Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
om utbekommande af förberörda fordringsberg och förordnat om Ridd; Gårdbergs betalningsrätt för det eller de belopp, som genom dom i sagda rättegång kunde bestämmas. Härå har Rudolf Gårdberg på stämning å tillhäradshöfdingen Hartman i dennes förenämnda sysslömännäegenskap vid Rådstuf varätten i Åbo yrkat att hans ifrågavarande fordran i konkursen måtte fastställas till ofvansagda belopp 2794 mark 48 penni. I saken hörd har Vicehäradshöfdingen Hartman vidblifvit sitt vid konkursmålets behandling inför Ridstufvurätten gjorda bestridande af ifrågakomna utaf Rudolf Gårdberg uppgifna fordran, därå Rådstufvurätten medels den 12. December 1912 afkunnadt utslag funnit Rudolf Gardberg väl hafva styrkt riktigheten af de å debetsidan i ofvannämnda kontekurant ingående posterna å trettiosentusen mark, tretusen sjuhundra nittiotvå mark tjugufyra penni, sjutusen fyrahundra tjugusju mark tjugutvå penni och tretusen åttahundra tjugufem mark attiofem penni, men däremot icke hafva utredt befogenheten af posterna å sextusen sjuhundra femtio mark, niotusen mark, adertontusen mark och tiotusen femhundra nittiotvå mark fyratioen penni, hvadan och då Rudolf Gårdberg sålunda icke egde någon fordran hos bolaget Gårdberg & C. Antiebolag på grund af berörda i konkursen bevakade kontokurant, Rudolf Gardberg frånkänts all rätt till betalning för det af honom enligt sagda kontokurant fordrade beloppet. Hofrätten, under hvars pröfning Rubolf Gårdberg i vadeväg dragit målet, har medels dom den 266tober 1914 låtit vid Rådstufvurättens utslag bero, jämte det Kudolf Gårdberg kants skyldig att med femtio mark ersätta Vicehäradshöfding Hartman hans i Hofrätten hafda kostnader i målet 1312
Uti Hofrättens dom har Rudolf Gårdberg anhållit om ändring medels deduktion, hvars duglett Vicehäradshöfdingen Hartman uttagit, men icke afgifvit bemötande i saken Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Rudolf Gårdberg icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förty skall förblifva; och ålägges Rudolf Gårdberg att till Vicehäradshöfdingen Hartman gälde afgifterna för hans exemplar af denna Kejserliga Senatens dom med tjuguåtta mark. Pet alle, som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland Walter Andersin. Johannes Pesonen K. R. Helanen K. AuerHaf Hellen Den 12. November 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Ilo Hofrätt, inkommit fordringsmål emellan Gårdsegaren Arthur Lindholm från Ekenäs stad, sökande, och godsegaren Rainer Roos, från Suappertuna kapell, svarande: Gifven i Justitiedapartementet den 12 November 1915 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande Vid Rådstufvurättens i Ekenäs sammanträde den 15 April 1912 har Godsegaren Roos anfört, att. tethur Lindholm medels kontrakt af den 18 September 1911 till Aktiebolaget sexniska Affarsbyran i Helsingfors stodöfverlåtit ensamförsäljningsrätten till honom tillhöriga gården och tom ten No 72 i Ekenäs intill den 1. Juni 1912 samt förbundit sig att till bolaget i provision för försäljningen erlägga två procent af höpeskillingen; men emedan Arthur Ged: A. S. J. P. A. R. B. 1913 No 2140. Pag. 23. R.D. 1914.
