Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
sen Kustaa Eskolan kuoltua, heidän äitinsä Anna Ekola oli 12. päivänä Tammikuuta 1867. laaditulla kauppakirjalla yksin neuvoin Ekolan puolisojen alaikäisten lasten holhoojana esiintyneen Talollisen Erkki Kuorisalmen kanssa myynyt pojalleen Salomoni Ekolalle niin hyvin naimaosana saamansa kolmanneksen Eskolan kahdestoista osan manttaalin suuruista perintötaloa No 59. ylempänä mainitussa Pöysän kylässä kuin myös Kaisa Serafia Bergille ja Anna Kustaava Skottille perintönä heidän isänsä jälkeen joutuneet yhteensä kaksi kahdestoista - osaa sanottua tilaa sillä ehdolla, että Salomoni Ehola, muun muassa, maksaisi kaikki pesän velat sekä suorittaisi däkkeen äidilleen Anna Eskolalle; ja oli Eskolan talo sitten eri kaupoilla siirtynyt Salomoni Eskolalta Talolliselle Kaupprieli Riikkulalle, tältä Talolliselle Aleksanteri Ekolalle ja häneltä Agronoomi Bror Torsten Jaakko Svänille, jolta Talentin Wuorisalmi oli ostanut tilan sekä siihen saanut kiinnekirjan af päivänä Maaliskuuta 1900. Kun kuitenkin sekä Salomoni Ekola että Kaisa Serafia Berg ja Anna Kustaava skolt olivat ensiksi mainittua kauppaa tehtäessä alaikäisiä ja Erkki Kuorisalmi oli vasta 6 päivänä Toukokuuta 1867 ja siis myynnin tapahduttua määrätty heidän holhoojakseen eivätkä Salomoni Ekola, Kaija Serafia Berg ja Anna Kustaa va Skott, täysikäisiksi tultuaan, olleet puheena olevaa myyntiä hyväksyneet; senvuoksi ja koskei tilasta ottu kauppahintaa määrätty, saatikka maksettu, eikä se sukka, että asianomainen Kihlakunnanoikeus ja sestäpäin oli vahvistanut kaupan ja sen nojalla myöntänyt Salome ni Ekolalle lainhuudon, saattanut kauppaa päteväksi, joten kauppa siis oli jäänyt laillisesti päättömättä, ovat Kaisa Serafia Berg ja hänen asiakumppaninsa vaatinut, että kysymyksessä oleva kauppa 12. päivältä Tammikuuta 1867. julistettaisiin mität379
tömäksi sekä Valentin Kuorisalmi, jolla ei voinut olla tilaan parempaa oikeutta kuin Salomoni Ekolalla, velvoitettaisiin heidän vapaaseen hallintaansa luovuttamaan Kaisa Serafia Bergin ja Anna Kustaava Skottin isävainajaltaan perimät kaksi kahdestoista-osaa sekä heidän 3. päivänä Huhtikuuta 1900 kuolleelta äidiltään perimänsä yhteensä kaksi kahdeksastoista-osaa puheenalaista tilaa Sittenkun Valentin Wuorisalmi ja asiaan vedetty Agronoomi Svan, jutussa kuulustettuina, olivat vastusta. neet kannetta on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin sekä Agronoomi Svan olivat anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, J. päivänä Syyskuuta 1908. julistamallaan päätöksellä katsonut selville köyneen, että Anna Eskola, Kaisa Serafia Bergin ja Anna Kustaava Skottin alaikäisinä ollessa, oli lastensa luontaisena holhoojana yllämainitulla kauppakirjalla 12 päivältä Tammikuuta 1867. myynyt kyseessä olevat tilanosuudet pojalleen Salomoni Eskolalle sekä että asianomainen Kihlakunnan oikeus päätöksellä 12. päivältä senjälkeistä Marraskuuta oli vahvistanut sanotun kaupan, sikäli kuin se koski alaikäisten oikeutta; minkätähden ja kun kauppa siis oli laillinen Kihlakunnanoikeus on hyljännyt Kaisa Serafia Bergin ja hänen asiakumppaniensa asiasta ajaman kanteen sekä velvoittanut heidät, yhteisesti tai sen heistä, jolla oli varoja, korvaamaan Valentin Kuorisalmelle ja Agronoomi Ivanille heille jutusta johtunet kulut ja sitä varten suorittamaan, edelliselle sata markkaa ja Agronoomi Ivanille neljäkymmentä markkaa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kaisa Serafia Berg ja hänen asiakumppaniusa olivat vetoamalla saatta. neet jutun on 26. päivänä Toukokuuta 1909. antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeus den päätöksen varaan sekä vihoittunut Kaisa Serafia Bergin ja hä380
