Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Syyskuuta 1897. Joulukuun 31 päivään 1899, toinen vuoden 1900. ja kolmas vuodan 1903, Aksel Viktor Holmbergin lähimpänä sukulaisena moittinut mainittuja tilejä sekä vaatinut ttä, koska niiden mukaan holhotin varoja nuka oli ollut sijoitettuna Suomen Naanviljelys ja Teollisuus Pankki Osakeyhtiö nimiseen pankkiin 47450. markkaa 54 penniä, mutta todellisuudessa ei sinne oltu holhotin rahoja talletettukaan, Fredrik Holmberg, jolta niinmuodoin oli jäänyt sanottu määräAksel Viktor Holmbergin omaisuudesta tilittämättä, velvoitettaisiin sopivalla uhalla määrääjässä tekemän lainmukainen tili mainitusta rahasummasta ynnä sille laskettavasta korasta, josta uudesta tilistä kuitenkin oli poisjätettävä ensinsanottuihin titeihin merkityt holhotilla mainitun pankki laitoksen konkurssiin joutumisen takia olleet kustannukset ja tappiot. Asiasta kuulustettuna on Fredrik Holmberg väittänyt kysymyksessä olevien Aksel Viktor Holmbergille kuuluvien raha jen hyllä olleen talletetut yllä mainittuun pankkiin, vaikkakin talletus erkityksestä oli tehty Fredrik Holmbergin omassa nimessä, 395 619 sekä sen vuoksi ja kun Ahlaisten kunnan holhouslautakunta oli moitteenalaiset tilit todistekirjoineen tarkastanut ja hyväksynyt, ananut kanteen hylkäämistä; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeuden läyntikuluistaan, on 16 päivänä Lokakuuta 1906 julistamallaan päätöksellä jatkaissuta sian; ja koska puheena olevien tilien mukaan Aksel Viktor Holmbergin varoja oli 21 päivänä Joulukuuta 1900. ollut talletettuna Suomen Maanviljelys ja Teollisuus Pankki Osakyhtiössä neljäkymmentäseitsemäntuhatta neljäsataa viisikymmentä markkaa wiisikymmentäneljä penniä, mutta selville oli käynyt, ettei Aksel Viktor Holmbergin nimessä ollut nitään varoja sanottuun pankkiin talletet tu, vaan että mainitut rahat olivat olleet siellä talletettuina Fredrik Holmberain omassa nimessä; sen vuoksi ja kun holhooja 19 päivänä Elokuuta 1898. annetun holhouslain 43 SSn mukaan ei ollut oikeutettu omassa nimes sään lainaksi antamaan holhottinsa varaja, on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Fredrik Holmbergin sadan markan talon uhalla. kolmen kuukauden kuluessa tekemään lain
mukaisen tilin puheenalaisista varoista ja niilse kasvaneista koroista, poisjättämällä tilistä Suomen Maanviljelys ja Teollisuus-Pankki Osakeyhtiön konkurssin johdosta oikeutuneet kustannukset ja tappiot, sekä sen ohessa kahdellasadalla neljälläkymmenellä markalla korvaa maan Sofia Branderin oikeudenpäyntikulun git. Fredrik Holmbergin 19 päivänä Lokakuuta 1906. kuoltua, olivat Johan Adolf Holmberg ja hänen sisarensa Rustitilallisentytär Johanna Sofia Holmberg, Fredrik Holmbergin oikeudenomistajina, vetoamalla saattaneet jutun Hovioikeuden tutkittavaksi; ja on Hovioikeus 26 päivänä Heinäkuuta 1909 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnan oikeuden päätöksen varaan, kuitenkin siten, että se kolmen kuukauden aika, jonka tuhussa Johan Adolf Holmbergin ja Johanna Sofia Holmbergin, Fredrik Holmberg - vainajan oikeudenomistajena, tuli tehdä määrätty tili, oli luettava äskensanotus ta päivästä. Sen ohessa velvoitettiin Johan Adolf Holmberg ja Johanna Sofia Holmberg viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Sofia Brandelin Hovioikeudessa asian ta396 SS kia kärsimät