Lindholm den 7 December 1911 för 3000 mark själf försålt gården, hor Godsegaren Roos åt hvilken bolaget den 9 Mars 1912 transporterat berörda kontrakt, anhållit om Lindholms förpliktande att till Roos erlägga berörda jervision med bo mark jämte ränta, hvarhos Roos gjort anspråk på ersättning för sina rättegångskostnader. I saken hörd har Arthur Lindholm bestridt att han skulle ingått förenämnda aftal eller underskrifvit ifrågavarande kontrakt, huru underskriften å kontraktet vore hans nämnteckning; därå Rådstufvurätten uti den 3 Juni 1912 afkunnadt utslag funnit utredt vara, att uthur Lindholm erkänt sin nämnteckning å den tyckta blänketten till ifrågavarande kontrakt, i anseende hvartill och da Lindholm icke uttryckligen bestridt att han själf undertecknat kontraktet och icke heller kunnat fullständigt i bevis leda att hontraktsblanketten efteråt ifyllts Rådstufvurätten ålagt Arthur Lindholm att till Godsegaren Roos utgifva sexhundra mark med fem procents ränta från den 15 April 1912 samt att med etthundra tjugu mark godtgöra Godsegaren Roos dennes umgälder i målet Hofrätten, under hvars pröfning tethur Lindholm i vadeväg dragit målet, har i dom af den 8. Fecember 1913 låtit vid Rådstufvurättens utslag bero, jämte det Arthur Lindholm ålagts att med femtio mark ersätta Godsegaren Roos dennes kostnader för målet i Herätten Uti Härättens som här etthur Lindholm anhållit om ändring medels deduktion, den Godsegaren Roos bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och har väl träthur Lindholm medelst ifrågakomme kontrakt åt Aktiebolaget Sekniska forsbyran öfverlåtit ensamförsälj1214
ningsrätten till omordade gård, men emedan Lindholm härigenom icke kan anses hafva afstått från rätten att själf anskaffa köpare till gården och Godsegaren Roos icke utredt att bemälda beläg tillborde den fördrade provisionen äfven för den händelse att Lindholm sjelf utan belagets bemedling försålde gården ty pröfvar Kejserliga Senaten rättvist, med upphäfvande af Hofrättens dom och Rådstufvuråttens utslag, förkasta käromålet. Ort allesom vederbör, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland: Alfredliuksiala. Johannes Pesonens A. V. Lillman K. AuerDen 12 November 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet mål. angående afträdande af åboskap, emellan egarene af Koskis bruk i Bjerno socken Bergsingeniören Albert von Julin, från sagda bruk, och Vicehäradshöfdingen Jacob von Julin, bosatt i Helsingfors stad, gemensamt sökande, samt åfon å halfva Alha eller Lillgård hemman i Barkarböle by af Tenala socken Johannes Konrad Gustafsson, uteblifven svarande: Gifven i Justitiedepartestentet den 12 November 1915 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Vid Häradsrätten i Pojo, Tenala och Bromarf socknars tingslag hafva Bergringeniören om Julin Ofde A. L. - J. P. - A. R. - K.t. 1315 No 2139. Pag. 247. R. B. 1913.
och Vicehäradshöfdingen von Julin anfört, att sedan Johannes Könrad Gustafsson blifvit åbo å halfva Alha eller Lillgård hemman, hvilket enligt Kammar Collegii resolution den 8 Februari 1758 af dåvarande egare till Keskis bruk skatteköpts och jämlikt Kongl. Majestäts Bref till Kammar och Bergs Collegierna af den 23 September 1747 af åbor innehades med rätt att "vara odrefven, så länge han gör sin skyldighet efter Husisynsordningen och skogen icke annorhunda, än efter allmänna Lagen och förordningar nyttjas" så hade hemmanet, på sätt en den 27 Juli 1909 å stället verkställd syn gåfve vid