Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
teen suoritettavasta vuotuisesta vuokrasta, ja oli vuokravälikirja oleva voi massa kunnes vuokrasopimus jommaltakummalta puolelta irtisanottiin mikä oli tehtava ennen Lokakuun 1 päivää sinä vuokravuotena, jonka lopussa muuttaminen tulisi tapahtumaan. Sitten oli Kauppias Lindroos Joulukuun 22 päivänä 1914 irtisanonut vuokrasopimuksen sekä seuraavana keväänä luopunut vuokraamastaan huoneustosta, kieltäytyen maksamasta vuokraa enemmältä ajalta kuin Toukokuun 31 päivään 1915. Mutta kun Kauppias Lindroos ei ollut tämittanut irtisanomista ennen 1 päivää Lokakuuta 1914 ja Lindroos siis oli vastaava huoneuston vuokrasta vuoden 1915 loppuun saakka, on Tappu Luumi vaatinut, että Kauppias Lindroos velvoitettaisiin suorittamaan Vappu Luumille vuokramaksut viimeksisanotun vuoden jälelläolevilta seitsemältä kuukaudelta yhteensä 1750 markkaa korkoineen sekä korvaamaan Vappu Luumin oikeudenkäyntikulut. Kauppias Lindroosin vastustettua kannetta on Raastuvanoikeus Syyskuun 20 päivänä 1915 julistanut päätöksen asiaan; ja koska puheenäoleva vuokrasopimus oli tehty kuudeksi kuukaudeksi eikä vuokravälikirjan määräys siitä, että vuokrasopimus jatkui kunnes se puolelta tai toiselta irtisanottun, niin ollen muun nimenomaisen määräyksen puutteessa voinut käsittää pitempää kuin kuuden kuukauden vuokrakautta, niin ja kun siis vuokravälikirjan määräystä irtisanomisen toimittamisen ajasta ei voitu kysymyksenalaiseen tapaukseen sovolluttaa, varsinkin kun Täppu Lammi å dlut näyttänyt, että tämä määräys olisi nimenomaisella sopimuksella. syntynyt sen jälkeen kuin vuokravälikirjaan alkuaan kirjoitettu yhden vuoden vuokrakausi oli muutettu kuuden kuukauden vuokrakaudeksi, on Raastuvanoikeus, Maakaaren 16 luvun 13 SS:ssä olevaan sään1311
nökseen nähden, katsonut Kauppias Lindroosin olleen oikeutetun irtisanomaan vuokrasopimuksen kahta kuukautta ennen 1 päivästä Jaulukuuta 1914 alkaneen ja seuraavan vuoden Toukokuun lopussa päättyneen kuuden kuukauden vuokrakan den umpeenkulumista, minkä vuoksi ja kun Kauppias Lindroos oli naidattanut vastamainittua irtisanomisaikaa, Maastuvanoikeus on hyljännyt Vappu Suumin kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Vappu Luumi vetoamalla oli saattanut asian, on Tammikuun 27 päivänä 1916 antamassaan tuomiossa jättänyt sen Raastuvanoikeuden päätöksen varaan, velvoittaen Tappu Luumin viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Kauppias Lindroosilla Hovioikeudessa olleet kulut. Hovioikeuden tuomioon on Tappu Luume hakenut muutosta perustelmalla, johon Kauppias Lindroos on vastannut Keisarillinen Senaatti katsoo, ettei ole ochetta muuttaa Hovioikeuden tuomiota. Vappu Luumi velvoitetaan maksamaan Kauppias Lindroosille hänellä asian vuoksi Senaatissa olleiden kulujen korvaukseksi kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Käsarillinen Suomen Senaatti: 1312 tens manbonde Alped Luksiala. tens Jemikoski Alpes Luuksiala. H. Ameders. A. W. Brunulla H. Amberg. A. W. Brunulla. Samuli Koski.
