Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
oikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Taavi Saacits suorittamaan Ville Laappaalle, hänellä jutun vuoksi täällä olleiden kulunkien korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: kuten Saarinen Walter Andersin Alksi Käpys Johannes Pesonen. O. F. Mälä J. Den 16 Januari 1912. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet sjörättsmål emellan Sägegaren Emil Granfelt, från Helsingfors stad, sökande, samt Pirman Petroluimimportaktiebolaget Gardberg & Co, med hemort i Åbo stad, svarande. Gifven i fastitidepartementet den 16 Januari 1912. Kejserliga Senaten har såtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem såvidt nu är i fråga, inhämtat följande Efter stämning å Petrolnimimpart aktiebolaget Gårdberg & På par Såggeren Granfelt vid Rådstufvurätten i tbo stad anfört, att sedan Granfelt och bemälda bolag uti ett den 16 Oktober 1908 upprättadt anteparti öfverenskommit att bolaget tillhöriga ångfartyget, Kant skulle så snart som möjligt afgå till Haukipudas hamn i Uleåborgs lån för att därstädes intaga full last af Granfelt And: T. W. I. J. P. t. R. H. T. Ros. No 38. Tåg. 25/. R. D. 1910.
tillhöriga trävaror, hvaraf en del borde föras till Åbo och resten till Helsingfors, samt att Granfelt i och för lastens aflämnande vid fastygets sida ägde tillgodonjuta tre liggerdagar, efter det fartyget vore färdigt att emottaga densamma, och därutöfver tio öfverliggedagar mot en ersättning af fyra pund engelskt mynt för hvarje dag, dock med i antepartiet gjordt förbehåll att sådana händelser vore undantagna, hvilka vållats af försynens skickelser, så hade ängfärtyget Kant den 30 i samma månad anländt till Haukipudas samt anmälts vara lastfärdigt från och med den 2 derpåföljande November, hvarefter med lastens utförande till fartyget, hvilket ej kunnat ske på förmiddagen sagda dag i följd af rådan de stark storm, vidtagits på eftermiddagen samma dag samt fortsatts påföljande dag. Den 4, 5,6, 7. och 8 November hade däremot i hamnen rådt så lågt vattenstånd att det ej varit möjligt att under dessa dagar utföra vidare last till ängförtyget, utan hade med lastens aflämnande måst anstå till måndagen den 9 November, då arbetet härmed åter vidtagits och fortsatts oafbrutet, tills inlästningen slutförts påföljande morgon. Så ängfartyget Kant sedermera anländt till Helsingförs hade fartygets befälhafvare emellertid vägrat att till Granfelt utgif va lasten med mindre denne erlade ersättning såväl för sex öfverliggedagar i Haukipudas som för öfvertidsarbete vid inlästningen; och hade Granfelt, ehuru han icke varit ansvarig för dröjsmålet med inlästningen, hvilket förorsakats af ofvanuppgifna naturhinder, samt ej håller ersättningsskyldig för ifrågavarande öfvertidsarbete, som bestått däri, att inlästningen på befälhafvarens anhållan pågått under nätten mot den 10 November, likväl för att utfå lasten den 19 i samma November månad betalt det fordrade beloppet 19 mark 14 penni 18
hvarvid han emellertid förbehållit sig rätt att i rättegångsväg återsöka sagda summa. Med afseende härå par Sägegaren Granfelt yrkat bötagets förpliktande att till Granfelt återbetala omförmälda honom obehörigen påförda belopp 719 mark 14 penpi jämte sex procents årlig ränta. därå från förberörda den 19. November samt att ersätta honom rättegångskostnaderna i målet Tafseende å svaromål i saken har för Tetrolnimimpportaktiebolaget Gärd berg C. genmälts, att det ålegat Sågegaren Granfelt att, oberoende däraf om de af honom förebarna hinder förefunnits, draga försorg om att lasten aflämnades till fastyget inom den bestämda liggetiden, hvarför och då dessutom under liggedagarna hvarken rådt sådan storm eller varit så lågt vattenstånd, att det i följd däraf skulle hafva varit omöjligt för Granfelt att utfå lasten till förtyget, och det ej