Senaatti: Keisarillinen Suomen Senaatti: Keisarillinen Suomen Senaatti: J N Bernlund Lauteni Saarinen Walter Andersin. Johannes Soltonen Walter Andersson Jöhännes Soltonen 5. funniflet Helmikuun 14 päivänä 1910 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisasarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Kemijärven Kauppa Osake - Yhtiö, Kemijärven pitäjän Alakylästä, on hakijana sekä Talollinen Pekka Kiviniemi, samasta kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 14 päivänä Helmikuuta 1910. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Kemijärven ja Kuolajärved pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Kemijärven Kauppa Osake - Yhtiön puolesta vaadittu että, koska Pekka Kiviniemi joka konttokuranttilaskun mukaan 1 päivältä Joulukuuta 1904 oli vuosina 1897-1904 yhtiöltä väkissä erin ottanut kauppatavaraa velaksi ja rahaa lainaksi sekä siten joutunut tuhannen viidensadan viidenkymmenen yhdeksän markan kolmenkymmenen pennin maksuun yhtiölle, oli tuosta määrästä suorittanut ainoastaan yhdeksänsataa seitsemänkymmenLäsnä: J. N. B. S.S. K. W. A. J. P. 32 Siv. 208. N. D 1908 No 402.
täseitsemän markkaa kymmenen penniä Pekka Kiviniemi velvoitettaisiin yhtiölle maksamaan sanottujen rahamäärien eroitusviisisataa kahdeksankymmentäkaksi markkaa kaksikymmentä penniä, siitä kuiten kin vähennettyä Pekka Kiviniemelle tuleva osinko yhtiön liikevoitosta kahdelta vuodeltä yhteensä sata kaksikymmentä marktaa, sekä sen ohessa korvaamaan yhtiön ikeudenkäyntikustannukset. Asiasta kuulustettuna, on Pekka Kireniemi vastustanut kannetta; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus on 16 päiväna Tammikuuta 1907. julistamallaan päätöksellä siinä mainitsemillaan perusteilla kysjännyt niin hyvin yhtiön velkomuskanteen kuin myös yhtiön vaatimuken saada korvausta oikeudenkäyntikuluistaan Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kemijärven Kauppa Osake - Yhtiö oli vetoamalla saattanut jutun, on 27 päivänä Kesäkuuta 1908 antamallaan tuomiolla katsonut selvitetyksi, että Pekka Kiviniemi oli vuosina 1897- 1903 Kemijärven KauppaOsake - Yhtiöltä saanut velaksi kauppatararaa yhteensä tuhannesta neljästakolmatta narkasta yhdeksästäkymmenestäkuudesta rennistä sekä sata markkaa rahaa; minkä vuoksi ja kun yhtiön puolesta oli myönnet ty siitä vähennettäväksi tuhat yhdeksänkymmentäseitsemän markkaa kymmenen penniä, Hovioikeus on velvoittanut Pekka Kiviniemen Kemijärven Kauppa Osake - Yhtiölle maksamaan eroituksen seitsemän kolmatta markkaa kahdeksankymmentäkuusi penniä; joten muutettuna Kihlakunnanoikeuden päätös muuten, eli mitä tuli oikeudenkäyntikustannuksiin, jäi voimaan; ja saivat asianosaiset jutun näin päättyessä itse kärsiä heiltä Hovioikeudessa asiaan menneet kulut. Hovioikeuden tuomioon on Kemijärven Kauppa Osake-Yhtiö anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Pekka Kiviniemi on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän asian ja katsoo siinä toteennäytetyksi, että Pekka Kiviniemi on Hovioikeuden tuomiossa mainittuna aikana saanut Kemijärven Kauppa Osake - Yhtiöltä ve33
