Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Marraskuun 4 päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tullessa konkurssigutussa, jossa ovat Varatuomari Alfred Holmström, Turun kaupungista, velkojana Kiteen pitäjän Närsäkkälän kylässä asuvan Talollisen Juho Hämäläisen konkurssissa, hakijana sekä Juho Hämäläinen ja hänen konkurssipesänsä muut saamamiehet poisjääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 4 päivänä Marraskuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Juho Hämäläinen oli Kiteen pitäjän karajäkunnan Kihlakunnanoikeudessa asetettu konkurssitilaan ja valvonta konkurssissa tapahtunut 28 päivänä Heinäkuuta 1911, on Kihlakunnanoikeus sittemmin toimitetussa esiinhuudossa pöytäkirjaansa merkin nyt, että 1 päivänä Elokuuta 1911 oli KiLäsnä. J.S. R. B. A. R: B. K. B.,S.S:S. A. Lm 600 No 1512. Pag. 156. R. D. 1912.
teen tuomiokunnan silloiselle virkaatoimittavalle tuomarille postissa saapunut Varatuomari Holmströmin Kiteen tuomiokunnan tuomarille Savonlinnan kaupunkiin osottamat valvon täkirjat, jotka kirjekuoressa olevien pootieimojen mukaan olivat saapuneet Savonlinnan postitoimistoon 26 päivänä Heinäkuuta 1911, sieltä osotetut Kiteen pitäjän käräjjäkunnan kärajäpäikalle, mutta tulleet Kiteen nostitoimistoon vasta kello 7 illalla 28 päivänä samaa kuuta ja sittemmin palautetut mainittuun kaupunkiin siellä vastaan ottajalle toimitettaviksi, sekä että Varatuomari Holmström oli mainituissa valvontakirjoissa anonut, että hänelle Juho Hämäläisen konkurssiin luovu tetuista varoista tuomittaisiin Kuopion läänin Kuvernöörin 19 päivänä Marraskuuta 1910 antaman päätöksen perustöla 1934 markkaa 94 penniä 6 prosentin korkoineen lukien 29 päivästä Helmikuuta 1910,50 markkaa tuomittuja lainha kukuluja sekä 19 markkaa ulosottokustannuksia, vähentämällä kuitenkin velkaa vastaan 12 päivänä Huhtikuuta 1910 maksetut 100 markkaa ja seuranneen Kesäkuun 11 päivänä suoritetut 40 markkaa vaatien Varatuomari Holmström saata valleen etuoikeutta sen omaisuuden arvosta, joka tuon saatavan suorittamiseksi oli velalliselta ulosmitattu 14 päivänä Joulukuuta 1910 Kihlakunnanoikeus on sen jälkeen 10 päivänä Tammikuuta 1912 julistanut tuomion tuossa konkurssissa, ja mitä tuli Varatuomari Holmströmin kerrotulla tavalla tapahtuneeseen valvontaan, on Kihlakunnanoikeus, koska valvontakirjat olivat saapuneet perille vasta valvontapäivän jälkeen, hyljännyt sanotun valvonnan Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Varatuomari Holmström oli vetoamalla saattanut jutun, on 25 päivänä Huhtikuuta 1912 antamallaan tuomiolla jältänyt Kihlakunnanoikeuden tuomion pysyväksi ja velvoittanut Varatuomari Holmströmin suorittamaan Juho Hämäläisen konkurssipesälle maksut kuusi toista markkaa kahdeksankymmentä 601
penniä konkurssipesän kappaleesta Hovioikeuden tuomiota Hovioikeuden tuomioon on Varatuomari Holmström anonut muutosta; minkä jälkeen täällä on asiassa toimitettu suullinen kuulustelu Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Varatuomari Holmström ole esiintuonut syytä muut taa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Johannes Pesonen. K. R. Helanen. Johannes Pesonen. K. R. Helanen. A. E. Ollleuvara K. Auer jullig taraste Alfred Lindström Den 5. November 1912. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommet växelmål emellan Handelsföreningen i Kristinestad, sökande, samt bankaktiebolaget Wasa Aktio Bank i Nikolaistad, svarande: "Sifven uti Justitiedepartementet den 5. November 1912. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Vid Rådstufvurätten i Kristinestad har å Wasa Aktie Banks vägnar yrats, att Handelsföreningen i Kristinestad måtte åläggas att på grund af n utaf Handlanden Emil Axelin den 17. Maj 1910. utställd och å Kandelsföreningens vägnar af dess viceordförande Handlanden Konrad Sundman godkänd växel till banken utgifva 000. mark jämle ränta och växelprovision samt ersättning för protastoch rättegångskostnaderna Sedan Handelsföreningen uti afgifdet svaromål motsagt käromålet samt Bfde f. d. Bde R. H. R. F. 602 Pag 335. R. 1911.
