Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
1 päivänä Huhtikuuta 1902 tapahtuneessa kaupassa laaditulla kontrahdilla, josta Apteekkari Watanen oli saanut kappaleen ja jonka hän eli myöntänyt allekirjoittaneensa, oli muutettu siten että hti oli täytettävä jos viiden vuoden aikana, joka oli alkava kaupantekojärvästä, uusi upteekki avottaisiin, sentähden ja kun uusi upteekki sitten oli avaltu vasta 4 päivänä Joulukuuta 1907 eli siis vieläsanotun ajan kuluttua Ruostuvanoikeus on hyljännyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Aptebkari Watanen veliamalla oli saatta nut julun on tuomiella 20 päivältä Joulukuuta 1910 jättänyt asian Kuostuvan oikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Anteckarin Aatusen suorilla maan Kunnallismuuokalle Grenman alle ja hänen asiakumppanotteen viisi kymmentä markkaa korvauksi heillä vastuunutavallansa valvomisesta Hevioikeudessa ollista kuluista Hovioikeuden tuomioen on Apteckkari Hatanen lähenut muutosta perinlehmalla, johon Kunnallisneuras Granman ja hänen asiakumppaninsa ovat vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkineet tämän jutun ja katsoo, ettei Apteckkari Hatanen ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, jonka varaan asia siis jää; ja velvoitetaan Apteckkari Katanen suorittamaan Kunnallisuuukselle Grenman ille ja hänen asiakumppaneilleen heillä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen borvauksi kuusikymmentä markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudatta koot Keisarillinen Suomen Senaatti kanteri Saarinen Alfred Luksiala kanteri Saarinen Alfred Luksiala Johannes Pesonen. A. W. Rummala K. R. Helanen J. E. Winter 371
1914 den 7 April. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisions skilling från Kejserlige Åbo Hopritt inkommit mål, angåen de ersättning, emellan Ingeniö ren Odin Silfverberg, från Helsingfors stad, sökande, samt Kotokollssekreteraren. Ivar Waldeman Gruundstroem, jämväl från sagde stad, uteblifven svarande: Sifven i fastitiede. partementet den 7 April 1914. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt numera är ifråga, inhämtat följande: Efter Protokollssekreteraren Grousd ströem ågången stämning har Ingeni oren Silfverberg vid Rådstufvurätten i Helsingfors anfört, att sedan Protokollssekreteraren Grundstroem, som den 1 Mars 1902 blifvit förordnad till förmyndare för då ännu omyndige Ingeniören Silfverberg, af denne tillhoriga medel långifvit Öfverstelöjtnanten Friherre Erik von Willebrand 2800 Ofde: S.S. - 1. L. J. P. R. H. A. B. 372 No 636. No 636. såg. 78. R. D. 1911.