inverkade å saken om vattenståndet därefter varit ovanligt ligt samt omförmälda öfvertidsarbete verkställts på uttrycklig anhållan af Granfelt, enär denne befarat att ängaren skulle infyra, bolaget ansett Granfelt hafva varit skyldig att utgifva omordade ersättning för öfverliggodagar och äfvertidsarbete samt förty emotsett förkastande af käromålet På firman Petroluminportaktiibolaget Gårdberg, Cri åberopat att i saken vittna Sotstyrmannen Otto Wilhelm Jansson, Timmermannen Karl Johan Pennström samt Patron Sigfrid Johannes Grahn, har Sägegaren Granfelt anmärkt att bemälda persöner, enär de hörde till ångfartyget Kants besättning och kunde hafva nytta eller skada att för vänta af målets utgång, vore jäfviga att i saken vittne bära; därå Rådstufvurätten, efter det Otto Wilhelm Jansson, Karl Johan Tennström och Sigfrid Johannes Grahn uppgifvit sig redan vid utgången af seglationstiden år 1908 hafva blifvit 19
afmönstrade från sina anställningar å Kant, genom utslag den 13 Maj 1907 förklarat det af Säggaren Granfelt föreburna skälit icke utgöra laga jäf för Janssons, Tennströms och Grahns afhörande, hvarför desse finge vittna i målet, därest annat laga jäf emot dem ej yppades; och hafva bemälde personer sedermera jämväl blef vit å vittnesed afhörda. På därom af parterne å ömse sidor gjord anhållan har Rådstufveråtten berättigat dem att vid Rådstufvarätten i Uleåborgs stad afhöra särskilda personer såsom vittnen i målet, men har Säggaren Granfelt, efter det Pirman Petrolnimimprotähtiebolaget Gårdberg af i sådant afseende åberopat, utom annan person, Inhysesmannen Kalle Kustaa Wirtanen och Evert Saukkarinen, anmärkt att, emedan Wirtanen och Laukkarinen hört till Haukipudas lastningslag, som åtagit sig att på ochörd verkställa inlästningen af ifrågakomna låst uti ängfartyget Kant, och således, enär bolaget invändt att lastningsmanskapet gjort sig skyldigt till försummelse i afseende å fullgörandet af detta åtagande, kunde förvänta nytta eller skada af målets utgång, desse vore jäfvige att i saken vittne bära; därå och sedan såväl bolaget som Wirtanen och Laukkärinen blifvit öfver denna jäfsanmärkning hörda, Rådstuvurätten i Uleåborg medels utslag den 8 Juni 1909, emedan det ej vore styrkt att Wirtanen och Saukkarinen kunde för vänta nytta eller skada af sakens utgång, förkastat sagda jäfsinvändning samt sedermera å vittnesed afhört såväl desse som särskilda andra af parterna till vittnen nämnPå personer. Vid målets fortsätta behandling inför Rådstufvurätten i tio har Pirman Petrolnimimmertektiebolaget Gärdberg C anhållit att Naskinisten Simon Pietilainen blefve å vittnesed afhörd, men har Säggaren Granfelt motsagt dennes hörande på den grund 20
att Sutilainen vid ifrågakomna tid hört till ängaren Ränts besättning samt, enär han i denna egenskap vore ansvarig för sitt handlingsrätt vidkommande fartyget och stode i tjänsteförhållande till befälhafvaren, kunde vänta nytta eller skada af målets utgång; därå och sedan Sutilainen förmält sig allaredan vara skild från sin befattning å ängförtyget Kant, Rådstufvurätten genom utslag den 10. September 1909 förkastat den gjorda jäfsanmärkningen såsom icke å lag grundad och förordnat att Sutilainen komme att som vitt ne afhöras, såvida annat jäf emot honom icke förebragtes. Sedan Såg egaren Granfelt därefter gjort ena handa jäfsanmärkning emot Matro sen Anders Alfred Lindfors, hvilken af bolaget jämväl åberopats till vitt ne i målet, har Rådstufvurätten, där upplyst blifvit, att Lindfors icke vidare vore anställd å ängfartyget kant, medels utslag den 25 Oktober 1909 förkastat äfven denna anmärkning, jämte det Rådstufvurätten förklarat att Anders Alfred Lindfors skulle afhöras såsom vittne, ifall annat laga jäf icke mötte. Och hafva Sutilainen och Lindfors jämväl å aflagd vittnesed afgifvit berättelser i målet Rådstufvurätten, hvarest Sjökaptener ne