Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
jäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut, että Ylisen aviopuolet puheenaolevan velkakirjan perusteella velvoitettaisiin Kyläkätilalle suorittamaan 2000 markkaa maksamattomine viiden prosen tin korkoineen 17 päivästä Kesäkuuta 1906 täyden maksun tapahtumiseen. Kanteesta kuultuina ovat Ylisen aviopuolet vastaneet, ettei Hilma Matti da Ylinen ollut saanut puheenalaista rahamäärää Frans Henrik Yliseltä omakseen, vaan ainoastaan hallittavak seen kuolemaansa asti, ja ettei 17 päivänä Kesäkuuta 1902 tehdyssä sopi muksessakaan oltu Hilma Matilda Ylselle annettu puheenaolevaa rahasummaa paremmalla tai muulla oikeudella, kuin millä hän sen ensiksimainitun testamentin mukaan oli saanut, joten ja kun Amanda Sofia Ylinen oli antanut puheenalaisen velkakirjan Hilma Matilda Yliselle syystä, että Frans Henrik Ylisvainajan kuolinpesässä ollut käteistä rahaa annetta vana Hilma Matilda Ylisen nautittavaksi, eikä suinkaan tarkoituksessa muuttaa testamentin määräyksiä, Ylisen aviopuolet ovat, väittäen 17 päivänä Huhtikuuta 1907. Fredrik Leonard Kylä katilalle tarjonneensa 5 prosentin koron 20000 markalle Kesäkuun 17 päivän 1906 ja Hilma Matilda Ylisen kuolinpäivän väliseltä ajalta, Kyläkätilan suostumatta sitä ottamaan, vastustaneet kannetta muilta kohdin, paitsi mitä tuli vastamainitulle ajalle lukuutuvaan korkoon yhteensä 752 markkaan 77 penniin, minka rahamäärän he ovat myöntäneet Kyläkätilalle tulevaksi. Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset myös olivat vaatineet korvausta kuluistaan asiasta sekä Kuvernöörin luona että Kihlakunnanoikeudessa, on 28 päivänä Elokuuta 1909 julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Amanda Sofia Ylinen oli puheen alaisella, 17 päivälle Kesäkuuta 1902 päivätyllä velkakirjalla sitoutunut Hilma Matilda Yliselle maksamaan kaksikymmentätuhatta markkaa viiden prosentin vuotuisine korkoineen, sekä että Hilma Matilda Ylinen 11 päivänä 527
Tammikuuta 1907 Fredrik Leonard Kyläkatilan kanssa tekemässään, sittemmin lain voiman saaneessa testamentissa oli määrännyt, että Kyläkätila saisi, jos Hilma Matilda Ylinen kuolisi ilman rintaperillisiä ennen Kyläkätilan, kaiken Hilma Matilda Ylisen jälkeen jaavan irtaimen omaisuuden, sen vuoksi ja kun ei Hilma Matilda Ylisen ja Frans Henrik Ylisen perillisten välillä 17 päivänä Kesäkuuta 1902 tehdyssä sovinto kirjassa eikä puheenalaisessa velkakirjassakaan mitään mainittu siitä, että Hilma Matilda Ylinen olisi sanut puheenaolevista kahdestakymmenestätuhannesta markasta nauttia ninoastaan velkakirjassa mainitun vuotuisen koron on Kihlakunnanoikeus oivoittanut Amanda Sofia Ylisen ja Kustaa Vihtori Ylisen, saadessaan kuitatun alkuperäisen velkakirjan, suorittamaan Fredrik Leonard Kyläkutilalle vaaditut kaksikymmentätuhatta markkaa ynnä vuotuista korkoa viisi sadalta 17 päivästä Kesäkuuta 1906 täyden maksun tapahtumiseen sekä kolmella sadalla markalla korvaamaan Kyläkatilalla asian vuoksi Turun ja Porin läänin Kuvernöörin luona sekä Kihlakunnanoikeudessa olleet