Marraskuun 7. päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuilla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleen sa nostajutussa saatavasta, jossa Ruskealan pitäjän Kontiolahden kylässä asuva Peurasta ja Lauri Auvinen on hakija na sekä samassa pitäjässä oleva Leppäkoski Fabrikius Aktiebolaa niminen osakeyhtiöta lematta jäännenä vastaajana Annettu Oikeusosastossa Marraskuun 7 päivänä 1916 Keisarillinen Senaatti on ittehen esittelyttänyt juhon kirjat ja niistä. mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot Ruskealan pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa on Leppäkoski Fabriksson Aktiebolagin puolesta, laamattu, että Lauri luvinen, joka 6ina kuun 26. päivälle ja Marraskuun 4 päevältä 1o 11 päivätyissä hankintavälikirjoissa oli sitoutunut sovitusta hinnasta hankkemaan yhtiölle, edellisessä välikirjassa ennen Huhtikuun 15 päivää 1912 Enä: R. G.S. l. R. S. 3. k. 2197. Pag 29. R. D. 1916. 70 SS 2
1000 kuutiometriä kuusisia huomopuita ja 500. kuuleometriä kimppipuita ja jälkimäissä ennen saman Huhtikuun 1. päivää 500. kuutiometriä samanlaisia hiomopuita ja saman verran kimpipuita ehdolla että Auvinen, ellei hän sopinuksia täyttäisi, oli velvollinen maksanaan yhtiölle korvaukseksi markan kultakin puultuvalta kuutionutrillä, oli raatuaan yhtiöltä etukäteen 4500 markkaa, määräaikana toimittanut sille puutavaraa vain 2844 markan 6. pennin arvon ja jättänyt hankkimatta yhteensä 1951 kuutiometriä mainituutaisia puita, minkä vuoksi, yhtiön puolesta on vaadettu, että Lauri Auvinen, velvoitettaisiin suorittamaan sille takaisin ennakottu tikaa saamansa 1655 markkaa 40. penniä sekä korvaukseksi puuttuvasta puumää rästä 1751 markkaa eli yhteensä 3406 markkaa 40. penniä korkoineen tuessa kuulusteltuna on Lauri Anvinen, myöntäen kanteensa mainitut vikat oikeiksi selittänyt, että puheenalaisista hankinnoista ensin suullisesti sovittaessa ei ollut ollet kysymystä edellämainitusta korvauksesta, joten Auvinen oli tullut allekirjoittaneeksi välikirat niitä bekemältä, minkä vuoksi, ja kun Auvinen oli Huhtikuun 15 päivänä 1912 toimittanut yhtiölle vielä 141. kuutiometriä hiomo ja kumpipuuta sekä 311 kuutionetriä polttopuita, arvoltaan yhteensä 484. markkaa 85. penniä, joita puita yhtiö ei kuitenkaan ollut ottanut, Lauri Auvinen on anonut kannetta hyljättäväksi Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on Elokuun 8 päivänä 1912 julistanut juttuun päätöksen, ja koska Lauri Auvinen dellämainittujen välikirjain mukaan si, sitoutunut määränikana hankkimaan Leppäkoski Fabrikius Aktiebolagille kan tussa mainitun määrän puutavaroi ta ehdolla että Auvinen, ellei hän nii tä hankkisi määräajan kuluessa, tule merittaa yhtiölle markan kultakin puut tuvalla kuulionutrittä, ja luvinen oli myöntänyt saamansa yhtiöltä puheenalaisia välikirjoja vastaan neljätuhat 1314 70 SS: 2.
ta viisisataa markkaa mutta toimitta. neensa yhtiölle puutavaraa ainoastaan kohdentuhannen kahdeksansadan neljänkymmenenneljän markan kuudenkymmenen nennin arvon sekä jättämensä määräajan kuluessa yhtiölle hankkimalla tuhat seitsemänsataa viisikymmentäyksi kuutio metriä hiomo- ja kimpipuita, on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Lauri Auvisen maksetodistuksen saadessaan suorittamaan Leppäkoski Fabrikers Aktiebelagille takaisin yli hankkimainsa pni den arvon yhtiöltä saamansa tuhat kuusisataa viisikymmentäviisi markkaa neljäkymmentä penniä sekä korvaukseksi hankkimatta jättämästään puumäärästä tuhat nilsemänsataa viisikymmentäyksi markkaa eli yhteensä kolmetuhatta neljäsataa kuusi markkaa neljäkymmentä penniä viiden prosentin vuotuisine korkoineen, luettuna oikeudenkäyntipäivästä elokuun 8 päivästä 1912 täyden maksun tapahtumiseen, sekä viidelläkommeneltä markalla korvaamaan yhtiön oikeudenkäyntikulut Hovioikeus, jenni Lauri Auvinen li vedannut Kihlakunnanoikeuden päätöksestä, on Marraskuun 25. päivänä 1915 antamallaan tuomiolla jättänyt asian mainitun päätöksen varaan, velvoittain Lauri Auvisen suoriltanaan Leppäkoski Fabrikers Aktiebolagil le maksut, kuusitoista markkaa kahdekjankymmentä penniä sen kappalusta Hovioikeuden tuomiota levioikeuden tuomioon on Lauri Auvinen anonut muutosta Keisarillinen Senaatti katsoo etteole aitella muuttaa Hovioikeuden tuonista, siitä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti tens Simonsson Alfred Kiuksiala. tens Simonsson Alfred Kiuksiala. A. V. Brunmara Samuli Koski. T.o. tilius1815 20 R. D.
