Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saa nut tietää seuraavaa: Kauppakirjalla 20 päivältä Joulukun ta 1884 olivat Kaarle Fredrik Packalin jä hänen vaimonsa Maria Packalen, jotka olivat vihityt avioliittoon 16 päivänä Heinäkuuta 1878, ostaneet edelläsanotussa Ritvalan kylässä sijaitsevan Jutilan säterirustitilan, minkä jälkeen ja sitten kun. Maria Packalen oli kuollut 3 päivänä Marraskuuta 1896, jättäen perillisikseen Kaarle Fredrik Packalenin kanssa siitetyt lapsensa ylempänä mainitut Kaarle Ihanne ja Hilja Limpi Packalenin, jotka ovat syntyneet edellinen 8 päivänä Joulukuuta 1878 ja Hilja Lempi Packalen Sääsvänä Heinäkuuta 1881, sekä Jaakko Ilmari Packalenin, syntynyt 2 päivänä Helmikuuta 1886, Vaimo Katrina Paiha linin, syntynyt vuonna 1860 ja Saima Halervo Packulinin, syntynyt vuonna 1862 Kaarle Fredrik Packalén oli kauppakirjalla 27 päivältä Tammikuuta 1898 myynyt Jutilain tilan Sauvon pitäjästä kotoisin olevalle. Maanviljelijälle Antti ädoin. Maksettu 30,000 markan hinnasta sekä 9 päivänä senjälkeistä elokuuta toimituttanut nesan osituksen ja perinnönjaon Maria Packalénin jälkeen, jossa toimituksessa oli pesän varoiksi merkitty, paitsi sanotun tilan hinta 30,000 markkaa, irtainta omaisuutta 0,712 markan arvosta eli yhteensä 30,712 markkaa, mistä summasta oli pois vedettävä velka ja muu lyhennys 15,325 markkaa; ja koska Kaarle Fredrik Parkasén oli 2 päivänä Syyskuuta 1877 ostanut Kiiliän ja Isonraijan rustitilat Sääksmäen pitäjän Huittulan kylässä sekä myynyt Kufiän tilan 22 päivänä Elokuuta 1876 Ett markan hinnasta ja Isonraijan tilan päivänä Helmikuuta 1888 1500 markasta oli nesän asituksessa Kaarle Fredrik Packalén julistettu oikeutetuksi saamaan vämät talonhinnat kaikkiansa 21,000 markkaa sekä jäännös 5387 markkaa nettu niinmuodoin että Kaarle Fredrik Packalemille tuli puolet eli 2,693 markaa 31 penniä ja kunkin lapsen osalle 538 markkaa 76 penniä. Sillä välin oli Jutilan tila anmäkin alla 21 päivältä Maaliskuuta 1808. Antti Edvin. Häkisellä siirtynyt Rakennus 266
mestari Edvard Widellille, Tampereen kan pungista, ja 6 päivänä senjälkeistä Kesäkuuta Widelliltä Selim Brynolf Koskiselle, joka sittemmin 13 päivänä Syyskuuta sama na vuonna oli luovuttanut sen. Maanviljelijä Kaarlo. Albert Heurlanderille, Helsingin kaupungista, minkä jälkeen Kustaa Vaineta oli 30 päivänä Huhtikuuta /60/ toimitetunut pakkohuutokaupassa ostanut tilan ja 22 päivänä sitä seuraavaa Toukokuuta saanut ostolleen kauppakirjan. Toimitettuansa haasteen muitten muassa Kustaa Vainolalle ja Selim Brynolf Koskiselle, ovat Kaarle Ihanne Packalen ja Hilja Lempi Packalin, omasta puolestaan, sekä Kaarle Fredrik Packalén, Jacob ko Ilmari, Naima Katrina ja Saima Helervo Packalemin holhoojana, Sääksmäen ja Kalvolan pitäjäin käräj äkunnan Kihlakunnanoikeudessa 2 päivänä Lokakuuta 2002 vaatineet että. koska Kaarle Fredrik ja Maria Packalén olivat avioliittonsa aikana ostaneet Jutilan tilan sekä Maria Poika linille siis naimaosana kuului kolmannet talosta, mikä osa Maria Packalenin kuollet sa oli perintönä joutunut hänen yllämainitjoille lapsilleen, mutta talon myyntiin 27 päiänä Tammikuuta 1898, kaikkein lapsien vielä laikäisinä ollessa, ei oltu hankittu Kihlakunnanoikeuden suostumusta, Kustaa Väivälä velvoitettaisiin Kaarle Ihanne, Hilja Lempi ja Kaarle Fredrik Packalenille luovuttamaan sanottu kolmannes Jutilan tilasta lahi maksamaan kolmasosa tilan myyntihinnasta eli 11,000 markkaa; johon kanteeseen Kaarle