kulut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kustaa Vihtori ja Amanda Sofia Ylinen olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 12 päivänä Huhtikuuta 1911 antamalan laan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan velvoittaen sen ohessa Kustaa Vihtori ja Amanda Sofia Ylisen kuudellakymmenellä markalla korvaamaan Fredrik Leonard Kyläkätilan kulut Hovioikeudessa Hovioikeuden tuomioon ovat Kustaa Vihtori ja Amanda Sofia Ylinen yhteisesti anoneet muutosta perustelmalla, johon Fredrik Leonard Kyläkatila on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Kustaa Vihtori ja Amanda Sofia Yli nen ole esittäneet syytä muuttaa Hevioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Kustaa Vihtori 628
ja Amanda Sofia Ylinen suorittamaan Fredrik Leonard Kyläkätilalle hänellä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi satakaksikymmentä mark kaa. Tätä kaikki asianomaiset noudat takoot Keisarillinen Suomen Senaatti: tens Svankoski Aro Luksiala Felis Svankoski Alfred Liiksiala B Arneberg A. W. Rusthållare B Anneberg A. W. Rusthållare Allan Dahlbeck Huhtikuun 26. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Puleen Hovioikeudesta tulleessa vesiviman ja maan luovuttamista koskevassa ja tussa, jossa ovat Agronoomi Gustaf Adolf Mattila ja hänen vaimonsa Gusta va Mattila, Längelmäen pitäjän Pääskylän kylästä yhteisesti hakijoina sekä. Kuupnias Otto Kustaa Hassman, entinen Talollinen Ludvig Hassman ja Talollinen Elias Syvänen. Kirjasniemi, Vinkiän kylästä, Talollinen Herman Enqvist Hassi ja hänen vaimonsa Wendla Kustaa va Enqvist Länkipohjan kylästä, ynnä entinen Talollinen Herman Maunun poika Eerola ja tämän vaimo Fredri ka Maria Eerola, Uuhiniemen kylästä kaikki sanottua Längelmäen pitäjää poisjääniinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 26. päivänä Huhtikuuta 1915 Keisarillinen Senaatti on itselleen vittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikuli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Längelmäen pitäjän Pääskelän kyläsja olevan Jussilan talon omistajain Talolläsnä: W. 1. R. H. K. A. 100 No 714. Pag 82 R. D 1910
listen Juho ja Matti Juhonpojat Jussilan ynnä saman kylän Mattilan talon omistajan Talollisen Yrjö Matinpoika Svahl bragin ennen vuotta 1827. kuettua asianomaisella Haakirjalta lupaa saada kylän rajojen sisapuolella olevaan Pääskyliin koskeen pesustaa yhdellä kivipärillä käyvän tuttijauhomyllyn, jota hakemusta he eivät kuitenkaan ollut perille ajaneet, olivat Juho ja Matti Jussila on kauppakirjoitta 9. päivältä Marraskuuta 1830. ja 10. pavällä Tammikuulu 1831. Mylläri Juho Antinpojalle myyneet omistamansa puolen Pääskylän koskessa derasta myllystä siihen kuuluvine keskinien ja myllyn paikkoineen, minkä jälkeen. Mylleri Antti Sahlberg eli ostanut 29. päivänä Sanmikuuta 1838. Juho Antinpojan tällä tavoin saaman myllyneuuden kuin myöspäivänä Joulukuuta 1838. Yrjö. Svåhlberg ilta hänen oikeutensa samaan myllyyn sekä 20. päivänä Maaliskuuta 1844. saanut Hämeen läänin Kuvernöörilta luvan korjala ja tullijankomyllyna käyttaa