Gustaf Erik Tengström, Friherre Gustaf Frede och Johan Magnus Eklund i egenskap af utsedde sakkunnige i sjörältsmål under målets behandling närvarit och de två sistnämnda utlåtande däri afgifvit, har medels den 16 December 1909. afkunnadt utslag förklarat utredt vara att efter det Säggaren Granfelt och Petroluminpört aktiebolaget Gärdberg v. C: uti omförmälda anteparti öfverenskommit ej mindre att bolaget tillhöriga angfartyget Kant skulle så fort som möjligt afgå till Haukipudas lastagoplats för intagning af full last af Granfelt tillhöriga trävaror, hvaraf en del borde föras till Åbo och resten till Helsingfors, än att Granfelt för inlästningens 21
verkställande ägde tillgodonjuta tre liggelagar och därutöfver tio öfverliggedagar, de sistnämnda mot en ersätt ning af fyra pund ingelskt mynt om dagen, så hade är garen Kant den 30 Oktober 1908 ankommit till Haukipudas fastageplats och den 2. därpåföljande November varit klar att påbörja inlästningen, hvarmed jämväl samma dag på eftermiddagen vidtagits och fortsatts dagen därpå, hvarefter inlästningen, enär last ej uthämtats till ängaren Kant den 4. November, afbrutits intill den 9 i sistnämnde månad, då last åter uthämtats och inlastningen åter vidtagit samt utan afbrott fortgått intill dess densamma den 10. November på förmiddagen slutförts; i anseende hvartill och då Sägegaren Granfelt ej styrkt att nödig mängd läst under de aftalade liggeragår na i följd af sådant naturhinder, som ej kunnat öfvervinnas, icke kunnat till ängaren Kant utföras eller att sådant varit ogörligt under de därefter följande dagarna intill den 9 November Rådstufvurätten ansett Sågegaren Granfelt hafva varit vållande därtill att ängfartyget Kant under sex dagar utöfver den i ertepartiet bestämda liggetiden varit tvungen att hvardroja i Haukipudas samt Granfelt förty vara skyldig att ersätta Petrolaiminport aktiebolaget Gårdberg i Co för sex öfverliggodagar efter fyra pund om då gen med inalles sexhundraåtta mark sextiofyra penni; men då firman däremot ej ledt i bevis vare sig att öfvertidsarbetet vid inlästningen natten mot den 10 November skett på Säggegaren Granfelts anhållan eller att Granfelt genom arbetets utförande skulle inbesparats utgifvande af ersättning för ytterligare en öfverliggodag, har Rådstufvurätten med förkastande af häromålet i öfrigt, ålagt Petroleminnyrörtaktiebolaget Gårdberg & C att till Säggeren Granfelt återbära den utgifna ersättningen för öfvertidsarbetet ett22
hundratio mark femtio penni med sex procents årlig ränta därå från den 19. November 1908. För öfrigt har Säggaren Granfelt, som saken i dess hufvuddel tappat, ålagts att jämlikt SS: 235 i Sjölagen af den 9. Juni 1873. ersätta bemälda sakkunniga för särskilda uppväxtningar i målet och afgifvande af utlåtande däri samt i sådant afseende utbetala åt Köptenerne Tengström och Eklund, hvardera, femtio mark samt åt Friherre Krete sjuttio mark Hofrätten, under hvars pröfning Säggaren Granfelt i vadeväg dragit målet, därvid tillika anhållande om rättelse jämväl uti förberörda invändningsutslag, har medels dom den 26 Juli 1910 låtit såväl vid ofvannämnda jäfsutslag som vid Rådstufvurättens slutliga utslag beroUti Hofrättens dom har Sigegaren Granfelt anhållit om ändring medels hit ingifven deduktion, den Petrolnimipörtaktiebolaget Gårdberg & 6o bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet öfvervägande och finner Säggaren Granfelt icke hafva anfört skäl till ändring i Häfrättens ofvanberörda dom, hvarvid förty kommer att förblifva; och ålägges Sågegaren Granfelt att till Petrolaimimprotaktiebolaget Gärdberg & C i ersättning för dess härstädes i målet hafda kostnader utgifva sjuttio mark. Och alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: B. Anneberg Mannes Peltonen K. R. Helanen. Frans Salmros 23
