Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
31 päivänä Tammikuuta 1907 antamat kuitit olivat käsitellävät siten, että Aina Hilja Kustaava Nieminen ja Lauri Isak Haapaniemi olivat täysin saaneet osansa perinnöstä äitivainajansa jälkeen, semmoksi ja kun ei Ainatilja Kustaava Nieminen, joka ei ollut voinut olla epätietoinen siten tapahtuneesta luovutuksesta, ollut yön ja vuoden kuluessa sanotusta 18 päivästä Maaliskuuta 1901 lukien nostanut moitekannetta kiinteistöosansa menettämisen johdosta, on Hovioikeus, muuttaen Kihlakunnanoikeuden päätös tä, hyljännyt käldemär ja Aina Hilja Kustaava Niemisen sekä Lauri Isak Haapaniemen kanteen mikäli korki kahden viimeksi mainitun perinnönjaossa Kustaara Eerikintyttären jälkeen saamaa neljää kolmattakymmenettä-osaa Haapainemen talosta. joten Hilda Wilhelmiina Haapaniemen siis tuli vastapuolilleen luovuttaa ainoastaan viisi kolmatta kymmenettä-osaa sanotusta talosta, minkä ohessa Hilda Wilhelmiina Haapaniemi on vapautettu maksamasta tehlakunnanoikeuden hänen vastapuolilleen määräämaa oikeudenkäyntikulujen korvausta. Kovioikeuden tuomioon ovat sekä Waldemar Nieminen ja hänen ylempänä luotettiin asiakumppaninsa että tilda tilhelmiina Haapaniemi anonen muutosta sekä sittemmin vastanneet toistensa muutoksen hakemuksiin. Keisarillinen Senaalle on tutkinut tämän jutun ja katsoo vitussa selvitetyksi, että Kustaa va Eerikintyttären jälkeen 20 parvänä Marraskuuta 1895 toimite tussa perinnönjaossa Juho Evert Kaapaniemelle on jaettu kaksi kolmatta osaa Haapaniemen tälosta tahi kaksi kolmannesta 153
talon arvosta sadastatuhannes ta markasta ja samoin kaksi kolmannesta aikasemmin ja rahaksi muutetusta pesän irtaimistosta sekä hänen maksettavakseen määrätty kaksi kolmannesta pesän veloista kuin myös että silloin alaikäisille Anna Hilja Kustaara Niemiselle, Lauri Isak Haapaniemelle, Elsa Lyölia Mattilalle, Tyyni Elli Lepistölle ja Wilho Hannu Haapa niemelle on jaettu kolmas osa Haapaniemen talosta tahi kolme kymmentäkolmetuhatta kolmesataa kolmekymmentäkolme markkaa kolmekymmentäkolme ja kolmas osa penniä sekä kolmannes pesän irtaimistosta ja heidän suoritettavakseen määrätty kolmannes pesän veloista; eltä lasten osuus pesän omaisuudesta, sittenkun velat siitä oli ja hennetty, siten nousi yhteensä kahteenkymmeneenkuuteentuhanteen kahdeksaansataan yhdeksäänkymmeneen markkaan seitsemäänkymmeneenuuteen penniin ja kunkin lapsen osuus erittäin viiteentuhanteen kolmeensataan seitsemäänkymmeneenkahdeksaan markkaan viiteentoista penniin; että Juho Evert Haapaniemi, pyydettyään ja saaturan Kihlakunnanoikeudelta luvan lunastaa alaikäisten lastensa osuudet Haapaniemen talosta perinnönjaossa talolle määrätyn hinnan mukaan sekä enintuotuaan edellämainitussa perinnönjaossa tehdyn toimituskirjan ja todistuksen ettei perinnönjakoa oltu moitittu, on saanut kolme lainhuutoa ja 1 päivänä Toukokuuta by kiinnekirjan Raapaniemen taloon sekä että hän sittemmin on mainittu jen vastensa talonosuksien liinä tuolintaarsuorittanut Waldemar Tuomiselle tämän upäivänä Nääliskuuta kol antaman kuulin maikaan perinnönjaossa tina Kiljal134
