Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
nunen, Antrian pitäjän Hattulan kylästä, manuutettuaan Kauppias Juseliuksen ja Taneli Kurvin mainitun pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeuteen, viimeksisanotun kuun 25. päivänä Kihla kunnanoikeudessa kertonut, että Taneli Kurvi ja hänen vaimoija Helena Utter olivat 10. päivänä Huhtikuuta 1900. tehdyllä kauppakirjalla kolmentuhannen markan hinnasta myyneet omistaman ja perintöluontoisen kahdeskymmeneneljäs osan taloa No 1. ylempänä mainitussa Pöystilän kylässä ja irtaimen omaisuutensa Kauppias Juseliukselle; mutta kun Taneli Ruuvi jo kauppatilaisuudessa hyvin oli tiennyt olevansa kykenemätön tyydyttämään velkojiansa ja puheenaolevalla kaupalla, jossa ei suoitettu Keuville mitään rahoja, vaitävästi oli tarkotettu ainoastaan hukia Kauppias Juseliukselle vakuushänen saatavastaan Taneli Kuroilta loukkaamalla Kurvin muiden velkojien oikeutta, on Gustaf Fredrik Kinnunen, konkussipesän puolesta, muun muassa vaatinut että sanottu kauppa julistettaisiin mitättömäksi ja Kauppias Juselius velvoitettaisiin luovuttamaan myyty omaisuus Taneli Kurvin konkurssipesälle. Kanteesta kuulusteltuina ovat Kauppias Juselius ja Taneli Kurvi sitä vastustaneet, minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus päätöksellään 24. päivältä Helmikuuta 1902., kork'ei luotettavaa selvitystä oltu esitetty siitä että kysymyksessä olevalla kaupalla oli tarkotettu loukata Taneli Kurvin maiden velkojien oikeutta taikka että mainittu kauppa oli valheellinen tahi panttauskauppa, on hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Gustaf Fredrik Kinnunen oli vetoa malla saattanut jutun, on tuomiosja 5. päivältä Maaliskuuta 1904. katsoneet selvitetyksi että Taneli Kurvi yhdessä vaimonsa Helena Uttarin kanssa oli 10. päivänä Huhtikuuta 1900. tehdyllä kauppakirjalla kol51
mentuhannen markan hinnasta Kauppias Juseliukselle myynyt edellämainitun talonosan sekä kauppakirjassa mainitun irtaimen omaisuuden ullaisella välipuheella, että hänen velkansa Kauppias Juseliukselle tuhat kuusisataa kahdeksankymmentä markkaa ja Juseliuksen työnjohtäjalle Frans Viktor Stenforsille viisisataa markkaa kuitattaisiin kauppahintaa vastaan ja että jäännös kauppasummasta kahdeksansa, taa kaksikymmentä markkaa suositettäisiin rahassa kuin myös ettei Taneli Kurvilla, joka seuraavan Toukokuun 1. päivänä tehdyn hahemuksen johdosta 12. päivänä Lokakuuta 1900. oli asetettu konkurssitilaan, sittemmin muiden velkojainsa kahteentuhanteen yhdeksäänsataan viiteenkymmeneenseitsemään markkaan kymmenen penniin nousevain saamisten suosittamiseksi ollut luovutettavana omaisuutta enempää kuin kolmensadan kahdenkymmenenviiden markan kolmenkymmenenviiden penrin arvosta, siihen luettuina epävaimoja saamisia sataneljä markkaa kaksikymmentäviisi penniä. Tänän vuoksi ja kun Taneli Kurvi, tietäen itsensä kykenemättömäkei täyttämään sitoumuksiaan, oli delläkerrotulla tavalla luovuttanut melkein kaiken omaisuutensa Kauppias Juseliuksen ja Frans Viktor Stenforsin saamisten suorittamiseksi ja siten puheenaolevalla kaupalla loukannut muiden velkojainsa oikeutta saada Kauppias Juseliukren ja Frans Viktor Stenforsin kansja Kurvin omaisuudesta yhtäläieen makseen itsekukin saatavansa mukaan, Hovioikeus, nojautuen 9. päivänä Marraskuuta 1868. annetun Konkurssisäännön 46. SS:n b. kohtaan, uttaisena kuin tämä lainpaikka on 3. päivänä Joulukuuta 1895. anvetussa asetuksessa, sekä Konkurmisäännön 47. SS:ään, julisti puheenalaisen kaupan piiretuksi ja velvoitti kauppias Juseliuksen takaisinsaa