mark emot skuldsedel af den 14. Maj 1903, till säkerhet för återbetalningen af hvars innehåll Statsrådet Julius Österg, Kom. merserådet Carl Berenius och Handlanden Oskar Levin iklädt sig borgen såsom för egen skuld, så hade såväl låntagaren som löftesmännen någon tid, därefter afträdt sina tillgångar till si na borgenärers förnöjande; och som Protokollssekreteraren Grundströmie ke förräntat Ingeniören Silfverbergs penningar på något af de i 43 SS: uti Lagen angående förmynderskap af den 19 Augusti 1898 föreskrifna sätten, utan tvärtemot föreskrifterna i sagda lagrum utlånat Silfverbergs medel mot borgen, samt Grundstroem dessutom af de omständigheter, under hvilka lå net upptagits, bort inse att hvarken lån tagaren eller löftesmännen då mera voro vederhäftiga, har Ingeniören Silf verberg yrkat att Protokollssekreteraren Groundstroeni blefve ålagdt att ersätta Silfverberg den förlust, Brandstioem på antydt sätt vällat Silfverberg, och i sådant afseende till Silfverberg betala 2680 mark jämte fem procents årlig ränta. därå från den 1 December 1903, efter afdrag likväl af de eli vidender, som uppburits å Silfverbergs ifrågavarande fordran, nämligen: ur Öfverstelöjtnanten Friherre von Willdrands konkursmassa 2549 mark 61 penni, ur Statsrådet Osbergs konkursbo 2648 mark 27 penni, ur Kommerserådet Borenius konkurs 1321 mark 33 penni samt ur Handlanden Levins konitusmassa 930 mark32 penni, hvarhos Ingeniören Silfverberg gjort anspråk på godtgörelse för umgälderna å rättegången. I saken hörd har Protokollsebre teraren Grundstroom motsagt käro målet, därå Rådstufvurätten medels den 13 Januari 1907 afkunnadt utslag i saken sig utlåtit; och emedan förmyndare, enligt 43 SS: i ofvanåberopade lag angående förmynderskap, egde att, utan förmyndarenämndens tillstånd och pröfning af säkerheten för lån, för förräntande af sin purills penningar anlita de ännu vanliga utvägarna att mot inteckning 473
eller annan pant eller borgen utlåna desamma; ty och som Protokolls rekreteraren Gruundstroim i anseende till sin pupills efterhand stigan de behof icke saknat anledning att för vinnande af högre ränta än den för tiden vanliga bankdepositionsräntan föredraga utlåning framför nedsättning i bank samt såväl låntagaren som hans löftesmän vid tiden för utlåningen allmänneligen ansatts för redliga och synnerligen förmögna man, om hvilkas vilja och förmåga att göra rätt för sig grundad förhaga icke kunnat Tysas; alltså och då Protokollssekretera ren Kauneström, som, enligt 365: i sagda lag, hade att, vid äfventyr af skadeersättning, vårda sin myndlings förmögenhet så, som en omtänksani man vårdade sitt bo, vid ifrågavarande utlåning följaktligen icke händ lat annorlunda än en förständig husfader och omsorgsfull män ofta befinnes förfara vid förräntning af si na medel och äfven annan förmyndare i Kronndstroims belägenhet, efter allmänna föreställningssättet, kunnat gå tillväga, har Råd stufvurätten, i öfverenstämmelse med hvad för slikt fall som detta stadgades i 6 SS: 18 kap. H. B. om syssloman, som borgat sin hufvudmans gods och väror ut till den, som för årlig och riklig man känd vore, men funnes sedan så fattig, att han ej gittade det återgälda, under kant Ingeniören Silfverbergs talan mot Protokollssekreteraren Grönndstroem. Hofrätten, under hvars pröfning Ingenioren Silfverberg i vadevägdra git målet, har medels dom af den 17. Januari 1911 låtit vid Rådstufvurättens Utslag bero. Uti Hofrättens dom har Ingeniören Silfverberg sökt ändring. Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner Inge nionen Silfverberg icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förty kommer att bero. Det 374
alle, som vederbör, till efterrättelse lån der. Kejserliga Senaten för Finland: kuten Saarinen Alfred Luksiälä Alpet Luksiälä Johannes Pesonen. K.K. Helanen. A. W. AllisVään Huhtikuun 7 päivänä 1914 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillises ta Turun Hovioikeudesta tulleessa, ositteluohjelman moitetta koskevassa jutussa, jossa Euden kaupungin Osuuskauppa r. t. nimisen osuuskunnan konkurssiposan toimitsija Varatuomari Alfred Holmström, Stirun kaupungista, on hakijana sekä Majakkavartija Erik Anshelm Melander, Kustavin pitäjän Isokarilta, vastaajana: Annettu Oikeusorastossa 7 päivänä Huhtikuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellan esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niis tä, mikäli nyt on kysymyksessä, saa nut tietää seuraavaa: Uudenkaupungin Raastuvanoikeudessa en Erik Anshelm Melander lauennut, että vaikka hän, joka oli 5 osuudella liittynyt jäseneksi Uudenkaupun gin Osuus kauppa r. t. nimiseen osuuskuntaan, sittemmin oli ilmoittanut oleavansa osuuskunnasta ja eroimisLäsnä: S. S. A. L. J. P. R. H. A.) R. No 637. Pag. 177. Rd Pag. 177 R D 1913.