kulut. Hovioikeuden tuomioon on Johan Adolf Holmberg omasta puolestaan ja nyttemmin kuolleen Johanna Sofia Holmbergin oikeudenomistajana anonut muutosta tänne toinittamallaan perustelmalla, johon Sofia Brander än vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska Fredrik Holmberg on edellämainittuihin holhoustileihin merkinnyt puheenalaisen Suomen Maanviljelys- ja Teollisuus- Pankki Osakeyhtiöön talletetun rahamäärän Aksel Viktor Holmbergille suulu vaksi ja on selvitetty, että Fredrik Holmberg myöskin, jättäen tilit holhouslautakunnalle tarkastettaviksi, on mainitun talletuksen olemassa oloa todistaakseen holhouslautakunnalle näyttänyt pankin talletuksesta antaman kysymyksessä olevan, Fredrik Holmbergin nimeen kirjoitetun todistuksen, niin ja kan Fredrik Holmberg siis sillä tavoin holhousviranomaisen edessä on ilmoittanut että sanottu talletustodistus tarkoitti juuri riidanalaisia, tilässä Suomen Maanviljelys ja Teollisuus- Pankki Osakeyhtiöön talletuiksi merkittyjä Aksel Viktor Holm
bergin varoja eikä ole näytetty Aksel Viktor Holmbergille tulleen mitään vahinkoa siitä, että talletustodistuksessa ei oltu ilmaistu varajen kuuluvan viimeksimainitulle, Keisarillinen Senaatti harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoisenden päätöksen, hyljätä Sofia Branderin asiassa ajaman kanteen. Tätä kaikki asian omaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J W. Kulunan Alki Käpes. J W. Gummer Akri Käpes. Mannis Peltonen K. R. Helanen. B. Amberg /: H; Juvukjelm Den 15. December 1911. 97 SS 12 Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserlige Abo Hofrätt inkommit mål emellan Byggmästaren Anton Julius Hindström, från Åbo stad, sökande, och Ryggmästaren Anian Eberhard Bjurström, från samma stad, svarande, angående afgifvande af redovisning: Gifven i Justitiedepartamentet den 15 December 1911. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Vid Rädstufvurätten i Åbo har Anton Julius Hindström anfört att sedan Hindström den 2. Maj 1902 med Anian Eberhard Bjurström ingått sådant skriftligt aftal, att Hindström och Bjurström skulle för gemensam räkning och risk åtaga sig att å entreprenad uppföra Åbo domkyrkoförsamlings nya kyrka, i hvilket afseende anbud skulle af dem inlämnas i Anian Eberhard Omb: 9.S. Ä: B. A. Å.Sr. J. P. No 1806. Pag. 117. R. T. 1909
Bjurströms namn, samt att parterne, af hvilka Bjurström komme att omhänderhafva arbetets utförande fören ersättning af femhundra mark, i månaden, borde sig emellan jämt fördela den vinst eller förlust, som kunde uppstå af arbetet, så hade det af Asian Eberhard Bjurström i antydt syfte gjorda anbudet blifvit godkändt samt ifrågavarande arbete sedermera utfördt under ledning af Bjerström, som jämväl uppburit alla medel för arbetet och verkställt samtliga utbe talningar för detsamma; men emedan Anian Eberhard Bjurström icke efter det omförmälda arbete i November månad år 1904 afsynats och godkänts redovisat för de medel han uppburit för arbetet, samt för kostnaderna för detsamma, har Anton Julius Hindström yrkat Anian Eberhard Bjurströms förpliktande att till Hindström afgifva af verifivat åtföljd redovisning öfver omordade arbete 7 saken hörd, har Anian Eber hard Bjurström, som väl medgifvit sig hafva med Anton Julius Hindström ingått omförmälda aftal, påstått, att Anton Julius Hindström, hvilken