dessaan myydyn omaisuuden hinnasta rahassa suorittamansa kahdeksansataa kaksikymmentä markkaa luovuttamaan sanotun omaisuuden Taneli Kurvin konkurssipesälle. Hovioikeuden tuomioon on kauprias Juselius hakenut muutosta tänne toimittamallaan perusteluolla; jonka jälkeen Gustaf Fredrik Kinnusen kuoltua hänen leskensä Hilda Maria Soininen on tänne jättänyt kirjoituksen asiassa. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Kauppias Juselius ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden yllämainittua tuomiota, joka siis vahvistetaan. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: A; Kumlin. Wana Sjelning J Em. Lupblad Johannes Litting. E. A. sonin. Den 19 Oktober 1904 Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsätt sessionskilling, från Åbo Hofrätt inkommet näl emellan Vicehäradshöfdingen Johan Dittmar, från Helsingfors stad, i egenskap af syssloman uti Handels ferman Carl Jacobsson i Co till konkurs upplutna bo, sökande, samt Friherre Magnus Starkelberg, från samna stad, uteblifven svarande, angående fastställande af fordran i konkurs: I fven uti Jusliliedesuutemen tet den 19 Oktober 1904. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande. Sedan Toiherre Stackelberg å instälWederdagen i Herman Carl Jacobsson Kosoch Rådstufvurätten i Helsingfors stad anhängiga konkurs den 7 November 1901 gekat att enligt en af nämnda firma den 22 Mars 1900 utfärdad förbindelse ur det afträdda bort utbekomma ett penningebelopp, som vid derå förviggånget upprop blifvit af Trehane Stackelberg angifvet ga 1.K. V.S. H. H - J. No 995. Pag. 20. S. 1904.
dessaan myydyn omaisuuden hinnasta rahassa suorittamansa kahdeksansataa kaksikymmentä markkaa luovuttamaan sanotun omaisuuden Taneli Kurvin konkurssipesälle. Hovioikeuden tuomioon on kauprias Juselius hakenut muutosta tänne toimittamallaan perustelandla; jonka jälkeen Gustaf Fredrik Kinnusen kuoltua hänen leskensä Hilda Maria Soininen on tänne jättänyt kirjoituksen asiassa. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Kauppias Juselius ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden yllämainittua tuomiota, joka siis vahvistetaan. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: A; J; Kumlin. wara Ojelning J Em. Lupblad Johannes Litting. E. A.ervin. Den 19 Oktober 1904 Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsätt sessionskilling, från Åbo Hofrätt inkommit näl emellan Vicehäradshöfdingen Johan Dittmar, från Helsingfors städ, i egenskap af syssloman uti Handels ferman Carl Jacobsson i Co till konbuds upplåtna bo, sökande, samt Friherr Magnus Starkelberg, från samna stad, uteblifven svarande, angående fastställande af fordran i konburs: Iifven uti Jusliliedesustemen tet den 19 Oktober 1904 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemlat följande: Sedan Frihene Starxelberg å instälWederlagen i Herman Carl Jacobsson Kosoch Rådstufvurätten i Helsingfors stad anhängiga konkurs den 7 November 1901 gehet att enligt en af nämnda förma den 22 Mars 1900 utfärdad förbindelse ur det afträdda boet utbekomma ett penninge belopp, som vid derå försiggånget upprop blifvit af Tuhine Stackelberg angifvet Ja 1. K. 1.S. W. H. J. N: 995 Råg. 28. R. S. 1904.