nen asiakumppaninsa viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Salentin Wuorisalmelle hänellä Hovioikeudessa asiasta ollut kulut Hovioikeuden tuomioon ovat Kaisa Serafia Berg ja hänen asiakumppaniusa anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Valentin Wuorisalmi säädetyssä järjestyksessä on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo etteivät Kaisa Serafia Berg ja hänen asiakumppaniusa ole esiintuoneet syytä muut taa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Kaisa Serafia Berg ja hänen asiakumppaninsa suorittamaan Valentin Wuorisalmelle, korvaukseksi hänellä täällä jutun vuoksi olleista kuluista, kuusi kymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen SenaattiWilhelminen kuiten Saarinen Wilhelminen kuiten Saarinen Alfred Luksiala. K. R. Helanen. Alfred Luksiala. K. R. Helanen. Asian Lihannan Den 4. Oktober 1911. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionskilling, från Kejserlige Alo Hofrätt inkommit mål emellan Aktiebolaget John Carvio, från Alo stad, sökande, samt Handlandeänkan Maria Topoff, från Helsingfors stad varande, angående fordran: Gif ven uti Justitiedapartementet den 4. Oktober 1911. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Efter Akhelelaget John Collie ägangen stämning har Maria Topoff vid Rådstufvurätten i Åbo anfört, att hon medels salubref den 4 Juli 1903. till Handlandehustrun Hilda Syckman försält Maria Topoff i Helsingfors ägande vin och spirituosa - affar med därtill höran de lager för en köpeskilling, som veder mera den 18. i samma Juli månad, då inventeringen af varulaget afslutats och Hilda Ryckman emottagit detsamma, bestämts till 26.96 mark 4 pengdo - R. W. t. - A. L. f. P. No 1286. Pag. 175. R. D. 1909
ni och af hvilken köpeskilling skulle gäldas 5000. mark genast, 500. mark den 31. därpåföljande Augusti äfvensom 4000. mark inom sex månader, 4000. mark inom tolf månader, 4000. mark inom aderton månader, 4000. mark inom tjugufyra månader och återstoden inom trettio månader, allt räknadt från dagen för varulagels emottagande af köparen, samt att Aktiebolaget John lowid den 7 i sagda Augusti månad för lundit sig att såsom för egen skuld ansvara för betalningen af förenämnda, efter den 31. i samma månad förfallan de belopp af köpeskillingen. Så emellertid Hilda Tyckman brustit i betalningen af emordade köpeskilling så lunda, att hon till den 2. Juni 1905. då målet vid Rådstufverätten anhän giggjordes, erlagt inalles endast 1000. mark, och alltså försummat att aflör da sig 2000. mark af det belopp, som bort erläggas inom tolf månader efter den 18. Juli 1903, samt hela del inom aderton månader från nästsagde dag förfallna beloppet, har Maria Topoff yrkat Aktiebolaget John Convies för pliktande att på grund af dess förenämnda tergesförbindelse till Maria Kopoff genast utbetala omförmälda från ne belopp med tillsammans sextusen mark jämte ränta. I afseende å genmäle i saken har Aktiebolaget John Couri framhållit förmämligast: att Maria Topoff genom salubrefvet af den 4. Juli 1903. försålt sin ifrågakomna afsår med lager åt Hilda Tyckman eller ett ak tieldag, hvilket Maria Topoff jämte Hilda Kyckman och andra personer häst för afsikt att stifta, att det sålunda tillämade belaget sedermera äfven tildats under namn af liktiebolaget "K. Fyckman Osakeyhtiö samt fått sin lelagsordning stadfästad den 19. Augusti nämnda år, hvarefter belaget ofverlagit ifrågavarande spintversa af för samt således vore att anses så som den egentliga köparen af sagda afför och Maria Topoffs gälldenär i af seende å köpel; samt att Maria Topost tecknat fyratio aktier i nästnämn382