laksi tavaraa ja rahaa yhteensä tuhannen neljänsadan neljänkymmenen markan yhdeksänkymmenenkuuden pennin määrän, minkävuoksi ja kun yhtiön puolesta on myönnetty Pekka Kiviniemen velasta yhtiölle vähennettäväksi tuhat yhdeksänkymmentäseitsemän markkaa kymmenen penniä, Keisarillinen Senaatti harkitseeoikeaksi, muuttaen Hovioikeuden tuomita, velvoittaa Pekka Kiviniemen maksamaan Kemijärven Kauppa Osake - Yhtiölle yhtiön saatavan jäännöksen kolmesa taa neljäkymmentäkolme markkaa kahdeksankymmentäkuusi penniä. Muuten eli mikäli koskee oikeuden käynti kulujen korvausta jää Hovioikeuden tuomio pysyväksi. Tätä kaikki asianoma set noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J N Bönnlund Aleksi Käpy. Israel Henriksson Walter Andersin Mannes Peltonen 3. Mynift Den 16. Februari 1910. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsall revers skilling från Kejserlige Åbo Hofsått inkommet sjoråltsmål emellan Handlanden Edvard Almquist, från Helsinglöns stad sökande samt Bonden Karl August Gustafsson från Finby kapell, i egenskap af hufvudreslare för gäsiggen krono svarande: gifven uti Justitiedepartementet den 16. Februari 1910. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och lingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande. Efter befälhafvaren å ofvannämnda gäleas, Skepparen Mauritz Aaltonen ågången stämning har Handlanden Almqvist vid Rädstufvurätten i Helsingfors anfört, att Mauritz Aaltonen, i sin antydda egenskap, uti ett den 13 Oktober 1904 emellan Aaltonen och Aktiebolaget Karta & Carlens Kalkbruk upprättadt astiparti samt ett af Aaltonen den 9 derpåföljande November utfärdadt Sjutton J. N. B. - S.S. - A. R. W. A. - J. T. 34 No 408. Pag. 34. R. D. 1909
konnaslement åtagit sig att med sagde färlige från orten Oallen i Konungar ket Sverige till Helsingfors frambetondra omkring 2000 hektoliter ostäckt kalk emot trakt af 70 me svenskt mynt för hvar je utlössad höklölser att emottagas af ferman Gamla Murbrukstalriken i Helsingfors hvars innehafvare varit Handlanden Almqvist samt att Mauritz Aaltonen sedan gäleäsen Wäinö den 30 i ustnämnda månad anländt till Helsing fors och lössningen af lasten vidtagit i mot Almqvists vilja och utan laga och sak den 15 darpåföljande December inställt lossningen ehuru då ännu 559 hektoliter kalk varit ollossade; och som Maurig Haltonen sålunda icke uppbudet för tepartiet samt Kaltonen förfarit lagstr digt därutinnan att han, efter det li den för öfverligggäggning utgått först rande i gäleasen hvarhållit det icke uttrisade kalkpartiet och därigenom väl ladt att sågda kylkegitt till den grad försämrats att för detsamma som under mera den 8 April 1905 på löranstaltan af Aaltonen försålts å offentlig auktion, skriftell endast 1862 mark därads mark 12 penni åtgått till betäckande af auktionskostnaderna och f, dott 20/8 mark 88 genom kommit, Ilmqvist till dödo har Handlanden Almqvist yrkat, att Mauritz Aallonen blefve skyldigkänd att godtgörd Almqvist den förlust, honom, i antydt öfvande tillskyndats med /45/ mark 12 penni utgörande skilnaden emellån värdet af ifrågavarande ollossa; se kalkopajästi jemttat 4 mark för kokolls tern 22 56 mark och förberörda 28 mark 8 penni. Under del sökan haft som omgagna handlingarna dörr utvisa har Händ landen Almqvist efter stämning å Landthandlaren August Bastman i dennes egenskap af för liden hufvudet dare för gäleasen Wäinö vid Rådstufvurättens sammanträde den 23 November 50 I med förmyndande af sin talan i sålen emot Matts Kallönen yrkat att par ifrågakomna parti 559 hektoliter kalk genom Staffmans milmäldig förstalande försämras och Armqvist därigenom asamkats uppgifna till 1,437 mark 12 pen671