till högst ettusen sexhundra mark, men detta fordrings anspråk å finnans vägnar emotsagts, så har Rådstufvurätten medelst len 12 Februari 1902 i konkursmålet af kunnad dom tillerkänt Friheri Stackelberg ur de afträdda tillgångarna hvad af den berukade fordran kunde honom tilldömas uti den särskilda rättegång friherr Stackelberg annesats att utföra Sedermera har Friherre Stackelberg, efter stämning å Tinnan Carl Jacoban 6os konkursförvaltning, vid Rådstufenrätten fullföljt sin talan och i sådant afseende framhållit, att Friherre Stackelberg den 22 Mars 1900 åt Aktiebolaget Finska Jernsängsfebriken ochbrut en kapvad å tvåtusen femhundra nittiofem mark sextio penni, till säkerhet för hvilken nämnda fabrik skulle till Tirman Carl jacobsen & Co, såsom innehafvare af varda, enligt saktima af samma dag ternanett parti jernsängar, och att förmån genom förberörda förbindelse af ännämnde 22 Mars 1900 utfäst sig att å vädbeloppet afråkna sängarnas pris, hvarefter Aktiebolaget Finska Jerniingsfabriken anser påföljande Maj och Juni månader till förman aflemnat ett antal jernsängar af den i sakteran antydda beskaffenhet till tt sammanlagdt värde af ettusen femhunka trettio mark, men till följd af aktiebolagets emellertid inträffade konkurs varit inståndsatt att fullfölja hvaransen. På grund häraf och som Friherne Stackelberg i Nordiska Aktiebanken för Handel och Indudri infriat ifrågakomna vard, som af Finnan Carl Jacobsson i Co till sagda lankinsättning öfverlåtits, har Friherre Stackelberg anhållit, att hans omförmälda fördran, hvilken alltså utgjorde ettusen femhundra trettio mark, blefve med detta belopp faststäld till betalning ur konkursmassans tillgångar med den rätt konhusdomen derom stadgade. I saken hörd har Tuman Carl Jacobsson & Co konkursförvaltning, jemte det densamma erkänt riktigheten af omförmälda förbindelse och ej velat bestrider det Friherre Stackelberg inlöst ifrågavarande väx, uppgifvit att, ehuru Aktidelaget Finska Jeremångsfabrikens bevalls af jernsängar åt Friman Carl 500
Jacobsson & 6o bort ske senast inom Nymånad år 1900, aktiebolaget i sjelfva vaket icke alls åt finnan aflemnat några sängar för Tuhare Stackelbergs räkning, utan hade de sängar, hvilka tillstälts friman på våren och sommaren sagda år och om hvilka Friherre Starkelberg ordat, blifvit af firman kontant betalda, i anledning hvaraf konkursförvaltningen emelsagt käromålet. Efter det vittnesförhör i saken egt rum, har Rådstufvurätten medelst den 1 September 1902 afkunnadt utslag förklarat utredt vara, att Firman Carl Jacobsen & Co uti förenämnda den 20, rätteligen den 22 Mars 1900 uthändigade skrift förbundit sig att såsom säkerhet för infriandet af ifrågakomna utaf Friherne Stackelberg uppterade vad å tvåtusen förhundra nittiofem mark sextio penni, hvilken samtidigt af firman emottagits, ej minder innehålla det parti jernsängar, om Aktiebolaget Finska Jernsängsjäbriken jemlikt fattna af samma dag åtagit sig ett tillhandahålla förman, än ock från vadbeloppet afräkna hvad för nämnda ringar inflöte, hvarför och då af konkurs förvaltningen medgifvits, att Aktiebolaget Finska Jernsängsfäbriken under påföljande Maj och Juni månader till firman leverirat ett antal jernsängar af samma numrer som i omförmälda faklara funnits upptagna till ett pris af sammanlagdt ettu sen femhundra trettio mark utan att kenhursförvaltningen visat skälig orsak att med det sålunda aflemnade partiet rängar förfara annorlunda än ofvanberörda förbindelseskrift paikullat, lika litet som hon kursförvaltningen styrkt sitt påstående att kontant betalning för detta parti skulle af finnan erlagts till Aktiebolaget Finska jemsingsfabriken, Rådstufvurätten ansett periset för sistsagda parti jernvingar, mot hvars belopp anmärkning icke af konkursförvaltningen framstälts, böra tillgodskomma Frihene Stackelberg; och blef förty trehem Stackelbergs i Herman Carl Jackeen i Co konkurs bevakade fordran samtstäld till nästnämnda belopp ettusen femhundra trettio mark att en konkursmassons tillgångar utgå med den rätt konkuudomen derom innehälle. 50
Hofrätten, under hvars pröfning Vicehäradshöfdingen Dittmar i sin omförmälda egenskap i väderäg dragit målet, har medelst dom den 13 Februari 1904 uttätit sig del tillhäradshöfdingen Dittmar väl i Hofrätten anhållit om målets förvisande tillbaka till Rådstufvurätten på det Herman Carl Jacobsson & Co konkursförvaltning komne i tillfälle att styrka ej mindre att ifrågavarande till förman laverade sängar blifvit till fullo betalda, än ock att några sängar för Trekene Stackelbergs räkning icke till fiman aflemnats, i hvilket afseende Dittmar åberopat ett af tvänne namngifna personer utfärdadt skriftligt bevis, men enär berörda vittnesintyg icke blifvit till Hofviten ingifvet, vardt Vinhäradshöfdingen Sittmars omförmälda anhållan af Hofrätten lemnad utan afseende och målet taget under slutlig pröfning. David har Hofrätten funnit Vicehäradshöfdingen Dittmar icke hafva anfört skäl till ändring i Rådstufvurättens utslag, hvarvid förty fått bero, jemte det Vittnar känts skyldig att med fyratiofene mark ersätta Sockens Stackelbergs uti Hofrätten i saWavmu ken hafda umgälder. Uti Hofrättens dom har Vicehöradshöfdingen Dittmar anhållit om ändring Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner Vicehörads höfdingen Dittmar icke hafva anfört skältill ändring i Hofrättens förenämnda domvid hvilken förty kommer att bero. Ort alle, som vederbör, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland: A; Nummi. Cremu Ojelmma J Em Lupblad Johannes Hilting 53.
