Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
toon hänen kanssaan kolmannen kerran Huhtikuun 28. päivänä 1895., Juho Heikki terasen ja Eva Katarina Kekäläisen kihlaus julistettaisiin pysyväksi ja Weranen kuettettaisiin menemästä avioliittoon Aleksandra Sofia Aulan kanssa ennenkuin Eva Katarina Kekäläinen oli sovitettu; minkä johdosta Kihlakunnanoikeus, jossa Juho Heikki Weranen on vastastanut Eva Katarina Kekäläisen kannetta en päätöksellä Huhtikuun 25. päivänä 1898. mainitsemellaan perusteilla julistanut ja ho Heikki Kerasen ja Eva Katarina Rekäläisen välisen kihlauksen pysyväksi ja Werasen ainoastaan siinä tapauksessa ettei Eva Katarina Kekäläinen lahtonut mennä avioliittoon hänen kanssaan oikeutetuksi menemään naimisiin Aleksandra Sofia Aulan kanssa, jonka päätöksen Hovioikeus on päätyksellä Toukokuun 15. päivänä 1897 vahvistanut, minkä jälkeen Keisarillinen Senaatti, jonka ralkaistavaksi asia oli saatettu, Maaliskuun 12 päivänä 1898 antamassaan päätöksessä on katsonut selvitetyksi, että Juho Heikki Weranen ja Eva Katarina Kekäläinen olivat vuonna 1886. kihlantaneet toisilleen, sekä senvuoksi ja kun sanottua kihlausta ei oltu laillisesti purelta julistanut Juho Heikki Werasen, kunnes niin tapahtuisi, oikeudettomaksi menemään naimisiin Aleksandra Sofia Aulan kanssa. Sittemmin on Juho Heikki Wiranen, haastalettuansa Eva Katarina Kekäläisen edellämainitun käräjäkunnan 1901. vuoden syyskäräjiin, Kihlakunnanoikeudessa vaatinut että, koska oikaa ja katkernutta oli syntynyt Juho Heikki Wirasen ja Eva Katarina Kekäläisen kesken, heidän kihlauksensa N. K. 4. luvun 5. SS: najalla julistettaisiin purkautuneeksi. Asiasta kuultuna on Eva Katarina Kekäläinen väillänyt ettei rihaa ja katkeruutta ollut asianosaisten välillä ole nassa, ei ainakaan hänen puoleltaan, ja kosk´ei Eva Katarina Kekäläinen millään tavalla ollut antanut ochetta kihlauksen purkuulumiseen, on hän vastustanut Juho Heikki Herasen siitä nestamaa kannetta, varsinkin kun Eva Kata
rina Kekäläinen oli taipuvainen malloin tahansa menemään naimisiin Juho Heikki Peräsen kanssa; mutta jos Kihlakunnanoikeus kuitenkin harkitsisi oikeaksi tuomila puheenalaisen kihlauksen piirkautuneeksi, on Eva Katarina Kekäläinen anonut että Juho Heikki Heranen, katsoen hänen suhteeseensa Aleksandra Sofia Aulaan ja kun Keränen, ollessaan kihtoissa Eva Katarina Rekä läisen kanssa, oli siittänyt lapsen Aleksandra Sofia Antalle, kiettettaisiin menemästä naimisiin, kenenkään muun kuin Eva Katarina Kekalaisen kanssa, ennenkuin Eva Katarina Kekäläinen oli sovitettu. Sittenkuin todistajain kuulusteluoljutus ja tapahtunut, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin tivat anoneet korvausta oikeuden käynlikuluistaan, Marraskuun 15. päivänä 1800. julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi että asianosaiset Tammi kuun 6. päivänä 1886. olivat menneet kihloihin toistensa kanssa, mutta että sittemmin, elinken Eva Katarina Hakalaisen vuonna 1891. tultua kätilöksi Uudenkirkon pitäjään, jossa Juho Heikki Weranen asui, asianosaisten kesken vähitellen oli syntynyt rihaa ja katkeruutta, johon he kumpikin olivat syypäät; sentähden ja koska myöskin oli näytetty että Eva Katarina Kekäläinen luonnoltaan oli ruaka ja kastonhimoinen, joita hänen ominaisuuksiaan Juho Heikki Weranen ennen kihlausta ei ollut