Handlanden Sundman blifvit i saken hörd, har Rådstufvurätten medels den 30. Januari 1911. ålsagdt utslag utlåtit sig i målet och på upptagna skäl ålagt Handelsföreningen att emot återbekommande af originala Växeln och behörigt kvitto till Wasa Iktie Bank utgifva fordrade åtta tusen mark jämte sex procents rän ta därå från värdelns förfallodag den 17. September 1910. till dess full betalning följde och en tredjedels progenl i provision samt att därhos med sjuttiofem mark ersätta banken dess protost - och rättegångskostnader Hefrätten, under hvars pröfning Handelsföreningen i Kristinestad vadeväg dragit målet, har medels dom den 20. Oktober 1911., enär ifrågavarande af Handlanden Axelin utställda växel godkänts å Handelsföreningens vägnar åt föreningens viceordförande Handlanden Sundman samt någon anmärkning icke gjorts emot den tecknade deemplens gillighet i förmelle hänseende, låtit bero vid det slut, hvari Rådstuf purätten i saken stannat, jämte det Handelsföreningen ålagts att med femtio mark ersätta Wasa Aktie Bank, dess för målet i Hofrätten hafda kostnader. Uti Hofrättens dom har Handelsföreningen i Kristinestad anhållit om ändring medels hit ingifven deduktion, den Wasa Akter Bank bemöll. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och emedan Handlanden Sundman, som väl under ifrågavarande tid varit Handelsförningens i Kristinestad vidordförande, i denna sin egenskap icke egt befogenhet att ingå för föreningen bindande skuldförbindelse, ty och då ej ens påställs, att Handlanden Sundman blifvit af föreningen eller dess fullmäktige benmyndigad att å föreningens vägnar godkänna ifrågavarande växel, pröfvar Kejserliga Senaten rättvist, med upphäfvande af Hofrättens dom och Rådstufvurät603
tens utslag, förkasta Wasa AktieBanks i målet utförda talan. Det alle, som vederbör, till efterrättelse lånder Kejserliga Senaten för Finland: Hinten Saarinen B. Amberg. Alfred Luksiala K. Auer K. R. Helanen Oimi Falck. Marraskuun 5 päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa talonkaupan purkamista koskevassa jutussa, jossa ovat Talollisenpoika Ilmari Donatus Heikkilä, Palmion pitäjän Sukselan kylästä, hakijana sekä Talollinen Juho Vihtori Lehtinen ja hänen vaimonsa Suoma Lehtinen. Halikon pitäjästä, saapuville tulleina, mutta mainitussa Sukselan kylässä asuvat Talollinen Jalmari Heimo ja hänen vaimonsa Hilma Heimo poisjääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 5 päivänä Marraskuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itsellen sä esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Haastatettuaan Juho Vihtori ja luoma Lehtisen sekä Jalmari ja Hilma Heimon Palmion, Piikkiön ja Kaarinan pitäjien käräjäkunLäsnä: P. A. - J. P. - A. R. J. S. 604 No 1522. Pag. 233. R.S. 1910.