da bolag, enhvar lydande å 250 mark, och hade det belopp, hon sålunda åtagit sig att insätta i lölaget eller 1000. mark, afräknats från hennes ifrågakomna köpeskillingssordran; hvarför och då Maria Topoff å sin berörda fordran således allaredan bekom mit jämte af Hilda Ryckman guldna 16000. mark inalles 2,100. mark samt däri äfven ingått betalning för det nu utrikta beloppet, har Aktielelaget John bewis emetsett förkastande af Maria Popoffs i saken utförda talan. Sedan Hilda Kyckman, såväl för egen del som i egenskap af verkställande direktor för Aktiebolaget H. Tyckman Osakeyhtiö, blifvit hörd i saken, har Ruil stufvurätten genom den 15. Februari 1906. afkunnadt utslag förklarat utredt vara att, efter det Maria Topoff medels den 4. Juli 1903. upprättadt salubref till det da Fryckman för hennes egen räkning salt sin om - och sporituosa afför med därtill hörande lager af viner och spirituosa, hvilket köp blifvit den 18. i samma Juli månad fullbordadt genom lagrets förteckning och värdering, för en köpeskilling af inalles tjugunio sen niohundra sextiösen mark fyra penni, rätteligen tjugusextusen niohundra nittiosex mark fyra penni Aktiebolaget John Civil jämlikt förbindela af den 7. påföljande Augusti iklädt sig borgen såsom för egen skuld för betalningen af den del af köpeskillingen, som återstode efter det däraf öfverst afdragits tiotusen mark, uti följande poster, nämligen: fyratusen mark inom sen månader, fyratusen mark inom tolf månader, fyratusen mark inom aderton månader, fyratusen mark inom tjugufyra månader och återstoden inom trettio månader, allt räknadt från berörda den 15. Juli 1903, samt att Maria Topoff till den 10. Oktober 1901. sätt i afbetalning å omordade köreskilling emottaga inalles sextontu sen mark; i anseende hvartill Råd stufvurätten skyldigkänt i Aktiebolaget John Lowie att genast emot kvitte till Maria Topoff utbetala fordrade sex tusen mark jämte fem procent årlig 283
ränta därå, räknad å tvåtusen mark från den 18. Juli 1904. och å fyratusen mark från den 18. Januari 1905. Hofrätten, under hvars pröfning Aktielelaget John bewil i väde väg dragit målet, har genom den 19. April 1909. däri gifven dom låtit vid Rådstufvurättens utslag uti nu ifrågavarande afseende bero. Uti Hofrättens dom har Aktil bolaget John bewie anhållit om än dring medels hit ingifven deduk tion, den Maria Topoff i föreskrifven ordning bemölt Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Aktialalaget John lewie icke haf va anfört skäl till ändring uti Hefrättens ofvanberörda dom, hvarvid förty kommer att bero; och ålägges Aktiebolaget Johan Cowie att till Maria Topoff i ersättning för hennes härstädes i målet hafda kostnader, ut gifva åttio mark. Pet alle, som Ossian Sihjauman adesför, till flenåttelse länderKejserliga Senaten för Finland: Anten Saarmein Petter Andersin. Anten Saarmein Petter Andersin. befrid Luksiala. Johannes Pesonen. 384
Lokakuun 4 päivänä 1911. 383 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, korvausta koskevassa jutussa, jossa Talollinen Ananias Tuukkanen, Hartolan pitäjän Hartolan kylästä, on hakijana sekä samassa kylässä asuva Maanviljelijä Gösta von Gerdten vastaajana: Annettu Oikeusosastossa, 4 päivänä Lokakuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Haastatettuansa Maanviljelijä von Gordténin Hartalan pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeuteen on Ananias Tuukka nen siellä lausunut että, sittenkun Suomen Valtio oli kauppakirjalla 21 päivältä Huhtikuuta 1900 silloin alaikäisen Maanviljelijän von Gerettonen holhoojalta Lääninkamreeri Anders Viktor Helanderilta ostanut osia von Gordtinen Hartolan pitäjässä omistaman Koskipään kartanon tiluksista myytäviksi palstatiloiksi ositettuina kartanen alueella sijaitseen torppiin Läsnä: D. W. A. K. J. P. B. t. R. G. No 1287. lag. 108 R. D. SS 9.