tuota myllyä Antti Sahlslorg ja he nen vaimonsa Maria Elisabet Puhlsberg olivat sitten välikirjalla 25. päivältä Hanäkuuta 1846 luovuttaneet puheena olevan myllyn siihen kuuluvine rakennuksineen tyttärelleen Maria Helenalle ja tämän miehelle Talolliselle Antti Kustaa Wasmanille; ja oli Kuvernööri, Antti Kustaa Wäsmänen hakemuksesta, päätöksessään 4. päivältä Toukokuuta 1853. myöntänyt Wämmänille oikeuden asettaa sanottuun myllyyn vieläkin yhden kiviparin sekä keskeen perustaa suurta eli vanutusmyllyn Sittemmin oli Mattilan tilan siltoinen omistaja Maakauppias Antti Iimonpoika Mattila, huastalettuaan Antti Kustaa ja Maria Helena Wussmanin ynnä heidän poikansa Otto Kustaa Wasimanin edellämainitun käräjäkunnan 1889. vuoden syyskäräjiin, vuotinut että koska ylläkerrotut Pääskyliin koskassa olevaa myllyä keskevät vahkoijat olivat ristiriidassa veronalaisen maan vähen tumisen estumiseksi annettujen lainsaan nosten kanssa eikä niitä oltu Muttilan taloon kiinnitetty ja kun niiden laa timisesta jo oli kulunut enemmän kuin viisikymmentä vuotta, Antti Kustaa War330
nan ja hänen asiakumppaninsa, jotka edelleen hallussaan pitivät puheenalaista myllyä velvoitettaisiin siirtämään pois se ynnä siihen kuuluvat suvite eli vanetuslaites ja huoneukset kuin myös Antti Mattilalle luovuttamaan on maa, jolle huoneet olivat rakennetut. Tästä kuulustettuina olivat Antti Kusna, Maria Helena ja Otto Kustaa Wärman turvaatuneet äskenmainittuihin välikirjoihin ja päätöksiin, joiden nojuson he hallitsivat myllyä, vanutusluitesta ja myllymauta, pituen kannetta sitä kin perusteettomanpana kun Antti. Nätila välikirjalla 1. päivältä Elokuuta 1855 oli Antti Kustaa Hassmanille päälle niiden tiluksien, jota tämä siihen ast oli nautlinut ja vielä edelleenkin tuli si nauttimaan Mattilan talosta, viideksikymmeneksi vuodeksi nuokranni erityisiä tiluksia ja niin ollen myöhyväksynyt Antti Kustaa Hassmanen oikeuden hänen hallussaan vanhempien välikirjojen nojansa olevaan maaalaankin Kihlakunnanoikeuden määräyksestä oli sitten indunalaisella pukalla toimitettu maanmittarinkuts ilman no ja 13. päivänä Lokakuuta 1891, jolloin toimituskirjaan oli merkitty, että Antti Kustaa Wasman 21. päivänä Joulukuuta 1838 tehdyn välikirjan perusteella ja ti hallussaan Alanen-nimistä jauho- ja qvirtomyllyä, joka oli Päiiskylän kyläs kahdenpohjan talon puolella Pääskylän kosken, kuin myös kosken toisella eli Rattilan talon puolella olevaa vanutusnyllyä ynnä tonttia ja peltoa eli 0, 140 hehtaaria maata, jolla alueella oli aniinnivi, navetta ja muita ulkohuonei ta. Sittenkun Antti Mattila, Antti Kustua Husmanin oikeudenkäynnin kestaessa kuoltua, oli vastaajaksi asiaan haastattanut myöskin Antti Kustaa ja Maria Helena Wäismanin toisen pojan Ludvig Hassmanin ynnä Herman Enqvistin ja Herman Eerolan, kaksi viimemainittua vaimojensa Antti Kustaa ja Maria Helena Hassmanin tyttänen edusmiehinä, oli Kihlakunnanoikaus 3. päivänä lokakuuta 1892. julista mallaan päätöksellä mainitsemäinsä perusteiden nojalla velvoittanut Maria 551