Lokakuun 21. päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa yhtiö Ytterstfors Tråvaru Åktiebolag, Ruotsin kuningaskunnassa, on hakijana sekä Oulun kaupungissa asuva Waratuomari Antti Seppänen sekä eri paikkakunnilla Suomenmaassa oleskelevat Työmiehet Aleksi Juola, Albert Kumpula, Aukusti Keränen, Oskari Pyykkönen, Juho Ollonen, Arvid Maikkula, Wille Laaki, Antti Rööni, Matti Reus, Eero Tossavainen, Jaset Siponmaa, Matti Lahti, Kaarle Lintula, Matti Mustonen, Otto Ruotsala, Juho Savolainen, Heikki Koskela, Juho Kokkinen ja Matti Täkkinen ovat vastaajina: Annettu Oikeusosastossa lokakuun 21. päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itsellensä ityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja iistä saanut tietää seuraavaa: Rovaniemen pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Waratuomari Sämän J. E. S. - E. A. - V. G. - J. N. B. / E. J. A. 500. No 1004. Pag. 194. R.D. 1903.
Seppänen haasteen nojalla lausunut, että Työmiehet Aapeli Heikkinen, Heikki Hirvonen, Aleksi Juola, Otto Heikkinen, Juho Räsänen, Kaarle Juntunen, Alfred Laitila, Iisakki Seppänen, Kaarle Timonen, Pehka Timonen, Eetu Uponen, Vihtori Jokela, Antti Kokko, Topias Huotari, Juho Naumanen, Albert Kumpula, Maunu Räiänen, Yrjö Huotari, Jaakko Luukkonen, Renni Teilonen, Antti Määttä, Anni Kukkonen, Lauri Karppinen, Frans Jokela, Ananias Taponinen, Juho Tapaninen, Kasperi Seppänen, Mikko Mikkonen, Juho Tapio, Hemmi Kirjavainen, Juho lipponen, Olli Juntunen, Erkki Kurkinen, Konsta Komulainen, Jaakko Korhonen, Tuomas Tervo, Aatami Kovalainen, Erkki Kurkinen,Erkki Heikkinen; Kaarle Immonen, Jussi Aho, Antti Wäisanen, Matti Härkönen, Jussi Heikkinen, Matti Klemula, Abel Karjalainen, Emil Juho Kinnunen, Abel Rahko, Aaro Halonen, Antti Haapakangas, Oskari Pyyskkönen, Julius Tenhonen, Robert Siivola, Einar Peltoperä, Robert Laukkanen, Vihtori Wäisänen, Hiskias Olkkonen, Antti Haataja, Heikki Haataja, Frans Mattiin, Albert Abram Mallein, Aleksi Heliste, Evert Heliste, Aappo Tokkeli, Kaarle Joutsijärvi, Juho Leskinen, Juho Ollonen, Jaakko Kuoppainen, Eetu Kalliovaara, Kusti Huotari, Pekka Holappa, Jaakko Sakaranaho, Matti Sakaranaho, Ulrik Siivola, Mikco Korhonen, Juho Kuittinen, Matti Waiker, Tuomas Eskelinen, Kaarle Siivola, Niilo Niisanen, Vihtori Savikoski, Heikki Savikoski, Reiti Witikka, Juho Bandt, taro Pennanen, Oskari Sakari Stenroos, Antti Huovinen, Juho Kuokkanen, Hemmi laatikainen, Matti Kettunen, Amael Pietikäinen, Arvid Maikkula, Matti lemetti, Heikki Pietikäinen, Antti Taniniemi, Pekka Mikkonen, Heikki Huovinen, Wille Laaki, Jaakko Kemppainen, Olli Borg, Antti Junni, Kaarle Sandelin, Heikki Kemppainen, Juho Karppinen, Antti Rööni, Pekka Mikkonen, Matti Paananen, Jaakko Nikkilä, Heikki Partanen, Herman Molander, Aukusti Anmälä, Pertti Kokkinen, Juho Kokkinen, Matti Nous, Juho Toivonen, Taavitti Kotainen, Juho Tiilikainenen, Josefet 551