Kustaava Niemisen osuudeksi tulleen summan viisituhatta kolmesataa seitsemänkymmentä kahdeksan markkaa viisitoista penniä, Lauri Isak Haapaniemelle 31 päivänä Tammikuuta 1907 päivätyn kuitin mukaan samoin viisituhatta kolmesataa seitsemänkymmentäkahdeksan markkaa viisitoista penniä sekä sitäpaitsi sillä välin kuolleen Wilho Hannu Haapaniemen jälkeenjääneestä omaisuudesta holmesataa kolmekymmentäkaksi markkaa yhdeksänkymmentä kaksi penniä, Etsä Lydia Matti lalle kuitin mukaan 14 päivältä Helmikuuta 1907 tuhat viisisataa kolmekymmentäkuusi markkaa kuusikymmentäviisi penniä sekä Tyyni Elli Lepistölle kuittien mukaan 14 päivältä Helmikuuta ja apäivältä Syyskuuta 1907 yhteensä kahdeksansataa markkaa; että niiho Hannu Haapaniemen kuoltua 3 päivänä Syyskuuta 1903 toimitetussa perinnönjaossa, jossa Waldomar ja Aina Kilja Kustaava Nieminen kuitenkaan eivät ole olleet saapuvilla, kuolinpesän varallisuudesta puolet eli kaksituhatta seitsemänsataa viisi markkaa seitsemän ja puoli penniä on jaettu Juho Evert Raapaniemi le sekä kahdeksas osa eli kuusisataa seitsemänkymmentäkuusi markkaa kaksikymmentäseitse män penniä Aina Hilja Kustaa va Niemiselle, Lauri Isak Haapaniemelle, Etsä Lydia Mattilalle ja Tyyni Elli Lepistölle kullekin; kuin myös että Juho Evert Haapaniemi kuolemaansa saakka ja sen jälkeen Hilda Wilhelmi na Haapaniemi ovat pitäneet Haapaniemen taloa hallussaan. Mutta koskii ole näytetty että Juho Evert Haapaniemi, jolle Kustaava Eerikintyttären jälkeen toimitetusla perinnönjaossa Haapaniemen talosta oli jaettu ainoastaan kaksi kolmatta osaa, jälkeenpäin 155
laillisen saanuun kautta olisi saanut omakseen myöskin Aina Vilja Kustaava Niemisen, Lauri Isak Haapaniemen, Elsa Lydia Mattilan ja Tyyni Elli Lepistön äitinsä Kustaava Eerikintyttären ja veljensä Wilho Hannu Haapa niemen kuoltua perimät yhdeklän kolmattakymmenettä osaa talosta, sentähden ja ottaen huomioon että Juho Evert Haapaniemi kuitenkin on Aina Hilja Kustaava Niemisen, Lauri Isak Haapaniemen, Elsa Lydia Matti lan ja Tyyni Elli Lepistön riidan alaisia talonosuuksia itselleen lunastaakseen näille suorittanut ylempänä mainitut rahamää vät, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, muuttaen Honoikeuden tuomiota ja Kihlakunnanoikeuden päätöstä, velvoittaa Hilda Wilhelmiina Haapaniemen, Juho Evert Haapaniemen kuolinpesän hoitajana, takaisin saadessaan mitä Waldemar Nieminen ja hänen juttukumppaninsa yllä sanottua tarkoitusta varten ovat Juho Evert Haapaniemeltä kan taneet, näille luovuttamaan vielämainitut yhdeksän kolmatta kymmenettä osaa Haapaniemen talosta, mutta asian laatuun nähden saavat asianosaiset molemmin puolin itse kässiä heillä jutun vuoksi olleet kustannukset. Tätä kaikki asianomaiset naudattakoot. Keisarillinen Suomen SenaattiYtter Andersin. Johannes Pesonen Ytter Andersin. Johannes Pesonen Ytter Andersin. Johannes Pesonen A. W. Rausuvan järny varaste K. Auer 156
157 No 343. Pag. 126. R.2. 1910 by Den 10 Mars 1913. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kyserlige Åbo Hofrätt inkommet mål emellan aktiebolaget Rakennus osakeyhtiö Aino, från Helsingfors stad, sökande, samt Öfverdirektors adjointen Fredrik Ehrström, Kontorsföreståndaren Iso Arvidsson, Litografen Gustaf Arvidsson, Banktjänstemannen Bengt Nybom och Sitografen Jakob Ljungqvist, af la från sagde stad, svarande, angående häfvande af bolagsstämmobeslut: gifven uti Justitiedepartementet den 10 Mars 1913. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredra gas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande Vid Rådstufvud ätten i Helsing fors stad hafva Öfverdirektorsad jointen Ährström och hans med Öfver W. A. - Ja P. - R. H. 7. S.
