Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
uppsagd. För öfrigt har Kronan emot beloppet af de i anspråk tagnå ersätt ningarna anmärkt ej allenast, att den till grund för käromålet lagda synen ej borde tillerkännas något vitsord då hvarken tillträdaren dervid närvarit eller Kronans rätt vid synen Tovakats, och de kostnader, Kronolänsmannen Lang sjelf uppgifvit sig hafva å torpet nedlagt, blifvit värderade utan närmare granskning och pröfning af uppgifternas riktighet, hvarutom uti syminstrumentet upptagits godtgörelse för kompet, hvilken godtgörelse i ingen händelse kunde ifrågakomma, och Kronolänsmannen Lang tillerkänts ersättning för virke till reparationerna af husen ehuru virket sannplikt tagits från torpets skog, utan och vidkommande den af Kronolänsmannen Lang inlemnade räkning öfver Karhusaari torps inkomster och utgifter bland annat att dagsverkenas antal för tiden från den 1. Auguti 1898. till påföljande 1. November vore otroligt stort; att Kronolänsmannen Langs anseråk på ersättning för eget besvar med torpets förvaltning vore obefogadt; att då Kronolänsmannen Lang i räkningen godtgjort sig slutsumman af de vid förberörda syn uppskattade kostnader samt dessutom i räkningen upptagit löner åt tjenstefolk och andra arbetare Lang sålunda ägonskouligen debiterat dubbelt; samt att riktigheten äfven af öfriga i sagda räkning upptagna pöster såsom ostyrkta och obefogade ifrågasattes. Häremot har Kronolänsmannen Lang anmärkt, bland annat, att den äfKionan åsyftade bestämmelsen i förbesörda, den 1. Augusti 1892 utprättade kontrakt endast gälde ifrån Karhusaari toro utgående skatt, hvilken omständighet Lång ansett tydligen framgå vid jemte relse af sagde bestämmelse med namnda kontrakts femte punkt, som för Kronolänsmannen Lang grundade lifstids besittningsrätt till torpet med rätt för Tings enka och barn att efter hans frånfälle jemväl besitta torpet; att synen af den 24. April 1896 vore för Kronan lindande, då vid densamma Kronans rätt bevakats af Forstmästaren Friherre Hjerta,
som å Kronans vägnar emottagit torpet, medan förrättningen verkstätts af trenne gode män; samt att i änberörda syneinstrument upptagits kostnaden endast för sådana arbeten, som utförts på entreprenad, hvaremot i räkningen öfver verade dagsverken åtgått till inteckning af fö och säd samt andra jordbruksarbeten å torpet Efter det vittnen i saken afhörts, har Häradsrätten, hvarest Kronolänsmannen Lång jemväl framstält anspråk på ersättning för sina rättegångskostnader i målet, den 31. Mars 1898. deri afkunnat utslag; och jemte det Kronolänsmannen Langs anspråk på ersättning för de räntor å upplånadt kapital, han för torpet användt, på upptagna skäl underkänts har Häradsrätten som funnit emot den af Forstmästaren Friherre Hjeta den 24. April 1896. å Karhusaari torp verkstälda synen, omiständigheter icke hafva blifvit förebragta, hvilka skulle förringa betydelsen af densamma såsom bevismaterial uti förevarande rättegång beträffande saken i öfrigt förklarat utredt vara, att Kronolänsmannen Lang under den tid han för Kronans räkning förvaltat torpet och under sin besittningstid af detsamma utfört samtliga i ofvanberörda syneinstrument och räkning antecknade försättringsarbeten samt å torpet nedlagt deri upptagna kostnader med undantag af att, ehuru i räkningen upptagits att år 1893. å torpet användts till utsäde sjutton tunnor hafve och tio tunnor potäter, dertill åtgått endast sexton tunnor hafre och sex tunnor potater samt att flyttningen och tackningen af sädesboden äfvensom golfläggningen och indningen med mera 7 det gamla fähuset inginge såväl i den uti Kronolänsmannen Langs räkning förekommande posten för använda dagsverken som i förenämnda syneinstrument och sålunda blifvit dubbelt debiterade, hvarför porterne för 1893. års hafre och potatisutsäde nedsattes, den förra med priset för en tunna hape eller tolf mark och posten å potatisutsädet med priset för fyra tunnor potäter eller
