Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
lofrätten, under hvars pröfning Handlanden Holm i väderag dragit saken och hvarest Handlanden Martens, efter det Holm emellertid upplåtit sitt bo till konkurs, i sin före nämnda sysslomännagenskap anmalt sig vilja å konkursbods vägnar fullfölja Holms vadelalan, har medels dem den 2 Januari 1912 utlå tit sig i saken; och jämte del landlanden Johans i Hofrätten gjorda anmärkning att såsom vittnen i må let afhörde Handlandene Aino Lindeman och Josef Lassila vore jäfvige att däri vittna, enär de såsom för dringsegare uti Handlanden Holms kenkusto kunde ränta nylla eller skada af målets utgång, i anseende därtill att berörda anmärkning icke grundade sig å vid tiden för vittnesmålens afläggande rådande förhållanden, blef af Hopullen såsom obefogad förkastad, fann Hof atten utredt vara att landlan den Holm uti sin handelsrörelse genom ifrågavarande byggnads arlets tidet en förlust af minst tjugufem mark för hvarje sockendag under tiden emellan den 12 Februari och 31 Maj 1910 eller för allioåtta dagar, hvarför Hofrätten, med upphäfvande af Rådstufvurättens utslag i denna del, skyldigkänt Handlanden Sjillom att i godtgörelse för sagda förlust till Handlanden Helms konkursso emot kuitto utgifva tvåtusen tvåhundra mark; men i anseende till sakens beskaffenhet lämnades Handlanden delnes anspråk på ersättning för rätte gångskostnaderna utan afseende Olli Hofrättens dem hafva såväl Handlandens Holm och Martens som Handlanden Sjölleni sökt ändring; hvarefter parterne ömsesides lemätt Svarandras de duktioner Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och sin na skäl icke hafva anfarts till ändring af lopättens dom, hvar vid förty kommer att bero. Telalle, som vederbör, att efterrättet 230
se länder Kejserliga Senaten för Finland: Kuten Saarinen Alfred Luksiala. Walter Andersin. Aro Ruksiala. K. R. Helanen. Aro Ruksiala. K. R. Helanen. K. Auer No 457. Huhtikuun 7 päivänä 1913. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, vähingonkorvausta koskovassaja tussa, jossa Talonomistaja August Hellman sekä Levusepät Johan Gustaf Karelius ja Mala kias Davidsson, kaikki Turun kaupungista, ovat yhteisesti hakijoina sekä Kivenhakkaaja Vihtori Koskinen, samasta kaupun gista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 7 päivänä Huhtikuuta 1913. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Turun kaupungin Raastuvanoikeudessa on Vihtori Koskinen lausunut, että kun hän 14 päivänä Kesäkuuta 1906 oli ollut työssä sanotussa kaupungissa liikettä harjoittavan, August Hellmanin, Johan Gustaf Kareliukun ja Malakias Davidssonin omistaman toiminimen " Aug. Aalto ja Kumppanita Läsnä: S.S. - A. L. A. R. J. S. Såg. 5 sk. D 1911
kivenhionossa, niin oli Koskista kiviä louhiessa kohdannut tapatuma siten, että teräsmeiselin päästä lohennut kappale oli ringonnut hänen väsempaan silmäänsä, oikeuttaen sanotun silman sekeuden ainaiseksi; minkä vuoksi ja koska August Hellman ja hänen asiakumppaninsa olivat laimiinlyöneet työnantajan vastuunalaisuutta työntekijää kohtaavasta ruumiinvannasta koskevassa 5 päivänä Joulukuuta 1895 annetussa laissa olevan määräyksen mukaan vakuuttaa työntekirjän sä tapaturman varalta, Vihtori Koskinen on vaatinut, että August Hellman asiakumppaneineen velvoitettaisiin Vihtori Koskiselle suorittamaan korvaus ta määrätty summa vuodessa Koskisen elinaikana sekä palkitsemaan silmän heidosta lääkärille ja läökkeistä maksetut 56 markkaa 25 penniä, jonka ohessa Vihtori Koskinen on pyytänyt korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Kanteesta kuulustettuina ovat August Hellman ja hänen asiakumppaninsä pääsiallisesti esiintuoneet, ettei puheenalaisen toiminimen kivenhakkuu - ja hirmoliikettä, jonka he tasen omistivat, kuitenkaan harjoitettu heidän lukuunsa, minkä vuoksi ja kun Kivenhakkaajanvaimo Lotta Aalto, kauppareisterin mukaan, omisti