ilmoitus oli Lokakuun 31 päivänä 1908. merkitty Uudenkaupungin Maistraa tille jätettyyn osuuskunnan jäsenluetteloon, eikä Melander lain mukaan otlut lisämaksuvelvollinen niistä osuuskunnan sitoumuksista, jotka oli tehty sanotun päivän jälkeen, oli, osuuskunnan jouduttua konkurssitilaan konkurssipesän silloinen toimitsija Kruununvouti Juho Fritiöf Saarivinen laatissaan osuuskunnan velkojain ja jäsenten kokouksessa Lokakuun 13 päivänä 1914 esille asettamaansa ositteluohjelmaa konkurssiin joutuneen osuuskunnan velkojien lyydyttämiseksi tarvittavista varoista ja sen jäsenten sitä varten suoritettavista lisämaksuista pannut kuitenkin Melanderin maksettavaksi 70 prosenttia koko lisämaksu määrästä eli, kun lisämaksu kulta kin osuudelta oli 100 markkaa, 350 markkaa, minkävuoksi ja kun konkurssipesästä laaditun luettelon ja Raastuvanoikeuden 10 päivänä Lokakuuta 1910 sanotussa konkurssessa ja listaman tuomion mukaan osuuskunnalla oli ennen Erik Anshelm Melan derin eroamisilmoitusta syntyneisiin sitoumuksiin perustuvia velkoja ainoas taan 1908 vuoden kruununvero 203 mark kaa 64 penniä sekä Kauppiaan Knut Wattinin vuokravälikirjan nojalla 30 päivältä Toukokuuta 1906 saatava osuuskunnan liikehuoneiston vuokra 1 päivään Kesäkuuta 1910 750 markkaa ja sen päivän jälkeen kuluneelta vuokravuodelta 3000 markkaa, molemmat vuokräerät korkoineen, viimeksimainittu vuokramäärä kuitenkin vain mikäli se vahvistettaisiin maksettavaksi Kauppiaan Wallinin ajettavaksi osatetussa eri oikeudenkäynnissä, eikä Melander ollut velvollinen vastaamaan konkurs situomiossa suoritettaviksi määrätyistä vekseleistä, kontrahdilla Toukokuun 30 päivältä 1909 otetusta kassakreditiivilainasta, kirkollismaksuista ja kruununveroista vuodelta 1909 eikä kunnan lisveroista vuodelta 1910, Erik Anshelm Melander on vaatinut, että moitteena lainen esitteluohjelma oikaistaiseen siten, että hän tulisi ottamaan osaa 376
suhteellisesti osuusmaksujensa mukaan kaikkien osuuskunnan lisämaksuvelvollisten jäsenten kanssa ainoastaan sanottuihin 203 markan 64 pennin, 730 markan ja 3000 markan velkaeriin, viimeksisanottuun erään vain sillä edellytyksellä, että se Kauppiaalle Wallinille konkurssipesästä lopullisesti tuomittaisiin. Kruununvouti Saarivinen on sanotun konkurssipesän puolesta vaitänyt, etteivät kanteessa mainitut oleiset verot ja ulosteot olleet sitou muksia siinä merkityksessä kuin Osuustoimintalain 13 SS:n 2 kohdassa tarkoitettiin, sekä että osoittetuonjelmaan otetut väkselisitoumukset ja kassakreditavilaina, jotka konkurssituomiossa oli konkurssipesasta maksettaviksi määrätty, olivat olleet olemassa osuuskunnan velkasitoumuksina jo ennenkuin Erik Anshelm Melande rin ervimisilmoitus oli jätetty Maisdottiin merkittäväksi ja keskeytymärämyös ervamisilmoituksen ja konkurssin välisen ajan, vaikka ne lankeemispäivinä olevat tulleet uudistetui ksi, minkä tähden Kruununvouti Saarioinen on vastustanut kannetta, samalla anoen korvausta oikeuden kuin tikuluistaan Raastuvanoikeus on 15 päivänä Toukokuuta 1912 julistamossaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että kaikki muut Uudenkaupungin Osuuskaupan r. l. konkursissa 10 päivänä Lokakuuta 1910 julistetuilla tuomiotta maasellaviksi tuomitut velat, paitsi kruununverot vuodelta 1908 kaksisataakolme markkaa kuusikymmentäneljä penniä sekä Kauppiaalle Wallinille maksettavaksi määrätty vuokra 30 päivänä Toukokuuta 1906 tehdyn välikirjan mukaan seitsemänsataavi sikymmentä markkaa ajalta ennen päivää Kesäkuuta 1910 ja kolmetuhatta markkaa tämän päivän jälkee selta vuokravuodelta, molemmat korkoineen, perustuivat sitoumuksiin, jotka oli tehty jälkeen 31 päivän Loka kuuta 1908, jona päivänä Erik Anshelm Melandarin eroimisilmoitus oli mer371
kitty Maistraatin hallussa olevaan osuuskunnan jäsenluetteloon; minkävuoksi Raastuvanoikeus, nojautuen Osuustoimintajain 13 SS:n 2 kohtaan, on määrännyt, että moitteen alainen ositteluohjelma oli, mikäli se Melanderia koski, oikaistava siten, että hänen maksettavakseen pantaisiin ainoastaan hänen osuusmaksujensa mukainen osa mainituista kruununveroista ja vuokramääristä korkoineen, kolmentuhannen markan rahamäärästä vain sikäli kuin se lainvoimaisella päätöksellä tulisi konkurssipesasta luemituksi. Hovioikeus, jonka tutkittavak si Kruununvouti Saarioinen veloa malla oli saattanut jutun, on 27 päivänä Toukokuuta 1913 antamat laan tuomiolla jättänyt asian Kantuvanoikeuden päätöksen varaan, vajoittaen Kruununvoudin Paarioisen edellä mainitussa toimessaan kervaamaan Erik Anshelm Melanderin kulut Hovioikeudessa viidelläkymmenellä markalla Hovioikeuden tuomioon on Varatuomari Holmström, joka sillävä lin oli määrätty kysymyksessä olevan osuuskunnan konkurssipesän toimitsijamieheksi, anonut muutosta perustelmalla, johon Erik Anshelm Melander on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Varatuomari Holmström ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Varatuomari Holmström, sanotussa toimessaan, suorittamaan Erik Anshelm Melan derille korvaukseksi hänellä täällä jutun vuoksi olleista kustannuk sista kuusikymmentäviisi markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: Lauten Saarinen Johannes Pesonen A. V. Ruusenvaara Alfred Luksiala K.K. Helanen. T. J. Jernfelt 378
Huhtikuun 7 päivänä 1914 "Keisarillisen Suomen Senaaten tuomio nostorahalla Keisaril lisesta Turun Hovioikeudesta tullussa ositteluohjelman matetta koskivassa jutussa, jossa Uudenkaupungin Osuuskauppa r. l. nimisen osuuskunnan konkussipesän toimitsija, Varatuomari Alfred Holmström, Turun kaupungista, on hakijana sekä Apteckkari Wilhelm Palin Helsingin kaupungista, tulemättä jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosustossa 7 päivänä Huhtikuuta 1914 Keisarillinen Senaatti on itsellen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Uudenkaupungin Raastuvanoikeudessa on Apteekkari Palin lausunut että, vaikka hän, joka oli liittynyt jäseneksi Uudenkaupungin Osuuskauppa r. l. nimiseen osuuskuntaan 20 osuudella, sittemmin oli ilmoittanut eroavansa osuuskunnasta ja ettämisLäsnä: S.S. - A. L. B. K. H. A. R. No 638. Pag 198 R. D 1913.
