Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
manet jämte all i boet befintlig lösegendom emot förpliktelse att till sira syskon utbetala en viss summa i utlösen samt, för den händelse någon af dem blefve sjuklig eller oförnögen att sig själf försörja, åt denne gifva tillräckligt underhåll från hemmanet; och har Johan Buur, som numera vore oförmögen att sig försörja, förty yrkat att Anders och Arvid Bevi, hvilka efter sin faders förbemälde Matts Ruurs år 1911. timade död egde hemmanet, blefve ålagda att åt Johan Buur utgifva fullständigt underhåll från hemmanet, hvarhos Johan Buur anhållit om ersättning för umgälderna i målet. I saken hörde hafva Anders och Arvid Beur motsagt käromålet hvarå Häradsrätten medels den 22. Februai 1913. afkunnadt utslag, på där i uppgifna skäl, ålagt Anders och Arvid Buur jämlikt arfsföreningen till dödedag underhålla Johan Buura hemmanet samt skyldigkänt dem gemensamt eller den af dem, som tillgång egde, att med tjugu mark ersätta Johan Buur dennes kostnader i målet. Hofrätten, under hvars pröfning Anders och Arvid Buur gemensamt i vadeväg dragit målet, har genom dom den 30. April 1914. däri sig utlåtit och enär emot Anders och Arvid Bruurs bestridande icke styrkt blifvit att desse vid öfvertagandet af förenämnda Buur hemman skulle åtagit sig att ansvara för den förpliktelse, som på grund af ofvanåberopade arfsförening hade kunnat åligga Matts Enär, har Hofrätten, med upphärande af Häradsrättens utslag, förkastat Johan Revers i saken utförda talan. Uti Hofrättens dom har Johan Beur anhållit om ändring medels hit ingifven deduktion, den Anders och Arvid Buur bemött. Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner Johan Bud icke hafva anfört skäl till änd ring i Hofrättens dom, hvarvid förty kull bero; och ålägges Johan Buur 1039
att till Anders och Arvid Buur i ersättning för deras härstädes i målet hafda kostnader utgifva sextio mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Alfred Liiksiala. R. Annberg. Alfred Liiksiala. R. Annberg. A. J. Ollikkala Samuli Korki. A. J. Ollikkala Samuli Korki. D. F. Kärä Lokakuun 9 päivänä 1915 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomisjutussa, jossa Liikemies Gusta Lindebäck Helsingin kaupungista, on hakijana sekä Näyttelijä Carl William Larsson, Malm on kaupungista Ruotsin kunin gaskuntaa, vastaajana: Annettu Oikeusosastessa 9 päivänä Lokakuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot Helsingin kaupungin Kuostuvanoikeudessa on Näyttelijä Larsson lausunut, että hänet oli välikirjalla Maaliskuun 10 päivältä 1911 otettu Liikemies Lindebäcken emistaman Maxim - teattarin johtajaksi ja intendentiksi seuranneen Elokuun 1 päivästä Toukokuun 31 päevään 1912. 500 markan kuukausipalkalla, mutta erotettu toimesta Tammikuun 2 päivä nä 1912, jolloin Lindebäck samalla oli kultäytynyt maksamasta Lurssenille hänen Läsnä: A. L. B. A. - A. R. S. K. B. F. M. No 1874. Pag. 196. R2 1914.