trettiosex mark samt ersättningsanspråken för flyttningen och tackningen af sädesboden och golfläggningen jemte inredningen med mera af fähuset, för hvilka arbeten Kronolänsmannen Lang fordrat etthundra femtio mark, förkasta des äfvensom att, enär vid uppförandet af det nya fähuset och kokhuset insättandet af blankgöf i rielegen samt uppförandet af en ny lada med tak användts virke från kronoskogen, ersättningsanspråken för utförandet af den sa arbeten, efter skälig pröfning nedat tes, förstnämnda pöst med trettio mark, den andra posten med tio mark och den tredje posten med likaledes tio mark; i anseende hvartill och då samtliga nämnda kostnader och arbeten varit torpet till nytta samt Kronolänsmannen Lang, i tro att en längre tid få besitta lopet under sin besittningstid icke kunnat draga motvarande gagn, af detsamma, Häradsrätten, som funnit sagda ersättningsbelopp icke vara för dugt tilltagna, å lagt Kronan att till Kronolänsmannen Lang utbetala godtgörelse till fordrade belopp för omordade kostnader och förbättringsarbeten med ofvanupptagna afdrag och nedsättningar eller att således emot undfående af behörigt qvitto, åt Lang utgifva inalles åttatusen nittioen mark sjuttionio penni med fem procents årlig ränta. derå från den 1. Maji 1596. tills full betalning skedde samt att derutöfver med tvåhundra mark ersätta Kronolänsmannen Lang hans rättegångskostnader i målet. Hofrätten, under hvars pröfning såål Kronolänsmannen Lång som Pronan i vadeväg dragit ifrågavarande sak, har genom dom af den 21. April 1899. funnit Kronolänsmannen Langs vädeinlaga icke föranleda annan Rättelse i Häradsrättens motvädjade utslag än att, enär sammanlagda beloppet af den ersättning Häradsrätten i saken tillerkänt Kronolänsmannen Lang rätteligen uträknadt utgjorde åttatu sen etthundraelfvi mark sjuttionio penni, Kronan och Statsverket ålades att
till Kronolänsmannen Lång utgifva nästnämnda lefver med den ränta nedan omförmäles, äfvensom atturanans litell ej heller paikalla annan andring i berörda utslag, än att den van ta, Kronan genom samma utslag ähälets att till Kronolänsmannen Lang gälda, borde å ofvanomordade belopp åt tatusen etthundraelan mark sjuttionio penni beräknas från lagsökningsdagen den 20 Oktober 1890; med hvilka rätteber i Häradsrättens utslag vid detsamma allt ofrigt skulle beror Uti Storättens dom har Kronan och statsverhet anhållit om ändring medelst ingifven deduktion den Kronolänsmannen Lång i föreskrifven ordning bemött. Hvad sålunda förelupit och handlingar na vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i ofveragande samt finner skäl å Finska Statserkets vägnar icke vara förebragta till annan ändring i Ilofrättens ofvanberörda dom, än såvidt angår af Kronolänsmannen Lang i anspråk lagen och af Hofrätten honom tillagd godtgörelse för aflöning och kost, åt särskild arbetsledare under tiden, från den 1. Augusti till den 7. November 1890. med etthundra