hunden, vanhäfdats, hvarför Bergsingeniören von Julin och Vicehäradshöfdingen von Julin, i deras ofvannämnda egenskap, yrkat att Johannes. Konrad Gustafsson för sådan orsak måtte förklaras åbeskapet å merberörda hemman förlustig och skyldigkännas att till sina motparter afträda detna na, hvarhos Bergsingeniören von Julin och Vicehäradshöfdingen von Julin gjort anspråk på ersättning för sina rättegångskostnader. saken hörd har Johannes Kornad Gustafsson bestridt, att ifrågavarande hemman af honom vanhäfdats; därå Häradsrätten uti den 30 Oktober 1911 afkunnadt utslag ansett Bergsingeniören von Julin och Vicehäradshöfdingen von Julin icke hafva gentemot Johannes Konrad Gustafssons bestridande och den utredning, som af denne i saken förebragts, gittat styrka att Johannes Konrad Gustafsson skulle gjort sig skyldig till sålan vanhäfd af ofvanberörda halfva hemman, att Gustafsson därigenom skulle förverkat sin åberätt till detsamma, i anseende hvartill Häradsrätten förkastat käromålet. Lofrätten, under hvars pröfning Bergsingeniören von Julin och Vicehäradshöfdingen von Julin i vadeväg dragit målet, har medels dom af den 29 Augusti 1913 uti nu ifrå1216
gavarande del låtit vid Häradsrättens utslag bero. Uti Hofrättens dom hafva Bergsingeniören von Julin och Vicehäradshöfdingen von Julin anhållit om ändring Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande samt finner Bergsingeniören von Julin och Vicehäradshöfdingen von Julin icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förty kommer att bero. Det alle som vederbör till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: Alfred Kiuksiala. Johannes Pesonen. A. J. Brunmuka  F. Auer. A. J. Brunmuka  F. Auer. Varraskuun 12. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin 917 tuomio maksuitta Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullensa, tilankaupan purkamista ja korvausta koskevassa nostajutussa jossa ovat entinen Tilanomistaja Frans Viktor Seppälä, Turun kaupungista, hakijana sekä samassa kaupungissa asuva Talonomistajan koski Fredricka. Knaarinen Pemereen pitäjästä, kotoisin olevat Maanvilje lija Nikolaus Vihtori Amaari ynnä Kartanenomistaja Oskar Viktor Vilhelm Avellan ja hänen vaimonsa Agatha Matilda Avellan kuin myös Åkaan pitäjässä asuvat enti nen Naulaheninkamies Jaakko Lauri Ojama ja tämän vaimo Aman da Ojama yhteisesti vastaajina tunettu Oikeusosastossa Marraskuun päivänä 1915. Keisarillinen Renvalli on itullen Attetyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikuli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot. Fredriika Kuuariselle ynnä hänen Wärnä: W. A. Kel¬ R.G. R. No 2142 Saa 13. R. D 1912
miehelleen Talonomistajalle Juho Oskar Knaapiselle sekä tämän oikeuden käyn nin kestäessä kuoltua, heidän lapsillen Rikolaus Vihtori Knaapille Agatha Matilda Avellanille ja Amanda Oja malle ynnä kahden viimeksi mainitun miehille Oskar Viktor Vilhelm Avellandt le ja Jaakko Lauri Ojamalle toimitettujen haasteiden nojalla on Frans Vikter Siprälä Pernoin pitäjän käräjiäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausu nut, että Juho Oskar ja Fredriika. Emopinen olivat Marraskuun 22 päivänä 1901 tehdyllä kauppakirjalla Frans Viktor Sorpälälle ja hänen vaimolleen Karoli na Vilhelmiina Seppälälle myyneet. Ajnet torpo nimisen, Pirniössä olevan yksinäisrustitilan irtaimistoimen 1500 markan kahdella velkakirjalla, joista toinen omistaja ei ollot numeriä kuin SS 33 SS: ten Ull markan ja toinen 1800 markan maa arinalaa, elle