Ofde Den 18 Januari 1912 Kejserliga Senatensson Finland dom uti ett på nedsatt revisions skilling från Kejserlige Åbo Hof rätt inkommit mål angående fordran emellan Kontoristen August Granström, från Lindberg enstaka hemman i Pargas socken, sökande, samt Sandt hushållareenkan Edla Charlot la Moberg, från Storgård by i nämnda socken, såväl för egen del som i egenskap af förmyndare för hennes med aflidne Landt hushållaren Otto Emanuel Moberg i lifstiden sammanafla de minderåriga barn Lydia Charlotta, Ragnar Emanuel och Emmi Elisabeth, tillstädeskom men, samt makarne i Höbergs nu mera myndige söner lyrys Immanuel och Alarik Immanuel Moberg och myndig blifna dotter Alna Maria Moberg, från näst nämnda by, äfvensom förmyndaren för Landthushållaren Mobergs son i ett föregående 2.Wit  J. P. - tl. - Bt - Rrl. F. Tros No 47 Pag. 285 R. D. 1910
gifte omyndig förklarade Sjömannen Otto Arthur Moberg, Bondesonen Karl Johannes Moberg, från Lielax by i sagda socken, uteblifne, svarandes Gifven i Justitiedepartementet den 18 Januari 1912. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande. På stämning å Otto Emanuel Moberg har August Granström inför Härads rätten i Pargas sockens tingslag anfört att Granström på anmodan af Otto Emanuel Moberg biträdt honom i hans i genskap af disponent för ylander kalkugnarna Nris 11 och 711 i Pargas socken med uppgörande af redovisningarna, utskrifvande af konnossementen och hviltensama med mera samt verkställande af körrepondensen med flere arbeten 1o/3 för ingenen No 11 under tiden från den 1. Januari 1900 till och med den 31 Mars 1905 eller som år och tre månader samt 2o) för ingen No VII från den 1. April 1899 till och med sagda 31 Mars 1905 eller sex år, hvarutom Granström af Otto Emanuel Moberg 3o) anlitats för utskrifvande af docker, plallerande af förtyg och upprättande af redovisningarna emellan Moberg, såsom ägent i Pargas för Kalkföreningen, och denna förenings generalagent i Helsingfors belaget Helsing son Kalkugns Aktiebolag under tiden han den 1 April 1899 till och med den 31 December 1903 eller fyra år och nio månader, jämte det Granström likaledes på uppdrag af Otto Emanuel Robert 4o) uppgjort såväl kommunala som kyrkliga redovisningar samt verkställt pivata uppbördes med flere arheten från den 1 April 1899 till och med den 31 Mars 1905 eller således under en tid af sätår. I anseende härtill har August Granström yrkat Otto Emanuel Melers förpligtande att ersätta Granström för de arbeten, som inbegripits i punkt 1o/ efter 180 mark om året med 945 mark, i punkt 2o) efter likaledes 180 mark om året med 1080 mark, i punkt 3o) efter jämväl 100 mark om året med 855 mark och i punkt 4o) efter 120 mark om året 25
med 720 mark eller att således åt Granström utbetala inalles 3600 mark jämte fem procents årlig ränta därå från lagsökningsdagen den 7 September 1905, hvarhos Granström gjort anspråk på ersättning för sina umgälder i målet. I saken hörd har Otto Emanuel Moberg framhållit, att August Granström från den 1 April 1899 till våren 1905 kast anställning som leksörare hos Pargas Kalkbergs Aktieldag, hvars verkställan de direktor Moberg varit, och att Gran ström, som i denna sin befattning egt hell och hållet ställa sig till bolagets förfogande, icke af Otto Emanuel Moberg fått något sådant uppdrag, som af Gransbom i förestående måtto upp gifvits, eller utfört de af Granström uppräknade arbetena, utom för såvidt de hört till Granströms åligganden som bokförare hos bemälda bolag, hvarför Otto Emanuel Moberg, som förnekat August hansholms ofvan under punkt 4o) omnämnda anspråk, emotsett käromålets förkastan de; därå och sedan Otto Emanuel Moberg den 29 November 1905 aflidit samt August Granström, efter utverkad stämning å Mobergs enka Edla Charlotta stoberg, för egen del och såsom förmynda se för sina under äktenskapet med "Uberg aflade omyndiga barn, samt å Karl Johannes Moberg, i dennes förenämnla