sjuttiotvå mark femtio penni och aflöning at särskild, hushållsöreståndarinna under tiden från den 1. Augusti 1599. till den 1. November 1894. med fyrahundra femtionio mark femtio penni äfvensom för de resor, Lang under sin besittnings tid, gjort till Stårhusaari kronotorp för öfvervähandet af hushållningen derstädes, med tillhopa ettusen åttahundra sextio mark, hvilka anspråk, enär utredning icke förestälts derom att särskild arbetsledare och hushållssföreståndarinna varit under angifven tid å Starkusaari torp anstälda, och då det med Kronolänsmannen Lang afslutade legekontraktet mäste anses innebära den föruträttning, att legotagaren sjelf hömme att bero den åt honom upplåtna lägenheten, af Kejserliga senaten underkännas. Och skall i följd häraf den Kronolänsmannen säng af Hofrätten tillerkända ersättning, minskad med ofvanuppgifna belopp, utgörande sam
manlagdt tvåtusen fyrahundra nittiotvå mark, af Kronan till säng utbetalas med kemtusen sexhundra nitton mark sjuttionio penni jemte fem procents årlig ränta. derå från den 20. Oktober 1890; derutinnan Hofrättens dom af Kejserliga Senaten ändras, hvaremot vid densamma i öfrigt eller beträffande den Kronolänsmannen Lang tillägda rättegångskostnadsamttning kommer att förblifva. Det alle, som vederbör, till underdring efterrättelse länder I Hans Kejserliga Majestätsstuga Namn, Dess Senat för Finland: Henr. Perenius. E Johassu Emt Dörmän J Hteisel Emil Torsman J. Heikelsel A. F. Wendén. Julius Nummelin A. F. Wendén. Julius Nummelin af Andersin. Marraskuun 19. päivänä 1900. Keisarillisen Majestetin Korkiassa Simossa Hänen Suomen Senaattinsa tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tullus sa, parempaa oikeutta metsäntuottuihin koskevassa jutussa, jossa Kauppaneuvos C. H. Ahlqvist, Haminan kaupungista, on hakijana sekä Kauppias Johan Törmä nen, Saarijärven pitäjän Saarijårven kylästä, ja Talollinen August Ruta nen, saman pitäjän Hännilän kylästä, ovat poisjääneinä vastaajina: Annettu Keisarillisessa Suomen Senaatissa ja Sen Oikeusosastossa, Helsingissä, 19. päivänä Marruskuuta 1900. Keisarillinen Senaatti on Itsellensä vityttänyt juttuun kuuluvat asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittekun Keisarillinen Senaatti veronpanorebolutionilla Lokakuun 25. päivänä 1871. oli määrännyt miten suuri nintaala veroakannattavaa maata oli kuuluva Saarijärven pitäjän Hännilän jakokuunialle sekä säätänyt, että muu jakokunnan rajain sisällä oleva maa piti kruunulle erotettaman on Keisarillinen Senaatti Läsnä: H. B. - Ef - A. K - Eit A. J. No 1232 Pag. 58. R. D. 1899.
alamaisen hakemuksen johdosta resolutsionilla Toukokuun 28. päivänä 1886. määrännyt että kruunulle siten varatusta liikamaasta annetaan metsävoroa vastaan viittäsataa tynnyrinalaa vastaava maaalue jakokunnan jokaista koko manttaalia kohden; minkä jälkeen jakokunnalle niinhyvin verolle kuin metsäverollekin on nettu metsämaa on yhtaikaa Maaliskuun 5. päivänä 1895. vahvistetussa jaossa talojen kesken jaettu. Aikanaan on Kauppias Johan Parviainen kontrahdilla Heinäkuun 20. päivältä 1881. August Rutaseltu ostanut hakkuuoikeuden kaikkiin August Rutasen omistaman edellämainitussa Hännilän kylässä olevan Mäkelän talon No 4:11 maalla kasvaviin, sahatukiksi kelpaaviin konkapetäjä - ja närepuihin, jotka kahdentoista kyynärän korkeudella maasta mitaten täpiloikkauksessa täyttivät kymmenen tuumaa taikka olivat sitä vahvemmat, ehdolla että puut olivat metsästä