ja mäkitupien haltijoille, oli Keisarillisen Suomen Senaatin asettama komisioni, jonka toimeksi oli muun muassa annettu tehdä ehdotus keille kartanon alustalaisista uudet tilat olisivat luovutettavat, Kesäkuussa vuonna 1901 pitämässään kokouksessa hyväksynyt Ananias Tuukka sen Valtion ostamaan alueeseen kuuluvan Iso-impolan torpan haltijaksi ja päättänyt ehdottaa että torpasta muodostet tava palstatila luovutettaisiin Tuukkaselle, minkä jälkeen Keisarillinen Senaatti 7 päivänä Lokakuuta samana vuonna oli oikeuttanut Ananias Tuukkasen lunastamaan itselleen sanotun palstatilaalueen, joka sittemmin olikin Puukkaselle myyty kauppakirjalla 18 päivältä Huhtikuuta 1904; että Lääninkamreeri Helander puheena olevassa holhoojan toimessaan olisi ollut velvollinen, hänen ja Valtion välillä tehdyn sopimuksen mukaan, luopumaan myytyjen tilusten hallinnasta 14 päivänä Heinäkuuta 1901, mutta että Lääninkamreeri Helander ja Varatuomari Samuli Vilho Cornér, joka Lääninkamreeri Helander in jälkeen oli ollut Maanviljelijä von Gerdtonin holhoojana, olivat holhottinsa puolesta oikeudettomasti viljelleet Iso-impolan torppaa, kunnes Mikkelin läänin Kuvernööri oli Ananias Tuukkasen hakemuksesta 8 päivänä Marraskuuta 1902 antamalan laan päätöksellä velvoittanut Varatuomari Cornorin luovuttamaan torpan Ananias luukkasen haltuun. Ja koska Ananias Tuukkanen, jos Maanviljelijä von gerdtenin puolesta olisi määräpäivänä luovuttu Iso-imkolan torpan hallinnasta, olisi jo 14 päivänä Heinäkuuta 1901 päässyt torppaa hallitsemaan ja saanut hyväkseen sen tulot vuosilta 1901 ja 1902, on Ananias Tuukkanen vaatinut että nyttemmin täysi-ikäinen Maanviljelijä von Ejerdten, jonka hyväksi torpan tulot viimeksimainitulta ajalta olivat joutuneet, velvoitettaisiin korvaukseksi sanotuista tuloista suorittamaan Tuukkaselle pidetyn arvion mukaan 4,224 markkaa korkoineen, sekä myöskin korvaamaan Puukkasen oikeudenkäyntikulungit. Maanviljelijä von Gerdtenin vastustettua kannetta ja sittenkun Suomen Valtista oli asiassa kuulusteltu, on Kihla386
kunnanoikeus 25 päivänä Lokakuuta 1916 julistamallaan päätöksellä siinä mainitsemillaan perusteilla hyljännyt kanteenHovioikeus, jonka tutkittavaksi Ananias Tuukkanen oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiolla 27 päivältä Helmikuuta 1909, koskei Ananias Puukkanen ollut näyttänyt olleensa oikeutettu hallitsemaan puheena olevaa Iso-impolan torppaa vuosina 1901 ja 1902, jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johon Kihlakunnan oikeus oli päätöksessään johtunut; minkä ohessa Ananias Tuukkanen on velvoitettu viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Maanviljelijä von Gadterille hänellä vastuupuhevallan valvomisesta Hovioikeudessa ollut kustannukset Hovioikeuden tuomioon on Ananias Puukkanen anonut muutesta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Maanviljelijä von Gerdten on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutki nut tämän jutun ja katsoo ettei Ananias Tuukkanen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden edellämainittua tuomiota, joka siis jää pysyväk387 si; ja velvoitetaan Ananias Tuukkanen suorittamaan Maanviljelijä von Ferdinand le korvaukseksi hänellä jutun vuoksi täällä olleista kuluista kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Ylässämark Mannes Peltonen K R. Helanen. Aleks: Käpes. B. Anneberg Tikl. Gröndell
Den 5 Oktober 1911. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt sessionsskilling, från Kejserlige Åbo Hof rätt inkommit mål emellan Aktiebolaget John Cewie, från Åbo stad, sökande, samt Handlandeänkan Maria Topoff, från Helsingfors stad, svarande. angående fordran: Gifven uti Justitiedepartementet den 5. Oktober 1911. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i frågainhämtat följande. Efter utverkad stämning å Aktiebolaget John Carie har Maria Topoff vid Rådstufvurätten i Åbo den 14. Juni 1906. anfört, att hon medels råpebref den 4. Juli 1903 till Handlande hustrun Hilda Tyckman försålt Maria Topoffs i Helsingfors ägande vin - och perikiosa - affar med därtill sedermera den 18. i samma Juli må nad, då inventningen af verulag 6. S. 288 No 1288. Pag. 176. R. D. hörande lager för en köpeskilling, som Gde - S.S. - W. l. S. - f. F. 1909
