Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
korvaamaan asianajotoimiston oikeudenkäyntikulungit. Asiasta kuultuna on Johan Albanus etuu, kieltäen tilanneensa puheenalaisia kaakeleita, selittänyt niiden kyllä tulleen hänen omistamaansa uutisrakennukseen käytetyiksi, mutta kun rakennus oli annettu urakalla tehtäväksi Rakennusmestari Hugo Dahlgrenille, jolle Auer oli urakkasumman kokonaan suorittanut, on Auer anonut kannetta hyljättäväksi. Raastuvanoikeus, jossa myös Makennusmestari Dahlgrenia oli asiasta kuultu, on Tammikuun 15. päivänä 1912. julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljannyt Asianajotoimistön Airanen & Mestestonen kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Asianajotoimisto Airanen & Mesterton oli vetoamalla saattanut jutun, on Lokakuun 31. päivänä 1913. antanut tuomion asiaan; ja koska Johan Albunus etuer oli myöntänyt, että kysymyksessä olevat kaakelit olivat tulleet hänen hyväksensä, sentähden ja kun Auer ei ollut näyttänyt että Kauppias Kaasinen olisi suostunut perimään niiden hinnan Rakennusmestari Dahlgrenilta, Hovioikeus on, kumoten Raastuvanoikeuden päätöksen, velvoittanut Johan Albanus Auteren kuitin saadessaan Asianajotoimistolle Airanen i Mestertonille suorittamaan vaaditut kolmesataa yhdeksänkymmentäviisi markkaa korboineen viisi sadalle haastepäivästä Lokakuun 17. päivästä 1911. täyden maksun tapahtumiseen, sekä palkitsemaan asianajotoimiston Raastuvanoikeudessa asiasta olleet kustannukset seitsemälläkymmenelläviidellä markalla. Hovioikeuden tuomioon on Johan Albanus Auer anonut muutosta perustelmalla, johon Asianajotoimesta Auranen v. Mesterton on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Johan Albanus etner de esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomio788
ta, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Johan Athanus i Auer suorottamaan Asianajotoimistolle Airanen saMestertonille, korvaukseksi sillä jutun vuoksi täällä olleista kuluista, seitsemankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: tois Ivanborki Alfred Liukseala tois Ivanborki Alfred Liukseala R. Anneberg. A. W. Lillinnala. R. Arneberg. A. W. Littblifman. Samuli Koski. 1/4 Matti Syrjänen Elokuun 9 päivänä 1915 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta lulleessa kalaveden jaon oikaisemista koskevassa jutussa, jossa Tilanomistajat Lehtori Jaakko Länkelä, Herastuomari Topias Tahvonen sekä Vihtori ja Juho Jalmari Rauhaniemi, Jyväskylän pitäjän Jyvaskylän kylästä, ynnä Topias Salonen ja Juho Aleksis Korpela saman pitäjän Korttajärven kylästä. yhteisesti ovat hakijana sekä Aktiebolaget Finland Joelf: meniminen puutavaravihti Laukaan pitäjästä ja Professori Allan Serlachius, Helsingin kaupungista, saapuville tuttima mutta sanotussa Jyväskylän kylässä asuva Klanomistaja Matti Kallenpoika Jääskeläinen, poisjäänienä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa Elokuun 9 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on otteen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikä Läsnå: F. S. 2. B. A. - A. R. T. K. SS. 20. 7892 No 1461 sivu 134 R. D. 1912.
li nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Määrättynä toimittamaan kala veden jako Jyväskylän pitäjässä olevassa Äijälän jakokunnassa, on Varamaanmittari Johan Fredrik Karpio Joulukuun 30 päivänä 1909 loppuun saattanut jakotoimituksen; ja on Talollinen Kalle Hovila, joka silloin omisti jakokuntaan kuuluvan Turan verotalon No 1 Jyväskylän kylässä ilmoitettuaan Waasan läänin Kuvernöörille tyytymättömyyttä toimitukseen, saamansa osaluksen mukaan haastaltanut jakokunnan muut osakkaat, Lehtori Länkelän, Topias Tahvosen, Vihtori ja Juho Jalmari Rauhaniemen, Topias Salosen, Juho Aleksis Korpelan, osakeyhtiön Aktiebolaget Finland Weod C: ny, Professori Serlachiuksen sekä mainitussa Korttajärven kylässä asuvan Talollisen Otto Lievosen Jyväskylän, Peläjäveden ja Toivakan pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen sekä siellä lausunut, että jakotoimituksessa jyvityttäessä sitä osaa Haapaniemen vistaa, joka käsitti vesialueen Lauriniemen talon etelärajasta Huutokallion niimeen ja oli jaettu kuuluvaksi Turan verotaloon, jyväluvut oli kerrottu luovilla viisi ja kolme syystä että alueen omistajalla olisi kalavedesta hyötyä sikäli, että Pohjois - Päijänteen Lauttausyhtiö kala veden käyttämisestä suoritti sanotun tilan omistajalle vuotuista vuokraa, mutta että kerrottu jyvälukujen koottaminen oli ollut oikeeton, koska samottua vuokramaksua ei voitu pitää minään lisähyötynä, vaan oli ainoastaan korvausta mainitulle yhtiölle myönnetyistä eduista sekä siitä vähingosta, jonka yhtiön harjoittama lauttausliike matkaansaattoi vedelle, rannalle ja viljelyksille kuin myöskin siitä hoitasta, ettei tukkiliikkeen vuoksi voitu puheenalaisella vesialueella harjoittaa kalanpyyntiä, minkä vuoksi ja kun sanottu vuukramaksu sitäpaitsi ei ollut vakinaista laatua vaan suoritettiin Kalle Hovilalle tämän ja yhtiön välillä Tou790
kokuun 16 päivänä 1907 tehdyn välipuheen nojalla, jonka voimassa olo kestiainoastaan 1916 vuoden loppuun, ja melkein varma oli ettei sitä tuon ajan umpeen kuluttua enää uudistettaisi Kalle Hovila on vaatinut, että kerrot tu jyvälukujen korottaminen poistettaisiin ja jako toimitettaisiin siten muutettujen jyvälukujen perusteella. Lehtori Länkelä, Topias Tahvonen, Vihtori ja Juho Jalmari Rauhaniemi, Juho Aleksis Korpela, Otto Lievonen ja Topias Salonen ovat kannetta vastustaneet väittäen että mainitun vesialueen käyttämisestä aina olisi maanomistajalle suoritettava samallainen vuokramaksu, koska sitä vastoisuudessakin tarvittaisiin tukkilauttoin kokomiseen ja että useinmainittua maksua siis täydellä syyttä voitiin pitää vakinaisena etuna, mutta Aktiebolaget Finland Karl C:ny ja Professori Serlachius ovat ilmoittaneet hyväksyvänsä Kalle Hovilan vaatimuksen sillä ehdolla että osakeyhtiön ja Serlachiuksen omistamille tiloille jaettujen vesialueiden jyväluvut myöskin muutettaisiin samalla tavalla. Oikeudenkäynnin kestäessä on Kalle Hovila ilmoittanut myyneensä Turan verotalon pojalleen Matti Jääskeläiselle, ja on hänet siitä syystä pyynnöstään erotettu jutusta, minkä jälkeen Matti Jääskeläinen Turan verotalon omistajana, on jatkanut Kalle Hovilan kannetta. Kuulusteltuaan Varamaanmittari Karpiola asiasta on Kihlakunnanoikeus Helmikuun 11 päivänä 1911 julistamallaan päätöksellä ratkaissut jutun. ja koskei sitä vuokramaksua, mikä yllämainitun välikirjan mukaan oli suoritettava Turan verotalon omistajalle Pohjois Päijänteen Lauttaus yhtiölle myönnetystä oikeudesta sahatukkeen kuljettamiseen ja seisottamiseet talon kalavesilla voitu pitää sellaisena vakinaisena etuna, josta puhtaan 23 päivänä Heinäkuuta 1902 annetun määräyksiä välinajasta vedessä ja vesialu een jaosta sisältävän lain 13 SS:ssä, vaan se oikeastaan oli vain satunnaista tuloa, 7912