Paatala, sittenkun Tampereen kaupungin Raastuvanoikeus oli 22 päivänä Tammikuuta 103 eroittanut Kaarle Fredrik Packalénin Jaakko Ilmari, Naima Katrina ja Sanna Allervo Packalenin holhoustoimesta sekä siidän holhoojakseen määrännyt Kaarle taatalan, on holhottiensa puolesta yhtynyt Asiasta kuulustettuina, ovat Kustaa lainölä ja Selim Brynolf Koskinen turvan kineet siihen, että Kustaa Väinölä oli os samt Jutilan tilan julkisessa pakkohuutaanpassa, joka oli saanut lain voiman ehä katsoneet Kihlakunnanoikeuden ulaneen suostumuksensa kauppaan 2 asvalta Tammikuuta 1898 sen kautta, että Kihlakunnanoikeus oli Kaarle - Albert Henunderille ensimäisen ja toisen kerran 267
huudattanut tilan ilman muuta ehtoa, kuud että Weurlanderin tuli tuoda selvitys tilan maanluonnosta ja manttaalin suuruu desta, minkä vuoksi ja koska edelläkerrot tu perinnönjako niinikään oli pääsetyt lainvoimaiseksi, Kustaa Wäinölä ja Selim Brynolf Koskinen, huomauttaen senohessa, että Kaarle Ihanne Packalen oli menettänyt puhevaltansa asiassa syystä ettei hän yön ja vuoden kuluessa täysi ikäiseksi tultuaan ollut moittenut puhei na olevaa tilanosansa myyntiä, ovat vastustaneet kannetta sekä pyytäneet korvausta oikeudenkäyntikulungeistaan Kihlakunnanoikeus on päätöksessä 1. päivänä Helmikuuta 1904 katsonut selittetyksi, että Kaarle Fredrik ja Maria Penlen avioliittonsa aikana olivat ostaneet Jutilan tilan sekä että Kaarle Fredrik Packalén eli Maria Packalenin kuolta kauppakirjalla 27 päivältä Tammikuuta 1898 kolmenkymmenentuhannen markan hinnasta luovuttanut sanotun tilan. tehti Edvin Mäkiselle, kuitenkaan hankkimatta Oikeuden lupaa myydä Kaarle Tho ne, Hilja Lempi, Jaakko Ilmari, Naima Kotana ja Saima Hillervo Packalenin äitinsä jälkeen perimää yhteensä kolmattaosaa tilasta, minkä jälkeen Jutilan tila oli edelläkerratuin tavoin joutunut Kustaa Wäinölän haltuun, ja koska äin ollen kaikki kysymyksessä ole et kaupat, mikäli ne koskivat Kaarle Ihanne Packalenin ja hänen sisanuksiensa osuutta Jutilan tilassa, oli at oikeustoimintaja, jotka olivat moitavissa, sekä Hilja Lempi Packalin jön ja vuoden kuluessa täysiikäiseksi tultuaan ja hänen alaikäiset sisarukjensa holhoojansa Kaarle Paatalan antta olivat moittineet kysymykseså olevia kauppoja, sentähden ja raalla kuin väitteet että lain voiman vittanut perinnönjako Maria Packalain olkeen ja talon myynti pakkohuutokaualla ostäisivät kauppojen moittimis perusteettomma jätettiin varteen tamatta samoin kuin myös Kaarle hanne Packalenin moitekanne, koske än yön ja vuoden kuluessa täysivalaseksi tultuaan ollut sitä alkanut, myöaän nostettuna hyljättiin, on Kihlakun268
nanoikeus velvoittanut Kustaa Wäinölän ja myöskin oli sen pysyväisyydestä, vasjä viidessosaa, Tiitilan tilan kolman ostannes vielä senkin jälkeen, kun sesta Hilja Lempi Packalinille ja Kruusi holhooja oli Jaakko Ilmari, NuWämälä ja Selin Brynolf Koskinen An paikäisten puolesta eika Kaarle. Fred kärsiä heillä siinä olleet kustannudut ja Paikolan sen jälkeen ollut tehThanna Packalén sekä Kustaa Karajassa, vaikka hänen nimensä eli veteamalla saattaneet jutun, on tuosikummanien riidan alussa amiossa 5. päivänä Helmikuuta 1915 mänmiehille antamassa valtakirjastanut länsantonsa asiasta; ja oli tietä, on Hovioikeus jättänyt tuon muisSelim. Bryvälj Koskinen muistuttanut taloksen huomiotta. Mitä sitten tuli laillisen oikeudenkäyntijänjestyksen omaasiaan, on Hovioikeus katsanutFredrik Packalén alaikäisten böter Bref Koskinen olleet esiintuo sä olevan kanteen, vaikka hän itseen olen paatosta, mutta koskei vasoli tehnyt moitteenalaisen kanssa ni Kaarle Ihanne Packalain kielheti luovuttamaan Hilja Lempi Jaakko Kuun alainen, sekä että Kaarle Ihanne Ilman, Naima Kalrina ja Saima Al¬ Rekulinin ja Hilja Lempi Packalenin lenvo Packalénin perintöosuudet eliin Kihlakunnanoikeudessa käyttämä ale Paolalalle, joiden kumminkin tuli Anna Katrina ja Saima Hellervo PackaK. 