No 2120. Pag. 106. R. D. 1916. 92 Marraskuun 8. päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa omaisuuden luovuttamista koskevassa nostojutussa, jossa ovat Matkustajakodinomistaja Anna Stiina Heikkinen, Kuopion kaupungista, hakijanu sekä Kahvilanomistaja J. A. Heino, samasta kaupungista, poisjäänämä vastaajana Annettu Oikeusosastossa 8. päivänä Marraskuuta 1916. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Anna Stiina Heikkiselle toimituttamansa haasteen nojalla on Jat Heino Kuopion kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut, että hän oli 27. päivänä Helmikuuta 1912 laaditulla kauppakirjalla Anna Stiina Heikkiseltä 800. markan kauppahinnalla ostanut sikäläisen Osmola nimisen vieraskodin muine irtaimistoineen paitsi Anna Stiina Heikkisen kaupassa Läsnä: W. A. B.t K. K. F. /B R: M./
itselleen pidättämiä puusohvaa makuuvaatteineen, pöytää ja liinavaat teita, joista viimeksimainituista kuitenkin 14. lakanaa ja tusina pöytäliinoja oli seurannut kauppaa; mutta kun Anna Stiina Heikkinen oli kieltäytynyt sopimuksen mukaisesti seuranneen Maaliskuun 1. päivänä luovuttamasta vieraskotia sanottuine irtaimistoineen Heinolle, on Keino vaatinut Anna Stiina Heikkistä velvoitettavaksi Heinon hallintaan heti luovuttamaan vieraskoti kauppaa seuranneine irtaimistoineen sekä sen ohessa korvaamaan Keinon oikeudenkäyntikustannukset. Kanteesta kuultuna on Anna Stiima Heikkinen väittänyt, että J. A Heino oli viekoittelemalla ja uhkauksilla saanut Anna Stiina Heikkisen allekirjoittamaan edellämainitun kauppakirjan; ja on Anna Stiina Heikkinen sen vuoksi kannetta vastustanut. Raastuvanoikeus on 26. päivänä Maaliskuuta 1912. julistamassaan päätöksessä katsonut asiassa selville käyneen, että Anna Stiina Heikkinen oli edellämainitulla kauppakirjalla J. A. Heinolle myynyt kysymyksentulleen vieraskodin, minkä Heinon kauppakirjan mukaan tuli saada vastaanottaa 1. päivänä Maaliskuuta 1912; ja on Raastuvanoikeus sen vuoksi velvoittanut Anna Stiina Heikkisen J. A. Heinolle luovuttamaan useinmainitun 1317 vieraskodin sekä kaiken sen irtaimiston, minkä Anna Stiina Heikkinen eli puheenalaisella kauppakirjalla Heinolle myynyt, jonka ohessa Anna Stiina Heikkisen tuli seitsemälläkymmenelläviidellä markalla korvata Heinon oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Anna Stiina Heikkinen vetoamalla oli saattanut jutun, on 17. päivänä Helmikuuta 1916. antamallaan tuomiolla, koskei Anna Stiina Heikkinen ollut toteensaattanut väitettään että hänet olisi vieheittelemulla ja ankauksilla saatettu allekirjoittamaan kysymyksiintullut kauppakirja, jätR. D.