liikkeen, August Hellman ja tämän myötäpuolet ovat anoneet kannetta hyljättäväksi. Raastuvanoikeus on 14 päivänä Maaliskuuta 1907 julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että August Hellman ja hänen asiakumppaninsa olivat omalle varalleen harjoittaneet kysymyksessä olevaa kivenhiomoliikettä ja siis olleet työnäntajina velvolliset edellämainitun lain 2 SS:n 1 kohdassa ja 3 SS:ssä olevien sääntöjen mukaan suorittamaan korvausta ruumiinvannasta, joka kohtasi työntekirjaa työssä sattuneen tapaturman johdosta, kuin myös saman lain 4 SS:n mukaan tapahtimien varalle, joista oli seurauksena työkyvyn ainaiseksi vähentyminen, turvaamaan 232
työntekijäinsä lakiin perustuvan oikeuden vuotuiseen vahingonkorvaukseen vakuutuksen hankkinnalla; minkä muksi ja koska oli näytetty, että Vihtori Keskinen August Hellmanin ja hänen asiakumppaniensa työssä oli 14 päivänä Kesäkuuta 1906 tapaturmasta menettänyt toisesta silmästään näin ainiaksi, ja August Hellman ja hänen asiakumppaninsa, jotka eivät olleet täyttäneet vakuutusvelvollisuuttaan, siis sanotun lain 1, 15 ja 16 SS:n mukaan olivat itse kohdastaan korvausvelvolliset kysymyksessä olevasta ruumiin. vammasta, Raastuvanoikeus, nojautuen vielä sanotun lain 9 SS:ään sekä Keisarilliseen Julistukseen 9 päivältä Joulukuuta 1897 niistä perusteista, joiden mukaan inväliditrettiäste on arvioitava sovellettaessa mainittua lakia, ja lukuunottamalla että Vihtori Koskisen vuositulo voitiin laskea seitsemäksisadaksi kahdeksikymmeneksi markaksi on velvoittanut August Hellmanin ja hänen asiakumppaninsa yhteisesti tahi sen heista, jolla vareja oli, suorittamaan Vihtori Koskiselle vuotuisesti satakolmekymmentä markkaa, luettuna sadannenyhdennen kolmatta päivän alusta siitä lähtien kun tapa turma tapahtui; ja koska Vihtori Koskisen vaatimus saada korvausta lääkärinpalkaksi ja lääkkeistä suorittamästään viidestäkymmenestä kuudesta markasta kahdestakymmenestäviidestä pennistä voitiin lukea sellaiseksi vahingonkorvaukseksi, minkä työntekijä ennen mainitun lain 8 ja 9 SS:n mukaan oli oikeutettu saamaan työnantajalta kahdeksannes ta päivästä tapaturman tapahdut tua sadanteenyhdenteenkolmatta päivään siitä lukien, sekä tämä korvausmäärä oli pienempi sitä kervausta, josta viimeksi mainituissa lainkohdissa määrättiin on Raastuvanoikeus katsonut Vihtori Keskisen olevan oikeutetun saamaan korvauksen maksamistaan lääkärinpalkasta ja lääkkeiden hinnasta sekä sen vuoksi velvoittaneet August Hellmanin ja hänen asiakumppaninsa yhteises233
ti tahi sen heistä, jolla varaja oli, kuittia vastaan suorittamaan Vihtori Koskiselle vaaditut viisikymmentäkuusi markkaa viisikolmatta penniä; jota paitsi August Hellmanin ja hänen asiakumppaniensa tuli, niinikään yhteisesti tahi varojensa mukaan, seitse mälläkymmenellä markalla korvata Vihtori Koskisen oikeudenkäyntikustan nukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi August Hellman ja hänen asiakumppaniusa olivat vetoamalla saatta neet jutun, on tuomiolla 20 päivältä Joulukuuta 1910 jättänyt asian Roastuvanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut August Hellmanin ja hänen asiakumppanensa korvaamaan Vihtori Koskisen kulutHovioikeudessa viidelläkymmenetlä markalla. Hovioikeuden tuomioon ovat August Hellman ja hänen asia kump paniinsa anoneet muutosta perustelmalla, johon Vihtori Koskinen on vastannut. "Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei August Hellman ja hänen asiakumppaninsa ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan August Hellman ja hänen asiakumppaninsa yhteisesti suorittamaan Vihtori Korkiselle hänellä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi kuusikymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Antari Saarinen Alfred Luksiala Antari Saarinen Alfred Luksiala Antari Saarinen Alfred Luksiala A.V. Allkisluvaara jemig Larusta A.V. Allkisluvaara jemig Larusta 234