jota ei olisi pitänyt ottaa lukuun puheenalaisessa jyvityksessä, sentähden ja koska kumminkin niin oli tapahtunut ja siten oli loukattu Turan verotalon omistajan Matti Jääskeläisen oikeutta, on Kihlakunnanoikeus määrännyt puheena olevan jaon oikaistavaksi siten että Matti Jääskeläiselle kuuluva vesialue oli, toimitetun jyvityksen esteenä olematta uudelleen arvosteltava sanotun lain12 SS:ssä määrättyjen perusteiden mukaan ilman mitään ylläkerrotusta vuokramaksusta johtuvaa korotusta, ja oli jaossa sitten muuten laillisesti meneteltävä Henoikeus jonka tutkittavaksi Lehtori Länkelä, Topias Tahvonen, Vihtori ja Juho Jalmari Rauhaniemi, Juho Aleksis Korpela Otto Lievonen ja Topias Salonen olivat veteamalla raattaneet jutun, on Maaliskuun 29. päivänä 1912 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Lehlvi Länkelän ja hänen myöläpuolen sa suorittamaan Matti Jääskelaiselle lunastuksen hänen kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota kaksikymmentäkaksi markkaa kolmekymmentä penniä. Hovioikeuden tuomioen ovat Lehtori Länkelä ja hänen Hovioikeudessa olleet asiakumppaninsa paitsi Otto Lievonen anoneet muutosta perustelmatta, johon osa keyhtiö Aktiebolaget Finland NordC:ny ja Professori Serlachius ovat vastanneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei siinä ole esitetty aiheellista syytä muuttaa puheena olevaa Varamaanmittari Karpion toimittamaa kalaveden jyvitystä, minkä vuoksi Keisarillinen Senaatti harkitsee oikeaksi, kumolen Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, kyljätä Matti Jääskeläisen jutussa ajaman kanteen. Tätä 792
kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: tina Tuonikoski Alfred Luuksiala tina Tuonikoski Alfred Luuksiala B. Anmberg. A. J. L. K. Lillavaara. B. Anmberg. A. J. L. K. Lillavaara. Samuli Koski. Valterö.j Parviainen Elokuun 9 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen, Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillises ta Wiipurin Hovioikeudesta tullossa velkomisjutussa, jossa ovat Uudenkirkon pitäjän Piippolan kylässä asuvat Kauppi aanleski Edokia Timosajevna Savina ja hänen sisarensa Leskijouva Uljana Timofgiorna Pekolova hakijoina sekä saman pitäjän. Metsäkylästä kotoisin oleva Palstatilallinen Tahvo Moberg vastaajana: Annettu Oikeus osastossa Elokuun 9 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut seuraavat tiedot: Uudenkirkon pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Tahvo Moberg lausumut, että Eodokia Tavina ja Uljana Sekolova, jotka yhteisesti olivat omistaneet verotilan No 2 yllämainitun pitäjän Leistilan kylässä, olivat vuonna 1909 antaneet Tahvo Mobergille toimeksi välittää sanotun tilan Säsnä: F. S. 1. l. R. B. K.S.G. U. S. 19/1462. Pag. 218 R. D. 1913.
myynnin ja sitoutunut siitä suorittamaan Åobergille kaupanvilityspalkkiaksi viisi prosenttia tilasta maksettavasta kauppahinnasta; ja koska Tahvo Moberg sitten olikin hankkinut mainitulle tilalle ostajan, eronsaannen Everstin Wähim Petsovitseh Plaksinin jolle Evedokia Savina ja Uljana Sokolova olivat keväällä vuonna 1910 myyneet tilan 700 ruplan hinnasta, ja Tahvo Aloberg siis oli palkkioksi kaupan väliltämisestä saapa 350 ruplaa, en Tahvo Aloberg vaatinut, että Evdokia Savina ja Uljana Sokolova velvoitettaisiin Albertle maksamaan sanottu rahamäärä korkoineen sekä korvaamaan hänen kulunkinsa oikeuden käynnissä. Asiasta kuultuina ovat Evdokin Savina ja Uljana Sokolova vastustaneet kannetta. Kihlakunnanoikeus, jossa Everti Kaksinia myös on asiassa kuulusteltu, on Lokakuun 21 päivänä 1911 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt Sahvo Moderain kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Tahvo Moberg velvamalla oli saattanut jutun, on tuomiossa Kesäkuun 30 päivältä 1913 lausunut ettei kysymyksen tulleen kaupan välittämisestä ja Tahvo Alobergille tulevasta välityspalkki osta tosin oltu selvitetty asianosaisten kesken tehdyn sitovaa välipuhelta, mutta kuin oli näytetty, että Evdokia Savina oli todistajana asiassa kuulustetulla Heikki Torkkelilla annat tanut Tahvo Albertle liideksi okvansa halukas jättämään puheena laisen kaupan välittämisen Tahvo Åbobergin toimeksi ja maksavansa Mobergille välityspalkkion, sentähden ja kun Evedekia Savina ja Uljana Sokolova, myydessään tilan Tahvo Åbobergin hankkimalle ostajalle, olivat tietäneet Åobergin toimineen tuon hänpan välittäjänä, on Hovioikeus kunneten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, velvoittanut Evookia Savinan ja Uljana Sekolovan, jotka niin ollen olivat sanotussa kaupassa käyttäneet hyväksensä Uti 754