parter anfört, att bolaget Raken rusosakeyhtiö Aino, på sätt dess den 27 Mars 1903 vederbörligen stadfästa stadgar utvisade, bildats af stiftarene i syfte att genom inköp och bebyggande af tomt eller tomter i Helsingfors i framsta rummet anskaffa åt oktiägare ne möjligast hålliga bostäder för längre tid, hvadan den af böta get sedermera uppförda byggman den skulle innehålla bostäder af olika storlek, hvilka emot visst antal aktier och hyra, som bestämdes i förhållande till de med hvarje likal förenade förmånerna, komme att öfverlämnas åt delägarene. Ehuruväl 4 SS: i förenämnda stadgar föreskref, att förslag beträffande det antal aktier, som borde för hvarje särskild likat tecknas, skulle uppgöras af en för ändamålet nedsatt värderingsnämna och af bolagstämma fastställas hade aktioteckningen emellertid försiggått i enlighet med de vid teckningen föreliggande byggnads ritningarna och hyreskäskyterna, där såväl aktietalen som hyresbeloppen varit angifna; och enär bolagets stiftare och deläga re sä mycket mer varit berättigade att med afvikelse från stadgarna sålunda förfara, som alla varit om detta tillrägagående ense och någons rätt därigenom icke blifvit trädd för nära, hade aktionärernes andel i bolagets egendom således en gång för alla på antydt sätt blifvit bestämd, hvarefter bolaget på slik has vidtagit med sin verksamhet och dess aktieägare erlagt hyra, enhvar för sin likalvid hänsyn härtill och då de hyresbelopp, hvilka aktionärerne hade att erlägga i ett företag af nu ifrågavarande ort gifvetvis vare för dem af stor skonomisk betydelse och måste anses höra till deras andel i bolagets egendom, hvilken icke kunde i strid med 158
2 mon. 27 SS i gällande lag om aktiebolag af bolagsstämma ändras utan hvarje enskild aktionärs samtycke, såframt ej förbehåll om slik rätt i bolagsordningen intagits, men en del af bolagsmannen, ehuru hvarje förbehåll af nyssnämnd beskaffenhet saknades i bolagets stadgar, det oaktadt å extra bolagsstämma den 24 Mars 1806 med rästöfvervikt beslutit att regtering af förhållandet emellan hyrorna för de särskilda lokalerna i bolagets hus skulle genomföras på grundra len af lokalernas golfytter, samt fastställt ett på dylik fat baseradt men i afvikelse från de vid aktioteckningen följda kålky derna uppgjordt förslag till hygar att gälla för en tid af fem år, räknad från den 1 Juni 1905, hafva Öfverdistörsadjointen Ehrström och hans medparter, af hvilka Ehr ström samt Kontorsföreståndaren Arvidsson, ktografen Arvidsson och Banktjänstemannen Nybom inträdt såsom delägare i böta get medan tecknandet af aktier i och för bolagets konstituerande pågått, men Kitegrafen Sjungqvist däremot senare af Sitogräsen Arvidsson tillhandlat sig särskilda aktier i företaget yrkat att omordade beslut, emot hvilket Öfver direktörsädjointen Ekrström och hans medparter medelbart anmält missnöje, måtte af Rådstuf vurätten upphäfvas Isakin hördt, har bolaget Rakennusosakeyhtiö Aino genmält att den hyreskalkyt hvilken Öfverdirektörsädjointen Ehrström och hans med parter önskade lägga till grund för de hyresbelopp, som borde utgå för deras lokaler, hänförde sig till en eskissretning, hvilken uppgjorts af en bland bolagets stiftari Byggmästaren O. Kemppanen, den där emellertid genom anteckning å sagda hälkyt förklarat, att ritningen 159