060 Huhtikuun 7 päivänä 1913. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa saatavaa koskevassa jutussa, jossa Savonlinnan kaupungissa asuva Talonomistaja Konstantin Wirtanen, omasta puolestaan ja vaimonsa Edla Matilda Wirtasen edusmiehenä, on hakijana sekä Kansakoulunopettaja Juho Seppälä, Joensuin kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeuraastossa, 7 päivänä Huhtikuuta 1913. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa Savonlinnan kaupungin Maistaa lissa ja asian tultua riitaisena siirre tyksi asianomaisen oikeuden ratkaista vaksi, saman kaupungin Raastuvanoikeudessa on Juho Seppälä vaatinut, elta Konstantin ja Edla Matilda Wirlanen velvoitettaisiin 16 päivänä Joulu kuuta 1907. Seppälälle antamansa velka kirjan nojalla suorittamaan sen sisälläsnä: 1. f. - 2. - A. R. J. I. 225 700 Pag 22. R. D. 1912
lys 8000 markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen velkakirjan antopäiväs tä, siitä kuitenkin lyhennettyä 15 päivä nä Maaliskuuta 1908 velan maksuksi suoritetut 570 markkaa, jonka ohessa Juho Seppälä on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan Asiasta kuulustettuina ovat Konstantin ja Edla Matilda Wirtanen myön täneet velkakirjan oikeaksi, mutta väittaneet, että he olivat velkaa eri aikoi na suorittaneet, paitsi Juho Seppälän myös tämää sekää, yhteensä 181 markkaa 92 penniä. Raastuvanoikeus on 15 päivänä Elokuuta 1910 julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi että Konstantin ja Edla Matilda Wirtanen olivat puheenalaista velkaansa suorittaneet, paitsi Juho Seppälän myöntämää sää, 16 päivä nä Joulukuuta 1907. 150 markkaa sekä Juho Seppälän puolesta tekemiensä suoritus ten nojalla oikeutetut siitä kuittamaan 8 päivänä Tammikuuta 1908 20 markkaa 12 penniä 16 päivänä seuraavaa Maalis kuuta 3 markkaa ja 5 päivänä Tammi kuuta 1909 SS markkaa 80 penniä; johon nähden Raastuvanoikeus on velvoittanut Konstantin ja Edla Matilda Wirtasen Juho Seppälälle suorittamaan vaaditut kahdeksantuhatta markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen, lukien 16 päivästä Joulukuuta 1907 kunnes täysi maksii tapahtui, siitä kuitenkin lyhennettyä velan maksuksi suoritetut, viimeksimainittuna päivänä sata viisikymmentä mark kaa, 8 päivänä Tammikuuta 1908 kaksikym mentä markkaa kaksitoista penniä, 15 päivänä Maaliskuuta 1908 viisisataa seitsemänkymmentä markkaa, saman kuun 16 päivänä kolme markkaa ja 5 paivana Samnikuuta 1909 kahdeksan markkaa kahdetsankymmentä penniä, sekä sen ohessa kahdellasadalla markalla korvaamaan Juho Seppälän oikeudenkäyntikustannukset Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Konstan tin ja Edla Matilda Virtanen olivat vetoa malla saattaneet jutun on tuomiolla 30 päivältä Marraskuuta 1911. jättänyt asian Ruos tuvanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Konstantin ja Edla Matilda Wirlasen suorittamaan Juho Sepälälle maksul236
kuusitoista markkaa kahdeksankymmentä penriä hänen kappaleestaan Hovioikeuden tuomiotaHovioikeuden tuomioon on Konstantin Wirtanen omasta puolestaan ja vaimonsa edusmiehenä anonut muutosta perustelmalla, johon Juho Seppälä on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei ole esiintuotu syytä muut taa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Konstantin Wirtanen suorittamaan Juho Seppälälle hänellä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti Kuten Saarinen A. V. Rustström Alfred Luksiala. måg varaste Wid Väkk Den 7 April 1913. Kejserliga Senatens ja Finland dom uti ett, på nedsatt revision skilling, från Kejserlige Åbo Hofatt inkommit mål emellan sabethssirman i Tammirfors stad Aktiebolaget Katrina Taka ker, sökande, samt handelsterman i staden Rysul uti konungariket Pelgien Mahler 6o, svarande, angående för dran: gifven uti Justitiedeparte mentet den 7. April 1913. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig fordra gas och af dem inhämtat följande: Efter Aktiebelaget Karina Fabriber den 22. Juli 1906. delgifven stämning har firman Mahler st nd Rådstufvu rätten i Tammerfors anfört att, sedan finnan under herten år 1904. åtagit sig att åt finnan Nne Sandbergs Efti sagde stad enligt lererenskontrakt, som vedermera öfvertagits af Aktiebelaget Antina Fabriker, under år 1905. fritt omlörd i Anticopen lert ena 500. ton hästsköjärvi samt 350. Gadd - Wil. B. l. R. C. K. A. 23 No 461. Pag. 114. R. D. 1910