Tahvo Mobergin välitystä, yhteisesti tahi kummalla varoja oli, suorittamaan Tahvo Alobergille palkkioksi tästä välitystoimesta häskinnan mukaan kaksi prosenttia tilan riidattomasta kauppasummasta 700 ruplasta eli siis sata neljäkymmentä ruplaa senäjän rahaa viiden prosentin korkoineen oikeuden käynnin alusta Toukokuun 14 päivästä 1910 joko sanotussa rahalajissa tahi, Suomen rahassa maksuaikana käyrän keussin mukaan sekä sen ohessa kahdelläsadalla markalla korvaamaan Tahvo Åboegin. Kihlakunnanoikeudes sa kärsimät oikeudenkäyntikulut. Hovioikeuden tuomioen ovat Evdokia Savina ja Uljana Sokolova anonut muutosta perustelmalla, johon Tahvo Åboeg en vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän, jutun ja katsoo, etteivät Evolo kia Savina ja Uljana Sokolova ole esittäneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiola, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Evdokia Savina ja Ulja na Sokolova yhteisvastuullisesti suorit1. Matti Syrjänen tamaan Tahvo Albertle, korvaukseksi hänellä jutun vuoksi täällä ollais ta kuluista, seitsemänkymmentä markkaa, Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: tiin Kaarikoski Alfred Luksiala tiin Kaarikoski Alfred Luksiala B. Anneberg. Samuli Koski. A. V. Cullenvaara 795a
Elokuun 10 päivänä 1915. No 1471 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa korvausta koskevas sa jutussa, jossa ovat Aktiebolaget Tornator niminen osakeyhtiö, Ruokolahden pitäjästä, hakijana sekä Talolli nen Sakarias Ahonen, Rantasalmen pitäjän Tuusmäen kylästä, vastaajana: Annet tu Oikeusosastossa 10 päivänä Elokuuta 1915 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikä li nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Rantasalmen ja Kangaslammen pitäjäin kärijäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Sakarias Ahonen lausunut että sittenkun Ahonen ja hänen vaimonsa Hilda Kämäräinen olivat 3 päivänä Heinäkuuta 1903 tehdyllä välikirjalla oikeuttaneet osakeyhtiön Aktiehela yt Tornator välikirjassa mainituilla Läsnä: W. A. J. P. - K. H. K. A M. S. Pag. 229 R. D. 1912.
ehdoilla kuuden vuoden aikana hakuut tamaan ja vedättämään pois kaikki siinä mainittua suuruutta olevat puut eräältä Sakarias Ahosen ja Hilda Kämäräisen omistamaan perintötaloon No 24 sanotussa Tuusmäen kylässä kuuluvalta, Kirjastenmaa-nimiseltä metsäpalstalta, jonka rajat olivat määrätyt kulkemaan "Kirjasten ahon halki menevää tietä Erison tukkitiehen ja siitä Nybykin rajaan, josta pohjoisja päiväpuolta vieraitä rajoja myöten kuuluu ostajalle, eli siis aluuta, joka Oikeuteen annetun piirustuksen mukaan sisältyi rajoihin: Aasta 92 - No 91 - No 90 - 2. - 9. - k. - N° 2, niin oli sanotun osakeyhtiön työnjohtaja Juho Martonen vastoin Sakarias Ahosen kuften, osakeyhtiön tieten, välikirjassa tarkoitetun metsäpalstan ulkopuolella devan, puheenalaiseen taloon kuuluvan, edellämainitussa piirustuksessa rajoihin: N:o 92 - N: 0 93 - No 94 - Nro 95 - No 96 N:o 81 N:o 82 N: 1. et. sulkautuvan, Petäjäselkä nimisen palstan metsästä osakyhtiölle kuadattanut ja poisvedättä nyt, Sakarias Ahosen 24 päivänä Helmikuuta ja 13 päivänä Maaliskuuta 1909 toimituttamien katselmusten mukaan 102 tukkipuuta ja 5398 propgifuuta, minkä vuoksi Sakarias Ahonen on vaatinut, että osakeyhtiö Aktiebolaget Tornator velvoitettaisiin suorittamaan sakarias Ahoselle korvaukseksi mainituista, riidanalaiselta alueelta otetuista puista, kolmen markan jälkeen tukilta ja kahdeksankymme nen pennin mukaan propsipuulta, yhteensä 4624 markkaa 40 penniä sekä metsälle sanottuja puita otettaessa tuotetusta vahingosta 200 markkaa ynnä mainittujen katselmusten Sakarias Ahoselle oiheuttamista kustannuksista 36 markkaa eli siis kaikkiaan 4860 markkaa 40 penniä laillisine korkoineen. Kannetta on Osakeyhtiön Aktieho laget Tornatorin puolesta vastustettu, koska Sakarias Ahonen vaimoineen eli puheenalaisella välikirjalla myynyt siinä määrättyä suuruutta olevat puut molemmilta edellämainituilta, Kirjas792