huosten neo keskiniiin Ull markan ja toinen 1800 markan maa arinalaa, elle huosten neo keskiniiin ottopäivästä, seuränneen Joulukuun 1 päivanärä hittunan kuuden prosinten mestoista korpi maata, velje korkeintuari 10. markan hinvastaan sekä että Serpälän puolisoelle kaupantekotilaisuudessa oli jätetty kirjallinen ilmoitus muun muassa siitä, että mainitulla tilalla kasvoi ruusaasti metsää raken rus- ja polllotarpaisi ynnä myytäväksi kin 4000 markan arvo sekä että tilalla oli seuraavaa irtaimistaa yhdeksän 300 markan arvoista hevosta, seitsemänkymmentä nautaa, neljäkymmentä lämmasta ja viisi 80. markan hintaista, sikää, kakvisataa hehtolitraa rukiita, tuhat kohtolitraa kauroja, heiniä 1200 markan arvo ja sata syltä halkoja, kuin myös eräs ilmoitussemake, minkä mukaan tilan omassa viljelyksessä olevat pellot ja niityt olivat 1/6 myynet. 6neän Lapuudeltaan neiji 50 tynnyrinalaa, ja koska nämä, tilasta ja sen eduista annetut tiedot eikäli olivat bekonaan väänolimasta, jota olle markkaa jääpiin otti tilalle todellisuudessa ollut Monkansrahinnasta, osa 1800 markkaa härät, että tilalle todistimudessa ollut ellenoli maksettu ja jollo markkaa kuitata osan mitriin mieliväksi, ja altsa ja eli nekulta ja jollo markkaa kuitautet hinn metinä mestavaksi, että ullea ja minen, osa vastoin jäännöskiuta1000 Pellut korkkanni huon 200 markka, sekä minen ita vastoin jäännöskiuta 109 0/3 dellet korkkanni huon 200 markka, sekä minen ela vastein jäännöskiuta 100 0/3 delut korkanni kuun 20 markka, ulki markkaa oli nimit elaksi tilan vastaan, ette tilalle ollut asiamies kuin kiinnekirmerkaa oli nimit elaksi tilan vastaan itte tilalla ollut asiamma kuin kuunkymmerkaa oli nimit elaksi tilan vastaan itte tilalla ollut asiamma kuin kuunkymrännen Joulukuun 1 päivänä naulinksi naulaa, kaksikommantin läm1218
toista sikaa, sata kuusikymmentäkolme hehtolitraa rukiita kuusisataa kaksikymmentäviisi hehtolitraa kauroja, heiniä noin 6000 markan arvo ja yhdeksänkymmentäkaksi julta halkoja, sentähden ja kun Seppälän aviopuolet neilla väärille ja eripdyttärillä tiedoilla oli koukutet tu, ylläsanottuun kauppaan, on Frans Siktor Seppälä vaatinut, että tilankauppa puroltaisiin sekä Fredriika. Knaari nen ja hänen asiakummaninsa velvoi tettaisiin, yhteisesti tahi kettä heistä oli soroja, maksamaan Seppälän aviopuolelle takaisin näiden kauppahinnasta, suorittamat 6000 markkaa viiden prosentin vuotut rine korkoineen kaurantekopäivästä sekä toimittamaan heille takaisin ylläsanotut 1600. markan ja 1400 markan velkakirjat ynnä se 1580 markan velkakirja, jonka Frans Viktor Sivälä eli Rasäkuun Aadrika Kuovinen olivat sitten Me13 päivänä 1912 antanut Pehr Oskar Maanheten 22 päivanä 1800 myynet tilan puille maksettavistaan ilimontonen kiinännöitiltä Kustaa Juho Amlakpuille maksettavistaan ilimontonen kiinunneljässä Kustaa Juho Amlaklan kruunun- ja kunnanveroista sekä neitulle, Tostusta rittamattomista korvista, kuin myös teri Pellenkuin muokin Kustaa tilan lainhuudatuksesta johtunet kuhat tämän oikeus syyskuun 8 päivänä 1909 80 markalla, saman tilan hakemisesta hakkaamiskiellon alaiseksi oikeuluneet menet300 markalla ynnä ne kustannukset, mitkä hwat johtunut siitä, että Seppälän avio ma1° och Juho Oskar, Knaarinen vaatimuksesla julistettu konkurssitetaan, niinikään 30 markalla sekä ne kaikkinaiset muut vairat ja kulungit, jotka Parpulan aviopuolelolivat kysymyksessä olevan kauran takiaentuneet kärsimään 100 markalla; minkä Anna Frans Viktor Sirrälä en anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan Jutussa kuulusteltuina ovat Fredriika Knaapinen ja tämän myötä uudet ilmoiltaen että ilmantanen tila oli Frans Efter Seppälän velan maksamiseksi myyty jakkohuutokaupalla Lokakuun 15 päivänä 1903, jolloin Juho Oskar Knaarinen eli sen huutanut, ja että Juho Oskar ja ka Krono Pekter Sävälä eli Niinkuun Puhacka Amäärinen elivät sitten Nedelle, Sastustaneet kannetta vittamattomista kirvista, kuin myös koro Vittenkuin vuoden. Kustaa Juho vaamaan Parpilan asiapuolelle taan Joulekka oli aviassa kuulta, on Mikko 1319
julistamassaan päätöksessä lausunut tosen selville käyneen että Frans Tiktor ja Karoliina Vilhelmiina Parrala olivat väliltäjien kautta Juho Oskar Knaapiselta saaneet ilmontaron tilästä osittain taluudesta poikkeavia tietoja joita ei kuitenkaan oltu annettu vikallisessa mielessä, vaan sitävästoin ei ilmonneen, että sanotun tilan irtai mistesta laadittu luettelo ja arvio olen edes Juho Oskar Knaapisen tieten kr ty tai Seppälän aviopuolille hänen suostumuksellaan toimitettu, minkä vuoksi ja ottamalla huomioon, että puheenalaisissa ylimalkaisiin arviolaskat miin perustumissa tiedoissa mainittua vuoluista kylvömäärää ja sataa ei ottu ilmoitettu liian suuriksi kuin myöettä Perpälän aviopuolet olivat ennen kaupantekotilaisuutta käyneet tilalla anellä itse tarkastaneet sitä irtaimista neen, on Kihlakunnanoikeus, katsoen ettei Juho Oskar Knaanisen oltu mig tetty kauranteen jälkeen härillinen tilan irtaimistoa ja että Seppälän anoi puolet, jotka olivat Tammikuun 18 päivänä 1902 myöntäneet Juha Oskar. Knaajalle oikeuden kiinnityttää puheenalaion tilan puuttavan kauppahinnan vakuudeksi ynnä seurannen Helmikuun päivänä laissa huudattaneet tilan, se ten olivat osottaneet olevansa tekemään ja kauppaan tyytyväiset hyljännyt rans Viktor Seppälän kanteen. levioikeus, jonka tutkittavaksi Frans Victor Terpälä eli vetoamalla saattanut jutun on Joulukuun 8 päivänä 1911 antamallaan tuomiolla jättänyt asian, mikäki mitä nyt on kysymys, Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan Hovioikeuden tuomioen on Frans Petter Seppälä anonut muutosta perusOmalla, johon Fredriika Knaarinen ja tänen asiakumppaninsa ovat vastanut. Keisarillinen Senaatti on tukki nut tämän inton ja katsee, ettei Arans Efter Seppälä och esittänyt syytä muut na Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää myväksi; ja velvoitetaan från Viktor Simola suorittamaan Fredriika Anna aiselle ja tämän myötäuolille, korvauk1320
seksi heillä täällä jutun vuoksi ollaista kuluista, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti Walter Andersin. B. Anneberg. Walter Andersin. B. Amhelm. K. R. Helanen Samuli Koski. Asian Lihannes Marraskuun 13 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisaril lisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Alatornion pitäjän Kunon kylässä Ruotsin kuningas kuntaa asuva Talollinen Johan Gustaf Wasseman omasta ja vaimonsa Sofia Kristiina Wassemanen puolesta, ja Alaloonien pitäjän Könölän kylästä oleva Talollinen Alfred Koivula niinikään omasta ja vaimonsa Anna Karoliina Koivulan puolesta ovat hakijana sekä Talollinen saman pitäjän Arpelan kylästä Pekka Pörhölä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 18 päivänä Marraskuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä nikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Sittenkuin Talollinen Isak Teppola Läsnä: W. A. - J. P. - R. H. - H. B. J. F. 221 No 2143 Pag. 81 R. D. 1913.