ten däraf beverats till belaget i partier och å tider, om hvilka bolaget lämnat närmare föreskrifter, gå hade firman Mahler, 6o i bref af den 31. Augusti 1905. utaf beläget emottagit order och specifalien å N10 ten hästskogen för beverans 11/2 i Oktober och 1/2 i November " 1905. samt den 9. September samma är godkänt nämnda nder, hvarefter beläget i bref af den 30 i utsagda månad tillsändt för man Mahler, Och ytterligare order och spefikation rörande de å lert hansen ännu resterande 40. lon häst skejärn för inlästning i Antwerpen senast den 20 �25 därpåföljande November, jämte det beläget anhållit att de 40.ten, å hvilka belaget i omförmälda bref af den 31. Augusti 1905. lämnat specsikation, måtte af gandas, den ena hälften af partid redan i medlet af Oktober och den andra hälften däraf i medel af November, allt år 1905, och hade för man Mahlerle med anledning häraf den 7. i nästnämnda Oktober gifvit sin speditör i Antwerpen order om inlästning af den ena hälften af pårliet om 110. len i med let af samma Oktober månad och af den andra hälften före medel af påföljande November samt den 3. i sistsagda månad anmodat namn de spediter att afskoppa det sista härtid om 40.ten omkring den 15. 20. i samma månad, därå för sta hälften af partiet om 10. tonfrån Antroerpen afsändts och i tid anländt till bestämndreerten, hvar emot och då någon ängbäts förbindel se med Finland till följd af de stryker, som vid denna tid rädde här i landet, icke förefanns emellan den 15. November 1905. och den 18. därpåföljande December, förman Mahla No, som ej vidigare än i bref, dateradt den 5. i nästsagda månad, af belaget meddelats underrättelse därom att det beställda hastskojärnet borde inom år 1905. inträffa i Tammerfors, af orsak att stadens ullprivillgier i och med årets 238
utgång skulle upphöra, först den 19. i samma månad kunnat till sända bolaget kennossement å ett med ängaren Westa föregående dag afsändt parti om 4081. kilogrant hästsköjarn och den 23. änberörda December slikt skeppningsdokument å den 22 i samma må nad aflastade 56327. kilogrum enahanda vara. Ehuru af dessa trå varupartill åtminstone det från intuapen den 18. December afskap pade allaredan den 24 i samma månad anländt till Åbo stad och sålunda väl skulle före årets utgång kunnat framkomma till Tam morsers, hade bägge parterna likväl anländt till nästsagde stad förs efter ingången af år 1906, till följd hvaraf Aktiebolaget Regina Fabriks, hvilket af sistnämnda anledning nödgats för dessa två jämpartier om inalles 97137. kibgreni betala i tull 6500. mark 33. penni, ansett sig rara berättigadt att från priset för frågavarande varupartier afdraga sagda tillumgälder samt förty väg rat att adestera tvänne af finnan stahtor i 6o å nämnda pris utställ da och belaget tillsända rätter, lydande å 1769 mark 40 penni och 7963. mark 5. penni. Då emellertid firman Hahler i Co, som till följd af förhållanden, dem finnan hvarken kunnat förutre eller mäktat andra, blifvit urståndsatt att afskoppa omförmälda varupartier å de af Aktielaget Katina Fabriks angifna tiderna hvilka firman både velat och ejes kunnat iakttaga, likväl, såsom ursprungligen aflaladt varit, fullgjort sitt åtagande att inom år 1905. fritt omlörd i Antwerpen beverera 500. ton hästskojarn och firman Mahler i Co således icke haft att bära ansvaret för dröjsmålet med varans enpedierande, vare sig från Antwer pen eller ännu mindre från Åboej heller för de tullafgifter eller andra kostnader, belaget fått för densamma vidkännas, samt Aktiebolaget Räti na Fabriker vid anfördt förhållande 239