ifråga vore att betraktas endast såsom ett förslag, hvilket borde undergå ändringar i flere afseen den, men att bolagets byggnad si dermera i själfva verket uppförts enligt ritningar, hvilka utarbetats af arkitektferman Gripenbergs Pettergren samt gifvit upphof åt en helt annan rumfördelning än den å Romppanens utning antydda i så måtto, bland annat att de af Öfverdirektörsadjointen Ehrström och af flertalet bland hans medparter bebödda, öfver hvarandra belägna lopalerna i bolagets hus i afvikelse från Romppanens eskissutning ökats enhvar med ett helt rums golfyta på bekostnad af andra i huset befint liga bostadslägenheter, hvilkas rum antal i motsvarande män nedgått. Vid sådant förhållande hade väl och hyrörda för Öfverdirektörsadjointen Christina och hans medparters bostäder bort i betraktande af desammas tillökning med ett rum genast höjas utöfver de i Byggmästaren Romppanens hyreskälkyt upptag na beloppen; men då emellert tid så icke skett, utan den hysesökning, som bort drabba nästsagda bostadslägenheter godtjekligt fördelats å and ra lokaler i huset, hade ifrågavarande extra bolagsstämma ansett sig böra aflägsna den af antynda omständighet framkallade orättvisan genom att medels det öfverklagade besluttet fastställa ny grund för hyresberäkningen Enär omordade åtgärd icke innebure en andring af bolagets stadgar, hvilka saknade hvarje föreskrift om sättet och grunderna för hyresbeloppens fastställande samt likasä litet innehölle någon förklaring därom, att ägare af aktiebref vore berättigad till erhållande af lokal i bola gets hus emot en viss, en gång 160
för alla bestämd hyra, och genom åtgärden ifråga ej heller vidtagits beslut, som omedelbart afsäge aktieägas res andel i bolagsegendomen, kunde det af Öfverdistörsadjointen Ehrström och hans medparter åberopade stadgandet i 2 mom. 27 SS: af lägen om aktiebolag icke å förevarande fall tillämpas, hvadan kolagsmännen varit oförhindrade att på sätt som skett, afgöra omtvistade angelägenhet i den ordning lag föreskref för fattande af beslut i vänliga, å bolagsstämmas handläggning ankommande frågor, helst bolagsafhandlingen, å hvilken Öfverdirektorsadjointen Ehrströms och hans medparters aktier lagenligen tecknats, icke innehöll något förbehåll om rätt för dem att öfvertaga de för dem åtsedda lokalerna i bolagets hus emot de hyresbelopp, hvilka upptagits i Byggmästaren Romppanens änberörda kälkyt, samt den omständigheten, att aktioteckningen, såvidt angick Öfverdirektörsad jointen Ehrström och hans medparter, enligt deras påstå ende skulle hafva skett på grund af sagda kälkyt, således genremot bolaget saknade all betydelse, äfven om riktigheten af antydda påstående kunde emot bolagets bestridande i bevis ledas. På grund häraf och då aktionärerne å bolagstämma den 18 September 1905 enhälligt beslutit, att hyrarna skulle så snart som möjligt noggrannare bestämmas, samt förty ifrågas åt tus kunde, huruvida Öfverdirektorsadjointen Ehrström och hans medparter, som lå tit nästnämnda beslut vinna laga kraft, vidare egde rätt att klandra det vid bolagsstäm161