Siponmaa, Heikki Mikkonen, Antti Mikkonen, Matti Pelonen, Heikki Suhonen, Pekka Puumalainen, Matti Määtänniemi, Jooseppi Kemppainen. Matti Tolonen, Oskari Piirainen, Sakari Pöyhönen, Antti Laru, Heikki Wäisänen, Olli Wäisänen, Aukusti Mankinen, Kaarle Mankinen, Paavo Timonen, Filip pus Partanen, Matti Lahti, Kaarle lintula, Matti Mustonen, Emil Lukkari, Kaarle Heikki Meriläinen, Matti Leinonen, Juho Kemppainen, Heikki Kokkinen, Kaarle Laitinen, Juho Piispanen, Mikko Korhonen, Pekka Tiikkoja, Juho Eskelinen, Jaakko Pietikäinen, saari Nevalainen, Antti Koskela, Juho Hiltula, Pekka Tukiainen, Juho Kansanen, Antti Karjalainen, Matti Meriläinen, Aappo Alatalo, Otto Ruotsala, Kalle Leinonen, Erkki Ruotsala, Pette Karjalainen, Aukusti Keränen, Juho Heikura, Antti Pyykkö, Wille Wankkonen, Sakari Kortijärvi, Tikka Huusko, Antti Partanen, Oskari Ahrenberg, Takari Siponmaa, Juho Hackman, Esaias Huotari, Paavo Haataja, Kaarle Malander, Matti Tervo, Juho Savolainen Matti Jurvelin, Matti Hanhikangas, takusti Pykäläinen, Matti Rautio, Kusti Meriläinen, Paavo Kaipainen, Paava Leskinen, Heikki Koskela, Antti Hytin koski, Wille Hiukka, Juho Kokkinen, Matti Tikkinen, Antti Kangasniemi, Juko Piirainen, Risto Tohvanainen Eero Tossavainen, Otto Bernhard Penttinen, A. J. Ahola, Heikki Tiikkoja, Juho Tiikkoja, Juho Klemetti, Heikki Rautiainen ja Pekka Määttä olivat heväällä vuonna 1899. ja sitten edelleen seuraavan Heinäkuun 20. päivään ollut Kuopsanjoella Kemijärven pitäjässä laattaamassa yhtiön Ytterstfors Tråvaru Aktiebolag tukkia, sekä että yhtiön paikkakunnalla oleva asiamies John Sundberg ja Kauppias Heikki Tossavainen, joka oli yhdessä sittemmin kuolleen Kauppiaan Simo Laatikaisen kanssa urakalla ottanut toimittaakseen tukkien lauttauksen, olivat hoitanut ja johtaneet työtä; mutta koska sanotussa työssä olleille työmiehille tulevista palkoista oli jätetty maksamat500
ta, luettelon mukaan, yhteensä kaksikymmentäkuusituhatta seitsemänsataa yhdeksänkymmentäseitsemän markkaa kahdeksankymmentäyhdeksän penniä ja työmiehet olivat odottaessaan palkkansa suoritusta tulleet olleiksi ilman työtä niin kuin eri luettelosta kävi ilmi, mitt´ei jokainen ainakin kymmenen päivää, sen vuoksi ja kun ei työmiehille oltu lauttauksen alusja ilmoitettu mainitusta urakasta, vaan Sundberg ja Tossavainen olivat luvannut maksaa, ja osaksi olivatkin suorittaneet miehille palkkoja, on Waratuomari Seppänen, jolle edellä nimitetyistä mainitussa lauttauksessa olleistä työmiehistä muut, paitsi Aleksi Juola, Albert Kumpula, Aukusti Keränen, Oskari Pyykkönen, Juho Oilonen, Arvid Maikkula, Wille Laaki, Antti Rööni, Matti Reus, Eero Tossaväinen, Joset Siponmaa, Matti Lahti, Kaarle Pintula, Matti Mustonen Otto Ruotsala, Juho Savolainen, Heikki Koskela, Juho Kokkinen ja Matti Täkkinen, olivat siirtäneet oikeutensa heille tuleviin työpalkkoihin ja niinikään korjauksen heiltä palkkojen odottamisesja kuluneilta päivillä ja jonka viimeksi luetellut yhdeksäntoista asianosaista olivat valtuuttaneet ajamaan asiaansa, vaatinut että yhtiö Ytterstlors Tråvaru Aktiebolag, tukkien omistajana, Kauppias Tossavainen, lauttauksen