så mycket mindre haft skäl för sin vägran att aceptora finnan Mahler les håller å omordade varusersand ningars pris som finnan, den där väl förklarat sig villig att offekluera den af belaget erhållna ordern om luvan ren af 55. ton inom November år 1905. och 40. ton den 20 25. i samma må nad, dock aldrig gäranterat att besamma skulle ske å de af beläget etsätta tiderma, så har finnan Mahla i Co yrkat Aktiebolaget Rättna Fabrikers förpliktande att emedellast ser ifrågakomna förändningar häst sköjarn till finnan utgifva det ofta lade priset med sammanlagdt 1573. hanes 45. antimes blgiskt mynt jäm6 ränta därå I afseende å varemål har å Aktillbolaget Katina Fabriks vägnar hufvudsakligen genmälts, att beta get väl genom tillgräm af den 19. Oktober 1904. samt i tvänne särskilda bref af den 24. och 26. i samma må nad förklarat sig villigt att anta ga förmån Mahler lo ursprung ligen till firman Win Sandbergs Efter ställda offert om bevans under år 1905. af omkring 500. lon hästskojärn men att belaget gjort detta med uttryckligt förbehåll att varan vid blifrande afpröfning i Tammerfors befunnes tillfredställande, hvadan nå got slutligt kontrakt då ännu icke kommit till stånd; och enär belaget jämväl sedermera förbehållit sig rätt att bestämma, inom hvilken tid af lastningen skulle ske, samt i god vilpå hösten 1905. till finnan öfversändt opeisikation på det derirde partiet jämte order att däraf afsända55 ton i medlet af Oktober, 55.ten i med let af November och 40. ten senast den 15. 20. November sisträgda år, men förmån Makler i Co, oaktadt dessa klara bestämningar och ehuru lägenhet därtill funnits, icke allsändt beläget de rekverera de parterna på bestämda tider, utan så sentida att desamma kommit hela get tillhanda dels under natten emot den 1 Januari 1906. dels något senare samt belaget sålunda blifvit nödsakadt 240
att för råvaran, som ända till utgår gen af år 1905. varit tullfri, erlägga förenämnda tullafgift, så har beläget omotsett förkastande af finnans talan, för såvidt densamma angick det emeltullafgiften svarande beloppd, samt af finnan fordrad ränta. Rådstupurätten, hvarest parterne å omse sidor tagit i anspråk godtgörelse för sina rättegångs umgälder har medels den 10. Oktober 1906. afkunnadt etslag väl funnit utredt vara att, se dan finnan Mahler i 6o åtagit sig att till Aktiebolaget Regina Fabriks let å fartyg i Antusen leverera ett hundra tio till hästskojärn, däraf ena hälften i Oktober och andra hälften i November 1905, samt fyratio till sine ma vara senast den 20-25 i sistsagda månad, så hade, efter det första halften af omförmälda etthundra tio ton afsändts och uppnätt bestämmedseorten inom år 1905, af det öfriga partiel fyratiotusen åttahundra tio kilogram aflastats först den 18, rätteligen den 16. påföljande December och femtiosex lusen trehundra tjugusju kilogram den 22 i samma månad samt framkommit till Tammerfors först efter utgången af år 1905, hvaraf följden varit att belaget nödgats för ifråga varande partia i tillumgälder erlägga det belopp om sextusen femhundra tre mark trettiotre penni, som lölaget velat afdraga från parternas sammanlagda pris trettontusen sjuhundra trettiotvå frånes fyratiofem enti mes; men som beläget icke styrkt att, ra sätt för detsamma påstätts, för man Mahler i Co skulle utfäst sig att afsända senare hälften af omordade etthundra til ton redan i medlet af November 1905, men däremot utredts att till följd af timade pedeliska en hölfningar i Finland och Ryssland med redoviseman Finska Ingfar tygs Aktiebolagets färtyg efter den 16 meranämnda November lägenhet till Finland icke funnits före den tid då varan afsändts, alltså och som belaget ej heller gittat påstå, att annan lägenhet under ifrågavarande mellan 241