nan Kihlakunnanoikeuteen on Ilmari Donatus Heikkilä siellä lausunut että hän oli 14 päivänä Kesäkuuta 1906 myynyt Juho Vihtori ja Suoma Lehtiselle Siikselan kylässä omistaman sa Heikkilän 7/9 manttaalin ratsutilan kasvavine laihoineen ja irtaimistoineen 2000 markan hinnasta; mutta koska Ilmari Donatus Heikkilä, joka oli syntynyt 7 päivänä Elokuuta 1885, kaupan tapahtuessa oli ollut vajaraltainen eikä hän täysivaltaiseksi tultuaan tuota kauppaa hyväksynyt, on Heikkilä vaatinut että sanottu kauppa julistettaisiin mitättömäksi sekä että Juho Vihtori ja Suoma Lehtinen ynnä Jalmari ja Hilma Heimo, joille Lehtiset 3 päivänä Heinäkuuta 1907 olivat vuorestaan myyneet Heikkilän talon, velvoitettaisiin luovuttamaan Ilmari Ponatus Heikkilälle takaisin sanottu talo irtaimistoineen. Kannetta ovat Juho Vihtori ja Suoma Lehtinen sekä Jalmari ja Hilma Heimo vastustaneet; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus on 30 päivänä Huhtikuuta 1908 julistamallaan päätöksellä, siinä mainituista syistä, julistanut kysymyksessä olevan talonkaupan piretuksi sekä velvoittanut Juho Vihtori ja Suoma Lehtisen ynnä Jalmari ja Hilma Heimon luovuttamaan Ilmari Donatus Heikkilälle takaisin kaiken 14 päivänä Kesäkuuta 1906 tehdyllä kauppakirjalla heille siirretyn maisuuden sitä vastaan että Ilmari Senatus Heikkilä suorittaisi takaisin nostamansa kauppahinnan ja luopui si muista hänelle kaupasta ehkä johtuvista eduista. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Vihtori Lehtinen vaimoinensa oli vetoa. malla saattanut jutun, on 20 päivänä Kesäkuuta 1910 antamassaan tuomiossa lausunut tosin näytetyksi, että Ilmari Ponatus Heikkilä vajavaltaisena oli edellämainitulla kauppakirjalla 14 päivältä Kesäkuuta 1906 Juho Vihtori ja Suoma Lehtiselle myynyt Heikkilän ratsutilan; mutta koska hän sittemmin lailliseen ikään tultuaan oli 8 päivänä 603
Kesäkuuta 1907 Lehtisiltä nostanut tilan kauppasumman jäännöksen ja hänen siis oli katsottava täysivaltaisena hyväksyneen kaupan, on Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljännyt Ilmari Donatus Heikkilän kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Ilmari Donatus Heikkiläänonut muutosta perustelmalla, johon Juho Vihtori ja Suoma Lehtinen ovat vastanneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Ilmari Ponatus Heikkilä ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden tuomista, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Ilmari Jonatus Heikkilä suorittamaan Juho Vihtori ja Suoma Lehtiselle, heillä jutun vuoksi täällä olleiden kustannusten korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin Johannes Pesonen. Walter Andersin Johannes Pesonen. A. V. Ollusavaara julin varaste 44 Alfred Lindström. Marraskuun 6 päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tullessa ulosmittauksen kumoa mista koskevassa jutussa, jossa ovat Talollinen Matti Hanninen eli Lamminmäki, Saarijärven pitäjän Mahlun kylästä, hakijana sekä sanotussa pitäjässä olleen Saarijärven Osuusmeijeri r. 1. nimisen osuuskunnan konkurssiin luovutetun pesän toimitsijamiehet, mainitun pitäjän Saarijärven kylässä asuvat Konttoristi Anton Adiel Lilius ja Talollinen Matti Rossi ynnä Hovioikeudenauskultantti Karl Pojelke Maalahden pitäjästä, vastaa jina: Annettu Oikeusosastossa 6 päivänä Marraskuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä mikäti nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Kruununnimismies Jo han Wilhelm Fl. kman oli 25 päiläsnä: S.S. - A. S. - R. H. - K. A. 606 No 1525. 2/5 65. R. D. 1912