11. Luvun Rdr mukaan, Kustaa Rönnille määrätty, oli edustanut Kaarle välälle korvätä hänen maahan tehtin Fredrik Packalina, mutta koska tuosä tarpeellinen ja hyödyttinen parannen ensi holhooja, Kaarle Paatala, sitten ja saivat asian näin päättyessä Kusten min oli jatkanut oikeudenkäyntiä aHovioikeus, jonka tutkittavaksi rauhat mitään erityistä vaatimusta anölä ja Selin Brynolf Keskinen elin Kaarle Ihanne Packalain ja tämän ristiridassa olevan, että Kaarle Heivat Kustaa Vainola ja Selim a puolesta oli nostanut kysymyksi siytä muuttaa Kihlakunnanoi269
toa oltu näytetty, että hän aikaisemmän kuin yön ja vuoden kuluessa ennen tämän oikeudenkäynnin alkua oli tietänyt, että hänen ja hänet sisaruktensa osuudet Jutilan talosta oli myönty ilman asianomaisen Oikeuden lupaa, ja että hänellä siis sitä ednen oli ollut aihettä moittia kysymyksessä olevaa kauppaa, sentä den ja kun Kaarle Ihanne Packalle niinmuodoin ei ollut menettännt nuhevaltaansa asiassa, on Hoviokeus velvoittanut Kustaa Vainolailuovuttamaan myöskin Kaarle Ikave Packalinille hänen perintöosa neli Koskisen edelläkerrotti ve Packalinille hänen perintöosa neli Koskisen edelläkerrotti sa eli viidenneksen Jutilan tehirudenkär, missä tapahtuneista sa eli viidenneksen Jutilan tule aludenkäymissä tapkolmanneksesta, samaa korvaa miehestä on jätetty vasteen ottamat kunnanoikeus oli määrännyt. Muuta tulee pääasiaan, etteivät Kusmuutettuna oli Kihlakunnanoikeuden eli esiintuoneet syytä muuttaa den päätös muitta ositta, eli maa ottua tuomiota muun puolesta Ilmarii Naima Katrina ja Saimo läysi ikäiseksi tullessaan ilmoisesti Vittervo. Packalenin perintöosuu ja betänyt puheenalaisesta 27 päivänä sia mainitusta tilasta sekä oikemaisuuta 1898 tehdystä kaupasta eikä lenkäyntikustannuksia, jääpä voimaansa. Hovioikeuden tuomioon ovat Kustaa Väinölä ja Selim Brynolf Koski nen anoneet muutosta tänne toimittamillaan perustelmilla, joihin Kaarle Thomie ja Hilja Lempi Packalen sekä Kaarle Taatala ovat säädetyssä ärjestyksessä vastanneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja samalla kuin Keisarillinen Senaatti hyväksyn Hovioikeuden ylempänä mainitun tuovon, mikäli sen kautta Selim Byne Packalimille hänen perintöen och Keskisen edelläkerrottu väite ei velvollisuutta vastaan kuin No 9. katsoi Keisaillinen Senaatti, Packalain muille perillisille. Pää Wäinölä ja Selin. Aronolf Keshkoti se koski Hilja Lempi, ja toiksi että, koska Kaarle Ihanco Packa 270
hän yön ja vuoden kuluessa sen jälkeen ole moittinut luota kauppaa, Keisa rillinen Senaatti, samoin kuin Kihlakunnanoikeuskin, harkitsee oikeaksi hyljätä Kaarle Ihanne Packalémin ja lussa ajaman kanteen myöhään nostettua na. Näin oikaistuna jää Hovioikeuden luomio muuten, eli mikäli Kustaa Wärin lä sen kautta on velvoitettu luovutta maan Hilja Lempi, Jaakko Ilmari, Mäma Katrina ja Saima Hillervo Packas läsille heidän perintöosuutensa kysymyksessä olevasta tilasta sekä Kuslaa Wäinölän ja Selim Brynolf Koskisen vaatimukset oikeudenkäyntikusta nustensa korvaamisesta on hyljätty, pysyväiseksi. Tätä kaikki asianomaiset näin dattakoot. Keisarillinen Suomen Senaallit R. A: Norde. 