palkkaansa. Näin ollen ja kun Näyttelijä Larsson ei ollut mitenkään syypää välikirjan rikkomiseen, on hän vaatinut Liikemies Lindebäckiä velvoitettavaksi suorittamaan Larssonille maksamatonta palkkaa Joulukuulta 1911 200 markkaa sekä Tammikuun 1 päivästä Toukokuun 31. päivään 1912, 500 markan mukaan kuukaudelta, 2500 markkaa eli yhteen sä 2700 markkaa kuuden prosentin korkoineen erääntymispäivistä. Kanteesta kuulustettuna on Liikemies Lindebäck vastannut olleensa oikeutettu erottamaan Näyttelijä Lärsenin Marimteatterin johtajan toimesta, koska Larsson, joka yleensä oli osottautunut toimeensa erittäin haluttomaksi ja välin pitämättömäksi, eikä ollut edes kaikkina päivinä käynyt teatterissa, vaikka hän oli sitoutunut uutteruudella ja akkeruudella tointansa hoitamaan oli, huolimatta nimenomaisesta kiellesta ja yllämainittuun välikirjaan vastavasten otetusta määräyksestä, että lassonen tuli kiinnittää kaiken työvoimansa puheenalaiseen toimeen ja 1041 kaikissa kohdin noudattaa annettuja määjäyksiä, Joulukuun puolivälissä vuonna 19/11 matkustanut Wiipurin kaupunkiin kolmeksi päiväksi, jota paitsi Larsson oli saattanut itsensä syypääksi pärehellisyyteenkin siten että hän oli sanotun Joulukuun 30 päivänä Lindebäckin liibekonttorissa ilman lupaa avannut Lindebäckille osotetun suljetun kirjainNäillä syillä en Lindebäck, viitaten elinkeinoista Maaliskuun 31 päivänä 1879 annetun Keisarillisen asetuksen 36 SS:n ja 2 kohtaan, anonut kannetta hyljät täväksi. Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisen ovat pyytäneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on Kesäkuun 3 päivänä 1912 julistetussa päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Liikemies Lindebäck oli Maaliskuun 10 päivänä 1911 tehdyllä välikirjalla ottanut Näyttelijä Larssonen Maxim teatterin johtajaksi ja intendentiksi seuranneen Elokuun 1. päivästä Toukokuun 31 päivään 1912 viidensadan markan kuukausipalkkaa vastaan sekä että Lindebäck
sitten Tammikuun 2 päivänä 1912 oli yksipuolisesti erottanut Larssonin mainitusta toimesta; mihin nähden ja kun Lin debäck ei ollut voinut näyttää Lassenia syypääksi sellaiseen laiminlyöntiin velvollisuuksiensa täyttämisessä, että Linde bäck oli ollut oikeutettu purkamaan välikirjan, Raastuvanoikeus on velvoitta nut Lindebäckin, joka oli velvollinen vastaamaan Larssonille tulevasta palkasta sopimuksessa määrätyn toimikan den umpeen kulumiseen asti, kuittia vastaan Larssonille suorittamaan maksamatonta palkkaa Joulukuulta 1911 kaksisataa markkaa sekä Tammi, Helmi Maalis ja Huhtikuulta 1912 kultakin viisisataa markkaa eli siis kaikiansa kaksituhatta kaksisataa markkaa viiden prosentin vuotuisine korkoineen laskettuna haastepäivästä Tammikuun 25 päivästä 1912 kunnes täysi suoritus tapahtui; minkä ohessa Lindebackin tuli kolmella sadalla kahdellakymmenellä markalla kervala Näyttelijä Larssonin oikeudenkäyntöku lut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Liike mies Lindebäck oli veteamalla saattanut jutun, on 25 päivänä Syyskuuta 1914 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan, muuten paitsi että Raastuvanoikeuden määräämä viiden prosentin korko Lindebäckin maksettaviksi tuomituille neljälle viidensadan markan e rätle eli luettava niiden kunkin erääntymispäiväs tä eli 1 päivästä Helmi, Maalis, Huhtiva ja Toukokuuta 1912 Hovioikeuden tuomioon on Liikemies Lindebäck anonut muutosta perustelmalla, johon Näyttelijä Larsson on vastan nut; minkä jälkeen suullinen kuulustelu jutussa on toimitettu kuten siitä laadittu pöytäkirja lähemmin osottaa Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Liikemies Lindebäck ole esiintuonut syytä muut taa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Liike mies Lindebäck suorittamaan Näyttelijä Sarssonille hänellä jutun vuoksi 1042
täällä olleiden kulujen korvauksi seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti Alfredliuksiala. B Amleberg Alfredliuksiala. B Amleberg A. J. Lills Wälle Samuli Koski. A. J. Lills Wälle Samuli Koski. D. F. Möle Den 11 Oktober 1915. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisions skilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet mål, angående fastställande af i konkurs bevakad fordran, emellan Hofrättsnotarien Gunnar Lindeberg och Vicehäradshöfdingen Alfred Holmström, bägge från Åbo stad, i egenskap af sysslomän i firman K. E. Blombergs och dess innehafvare Handlandeenkan Paulina Maria Blombergs konkursbo, sökande samt Vicehäradshöfdin gen Kuno Alfthan, jämväl från Åbo stad, såsom syssloman i firman K. E. Blomberg Aktiebo lags till konkurs upplåtna bo, varande: Gifven i Justetiedepar lementet den 11 Oktober 1915. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande På inställelsedagen uti K. E. Blom berg Aktiebolags af Rådstufvurätten i O: F:de: A. L. B. A. t. R. S. K. B. J. M. Pag. 83. R. D. 1915.