tuntenut, on Kihlakunnanoikeus, nojautuen N. K. 4. luvun 5 SS:än tuominnut asianosaiset eroon heidän välillään tapahtuneesta kihlauksesta; ja sen ohessa eltä lausunto Eva Katarina Kekäläisen vaatimuksesta että Juho Heikki Weranen kiellettäisiin menemästä avioliittoon Aleksandra Sofia Aulan tahi kenenkään muun kanssa raukesi, kuilattiin oikeudenkäyntikulut jutun laatuun nähden asianosaisten kesken Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset molemmin puolin olivat vetaamalla saattaneet jutun, on Joulukuun 20. päivänä 1902 antamallaan tuomiolla vahvistanut Kihlakunnanoikeuden pää18
töksen Hovioikeuden tuomioon on Eva Katarina Kekäläinen hakenut muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Eva Katarina Kekäläinen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden edelläkerrottua tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot - Keisarillinen Suomen Senaatti: J. T. Schman Valentin Gummerus J N Bönlund Andersin. Genr Gjelning Savonius Tammikuun 27. päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikuudesta tulleessa velkomusjutussa jossa ovat Ylihärmän pitäjässä toimineen Härmän Osake - Yhdyskauppa nimisen osakeyhtiön konkurssi resän toimitsijamiehet Kauppias Gustaf Svanljung, Nikolainkaupungisti, ja Talollinen Juho Haapoja, Ylihärmän pitäjän Haapojan kylästä, hakijoina sekä Talokas Juho Matinpoika Loopar, saman pitäjän Keskikyläin kylästä, pois jääneenä vastaajana: Annittu Oikeusosustossa, Tammikuun 27. päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itselleen enityttiinyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavan: Ylihärmän ja Alahännän pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa ovat Kauppias Svanljung ja Juho Haapoja, ylempänä mainitun toimensa puolesta, lausuneet että sittenkuin Torppari Antti Wiitasalo Joulukuun 15. päivänä 1870. oli ruvennut osakkuaksi HärLäsnä: A. K. - 72 - Ett - J 1/4 Haf H No 85. Jag. Y. R. S. 1903.
nän Osake - Yhdyskauppa osakeyhtiöön neljällä osakkeelta, arvottaan yhteensä Lomarkkaa, josta määrästä hän yhtiön saan töjen mukaan heti välikuittia vastaan olinaksanut puolet eli viisikymmentä narkkaa, niin Antti Wiitasalon osakkuus li sanottuun, välikuittiin merkittyjen irtamisen kautta Elokuun 9. päivänä 25/5 joutunut Juho Torparille ja hänettä enraavana päivänä Kaupanhoitaja Juho Keskiselle; ja koska yhtiön saantojen mukaan osakasten tuli 30. päivässä siitä kun yhtiö oli päättänyt loput sakimaksusta kerättäviksi ja osakas oli saanut päätöksestä todistettavasti tiedon uorittaa ne uhalla, että maksettavalle määrälle muuten luettaisiin kuuden proentin korko ja että, ellei sitä sittenkään yhdeksässäkymmenessä päiväessä makottaisi, osakkeen omistaja yhtiön hyvärsi menettäisi osakkeensa ja mitä sitä vastaan oli maksettu, niin Kauppias vanljung ja Juho Haapoja, ilmoittaen että he Kesäkuun 23. päivänä 1901. käräjäkunnan kirkoissa julistetuilla kuulutuksilla olivat kehoittaneet yhtiön osakkaita viimeistään seuraavan Heinäkuun 2. päivänä suorittamaan mitä heidän osakkeistaan oli maksamatta kuin myös että Juho Haapoja, Jufo Keskisen tehtyä konkurssin, oli siinä valvo nut yllä sanottujen neljän osakkeen määrästä suorittamatta olevat viisikymmentä markkaa, mutta ettei niitä saataisi Juho Keskisen konkurssista, ovat vaatineet että Juho Lööpar, joka siirtäessään