tillhört den för uppförande af ifrågavarande kyrka tillsatta byggnadskomitön icke utträdt ur komitön, ehuru Bjurström uppmanat honom därtill, då tiden för entregre nadanbudens inlämnande utgått och enär Anton Julius Hindström sålunda gjort det omöjligt att vidhålla det af parterne ingångna aftalet rörande entreprenaden i fråga samt Anian Eberhard Bjurström i anseende härtill framställt sitt ifrågavarande entreprenadanbud endast för egen räkning, har Bjurström emotsett käromålets förkastande. Rådstufvurätten har medels utslag den 22 November 1905 på anförda skäl ålagt Anian Eberhard Bjurström att vid vite af etthundra mark inom tre månader från nämnda 22. November till Anton 370
Julius Hindström afgifva sådan redovisning öfver de medel Bjurström för ifrågavarande kyrkobyggnad fått uppbära samt öfver utgifterna för arbetet, att däraf framginge huruvida arbetet lämnat vinst eller förlust äfvensom i och för kännedom tillhandahålla Hindström till redovisningen sig härförande verifikat. Hofrätten, under hvars pröfning Anian Eberhard Bjurström i vadeväg dragit målet, har afgjort detsamma genom dom den 20 Mars 1909; och emedan Anton Julius Hindström såsom medlem af förenämnda byggnadskomite varit pliktig att bevaka Åbo Somkyrkoförsamlings rätt och bästa beträffande ifrågakomna kyrkobyggnad samt Hindström alltså icke samtidigt kunnat vara Anian Eberhard Bjurströms bolagsman vid utförandet af sagda bygge, ty har Hofrätten ansett att omordade emellan Anian Eberhard Bjurström och Anton Julius Hindström ingångna aftal lagenligen 222 614 mäste anses hafva förfallit, samt förty, med upphäfvande af Rådstufvu rättens utslag, förkastat Anton Julius Hindströms i målet utförda talan; Uti Hofrättens som har Anton Julius Hindström anhållit om ändring medels pit ingifven deduktion, hvilken Anian Eberhard Bjurström i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Anton Julius Hindström icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken förty kommer att förblifva; jämte det Anton Julius Hindström kännes skyldig att med sextiofem mark godtgöra Anian Eberhard Bjorström dennes för målet härstädes hafda kostnader. Ort alle, som vederbör till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: hustru Saarinen Alksi Käpy hustru Saarinen Alksi Käpy Waler Andersin. Alpnidtuksiala. Waler Andersin. Alpnidtuksiala. Johannes Pesonen. E. Thesleff.
Joulukuun 16 päivänä 1911. 100 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillis ostä Waasan Hovioikeudesta tulleessa perinnönjakoa koskevassa jutussa jossa Talolliset Frans Oskar Koivurova, Otto Wilho Öfverberg ja Kaarle Juho Saarela, Alatornion pitäjän Pirkkiön kylästä, sekä Jaakko Walfrid ja William Saarela, Rovaniemen pitäjän Korkalon kylästä, ynnä Kemin kaupungissa asuva Kauppias Niilo Nylander, alaikäisten lastensa Johannes ja Olli Nylande rin holhoojana, ovat hakijoina ja Työmies Karl Emil Kuure, sanotusta Pirkkiön kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosaston M. päivänä Joulukuuta 1911 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää, mikäli enää on kysymyksessä, seuraavaa: Frans Oskar Koivuravalle ja hänen asiakumppaneilleen toimituttamansa haasteen nojalla on Karl Emil Kuure Alator nion ja Karungin pitäjäin käräjjäkunnan Läsnä D. W. A: S. J. P. A. L. B. Å. f. d. R. H. H. af H. No 1809. Såg. 295 Rid 1909.
Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että 23 päivänä Helmikuuta 1887 kuollut Talollinen Juho Erkinpoika Saarela oli jälkeensä jättä nyt lesken Elsa Karoliina Saarelan ja avioliitostaan tämän kanssa syntyneet pojat Jaakko Walfrid ja William Saarelan sekä tyttäret Elmiina Karoliinan, naimisissa Frans Oskar Koivuravan kanssa, Eeva Dagmarinjoka oli ollut naimisissa Niilo Nylande rin kanssa, ja Maria Johannan, naimisis sa Otto Vilho Öfverbergin kanssa, sekä ensimäisestä avioliitastaan Eva Johanna Heikuruisen kanssa syntyneet pojat Kaarle Juho Saarelan ja Frans Oskar Saarelavainajan lapset 23 päivänä Heinäkuuta 1902 naimatonna kuolleen pojan Frans Hjalmarin sekä tyttäret Anna Charloton, naimisissa Karl Emil Kuureen kanssa Hulda Dagmarin, joka sittemmin oli min nyt naimisiin Ruotsin alamaisen Wilhelm August Rönnqvistin kanssa, ja Matti da Saarelan; että 17 päivänä Toukokuuta 1887 Juho Saarelan jälkeen toimitetussa pesänkirjoituksessa oli pesään kuuluvaksi merkitty muun muassa 8/9 Saarelan 1/4 manttaalin perintötaloa No 12 Pirkkiön ky701 lässä; että Juho Saarela 13 päivänä Heinäkuuta 1886 tekemällään testamentilla oli säätänyt, että hänen täysivaltaisen poikan sa Kaarle Juho Saarelan tuli heti Juhio Suorelan kuoleman jälkeen saada haltuunsa hänelle lain mukaan tapahtuvassa perinnanjaossa tuleva perintöosansa sanotusta tilasta, mutta että Juho Saarelan leski Elsa Karoliina Saarela saisi hänelle ja Juho Saarelan alaikäisille lapsille tulevain tilan. osain suhteen pysyä liikuttamattomassa pesässä lastensa kanssa neljätoista vuotta testamentin tekopäivästä lukien, jonka ajan kuluttua tahi, milloin leski haluaisi luopua tilanosain hallinnasta, lapset saisivat perintöosansa; sekä että Frans Oskar Koivurova ja hänen asiakumppaninsa, arvellen sanotun testamentin, joka oli saanut lain voiman, perustavan heille yksinomaisen omistusoikeuden mainittuun kiinteimistöön, olivat, Elsa Karoliina Saarelan 1 päivänä Toukokuuta 1898 kuoltua ottaneet sen kokonaan haltuunsa; mutta koskeivät sanotun testamentin määräykset estäneet Frans Oskar Saarelan lapsia Anna Charlottaa, Mathildaa ja Hulda Dag576
maria, jotka Frans Hjalmar Saarelan naimatonna kuoltua omistivat tämänkin perintöosuuden Juho Saarelan pesässä, saa masta heille tulevaa laillista perintöä Juho Saarelan jälkeen, on Karl Emil Luuri Anna Charlotta Saarelan edusmiehenä sekä 28 päivänä Maaliskuuta 1908 tehdyn luovutuskirjan nojalla Anna Charlotta Saarelan mainittujen sisarten perintöosuuksien omistajana vaatinut, että Frans Oskar Koivurova ja hänen asiakumppaninsa, Niilo Nylander avioliiton taan vaimovainajansa Eeva Dagmar Saarelan kanssa syntyneitten edellämainittujen poikainsa Johannes ja Olli Nyländerin holhoojana, velvoitettaisiin luovuttamaan Juho Saarelan kuolinpesään kuuluva osa Saarelan taloa sellaiseen jakoon, että Karl Emil Kuure saisi hänelle siitä tulevat osat huostaansa Sittenkun Frans Oskar Koivurova ja hänen asiakumppaninsa olivat kannetta vastustaneet muun muassa sillä perusteella että Juho Saarela edellämainitalta testamentilla oli tarkoittanut sulkea Frans Oskar Saarelan lapset kaikesta Ju702 ho Saarelan jälkeen jäävästä perinnöstä, on Kihlakunnanoikeus päätöksellä 16 päivältä Huhtikuuta 1908 siinä mainitsemillaan perusteilla hyljännyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Karl Emil Kuure vetoamalla oli saattanut jutun, on 14 päivänä Elokuuta 