ilmoitus oli 31 päivänä Tammikuuta 1908 annettu Uudenkaupungin Maistaalille jätettyyn osuuskunnan jäsenluetteloon merkittäväksi, eikä Palén lain mukaan ollut lisämaksuvelvollinen niistä osuuskunnan sitoumuksista jotka olivat syntyneet jälkeen 1 päivän Tammikuuta 1909. oli, osuuskunnan jouduttua konkursitilaan, konkurssipesän silloinen tanitsija Kruununvouti Juho Tulef Saaria nen laatissaan osuuskunnan vilkojain ja jäsenten kokouksessa 13 päivänä Lokakuuta 1911 esille asettamaansa ositteluokjelmaa konkurssiin joutuneen osuuskun nan velkojien tyydyttämiseksi tarvittavista varoista ja sen jäsenten sitä varten suoritettavista lisämaksuista. pannut kuitenkin Apteckkarin Palinin suoritettavaksi 70 prosenttia koko tisämaksumäärästä eli, kun lisämäkset kultakin osuudelta oli 1/16 markkaa, mamarkkaa; minkä vuoksi ja kun konkeus sipesästä laaditun luettelon ja Ruusta vanoikeuden 10 päivänä Lokakuuta 18 p. sanotussa konkurssissa julistaman luemi on mukaan osuuskunnalla oli ennen treteckkarin Palonen eroamisilmoitusta tehtyikin sitoumuksiin perustuvia velkoja ainoastaan 1908 vuoden kruununvero Bomarkkaa 6/64 penniä sekä Kauppiaan Knut Wallinin vuokravälikirjan nojalla 30 päivältä Toukokuuta 1906 saatava osuuskunnan liikohuoneiston vuokra 1 päivään Kesäkuuta 1910 730 markkaa ja sen päivän jälkeiseltä vuokravuodella 3000 markkaa molemmat erat korkoineen, viimeksi sanotsi vuokramaara kuitenkin vain mikäli se vahvistettaisiin maksettavaksi kaupmaan Wallinin ajettavaksi osoletussa eri oikeudenkäynnissä eikä Talén ollut velvollinen vastaamaan konkurssituomiossa suoritettavaksi määrätyistä vekselustä, sentrahdilla Toukokuun 30 päivältä 1909 otetusta kassakreditiivilainasta, kirkollismaksuista ja kruununveroista vuodella 1909 eikä kunnallisveroista vuodelta 1910, Apteekkari Selin on vaatinut, että moitteen alainen esitteluohjelmä oikaistaisiin siten, että Talon tulisi Adamaan osaa suhteellisesti osuusmaksajensa mukaan kaikkiin osuuskunnan twamaksuvit vallisten jäsenlen kanssa ainoastaan sanottui 380
hin 203 markan 64 pennin, 750 markan ja 00 markan velkaeriin, viimeksisanottuun rään vain sillä edellytyksellä että se Kauppiaalle Wallinille konkurssipesästä tonullisesti tuomittaisiin. Kruununvouti Saarivinen on sanotun konkurssipesän puolesta, huomauttaen, että Apteckkärin Palinin eroimisilmoituksen seräänkirjoittamista Maistraatissa löytyvään Uudenkaupungin Osuuskaupan r. I. jäsenluetteloon ollut kukaan virallinen henkelö luettelleen tekemältään nimikirjoituksella todistunut, kuten yleensä oli lopahtunut muiden eroamisilmoitusten suhteen, väillänyt, etteivät kanteessa mennitut yleiset verot ja ulosteot ollut siten muksia siinä merkityksessä kuin Osuus toimintalain 13 SS:n 2 kohdassa tarkoitettu sekä että ositteluohjelmaan oletut vekselisi toumukset ja kassakautiina laina, jotka konkussiluomiossa oli konkurssiperusta naksettavaksi määrätty, olivat ollut ole massa osuuskunnan velkasitoumuksena jo ennenkuin Apteekkarin Palmen vidmisilmoitus oli jätetty Maiskauttiin merkittäväksi ja keskenlymältä myös eriamisituna tuksen ja konkurssin välisen ajan, vaikka ne lankeemispäivinä olivat tullut uudistetuiksi, minkä tähden