ja hänen vaimonsa Kaisa Liisa Teppola Tammikuun 11 päivänä 1894 tekemällään keskinäisellä testamentilla olivat määränneet, että jommankumman heistä kuoltua eloon jäänyt saisi elinaikansa hallita pesää jakamattomana, mutta että heidän molempain kuoltua pesän silloin jälellä oleva omaisuus oli lankeava heidän lapsilleen Johan Abram Seppolalle ja Sofia Kiistiina Wasvermanille velvollisuuksin maksaa sisarelleen Anna Karoliina Koivulalle tuhatviisisataa ja Maria Johanna Pörhölälle kolmesataa markkaa, ja Kaisa Liisa Teppola, Isak Sippolan kuoltua saman kuun 15 päivänä, oli välikirjalla Syyskuun 14 päivältä 1903 eläkettä vastaan luovattanut pesään kuuluvan Teppolan perintötilan No 7 Alatomion pitäjän Alavioikkalan kylässä Johan Abram Seppolalle ja Sofia Kristiina Wassemanille on Pekka Pörhölä, haastateltuaan Johan Gustaf ja Sofia Kristiina Wassemannen sekä Alfred ja Anna Karoliina Koivuksi Alatornion ja Karungin pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen, lausunut, että Pörhölä oli Huhtikuun 16 päivänä 1904 tehdyllä kirjallisella sonimuksella ottanut luonansa elättääk reen ja hoitaakseen Kaisa Liisa Teppolaa hänen kuolemaansa asti sitoutum lämä puolestaan Pekka Pörhölälle maksamaan kaksituhatta viisisataa markkaa, jonka rahamäärän kuuden prosentin vuotuisine korkoineen Pekka Pörhölä saisi periä niistä Johan Abram Teppolan hallussa olevista rahoista, mitkä Kaisa Liisa Teppola oli saanut myydessään Seppolan tilan metsää, sekä että Pörhölä sitten oli elättänyt Kaisa Liisa Teppolan tämän seuranneen Elokuun 3 päijänä tapahtuneeseen kuolemaan saakka; ja on Pekka Pörhölä vaatinut, että Johan Gustaf ja Sofia Kristiina Wästerman sekä Alfred ja Anna Karoliina Koivula, Kaisa Liisa Syppolan perillisinä, velvoitettaisiin yhteisvastuullisesti Pekka Pörhölälle maksamaan se osa sanotusta rahamäärästä, joka heidän perintöosuudelleen tuli, korkoineen.
Johan Gustaf Wässermanen ja hänen myötäpuollensa vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisin olivat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan Marraskuun 23 päivänä 1911 julista massaan päätöksessä mainitsemiltaan perusteilla velvoittanut Johan Gustaf ja Sofia Kristiina Wässämänen sekä Alfred ja Anna Karoliina Korvelan yhteisvastuullisesti Pekka Tohölälle maksamaan puolet eli tuhatkaksisataa viisikymmentä markkaa vaaditusta kahdestatuhannesta viedestäsadasta markasta kuuden prosentin vuotuisine korkoineen Huhtikuun 10 päivästä 1904; mutta saivärasianosaiset itse kärsiä oikeuden käyntikuluksa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi ja han Gustaf Wässerman ja hänen myötäpuolensa velaamalla olivat saataneet jutun, on 14 päivänä Helmikuuta 1913 antamassaan tuomiossa lausunut selvitetyksi että sittenkun Isak ja Kaisa Liisa Pippola edellämä nitulla keskinäisellä testamentetlaan olivat määränneet, että jommankumman heistä kuoltua elion jäänyt saisi elinaikansa hallita pesää jakamattomana, mutta että heidän molempain kuoltua pesän jälellä oleva omaisuus oli lankeava heidän lapsilleen Johan Abram Teppolalle ja Sofia Kristiina Wassermanille velvollisuudella maksaa sisarilleen Anna Karoliina Koivulalle tuhat viisisataa ja Maria Johanna Pörhölälle kolmesataa markkaa, oli Kaisa Liisa Teppola, miehen sä kuoltua, välikirjalla Syyskuun 14 päivältä 1903 luovuttanut pesään kuuluvan Teppolan tilan Johan Abram Seppolalle ja Sofia Kristiina Wasvermanille välikirjassa lähemmin määrätyillä ehdoilla; että Kaisa Liisa Seppola sittemmin Huhtikuun 16 päivänä 1904 tehdyssä välikirjassa oli sitoutunut Pekka förhölälle maksamaan kaksituhatta visisataa markkaa kuuden prosentin verkoineen, sitä vastaan että Pörhölä 1223