1909 antamassaan tuomiossa katsonut, ettei Juho Saarelan 13 päivänä Heinäkuuta 1886 teke mä testamentti sisältänyt määräystä siitä, että Frans Oskar Saarela -vainajan lapset olivat perinnöstä Juho Saarelan jälkeen poissuljetut; minkä tähden ja kun oli näytetty, että Anna Charlotta Saarela sekä Mathilda ja Hulda Dagmar Saarela olivat sekä omasta puolestaan että Frans Hjalmar Saarelan perillisinä oikeutetut ottamaan perintöä Juho Saarelan jälkeen, kuin myös että Mathilda ja Hulda Dagmar Saarela olivat Karl Emil Kuureelle luovuttaneet mainitun perintöoikeutensa, Hovioikeus on, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, velvoittanut Frans Oskar Koivuravan ja hänen asiakumppaninsa kolmen kuukauden kuluttua Hovioikeuden tuomion antamisesta luovuttamaan 717
Juho Saarolan pesään kuuluvan osuuden edelläsanotusta Saarelan talosta laillisesti jaettavaksi siten, että Karl Emil Kuure ja Anna Charlotta Saarela tuli vat saamaan viimeksimainitulle sekä Karl Emil Kuure sitä paitsi Mathilda ja Hulda Dagmar Saarelalle tulevat perintöosat Saarelan talosta. Hovioikeuden tuomioon ovat Frans Oskar Koivurova ja hänen asiakumse paninsa hakeneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Karl Emil Kuure on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Frans Oskar Koivurova ja hänen asiakumppaninsa ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi, ollen määrät ty jako toimitettava ennen 1 päivää Kesäkuuta 1912; ja velvoi tetaan Frans Oskar Koivurova ja hänen asiakumppaninsa suorittamaan Karl Emil Kuureelle, hänellä jutun vuoksi täällä olleiden 708. 6/18 703. 678 kulujen korvaukseksi, seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianemai set noudattakootSexisarillinen Suomen Senaatti: Yhtelemme kuteni Saarinen Yläisämme kuten Saarinen Namis Soronen Alfred Liuksiala. Namis Soronen Alfred Liuksiala. B. Anneberg. K. R. Helanen Johannes Pesonen. Haf Hellen
Den 16 December 1911. 70 Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatta revisionsskillingar från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommet mål, angående klander af fastighetsköp, emellan Agronomen Karl Henry Löfhjelm, från Pälkäne socken och Godsegaren Lennart Rosenlen, från Suoniemi kapell, den sistnämnde i egenskap af förmyndare för aflidne Ingeniören Karl Löfhjelms omyndiga döttrar Greta Maria Hilma Therese och Olga Elisabeth Löfhjelm samt godman för hans till myndig ålder komne son Kaarlo Johannes Löfhjelm, gemen samt, å ena, och Aktiebolaget Uleå borgs Mekaniska Werkstad i Uleå borgs stad, å andra sidan, ömsom sökande och svarande: Gifven uti Justitridchartementet, den 16 December 1911. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande Efter Aktiebolaget Uleåborgs MekonisÖfde: 2. SS: 1. S. J. P. A. B. t. f. 3. R. H. H. af H. No 1810. Pag. 310. R. D. 1909
ka Werkstad ågången skriftlig stämning hafva Agronomen Löfhjelm och Gödsagaren Kosenlew, den senare i egenskap af förmyndare för Kaarlo Johannes Löfhjelm och Ingeniören Löfhjelms ofvannämnda döttrar, vid Rådstufvurätten i Uleåborg anfört, att Ingeniören Karl Löfhjelm, som aflidit den 27 Mars 1896, efterlämnat, utom annan egendom, följande i Uleåborgs stad belägna fastigheter, nämligen, tomten No 2 i tredje sektionen, den tomt, som innefatta de hela fjärde sektionen, och tomten No 3 i femte sektionen å Beckholmen, hvilka vid den 20 December 1898 förrättade bodel ning