Helena Wässmanin ja hänen asiaknings paniusa Antti Mattilalle luovuttamaan 21. päivänä Joulukuuta 1838. tehdyn kauppakirjan mukaan Antti Saksbergille myydyt, edellämainitussa maanmittarin toimituskirjassa mainitut tilukset koski- esineen sekä ennen puolipaastoa niin na 1893. siirtämään pois vanutuslaitokunasuinriain, navetan ja muut näille tälukselle rakennetut huoneensa, jota vastoin ja kosk´ei Antti Muttila ollut mytänyt hänellä olevan oikeutta itse mytynpaikkaan, joka oli Lahdenpohjan tilon tiluksien rajalla, Antti Mattilan vastimus myllynpaikan luovuttamisesta ja myllymäkennuksen poismuuttamisesta hyljättiin. Sen jälkeen oli Hovioikeus jonka tutkittavaksi asianosaiset molemmin puolin olivat suuttaneet. Kihlakunnanoikeuden päätöksen, tuomies sa 10. päivänä Kesäkuuta 1893. lausunut edellämainitun, 1. päivänä Elokuuta 1855. Antti Mattilan ja Antti Kustaa Wärämanin välillä tehdyn välikirjan sanoista kaupan velville, että Antti-kullela mina de kyväksmyt Antti Naulan den andra vilka ja och umpeen kulunut dela siinä oli hyväksynyt Antti Kuolax den mokra aika ja oli Wässmanin edelleen kestävän hallinta oikeuden niihin tiluksiin, joita tiimä osiitä ennen nauttinut Mattilan talosta rinakin viidenkymmenen vuoden ajaksi eteenpäin, minkä vuoksi Hevoikeus huuten Kihlakunnanoikeuden päätöksen taissa kohden, oli hyljännyt Antti Matti sen asiassa ajaman kanteen kokonansa Nyt vireillä olevassa jutussa ovat Gustaf Adolf Mattila ja Gustava Mattila, Mattilan talon ja myöskin Pääskelan kylässä olevan Manulan tilan omisajina, Antti Kustaa Hassman vainajan ja sillä välen niinikään kuolleen Maria Helena Hassmanin oikeudenomesta jille Otto Kustaa Wämmänille, Herman ja Vendla Kustaava Enqvustill, Herman ja Fredrika Maria Eerolalle sekä sillä valin holhunalaiseksi julistetun Ludvig Häradsmanin holhoojalle Elias Syväselle toimituttamansa haasteen nojalla, Kihlakunnanoikeuden istunnassa 9. päivänä Maaliskuu ta 1906. vaatinut että, koska ylempänä mainitussa välikirjassa 1. päivältä Elokuu ta 1855. määrätty viidenkymmenenvää 532
eivätkä muutkaan edelläkerrotut välikirjat otteet Mattilan ja Manulan talojen nykyisiä omistajia sitoria ja kun niillä tehdyt kaupat sitä paitsi olivat lainvastai ria, Otto Kustaa Hassman ja hänen asiakumppaninsa, joille Mattilan aviopuolisot olevat jo 16 päivänä Joulukuuta 1903. annattaneet muuttokaskyn, velvoitettaisiin mainetlujen aviopuolisojen vapaasti nautittavik si heti luovuttamaan kaikki sanottujen välikirjain nojalla hallussaan olevat Hallilan talon maat ja tilukset ynnä Kuiskylän koskijuksen alaisessa koskeissa oleva Hattilan aviopuolisoille Mattilan ja Manulan talojen omistajina kuuluva myllynpuikka korkiosuus ja vesivoima, poismuut tamaan kaikki Mattilan talon maalla sijaitsevat asuin- ja ulkohuoneensa ynnä mata eli vanutuslaitoksensa ja Lahden pohjan talon puoleisella sivulla koskea, mutta kosken päällä oleva jauhomylle miekaikkine muihin vastaitoksiin johtuvine oi sirännäineen eli ruuhineen ja niiden ylä puolella kasken ylitse rakennettu pata ja och la sekä luopumaan nauttimasta myllille ja sillä kohdulla kosken ylitse, Matti lan maan kautta johtavaa tietä, kuin myöskin, korkieivät Otto Kustaa Waisman ja hänen asiakumppaninsa ollut noudat taneet saamaansa muuttokoskyä, maksamaan Mattilan aviopuolisoille korvauksesna edelläluetettujen etujen käyttämisestä. 