ulosotettavat kuuden vuoden kuluessa siitä lukien kun isojako Hännilän jako kunnassa oli päätetty. Tämän hakkuuoikeuden on Kauppias Parviainen Elokuun 13. päivänä sanottuna vuonna siirtänyt Kauppaneuvos Ahlqvistille. Sittemmin on August Rutanen välikirjalla Marraskuun 21. päivältä 1895. Kauppias Törmäselle myynyt kaikki sahatukiksi kelpaavat suorat ja tervut petäjä - ja kausisuut, jotka kasvoivat Keisarillisen Senaatin ylläsanotun, Toukokuun 25. päivänä 1886. annetun päätöksen nojalla Rutasen omistamalle Mäkelän talolle jaetulla maalla, jonka jälkeen Kauppias Törmänen on merkillänsä leimanttanut joukon sanotulla maalla kasvavia puita. Toimitettuaan kirjallisen haasteen Kauppaneuves Ahlqvistille, ovat Kauprias Törmänen ja August Rutanen Saarijärven ja Uuraisten pitäjäin käräjiäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausu neet, että Kauppaneuvos Ahlqvist Mäkelän talolle metsäveroa vastaan langen neesta metsästä oli antanut hakata ja poisviedä tuhat yhdeksänsataa neljäkymmentäyksi Kauppias, Tormäsen merkillä varustettua tukkipuuta, jois
ta kuitenkin kahdeksantoista kappaletta oli ollut hylkypuita, mutta koska metsäveroa vastaan annettu maa vastaToukokuun 28. päivänä 1886. oli Hännilän jakokunnan talville myönnetty, eikä siis Heinäkuun 20. päivänä 1881. tehdyssä kontrahdissa voinut olla kysymystä semmoisella maalla kasvavista puista, niin ovat Kauppias Törmänen ja August Rutanen, ilmoittaen mainituista Kauppaneuvos Ahlqvistin otattamista nuista panettaneensa takavarikkoon tuhat kaksisataa viisikymmentä kaksikappaletta, vaatineet että sanotut Kauppaneuvos Ahlqvistin, Mäkelän talon metsästä otattamat puut julistettaisiin Kuupias Pormäselle kuuluviksi. Kauppaneuvos Ahlqvist on vastustanut tätä kannetta sillä perusteella, että hän kontrahtinsa mukaan oli oikeutettu hakkaamaan tukkipuita mainitun talon koko alueelta. Kihlakunnanoikeus on Marraskuun 9. päivänä 1897. julistamassaan päätöksessä, siinä mainitsemillaan perusteilla, julistanut puheena olevat, takavarikkoon otetut tukkipuut Kauppias Tornäselle kuuluviksi Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppias Törmänen ja August Rutanen, ehteisesti, sekä Kauppaneuvos Ahlqvist, puosestänsä, ovat vetoamalla saattaneet jutun, on Helmikuun 11. päivänä 1899. annetussa tuomiossa katsonut ett'ei Kauppaneuvos Ahlqvist ollut esiintuo nut syytä muuttaa Kihlakunnanoikeuden päätöstä; ja mitä tuli Kauppias Törmäsen ja August Rutasen muutoksen hakemukseen, niin, kosk´ ei Kauppias Törmänen ollut saattanut toteen että Kauppaneuvos Ahlqvist olisi puheena olevista puista poisvedättänyt isompaa määrää kuin mikä takavarikkoon oli otettu, on Hovioikeus katsonut etteivät Pörmänen ja Rutanenkaan olleet tuoneet esiin syytä saman päätöksen muuttamiseen, jonka nojalle Hovioikeus siis on jättänyt asian, kumminkin siten, että Kauppias Törmänen oikeutettiin, jollei suosiollista suoritusta seuraisi, Kauppaneuves Ahlqvistilta hakemaan palkkiota niistä puista, jotka, eh