och arfskifte efter den aflidne fördelats sålunda emellan sterbhusdelegarene, enkan Alexandra Amalia Löfhjelm och makarna Löfhjelms barn, till myndig ålder komne Carl Emil Löfhjelm samt minderåriga Alie Amelie, Karl Henry, Karl Axel Kaarlo Johannes, Greta Maria Hilma Theresi och Olga Elisabeth Löfhjelm, att enhvar af de omyndiga tillskiftats en sextondedel i samtliga berörda fastigheter, samt att medels den 20 April 1897 upprättadt köpebref med sterbhusets medel och för sterbhusdelegarenes gemensamma räkning yttermera inköpts Gjutmästaren G. A. Skarp tillhöriga gård och tre tionde delar af tomten No 2 i sjätte sektionen å Backholmen, hvadan enhvar af de omyndiga jämväl blifvit egare till en sextondedel i sistsagda fastighet; och emedan samt liga ofvannämnda fastigheter sedermera i Juli månad 1900 utan att jämlikt lagens stadgande Rådstufvurättens bifall till försäljning af de omyndigas andelar i desamma utverkats, af aflidne Ingeniö ren Löfhjelms arfvingar föryttrats till nu mera upplösta Uleåborgs Mekaniska Weikstads Aktiebolag och af detta bolag till Aktiebolaget Uleåborgs Mekaniska Werkstad, som för närvarande innehade fastigheter na, hafva Agronomen Löfhjelm, för egen del, och Gödsegaren Rosensten, i sin förberörda förmyndareegenskap, yrkat nästnämnda bolags förpliktande att till deras fria för fogande genast afstå fem sextondedelar af ofvanberörda fastigheter, hvarjämte Agronomen Löfhjelm och Gedsegaren Rosenlem anhållit om ersättning för sina rättegångskostnader 705 „ 80
Detta käromål har å Aktiebolaget Ulia borgs Mekaniska Werkstads vägnar motsagts; därå och sedan förra medlemmarna i de rektionen för Uleåborgs Mekaniska Werkstads Aktiebolag Vicekonsuln Carl Pontzin samt Alexandra Amalia Löfhjelm och Direktören Birger Haglund, de två sistnämnda äfven i egenskap af förut varande förmyndare för Ingeniören Löfhjelms omyndiga barn, blifvit i målet hörda Rådstafvurätten, efter det saken haft den omgång handlingarna däri utvisa, uti utslag den 13 Juni 1908 yttrat sig, att alldenstund de köpe aftal, genom hvilka berörda fastigheter försålts till Uleåborgs Mekaniska Weckstads Aktiebolag, blifvit ingångna äfven för Ingeniören Löfhjelms omyndiga barns räkning och i sådant afseende undertecknats af barnens dåvarande förmyndare Alexandra Amalia Löfhjelm och Direktören Haglund samt Rådstufvurätten vid med delandet af första uppbudet åt Uleåborgs Mekaniska Werkstads Aktiebolag å belagets genom omförmälda köp förvärfvade åt komst af fastigheterna i fråga, enligt hvad handlingarna i målet vidhandengåfve, 706 haft kännedom om Ingeniören Lofhjelms omyndiga barns eganderätt till samma fastigheter, fördenskull och då Rådstuf vurätten vid sådant förhållande måste anses hafva godkänt sagda köpeaftal, såvidt anginge de omyndigas fastighets andelar, blef Agronomen Löfhjelms och Godsegaren Rosenlews i målet utförda talan af Rådstufvurätten underkänd Hofrätten, under hvars pröfning Agronomen Löfhjelm och Godsegaren Rosenlew i vadeväg dragit målet, har genom dom den 14 Augusti 1909 yttrat sig i saken; och emedan upplyst blifvit, att ifrågavarande fastigheter, af hvilka Agronomen Löfhjelm samt Kaarlo Johannes, Greta Maria, Hilma Therese och Olga Elisabeth Löfhjelm, enhvar, i arf bekommit en sextondedel, medels i Juli månad år 1900 upprättade köpebref försålts till Uleåborgs Mekaniska Werkstads Aktiebo lag för en utfäst och gulden köpeskilling af tillhopa etthundraniotusen etth undra åttiosju mark utan att Rättens tillstånd till försäljningen, såvidt anginge de omyndigas andelar af fastigheterna, utverkats, 681