1. Merr. huomarks R. A: Norde. 1. Merr. huomarks C. J. Tingren. Esaiaksander. iaildt August E. Thesleff. Den 29 Mars 1909. Kejserliga Sockens för Finland dom uti ett på nedsatt reversskilling från Kejserlige Wiborgs Hofrätt inkommet fordringsmål, emellan Handländene Erik Ahola och Adam Pulk kinen, från Kolka stad, sökande. samt sakförasosiman Carlén i hvilman, i Helsingfors stad, warande gifven i Justitiedapartementet den 29 Mars 1909. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig fordragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämlat följande: Finnan Tommande Teiser i staden Krissel af Konungariket Pelgien har, efter Erik Ahola och Adam Pulkkinen gången stämning, vid Rådstufvurättens Kotka sammanlade den 28 September 1904 anfört, hurureni Handlanden Johan Tappalainen, från Kotka stad, medelst kontrakt af den 4 Januari 1904 till handelshuset fömmalle försålt 1.600 kuinfämnde förde och granprops af i kontrakt nämnde angifven beskaffenhet på eller bland annat att af det förrälra från G. H. - E. P. - A. G. K. Fell 27/628 Påg. 105. R. B. 1908.
da propspartiet omkring 800 famnar skulle bvereras den 15 Juni 1904. i Lovija - Walkom hann samt återstoden den 15 derpåföljande Juli i Kolka hamn fritt å färtyg; att Johan Lappalainen egde af priset, utgörande 40 mark för hvar i kulikfann, emot vederhäflig borgenförskottsvis lyftå 15,000 mark den 18 Janua ri 1904 och 17,000 mark den 18 Februari rum ma år med skyldighet att å sagda belopp olägga fem procents årlig ränta dock ej för längre tid än intill den 31. Augusti 1904, om ej virket derförinnan vore afhemladt; samt att Johan Lappu lainen ålåge, darest han ej fullgjorde sin åtagna hvarans, till handelshuset utgifva ett skadestånd af tio skilling en gelskt mynt för hvarje bristande fann äfvensom ersättning för vällad dölfrant och annan förlust, men att Johan Lupa lainen emellertid, efter att hafva af han delshuset i förskott å det kontrahåll miset uppbudet den 20. Januari 1907 /3000/ mark och den 24 påföljande Februarii till mark, brustit i uppfyllande af sin ålig ra bevis å öfverenskommen till och derefter till handelshuset levererat endast följande belopp, nämligen 351,55 fam: nar den 4 Augusti 1904 i Kolka namn samt 6,37 famnar den 12 i samma må rad uti Fredrikshamn; och har förman Fodernealle Förer, såsom numera innehafvare af handelshuset J Toarnavel rätt, förty yrkat, att Erik Ahola och Adam Tulkkinen, hvilka den 4 Januari 1904 skriftligen iklädt sig solldarisk proprie borgen för fullgörande af omförmälda konrakt samt för berörda förskollsbelopp, till hopa 32.000 mark jemte ränta, måtte förpligtas att utom annat, hvarom nu mera ej är fraga, till finnan utbetala 1o) vistsagda belopp med fem procents år lig ränta från de dagar förskollen gifvits; 27/400. mark, utgörande ersättning för den påhlförhöjning, hvilken firmantill följd af Lappalainens bristande verans, i Augusti månad år 1904 varit tvungen att erlägga för ett till Fredriks hamn då beordradt färtyg och hvilket belopp Lappalainen förbundit sig att erätta, samt dessutom 4500 mark för den merkornad firman fätt vidkännas, då 272