ni uppgående förlust, rederiet för gakasen Wäinö måtte åläggas att till Handlan den Almqvist i skadeersättning utgifva nästnämnda belopp jämte ränta därå hvarhos Handlanden Almqvist gjort anspråk på godtgörelse för sina kostnader i målet. Sedan August Bastman, öfver käro målet hörd motsagt detsamma, har Rådstufvurätten, hvarest sakkunnige i sjösättamål afgifvit utlåtande medels den 11. April 1908 afkunnadt utslag på däri upptagna skäl ålagt August Bastman att genast emot kvitto till Handlanden Almquist utgifva fordrade ettusen fyrahund ra trettiosju mark tolf penni jämte rän ta därå efter fem för hundra om året, räknadt från rättegångens början den 16 Februari 1905, till dess full betalning följde, äfvensom att med sexhundra mark godtgöra Handlanden Almqvist dennes i målet hafda umgälder, hvarutom Bastman känts skyldig att till Sjökaptenerne, Hamnkaptenen Oscar Wilhelm Andsten, Hammmästaren Wilhelm Alfred Svensson och Nåvigationsskolelåra ren Carl Evert Forssell, hvilka i egenskap af sakkunnige i sjörältsmål biträdt Rätten utbetala, åt Ändsten tio mark och Svensson sjuttiofem mark och åt Forsell sextio fem mark. Hofrätten under hvars pröfning August Bostman i vadeväg dragit målet har uti dom den 18 December 1908 sig utlåtit; och emedan af handlingarna i målet framginge, att Handlanden Almqvist den 1 Juli 1904 till Aktiebolaget Gamla Murtruksla briken öfverlåtit den af honom under firma Gamla Murbruksfalriken bedrifna affår samt att Mauritz Aallonen uti det den 9. därpåföljande November utfärdade konnässementet förbundit sig att till bemälda bolag aflämna ofvannämnda kalklast; ty och då Handlanden Almqvist vid sådant förhållande icke tillkomme rätt att utföra talan om ifrågavarande skadestånd har Hofrätten med upphäfvande af Rådstufvurättens utslag, förkastat Handlanden Almqvists i saken utförda talan äfvensom vid sådan utgång af saken ålagt Almqvist att till Rådstufvurättens sakkunnige besittare i 30
målet utbetala hvad Rådstufvurätten i arvoden tillagt dem. Uti Hofrättens dom har Handlanden Almqvist sökt ändring medels hit ingifven deduktion, hvilken jämväl å Aktiebolaget Gamla Murbruksfalrikens vägnar undertecknats af Handlanden Almqvist, hvarefter Karl August Gustafsson, uti sin ofvanomförmälda egenskap, i föreskrifven ordning inkommit med bemötande i saken. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och jämte det Kejserliga Senaten, enär Aktiebo laget Gamla Murbruksfabriken icke utfört någon talan i målet, icke till pröfning upptager hvad å sagda bolags vägnar härstädes i saken anförts, finner Kejserliga Senaten Handlanden Almqvist icke hafva anfört skäl till ändring uti Hofrättens ofvanberörda dom, hvarvid förty kommer att bero; och ålägges Handlanden Almqvist att till Karl August Gustafsson, i ersättning för hans Asian Lihauman härstädes i målet hafda kostnader, utgifva sjuttiofem mark. Det alle, som vederbörtill efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: J. N. Bärnlund Alksi Käpy. Namies Peltonen kuten Saaranen Walter Andersin. 37
Helmikuun 21 päivänä 1910. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa ovat Talollinen Oskar Tähtinen - Laukola, Mietoisten pitäjässä olevalta Laukolan yksinäiseltä tilalta, ja Talollinen Juho Juhonpoika Wuorenpää, Mynämäen pitäjän Mannuisten kylästä. hakijoina sekä Kauppatoimini mi J. G. Wigelius, Turun kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 21 päivänä Helmikuuta 1910 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Mynämäen ja Mietoisten pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Kauppatoiminimi J. G. Wigelius, haastateltuaan Oskar Pahtisen ja Juho Wuorenpään, viimeksi mainitulle 28 päivänä Kesäkuuta 1903 ja Tähtiselle 5 päivänä sitä seurannutta HeiLäsnä: J. N. B. - K. R. S. - A. K. - V. A. - J. P. 3o 424. Tag. 195. R. D. 1908.