vänä Tammikuuta 1911. ulosmitannut Matti Hänniseltä neljä lehmää ja yhden hevosen niiden 472 markan 39 pennin suorittamiseksi, jotka Hänninen Saarijärven Osuusmeijerin konkurssipesän hallinnon vuonna 1910 laatiman ositteluohjelman mukaan oli konkurssipesälle suorittava osuusja lisämaksunjäännöstä kolmelta toista osuudelta, niin on Matti Hänninen haastatettuaan yllä mainitun konkurssipesän toimitsijamiehet Saarijärven ja Uuraisten pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen sillä vaatinut ulosmittausta kumottavaksi, koska edellämainitut maksut oli laittomasti pantu hänen suoritettaviksensa, hän kun ei ollut 10 päivänä Heinäkuuta 1901 annetun Osuustoimintalain 2, 11 ja 33 SS:n säätämässä järjestyksessä osuus kuntaan liittynyt; ja on Matti Hänninen sen ohessa anonut har vausta oikeudenkäyntikustannuksistaan. Kannetta vastustaen ovat Konttoristi Lilius ja hänen asiakumppaninsa esiintuoneet muun muassa, että Matti Hänninen oli keväällä vuonna 1905 kirjoittanut nimensä ja lehmälukunsa jäsenten keräämiseksi silloin perustettavaksi aiottuun osuusmeijeniin liikkeelle pantuun luetteloon sellaisin valtuutuksen, että hänen nimikirjoituksensa, joka oli sitova jos osuuskunta perustettaisiin, saatiin tuosta luettelosta siirtää siihen 30 pimuskirjaan, joka osuuskuntaa perustettäessä oli laadittava. Kihlakunnanoikeus on 19 päivänä Huhtikuuta 1911. julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla kumonnut valituksena laisen ulosmittauksen sekä velvoittanut Saarijärven Osuusmei jerin konkurssipesän kahdella kymmenettäviidellä markalla korvaamaan Matti Hännisen oikeuden käymiskulungit. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Konttoristi Lilius ja hänen asiakumppanin 607
sa olivat vetoamalla saattanut jutun, on 26 päivänä Tammikuuta 1912. antamallaan tuomiolla katsonut selville käyneen, että sittenkun Matti Hänninen oli keväällä vuonna 1905 merkinnyt nimensä ja lehmätukunsa siihen luetteloon, johon puheenalaiseen hankkeessa olluseen osuusmeijeriin jäseniksi aikovat oli vat kirjoittaneet nimensä ja lehmälukunsa, oli Matti Hännisen nimikirjoitus siirretty siihen sopimus kirjaan, joka 10 päivänä Marraskuuta 1905 pidetyssä osuuskunnan perustavassa kokouksessa oli laadittu, ja että Matti Hänninen sitten oli uorittanut osuuskunnalle sääntöjen nukaisen makseen, kaksi markkaa osuudelta, eli hänen lehmälukuansa vastaavalta kolmellatoista osuudelta yhteensä kaksikymmentäkuusi markkna, kuin myöskin osuuskunnan pää töksen mukaisesti 15 päivänä Huhtikuuta 1908 ottanut ännä 1907 vuoden liikelappion maksamiseen kahdellakymmenellakuudella markalla, sekä että Matti Hänninen oli jäsenenä ollut läsnä kahdessa osuuskunnan kokouksessa ja kuljottanut meijeriin maitoa perien siitä maksuin, mihin nähden ja koska Matti Hänninen siis oli pidettävä Saari järven osuusmeijerin r. 1. jäsenenä eikä Hänninen ollut asianmukaisesti