Kruunun vouti Taarioinen on vastustanut kannetta, samalla anoen korvausta oikeudenkäynti kuluistaan Ruastuvanoikeus on 15 päivänä Toukokuuta 1912 julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että kaikki muut Uudenkaupungin Osuuskaupan K. l. konkurssissa 10 päivä ra Lokakuuta 1910 julistetulla tuomiolla makettaviksi tuomitut velat, paitsi kruunun verot vuodelta 1908 kaksisataa kolme markkaa kuusikymmentäneljä penniä sekä Kauppiaalle Wallinille maksettavaksi määrätty vuokra 31 päivänä toukokuula 1906 tehdyn välikirjan mukaan seitsemänsataa viisikymmentä markkaa ajalla ennen Kesäkuun 1 päivää 1910 ja kolmetuhatta markkaa tämän päi vän jälkeisellä vuokravuodelta, molemmat korkoineen perustuivat sitoumuksiin mitkä olevat tehdyt jälkeen 31 päivän Tammikuuta 1908, jona päivänä Apteckkarin tätenen eräimisetmoitus jonka oikeaksi totestamista Maistiaalin jäsenen nimikirjoi 781.
tuksella ei oltu säädetty Osuuslainin talaissa, oli merkitty Maistraalin katlussa olevaan jäsenluetteloon; minkävuoksi Raastuvanoikeus, nojautuen äsken mainitun lain 13 SS:n 2 kohtaan on määrännyt, että meittanalainen osilleluokjelma oli, mikäli se Palmia koske, oikeus lava siten, että hänen maksettavakseen pantaisiin ainoastaan hänen osuuskunnassa omistamiensa osuuksien mukainen osa vastasanotuista kruununveroista ja vuokramääristä korkeineen, kolmentuhannin markan rahamäärästä väin sekäli kuin se lainvoimaisella päätöksellä tulisi konkussipesästä tuomiotuksi Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kruunun vouli Saanainen velaamalla oli saattanut julun, on 27 päivänä Kesäkuuta 1913 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan. Hovioikeuden tuomioen on Varatuomari Holmström joka sillävälin oli määrätty puheenalaisen osuuskunnan konkurssi josän toimitsijamieksi, anonut muutet ta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, että Varatuoma ri Holmström ole esiintuonut syytä nuuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: anten Saarinen Alfred Luksiala. anten Saarinen Alfred Luksiala. antoi Saarinen Kyyanten Saarinen Alfred Liiksiala. Johannes Pesonen. K. R Helanen Johannes Pesonen. K. R. Helanen A. W. Olluskraara 382
Huhtikuun 8 päivänä 1914. tuomio nostorahalla Keisarillisesta kiipurin Hovioikeudesta tulleessa, testamentin moitetta koskevassa jutussa, jossa Talolliset Adolf Johan ja Aada Maria Mulli, Juvan pitäjän Hotsolan kylästä, ynnä saman pitäjän Auvilan kylässä asuva Torppari Albin Mulli yhteisesti ovat hakijoina sekä Talollinen August Tuhkalainen, sanotun pitäjän Maivalan kylästä, vastaajana. Annettu OiKeisarillinen Senaatti on itselniistä saanut seuraavat tiedot: August Tuhkalaiselle toimitutta mänsä haasteen nojalla ovat Adolf Johan Mulli ja hänen edellämainitut asiakumppaninsa, heidän enensa 24 päivänä Tammikuuta 1909 lapsetonna kuolleen Talollisen Otto Tuhkalaisen perillisenä, Juvan pitäjän käräjjäkunnan Läsnä: S.S. A. L. J. P. R. H. A: R. 183 No 651 No 651 Pog 88 R Keisarillisen Suomen Senaatin seusosastossa 8. päivänä Huhti kuuta 1914. leen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja 1611