Åbo stad handlagda konkurs den 5 Augusti 1911 hade Paulina Maria Blomberg för egen del och såsom innehafvare af firman K. E. Blomberg utsökt och bevakat, utom annat: 1:o) i grund af en i Paulina Maria Blombergs namn den 12 November 1909 till Wasa Aktie Bank å 1875000 mark utfärdad skuldsedel 1075000 mark jämte sex procents årlig ränta å 1875000 mark från sagda dag till den 8 April 1911 samt å 1075000 mark från nästnämnda dag, hvilket belopp enligt uppgift i sin helhet kommit K. E. Blomberg Aktiebolag till godo; 2:o) jämlikt den proprie borges förbindelse Paulina Maria Blomberg jämte annan person den 13 November 1908 ingått för betalningen af ett utaf Sågge ren Emil Granfelt af Finska Statsverket från Tuivalkoski revier uppköpt virkesparti, hvilket K. E. Blomberg Aktiebolag öfvertagit af Sågegaren Granfelt enligt afhandling af den 18 Augusti 1909, beget 48828 mark 45 penni med sex procents årlig ränta därå från den 1 November 1909 och i rättegångskostnadsersättning 400 mark; 3o) på grund af den proprie borgen, som Paulina Maria Blomberg jämte fyra andra personer den 15 November 1909 iklädt sig för gäldandet af priset för 24495 stycken af Sägegaren Granfelt i Puhos revier af Statsverket tillhandla de och jämlikt berörda afhandling till K. E. Blomberg Aktiebolag öfverlåtna trädstammar 97980 mark; och 4:o) högst 10,000 mark i ersättning för räntor och öfriga utgifter, som Paulina Maria Blomberg kunde få vidkännas för, bland annat, nästberörda skogsköp; hvarhos Paulina Maria Blomberg förbehållet sig rätt att i skild rättegång styrka hvad af omförmälda bevakningar möjligen kunde stridiggöras. Sedan Vicehäradshöfdingen Alfthan och Wasa Aktie Bank vid den 26 Augusti 1911 i konkursmålet förrättadt första upprop bestridt det af Paulina Maria Blomberg under momentet 1:o bevakade beloppet, enär K. 6. Blomberg Aktiebolag icke häftade därför, utan antydda lån vore hon nes enskilda skuld, samt motsagt jämväl förenämnda öfriga af henne 1041
berakade belopp, enär hon icke enligt de af henne åberopade borgesförbindelserna verkställt några utbetalningar och fortringsegarene själfva bevakat samma summor, hade Rådstufvurätten medels den 6 November 1911 i konkursmålet af kunnad dom lämnat Paulina Maria Blomberg öppet att, i fall af fog, tvista om utbekommande af ifrågavarande fordringsbelopp ur K. H. Blomberg Aktibolags konkursmassa och tillika förordnat att till Paulina Maria Bjomberg borde ur massan utbetalas, jämlikt 18 SS: i Kejserliga förordningen om bor genärers rätt och företräde för hvaran dra till betalning ur egendom, som blifvit till konkurs afträdd, gifven den 9. November 1868, de belopp, hvilka i berörda särskilda rättegång kunde varda henne tillerkända, dock icke mer än hvad i förestående måtto bevakadt blifvit och med iakttagande att, därest konkursmassan ej förslage till gäldande af de utdömda fordringarna till fullo, räntan i likviden emellan oprioriterade borgenärer skulle räknas endast till den 8 April 1911, då offentlig stämning i målet utfärdats. Efter det Paulina Maria Blom berg afträdt sin och firman K. S Blombergs egendom till konkurs, hafva Hofrättsnotarien Lindeberg och Vicehäradshöfdingen Holmström såsom gode och sysslomän i denna konkurs, på tagen stämning å sysslomännen i K. E. Blomberg