ret afslutats och Hilda Fryckman mottagit detsamma, bestämts till 96,966. mark 4. penni och af hvilken köpeskilling skulle gäldas 5000. mark genast, 5000. mark den 31. darpåföljan de Augusti äfvensom 4000. mark inom sex månader, 4000. mark inom tolf nänader, 4000. mark inom aderton nånader, 4000. mark inom tjugufyra månader och återstoden inom trettio månader, allt räknadt från dagen för rärlagrets emottagande af köparen, samt att Aktiebolaget John bewie den 7. i sagda Augusti må nad förbundit sig att såsom för egen skuld ansvara för betalningen af förenämnda efter den 31. i samma månad förfallande belopp af köpeskillingen. Tå Maria Topoff af om ordade köpeskilling emellertid bekommit endast 1000. mark samt ofvan bemälde Rådstufvurätt medels utslag af den 15. Februari 1906. uti ett af Maria Topoff emot Aktiebolaget John Couri utfördt och af parterne ömsesides genom vad till Ilo Hofrätt draget fordringsmål ålagt Aktiebolaget John Carvie att till Maria Topoff å sagda köpeskilling erlägga vid anhängiggörandet af berörda mål till betalning förfallna 6000. mark, men köparen icke guldit återstoden af köpeskillingen, har Maia Topoff yrkat Aktiebolaget John bewies förpliktande att på grund af dess förenämnda borgesförbindelse till Maria Topoff genast utbetala omför nälda återstad, 4gb mark 4 penni jämte ränta I afseende å genmäle i saken har Aktierelaget John Carvid framhållit förmämligast: att Maria Topoff genom salubrefvet af den 4. Juli 1903. försält sin ifrågakomna affar med lager åt Hilda Tyckman eller ett ak tiebolag, hvilket Maria Topoff jämte tilda Tyckman och andra personer haft för afsikt af stifta; att det sålunda tillämade beläget sedermera äfven til dats under namn af Aktieldaget H. Byckman Osakeyhtiö samt fått sin bolagsordning stadfästad den 19. Augu389
sti nämnda år, hvarefter bolaget öfvertagit ifrågavarande spiritussa affär samt således vore att anses så som den egeneliga köparen af sagda affår och Maria Topoffs gäldenär i af seende å köpet; samt att Maria Poroff tecknat fyratio aktier i näst nämnda bilag, enhvar lydande å 250 mark, och hade det belopp, hon sålunda åtagit sig att insätta i lola get eller 1000 mark, afräknats från hennes ifrågakomna köpeskillingsser dran. I anseende härtill och som Maria Topoff å denna sin fordran således allaredan bekommit jämte af Hilda Fryckman guldna 1600. mark inalles 26,000. mark samt Aktieldaget H. Fredk. man Osakeyhtiö enligt inlämnad kontokivänt den 1. Juli 1905. varit skyldig Maria Topoff endast 560. mark 33. penni, har Aktiebolaget John Conric emoisett förkastande af Maria Topoffs i saken utförda talan; därå Rådstufvurätten genom den 10. November 1906. afkunnadt utslag förklarat utredt vara att, sedan Maria Topoff medels den 4. Juli 1903. upprättadt salubref till Hilda Tryck man för hennes egen räkning sålt sin vin - och spirituosa - affar med därtill hö rande lager af viner och spiretuosa, hvilket köp blifvit den 18 i samma Jui månad fullbördadt genom lagrets för teckning och värdering, för en köpeskilling af inalles tjuguseutusen niohundra sextiosex mark fyra penni, Aktiebolaget John Carvio jämlikt förbindelse af den 7. påföljande Augusti iklädt sig borgen såsom för egen skuld för betalningen af den del af köpeskillingen som återstode efter det däraf öfverst af dragits tiotusen mark, uti följande pesta, nämligen: fyratusen mark inom sex månader, fyratusen mark inom tolf månader, fyratusen mark inom aderton månader fyratusen mark inom Griagufyra månader och återstoden inom trettio månader, allt räknadt från berörda den 18 Juli 1903, samt att Maria Topoff till den 10. Oktober 1904 fått i afbetalning å emordade köpeskilling emottaga inalles sextontusen mark af vensom Rådstufvurätten medels dess of390