förmyndareegenskap, emot Edla Charlotta Moberg och Karl Johannes Möberg fullföljt sin ofvanbeskrifna talan, desre i afseende å svaromål återhemlat Otto Emanuel Mobergs genmäle samt för of rigt förklarat hufvudsakligast: att det hört till August Granstrens tjenst som bekförare hos Pargas Kallebergs Aktiebo lag att utföra de hos Olli Emanuel Moberg förekommande arlden, som föran ledts af sammanslutningen emellan nämnla belag och öfriga procuinter i Kalk föreningen eller rört kalaugnarna Tå st och VII, emedan bolaget haft del i sagda ugnar; att den befattning Otto Emanuel stolag innehaft såsom ägent för Kalkföre ningen varit anfordredd honom i hans egenskap af verkställande direktor för Färgas Kalkbergs Aktiebolag eller rätteli gen således detta bolag, hvarför det ålegat 26
August Granström såsom lokförare hos bolaget att utföra jämväl de arbe ten han uppgifvit sig hafva verkställt för Kalkföreningen, att det arbete August Granström haft för berörda kalkugnar och Kälkföreningen dessutom varit de tydligt och ej kunde betinga den påyrkade årslönen; samt att, hvad vidkom me August Granströms under junkt 4o) upptagna ersättnings anspråk, Otto Emanad Moberg under ifrågavarande tid cke varit ordförande i kommunal nämnden eller kommunalstämman eller haft annan befallning med den kyrktiga förvaltningen än att han verkat rasom medlem i beställstyggnadsnämnden; och hade Granströms arbeten för Mobergs enskilda räkning inskränkt sig till några mindre uppdrag, för hvilkas utförande Granström delvis erhållit hon tant betalning och delvis godtgjorts genom julgåfvor, hvilka Robert osta nog tillhandakallet Granström och hans få milj Efter det August Granström vid bemö tande af genmälet bland annat på stått att julgåfvorna åtminstone till största delen varit lemnade af Pargas "Kalklags Aktiebolag samt till afdrag från sin fordran, medgifvit 20 mark, hvilket belopp Granström den 15 Mars 1904 af Otto Emanuel Moberg bekommit, har Häradsrätten medels den 6. September 1907 afsagdt utslag på anförda skäl ålagt Edla Charlotta Mberg och Karl Johannes Mberg att i deras förenämnda egen skap af tillgångarna i Otto Emanuel Hoborgs eskiftade bo genast åt August hansbom emot kvitto utbetala tretusen sexhundra mark med fem procents ränta därå från den 7 September 1905 tills full betalning följde samt att med fyrahun dra femtio mark erhålla Granström hans umgälder i målet. Hefrätten, under hvars pröfning Åtta Charlotta Moberg, såväl för egen del som i egenskap af förmyndare för sina min deråriga barn Elra Maria, Alarik Immanuel, Lydia Charlotta, Regina Emanuel och Emmi Elisabeth Moberg, samt Karl Johannes Moberg i väderag da git målet, har medels dom den 17 Augusti
1910 utlåtit sig; och emedan August Granström icke visat att någon öfverenskommelse emellan Granström och Otto Emanuel Moberg träffats angående års lön eller annan ersättning för ifrågavarande arbeten, ty och då Granström, som under hela den tid nämnda arbeten utförts icke en enda gång gjort an pråk på skild godtgörelse för desamma, måste anses hafva blifvit till fullo ersatt för omförmälda uppdrag med den årslön och de andra förmåner han af Pargas Kalkbergs Aktieldag åtnjutit jämte de gåfvor Granström af Mobergfått emottaga, har Hofrätten, med upphäpande af Häadsrättens utslag, såsom obefogad förka stal August Granströms i målet utförda talon Uti Hopällens dom har August Granström anhållet om ändring medels hit ingifven deduktion, hvilken Edla Charlotta Moberg bemött. Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner det vara utredt att August Granström under tiden från den 1. April 1899. till den 7. April 1905, jämte det han skött sin åtagna befattning såsom bokförare vid Pargas Kalkbergs Aktiebolag, därulöfver på anmedan af Otto Emanuel Moberg ombesörjt särskilda uppdrag, dels för Mobergs gen räkning och dels för honom i egen kap af disponent för dylander kalkugnar na. Nris 4 och 411 och ägent för Kälkföre ningen i Pargas samt i andra afseenden, för hvilka Granström tillbör särskild ersättning utöfver omförmälda tjugu mark och de gåfver, han af Moberg fått emottaga; i anseende hvartill och då denna ersättning med afseende å hvad i målet inlupit skäligen icke kan uppskattas högre än till sexhundra mark i ett för allt, Kejserliga Senaten pröfvar rättvist, med förkastande af August Granströms därutöfver sträckta talan, ålägga lilla hvarlotta Melberg och hennes medparter att af tillgångarna i Otto Emanuel Mobergs lo åt August Granström utgifva sex hundra mark med fem procents årlig anta därå från den 7 September 1905. så målet vid Häradsrätten anhängig gjorts, tillo full betalning följer samt att 28
1910 utlåtit sig; och emedan August Granström icke visat att någon öfverens kommelse emellan Granström och Otto Emanuel Moberg träffats angående års lön eller annan osättning för ifrågavarande arbeten, ty och då Granström, som under hela den tid nämnda arbeten utförts icke en enda gång gjort an pråk på skild godtgörelse för desamma måtte anses hafva blifvit till fullo målt för omförmälda uppdrag med den ärsten och de andra förmåner han af Färgas Kalkbergs Aktieldag åtnjutit jämte de gåfvor Granström af Moberg fått emottaga har Hofrätten, med upphäfvande af Häradsrättens utslag, såsom obefogad förka stat August Granströms i målet utförda talon Uti Hopättens dom har August Granström anhållet om ändring medels het ingifven deduktion, hvilken Edla Cholotta Moberg bemött. Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner det vara utredt att August Granström under tiden från den 1. April 1899 till den 1 April 1904. jämte det han skött sin åtagna befallning såsom bokförare vid Pargas "Aallebergs Aktiebolag, därutöfver på anmedan af Otto Emanuel Moberg ombo sörjt särskilda uppdrag, dels för Mobergs egen räkning och dels för honom i egen skap af disponent för dylander kalkugnar na. Nris 4 och 411 och ägent för Kalkföre ningen i Pargas samt i andra afseenden, för hvilka Granström tillbör särskild år rättning utöfver omförmälda tjugu mark och de gåfvor, han af Moberg fått emotta ga; i anseende hvartill och då denna ersättning med afseende å hvad i målet inlupit skäligen icke kan uppskattas högre än till sexhundra mark i ett för allt, Kejserliga Senaten pröfvar rättvist, med förkastande af August Granströms där utöfver sträckta talan, ålägga lilla här lotta Moberg och hennes medparter att af tillgångarna i Otto Emanuel Mobergs bo åt August Granström utgifva sex hundra mark med fem procents årlig ränta därå från den 7 September 1905, då målet vid Häradsrätten anhängig gjorts, tills full betalning följer samt att
ned fyrahundra mark godtgöra August Granström dennes kostnader i målet. Pet alle, som vederbör, till efterrättelse lander Kejserliga Senaten för Finland Ylillmän kolmens  Möner. Alfred Lillksiala. B. Anneberg Alfred Lillksiala. B. Anneberg K. R. Helanen Tammikuun 20 päivänä 1912 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta taasan Hovioikeudesta tulleessa läkettä koskevassa jutussa, joja Laukaan pitäjän Paadentaipaleen kylässä asuva Työmies Heikki Leivonen omasta puolesgan ja vaimonsa Eeva Liisa Virkintytär Leivosen edusmiehenä" m hakijana ja nyttemmin kuolleen Talollisen Erkki Erkinpoika Leinosen veli Talollinen Aleksius Ersinpoika Leinonen, Hankasalmen pitäjästä, saapuville tulleena sekä Erkki Erkinpoika Leinosen misti-ikäisen veljen Otto Wilhelm Rkinpoika Leinosen holhooja Taottinen Heikki Talviainen ja hären kuolleen sisarensa Eriikan poika Talollisenpoika Aleksius Heirinpoika Leivonen ynnä tytär Talollisenvaimo Ida Maria Kairio ja tämän mies Talollinen Juho Heikki Kaipio, kaikki Laukian pitäjästä, poisjääneinä, vastaajina. Annettu Oikeusoastossa 20 Johan: S.S. - A. L. - B. A. - J. P. R. H. No 60. SS: 267. N. D.