tenmaa ja Petäjäselkä - nimisiltä palstoilta, joista edellistä tarkoitettiin välikirjassa mainitulla päivä-eli eteläpuoleisella ja jälkimäistä pohjoispuoleisella alueella. Asiakirjoista ilmenevän menettetyn jälkeen on Kihlakunnanoikeus, jossa asian osaiset puolin ja toisin ovat anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, 29 päivänä Marraskuuta 1910 julistamallaan päätöksellä ratkaissut asian ja katsonut siinä selville käyneeksi, että Sakarias Ahonen kysymykseen tulleella välikirjalla oli tarkoittanut oikeuttaa osakeyhtiön Aktiebolaget Sernator hakkuuttamaan ja poisviemään tilaltaan No 24 edelläsänotussa Tuusmäin kylässä metsää ainoastaan osalta sitä Kirjastenmaan aluetta, joka sijaitsi tilan kartalle merkittyjen rajapyykkeen 91 ja 92 kautta vedettävän suoran viivan eteläpuolella, eikä laisinkaan tuon sajan pohjoispuolella olevalta Petäjäseläksi kutsutulta alalta, ja että osakeyhtiö Aktiebolaget Tornator ilmoitettuna talvena Sakarias Åhosen kiellosta väliltämättä oli Juho Mustosen kautta haakuuttanut ja poisvienyt viimeksi mainitulta alueelta satakaksi tukkipuuta ja viisituhatta kolmesataa yhdeksänkymmentäkahdeksan hienompaa puuta, mihin nähden Kihlakunnanoikeus on velvoittanut osakeyhtiön Aktiebolaget Tornatorin, joka nähtävästi erehdyksestä oli puheenalaiseen metsään ryhtynyt, Sakarias Ahoselle kuittia vastaan maksamaan tukiista kolme markkaa kappalselta eli yhteensä kolmesataa kuusi markkaa, hienommista puista, Kihlakunnanoikeuden kohtuulliseksi katsoman kahdeksankymmenen pennin jälkeen puelta, neljätuhatta kolmesataa kahdeksantoista markkaa neljäkymmentä sen niä sekä metsälle puita otettaessa tuotetusta vahingosta kieltämättä jätetyn arvion mukaan kaksisataa markkaa eli siis kaikkiaan neljätu hatta kahdeksansataa kaksikymmentäneljä markkaa neljäkymmentä penniä viiden prosentin vuotuisine korkoineen oikeudenkäynnin alusta 23 708a
päivästä Maaliskuuta 1909 täydellisen suorituksen tapahtumiseen, minkä ehusa osakeyhtiö Aktiebolaget Tornator velvoitettiin viidelläsadalla markalla korvaamaan Sakarias Akoselle yllämainittujen katselmusten ja oikeuden käynnin hänelle oikeuttamät kustannuksetHovioikeus, jonka tutkittavaksi osa keyhtiö Aktiebolaget Tornator vetoamalla oli saattanut jutun, on 18 päivänä Heinäkuuta 1912 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan Hovioikeuden tuomioon on osakeyhtiö Aktiebolaget Tornator hakenut muutosta perustelmalla, johon Sakarias Ahonen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Aktiebolaget Tornator ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan osakeyhtiö Aktiebelaget Tornator suorittamaan Sukarias Ahoselle, häneltä täällä juttuun menneiden kustannusten kor1. Matti Emumukseksi, seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin K. R. Helanen Johannes Pesonen. K. Auer. 792
Elokuun 10 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa vekselijutussa, jossa. Professori Yrjö Jaknsson, Helsingin kaupungista, on hakijana sekä asianajotoimisto Palmen & Holma, samasta kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 10 päivänä Elokuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut tietää: Asianajotoimisto Palmin, Holna on Helsingin kaupungin Raastuvanoikeudessa vaatinut Professorsori Jahrssonia velvoitettavaksi Puutavarakauppiaan F. Fröbergin 1 päivänä Heinäkuuta 1910 asettaman ja Professori Johnssonin hyväksymän sekä avonaissiirrolla toimiston haltuun joutuneen vekselin perusteella toimistolle suorittamaan vekselin määrä 2194 Läsnä: N. A. - J. P. R. H. K.t. U. S. No 1472. Pag. 90. R. D. 1914.