ty och då försäljningen af sagda ande lar ej heller visats hafva blifvit af Rätten efteråt godkänd i den ordning lag därom föreskrefve, har Hofrätten, med upphäfvande af Rådstufvurättens utslag, förklarat omförmälda om Agronomen Löfhjelm samt Kaarlo Johannes, Greta Maria, Hilma Theresi och Olga Elisa beth Löfhjelm tillhöriga fem sextondede lar utaf oftanämnda fastigheter afsluta de köp, jämlikt 39 och 41 SS: SS: i Lagen angå ende förmynderskap, gifven den 19 Augusti 1898, ogiltiga samt Agronomen Löfhjelm och Godsegaren Rosenlen berättigade att tillträda sagda fastighetsandelar emot återbörande af den del af ofvannämnda köpeskilling, som belöpte sig å dessa ande lar med sammanlagdt trettiofyratusen etthundratjugu mark nittiotre penni, dock sålunda att, ifall nästnämnda belopp ej blefve guldet inom tre månader efter det Hofrättens dom vunnit laga kraft, Aktiebolaget Uleåborgs Mekoniska Werkstads åtkomst till ifrågavarande fastighetsandelar blefve ståndande, bolaget obetaget att särskildt i laga ordning utföra den ersättningstalan, hvartill detsamma i följd af köpets återgång tilläfventyrs kunde hafva fog; men emedan Agronomen Löfhjelm och Godsegaren Rosenlew haft Rådstufvurättens utslag emot sig, ägde den ersättning för kostna derna i rättegången, hvarå de gjort anspråk, icke rum. Uti Hofrättens dom hafva såväl Agonomen Löfhjelm och Godsegaren Rosenlew, den senare såsom tillförordnad godman för emellertid till myndig åt der komne Kaarlo Johannes Lofhjelm samt förmyndare för Greta Maria Hilma Theresi och Olga Elisabeth Löfhjelm, rom Aktiebolaget Uleåborgs Mikaniska Werkstad anhållit om ändring medels ingifna deduktioner, dem parterna ömsesides bemött Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner Agronomen Löfhjelm och Godsegaren Rosenlew icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ifrågavarande dem Vidkom mande sedan Aktiebolaget Uleåborgs Mekaniska Werkstads ändrings ansökan 107. 582
pröfvar Kejserliga Senaten rättvist, med upphäfvande af Hofrättens dom, låta bero vid Rådstufvurättens i saken afkunnade utslag. Det alle, som vederbör, till efter rättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: Ylmannano Lautus Saarinen Ylillännano Lautus Saarinen Namis Puronen Alfred Lillksiala. Namis Puronen Alfred Lillksiala. B. Amberg. K. R. Helanen. Johannes Pesonen. Häftellen 79 57 Joulukuun 16. päivänä 1911. 704 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusta koskevassa nostojutussa jossa ovat Kauppias Johannes Tuomela, Sortavalan kaupungista, hakijana sekä Maanviljelijä Pekka Durchman ja tämän poika Otto Durchman, Kiteen pitäjän Jaakkiman kylästä, tulematta jääneenä vastaajina Annettu Oikeusosastossa 16. päivänä Joulukuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Kiteen pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Johannes Suomela haasteen nojalla lausunut, että Pekka ja Otto Durchman olivat talvella 1905-1906. ollut Johannes Tuomelan apulaisina M. Jaatisen perilliset nimisen toiminimen Pälkjärven pitäjässä suorittamien tukkilöiden johdossa ja maksaneet työmiesten palkkoja muun muassa rahoilla ja tavaroilla, jotka he oli Säsnä: Dkel - A. K. J. P. B. A. R56 A. Lm SS: 8. No 1811. Pag 26 R D. 1910.