näkuuta toimitetulla haasteella, käräjäkunnassa samana vuonna pidet tyihin syyskäräjiin, lausunut että, sittenkun Oskar Pähtinen ja Juho Kuorenpää olivat 6 päivänä Pekakuuta 1898 tehdyllä takauskirjalla sitoutuneet kumpikin omasta ja toisensa puolesta omavelkaiseen takaukseen siitä että Maakauppias Oskar Rindell toimittaisi sittemmin kuolleelle Kauldpunglle t. G. Hiejeliukselle kattoja huntä rahoista, jotka Kauppias Wigelius silloin kohta ja myöhemminkin sitä varlen antelse Tio år, Stundellille och viimeksimainittu Loka = MarrasJoulukuulla vuonna 1898 sekä Tamme - Helme - ja Maaliskuulla vuonna 1877 Hauppias Kegeluksesta sanottua tarkoitusta varten saanut yhteensä 27,100 markkaa, mutta Kauppias Wigetillkselle toimittanut bomäga genom taan sen verran että Kindell 18 päivänä Huhtikuuta 1901 oli ollut Kauppias Wigeliukselle velkaa 7,857 markkall i penniä. Stin Kauppial Rikslius ote sitten kuollut 18 päivänä Syyskuuta viimeksi sanottuna vuonna ja Oskar Rindell joutunut konkurssitilaan, oli Kauppatoiminimi J. G. Wigelius, joka jatsoi Kauppias Wigeliusvainajan liikettä, valvonut Oskar Rindellin konkurssissa mainitun saatavan, joka 14 päivänä Lokakuuta 1902. julistetulla konkurssituomiolla olikin vahvistettu konkussipesän varoista täminimelle maksettavaksi. Ja on Kauppatoiminimi J. G. Kigelius vaatinut, että Oskar Pähtinen ja Juho Wuorenpää velvoitettaisiin omasta ja toistensa puolesta toiminimelle joko suorittamaan mainitut 7,857 markkaa 3 penniä viiden prosentin vuotuisine korkoineen oikeudenkäynnin alusta lukien, siitä kuitenkin vähentäen 345 markkaa 27 penniä, mitkä toiminimi oli saanut nostaa osinkona Oskar Kindellin konkurssipesästä, tahi toimittamaan vastaava määrä kauroja. Asiasta kuulustettuina ovat Oskar Tähtinen ja Juho Wuorenpää, myöntäen kanteessa mainitun takauskirjan oikeaksi, väittäneet sitoutuneensa 39
7 puheenalaiseen takaukseen ainoastaan 1 päivään Toukokuuta 1879 saakko johon mennessä Oskar Rindellen oli ollut toimitettava Kauppias Wigeluuk selle kaikki hankittavansa kaurat, ja tinoastaan sillä ehdessä että kauppias Wigelius olisi hete 6 päivänä Lokakuuta 1898 antanut Oskar Kindellile rahaa kansören ostamista varten mutta kun Kauppias Wigelius ei ollut viimeksi mainittuna päivänä anta nut Kindellille rahaa eikä hän myös kaan ollut kahdestatoista kuukaudessa, lukien 1 päivästä Toukokuusa 1899 velkonut Oskar Tähtistä ja Juho Wuorenpäälä ovat Tähtinen ja Wuorenkaa katsonut ofvanra vapaat sitoumaksettaan sekä niin ollen vastustaneet kannetta. Kihlakunnanoikeus, jossa asian osaiset molemmin puolin ovat puu taneet korvarista oikeudenkäyntikuluistaan on 7 päivänä Maaliskuuta 1915. suissemattaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt Kauppatoiminimi J. G. Wigeliuksen jutussa ajaman kanteen, mutta asian laatuun nähden kuitannut oikeudenkäyntikulut asianosaisten keskenHovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Kauppatoiminimi J. G. Wigelius että Oskar Tähtinen ja Juho Wuorenpää olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiolla 15 päivänä Toukokuuta 1908 lausunut toteennäytetyksi, että Oskar Tähtinen ja Juho Wuorenpää olivat kysymyksessä olevassa takauskirjassa menneet kumpikin omasta ja toisensa puolesta omavelkaiseen takaukseen siitä, että Oskar Rindell hankkisi Kauppias Wigeliukselle kauroja rahoilla, joita Wigelius takauskirjaa tehtäessä ja sen jälkeen sanottua tarkoitusta varten etukäteen juoksevaan tiliin antaisi Rindellille, sekä että Rindell, joka sitä varten oli Kauppias Wigelinkselta useissa erin saanut yhteensä kaksikymmentäseitsemäntuhatta yksisata markkaa, oli sittemmen Wigeliukselle toimittanut kauroja ainoastaan sen verran, että Rindell 18 40