markkaa 89 penniä kuuden prosen. tin korkoineen vekselin erääntymispäivästä saman Heinäkuun 5 paivästä ynnä korvausta toimiston oikeudenkäyntikuluista. Kanteeseen vastaten Professori Jahnsson on myöntänyt vekselin oikeaksi, mutta väittänyt jo suorittaneensa vekselin määrän, Fröbergille sekä tähän nähden ja kun asianajotoimesto Palmen & Holma ei ollut saanut vekseliä haltuunsa Fröbergiltä vaan kolmannelta henkilöltä, joka ei ollut merkinnyt siirtoansa vekseliin, vastustanut kannetta. Raastuvanoikeus on 16 päivänä Syyskuuta 1913 julistanut juttuun päätöksen; ja koska Professori Juhnsson oli myöntänyt hyväksyneensä ruheenalaisen maksettavaksi langenneen vekselin ja Juhrssonin välte vekselin maksamisesta kohdistu oinoastaan hänen ja asettajan keskinäiseen väliin eikä senvuoksi, kun asianajotoimisto Palmen v Holma laillisen siirron nojalla oli vekselin haltija, vaikuttanut toimiston oikeuteen maksuin saantiin vekselistä, on Raastuvanoikeus, nojautuen 29 päivänä Maaliskuuta 1858 annettuun Keisarilliseen vekselisääntöön, velvoittanut Professori Jahnssonin vekselin kuitattuna saadessaan asianajotoimistolle Palmen, i Holmalle maksamaan vekselin sisällön kakjituhatta sata yhdeksänkymmentäneljä markkaa kahdeksankymmentäyhdeksän penniä kuuden prosentin vuotuisine korkoineen 5 päivästä Heinäkuuta 1910 lukien sekä sadalla kahdellakymmenellä markalla korvaamaan toimiston oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Professori Johnsson vetoamalla oli saattanut jutun, on 19 päivänä Maaliskuuta 1914 antamallaan tuomiola jättänyt asian Raastuvanoikeulen päätöksen varaan muuten paitsi että, koska asianajotoimisto Palmen & Holma ei ollut näyttänyt että puheenalainen vekseli oli Pro801 A
lessori Jähnssonin maksettavaksi esitetty ennen kuin haaste jutussa 28 päivänä Kesäkuuta 1913 hänelle annettiin, Hovioikeus on määrännyt, että se korko, jonka Maastuvanoikeus oli velvoittanut Professori Jahrissonen suorittamaan vekselimäärälle, vekselisäännön 37 SS:n mukaan oli luettava viimeksi sanotusta päivästä. Hovioikeuden tuomioon on Professori Johnsson anonut muutosta perustelmalla, johon asianajotoimisto Palmen, Holma on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ett ei Professori Johnsson ole esittanyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Professori Juliusson suorittamaan asianajotoimistolle Palmén i Holmalle sillä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudatElmo Strömsten. takoot Keisarillinen Suomen Senaatti. Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer. 802
Den 10 Augusti 1915. Kejserliga Senalens för Finland dom uti ett på nedsatt revisions skilling från Kejserlige Wasa Hofatt inkommet mål, angående bätt re rätt till fast egendom, emellan Urmakaren Israel Wiik, från Nikolaistad sökande samt Byggmästaren Huugo Myntti från samma stad, svarande: Elfven i Justiliedepartementet den 10 Augusti 1915 Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande Vid Rådstufvurätten i Nikolaistad har Urmakaren Wiik anfört att han och Byggmästaren Myntti år 1907 af verenskommit att för gemensam räkning inköpa gårdar i Nikolaistad och seder mera i sådant afseende äfven tillhandlat sig utom andra fastigheter, den 22 Augusti sagda är af Handlanden Jonas Åberg och dennes hustru Ida Åberg går den och tomten No 5 i andra hvarteret af elfte stadsdelen eller No 28 vid Strand gatan för en köpesumma af 37,500 mark, Och: 5.SS. 42. R. B.G.S. 1. Ok No: 1476. Pag 45. R.D. 1912.