Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
rätten, hvarest sagda fordringsanspråk blifvit motsagdt, medelst den 25 September 1907 i konkursmålet gifven dem, i enlig het med af bolaget härom gjordt förbehåll, härvisat belaget att genom skild rättegång styrka riktigheten af sin ifrå gavarande fordran, men emellertid fastställt till betalning ur konkursboets tillgångar så stor del af bolagets fordran som i nämnda rättegång kunde blifva detsamma ullahändt, och högst det bevakade beloppet. Hedermera har Loimijoki Spikfabriks Aktiebolag, på stämning å Konslisten Eriksson i dennes förenämnda egen skap, vid Rådstufvurätten yrkat fast ställande af bolagets omförmälda för dran samt i sådant afseende anfört, att belaget af Wasa Aktie Bank emot skuldsedel af den 25 Juli 1904 samt pant af 378 aktier i Aktiebolaget Fenaria och borgen af särskilda personer, bländ desse Handlanden Mittler erhållit ett lån å 1880/880 mark; att aktiegarene. Loimijoki Spikfabriks Aktiebolag vid den 13 Oktober 1906 hållen bolagsstämma, därvid äfven Handlanden Mittler närvarit, beslutit att det då åter stående beloppet af berörda lain skulle emellan de aktiegare i bolaget, som icke allaredan inbetalt sina andelar i lånet och förty borde deltaga i gäldandet af detsamma, fördelas i förhållande till en hvars antal aktie i bolaget vid tiden för försäljningen af belagets egendom till Aktielelaget Förrana; att en hvar af desse aktieegare derefter egde ej mindre senast den 21 November 1906 för bolagets direktion tillkännagifva om han ville på antydt sätt erlägga sin andel skulden än ock vid likviden med Hasa Aktie Bank den 30 sagde Sövember inbetala det honom påförda beloppet, vid äfventyr att Wasa Aktil Bank eller teigesmännen för skulden sjert komme att emedellart å offentlig börsauktion sälja de pantsätta aktier i bolaget Terralia, som belöpte sig på sådana aktiegare i Soimijoki Spikfatriks Aktiebolag, hvilka icke inom förenämnd tid 363
erlagt sin andel i skulden; att en ligt den i följd häraf verkställda för delningen af skulden till Wasa Aktio Bank på Handlanden Mietlers del belöpt sig 34,500 mark, hvaromelMittler bort bekomma 80 af de pant gatta aktiena i belaget Seraria samt att Wasa Aktie Bank, enär Handlanden Mittler emellertid icke fullgjort betalningen af sin omformälda andel i skulden till banken, låtit å försauktion den 5 December 1906 försälja Handlan den Mittlers 80 aktier i beläget Peraria, för hvilka därvid influ tit 19,550 mark, hvarifrån dock af ginge 141 mark 14 penni i auktionskostnader; och som återstoden af Handlanden Mietters skuld allt så utgjorde 15, 151 mark 14 penni samt härtill borde komma 6 1/2 procents ränta å detta belopp från auktionsdagen den 5 December 1906 till manadens utgång eller för tju gusti dagar med 16 mark 13 penni, har Toimijoki Spikfabriks Aktieldag ansett riktigheten af dess i konkursen bevakade fordran vara styrkt. I saken hörd har Stanstisten Eriksson genmält hufvudsakligast, att Handlanden Mittler icke visats hafva samtyckt till en sådan rigtering af Loimijoki Spikfabriks Aktiebo lags skuld till Wasa Aktie Bank, om af bolaget uppgifvits, hvarför Hanslisten Erikson emokoll förkastande af käromålet samt anhållit om ersättning för rättegångskost. naden. Härå har Rådstupurätten me delst utslag den 22 Juni 1908 på upptagna skäl förkastat bolaget talan och ålagt bolaget att med etthundra mark ersätta Handlan den Mitters konkursso dess i målet hafda kostnader. Hefrätten, under hvars pröfning Toimijoki Spikfubriks Aktiebolag i vadeväg dragit målet, har genom dom den 10 Februari 1911 däri ut låtit sig; och emedan Toimijoki 364