Aktiebolags konkurs Vicehäradshöfdingen Alfthan äfvensom Bankdirektören, Kommunalrådet Carl Gustaf Wahlström och Forstmästaren Walter Gallén, bägge sistnämnde jämväl från Åbo, in för Rådstufvurätten i sagda stad yrkat att omförmälda af Paulina Maria Blom berg uti K. E. Blomberg Aktiebolags kenkurs bevakade fordringar måtte fastställas till betalning ur konkursboet till deras ofvanuppgifna belopp; framhållande Lindeberg och Holmström därvid att K. E. Blomberg Aktiebolag genom köpekontrakt af den 31 Augusti 1909, dess medelst belaget tillhandlat sig af Paulina Maria Blomberg förman R. B. Blom. bergs rörelse såsom en i gång varande 1015
affär, räknadt från den 1 därförutgångne Januari, öfvertagit icke allenast firmans tillgångar utan ock samtliga dess skulder, samt att det emot skuldsedel af den 12 November 1909 i Paulina Maria Blombergs namn upptagna lånet kommit firman K. E. Blomberg och genom densamma K. E. Blomberg Aktiebolag till godo, på sätt jämväl firman K. E. Blombergs handelsböcker vidhandengaf vi och en af Wasa Aktie Bank den 20. i sagde November uppgjord nota förklagörande af firmans och bankens mellanhafvanden utvisade. Komunalrådet Wahlström och Forstmästaren Gallén hafva icke afgifvit nå got svaromål i saken, men Vicehäradshöfdingen Alfthan har påstått att K. Blomberg Aktiebolag medels förenämnda köpekontrakt öfvertagit endast firman K. E. Blombergs tillgångar, men i dess skulder samt att utredning saknades därom att änberörda lån kommit aktiebolaget till godo Medels den 24 Maj 1913 afkunnadt utslag har Rådstufvurätten utlåtit sig saken och funnit utredt vara, att af innehållet i ifrågavarande den 12 November 1909 dagtecknade skuldsedel, som utgjorde omsättning af, bland andra, följande vexlar, nämligen en å etthundra femtontusen, en å etthundratretti ofemtusen och enä nittiofemtusen mark, å hvilka alla Sågigaren Granfelt stått såsom varelin tressent, vidare en vedel å femtiotusen mark med en person vid namn K. V. lundh såsom vedergäldenär samt tvänne vexlar, den ena å trettioniotusen och den andra vexeln å nittiofemte sen mark, å hvilka Godsegaren Pehr Att Fred Collin och Landthushållaren John Löfgren vore veexlintressenter, nämnda vicebelopp, utgörande sammanlagdt femhundratjuguniotusen mark, kommit K. E. Blomberg Aktiebolag tillgodo, hvarför Rådstufvurätten fastställt Paulina Maria Blombergs konkursmasras fordran på grund af berörda skuldsedel till femhundratjuguniotusen mark med fordrad sex procents årlig ränta från den 12 November 1909. Hvad vidkomme Paulena Maria Blom 1046
affär, räknadt från den 1 där förutgångne Januari, öfvertagit icke allenast firmans tillgångar utan ock samtliga dess skulder, samt att det emot skuldsedel af den 12 November 1909 i Paulina Maria Blombergs namn upptagna lånet kommit firman K. E. Blomberg och genom densamma K. E. Blomberg Aktiebolag till godo, på sätt jämväl firman K. E. Blombergs handelsböcker vidhandengifvi och en af Wasa Aktie Bank den 20. i sagde November uppgjord nota förklagörande af firmans och bankens mellanhafvanden utvisade. Komunalrådet Wahlström och Forstmästaren Gallén hafva icke afgifvit nå got svaromål i saken, men Vicehäradshöfdingen Alfthan har påstått att K E Blomberg Aktiebolag medels förenämnda köpekontrakt öfvertagit endast