päivänä Huhtikuuta 1901 oli Kauhrias Wigeliukselle velkaa seitsemantu hatta kahdeksansataa viisikymmentaseitsemän markkaa kolme penniä; minkä tähden ja koskeivat Oskar Tahti nen ja Juho Wuorenpää olleet saattaneet toteen väitettaan, että he olivat sitoutuneet mainittuun takaukseen, ainoastaan 1 päivään Toukokuuta 1849 saakka tahi että Oskar Rindallen olisi tullut sitä ennen toimittaa Kauppias Wigeliukselle kaikki hankittavansa kaurat. Hovioikeus on, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätökjen velvoittanut, Oskar Pähtisen ja Juho Wuorenpään yhteisesti tahi sen heistä jolla ole varoja, Kauppasoiminimi J. G. Högelinbrofselle beti maksamaan vaaditut seitsemäntuhatta kahdeksansataa viisikymmentärelsemän markkaa kolme penniä viiden prosentin vuotuisine korkoineen 5 päivästä Heinäkuuta 1903 kunnes täysi maksu tapahtuisi, siitä kuitenkin vähentämällä toiminimen Oskar Rindellin konkurssipesästä osinkona nostamat kolmesataa neljäkymmentäviisi markkaa kaksikymmentäseitsemän penniä, ollen Tähtisellä ja Wuorenpäällä, toiminimen myönnytyksen mukaan, kumminkin valtä suorittaa mainittu velkansa sitä vastaavalla määrällä kauroja paikkakunnalla makseen tapahtumisen aikana käyvän hinnan mukaan, jonka ohessa Oskar Tähtisen ja Juho Wuorenpään tuli kolmellasadalla markallä korvata Kauppatoiminimi. J. G. Wigeliukselle tällä Kihlakunnanoikeudessa jutun vuoksi olleet kustannukset. Hovioikeuden tuomioon ovat Oskar Tahtinen ja Juho Wuorenpää anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Kauppatoimini. mi J. G. Wigelius on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Oskar Tähtinen ja Juho Wuorenpää ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota muuten
kuin että Oskar Tähtinen ja Juho Wuorenpää asian epäselvään laatuun nähden vapautetaan KauppatoiminimiJ. G. Wigeliukselle suorittamasta edellä mainittua oikeudenkäyntikulujen korvausta kolmeasataa markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J. N. Börnlund Anturi Saarinen Walter Andersin. Akostalin, Alksi Käpy. Mannes Peltonen. Uno Strömster Helmikuun 21. päivänä 1910. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, vahingonkorvausta ruumiinvammasta koskevassa jutussa, jossa Varakonsuli Victor Höckert. Oulun kaupungista, on hakijana ja Merimiehenpoika Juho Heikki Juhonpoika Heikkinen, samasta kaupungista, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 21. päivänä Helmikuuta 1910- Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Oulun kaupungin Raastuvanoikeuden 10. päivänä Maaliskuuta 1906. pitämässä istunnossa on Juho Heikki Heikkisen äiti Merimiehenvaimo Anna Greta Heikkinen Väräkonsuli Höckertille toimituttamansa kirjallisen haasteen nojalla vaatinut että, koska hänen mainittua, 14. päivänä Huhtikuuta 1888. syntynyttä poikaansa, tämän ollessa työssä Värakonsuli Höckertin omistamas"Jostaja" nimisessä sukeltaja-alukLäsnä: J. B. K. M. S.S. - A. K - W. A. T. P. 7. U. S. 42 No 425. Pag. 177. R. D. 1908.