man den 24 Mars 1806 fattade beslut, enär detsamma endast innebure en af beslutet för den 18 September 1805 påkallad verkställighetsätgärd, har bola get Rakennusosakeyhtiö Aino emotsett käromålets förkastande samt anhållet om ersättning för umgälderna i målet I anledning af genmälet haf va Öfverdistörsadjointen Ehrström och hans medparter väl vid gått bolagets uppgift rörande tillkomsten af ofvanberörda hyseskälkyt, men däremot, med förmälan att Byggmästaren Romppanen uppgjort tvänne särskilda eskissritningar, förnekat riktigheten af bolagets påstående, att Ehrströms och hans medparters lokaler skulle hafva i afvikelse från den af Romppanen utarbetade senare ritningen, hvilken föreligat vid aktie teckningen, därefter förstorats med ett rum, samt för öfrigt anmärkt såväl, att endast räntan på det förhöjda kapital, som erfordrats för byggnadens uppförande i enlighet med ferman Gripenberg" Pettergrens ritningar, men ingalunda den päräknade hyran för rum, om hvilka en del bostadslägenheter förmenades hafva gått miste, för delats på de olika likalerna enligt pröfning, hvilken skett på sakkunnigt sätt, som att bolagsstämmobeslutet för den 18 September 1905, hvilket icke innefattat annat än ett åt bolagets styrelse lämnadt uppdrag att låta tre personer takera hyror na för likalerna enligt i staden gängse hyrar, ej ledt till något resuttat och förty ej heller vidare kunde anses vara för Ährström och hans medhärter bindande Rådetufverätten har medels den 12 December 1906 afkunnadt utslag i saken sig utlåtit, att som teckningen af 162
aktio i bolaget Aino skett under förutsättning, att tecknare ne fingo hyra de tilltänkta lokalerna till de då kålkylerade beloppen såsom kyresgrund och mot skyldighet att öfvertaga aktier i förhållande till sökanternas värde, alltså fann Råd stufverätten bolagsmajoriteten genom att emot minoritetens vilja uppställa andra grunder för hysesberäkningen hafva i det afseende 2 mom. 27 SS: i lagen af den 2 Maj 1895 om aktiebolag innehölle öfverskridit sin bofogenhet, hvarför Rådstufverätten med stöd af 30 SS: i nyss åberopade lag upphäft det öfverklagade beslut tet; och fick aktiebolaget Rahin nusosakeyhtiö Aino vid denna utgång af målet själft vidkännas sina rättegångskostnader. Hofrätten under hvars pröfning aktiebolaget Rakennusos åkerietiö Aino i väderåg dragit målet, har uti dom af den 8 April 1910 låtit vid Rådstufvurättens utslag bero. Uti Hofrättens dom har och tiebolaget Rakennusosakeyhtiö Aino sökt ändring medels hit ingifven dessuktion, hvilken Öfverdirektorsadjointen Ährström och hans medparter bemätt Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och att denstund aktiebolaget Rakens nusosakeyhtiö Ainas bolags ordning icke innehåller några före skrifter därom, huru och enligt hvilka grunder hyrorna för aktiebolagets ifrågavarande lokater skola bestämmas, i anseende hvartill beslutanderätten i detta afseende tillhör aktiebolagets bolagsstämma i den ordning lagen om aktiebolag, gifven den 2 Maj 1855, stadgar om fattande af bolagsstämmobeslut, de där icke afse ändring af bolagsordningen, fördenskull och då aktbeteckningen i bola163