förman K. E. Blombergs tillgångar, men ej dess skulder samt att utredning saknades därom att änberörda län kommit aktiebolaget till godo Medels den 24 Maj 1913 afkunnadt utslag har Rådstufvurätten utlåtit sig saken och funnit utredt vara, att af innehållet i ifrågavarande den 12 November ber 1909 dagtecknade skuldsedel, som utgjorde omsättning af, bland andra, följande vexlar, nämligen en å etthundra femtontusen, en å etthundratrettiofentusen ockenä nittiofemtusen mark, å hvilka alla Sägigaren Granfelt stått såsom vielin tressent, vidare en vedel å femtiotusen mark med en person vid namn R. V. Sundh såsom vedergäldenär samt tvän ne vexlar, den ena å trettioniotusen och den andra vexeln å nittiofemte ren mark, å hvilka Godsegaren Pehr Att Fred Collin och Landthushållaren John Löfgren vore vevelintressenter, nämnda vicebelopp, utgörande sammanlagdt femhundratjuguniotusen mark, kommit K. E. Blomberg Aktiebolag tillgodo, hvarför Rådstufvurätten fastställt Paulina Maria Blombergs konkursmasras fordran på grund af berörda skuldsedel till femhundratjuguniotu sen mark med fordrad sex procents årlig ränta från den 12 November 1909. Hvad vidkomme Paulina Maria Blom 1046
bergs konkursmassas anspråk på delak tighet i K. E. Blomberg Aktiebolags konkursko för hvad bemälda konkursmas sa kunde komma att få erlägga på grund af ingången borgen för den 13 November 1908 eller högst fyratioåttatusen åttahvo dratjuguåtta mark fyratiofem penni jämte sex procents årlig ränta därå från den 1 November 1909 och rätte gångskostnadsersättning fyrahundra mark samt i grund af borgesförbindelsen af den 15 November 1909 högst nittiosjutusen niohundraåttio mark i kapital och högst tiotusen mark i ersättning för de räntor och öfriga utgifter Paulina Maria Blombergs konkaubo kunde få vidkännas i följd af nästnämnda borgesförbindelse, har Rådstulverätten, utan afseende å den emot sistberörda tre fordringsanspråk framställda anmärkningen, ansett Paulina Maria Blombergs bevakning i denna del vara befogad, i anseende hvartill jäm väl sagda tre fordringar fastställdes. att utgå ur K. E. Blomberg Aktiebolags konkursmassa med ofvannämnda högsta belopp och på sätt ofvan sagts. Hofrätten, under hvars pröfning Vice häradshöfdingen Alfthan i vadevägdra git målet, har medels dom den 26 Februari 1915 ansett det icke vara tillförlitligen styrkt, att K. G. Blomberg Aktiebolag, då detsamma tillhandlat sig firman K. EBlombergs affärsrörelse, åtagit sig att onsvara för sagda förmås skulder och ifrågavarande af Paulina Maria Blom berg ingångna borgesförbindelser, i anseende hvartill och då utredning jämväl saknades därom att omförmälda i Pauli na Maria Blombergs namn emot skuldsedel af den 12 November 1909 ur Vasa Aktie Bank upptagna lån till någon del kommit K. E. Blomberg Aktiebolag till godo, Hofrätten, med upphäfvande af Röd stufvurättens utslag, förkastat Hofrätts notarien Lindebergs och Vicehäradshöfdingen Holmströms härutinnan utförda talan i saken. Uti Hafrättens dom hafva Hofrättsnotarien Lindeberg och Vicehäradshöfdingen Holmström, i deras förenämnda egenskap, sökt ändring medels ingifven deduktion1047