Kihlakunnanoikeudessa vaatineet, et ta Otto Tuhkalaisen 21. päivänä mainittua Tammikuuta tekemä testament ti, jolla Otto Tuhkalainen oli määrän nyt kaiken niin kiinteän kuin irtaimen jäämistensä August Tuhkolaiselle, julistettaisiin mitättömäksi, koska sanottu testamentti oli tehty toisten sen kilöiden koukutuksesta ja pakotuksesta sekä testamentilla sitäpaitsi oli annettu perimysmaata. August Tuhkalaisen vastustettua hannetta on Kihlakunnanoikeus 22 päivänä Marraskuuta 1909. julistaman laan päätöksellä siinä mainitsemiltaan perusteilla julistanut sanotun testamentin mitättömäksi. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi ilgust Tuhkalainen vetoamalla oli saasanut jutun, on 2. päivänä Helmikuuta 1911 antanut siitä tuomion; ja hei sa jutussa oli toteensaalettu Otto Tunhalaisen tehneen moitteenalaisen titamentin vapaasta tahdostaan, hein kään houkuttelematta tai pakottaman ta, sentähden ja kiin Adolf Johan Anttisi ja hänen asiakumppaninsa eivät olleet luotettavasti näyttäneet sanotulla testamentella annetun perimys maata, Hovioikeus on kumonnut Kihlakunnanoikeuden päätöksen sekä kyljännyt Adolf Johan Mullin ja hänen asiakumppaniensa asiasta ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioen ovatet dolf Johan Mulli ja hänen asia kumppaninsa anoneet muutosta perustelemalla, johon August Tuhka lainen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutki nut tämän jutun ja katsoo ettevät Adolf Johan Mulli ja hänen asiakumppaniossa oli erittäneet syytä muuten muuttaa Hovioikeuden tuomiota kuin että, koska on näytetty. että Otto Tuhkalaisen kuollessaan jälkeensä jättämästä osasta taloa No 4. Marvalan kylässä yhdeksännes sanottua taloa on ollut perimysmaa ta, josta Otto Tuhkalaiselta siis T. K. 17. lurun 1 SS:n säännökseen nähden ei ole ollut valtaa testamentilla mää384
rätä, moitteenalainen testamenttimikäli se koskee tätä yhdeksättä osaa talosta julistetaan mitättömäksi sekä Adolf Johan Mulli ja hänen asiakumppaninsa oikeutetuksi siitä saamaan sen osan, joka heille perintönä siitä on tuleva. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: santen Saarinen Alpet Liuksiala santen Saarinen Alpet Liuksiala Johannes Pesonen. K. R. Helanen Johannes Pesonen. K. R. Helanen Johannes Pesonen. K. R. Helanen Johannes Pesonen. K. R. Helanen A. W. Ruusuvaara d. E. Winter Huhtikuun 8 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa takaisinsaantia koskevassa jutussa, jossa Vuokraaja Oskari Kujala eli RäynyTammelan pitäjän Kuhalan kylästä, on hakijana sekä Talollinen Otto Sjöberg, saman pitäjän Salpian kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosaston sa 8 päivänä Huhtikuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellensä nittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tielaa seuraavaa: Oskari Kujalalle toimituttamansa haasteen nojalla on Otto Sjöberg Tammelan pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että asianosaiset, ostettuaan Kujalan talon Talfian kylässä ja myytyään siitä kaksi palsta tilaa, olivat sopineet, että se heistä, joka jäisi talon päätohon omistajaksi, maksaisi toiselle voitto osuulena 1/3 del mark laa sekä sitä paitsi, jos luovuttaja jättai Läsnä: W. l. B.S.N. N. H. K. A. Sivu 56. R.D. 1912 SS: 654