Sjukfatriks Aktiebolag icke styrkt att Handlanden Mittler förbundit sig att till Wasa Aktie Bank för lölaget inbetala det Handlanden Mittler på grund af förenämnda bolagsstämmotetut af den 13 Oktober 1906 påförda beloppet 34,500 mark, ty har Hofrätten fastställt det slut, hvari Rådstufvurätten i saken stannat jämte det bolaget ålagts att med femtio mark ersätta Kanslisten Eriksen dennes i lopainen i målet hafda remgälder. Uti Expättens dem har Leimi joki Speksadriks Aktiebolag anhåller om ändring medelst ingifven deduk tion, som af Kanslisten Erikson i föreskrifven ordning bemälts. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Leimijoki Spikfobriks Aktiebolag icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens förenämnda dem, vid hvilken förty kommer att bero; och skyldigkännes belaget att till Hanslisten Eriksson i ersättning för hans Väinö Hirvinen. härstädes i målet hafda kostnader utgifva sextiofem mark. Pet alle, som rederbor, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: Lanten Saaninen Walter Andersin. Alfred Luksiala. K. R. Helanen. Alfred Liuksiala. K. R. Helanen. 265
Syyskuun 9 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa konkurssissa valvotun saatavan vahvistamista koskevassa jutussa, jossa Kauppias I. S. Kusehakoffen konkussipesän toimitsijamiehet, Wiipurin kaupungista kotoisin olevat Pankinjohtaja John Lindgren ja Hovioikeudenreistraattori Johan Fredrik Selin ovat hakijoina sekä mainitussa kaupungissa asuva Varatuomari Fritz Viik vastaajana: Annettu Oikeusesastossa 9 päivänä Syyskuuta Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt en kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Varatuomari Viik, Kauppias Kuschakoffin luovutettua D. K. S.S. - A. L. B. H. A. L. 1911. 366 No 1160. Pag. 89. R. D. 1911.
omaisuutensa konkurssiin, oli sanotussa konkurssissa valvonut 69431 markkaa 43 penniä, jotka Wiipurin kaupungista kotoisin olera Kauppias Salomon Kuschak oli 24 päivänä Joulukuuta 1908. Kusehakoffin puolesta suorittanut Suomen Yhdyspankin sanotussa kaupungissa olevaan haarakonttiin Kauppias Husehakoffin mainittuun hankkiin myymien vekselien lunastamiseksi ja pankin Ruschakoffille myöntämän kassakreditiivilainan suoritukseksi ja minkä saatavansa Kusehakoffilta Kauppias Kusehak oli siirtänyt Varatuomari Viikille sekä Varatuomari Viikin valvontaa oli vastustettu, on Viipurin kaupungin Raastuvanoikeus konkurssissa 21 päivänä Kesäkuuta 1909 julistamassaan tuomiossa jättänyt puheenaolevan saamisen maksettavaksi vahvistamisen eri oikeudenkäynnin varaan Haastatettuansa sen jälkeen Pankirjohtaja Lindgrénin ja Hovioikeulenreistraattori Selinin, heidän yllämainitussa toimessaan, sanottuun Raastuvanoikeuteen, on Varatuomari Kiik vaatinut, että hänen saatavan sa Kauppias Kusehakoffin konkurssista vahvistettaisiin 69431 markaksi 43 penniksi. Tankinjohtaja Lindgrenin ja Hovioikeudenreistraattori Selinin vastustettua kannetta, on Raastuvan oikeus 17 päivänä Tammikuuta 1910 julistamassaan päätöksessä lausunut toteensaatetuksi, että Salomon Kusehak oli ilmoitettuun aikaan Suomen Yhdyspankin Viipurin kaurungissa olevaan haarakontteriin suorittanut niinhyvin yllämaini tun Kauppias Husehakoffin sieltä ottaman kassakreditiivilainan kirkoineen 15122 markkaa 50 penniä kuin myös lunastanut neljä sinne myytyä Kuokakoffin hyväksymää vekseliä yhteensä 4838 markalla 35 pennillä, minkä vuoksi ja kun Kauppias Kusehakin ei edes oltu väitetty. kään saaneen mainituista suori367