sessa 29. päivänä Heinäkuuta 1904. oli kohdannut tapaturma, jossa Juho Heikki Heikkinen oli menettänyt oikean käteensä sormet, paitsi peukalon, sekä osan välikammenen luista ja hän sen takia oli joulunut vastaisuudessa työhön kykenemättömäksi, Varakonsuli Höckert velvoitettaisiin Juho Heikki Keikkiselle, jolla oli ollut kuusikymmentäviisi markkaa kuukausipalkkaa, maksamaan tuohon palkkaan nähden suhteellinen eläke. Asiassa kuultuna on Tarakonsuli Höckert väittänyt, että Juho Heikki Heikkinen itse oli ollut syypää puheenalaiseen tapahumaan; minkä vuoksi ja kun Heikkinen, jonka Varakonsuli Höckert, vaikkei hän asetuksen mukaan ollut siihen velvollinen, oli tapaturman varalta vakuuttanut Tapatumavakuu tus Osakeyhtiössä Kullervossa, kerrotun tapaturman johdosta oli saanut yhtiöltä nostaa kaksisataa kolmetoista markkaa Varakonsuli Höckert on anonut kannet ta hyljättäväksi. Sittenkuin juttu oli lykätty Raastuvanoikeuden 9. päivänä Huhtikuuta 1906. pidettävään istuntoon, jolloin se asianosaisten poissa-olon takia oli jätetty sillensä, on Juho Heikki Heikkilnen Varakonsuli Höckertille sitä seuranneen Syyskuun 8. päivänä toimituttamansa haasteen nojalla Raastuvanoikeudessa vaatinut että, koska ylläkerrottu tapatuima oli kohdannut häntä hänen ollessaan Värakonsuli Hockertin työssä eikä Juho Heikki Heikkinen, jonka työkyky tapaturman johdosta oli suuressa määrin vähentynyt, ollut Varakonsuli Höckertin toimesta saanut muuta vahingonkorvausta kuin ennensanotun Tapatumavakuutus Osakeyhtiöltä Kullervolta nostamansa rahämäärän, Karakonsuli Höckert velvoitettaisiin Juho Heikki Heikkiselle maksamaan vuotuinen vahingonkorvaus työkyvyttömyyden määrän mukaan ja laskemalla hänen vuosipalkkansa seitsemäksisadaksi kahdeksaksaksikymmeneksi markaksi, tuosta korvaussummasta kuitenkin vähentäen ylläsanotut kaksisa43
taa kolmetoista markkaa; minkä ohessa Juho Heikki Heikkinen on pyytä nyt korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Tähän kanteeseen vastatessaan on Varakonsuli Höckert toistanut, mitä hän oli ylempänäkerrotussa jutussa lausunut Anna Greta Heikkisen kanteen johdosta, väittäen sen lisäksi, että hän oli suorittanut Juho Heikki Heikkisen hoidosta sairaalassa noin sata markkaa, lääkärin palkkioksi neljä kymmentäkahdeksan markkaa kuusikymmentä penniä ja Heikkisen kotiintuomisesta viisitoista markkaa. sekä sitä paitsi lahjoittanut hänelle kaksikymmentä markkaa. Tämän jälkeen on Raastuvanoikeus jossa Juho Heikki Heikkinen vielä oli ilmoittanut, että hänellä oli Nostajalaivassa ollut palkkaa kuusikymmentä markkaa kuukaudelta, 11. päivänä Helmikuuta 1907. julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Värakonsuli Höcken tin vuosittain ennakolta neljästi vuedessa