kä varustettuina Törmäsen leimalla, Kauppaneuvos Ahlqvist kumminkin oli mahdollisesti hakkauttanut ja hyväksensä käyttänyt. Hovioikeuden tuomioen on Kauppaneuvos Ahlqvist alamaisesti hakenut muutosta tänne toimittamallansa perustelmalla Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän asian ja katsoo tosin ettei Heinäkuun 20. päivänä 1851. tehty kontrahti, johon Kauppaneuves Ahlqvist on perusta nut oikeutensa hakkauttaa puita August Rutasen omistamalta Mäkelän talon maalta, ole saattanut käsittää Keisarillisen Senaatin resolutionilla 28. päivältä Toukokuuta 1886. Hännilän jakokunnan maanomistajille metsäveroa vastaan annetulla maalla kasvavia puita; mutta koska on selvitetty että kaikki jakokunnan tilukset, niin hyvin ne, jotka on sille annettu veroa vastaan, kuin nekin, jotka jakokunnalle on metiaveroa vastaan myönnetty, jakokunnas sa toimitetussa ja Maaliskuun 5. päivänä 1895. asianmukaisesti vahvistetussa isossajaossa on yhteen menoon ja samalla korralla jaettu talojen kesken, metsäverotiluksista erityistä jakoa toimittamatta, sen tähden ja kun ei muullakaan tavoin ole kiintuotu luotettavaa selvitystä siitä, että riidanalaiset puut on hakattu Näkelän talolle metsäveroa vastaan annetulta alueiltä, eikä Kauppias Törmäsellä niin ollen saateta katsoa olevan parempaa oikeutta puheenalaisiin ruihin kuin Kaupranenos Ahlovistilla, Keisarillinen Senaatti harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljätä August Rutasen ja Johan Sormäsen asiassa ajaman kanteen. Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudattakootKeisarillisen Majesteetin Korkeassa Simessä, Hänen Suomen ilmaattinsa: Henr. Rosenius A. St. Forsman. Henr. Rosenius A. St. Forsman. A; Kumlin. E. Andersin. Adolf Aminoff
Marraskuun 20 päivänä 1900. Keisarillisen Majistetin Korhousso Nimessä, Hänen Suomen Senuattinsa tuomio nostorahalla Turun Hovioikaulesta tulleessä jutussa, jossa Tampereen Kattohuopatektaan Osakeyhtiö on hakija. na sekä Talollinen Kustaa Adolf Erlandinpoika Siikola eli Keisteri Asikkulan pitäjän Karhilan kylästä, tulematta jääneenä vastaajana, ja joka juttu koskee saamista Annettu Keisarillisessa Suomen Senaatissa ja Sen Oikeusosustossa, Helsingissä Marraskuun 20 päivänä 1900. Keisarillinen Senaatti on Itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Tampereen Kattohuopatehtaan Osakeyhtiölle toimitetun haasteen nojalla on Kustaa Adolf Keisteri Tampereen kaupungin Ruusluvanoikeudessa lausunut, että mainittu yhtiö Elokuun 15 päivänä 1871 tehdyllä kauppakirjalla oli Kuustuu Adolf Keistariltä ostanut hänen omistumansa neljännekson Keistarin tuloo ylläsanotussa Kushilan kylässä kuulentuhannen marSämä: A af N. E J - J. H. Hof H. No 1235. Pag. 110. R. G. 1879.
han suuruisesta kauppahinnasta, joka oli suoritettava kauppakirjassa likemmin määrättyinä aikoina ja viimeinen makso, kolmetuhatta markkaa tehtävä Maaliskuun 14 päivänä 1898; mutta koska yhtiö oli kieltäytynyt suorittamasta äsken. mainittuna päivänä maksettavaksi joutunet kolmetuhatta markkaa, on Kustaa Adolf Keisteri vaatinut, että yhtiö velvoitettaisiin hänelle heti ulosun tamaan tämä summa kuulen prosen. tin vuotuisen koron kanssa vastasanotusta päivästä sekä sen ohessa korvaa. mällen hänen oikeulenkäymiskustan nuksensa asiassa. Sittenkun Tamperen Kattohuoputehtaan Osakeyhtiö, asiassa kuulustettuna oli väittänyt Kustuu Adolf Keisterin uloshakemien summan korkoineen tulleen maksetuksi niin kuukuutta jälkeen kosketellun määräpäivän ja pyytänyt lyhknystä hankkaukseen todistusta siitä sekä Maustuvanoikeus Toukokuun 16 päivänä 1875 julistetuettu viilipäntöksellei lykännyt jutun käsittelemisen Oikeuden seuruvan Kesäkuun 20 päivänä pidettävään istuntoon ja määrännyt yhtiön silloin olemaan varustettuna pyytämättään todistuksella uhalla, että juttu muuten voitaisiin satkaista niiden syden nojalla kun oli esiintuotu, on yhtiö vastakosketellussa istunnossa pääisiallisesti