100. markkaa paivasta, luettuna 1. päivästä Elokuuta 1905, minkä ohessa Gustaf Adolf Mattila ja Gustava Mattila ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan Kanteesta kuulustettuina ovat Herman Enqvist ja Herman Erola omasta ja vaimojensa puolesta selittäneet olevansa suostuvaiset Mattilan aviopuolisoille luovutta maan mitä nämä olevat vaatinut paitsi myllyä ja sen käyttämää vesivamaa, jotka kuuluvat tahdenpohjan taloon minkä ohessa Ludvig Hassman ja Elias Tyränen, varttain Ludvig Wässmanin myyneen myllynosuutensa Otto Kustaa Wämmänelle ja sen myllyriidän vireillä lon aikana, jossa Hovioikeus 10. päiväna Kesäkuuta 1893. oli antanut edelläker rotun luoniensa, ovat pyytäneet pääsläksensä jutusta erilleen, jota vastoin Otto Kustaa Waisman, muistuttaen että Hovi133
oikeus äskensuolella tuomiolla oli lopellisesti ratkaissut asian, mikäli se koski kysymystä myllyn ynnä siihen kuulu vien laitasten siirtämisestä ja myllynpäi kan luovuttamisesta. Mattilan talon omistajalle, ja siitä syystä kieltäytyen vastaa masta tähän kanteen kohtaan, on, mitä kanteen muihin osiin tuli, lausuneet että kun Pääskylän koski oli jukamaton, toistuiseksi oli makdotonta tietää mikä asa koskosta tulisi kuulemaan Mattilan ja Manulan taloihin; ettei riidanalaiset osilaitekset olivat aikanaan perustetut asianomaisella luvalla sekä annettujen määräysten mukaan rakennetut, min ka vuoksi Otto Kustaa Wässman voinen sa olevan Kesioikeuslain 1. luv. 14. SS: länmukaan oli oikeutettu ne edelleenkin ja tämään huolimatta siitä, oliko muilla osaa koskeen vai oike, ainakin noudat tamalla samassa SS:ssä myönnettyä elistamisoikeutta, että mitä Otto Kustaa Hassman näin oli viiittänyt ei koskenut ainoastaan itse myllylaitosta oihen kuuluvine koskivikeuksineen vaan myöskin Mattilan tulon puolelle rakenut na vanutuslaitosta ynnä kosken poikki ohdeltua patoa, jota myös oli käytetty kanteessa tarkoitettuna sittuna; etteivät välikirjat 9. päivältä Marraskuuta 1830, 10. päivältä Tammikuuta 1831, 29. päivåltä Tammikuuta ja 21. päivältä Joulukuuta 1838. sesä 25 päivältä Heinäkuuta 1840. olleet onomaataiset eikä niillä oltu luovutettu ainoastaan myllyrakennuksia vaan myöslin oikeus koko vesiluitokseen ja vesivoi maan; että koskessa liihellä sitä paik vaa, missä nykyinen myllylaitos sijaitsi, ylimoistoisista ajoista oli ollut myl by, johon tie oli johtanut. Mattilan talon maan kautta, minkä tähden Yrjö Tvåhlberg, myydessään myllyoikeutensa Antti Pahlskorgille, nähtävästi oli tarkoit tanut samalla luovuttaa oikeuden käyttää tietäkin myllyyn; että Otto Kustaa Wasman jatte Oikeuden päätettäväksi kysymyksen niiden muitten luovutta misesta, joista mainitaan välikirjassa 1. päivältä Elokuuta 1855, huomautta matta kuitenkin ettei Otto Kustaa Karmania oltu niiden hallinnasta laillises ti irtisanottu, ja että Mattilan aviopuo 534