aktier i bolaget Aino skett under förutsättning, att tecknare ne finge hyra de tilltänkta lokalerna till de då kålkylerade beloppen såsom kyresgrund och mot skyldighet att öfvertaga aktier i förhållande till loka legnas värde, alltså fann Råd stufverätten bolagsmajoriteten genom att emot minoritetens vilja uppställa andra grunder för hysesberäkningen hafva i det afseende 2 mom. 27 SS: i lagen af den 2 Maj 1895 om aktiebolag innehölle öfverskridit sin bofogen het, hvarför Rådstufverätten, med stöd af 30 SS: i nyss åberopade lag, upphäft det öfverklagade berlutet; och fick aktiebolaget Rahinnusosakeyhtiö Aino vid denna utgång af målet själft vidkännas sina rättegångskostnader. Hefrätten, under hvars pröfning aktiebolaget Rakennus osoikeyhtiö Aino i väderäg dragit må let, har uti dom af den 8 April 1910 låtit vid Rådstufne rättens utslag bero. Uti Hofrättens dom har och tiebolaget Rakennusosakeyhtiö Aino sökt ändring medels het ingifven dedecktion, hvilken Öfver direktorsadjointen Ehrström och hans medparter bemätt Kejserliga Senaten har taget målet i öfvervägande; och alldenstund aktiebolaget Rakenmisosakeyhtiö Ainas bolags ordning icke innehåller några föreskrifter därom, huru och enligt hvilka grunder hyrorna för aktiebolagets ifrågavarande loka ler skola bestämmas, i anseende hvartill beslutanderätten i detta afseende tillhör aktie bolagets bolagsstämma i den ordning lagen om aktiebolag, gifven den 2 Maj 1895, stadgar som fattonde af bolagsstämmo beslut, de där icke afse ändring af bolagsordningen, fördenskull och då aktbeteckningen i bolo163
get skett å bolags afhandlingen men utredning icke förebragts därom att Öfverdistörsädjain ten Ahrström och hans medparter vid tecknandet af sina äktier i bolaget i den ordning lag förmår förbehållit sig rätt att få hyra sina lokaler emot de i Byggmästaren Romppanens kälkyl upptagna hyresbelopp samt Öfverdistorsadjointen Christröms och hans medparters vid ifrågakomna bolagsstämma påyrkade rätt förty icke kan anses vara med deras andel i bolagets egendom omedelbart förenad, finner Kejserliga Senaten aktiebolaget Rakennusosakeyhtiö Ainas aktionärer hafva varit berättigade att på sätt, som skett, å bolagsstämma fatta beslut i fråga om den grundefter hvilken kyrorna för likalen na i bolagets hus borde utgå i anseende hvartill Kejserliga Senaten, med upphäfvande arf Hefrättens dom och Rådstufvurättens utslag, pröfvar rättvist för basta Öfverdirektörsadjointen Ehrströms och hans medparters saken utförda talan; men i anseende till sakens beskaffen het få parterne ömsesides vid kännas sina härstädes för må let hafda kostnader. Det alle som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland Walder Andersin. Johannes Pesonen Walder Andersin. Johannes Pesonen Walter Andersson. Johannes Pesonen K. R. Helanen. julin K.K. Helanen julin julin Harasti 164
6 Maaliskuun 11 päivänä 1913. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisaril lisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, torpan osuuden lunastamista koskevassa jutussa, jossa Tilallinen Frans Pietilä, Huittisten pitäjän Loiman kylästä, on hakijana ja Tilallinen Viktor Lähteenmäki, samasta kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 11 päivänä Maaliskuuta 1913. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Talollisen Juho Matinpoika Pietilän jälkeen 9 ja 11 päivänä Huhtikuuta 1789 pidetyssä perunkirjoituksessa ja perinnönjaossa olivat hänen poikansa Tuomas ja Matti sekä tyttärensä Kaisan mies Juho Pietilä ja toisen tyttären Marian holhooja Matti Ryssä tehneet sellaisen sovinnon, että Tuomas Juhonpoika tulisi saamaan pesään kuuluLäsnä: V. A. - J. P. - A. R. J.S. 165 No 346. Pag. 240. Rd. 1910.