densamma nödgats till högre pris från annat håll anskassa 800 kubeksamnar props för att fylla lästbehofvet för ett till sistragda stad den 5 derpåföljande September månad anländt för tyg i stället för den fastygasläst props Tapplainen då utlofvat, men försummat att leverera; samt 3/595pund behilling 8 ponce ingelskt mynt i skatte ersättning för det bristande parliet af den props, Lappalainen enligt kontraklet skolat leverera, äfvensom fem procents änta å dessa de sistnämnda belopp han rättegångens början, likväl med af drag af ej mindre priset 16.556 mark 80 penni för omförmälda af Lappalainen aflemnade 413, 92 famnar props jämte fem procents årlig ränta från den 12 Augusti per än de 10,243 mark, hvilka återstade sedan från priset för de 294 rubek samnar props, som förman, efter det föhan Lappalainens tillgångar under rättegången afträdts till konkurs, fått af konkursförvaltningen den 15 December 1907 mellaga, afräknat i plakkyra, vårt arvode och inskeppningskostnad för nästnämnda propspasti sammanlagdt 1,517 mark I anledning af denna talan, den Erik Ahola och Adam Pulkkinen mot sagt, har Rådstufvurätten, hvarest så väl Johan Lappalainen som godemännen i Lappalainens konkurs, Vice häradshöfdingen Gösta Nordgren och Stadsfogden Herman Warjus, från Kotkastad, blifvit hörde samt parterne ömsesi des gjort anpråk på godtgörelse för rätte gångskostnaden, medelst den 15 Februari 1905 afkunnadt utslag, på upptagna skäl, förkastat ifrågavarande af förman Verneausx Frires i saken väckta talan hvarhos finnan ålagts att med 500 mark heilla Erik Ahola och Adam Pulkkinen kadeslös för deras umgälder i målet. Hofrätten, under hvars pröfning för nan Tornearii Freres och sakföraneför man Castrén Snellman, till hvilken förstnämnda firma medelst den 26 Jamari 1905 upprättad afhandling öfverlatet sin af merberörda kontrakt och borges skrift beroende rätt, äfvensom Erik Ahola och Adam Pulkkinen i väderag dragit 273
målet, har uti dem den 7 Mars 1908 finnit af handlingarna i målet framgå, att handelshuset J. Tougneaus, efter det fohan Lappalainen i kontrakt af den 4 Januari 1904 förbundit sig att under som nären samma år till bemälda handels hus bverera 1.600 huliksamnar furu-och granprops emot ett pris af fyratio mark för kubikfannen äfvensom med skyldig het för Lappalainen att, i fall förbindet sen af honom ej fullgjordes, till handels huset utgifva ett skadestånd af tio skilling engelskt mynt för hvarje bristan de famn af det bestämda parliet, hnde i afräkning härå fått emottaga af Johan Lappalainen någon dag i bei jan af Augusti 1904 351,55 kulikfannas och den 12 i samma månad C. 37 kubekfannar äfvensom af Johan Lappalainens konkursbo den 15 December 1904 997 kubeksamnar, eller tillsammans 107. 32 kubbesamnar, hvarutöper jämväl de 500. samnar enahanda vara, hvilka han delshuset enligt vunnen utredning på annat håll uppköpt för anskaffande af last åt ett förtyg, som skolat intaga af Sappalainen å bestämd tid utlefvas props, borde, enär handelshuset gjort anspråk på skittnaden emellan del högre pris handelshuset härför erlagt och det Lappalainen enligt kontraktet tillbört afräknas å det belopp Lappalainen ålå get sig all hvarå; och som tillika utredt blifvit att Erik Ahola och Adam Tulkkinen iklädt sig förberörde borgen har Hofrätten, enär Ahola och Pulkkinen i grund af sagda borgen vore skyldige att ansvara, utom för däri omnämnda vite och förskett å trettiotvåtusen mark, jämväl för den förhöjning i pakt till ett belopp af fyrahundra mark, som handelshuset i Augusti månad 1904 erlagt, äfvensom för den merkostnad af fyratusen femhundra mark, handels hudet fätt vidkännas vid anskaffande af förberörda Ett famnar props, och för de ettusen femhundra sjutton mark han delshuset utgifvit för ofvansagda af Johan Lappalainens konkusta erhållna 29 4 summar props i platskyra m. m., med upphäfvarell af Rådstufvurättens utslag handinnan, ålagt Erik Ahola och Adam 274