lisojen korvausvaatimus oli kohtuuten eikä korvauksen maksaminen voinut tulla kysymykseenkuin ennenkuin Otto Kustaa Wäsmän ja hänen asiakumppaninsa tuomittaisiin Mattilan aviopuolisoille luovut tamaan puheenalaiset nautinto-oikeuten sa, minkä vuoksi ja viiittuen lisäksi, että välikirjalla 21. päivältä Joulukuuta 1838 oli luovutettu täydellinen omistusoikeus sekä vesilaitokseen ja vesivoimaan että myllyn tonttimaahan, Otto Kustaa Hassman on katsonut Mattilan aviopuolisojen vaatinuksia perusteettomiksi ja siis pyytänyt kannetta hyljättäväksi derkittyään pöytäkirjaansa että Pääskylän kylässä eli ainoastaan edellämainitut neljä taloa eli Mattila, Manula, Juosila ja Lahdenpohja ja kuulusteltuaan viimeksinimitettyjen kahden talon omistajia kin Talollisia Tuomas Jussilaa ja Juho Lahdenpohjaa, on Kihlakunnanoikeus välipäätöksessaan 18 päivältä Heinäkuutä 1906. Otto Kustaa Hassmanin tekemän väilleen johdosta julistanut Gustaf Adolf ja Gustava Mattilalla ei olevan oikeut ta kanteen tekeon, mikäli se koske Sakdenpohjan talon maalla olevan myllyra kinnuksen poissiirlämistä ja myllynpaikan suoruttamista, koska siitä oli olemassa Hevioikeuden lain voiman voittanut tuomia Kesäkuun 10. päivältä 1893. Sittemmin on Kihlakunnanoikeus sanottuna 18. päivänä Heinäkuuta 1906 ja sistanut lopullisen päätöksen asiaan; ja kun Yrjö Svåhlberg, Hattilan talon omistajana, kauppakirjassa 21 päivältä Joulukuuta 1838 ei ollut Antti Sahlsbergille myynyt osuut taan Pääskylän kosken vesivoimasta, vaan ainoastaan oikeutensa Lahdenpohjan talon maalla olevaan myllylaitokseen, eikä tahlsberg ollut voinut tyttärelleen Maria Helena Kursmanille ja tämän miehel1. Antti Kustaa Wämmänille luovuttaa parempaa oikeutta kuin hänellä itsellään oli, niin on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Otto Kustaa Wässmanin ja hänen asiakumppaninsa heti Mattilan aviopuolisojen haltuun luovuttamaan sen osan puheenaolevan kosken vanoimasta mikä heille Mattilan ja Manulan talojen omistajina näiden tulojen manttaatien mukaan laillisesti kuului, sekä 635
koskesta heti poistamaan palon ynnä muut vedenjohtolaitoksensa sittä osalta mikäli ne olivat Mattilan aviopuolisoille estunä heidän korkiosuutensa käyttämiselle, tämän kaiken kuitenkin Kesioikeuslain yllämainitussa 14 SS:ssä säädetylla edellytyksellä. Mitä tuli saman kauppakirjan ja 1. päivänä Elokuuta 1855. tehdyn vuokravälikirjan mukaan luovutettu hin Mattilan talon maan puolella koskia oleviin myllyn tonttimaihen, on Kihlakunnanoikeus ottaen huomioon että mainittua kauppakirjaa vastoin M. K. 4 luv. 9 SS:n määräystä, ei voitu pitää Mattilan aviopuolisoita sitovana, että Tääs kylän kylän isojakokarttaan oltu merkitty nä mitään on maata, jota olisi erotet tu myllynpaikaksi eikä muutkaan. Kihlakunnanoikeudessa esiintuonut asiakirjat siihen antaneet minkäänlaista taken, että 1855 vuoden vuokravälikirjassa myin nietty viidenkymmenen vuodenvuokraaka jo oli 1. päivänä Elokuuta 1905. umpeen kulunut, ja että Otto Kustaa Waas man ja hänen myöläpuolensa olivat saaneet laillisen irtisanomisen 16. päivänä Joulukuuta 