tänyt asian, mikäli siitä nyt on kysymys, Raastuvanoikeuden päätöksen varaan. Kovioikeuden tuomioon on Anna Stiina Heikkinen anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti katsoo, että ei ole aihettä muuttaa Hovioikeuden tuomiota. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersson. B. Annberg. Walter Andersson. B. Annberg. Walter Andersson. B. Annberg. K. R. Halonen K. Auer. K. R. Helanen K. Auer No 221 Såg. 168. Rb. 1916 D. F. Löter D. F. Löter Harraskuun 8 päivänä 1916 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillijosta Viipurin Hovioikeudesta talloessa häätöäriassa, jossa ovat toiminimi Hackman & Co, Vicepurin kaupungista, hakijana ja Leppävirran pitäjän Osmajärven kylässä asuva Vuokraajanleski Hilda Nykänen, omasta puolestaan ja alaikäisten lastensa tille Adolf Niari Maria Kerttu Siviä, Pekla Eliina ja Helmi Kaarina Tykäsen holhooja na, vastaajana: Annettu Oikeus osastossa Marraskuun 8 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itsellen ja esittelyttänyt asiaan kuuluvat kerjat ja niistä, mikäle nyt on kysymyksällä saanut tietää: Leppävirran pitäjän käräjakun nan Kihlakunnanoikeudessa on toiminimen Hackman y. Om puolesta lausuttu, että toiminimi oli Marraskuun 1 päivänä 1904 tehdyllä vuokravälikirjalla Hilda Nykänen miesvainajalle läsnä: W. l. Bl. R. H. K. 1. U. S.
Ville Nykäselle vuokrannut omista mansa verotalol N:ot 1, 2, 6, 14, 15 ja 16 Ostajärven kylässä taloilla olevi ne elukoineen ja muine irtaimistoi neen kahdenkymmenenviiden vuoden ajaksi, sekä että vuckramies vuokra ropimuksen mukaan oli velvollinen jos hän rikkoi yhdenkään alompa na mainittavista vuokrakirjan määräyksistä, kuudon kuukauden kuluessa jättämään talol toiminimen haltuun Tähän nähden ja kun puheenaolevilla taloilla Syyskuun 19 päivänä 1914 laillisessa järjestyksessä toimitetussa katselmuksella oli havaittu, että vuokramies oli rikkonut vuokrasopimuksen määräyksiä muun muassa siinä, että hän eräillä mainittujen talojen vilje tyslohkoilta oli ottanut neljä ja eräittä lohkoitta kolme peräkkäistä kaura sataa siten ylenmäärin taihduttaen noita viljelysaloja, samoin kuin siinä, että vuokramies ole useana vuonna myynyt n. k. Nääränsuon heinätmäille kuin talojen alustalaisille sekä laiminlyönyt vuokrakirjassa määrätyn rakonnusten kunnossapitoja korjaamisvelvollisuuden, mikäle se koski pääräkinnasta, luvan porstuan ja meijerihuoneen lattioita, navetan uuden puolen ajosittaa, riihtä ja riihilataa, on toiminimen puolesta vaadittu, että Hilda Nykänen ja hänen lapsensa, jotka Ville Nykäsen Huhti kuun 3 päivänä 1914 kuoltua hallitsi vat kysymyksessä olevia taloja ja olivat kieltäytyneet niistä muutta masta, julistettaisiin vuokraoikeutennimenettäneiksi ja velvoitettaisiin kuuden kuukauden kuluessa haasteen saatuaan häädön uhalla luovuttamaan vuokratut talot irtaimistoineen toimi nimen vapaaseen hallintaan Hilda Nykäsen vastustettua kannetta ja sittenkuin toiminimen puolöstä oli ilmoitettu todistajia juttuun on Kihlakunnanoikeus, jossa Hilda Nykänen on anonut korvausta akeudenkäyntikuluistaan, Joulukuun 12 päivänä 1914 julistamassaan päätöksessä katsonut todistajain kuulustelemisen toiminimen ilmoittamassa 1319
tarkoituksessa tarpeattomaksi, koska vuokralilan rappiolle laskeminen, rehujen myyminen tilalla tai poikkeaminen tilalla toimeenrannasta viljelyssuunnitelmasta, joihin seikkoihin toiminimen puolesta jutussa ajettu kanne oli perustettu ja joista myös oli tahdettu todistajia kuulusteltaviksi, ei vät sellaisinaan, Kesäkuun 19 päivänä 1902 maan vuokrasta maalla annetun lain 43 SS:n mukaan, perustaneet vuokraoikeuden menetystä, ellei samalla ollut selvitetty vuokramiehen laiminlyöneen määräajan kuluessa havaittu jen puuttettisuuksien korjaamisen tai jättäneen rehujen myymiseen taiviljelysuunnitelmasta poikkeaminen nähden annetut varotukset varteen ottamalla, joita