elättäisi Kaisa Liisa Teppolaa hänen kuolemaansa saakka; minkä vuoksi ja kun viimeksi mainittu välipuhioli näytetty vapaaehtoisesti tehdyksi sekä Sofia Kristiina Wasseman ja Anna Karoliina Koivula edelle verotun testamentin ja Syyskuun 14 päivänä 1903 tehdyn luovutuskirjan mukaan olivat saaneet omistukseensa pesän omaisuutta Heivioikeus on jättänyt jutun sen loppuuloksen varaan, johon Kihlakunnan oikeus päätöksessään oli johtunut sekä velvoittanut Johan Gustaf å Sofia Kristiina Wässermanen ja nä Alfred ja Anna Karoliina Kovutan viidelläkymmenellä markkalla Pekka Torholalle korvaamaa hannella Hovioikeudessa olleet kulut. Tämän ohessa on Kaisa Liisa seppölän perillisille jätetty avoin valla loisiaan vastaan ajaa selkannetta, johon ehkä voi antaa alhettä se seikka, ettei puheenaa laintiin. Hovioikeuden tuomioen ovat Johan Gustaf Wässerman ja Alfred Kuvula anoneet muutosta perustelmalla, ohon Pekka Pörhölä määräajan kuluttua on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutan; ja, jättäen har kittavaksi ottamatta, mitä Pekka Pörhölä myöhään länne antamassaan perustelman vastuussa on esittänyt, katsoo Keisarillinen senaatti selvitetyksi, että sittenkuin Johan Abram Teppola oli talletettavaksi ottanut edellämäinitut Kaisa Liisa Teppolalle metsän myynnistä tulevat rahat ja tämä siten saanut saatavan Johan StrömTeppolalta, on Kaisa Liisa Seppola puheenalaisella välikirjalla 11 päivältä Huhtikuuta 1904 tästä saatavassaan siirtänyt Pekka Pörhölälle kaksituhatta viisisataa markkaa korkeneen. Koska kuitenkin Pörhölä, joka velkaa että maksettu ennenkuin oli vaittinekäin johon tämettu maksettu ennenkuu ja ole väittänytkään Johan Ihan Turvelkaa että maksettu ennen kuin och erittänytkään Johan Ahon PipKaisa Liisa Pippolan jäämistö ja a matan Jättänen Laura Lisa Seppolan Kaisa Liisa Pippolan jäämistö ja a matan Jättänen Laura Lisa Seppolan Kaisa Liisa Pippolan jäämistö ja a palan Jättänen Laura Lisaappolan 1224
kuolinpesälle kysymyksessä olevia rahoja, ei ole sanotulla siirrotta saanut mitään saatavaa kuolinpesältä eikä siis myöskään Sofia Kristiina Kasserman´ilta ja Anna Karoliina Koivulalta Kaisa Liisa Teppolan perillisina, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljästä Pekka Pörhölän asiassa ajaman kanten, vaan saavat asianosaiset, jutun laatuun nähden, kukin itse kärsä oikeudenkäyntikulunsa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. Waler Andersson. Johannes Pesonen Waler Andersson. Johannes Pesonen K. R. Helanen K. Auer Tik. Grönnu Den 15 November 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt reversionsskilling, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit fordringsmål emellan Hofrådet Emil Bjugg, från Helsingfors stad, sökande samt Vicehäradshöfdingen Helge Hartman, från Åbo stad, svarande: Gifven i Justitiedepartementet den 15 November 1915. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem utom annat, hvarom numera ej är fråga, inhämtat följande. Vicehäradshöfdingen Hartman har vid Rådstufvurätten i Helsing. fors stad yrkat Hofrådet Bjuggs skyldigkännande att, på grund af räkning öfver kostnader och fullmäktegrafvode för bevakande af Bjuggs talan i Kejserlige Wiborgs Hofrätt uti ett af Häradsrätten i Pekkelaks och Sippola socknars tingslag genom utslag den 26 Februari 1908 fl. N.t. J. P. R.K. - K. A. S. K. A. S. No 2151. 1225 Pag. 273. R. D. 1912.