1903, velvoittanut Otto Kustaa Wasmänen ja hänen asiakumppaninsa esti häädön uhalla useinsanottujen välikirjain nojalla nauttimiltaan, maanmitta rin 10. ja 13. päivänä Lokakuuta 1891 tekemässä edelläkerrotussa toimituskirjassa laihemmin selitetyillä Mattilan talon maalla olevitta tiluksitta muuttamaan pois kaikki asuin, ulko- ja muut huoneensa ynnä anotuslaitoksen sekä jättämään tiluksetAnttilan aviopuolisojen vapaaseen hallin von; ja koska Mattilan talon maiden läpi kulkevasta karttuliestoi myllyraken mkselle johtavaa tietä a oltu merkitty Ruiskylän ja Syväjärven lohkokunnan tiluksilla vuonna 1867. toimitetussa isonja on lopettamisessa syntyneeseen karttaan ovatka Otto Kustaa Kassman ja hänen asiakumppaninsa olleet viineet näyttää itsellään olevan muulukaan lakiin perustuva oikeutta tuon tien käyttämiseen en Kihlakunnanoikeus kultiinyt Otto Kustaa Wärsmanin ja hänen asiakumppaninsa laillisen edesvastauksen uhalla sanottua tietä käyttämästä ja velvoittanut heidät heti poistamaan kosken poik536
ki johtavan silloin, mikäli se on Mattilan talon maalla Sen ohessa on Kihlakunnan oikeus, hyljäten Mattilan aviopuolisojen vaatimuksen saada vahingonkevausta, koskei vahingon suuruutta oltu selville saata, jutun näin päättyessä ja siihen nähden ettei Mattilan aviopuolisot olivat vaatinet liekoja, tuominnut Otto Kustaa Wasmanin ja hänen asiakumppaninsa ainoastaan sadalla kahdellakymmenillavedellä markalla korvaamaan. Mattilan aviopuolisojen oikeudenkäyntikulut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Gustaf Adolf ja Gustava Mattila että Otto Kustaa Wäsmän ynnä Herman ja Wendla Kustaava Enqvist olivat vetoamalla saattaneet jutun, on 28. päivänä Alnikunta 1910. antanut siihen tuomion ja hyväksyen. Kihlakunnanoikeuden edelläkä rotun vaitepäätöksen jättänyt asian muuten Kihlakunnanoikeuden lopullisen päätöksen varaan paitsi ettei, koska puheenalaista Pääskylän ja Syväjärven kylien yhteiseen jakokuntaan kuuluva Tääskylän koskea a olla jako osakkaiden kesken jaettu ja Mattilan aviopuolisoille Mallilan ja Manulan tilojen omistajina niin ollen ei ollut mitään yktyistä omistusoikeutta vaatimaansa osaan koskesta ja sen vesivormasta eikä mainittuja aviopuolisoita jutun päät tymiseen ja laatuin nähden myöskiin voitu pitää oikeutettuina oikeudenksiin kuulujensa korvaukseen, Hivioikeus on kumosen sanotun päätöksen näissä kohden, sillä kertaa hyljännyt Mattilan aviopuolisojen jutussa ajaman kanteen tuon keskiösän ja vesvoiman luovutta misesta ja keskessa oleviin vesilailosten poistamisesta kuin myöskin vapaut sanut Otto Kustaa Wäsmanin ja hänen asiakumppaninsa Mattilan aviopuolisoille määrätyn oikeudenkäyntika lujen korvauksen suorittamisesta. Hovioikeuden tuomioen ovat Gustaf Adolf ja Gustava Mattila anoneet muu tosta Keisarillinen Senaalle on tutkinut taman jutun ja harkitsee oikeaksi, kumo ten Hovioikeuden tuomion, jättää asian Kihlakunnanoikeuden puuloksen varaan muuten paitsi että Otto Kustaa Hassman