bergs konkursmassas anspråk på delaktighet i K. E. Bomberg Aktiebolags konkursko för hvad bemälda konkursmas sa kunde komma att få erlägga på grund af ingången borgen för den 13 November 1908 eller högst fyratioåttatusen åttahun dratjuguåtta mark fyratiofem penni jämte sex procents årlig ränta därå från den 1 November 1909 och rätte gångskostnadsersättning fyrahundra mark samt i grund af borgesförbindelsen af den 15 November 1909 högst nittiosjutusen niohundraittio mark i kapital och högst tiotusen mark i ersättning för de räntor och öfriga utgifter Paulina Maria Blombergs konkaubo kunde få vidkännas i följd af nästnämnda borgesförbindelse, har Rådstulverätten, utan afseende å den emot sistberörda tre fordringsanspråk framställda anmärkningen, ansett Paulina Maria Blombergs bevakning i denna del vara befogad, i anseende hvartill jemväl sagda tre fordringar fastställdes att utgå ur K. E. Blomberg Aktiebolags konkursmassa med ofvannämnda hegsta belopp och på sätt ofvan sagts. Hofrätten, under hvars pröfning Vicehäradshöfdingen Alfthan i vädevägdra git målet, har medels dom den 26 Februa ri 1915 ansett det icke vara tillförlitligen styrkt, att K. G. Blomberg Aktiebolag, då detsamma tillhandlat sig firman K. E. Blombergs affärsrörelse, åtagit sig att ansvara för sagda firmas skulder och ifrågavarande af Paulina Maria Blom berg ingångna borgesförbindelser, i anrende hvartill och då utredning jämväl räknades därom att omförmälda i Pauli na Maria Blombergs namn emot skuld sedel af den 12 November 1909 ur Wasa Aktie Bank upptagna lån till någon del kommit K. E. Blomberg Aktiebolag till godo, Höfrätten, med upphäfvande af Räd stufvurättens utslag, förkastat Hofrätts notarien Lindebergs och Vicehäradshöfdingen Holmströms härutinnan utförda talan i saken. Uti Hafrättens dom hafva Hofrätts notarien Lindeberg och Vicehäradshöfdingen Holmström, i deras förenämnda egenskap, sökt ändring medels ingifven deduktion,
den Vicehäradshöfdingen Alfthan bemölt Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Hofrättsnotarien Lindeberg och Vicehäradshöfdingen Holmström icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken förden skull skall bero; och skyldigkännas Hofrättsnotarien Lindeberg och Vicehåradshöfdingen Holmström, i deras ofvanomförmälda egenskap, att till Vicehäradshöfdingen Alfthan i ersättning för hans härstädes i målet hafda kostnader utgifva sjuttiofem mark. Det alle som vidaför till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: Alfredliuksiala. - R Annberg Alfred Liuksiala. R. Amberg A.J. C. J. Lillman Samuli Koski. SS. 5. hälf Lokakuun 14. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa saatavaa koskevassa jutussa, jossa Kauppias Joonas Laitinen, Wiipurin pitäjän Näätälän kylästä, on hakijana sekä Turun kaupungissa asuva Hallikauppias Matti Johansson vastaajana: Annettu Oikeusostossa Lokakuun 14. päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Haastatettuaan Joonas Laitisen Wiipurin pitäjän käräjiäkunnan Kihlakunnanoikeuteen on Matti Johansson siellä lausunut lähettäneensä Joonas Laitisen tilauksesta ränta. teitse Turusta Pietariin Laitisen vastaanotettavaksi Marraskuun 5. päivänä 1907. 80. kilogrammaa rapuja, saman kuun 13. päivänä 98. kilogrannaa lintuja, seuraavana päivänä 58. kilogrammaa lintuja sekä sanotun kuun 28. päivänä 215. kiloläsnä: W. A. 7. P. R. H. - K.t. J; H. B. No 1891. Pag. 97. R. D. 1913.