tid stått finnan Mahler Co tilluds, har Rädstufvurätten ålagt Aktieldaget Ratina Fabrika att till finnan Mak la. Ca emot hvitto utbetala fordrade rekontusen sjuhundra trettiotvå fanes fyratiofem antimes belgiskt mynt after för tiden i landet gällande å vista kurs med fem procents årlig ränta, räknad från stämningsdagen den 22. Juli 1906, samt därhos ersätta firman dess kostnader i målet med Etthundra tjugu mark Hofrätten, under hvars pröfning tkticbolaget Kalina Fabcker i vade väg dragit målet, har genom den 14. Mars 1910. gifven dem lålit vid Råd stufvurättens utslag bero samt skyldigkänt lölaget att med sextio mark hålla firman Mahler Co skadeslös för dess vid nämndedalans bevakare de i Hofrätten hapa kostnader Uti Hofrättens dom har Aktiele laget Rarina Fabcker anhållit om ändring medels deduktion, den för man Mahler Co sedermera bemält. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Aktil bolaget Ratina Talriks icke hapa anfört skäl till ändring uti Hofrat tens dem, hvarvid förty kommer att bero; och ålägges Aktiebolaget Ralina Tobriks att till sinnan Mahler i Coi ersättning för dess härstädes i må let hafda kostnader, utgifva sjuttiofem mark. Id alle, som vederbör, till efter rättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: Walter Andersson. B. Amberg K. R. Helanen. Asian Sihannen 242
Huhtikuun 7 päivänä 1913 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa merioikeusjutussa, jossa toiminimi Winge & Co, Kristianion kaupungista Norjan kuningaskunnassa, on hakijana ja Kauppias Emil Olsson, Wiipurin kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 7 päivänä Huhtikuuta 1913. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Wiipurin kaupungin Raastuvanoikeudessa on toiminimen Winge & Copuolesta lausuttu, että Kauppias Ole ron, joka toiminimen omistaman " Lösland" nimisen höyryläivan päällikön kanssa kesällä vuonna 1909 Wiipurissa tekemänsä sopimuksen mukaan oli sitoutunut sanotussa kaupungissa lästäämään mainittuun lainaan 655 kiintiösylen suuruisen propsilastin 3 markan 75 pennin lastauspalkasta kuutiosuseltä eli kaikkiaan 2456 Lösnä: S.S. - A. L. A. B. J. Väinö Falck 243 No 462. Pag. 119 Rb. 1912
markasta 25 pennistä, oli sovitun lastauspalkan lisäksi ilman oikeutta veloittanut laivan päällikköä tuohon lastaustyöhön käytetyn työväen vakuuttami sesta tapaturman varalta kolmella prosentilla lastauspalkasta eli siis 73 markalla 68 pennillä, jonka rahamää rän laivan päällikkö myös oli suorittanut Kauppias Olssonille; ja on toiminimen puolesta vaadittu Kauppias Olssonia velvoitettavaksi maksamaan toiminimelle takaisin viimeksisanet tu rahamäärä korkoineen kuin myös kin korvaamaan toiminimen oikeudenkäyntikulut. Asiasta kuulusteltuna on Kauppias Olsson myöntänyt kantaneensa mainitun lainan päälliköltä sanotut 73 markkaa 68 penniä, mutta väittänyt siten tehneensä, koska laivanlästäaja kaikkialla vallinneen ja vallitsevan yleisen tavan mukaan oli oikeutettu kantamaan kolme prosenttia lastauspalkasta lastaustyössä käyttämänsä työväen tapatumavakuutusmaksujen suorittamiseksi; ja kun, Lörland laivan päällikko, maksaessaan suosiolla puheenalaiset 73 markkaa 68 penniä Kauppias Olssonille, oli katsottava hyväksyneen kerrotun velotuksen, on Kauppias Olsson vastustanut kannetta Raastuvanoikeus, jossa Satama kapteeni Carl Frithiof Lagereranta ja Kauppalaivuri Petter Kuronen asiantuntijoina ovat antaneet lausunton sa asiasta, on 27 päivänä Maaliskuuta 1911 julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Kauppias Olsson, sovittuaan, Löuland" lainan päällikön kanssa lästäomaan 655 kuutiosylen propsilastin sanottuun laivaan 3 markan 75 pennin lastauspalkasta kuutiosyleltä eli siis kaikkiaan 2456 markasta 25 pennistä, oli tuosta lastaustyöstä ylläkerrotussa tarkoituksessa lukenut itselleen hyväksi kolme prosenttia yli äskensanotun rahamäärän eli 73 markkaa 68 penniä, min ka vuoksi ja kun Kauppias Olsson 244