osakkeensa Keskiselle ei ollut vapauttanut itseään velvollisuudesta maksaa mitä osakkeista oli suorittamatta, velvoitettaisiin Härmän Osake - Ishdyskaupan konkurssipesälle maksamaan puheenalaiset viisikymmentä markkaa korkoineen sekä korvaamamkonkurssi pesiin oikeudenkäyntikulutSittenkuin Juho Lööpar oli kanteeseen vastannut ja myöskin Juho Keskistä oli jutussa kuulustettu, on Kihlakunnanoikeus paatoksella Marraskuun 28. päivältä 1901., koska Juho Loopar ja Elokuun 10. päivänä 1895. oli luovuttanut puheksitulleen osakeoikeutensa Juho Keskiselle, johon Juho Loopar Herman Osake20
Yhdyskauppa - yhtiön sääntöjen mukaan oli oikeutettukin, ja Keskisen siis oli vastattava siitä velvollisuudesta yhtiötä kohtaan, joka ehkä johtuisi hänelle siirretystä osakekuitista, kumonnut kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppias Svanljung ja Juho Haapoja veloa malla olivat saattaneet jutun, on luomiolla Helmikuun 14. päivältä 1903. katsonut Herman Osake - Yhdyskauppanrhtiön sääntöjen selvästi osoittavan, että sillä, joka oli varannut itselleen yhtiön osakkeita, oli valta myydä, siirtää tahi pantiksi panna osakeoikeutensa ja että, jollei vaadittua osakemaksua säännöissä likemmin määrätyssä ajassa suoritettaisi, osakkeen omistaja yhtiön hyväksi menettäisi osakkeensa ja mitä sitä vastaan oli maksettu, jossa tapauksessa osake piti yhtiön toimesta heti myytämän, johon nähden ja kiin Juho Leonard, hänen siirrettyänsä toiselle henkilölle yllämainitun kuitin ja siihen perustuviin oikeuden, sitä vähemmin voitiin velvoittaa nyt vaadettua osakimme sua suorittamaan, koskei hän ollut Härmän Osake - Yhdyskauppaa perustettaessa puheenalaisia osakkeita tilannut, vaan itsekin oli siirron kautta saanut sanotun kuitin haltuunsa, asia jätettiin Kihlakunnanoikeuden päätöksen varalle, minkä ohessa Kauppias Svanljung ja Juho Hagpja velvoitettiin Juho Loiparille suorittamaan maksut hänen kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota, viisitoista markkaa kahdekjankymmentä penniä. Hovioikeuden tuomioon ovat Kauppias Svanljung ja Juho Haapoja, edellä mainitun toimensa puolesta, anoneet muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Kauppias Svanljung ja Juho Haapoja ole esiintuoneet syytä muut taa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuonivta, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot"Keisarillinen Suomen Senaatti. A; Kumlin Forssell. Som Lupblad Johannes Zittnig
Tammikuun 30. päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Talollinen Aleksi Lahti, Wirtain pitä jän Toisveden kylästä, vaimonsa Lena Maununtyttären edusmiehenä, ja Lautamies Kaarle Wähäkirvola, samasta kylästä, alaikäisen talollisenpojan Eino Edvard Oskarinpoika Huissin holhoojana, ovat hakijoina sekä entinen Talollinen Markus Huissi, Hämeen kyrön pitäjän Sarkkilan kylästä, poisjääneenä vastaajana. Annettu Oikeusosastossa, Tammikuun 30. päivänä 1904 Keisarillinen Senaatti on itselleen. sittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Aleksi ja Stena Luhelle sekä Kaarle Kähäkirvolalle toimituttamansa kansteen nojalla on Markus Huissi Hännen kyrön pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että hän Tammikuun 31. päivänä 1801. tehdyllä kauppa virjoittu oli Talolliselta öivari Heikinpoiäenä: Afl - 42 - Ett. - J 22 No 96. Pag. 156. R. D. 1903.