moittineet sanotun osuusmeijerin konkurssihatlinnon laatimaa ositteluohjelmaa, Hovioikeus, humolen Kihlakunnanoikeuden päätöksen, on hyljännyt Matti Heinnisen kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Matti Hänninen anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Konttoristi Lilius ja hänen asiakumppaninsa ovat vastannet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut lainän julun ja katsoo, ellei Matti Hänninen oli esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Matti Hänninen suorittamaan Konttoristille Litiukselle ja hänen asiakumppaneilleen korvaukseksi heillä täällä jutun vuoksi otbista kuluista kuusikymmen608
K. Auer. Väinö Falck. täviisi markkaa. Tätä kaikki asiano mäiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Santen Karinen Alfred Lillksiala. Lauten Karinen Alfred Lillksiala. B. Anneberg K. R. Helanen. B. Annberg K. R. Helanen. Den 8 November 1912. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisions skilling, från Kejserlige Alo Hofrätt inkommit fordringsmål mellan Jurisukiasgekandida son Aksel Castrén, från Helsing ters stad, sökande, samt JurisStuderanden Väinö Parmanen från staden Kristinestad, uti lupen varande: Gifven i Justiliedepartementet den 8 November 1912. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i mälet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtal följande. Sedan Handlanden Anders Åberg, från Kristinestad, enligt tvenne kontrakt dagtecknade, det ena den 9 Juni 1901 och det andra den 22 därpå följande November, åt Studeranden Parmanen och Jurisutriusgekandela ten lastrén uppdragit att klandra ett af aflidne Studeranden Thor Sellen i lifstiden den 9 Februari 1901 upprättadt testamente samt utfäst sig att, 6 plr. 8. 1. för - A. B. - R.t. E. Th. 509 No 1540. Pag. 120. R. 1910.
därest den afsedda klandertvisten vannes, till Parmanen och lastrén i arf vode och ersättning för deras i saken hafda kostnader erlägga sammanlagdt 5000 mark samt Handlanden Åbergs broren sedermera aflidne Elis Wilhelm Åberg, från Sastmola socken, hvilken efter land landen Åbergs under rättegången tima de frånfälle i egenskap af dennes rättsinnehafvare fortsatt omordade testamentsklander, till Jurisutriusgakandidaten Carlén den 22 December 1904 utfärdat en förbindelse att, derest Castrén vanne nämnda rättegång, till Castrén, se dan Åberg omhänderfinge sitt arf efter Studeranden Soltin, ålägga 1000 mark, för hvilket arfvinge lastrén jämväl eg de biträda Åberg tills denne fått sin arfvandel efter Studeranden Tallin utbruten, så har Studeranden Parmannen, under förmälan, att målet i slutet af November 1904 afgjorts i Kejserliga Senaten till Åbergs fördel, samt att Jurisutringsehandidaten Castrén den 10 Maj 1905 lyftat det af honom betin gade arfvedet, 10,000 mark. vid Råd stufvurätten i Helsingfors stad yrkat förisutriusgrikandelidaten Costréns åläggan de att enligt parterne emellan träffadt af tal om det kontrakerade arfvodets fördel ning till Parmanen utgifva hälften af i sådant afseende utfästa till mark med 2500 mark jämte ränta, hvarhos Parmanen anhållit om ersättning för rätte gångskostnaderna I saken hörd, har furisutiusgekan dedaten Castrén medgifvit riktigheten af