neen Pietilän verotalon No 1 Loimaan kylässä muun muassa sillä ehdolla, että Matti Juhonpoika hänelle perintönä tulevan talonkolmanneksen asemasta saisi torpanpaikan itselleen, vaimolleen ja perillisilleen ikiajoiksi semmoisella välipuheella, etteivät Matti Juhonpoika tahi hänen vaimonsa ja perillisensä saisi kellekään luorettaa torpan tiluksia ja että jos Matti Juhonpoika tahi hänen perillisensä luopuisivat niistä, Tuomas Juhonpojan tahi sen, jolla oli itsetila, oli lunastettava ne sillä hinnalla, johon Aatti Juhonpojan talonkolmannes oli jaossa arvioitu, eli 42 riksillä 28 killingillä 5 1/3 runstykillä hopeata; minkä jälkeen maanmittari 21 päivänä Marraskuuta 1794 oli paaluttanut erilleen torpan tilukset. Maanmittarin sitten asianomaisen määräyksen nojalla Marraskuun 14 päivänä 1870 jakaessa Pietilän talon kahtia Suomas Juhonpojan ja hänen vävynsä Erik Jaakonpojan kesken, jolloin päätila oli jäänyt edelliselle ja Erik Jaakonpoika oli saanut Lähteenmäki nimisen talonpuolikkaan, jätettiin tilan omistajain suostumuksella ja Matti Juhonpojan vaatimuksen mukaisesti hänen torppansa tilukset jakoon ottamatta. Sittemmin oli 14 päivänä Huhtikuuta 1898 Turun ja Porin läänin Kuvernööri määrännyt virkaa toimittavan. Komisionimaanmittarin K. A. Saarisen erottamaan kysymyksenalaisen Mattilaksi nimitetyn torpan päätilasta, mutta riippui toimituksen päättäminen torpan tilusten asemaa koskevasta riitaisuudesta. Frans Pietilälle ja tämän isälte edellämainitussa Loimaan kylässä asuvalle entiselle Talolliselle Kaarle Pietilälle toimitetun haasteen nojalla on Viktor Lähteenmäki Huittisten, Punkalaitumen ja Tampulan pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa, ilmoittaen ettei Mattilan torppaa enää ollut olemassa sekä että hän nykyisin omiste Lähteenmäen tilan, lausunut, että Mattilan torpanoikeus oli siirron kautta joutunut Kaarle Pietilälle ja 166
tältä Frans Pietilälle, joka nykyisin omisti Pietilän tilan, mutta ei lut Matti Juhonpojan perillinen, sekä siis edelläkerrotussa jakotilaisuudessa vuonna 1789 tehdyn sopimuksen perusteella vaatinut Frans ja Kaarle Pietilän velvoittamista Lähteenmäelle luovuttamaan puolet Mattilan torpan hallintaoikeudesta puolta sanotussa jakotilaisuudessa määrättyä lunastushintaa vastaan. Asiasta kuulustettuina ovat Frans ja Kaarle Pietilä ilmoittaen, että Kaarle Pietilä oli kahdella eri kauppakirjalla 31 päivältä Joulukuuta 1881 ja 1 päivältä Huhtikuuta 1898 ostanut Mattilan torpan tilukset yhteensä 4500 markan hinnalla, väittäneet kannetta myöhään nostetuksi vaatien sen hylkäämistä. Siltä varalta ettei Viktor Siihteenmäen kuitenkaan katsettaisi menettäneen kannevaltaansa, ovat Frans ja Kaarle Pietilä huomauttaneet ole vansa Tuomas Juhonpojan jälkeläisiä suoraan alenevassa polvessa; ja kun Mattilan torppa siis ei ollut joutunut pois Matti Juhonpojan suvusta ja Tuomas Juhonpojan oikeus torppaan oli siirtynyt hänen talonosansa eikä Lähteenmäen osan omistajille, sen maksi ja kun Viktor Lähteenmäki missään tapauksessa ei voinut saada torpanoikeutta sillä hinnalla, joka sille ole määrätty sata vuotta takaperin, ovat Frans ja Kaarle Pietilä näilläkin perusteilta vastustaneet kannetta, anoen sen ohessa korvausta oikeudenkäyntikustannuksistansa. Tämän jälkeen on Kihlakunnanoikeus 21 päivänä Lokakuuta 1907. julistamassaan päätöksessä lausunut katsovansa että, koska 9 ja 11 päivänä Huhtikuuta 1789 tehdyssä välipuheessa oli vastakkain asotettu toiselta puolen Matti Juhonpoika ja hänen perilliseniä ja toiselta puolen Tuomas Juhonpoika koko Pietilär talon omistajana ja hänen perillisensä eikä Kaarle Pietilä ollut perintöoikeudella saanut Mattilan torppaa vaan oli ostanut oikeuden siihen mainituilla kahdella kauppakirjalla Matti Juhonpojan perillisiltä, Viktor Lähteenmäellä 167