tuksista mitään hyvitystä, Raastuvanoikeus on, hyljäten Varatuomari Piikin siitä yli käyvät vaatimukset toteensaattamattomina, vahvistanut Varatuomari Viikin saamisen Kappias Kusehakoffin konkurssissa yhleksäksitoistatuhanneksi yhdeksäksisadaksi kuudeksikymmeneksi markaksi kahdeksaksikymmeneksi viideksi penniksi. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Varatuomari Viik oli vetoamalla saattanut jutun, on 9 päivänä Helmikuuta 1911 antamassaan tuomiossa katsonut siinä toteensaatetuksi, että Kauppias Ruschak yli Raastuvanoikeuden Varatuomari Viikille Kauppias Kusehakoffin konkurssipäsästä maksettavaksi vahvistaman rahamää rån oli Suomen Yhdyspankin Piipurin kaupungissa olevaan haarakonttoriin edellä ilmoitettuna päivänä Kauppias Ruschakoffen puolesta suorittanut erinäisten vekselien lunastamiseksi neljäkymmentäyhdeksäntuhatta neljäsataa seitsemän kymmentä markkaa viisikymmentäkahdeksan penniä; johon nähden ja kun ei oltu edes väitettykään Kauppias Kusehakin tästä makrusta saanan mitään hyvitystä, Hovioikeus on muuttaen Raastuvanoikeuden päätöstä, vahvistanut Karatuomari Piikin saamisen Kauppias Kusehakoffin konkussipesässä Siikin valvomaksi määräksi kuudeksikymmeneksiyhdeksäksituhanneksi neljäksisadaksi kolmeksikymme neksiyhdeksi markaksi neljäksikymmeneksikolmeksi penniksi. Hovioikeuden tuomioen ovat Tankirjohtaja Lindgren ja Hovioikeudenreistraatti Selin hakeneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Varatuomari Viik en säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei ole esiintuotu syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja vel368
voitetaan Kauppias Kusehakoffin konkussipesä suorittamaan Varatuimari Piikille, häneltä täällä juttuun menneiden kulunkien korvaukseksi, seitsemänkymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Ylakunnassa Santeri Saarinen Ylakunnassa Santeri Saarinen Alfred Liuksiala. K. R. Helanen Alfred Liuksiala. K. R. Helanen Alfred Lemström Syyskuun 9 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tullassa konkurssissa valvotun saatavan jahvistamista koskevassa jutussa, jossa Maakauppias teafon Storanoff Kannisen konkurssi san toimitsijamiehet Honki, kirjoittaja Rudolf Salmberg Impilahden pitäjän Kirkon kylästä, ja Tuhanhoitaja Gustaf Kinnunen, saman pitäjän Pitkärannan kylästä, ovat hakijoina sekä Tortavalan Kauta ja Hakennusainen Kauppääsäkyhtiö, Sertavalan kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeuserastossa 9 päivänä ryskuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itsellen si esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Tortavalan Rauta- ja Rakennusannen Kaurrasakeyhtiön molesta oli Agalon Kannisen Imlusämä: D. K. I. B. 1. 2. 3. n. 4. 769 No 1161. Pag. 223. K. 2191.
lahden pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa virellä ollessa konkurssissa valvottu konttekurantin nella SS 4,237 markkaa 24. penniä ja Kihlakunnanoikeus, jossa osakeyhtiön vaatimusta oli vastustettu, 8 päivänä Huhtikuuta 1908. julistamallaan konkurssituomiella, katsoen osakeyhtiön saamisoikeuden mikäli se nousi yli 34,237 markan 24 penrin eli siis koskien 5000 markkaa riitaa seksi, jättänyt sen maksettavaksi vahvistamisen siltä osalla esi oikeudenkäynnin varaan, jossa oikeudenkäennissä oli annettava lausunto myös siitä, millä oikeudella riitaiseksi jäänyt saata va, jos se toteennäytettäisiin, oli konkurssipesän varoista maksettava, on Sertavalan Ruuta- ja Kakennus aineiden Kaurhasakeyhtiö Henki kirjoittaja Palmbergille ja Kustal Kinnuselle, heidän edellämainitussa toimessaan, annattamansa haastun nojalla ylempänäsanotussa Kihlakunnanoikeudessa esiintuenut, että osakeyhtiö oli Agason Kännisen ja hänen poikansa Tehtailija Ivan Kannisen kanssa ollut kauppasuhteissa ja t. gafon Kännisen luovuttaessa omaisuutensa konkurssiin heiltä saapa edellämainitut 84,237 markkaa 24. penniä, jonka vuoksi ja kun Agalan ja Iian Kanninen olivat