vastannut, että Asikkalan pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeus oli päätöksellä Syyskuun 14 päivältä 1897 ja siis siitukump. panein välisen kaupunteon jälkeen vahvistanut kiinnityksen ennennmainittuun tilaan Eläkemiehenleski Henriika Joosepintyttärelle vakuudeksi Joulukuun 6 päivänä 1881 tehdyn kontrahdin mukuin hänelle tilasta maksamattoma. me talonhintanu tuleviin eläke-etujen suorittamisesta, minkä tähden ja kun yhtiö ottamalla suorittauksensa mainitun elukkeen oli puheenalaisesta kauppahinnasta, jota ainoastuun piini osu oli maksamatta, suorittunut niin suuren määrän, kuin vastusi elukkeen pääomuksi muunnettuu arvoa, sekä niinmuodoin vastakkain olevat vaatimukset pitäisi kuitattaman,
mutta yhtiö ei vielä voinut esittää täydellistä selvitystä eläkkeen todellisesta suuruudesta, yhtiö on pyytänyt vieläkin lykkäystä asiassa suulukseen tilaisuutta siihen Kustaa Aadolf Keisterin vastustettuu mainittua lykkäysanomusta, on Raastuvanoikeus Kesäkuun 20 päivänä 1878 jatestumassaan päätöksessä antanut lausuntonsa asiasta, ja koska Kustaa Audolf Keisterin puheenaoleva velkomus perustui sanottuun selvään ja Tumpireen Kattohuopatehtoun Osakeyhtiön oikeaksi tunnustamaan kauppakirjaan Elokuun 18 päivältä 1876 eikä yhtiöpuolestaan ollut voinut näyttää kuitattavaksi ilmoittamansa saatavan olemuissa-olva eikä edes likemmin sunoa sen suuruuttakun, sen tähden on Ruustuvanoikeus katsonut, ett'ei yhtiöllä ollut laillistu kuittausoikeutta väittämälleen ja todellisuudessa ehkä olevalle suutuvalleen sekä siis, Ruustuvanoikeuden välipäätöksellä Toukokuun 6 päivältä 1875 Tumpereen Kuttohuopotehtuun Osakeyhtiölle pienemään velvoitukseen nähden ja hyljäten yhtiön lykkäyspyynnön, ottanut jutun lopullisesti tutkittavakseen sekä tuominut Tampereen Kattohuopatektuun Osakeyhtiön vidäsanotun kauppakirjan nojalla Kustaa Aadolf Kasterille heti maksamaan puhenaolevat, Maaliskuun 14 päivänä 1598 maksettaviksi joutunut kolmetuhat. ta markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen vastimainitusta päivästä lukien kunnes täydellinen suori. tus tapahtuisi sekä Kustaa Adolf Keisterille palkitsemaan hänellä jutusta olleet kustannukset viidelläkymmenellä markalla, mutta sen ohessa on Tampereen Kattohuopatehtaun Osakeyhtiöl. le jätetty valta erittäin hakea korva usta niistä eläke-uluista, jotka yhtiö kauppakirjassa olevain ehtojen lisäksi ehkä jo oli suorittanut tahi vastedes voisi tulla ulosantamaan Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Tamperän Kattohuoputehtuun Osakeyhtiö oli vetoimalla suuttanut asuin on Huhtikuun 28 päivänä 1877 antumul. läsen tuomiolla vahvistanut Kihlakun666
nanoikeuden mainitun päätöksen, minkä ohessa yhtiö on velvoitettu Kustaa Adolf Keisterille korvaamaan häneltä Hovioikaudessa asiaan menneet kustannukset neljälläkymmenellä markalla Tähuin Hovioikeuden tuomioon on Tampereen Kattohuopatehtuun Osakeyhtiö alamaisesti anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän asian ja katsoo Tampereen Kattohuopatektaan Osakeyhtiön sitä viihemmin esiintuoneen syytä Hovioikeuden tuomion muuttumiseen kun yhtiön Hovioikeuteen antamista asiakirjoista näkyy, ettei yhtiön mainitsemaa, Henriika Joosepintytär Keisterille 6 päivänä Joulukuuta 1881 tehdyn kontrahelin mukaan tulevien eläkeetujen vakuudeksi myönnettyä kiinnitystä ole vahvistettu siihen osuun puheenalaista Kasterin tuloa, jonka yhtiö kauppakirjalla Elokuun 18 päivältä 1906 on ostanut Kustaa Adolf Keisteriltä, vaan yhtiön kauppakirjalla 8 päivältä Heinäkuuta 1876 Talolliselta Adolf Juhonpoika Keisteriltä ostumallen neljännekHäf Hellen seen sanottua taloa, ja on Hovioikeuden tuomio siis jäävä pysyväiseksi Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa nouduttakoot. Keisarillisen Majestaten Korkeassa Nimessä, Hänen Suomen Senaartinsa A. af Nyborg J; Wäkel. E. Johansson. Juhan Hummelin