Pulkkinen att gemensamt, eller den af dem, tillgång egde, till sakförare firman lachén Tullman, å hvilken för man Tuvernader Ting såsom innehafva re af handelshuset J Tommalla öfverlåtill sin rätt i saken, utgifva inalles bettio åttatusen fyrahundra sjutton mark äfvensom det utfästa vitet tio skilling en gelikt mynt för hvarje bristande fann af det kontraherade propsbeloppet, eller för 92 famnar fyratiocent pund, med fem procents årlig ränta beräknad å femtontusen mark från den 20 Januari 1904, å sjuttontusen mark från den 5/24 derpåföljande Februari samt å de friga beloppen från rättegångens förjan den 28 September samma år, likväl efter afdrag af priset för de af Johan Lappalainen och hans konkunde lemnade parter props tjuguåttatusen trehundra nitton mark åttatio penni, hvaraf fjortontusen nittiotvå mark skulle beräknas såsom erlagda den 4. Augusti 1904, tvåtusen fyrahundra nittiofyra mark åttatio penni den 12 i rämma månad samt offentusen ejuhundra sextio mark den 15 derpåföljande December; och hafva Erik Ahola och Adam Pulkkinen dessutom skyldigkänts att med femhundra mark emälla förman Teur dedlax Friras dess vid Rådstufvurätten i målet hafda kostnader. Uti Hofrättens dom hafva Erik Akola och Adam Pulkkinen anhållit om ändring medelst hit ingifven deduk tion, hvilken af sakförenesirman lasten Inellman i föreskrifven ordning bemätts Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande; och emedan Erik thola och Adam Pulkkinen härstädes styrkt, att Rådstufvurätten i Kolka, evaioch sakföradeförman Castrén, Snellman å intällebedagen i Johan Lappalainens vid Rådstufvurätten anhängiga konkurs till beräkning anmält ifråga varande fordran, genom däri den 5 Juni 1908 afkunnad dem, som fått vinna laga kraft, underkänt sagda beräkning by och då sakförenesinnan lusken mellman vid sådant förhållande jämlekt 1. SS: i Kejserliga förordningen angå275
ende närmare bestämmande af löstes. nans ansvarskyldighet af den 24 Februari 1873 gått förlustig sin å förenämnda borgen grundade talan mot Erik Åbo la och Adam Pulkkinen i deras egenskap af löftesmän för Johan Lappalainen, pröf var Kejserliga Senaten rättvist, med upphafvande af Hofrättens dom, låter bro vid det slut, hvari Rådstufvurätten uti dess utdag i sjelfva saken dunnat, men i anse ende till densammas beskaffenhet så Erik Ahola och Adam Pulkkinen dock sjelfve vidkännas sina kostnader däri. Det alle, som vederlor, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finbond: Julius Nummela. Tillböran Julius Nummela. Tillböran Edvard Padani. A. K. Granström. Edvard Taloni. A. K. Granström Huhtikuun 6 päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Talollinen Kalle Kustaa Heikkilä, Kymin pitäjän Ylänummen kylästä, ja Talon omistaja Anton Heikkilä, Kotkan kaupungista, yhteisesti, ovat hakijoina sekä Jaakames tari Axel Langel, sanotusta kaupungista, tulematta jäänee. nä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 6 päivänä Huhtikuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Kotkan kaupungin Raastuvana keudessa ovat Kalle Kustaa ja Anton Heikkilä vaatineet, että Axel Langel, jolle Kalle Kustaa ja Anton Heikkilä 6 päivänä Toukokuuta 1915. livat antaneet velaksi 1500 markkaa, velvoitettaisiin suorittamaan Läsnä: R. A. - H. S. - C. J. T - 6. et. N. R. 276 No 1072. Sivu 109. R. B. 1908.