yhtä pitkin väliajoin Juho Heikki Heikkiselle maksamaan kolmekymmentä prosenttia hänen palkastaan viidelläkymmenelläneljällä markalla sekä turvaamaan Heikkiselle tulevan vahingonkorvauksen siirtämällä maksuvelvollisuutensa elinkorkolaitokselle tahi elinkorko - vakuutusyhtiölle, jonka päähallinto oli Suomessa; ja tuli Varakonsuli Höckertin sitä paitsi seitsemälläkymmenelläviidellä markalla korvata Juho Heikki Heikkiselle hänen oikeudenkäyntikulunsa. Kovioikeus, jonka tutkittavaksi Varakonsuli Höckert vetoamalla oli saattanut jutun, on tuomiolla 12. päivänä Toukokuuta 1908. jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan ja sen ohessa velvoittanut Varakonsuli Höckertin suorittamaan Juho Heikkin Heikkiselle maksut hänen kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota kaksikymmentä markkaa kahdeksankymmentä penniä. Hovioikeuden tuomioon on Varakonsuli Höckert anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tä44
män jutun; ja koska Juho Heikkin Heikkisen puolesta Raastuvanoikeuden istunnessa 10. päivänä Maaliskuuta 1906. vireille pantua kannetta ei ole asianmukaisesti perille ajettu sekä enemmän kuin kaksi vuotta tapaturmapäivästä jo oli kulunut Juho Heikki Heikkisen pannessa asian uudelleen vireille, sen vuoksi ja kunVarakonsuli Höckert on tästä muistuttanut, harkitsee Keisarillinen Senaatti, nojautuen 24. SS:ään työnantajan vastuuna laisuutta työntekijää kohtaavasta ruumiinvammasta koskevassa laissa 5. päivältä Joulukuuta 1895., oikeaksi, kumotun Hovioikeuden tuomion ja Raastuvanoikeuden päätöksen, hyljätä Juho Heikki Heikkisen asiassa ajaman kanteen myöhäisenä. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J. N. Tamlund Ako Malin. J. N. Tamlund Ako Malin. Lauteni Saarinen Walter Andersin. Alksi Käpy. Jollamies Peltonen. Uno Strömsten 45 Helmikuun 21. päivänä 1910. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa korvausta koskevassa nostojutussa, jossa Alatornion pitäjässä asuva entinen torppari Vilho Pesonen on hakijana sekä Torppari Pekka Hildén, Kemin pitäjän Kirkonkylästä, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 21. päivänä Helmikuuta 1910. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja riistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkuin Pekka Hildén 18. päivänä Lokakuuta 1901. tehdyllä kauppakirjalla oli Vilho Pesoselle luovuttanut Helistön torpan, joka kauppakirjaan tehdyn merkinnän mukaan oli Alaluukkaan talon maalla Kaakamon kylässä Alatornion pitäjässä, neljänsadan viidenkymmenen markan kauppahinnasta, joka oli suoritettu siten, että VilhoPesonen samana päivänä oli antanut Pekka Hildénille sanotusta rahamäärästä Läsnä: J. N. B. K. M. S. A. R. W. F: P: No 426. Siva 26/4 No 1908.