ka Makkaruksella ostanut puolen viissin taloa Särkkilän kylässä seitsemän toistatuhannen markan kauppahinnasta vaan, kun Markus Huissi oli päättänyt vastaisuudessa jättää tilan vanhimmalle pojallensa Oskari Markunpojat le, antanut kauppakirjaan merkitä Oskarri Markunpojan ostajaksi, kuin myös että Oskari Markunpoika oli, ennenkuin Markus Huissi oli luovuttanut hänet le tilan, myynyt sen kauppakirjalla Maaliskuun 19. päivältä 1900. Talolliselle Jeremias Paavolalle, pidältään Karkus Huissille ainoastaan eläkkeen tilästä; ja koska Huissin tulonpuoliskon kauppahinta, jonka Markus Huissi ole naksanut omista varoistaan, oli katrottava Oskari, Markinpojan velaksi; sekä Oskari Markunpoika oli kuollut, sittäen jälkeensä lesken edellänimitetyn Senakannuntyttären ja avioliitossa hänen kuoraan syntyneen pojan Eino Edvardin, on renkuin tiliä mainitusta kauppahinnas ta oli ehditty tehdä hänen ja MarkusHuissin välillä, on Markus Huissi vaatinut, että Seena Luhti ja Aleksi Lahti, vai nonsa edusmiehenä, sekä Kaarle WähäArvola, Eino Edvard Huissin holhoojana, velvoitettaisiin aviopuolisot Lahti puolekti ja Kaarle mikäkirvela puoleksi, Markus Huissille suorittamaan edelläkerro tut seitsemäntoista tuhatta markkaa, pitä kuitenkin vähennettyä kuusiturätta markkaa, jotka Oskari Narkunpoika muutamia vuosia ennenkuin hän oli myynyt tilan, Markus Huissin määräyksen mukaan, oli sen hinnasta maksamt kuudelle sisarukselleen, kolme tuhatta markkaa, joka rahamäärä vastari Markus Huissille pidätettyjen elä keetujen arvoa, ja kolmetuhatta markkaa, mitkiä Markus Huissi tahtoi lukin Eskari Markunpojalle hyväksi hänelle tulevana perintönä Markus Huissin jälkeen, ja niin muodoin Markus Huissille maksamaan viisituhatta markkaa korkoineen Asiasta kuulustettuina ovat avio puolisot Lahti ja Kaarle Wähäkirvela astustaneet kannetta. Kihlakunnanoikeus on Marraskuun k. päivänä No 1. julistamassaan päätökses sä katsonut selvitetyksi, että Markus Kuis27
si oli suorittanut Tammikuun 31. päivä ra 1897. tehdyssä kauppakirjassa maaåtyn Kuissen talonpuoliskon hinnan seitsemäntoistatuhatta markkaa, johon jähden ja korkeivat aviopuolisot rähti ja Kaarle Rähähirvela olleet voineet räyttää Oskari Markunpojan suurem nassa määrässä kuin mitä Markus tuissi oli myöntänyt suorittaneen taikka, vastoin 3.sta 12. luvun 9. SS:  länsut tua oikeusohjetta, lahjaksi saaneen sajottua tilanhintaa, eikä Markus Huisen kysymyksessä olevasta tilasta vaaniskuun 19. päivänä 1907. tehtyyn kauppakirjaan kirjoittama hyväksyminen voinut vähentää hänen oikeuttaan vaatia rahansa takaisin Oskari Markunpojan oikeudenomistajilta, Kihlakunnanoikeus on, siihen nähden että lenä Lahti oli nautlinut naimaosaa ja Eino Edvard Huissi ottanut herin vä Oskari Markunpojan jälkeen, velvoittanut Seena Lahden ja Aleksi vahlen, vaimonsa edusmiehenä, puoleniisä Kaarle Wähähirvolan, Eino Eilviiret Kuissen holhoojana, puolen kuittia vastaan heti suorittamaan Markus Huissille vaaditut viisituhatta markkaa ynnä viiden prosentin koron, luettina Marraskuun 27. päivästä 1900, jolloin asia oli pantu vireille Kihlakunnanoikeudessa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi aviopuolisot Lahti ja Kaarle Wähäkirvola stoamalla olivat saattaneet jutun, on Kesäkuun 15. päivänä 1903. antamal som tuomiolla vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen. Hovioikeuden tuomioon ovat Aleksi Lahti ja Kaarle Wihäkirvola anoneet muu tosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Aleksi Lahti ja Kaarle Wähäkirvola ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi siitä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: A; J. Ehnlin. Bon. Lignblad A; J. Ehnlin. Bon. Lignblad Anderssell. Johannes Zitting. /Aill Charpintin/ 24