urakoitsijana, Thilda laatikainen, toisen urakoitsijan, Simo Saatikais-vainajan leskenä, sekä Kaupnias Elias Adolf Tuisku ja Metsiinpäällysmies Hjalmar Malmgren, nimitetyn vainajan konkussipesän toimitsijamiehinä, velvoitettaisiin, yhteisesti tahi jolla varoja oli, Waratuomari Seppäselle sekä hänen askonmainituille yhdeksälletoista asiakumppanilleen suorittamaan puheeksi tulleet maksamatta olevat palkat kuuden prosentin vuotuisine korkoineen sanotusta Heinäkuun 20. päivästä 1899. ja korvaamaan odotuspäivät neljän markan kahdenkymmenen pennin mukaan päivältä, jonka ohessa Waratuomari Seppä500
nen on pyytänyt palkkiota omistaja päämiestensä kuluista asiassa. Kanteeseen vastatessaan on ytterotfors Tråvaru Aktiebolag selittänyt, että Simo Saatikainen ja Kauppias Tossavainen olivat välikirjalla Syyskuun 21. päivältä 1898., Laatikaisen silloin vielä eläessä, ottaneet urakälla suorittaakseen kysymyksessä ehviin puiden lauttaamisen, jossa sitten käytetyt miehet olivat urakoitsijoiden, eikä yhtiön työmiehiä; ja että siis uraköitsijoiden asiana oli vastata työmiesten palkoista ja odotuspäivien korvauksista, jonka tähden yhtiö Ytterstfors Tråvaru Aktiebolag on vartustanut kannetta sikäli kuin jutussa nostettu vaatimus tarkoitti yhtiötä; mutta Kauppias Tossavainen, thilda Laatikainen sekä Kauppias Tuisku ja Metsänpäällysmies Malmgrén ovat, myöntäen Simo laatikaisen ja Kauppias Tossavaisen tosin ottaneen urakalla toimittaakseen puheena olevan lauttauksen ja ilmoitetun määrän palkkoja jääneen tymiehille suorittamatta, väittäneet että, kun Tossavainen mainitun yhtiön asiamiehelle, edellä mainitulle John lundbergille oli huomauttanut urakasta luvatun rahamäärän olevan siittämättömän tarkoitukseensa, Sundberg oli sanonut yhtiön maksavan nitä työmiesten palkoista puuttuisi ja sitten, kun urakkasumma lauttauksen aikana oli loppunut, niinkään maksettut työmiehille palkkoja, vaan kuitenkin jättänyt lopputilin heille tekemättä; ja koska urakkamiehet näin tavoin olivat päämetvapaiksi urakasta sekä yhtiö oli hoitanut lauttausta niin kuin omaa asiaansa ainakin ja siis oli velvollinen suorittamaan työmiestensä palkat, ovat Kauppias Tossavainen ja hänen asiakumppaninsa pyytäneet että kanne, mikäli se heitä koski, hyljättäisiin Sittenkuin Waratuomari Seppänen, joka oikeudenkäynnin aikana oli luopunut kanteesta mikäli se koski Jaakbo Luukkosen, Tuomas Eskelisen ja 50
Otto Bernhard Penttisen puheenalaisia, Seppäselle siirrettyjä saatavia, oli nimittänyt asiassa todistamaan, Kihlakunnanoikeuden istunnossa Maaliskuun 6. päivänä 1901. Jaakko Luukkosen ja istunnossa senjälkeisen Taakokuun 10. päivänä Tuomas Eskelinen, ja Kauppias Tossavainen istunnos. Elokuun 29. päivänä sanottuna vuonna samassa tarkoituksessa oli maininnut Otto Bernhard Penttisen, on yhtiö Ytterstfors Trävaru Aktiebolag muistuttanut että Jaakko Luukkosella, Tuomas Eskelisellä ja Otto Bernhard Penttisellä, koska heillä saattoi olla hyötyä tahi vahinkoa asiasta odotettavissa, olivat esteellisiä todistamaan jutussa; minkä jälkeen ja