förstnämnda henne kontrakt, men metsagt krafvet, emedan förenämnda 1000 mark icke omfattade det belopp som Axel Åberg till parterne i förenämndt afseende utfäst, samt Stude randen Parmanen förty egde utseka sitt ifrågavarande arfvode icke af lastrén, utan af Axel Ålegs rättsinnehafvare. Rådstufvurätten har medelst den 21 Maj 1907 afkunnadt utslag utlå lit sig i saken och, emedan aflidne Handlanden Ålag, som anhängig gjort ifrågakomna testamentsklander, öfver lämnat åt parterne gemensamt att 610
åsom ombud för sig drifva målet och utfäst rig att, för den händelse målet slut ligen komme att till hans förmån af göras, åt parterne i arfvode utbetala femtusen mark, hvilket belopp jämväl enligt parterne emellan träffad öfverenskommelse skulle dem emellan jämnl fördelas; ty och som Rådstufvurätten funnit den omständigheten att bevis utriusgerkondidaten Castrén af Elis Wilhelm Ålag, hvilken efter landlan den Åbergs under nämnda rättegångs förlopp timade frånfälle i egenskap af dennes rättsinnehafvare fortsatt procenten, för drifvandet af densamma betingat sig ett förhöjdt arfvede af tietusen mark, icke invärka på Studeranden Parmanens rätt till erhållande af hälften utaf det belopp, som uppsprungligen blifvit utfäst såsom godtgörelse för utförandet af rättegången, har Rådstufvurätten ålagt Juris utriusspekandidaten Carlén, den der obestridt uppburit emordade tiotusen mark, att emot kvitto genast till Studeranden Parmanen däraf utbetala tvåtusen femhundra mark med fem procents årlig ränta därå från lagsökningsdagen den 20 Juli 1906. tills full betalning följde, samt att därhos med fyrahundra mark ersätta Parmanen dennes kostnader rättegången Hefrätten, under hvars pröfning förisutriusgrikondidaten Castrén väderag dragit målet, har uti dem den 8 April 1910 låtit före vid häd dufvurättens utslag, jämte det föres utriusqvikandidaten Castrén ålagts att ersätta Studeranden Parhunen hans för målet i lopatten hafda kostnader med sextio mark Uti kapellens dem har Jurisutriusgekondidaten lastrén anhållit om ändring Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och sin ner Jurisutiusgrekandiduten laström icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förty kommer att för blifva. det alle, som vederbör, till 611
efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: Walter Andersin. A. V. Olluluvaara. Johannes Pesonen. K. Auer E. Thesleff. Marraskuun 8. päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, korvausta koskevassa jutussa, jossa Korkeakosken tehtaalla Oriveden pitäjässä asuva Konttoripäällikki Juho Wilhelm Pyhälä on hakijana sekä Kuopion kaupungin Rahatoimikamari poisjääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 8. päivänä Marraskuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itselteen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Kuopion kaupungin Raastuvanoikeudessa on Juho Wilhelm Pyhälä lausunut, että kaupungin Mahatoimikamari oli Lokakuussa vuonna 1899. korotuttanut kauppakatua mainitussa kaupungissa niin että Viipuri Petter Fridolf Snellmanin omistama, tontilla No 75. mainitun kadun varella sijaitseva puusta tehty asuinrakenläsnä: W. A. - A. F. P. - K. AE. Th. 31to 1542. Pag. 160. R. D. 1910.