eläneet yhdysjusassä ja osakeyhtiön puheenaoleva saaminen etupäässä perustui Agafen Kannisen hyväksymiin vekseloihin, osa kyhtiö on vaatinut, että riidanalaiset 50,00 markkaa vahvistettaisiin taalen Kännesen konkurssipusän varoista osakeyhtiölle maksettaviksi samanlaisella oikeudella kuin pesän etuoikeudettamille velkojille oli tuomittu heidän saatavansa. Henkikirjoittaja Palmbergin ja Gustaf Kinnusen vastusteltua kan netta sekä anottua korvausta oikeudenkäyntikustannuksistaan, on Kihlakunnanoikeus, kuulustettuansa asiassa myöskin Agafon Kannista, 27 päivä sä Huhtikuuta 1910 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perustiilla hyljännyt osakeyhtiön asiassa ajaman kanteen, määräten samalla 370 370
että Henkikirjoittaja Palmberg ja Gustaf Kinnunen, asian läätuun nähden, saivat itse kässiä heillä ollut oikeudenkäyntikulut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset puolin ja toisin olivat vetaamalla saattaneet jutun, on luemiella 18. päivänä Toukokuuta 1911. sen rätkaissut, ja koska ne erät, joilla Tortavalan Rauta- ja Rakennusaikeuden Kauppaosakeyhtiön valvinnon perusteena olleessa konttakurantessa oli lagafon ja Ivan Rännisen tiliä relotettu, suurimmaksi osaksi perus tuivat Agafon Kannisen hyväksymiin vekseloihin, sentähden ja kiin meukin osa osakeyhtiön kysymyksessä ehvasta saamisesta oli näytetty johtuneen Agafon Kännisen kauppava lityksistä osakeyhtiön kanssa eikä Igafon Kännisen konkurssipesän puolesta oltu voitu osakeyhtiön kontto kuranttia vastaan tehdä mitään yksityiskoletaista, oikeutetuksi katsettavaa muistutusta, on Hovioikeus, muuttaen Kihlakunnanoikeuden päitästä, vahvistanut puheenaolevat viisi kymmentätuhatta markkaa Agason Rännisen konkurssipesän varoista maksettaviksi Tortavalan Rauta- ja Rakennus aimilen Kauppaosakylhtiölle saman laisella oikeudella kuin meille etu oikeudettamille pesän velkojille luidän saatavansa Hovioikeuden tuomioen ovat Honkikirjoittaja Palmberg ja Gustaf Kinninen anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Pertavalan Rauta- ja Rakennusainen den Kauppausakeyhtiön puolesta on säädetyssä järjestyksessä vastattuKeisarillinen Senaatti on tutkinet tämän jutun ja katsoo, etteivät Henkikirjoittaja Palmberg ja Gustaf Kinnunen ole esiintuenut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempä nä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan lenkikirjoittaja Palmberg ja Gustaf Kinnunen kysymyksessä olevan toimensa puolesta suorittamaan Tortavalan Rauta - ja Rakennusaineiden 371.
Kauppavakryhtiölle maksut yhtiin kappaleesta tätä Keisarillisen Senaatin tuomiota kaksikymmentä kahdeksan markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Yläisennen Jouttu Saarinen Alfred Kiuksiala. K. R. Helanen Alfras Lindström Syyskuun 11. päivänä 1911. "Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velvoittamista tilintekoon koskevassa jutussa, jossa Hovineuvos Ivan Piktorovitsch von Besser, Pietarin kaupungista Venäjän kasarikuntaa, on hakijana sekä Huvilanomistaja Wladimir Platonovitsch Petrokanskij, samasta kaupungista, tulematta jääniinä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 11. päivänä Syyskuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itselleen ittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa Haastatettuansa Kledimir Petro kanskijn. Kivennavan pitäjän käräjiä kunnan Kihlakunnanoikeuteen on Hevineuvos von Besser siellä lausunut, että Bladimir Petrofanskij oli Hovineuvos von Besterin antaman valtuutuksen nojalla 1 päivästä Helmikuuta 1902 1 päivään Syyskuuta 1905 hoitanut Hovineuvos von Besterin sanotun pitäjän Tuhtulan, Toivolan Saren: Ok. I. S. 18. SS: 165. Pag. 233. R. T 1909.