Den 30. Januari 1907. Kejserliga Senatens för Finland tom uti ett, på nedlagda revisionsskiflingar, från Wiborgs Hofrätt inkommit mål angående ersättning mellan Aktiebolaget Wiborgs Rederi Aktiebolag från Wibbergs stad, å ena, samt Firman E. F. Gällén sagde stad, för sig, äfvensom sysslomannen i Aktiebolagets Sociste Anonymdes Abelius, Fonderus & Chantius Nivals te Wiborg konkurs Konsuln Wilhelm Dipvel, Hofrättsnotarien Viktor Turuhjelm och Prokuristen Emil Minet, från samma stad, likaledes för sig, på den andra sidan, sökande, äfvensom Wiborgs Kederi Aktiebolag och bemälde syssloman, tillstädeskomne, men Herman E. F. Gullén, uteblifven svarande: Gifven uti Justitiedepartementet den 31. Januari 1904. Kejserliga Senaten har låtit handlingar nä i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande: Med Rådstufvurätten i Wiborg har å Wiborgs Nederi Aktiebolags vägnar, efter Firman E. F. Gallén och Aktiebolagit Joointi Anonijemi des Åtehus, Fonderies ri 6Sde J. G.S. - 2. f. W. - W. H. - J. N. K. H. A. No 97. No 97. Pag. 158. R.D. 1902
Chanters Navals de Wiborg ågången skriftlig stämning, anförts, att sedan Herman E. F. Gällen medelst skriftligt kontrakt den 14. Maj 1898. åtagit sig ått åt Wiborgs Kederi Aktiebolag för ett öfverenskommit pris af etthundrasjuttioåttatusen mark bygga ett propeller passägerare och lästängfartyg af jern på vilkor, utom annat, att höjden uti rummet i ängaren förom pannan skulle utgöra 3045. miter, att ängmäskinen, vid en utveckling af omkring fyrahundra åttatio indierade hästkräfter, komme att framdrifva fartyget med en hastighet af fulla tolf knöp i timmen vid 2,137. miters djupgående å räk sträcka i lägnt vader samt med en bränsbärgång af högst ett klagrum prima ängkol per timme och indicerad hästkraft äfvensom att angfartyget, sålunda bygdt och utrustadt i fullt sjömanssigt skick, borde levereras åt rederinktiebolaget vid Finman C. F. Gallens verkstad i Wiborgs stad den 1. Maj 1899., allt vid äfventyr att Herman E. F. Gättén, som i kontraktet förbehållit sig att få å angeförtygats vis uppbära, i förskott vid kontraktets undertecknande tiotusen mark, den 1. Juni 1898. trettiofyratusen femhundra mark, då allt material för skräfvet och pannan funnes vid verkstaden samt kölen sträckts och spanterna upprests fyratiofyratusen femhundra mark samt då krafvet vore bordlagdt och angpannan pröfvad med hydrauliskt tryck fyratiofyratusen femhundra mark äfvensom återstående fyratiofyratusen femhundra mark såsnart förtyget godkänts och mottagits, vore skyldig att, för den händelse att beveransen af angfartyget skulle försonas, till rederiaktiebolaget erlägga åtta procents årlig ranta å de uppburna förskolterna samt godtgöra befälets och besättningens löner under den tid deröjsmålet varade, hvarutom Firman C. F. Gallén förbundit sig att, om förtygets tiverans försonades utöfver den 12. Maj 1899., hvilken dag fartyget allra senast borde levereras, till Wiborgs Nederi Aktiebolag för hvarje öfverskjulande dag utbetala ett belopp af femhundra mark, så hade Herman E. F. Gallén medelst skriftligt kontrakt den 17. Februa20