Waratuomari Seppäsen ilmoitettua ettei hän vastaisuudessa vaatisi Luukkoselta, Eskeliseltä ja Penttiseltä takasin edellämainittujen, heidän Seppäselle siirtämiensä saatavain määriä, Kihlakunnanoikeus äskensanottuina päivinä julistamillaan väitepäätöksillä on hyljännyt muistutukset. Merkittyänsä pöytäkirjaan että kanteessa mainitut saatavat oli valvottu Simo Laatikais-vainajan konkursissa ja että niistä muut, paitsi Aleksi Juolan, Albert Kumpulan, Antti Wäisäsen, Oskari Pyykbösen, Juho Ollosen, Arvid Maikkujan, Wille Laakin, Antti Röönin, Matti Reusen, Eero Tossavaisen, Jalet Tiponmaan, Matti Lahden, Kaarle lintulan, Matti Mustosen, Otto Ruottalan, Juho Savolaisen, Heikki Koskelan, Juho Kokkisen ja Matti Takkisen, oli konkurssissa Huhtikuun 10. päivänä 1900. annetulla tuomiolla vahvistettu pesän varoista maksettaviksi sen suuruisina kuin ne käsillä olevassa riidassa tuomittaisiin, on Kihlakunnanoikeus, kuultuaan asiassa yllämainittua John Lundbergiä sekä todistajina, paitsi muitä, edellä nimitettyjä Jaakko kuukkosta, Tuomas Eskelistä ja Otto Bernhard Penttistä, Elokuun 27. päivänä 1901. julistamallaan lopullisella päätöksellä, sen ohessa että lausunto558
Jaakko Luukkosen, Tuomas Eskelisen ja Otto Bernhard Penttisen Waratuomari Seppäselle siirretyistä saatavista raukesi, koska niistä oli luovuttu, mitä asiaan muuten tuli katsonut jutussa käyneen selville, että Aapeli Heikkinen ja muut kanteessa luetellut työmiehet olivat tilissä, joka Heinäkuun 23. päivänä 1899. oli tehty heidän työstään kysymyksessä olevassa, yhtiin ytterstfors Tråvaru Aktiebolag välikirjalla Syyskuun 21. päivältä 1898. Simo laatikaiselle ja Kauppias Tossavaiselle urakalla toimitettavaksi annetussa lauttauksessa, jääneet työnantajiltaan saamaan palkkoja luettelossa mainitut määrät ja että työmiehet sitäpaitsi Kuopsa nimisessä, Kemijärven pitäjän Alakylän kylässä sijaitsevassa talossa, missä mainittu tili toimitettiin, olivat, eri luettelon mukaan, melkein jokainen ainakin kymmenen päivää saaneet turkaan odottaa palkkojensa maksua; jonka tähden ja kun ei työmiehillä voitu katsoa vastoin heidän kuoltoaan olleen varmaa tietoa sanotusta urakasta, Kihlakunnanoikeus on velvoittanut ei ainoastaan yhtiön Ytterstfors Trävaru Aktiebolag, jonka puolesta John Sundberg yhtiön asiamiehenä ja työnjohtajana useat kerrat oli miehille luvannut vastata näiden työpalkoista, vaan myöskin Kauppias Tossavaisen, lauttauksen urakoitsijana, Thilda saatikaisen, toisen urakoitsijan, Simo saatikais-vainajan leskenä, sekä Kauppias Tuiskun ja Metsänpäällysmies Malmginen, Simo Saatikaisen konkussipesän toimitsijamiehinä, yhteisesti tahi jolla varoja oli, kuittia astaan maksamaan suorittamatta ma työpalkkoja ja odotuspäivien korvauksia, nimittäin: Waratuomari Seppäselle, hänelle tehtyjen siirtojen nojalla, Aapeli Heikkisen työpalkoista kaksisataa kahdeksan markkaa kymmenen penniä ja kymmeneltä odatuspäivältä neljäkymmentä kaksi markkaa, Heikki Hirvosen työpalkoista sataseitsemänkymmentäneljä markkaa kuusikymmentäkuusi 559