seekkoja taas toiminimen puolesta ei oltu väitetlykään kanteen tueksi; ja mitä itse asiaan tuli on Kihlakunnanoikeus hyljännyt kanteen lakiin perustumattomana sekä velvoittanut toiminimen kahdellasadalla markalla korvaamaan Hilda Nykän lä asiasta ollod kustannukset Hovioikeus, jonka tutkittavaksi toiminimi. Hackman, Co oli veloa malla saattanut julun, on Huhtikuun 6 päivänä 1916 antamallaan tuomiella jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Hackman v: on viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Hilda Nykäsen oikeudenkäyntikulut Hovioikeudessa Hovioikeuden tuomion on toiminimiHackman v. Co anonut muutosta perustelmalla, johon Hilda Nykänen on vastannut Keisarillinen Senaatti katsoo ettei ole aikettä muuttaa. Hovioikeuden tuomiola Toiminimi Hackman, C:o velvoite taan maksamaan Hilda Nyhäselle hänellä jutun vuoksi Senaalissa olleiden kulujen korvaukseksi seitsemänkymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti. Walter Andersin. K. R. Helanen B. Anneby 1820 Ihno Strömming, SS: 2.
100 No 229. Pag 109 R. D. 1916 70 R. D. Marraskuun 9. päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Kovioikeudesta tulleessa jutussa työpalkasta, jossa Työnjohtaja Adolf Kankkunen, Kotkan kaupungista, on hakijana, sekä toiminimi Palovaara E. Miettinen, samasta kaupungista, poisjääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Marraskuun 9. päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli enää on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Toiminimen Palovaara & Miettisen puolesta on Kotkan kaupungin Raastuvanoikeudessa lausuttu, että toiminimi oli kesän kuluessa vuonna 1911. suorittanut Adolf Kankkuselle maalaustoita Kankkilon uutisrakennuksella sanotussa kaumingissa sekä erikseen tehdyn urakkasorimuksen että Kankkusen osoituksen mukaan yli mainitun sopimuksen, minkävuoksi toiminimen puolesta on vaadittu Adolf Kankkusta velvoitettavaksi toiminimelle maksamaan näistä töistä Läsnä: F.S. et. L. A. R. S. K. 7. M. Sn
ynnä erinäisistä väriaineista ja vermissasta laskun mukaan 1284. markkaa 98. penniä, tästä kumminkin vähen täen Adolf Kankkusen maksamat 500 markkaa. Kanteesta kuultuna on Adolf Kankkunen myöntänyt toiminimen suorittaneen hänelle erilaisia maa laustöitä ja olevan häneltä niistä saamassa 1172. markkaa 32. penniä, mutta kun toiminimi ei ollut suorittanut töitä asianosaisten sopimukden mukaisesti ja oli velkonut maksua enemmästä työstä kuin se oli suorittanut, on Adolf Kankkunen vastustanut kannetta. Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisin ovat anoneet korva vista oikeudenkäyntikuluistaan, on Tammikuun 29. päivänä 1912. julistetussa päätöksessä lausunut selvitetyksi, että toiminimi Palovaara E. Miettinen oli suorittanut puheenalaiset maalaustyöt sopimuksen mukaisesti muuten, paitsi ettei toiminimi ollut maalannut ruhta sisäikkunnan kehystä, josta seikasta asianosaiset kuitenkin paikalla pidetyssä katselmuksessa olivat sopineet siten, että tätä suorittumatta jäänyttä työtä vastasi yksi ovi, joka samassa katselmuksessa oli havaittu maala tuksi yli sen työmäärän, mistä Adolf Kankkusta oli velottu, minkä vuoksi ja kun sitä paitsi oli näytetty, että toiminimen niistä töistä, joista eri sopimusta ei oltu asianosaisten kesken tehty, vaatima palkkio oli kohtuullinen ja näytöstä puuttui, ettei ikkunnan ja ovien vuorilautoja sekä ekkunoita olisi luettava ulkomaalauksen pintaalaan, josta työstä erikseen laskuun otetun eriin Adolf Kankkunen sitä paitsi oli myöntänyt oikeaksi, Raastuvanoikeus on velvoittanut Adolf Kankkusen toiminimelle maksamaan seitsemänsataa kahdeksankymmentäneljä markkaa yhdeksänkymmentäkahdeksan penniä sekä kahdeksallakymmenellä markalla korvaamaan toiminimen oikeudenkäyntikustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Adolf Kankkunen oli vetoamalla saattanut 1822 SS 2.