ri 1899. till Aktiebolaget Sociste Anomyne des Ateliers, Fonderies & Mantters Navals de Wiborg, jemte det förman till sagda bolag försålt i kontraktet närmare omförmäld fast och lös egendom, öfverlåtit och transporterat särskilda leveranskontrakt, deribland jemväl nu ifrågavarande emellan Wiborgs Rederi Aktiebolag och Finnas E. F. Gallén afslutade kontrakt; att Aktiebolaget Socrete Anonyne des Alelius, Fonderies v Ehanturs Nevals de Wiborg, hvilket bolag i sistberörda kontrakt jemväl å sin sida förbundit sig att iakttaga bestämningarna i de åt bolaget öfver låtna kontrakten på enahanda vilkor, som Firman C. F. Gallén iklädt sig, åt Wiborgs Rederi etttiebolag erbjudit ifrågavarande angfartyg, som vid dess utskjutning erhållit namnet Zachris Köpelius" så sent efter den öfverenskomna leveranstidens utgång, att den första pröfresan med förtyget kunnat verkställas först den 12. Augusti 1899., och i öfrigt så beskaffadt att angfartsgets hästighet låtit uppdrifva sig vid nämnda pröfre sa, då markinen indieerat femhundrahatton hästar efter och kolätgången per hästkraft varit 0,94. kilogram, till endast 10, 2. å 10, 7. kuop och vid en den 21. Augusti samma år företagen pröfresa, med en utveckling af femhundratjugusex hästkräfter och en kolålgång af 0,926. kilogram per hästkraft, till i medeltal blott 10,73. kap, samt höjden i rummet förom angarens pannor befunnits utgöra 3,53. meter i ställit för öfverenskomna 3,048. meter, äfvensom att Wiborgs Rederi Aktiebolag, som efter öfverenskommelse med Aktiebolaget Jouti Anomymi des etelius, Fonderies Chantters Savals de Wiborg låtit förtygel verkställa särskilda resor emellan städerna Wiborg och Helsingfors för att rätta sistnämnda bolag i tillfälle att afhjelpa de fartyget vidlådande väsentligaste bristerna eller beträffande för hasligheten och kolåtgången, sedermera mår berörda brister likväl icke afhjelpts, vid bolagsstämma den 21. September 1899. beslutat att icke godkänna och emottaga ifrågavarande för bolagets räkning bestälda angfärtyg samt derom underrättat Aktiebolaget Fossieli Anonmyndes Aktius, 27
Fonderies v E Kantters Navals de Wiborg och tillika stålt fartyget till nämnda bolags förfogande. Då nu sistsagda bolag och Tirman C. F. Gallén, hvilka i förskotter å färtygets pris kontraktsenligt uppburit den första inbetalningen tiotusen mark den 14. Maj 1898., den andra inbetalningen trettiofyratusen femhundra mark den 1. påföljande Juni, å den tredje inbetalningen den 25. November 1895. femtontusen mark och den 23. December samma år tjuguniotusen femhundra mark, samt å den fjerde inbetalningen den 29. Mars 1899. tjugufemtusen mark och den 15. påföljande April nittontusen femhundra mark, vägrat att i godo till Wiborgs Rederi Aktiebolag återgälda nämnda förskotter samt ersätta bolaget såväl de löner, belaget varit pligtigt utbetala åt fastygets för saglationsamt emellertid antagna befälhafvare och besättning, som och de afgifter bolaget erlagt för erhållande af de