ja Terijoen kylissä omistamia kiinteimistöjä sekä ensiksi mainitussa kylässä olevaa puutavaravarastoa ja sen ohessa Hovineuvos von Besterin puolesta myynyt useampia sanottuihin kiinteimistöihin kuuluvia maapalstaja; mutta koska Wladimir Petrakauskij oli laiminlyönyt jättää Hovineuvosvon Besterille tilin edellä mainitusta toimestaan, on Hovineuvos von Besser vaatinut, että Kladimir Petrokanskij velvoitettaisiin soveliaalla uhalla määräajan kuluessa antamaan semmoinen tili täydellisten todistus kappaluden seuraamana kuin myös kin korvaamaan Hovineuvos von 25 serin oikeudenkäyntikulungit. Kanteesta kuulustettuna on Wlade mir Petrokonskij myöntänyt, että hän ilmoitettuna aikana oli toiminut Hevineuvos von Besserin puheenaolevien tilojen hoitajana, mutta vastanyt että hän, erotessaan sanotusta toimesta, 15 päivänä Syyskuuta 1913. oli tästä antanut täydellisen tilin siihen kuuluvine kuitteineen, laskuineen ja kirjanpitokirjoineen Hovineuvos von Keesserin sitä varten valtuuttamalle asiamiehelle Nikolai Julisijeffille, joka myöskin oli tarkastanut ja hyväksynyt tilin; mihin nähden ja kun Wladimir Petrohanskij ei kostaan lut hoitanut edellä mainittua puutavaravarastoa, Wladimir Petrokanskij on anonut kanteen hylkäämistä. Kihlakunnanoikeus on 20. päivänä Elokuuta 1907. julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Kladimir Petrakanskijn määraajan kuluessa ja määrätyllä uhalla toimittamaan Hovineuves von Besserille edellä sanotusta kiinteimistöjen hoidosta ja palstojen myynnistä täydellisen tilin siihen kuuluvine kuittineen ja muine asiakirjoineen; muttu koska Hovineuvos von Bester vastoin Bladimir Peterokauskijn kieltvä ei ollut voinut toteensaattaa, että Kladimir Petrokanskij yllä sanottuna aikana olisi toiminut myöskin Hovineuvos von Besserin edellämainitun puutavaravaston hoitaja373
na, on Kihlakunnanoikeus kysjännyt kanteen siinä osassa ja määrännyt, että von Besserin oli itsensä kärsittävä oikeudenkäyntikulunsa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset molemmin puolin vetoa malla olivat saattaneet jutun, on 22 päivänä Toukokuuta 1907 antamaslaan tuomiolla ratkaissut asian ja katsonut ettei Hovineuvos von Besser ollut esiintuonut syytä muuttaa Kihlakunnanoikeuden puheenalaista päätöstä. Mitä sitten tuli Wladimir Perekanskijn vetokanteseen, on Hovioikeus pitänyt selvitettynä että Kladimir Petrokanskij oli puheena olevasta toiminnastaan antanut tilin vahvikkeineen Nikolai selisejeffille, jonka Hovineuvos von Keiser oli kirjallisesti valtuuttanut sellaisen tilin vastaanottamaan ja tarkasta maan; mihin nähden Hovioikeus, muuttaen Kihlakunnanoikeuden päätöstä tältä kohden, on vapauttanut Wladimir Petrokanskijn Kihlakunnanoikeuden hänelle määräämästä tilintekovelvollisuudesta Hovioikeuden tuomioon on Hovimuvas von Besser anonut muutostaKeisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Hovineuvos von Bester ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden edellä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti Summan kuten Saarillen Summan kuten Saarillen Alfrad Luksiala. K. R. Helanen 274
Syyskuun 21. päivänä 1911. "Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, korvausta koskevassa nostajutussa, jossa Kuopion kaupungin Rahatoimikamari, sanotun kaupungin puolesta, on hakijana sekä samassa kaupungissa asuva Kartanonomistajanleski Fredriikka Tikkanen vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 21. päivänä Syyskuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itselleen epittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja nusta, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Kuopion kaupunkikunnalle toimitetun haasteen nojalla on Fredriikka Tikkanen yllämainitun kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut, että hänellä oli omistamallaan tontilla No 2. sanotun kaupungin toisen kaupungin osan kolman nessa korttelissa, paitsi muita rakennukria, asuinrakennus Wahti- ja Suokatusjen kulmauksessa sekä että kaupunki, täyttamalla vuosina 1903. ja 1904. mainittuja kataja entistään korkeammiksi, oli mukaansaaltanut että ylläsanotun ai Lasm: D. Wef. S.S. Ä. K. R. H. O. S. Wälj221 Pag 115. R. Z. 1909.