ja hänen asiakumppaninsa asian laatuun nähden vapautetaan suoritta masta Kihlakunnanoikeuden Mattilan aviopuolisoille tuomitsemaa oikeudenkäyn likulujen korvausta. Tätä kaikki asian omaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti. Walter Andersin. B. Anneberg. Waler Andersson. B. Anneberg K. R. Helanen K. Auer. A. J. Linnman Uno Strönustén. Huhtikuun 26. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa telinoikaisua koskevassa jutussa, jossa Talolliset Juho Mansikkala, Juho Tuomola, Vihtori Nohkala, Matti Hollmén - Kivistö, Juho Kankaanpää, Bernhard Kul mala ja J. H. Dahlman eli Karju, kaikki Urjalan pitäjästä. yhteisesti, ovat hakijoina sekä samassa pitäjässä asuvat Talolliset Juho Suoritaka, Juhio Kuusniemi, Oskar Postila Angust Kopesavuori, Kustaa Syrjälä ja Vihtori Leppälä, niinikään yhteisesti, vastaajina: Annettu Oikeus osastossa 26. päivänä Huhtikuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen. sittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, näkäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Juho Mansikkalalle ja hänen asiäkumppaneilleen toimituttamansa haasteen nojalla ovat Juho Suontaka ja Läsnä: V. A. S. f. P. R. H. B. - K. SS. 1. SS: 71. Såg. 218. R. D. 1911.
hänen juttukumpparinsa Vijalan. Ikaan ja Kylmäkosken pitäjäin käräjåkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuneet, että Suomen velko, ostettuaan Wijalan pitäjässä sijaitsevaan Matkun kertanon, oli 1. päivänä Helmikuuta 1904. laaditulla vuokrakirjalla eräille saman kartanon alustalaisille ja niiden joukossa asian osaisille vuokrannut sanotun karta non mainitusta päivästä 14. päivan Maaliskuuta 1905. sekä myöhemmin uudella vuokrakirjalla viimeksimainitusta päivästä edelleen vuoden ajaksi, muvoi mesassa ehdolla, että vuokramiehet, joiden tuli kortanon hoitoa varten vahta erityinen hoitokunta, ottaisivat osaa kartanon hoitoon tarpeellisiin huluihin vuokrakirjoissa tarkemmin määrätyn perusteen ja Tammelan kihlakunnan kruununvoudin sen nojalla laatiman laskelman mukaan, jota paitsi vuokraajien tuli saman pirusteen mukaan saada osuutensa kartanon vuokra -aikana mahdollisesti tuottamasta voitosta. Vuokramiesten valitsemaina hoitokuntama olivat Juho Mangikkala ja hänen asiakumppanissa sittemmin vuokramiesten 12. päivänä Marraskuuta 1906. pitämässään kokouksessa tekemän päätöksen mukaan jakaneet kartanosta kertyneet säästö rahat siten, että 21. päivänä Joulukuuta 1906. oli jaettu noin 45,000 markkaa; jolloin Juho Suoritaka oli saanut 616 markkaa 92. penniä, Juho Kuusniemi 1904. markkaa 53. penniä, Oskar Postila 321. markkaa 55. penniä, August Hopasvuori 1883. markkaa 99. penniä, Kustaa Syrjälä 793. markkaa 4. penniä ja Vihtor Leppälä 363. markkaa 43. penniä, sekä 27 päivänä Heinäkuuta 1907 viimeinen voitto - osuus eli 3000 markkaa, jolloin Juho Suontaka oli saanut 45. markkaa 65. penniä, Juho Kuusniemi 96. markkaa 54. penniä, Oskar Portila 28. markkaa 96. penniä, August Kopeavuori 109 mark haa 32. penniä, Kustaa Syrjälä 53. markkaa 68. penniä ja Vihtori Leppälä 26. markkaa 89. penniä. Mutta kun nuo jaat ja niistä Juho Suortaalle ja hänen asiakumppaneilleen 13. päivänä Maaliskuuta 1908. esitetyt tilit olivat 539