nus puolen metrin korkeudelta oli niittynyt soraan ja sen permannot joutuneet korotetun katupinnan alapuolelle, josta syystä mainittu rakennus oli piirittava ja uudelleen rakennettava, sekä että Petter Fridolf Snellman välikirjalla Tämän Lokakuun 28. päivältä oli myynyt ja luovuttanut oikeutensa saada korvausta ladun korottamisesta hänelle tulleesta vahingosta Kultasappa Berndt Josefet Knuutiselle, joka taasen välikirjaan merkityllä siirrolla 13. päivältä Maaliskuuta 1904. oli luovut tanut tuon oikeuden Juho Wilhelm Pyhälälle; ja koska rakennuksen purkamisesta ja uudelleen rakentamisesta sekä pihamaan täyttä misestä oikeutuvat kustannukset Juho Wilhelm Pyhälän 28. päivänä Lokakuuta 1904. toimittamassa katselmuksessa oli arvioitu kaikkiaan 15,000. markkaan, siihen myös luettuna asunnon vuokra rakennusajalta, on Juho Wilhelm Ryhälä, katsoen Kuopion kaupunki kunnan velvolliseksi maksamaan Pyhälälle hänen kärsimänsä vahingon korvaukseksi äskenmainitun rahamäärän, vaatinut Raha toimikamaria velvoitettavaksi kaupunkikunnan varoista Pyhälälle suorittamaan 15,000. markkaa ynnä korvaamaan hänen oikeuden käyntikustannuksensa. kannetta on Rahatoimikamarin puolesta vastustettu. Sittenkun Petter Fridolf Snellmania ja hänen konkumpisänsä toimitsijamiestä Berndt Jafet Knuutista kuin myöskin Knuutisen konkurssiin luovuteteen pesän toimitsijamiestä Saratuomari Edvard Möllforsia ja puheenalaisen talon uutta omistajaa Kelloseppä Johan Richard Wartiaista oli asiassa kuulustettu, on Maastuvanoikeus 3. päivänä Heinäkuuta 1905. julistamaltaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt kanteen613
Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Wilhelm Pyhälä oli vetoama la saattanut jutun, on tuomiolla 21. päivänä Huhtikuuta 1910. ratkaissut asian ja, koskei oltu näytetty että edellämainittua Kauppakatua olisi sen varrolla sijailsevan kyseessä olevan talon No 75. kohdalla. korotettu siihen aikaan bun Petter Fridolf Snellman omisti sanotun talon, jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johon Maastuvanoikeus oli johtunut, sekä velvoittanut Juho Wilhelm Pyhälän Kuopion kaupungin Ruhatoimikamarille suorittamaan maksut, yksitoista markkaa kahdeksankymmentä penniä, Raha toimikamarin kappaleesta Hovi oikeuden tuomiota. Hovioikeuden tuomioon on Juho Wilhelm Pyhälä anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo tosen näytetyksi, että kauppakden puheeksi tullut korottaminen talon No 75. kohdalla on tapahtunut ennenkun mainittu talo 22. päivänä Tammikuuta 1900. tapahtuneessa pakkohuutokaupassa oli myyty Kelloseppä Wartiaiselle, mutta koska ei ole selvitetty että Petter Fridolf Snellman omistaessaan sanotun talon olisi sen rahinnusten purkamiseen ja uudestaan rakentamiseen pannut mitään kustannuksia tahi että Snellmanille, jonka mahdolliseen oikeuteen höivauksensaantiin Juho Wilhelm Pyhälä on perustanut puheenalaisen vaatimuksensa, olisi hoitunut muuta vahinkoa kadun korottamisesta, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi jättää sen loppupää töksen pysyväksi, johon Oikeudet ovat jutussa johtuneet. Tätä kaikhi asianomaiset noudattukset. Keisarillinen Suomen Sergeanti Walter Andersin. Johannes Pesonen. Alfred Kiuksiala. R. Auer 614
Den 8. November 1912. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål emellan Handlanden Johan Emil Helenius, från Tavastehus stad, sökande, samt Aktiebolaget Granit, i Hango stad, svarande, angående arrendekontrakts förklarande för ogiltigt och ersättning: Gifven i Justitiedepartementet den 8. November 1912. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Medelst kontrakt, som saknar dagteckning, hafva Bonden Johan Johansson Alikyyppärä och hans hustru Sofia Alikyyppärä från Alihyyggä rå skattehemman No 13. i Hyvinge by af Nurmijärvi socken åt Entregrenören August Arvela på femtio års tid utarrenderat ett omräde om en half hektar af västra delen utaf Huokola berg, hvilket enrädes råer August Arvela egde efter godtfinnande läsnä: S.S. - B.t. K. H. A. R. (B. F. M. No 154. Pag. 280. R.D. 1779.