suinrakennuksen, jossa oli kaksi eri aikoina rakennettua osaa, vanhemmatosan kivijalka oli peittynyt näkymättömiin ja huoneiden permannöt tässä osassa joutuneet samaan tasoon kadun ja Fredriikka Tikkasen katun korottamisen vuoksi myöskin korotta. man kartanomaan pinnan kanssa, mistä oli seurannut että huoneel olivat joutuneet asunnoiksi kelpaa mattomiksi; ja koska, kuten asiantun tijain toimittamassa katselmuksessa oli havaittu, edellämainittu asuinrakirnuksen vanhempi osa oli saatettavissa asuttavaan kuntoon ainoastaan piirkamalla ja jälleen rakentamalla uu delle kivijalalle, minkä purkamisen ja rakentamisen kustannuksel katselmus miehet olivat arvioineet yhteensä 2,391 markaksi 50. penniksi, on Fredriikka Tikkanen vaatinut Kuopion kaupun kia velvoitettavaksi suorittamaan Andviikka Tikkaselle tämä rahamäärä, jota paitsi Fredriikka Tikkanen on anonut korvausta oikeudenkäyntikulius taan. Sittenkun Kuopion kaupungin Rahatoimikamari, jutussa kuulustettuna, oli astustanut kannetta, väittäen muun mu essa ettei puheenalaisen rakennuksen anhempaa osaa ottu aikanaan rajennettu silloin voimassa olleen rahennussäännön mukaisesti on Raastuvanoikeus 28. päivänä Kesäkuuta 1906. ulistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt Fredriikka Pekkasen asiasta ajaman kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Fredriikka Tikkanen oli velvamalla saattanut jutun, on 6. päivänä Maaliskuuta 1909. siinä antamallaan tuomiolla mielensä asiasta lausunut; ja koska kysymyksessä oleva asuinrakennuksen vanhempi osa, joka Fredriikka Tikkusen kiistämättömäksi jätetyn ilmoituksen mukaan oli rakennettu jo aikuisemmin kuin Kuopion kaupunkia varten 15 päivänä Lokakuuta 1870. vahvistettu rakennussääntö oli astunut voimaan, nunmuodoin jo kaukaisista ajoista oli saanut esteettömästi olla paikallaan eikä Rahatoimikamari edes ollut 376
voinut ilmoittaa, minkä mainittua ne kennussääntöä ennen voimassa olleiden säännösten kanssa sanotun rakennuksen osan tai sen kivijalan rakenne olisi ristiriidassa, on Hovioikaus katsonut Kuopion kaupungin vuovolliseksi korvaamaan Fredriikka Tik kuselle hänen kustannuksensa tuon rakennuksenosan saattamisesta jälleen asuttavaan kuntoon, jommoisessa se en nen puheenalaista kalujen korottamista kieltämättä oli ollut, sekä sen vuoksi, kumoten Raastuvanoikeuden päätöksen, mikäli se nyt on kysymyksessä, ja pennen korvauksen määrän laskemisen perusteeksi edellämainitun asiantuntijain arvion, velvoittanut Kuopion kaupungin sanotunlaatuiseksi korvaukseksi, kuittua vastaan suorittamaan Fredriikka No 28 selle kaksituhatta kolmesataa yhdeksän kymmentäyksi markkaa viisikymmentä renniä kuin myös sadalla kahdellakymmenettäviidettä markalla korvaa maan Fredriikka Tikkaselle hänelle Raastuvanoikeudessa asiasta johtunut kulut Hovioikeuden tuomioon on Raha toimikamari anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Fredriikka Tikkanen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Rahatoimikamari ole esiintuonut syytä muut taa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyjaksi; ja velvoitetaan Rahatoimika mari suorittamaan Fredriikka Tikkaselle, korvaukseksi hänellä täällä jutun vuoksi olleista kuluista, kahdeksankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti Wirkunens Afr: Luksiala. kautui Saarinen K. R. Helonen Oscar Schauman 277
Syyskuun 21. päivänä 1911. "Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, tilanosan luovuttamista koskevassa jutussa, jossa ovat Työmiehenleski Kaisa Serafia Kustaantytär Berg ynnä Tjömies Emanuel Skott ja tämän vaimo Anna Kustaava Kustaantytär Skatt, kaikki Tampereen kaupungista, yhteisesti hakijoina sekä Töysan kappelin Töysän kylässä asuva Talollinen Valentin Yrjönpoika Kuorisalmi vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 21 päivänä Syyskuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itselleen sittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Valentin Wuorisalmelle toimitetun haastun nojalla ovat Kaisa Serafia Bergja hänen edellämainitut asiakumpipaniusa Alavuden ja Kuortaneen pitäjäin sekä Töysän kappelin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut että, Kaisa Serafia Bergin ja Anna Kustaava Skottin isän, TalolliSäsnä: Rb. t. 99. K.S. (69.) No 1224 Pag. 213. R.D. 1909.