jutun, on Toukokuun 4. päivänä 1916. antamallaan tuomiolla jättänyt asian puheenalaisessa osassa Raastuvanoikeuden päätöksen varaan. Kovioikeuden tuomioon on Adolf Kankkunen anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti katsoo ettei ole aihettu muuttaa Hovioikeuden tuomiota. Tätä kaikki asianomaiset noudat takoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Telle kaukoski. Alpekluksiala. Telle kaukoski. Alpekluksiala. A. W. O. Lill Woudi Korki. A. W. O. Lill Woudi Korki. A. W. P: W. Wälle. Samuli Korki. A. J. W. Wahl & Samuli Korki. Math Syrjänen Marraskuun 9. päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa testamentin moitetta koskevassa jutussa, jossa ovat Kiskon pitäjän Jytyn kylästä oleva Tenrastaja Kaarle Akseli Salonen hakijana sekä sanotussa kylässä asuvat Palstatilallinen Kaarle Laine ja hänen vaimonsa Ida Laine vastaajina: Annettu Oikeus osastossa Marraskuun 9. päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Kiirkon. Eliikalan ja Tuomusjärven pitajäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Kaarle Akseli Salonen laususnut, että Kaarle Laine oli Syyskuun 22. päivänä 1908 mainitussa Kihlakunnanoikeudessa testamenttina valvonut saman kuun 10. päivänä kuolleen Torpparinpojan Antti Abraham Lindgrenin nimikirjoituksella varustetun, edellisen Heinäkuun 12 päivälle päivistyn asiakirjan, jonka mieLäsnä: W. A. B. F. R. H. - K. A: N. S. 000 No 2230. Pag. 138. R. D. 1916. 70 R. D.
kaan tämä oli määrännyt omaisuudestamsa kuolemassa jälkeen meneväksi Laineen aviopuolille kaksituhatta markkaa rakaa ynnä Lindgrenin asuinhuoneessa Jylyn kylässä olevan irtaimiston; mutta keskä Lindgren ollut laatinut tahi allekirjoittanut kerrottua testamenttia eikä sitä oltu edes tehty hänen toivimustensa ja saneluonsa mukaan, niin ja kun mainittu asiakirja ei myöskään ollut syntynyt Lindgenin vapaasta tahdosta hänen ollessa terveellä ja täydellä ymmärryksellä on Salonen, joka oli Antti Abraham Lindgrenin kuolleen äidin velipuoli, Lindgrenin lähimpänä perillisenä vaatinut sanotun asiakirjan julistamista mitättömäksi tahi ainakin, ettei se saanut lukata Salosen perintöoikeutta. Kihlakunnanoikeus, jossa Laineen aviopuolet olivat vastustaneet kannetta on Helmikuun 8 päivänä 1913 julistamassaan päätöksessä lausunut selvitetyksi, että Antti Abraham Lindgren, allekirjoittaessaan Elokuussa vuonna 1908. moitteen alaisen, edellisen Heinäkuun 12. päivänä valmiiksi laaditun testamentin, oli kahden uskottavan todistajan läsnä ollessa terveellä ja täydellä ymmärryksellä sekä vapaasta tahdosta ilmoittanut testamentin sisältävän hänen viimeisen tahtonsa, joten testamentti oli syntynyt P. K:n 16. luvun 1. SSssä säädetyssä järjestyksessä; ja kun ei muitakaan päteriä muistutuksia oltu sitä vastaan tehty, on Kihlakunnanoikeus, pysyttäen testamentin voimassa, hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kaarle Akseli Salonen oli vetoamalla saattanut jutun, on Maaliskuun 14 päivänä 1916 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan ja velvoittanut Kaarle Arveli Salosen viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Laineen aviopuolilla Hovioikeudessa och leet kulut. Hovioikeuden tuomioon on Kaarle Akseli Salonen anonut muutosta peruotelmatta, johon Kaarle ja Ida Leine ovat vastaneet. Keisarillinen Senaatti katsoo, ettei ole oiketta muuttaa Hovioikeuden tuomiola. Kaarle Akseli Salonen velvoitetaan 1824 70 SS: 2.