heille sanottu rahamäärä korkoineen, minkä ohessa Kalle Kustaa ja Anton Heikkilä ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikulungeistaan. Asiasta kuulustettuna, on Axel Langel lausunut että, sittenkun Työnjohtaja Johan Kitunen kontrahdilla 29 päivältä Joulukuuta 1904 oli ottanut toimittaakseen Axel Langelille propsipuita sekä Kalle Kustaa ja AntonHeikkilä, jotka olivat menneet takaukseen tuon kontrahdin täyttämi sestä, alkupuolella Toukokuuta vuonna 1905 olivat Johan Kitusta anttackseen pankkilaitokseen myyneet asettamansa ja Kitusen tunnustaman 1,500 markan vekselin, Kalle Kustaa ja Anton Heikkilä olivat tuoneet niinmuodoin saadut rahat, jotka, deskonttokorko poisluettua, tekivät 1,470 markkaa, Axel Langelille hänen käytettäväkseen Johan Kitusen velkasi toumusten suorittamiseen; ja kun puheenalaiset 1,500 markkaa siis oli annettu velaksi Johan Kituselle, joka myös ole niistä toimittanut Kalle Kustaa ja Anton Heikkilälle velkakirjan, eikä Axel Langel, joka oli käyttänyt rahat yksinomaan Johan Kitusen velkojen maksamiseen, ollut niiden takaisen suorittamisesta vastaava, on Axel Sangel vastustanut kannetta. Kuulustettuaan asiasta Johan Kitustakin on Raastuvan oikeus 29 päivänä Tammikuuta 1906 julistamassaan päätöksessä mainitsemillaan perusteilla velvoittanut Axel Langelin kuiten saadessaan suorittamaan Kalle Kustaa ja Anton Heikkilälle tuhat neljäsataa seitsemänkymmentä markkaa viiden prosentin koron kanssa 28 päivästä Elokuuta 1905 kunnes täysi maksu toimitettiin sekä sen ohessa kolmellusalalla markalla korvaamaan Kalle Kustaa ja Anton Heikkilälle heidän oikeudenkäyntikustannuksensa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Axel Länget oli vetoa. malla saattanut jutun, on tuo277
miossa 21 päivänä Maaliskuuta 1908 katsonut kyllä toteensaatetuksi, että Kalle Kustaa ja An ton Heikkilä ilmoitetussa tilaisuudessa olivat Axel Langelille jättäneet tuhat neljäsataa seitsemänkymmentä markkaa; mutta kosk ei oltu näytetty, että mainittu rahamäärä oli annettu Axel Langelin le velaksi, vaan asiassa ilmenneistä seikoista päinvastoin oli käynyt selville, että tuo rahamäärä oli jätetty Johan Kitusen sitoumusten suorittamiseksi, on Hovioikeus, kumoten Raastuvanoikeuden päätöksen, hyljännyt Kalle Kustaa ja Anton Heikkilän asiassa ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioon ovat Kalle Kustaa ja Anton Heikkilä anoneet muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkenut tämän jutun ja katsoo, etteivät Kalle Kustaa ja Anton Heikkilä ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylemTjänettet pänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi. Tätä kaikki asian omaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti R. A. Böh. C. J. Tingren. Eelola klander. C. H. M. Ingman. Carl Stingvist 278