kassäkreditiotan, bolaget nödgats upptaga för erhållande af medel till gäldandet af berörda förskoller, samt de kostnader, bo laget fått vidkännas för anskaffande af för ängfartyget erforderliga inventarier äfvensom öfriga för fartyget nödiga utgifter, har å Wiborgs Rederi Aktiebolags vägnar yrkats att Aktiebolaget Sockte Anonyme des Adelius, Fonderies a Chantius Nevals de Wiborg och Herman E. F. Gallén nätte förpligtas att sotidariskt ansvara för erläggandet till rederiaktiebolaget af hvad bolaget sålunda nödgats utgifva och i sådant afseende till Wiborgs Rederi Aktiebolag utbetala enligt ingifven kontokurant, inalles etthundrasentiotvåtusen tvåhundraåtta mark femtioen penni, jemte åtta procents ränta, samt att dess utom i ersättning för den skada rederiaktiebolaget fått vidkännas derigenom att ifrågakomna angfartyg icke å utsatt lag levererats utgifva femhundra mark för hvarje dag räknadt från den dag ängförtyget bort till rederiaktiebolaget hvereras. I anledning af ofvanomförmälda käremål har i saken genmälts: å Herman E. F. Gallens vägnar att förman och Wiborgs Rederi Aktiebolag uti för berörda den 14. Maj 1898. upprättade kontrakt 28
öfverenskommit att möjligen uppstående tvister angående tolkningen af sagda kontrakt borde öfverlemnas åt skiljomäns afgörande och att handläggningen af förevarande mål förty icke ankomme å Rådstufvurätten äfvensom, sedan Rådstufvurätten medelst den 13. Augusti 1906. afsagdt utslag i anledning af berörda invändning, enär det icke framgått, att tvisten i någon del gälde tolkning af om förmälda kontrakt, ansett sig i det skick saken föreligat oförhindrad att fortfara med målets handläggning, att Aktiebolaget Socreti Anonymi des Atelius, Fonderus 7. Mantters Nivals de Wiborg genom förberörda kontrakt den 17. Februari 1899. med Wiborgs Nederi Aktiebolags samtycke öfvertagit fullgörandet af det emellan sistnämnda bolag och Firman L. F. Gallén afslutade beverkontraktet och dervid befriat bemälda firma från firman iföljd af sagda kontrakt åliggande skyldigheter hvarför och då Wiborgs Rederi Aktiebolag dessutom godkänt och emottagit ängförty get Zachris Topelius, Firman C. F. Gällén, anhållit om förkastande af käromålet, såvidt detsamma anginge bemälda firma, samt för Aktiebolaget Tviste Anoneyne des ettlius, Fonderies Wachtius Nivals de Wiborg ett bolaget icke ingått något som helst aftal med Wiborgs Neders Aktiebolag angånde slutförandet för rederiaktiebolaget af det utaf Herman E. F. Gallén påbörjade år betet å ifrågakomna angfartyg eller leverans af det förtyg, som i kontraktet för den 14. Maj 1898. omförmäldes, åt redoväktiebola get, som förty icke vore befogadt att i anledning af möjligen försummad beverans af samma förtyg utföra talan mot Aktiebolaget Socrete Anonyne des Ateliers, Fonderics v Charturs Navals de Wiborg, hvarför talan härom borde af Rådstufvurätten afvisas; men för den händelse att berörda invändning icke vunne godkännande, har å sistnämnda bolags vägnar framhållits, att de af rederiaktiebolaget anmärk ta bristerna å angfartyget, Zachris Kopelius beträffande rummets höjd förom pannan och förtygets hastighet föranledts deraf, att i följd af vederiaktiebolagets under byggnadstiden gjorda yrkanden vidta gits särskilda förändringar i förtygets 29