vanåberopade utslag af den 15. Februari 1906. ålagt Aktiebolaget som bewid att å samma köpeskilling till henne utgifva sextusen mark, hvarjämte där af ytterligare förfallit till betalning nu utsökta belopp, eller fyratusen mark den 18 Juli 1905. och niohundra sextiosex mark fyra penni den 18. Januari 1906; i anseende hvartill Rådstupurätten skyldigkänt i Aktiebolaget John Eeroie att genast emot kvitto till Maria Popeff utbetala fordrade fyratusen nio hundra sextiosex mark fyra penni jämte fem procents årlig ränta därå räknad å fyratusen mark från den 18. Juli 1905 och å niohundra sextio set mark fyra penni från den 18. Januari 1906. Hefrätten, under hvars pröfning Aktieldaget John bewil i väderag dragit målet, har genom den 19. April 1909. däri gifven dom låtit vid Kädstuferrättens utslag uti nu ifrågavarande afseende bero. Uti Hofrättens dem har Aktielda get John bevis anhållit om ändring medels hit ingifven deduktion, den Maria Topoff i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner Aktielela get John bevis icke hafva anfört skäl till ändring uti Hofrättens ofvanberörda dom, hvarvid förty kommer att luo; och ålägges Aktiebolaget John Carvie att till Maria Topoff, i ersättning för hennes härstädes i målet hafda kostnader, utgifva sjuttio mark. Pet alle, som vi derlös, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland: Sentin Saarinen Hätter Andersson Sentin Saarinen Hätter Andersson Afred Liuksiala. Johannes Pesonen Asian Mauman 391
Lokakuun 5 päivänä 1911 Keisarillisen Suomen Senaatetuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, vahingonkorvausta koskevassa jutussa, jossa Kauppias Juho Hallenberg, Wiipurin kaupungista, on hakijana sekä Työmies Matti Härkönen, Wiipurin pitäjän Tammisuon kylästä, tulematta jääneenä vastaajana: Annet tu Oikeusosastossa, 5 päivänä Lokakuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Haastatettuansa Kauppias Hallenberäin Wiipurin pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeuteen on Matti Hirkönen siellä kertonut, että hän, ollessaan uuden tehdas piipun rakennustyössä Kauppias Hallenbergin omistamalla Tammisuon tiili tehtaalla, oli 9 päivänä Syyskuuta 1903 telinelankkujen kaatuessa loukkaantunut niin, että hänelle tapaturmasta johtui parantumaton ja Läsnä: D. W. A. K. J. P. B. t. R. H. 392 No 1289. Sag. 38. R. D. 1909.
hänen työkykyään seitsemälläkymmenellä prosentilla vähentävä sydänvika; ja on Matti Härkönen sen vuoksi vaati nut, että Kauppias Hallenberg, työnanta jana, velvoitettaisiin Matti Härköselle joka tapaturman jälkeen edelleen oli ollut Kauppias Hallenbergin työssä, kunnes hän Maaliskuun lopulla vuonna 1905 siitä erotettiin, korvaamaan tapatumasta johtunut vahinko ja sitä varten, kun Matti Härkösen työänsio ennen tapahumaa oli ollut keskimäärin 3. markkaa päivässä ja sen mukaan laskettuna 1880 markkaa vuodessa, josta seitsemänkymmentä prosenttia teki "56 markkaa, joko Matti Härkösen varalle tallentamaan niin suuri pääoma, että sen korko teki vuosittain 756 mark kaa, tahi hankkimaan Härköselle sen suuruinen elinkorko sekä että hänelle tuleva korvaus tuomittaisiin maksettavaksi siitä päivästä, jona hän joutui pois Kauppias Hallenbergin työstä Asiassa kuultuna on Kauppias Hallenberg vastustanut kannetta, minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin olivat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on 27 päivänä Kesäkuuta 1905 julistamallaan päätöksellä antanut lausuntonsa asiasta ja katsonut siinä selville käyneen, että Matti Härkönen oli edellä mainitussa rakennustyössä 9 päivänä Syyskuuta 1903 ilman omaa huolimattomuuttaan ja ilman että olisi sattunut sellaista ylivoimaista tapausta, joka ei ollut yhteydessä tehtävän työn laadun tai niiden olosuhteiden kanssajoissa työtä toimitettiin, kanteessa korrotulla tavalla loukkaantunut, niin että hän oli saanut pysyväisen sydänviän, joka vähensi hänen työkykyään ainakin viidelläkymmenellä prosentilla, minkä vuoksi ja kun Matti Härkösellä oli puheenalaisessa työssä ollut palkkaa 3 markkaa päivältä ja hänen vuotuinen tyvänsien sa siis oli ollut 770 markkaa suurempi, Kihlakunnanoikeus on Joulukuun 5 päivänä 1895 annetun, työnantajan vastuunalaisuutta työntekirjaa koh393