maksamaan Kaarle ja Ida Laineelle heillä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvauksaksi seitsemänkymmentäviisi maakaa. Tätä kaikki asianomaiset noudatta koot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Waler Andersin. B. Amberg. Waler Andersin. B. Amberg. K. R. Helanen K. Auer Uno Strömsten Marraskuun 10 päivänä 1916. 1825 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Viipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Ristiinan pitäjän Kuomion kylässä asuva Eläkemies August Hyyryläinen on hakijana sekä Talollinen samasta kylästä Fabian Hyyryläinen vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Marraskuun 10 päivänä 1916. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Ristiinan pitäjän käräj �äkunnan Kihlakunnanoikeudessa on August Hyyryläinen lausunut, että Fabian Hyyryläinen oli, ostaessaan August Hyyryläiseltä neljänneksen Nyrvin perintötalosta No 2 Kuomion kylässä, kauppavälikirjassa Toukokuun 18 päivältä 1903 oikeuttanut August Hyyryläisen alaikäiset lapset Jalma ri ja Eliina Hyyryläisen olemaan Sägnäs F.S. - A. L. - B. t. A. R. S. K. M. F. No 2239. Pag. 119. R. D. 1916. SS 2.
sanotussa talossa ja saamaan siinä täydellisen elatuksen ja kasvatuksen kunnes kumpikin heistä tuli täysi-ikänseksi, mutta että Fabian Hyyryläinen oli huonon kohtelunsa vuoksi ollut syynä siihen, että mainitut lapset, Jalmari Huhtikuun 17 päivänä ja Eliina Marraskuun 25 päivänä 1907, olivat lähtenet hänen luotaan ja joutunut August Hyyryläisen elätettäviksi minkä vuoksi August Hyyryläinen on vaatinut Fabian Hyyryläistä velvoitettavaksi August Hyyryläiselle maksamaan koirausta lasten elatuksesta sekä August Hyyryläisen oikeudenkäyntikuluista. Asiasta kuulustettuna on Fabian Hyyryläinen, ilmoittaen edellämainitun talonosan myytyään muuttaneensa siltä pois Syyskuun 1 päivänä 1909. kieltänyt olleensa syypää Jalmari ja Eliina Hyyryläisen lähtöön hänen luotaan sekä sen vuoksi anonut kannetta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus on Syyskuun 11 päivänä 1911 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla. velvoittanut Fabian Hyyryläisen ajalta Syyskuun 1 päivästä 1909 oikeudenkäynnin alkuun Maaliskuun 2 päivään 1911 suorittamaan August Hyyryläiselle korvaukseksi Jalmari ja Eliina Hyyryläisen elatuksesta ja kasvatuksesta neljäsataa markkaa sekä August Hyyryläisen oikeudenkäyntikuluista neljäkymmentä markkaa. Hovioikeus, jonne Fabian Hyyryläinen oli vedennut Kihlakunnanoikeuden päätöksestä, on Helmikuun 10 päivänä 1916 antamassaan tuomiossa katsonut jääneen selvittämättä, että Jalmari ja Eliina Hyyryläisen poistuminen Fabian Hyyryläisen luota olisi tapahtunut Fabian Hyyryläisen tahdosta tai hänen syystään, minkä vuoksi ja kun August Hyyläinen ei ollut edes väittänyt että Fabian Hyyryläinen myydessään talonosansa olisi laiminlyönyt varata sanotuille lapsille oikeuden Toukokuun 18 päivänä 1903 tehdyssä välikirjassa määrät1326 SS 2.