Den 20 November 1900. 1o Hans Kejserliga Majestäts laga Namn Pess Senats för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling, från ÅloHofrätt inkommit mål emellan Bonden Emil August Aspelin, från Lappböle by i Kyrkslätt socken, sökande, samt Bonden Karl Sandström, från samma by, svarande, angående afträdande af mark: bifven uti Kejserliga Senalen för Finland och dess Justilie Departement, Helsingfors, den 20. November 1900 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhemtal följande: Vid Häradsrättens i Kyrkslall och Sundå socknars tingslag sammanrade den 10. Februari 1898 har Karl Sandström, efter Emil August Aspelin ågången skriftlig stämning, anfört: att egarene af Jussila skattehemman i Lappböle by den 5 och 6 Juni 1826 genom vederbörligen tillförord nad landtmätare låtit å karla affatta och beskrifva samt sig emellan efter häfden skifta nämnda hemmans egor; att vid omförmälda skifte, som skulle lunda till efterGag - H. B. - E. F. - A. K. - C. A. Ch. Emaf F. No 1236. Tag. 125. R. D. 1899.
rättelse intill dess klyfning af Jussila hemman i laga ordning kunde kom ma till stånd, bestämts, att den hälft af hemmanet, som benämndes Öfre Jussila och numera egdes af Karl Sandström skulle erhålla alla de egor, hvilka å den vid emordade rämjoskifte upprättade karlan och dertill hörande beskrifningen betecknats med lokstafven K., och att till andra hälften af Jussila hemman, Nedre Jussila halladt, som för närvarande till hörde Emil August Aspelin, komma att höra de egor, hvilka å samma karta och beskrifning betecknats med lekslupen Å samt att af skogsmarken tilldelats Öfre Jussila hemman en andel af 290 tunnland 11 kappland och Nedre Jussila hemman 169 tunnland 17 1/2 kappland. Nusom Emil August Aspelin af den öfre Jussila tillydande, å kartan och uti beskrifningen under Nris 24 och 26. SS. upptagna skogsmarken elofligen sall sig i besittning af och nyttjade den del deraf, som vore belägen mellan den så kallade kyrkovägen och råerna mellan Öfre Jossila å ena samt Leivosböle och Kauhala byar på andra sidan, har Karl Sandström yrkal Emil August Aspelins förpligtande att till Karl Sandström genast afträda nästnämnda skogsmark, jemte det Sandström förbehållit sig rätt att framdeles i laga ordning af Emil August Aspelin söka ersättning för den skada Sandström till skyndats derigenom, att Aspelin från ifrågavarande skogsmark försält skogsproduk ler och derstädes föröpal jemväl annan åverkan. I saken hörd har Emil August Arolin genmält, att egarene af Jussila hemman vid merberörda skifte till förrättnings landtmätaren inlemnat en den 5 Juni 1826 dagtecknad skriftlig afhandling, innefat tande öfverenskommelse mellan intressen terne i Jussila hemman angående rätdel och grunderna för omförmälda skifte uti hvilken afhandlings 5de punkt bestämts, bland annat, att skogsmarken skulle begagnas såsom förut enligt hafden, men all förvaltningslandtmätaren emellertid icke verkstält skiftet i öfverens dämmedse med samma afhandling utan tillagt Öfre Jussila hemmanshälft - skogs