grannaa kaloja; ja kun Joonas laitinen, joka oli saanut haltuunsa mainitut lähetykset, oli kieltäytynyt maksamasta tavarain hintaa 440. markkaa 75. penniä, on Matti Johansson vaatimut Joonas Laitista velvoitettavaksi Johanssonille vuorittamaan mainittu rahamäärä korkoineen. Kihlakunnanoikeus, jossa Joonas taitinen on vastustanut kannetta sekä asianosaiset molemmin puolin anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on Maaliskuun 15. päivänä 1911. julistamallaan päätöksellä siinä mainitsemillaan perusteilla hyljännyt kanteen ja velvoitta neet Matti Johanssonin oikeudenkäyntikulujen korvaukseksi suorittamaan Joonas Laitiselle kaksisataa markkaa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Matti Johansson vetoamalla oli saattanut jutun, on Helmikuun 20. päivänä 1913. antamassaan tuomiossa lausunut näytetyksi, että Kauppapalvelija Wilho Paakki, ollessaan Joonas Taitisen kauppaliikkeen hoitajana, oli tilannut ja haltuunsa saanut edellä mainitut Laitiselle osoitetut tavarat ja että ne siten olivat tulleet Laitisen liikkeen hyväksi sekä että tavarain arvo oli ollut Matti Johanssonin ilmoittama, minkä vuoksi Kovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, on velvoittanut Joonas Laitisen Matti Johanssonille suorittamaan neljäsataa neljäkymmentä markkaa seitsemänkymmentäviisi penniä viiden prosentin korkoineen Lokakuun 24. päivästä 1908., jolloin haaste jutussa eli toimitettu Laitiselle, sekä korvaamaan Johanssonilla Kihlakunnanoikeudessa olleet kulut kolmellasadalla neljälläkymmenellä markalla. Hovioikeuden tuomioon on Joonas Laitinen anonut muutosta perustelmalla, johon Matti Johanson on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tut1049
kinut tämän jutun ja katsoo, ettei Joonas Laitinen ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoite taan Joonas Laitinen suorittamaan Matti Johanssonille, hänellä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudatta koot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer 1. Halrj Bergratti Lokakuun 14 päivänä 1915 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta WaasanHovioikeudesta tulleessa saatavaa koskevassa nostoputussa, jossa ovat Kemin kaupunkiswirkunnan Kirkkoseuvosto hakijana sekä Kemin kaupungissa asuvat Laivuri Karl Edvard Castrén ja Kansakoulunopetta ja Karl Fridolf Lehtinen vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 14 päivänä Lokakuuta 1915. Keisarillinen Senaatti on itselken esittelyt tänyt jutun kirjat ja niistä saanut tieVirkavirkettä ja kavallusta koskevas tää: sa asiassa, asianomaisen kaupunginviskaalin ollessa virallisena syyttäjänä ja Kemin kaupungin Rahatoimikamarin ynnä mainitun seurakunnan kirkonkassan ollessa asianomistajina, oli Kemin kaupungin Raastuvanoikeus Helmikuun 28. päivänä 1911 julistamassaan päätöksessä lausunut selville käyneen, että maasta poistunut Kruununnimisnies Lennart Fredrik Helle oli ollessaan sanotun kaupungin kaupungivoutina. Läsnä: A. L. B. A. - A. R. S. K. 1050 No 1892 Sag 194 RD 1912