Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
bolaget icke ansett sig vara skyldigt att i Hammars konkurs bevaka någon fordran på grund af hans kontraktsbrott, men häde bolaget dock i sådant afseende, för den händelse att borgesmannen skulle blifva oförmagne att sin borgesförbindelse fylla, å inställelsedagen i Hammars konkurs den 25. Januari 1897. anmält och utsökt 20,000. mark, ehuru bolagets fordran, som blifvit motsagd och för tillfället icke kunnat styrkas, sedermera genom domen i konkurs målet underkänts. På anförda grunder och då Handlanden Tallberg i Byggmästaren Hammars konkurs bevakat högst 25,000. mark, utgörande den förlust Tallberg möjligen kunde åsamkas i följd af sin borgesförbindelse för Hammar, samt denna bevakning genom konkursdomen god känts, har bolaget ansett Handlanden Tallbergs invändningar vara obefogade, men här bolaget deremot icke anmärkt något emot Tallbergs genfordrings anspråk. dedelst den 19. Mars 1898. afkunnadt. utslag har härefter Rådstufverätten utlåtit sig i målet och, emedan Arbetarenes i Helsingfors Byggnads-aktiebolag genom försummelse att i Byggmästaren Hammars konkurs lagligen bevaka och styrka sin på grund af ifrågavarande entreprenad kontrakt egande fordran hos Kammar, jemlikt stadgandet uti 1. SS: af förordningen den 24. Februari 1873., angående närmare bestämmande af löftesmäns an svarsskyldighet, gått förlustig sin talan emot Handlanden Fallberg i dennes egenskap af proprie löftesman för Byggmåtaren Hammar, ty och då bolaget emot Tallbergs bestridande icke kunnat i bevis leda, att Tallberg genom något med bolaget träffadt, nytt aftal sjelf inträdt egenskap af entreprenor för arbetets slutförande, har bolagets emot Handanden Tallberg utförda talan af Rådstufvurätten förkastats, hvaremot Arbetasönes i Helsingfors Byggnads-aktiebolag ålagts att emot qvitto till Handlanden Tallberg genast utgifva dennes ofvanomordade, af bolaget medgifna tillgödohafvande, tvåtusen sexhundra tjugufem mark trettioåtta penni, med fem procents årlig ränta derå från dagen för Rådstufvurättens utslag, tills full
betalning följde, men i anseende till sakens beskaffenhet blefve rättegångskostnaderna parterne emellan qvittade. Hofrätten, under hvars pröfning Arbeta renes i Helsingfors Byggnads - aktiebolag i vadeväg dragit målet, har medelst dom den 17. Maj 1899. låtit bero vid Rådstufvurättens förenämnda utslag jemte det belaget skyldigkänts att med femtio mark godtgöra Handlanden Tallberg dennes i Hofrätten hafda kostnader. Uti denna Hofrättens dom har Arbetarenes i Helsingfors Byggnads-aktiebo lag i underdånighet anhållit om ändring medelst ingifven deduktion, den Handlanden Tallberg i föreskrifven ordning bemött. Hvad sålunda förelupit samt handlingarna i målet vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande och finner Arbetarenes i Helsingfors Bygg nads aktiebolag icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken alltså kommer att förblifva; hvarhos bolaget ålägges att ersätta Handlanden Tallberg hans kostnader i målet härHäf Hellen städes med nittio mark. Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länder. I Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senat för Finland: A. af Nyborg J; Wäkel. Tobrisson Julmis Hummelin
Marraskuun 22 päivänä 1900 Keisarillisen Majesteetin, Korkeassa Simessä, Hänen Suomen Senaattinsa tuomionostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleesen korvausta koskevaan juttuun, jossa Talollinen Juho Nylander Åby eli Wiedat, Lopen pitäjän Lopen kylästä on hakijana sekä Torppari Juho Kustaanpoika Leppäkorpi eli Niimmenpää Tammelan pitäjän Lunkaan kylästä, vastaajana; Annettu Keisarillisessa Suomen Senaatissa ja sen Oikeus osastossa, Helsingissä, Marraskuun 22. päivänä 1900. Keisarillinen Senaatti on Itsellenja esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja viistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Haastatettuansa Juho Nylanderin Tämmelän pitäjän käräjikunnan 1595 vuoden syyskäräjiin on Juho Leppäkorpi Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että Juho Nylander oli vuonna 1888 ottanut Juho Leppäkoren torppariksi ylläsanotussa Lunkaan kylässä omistamaansa Atyn taloon kuuluvaan Leppäkorven torpLäsnä: Aapk. E. J. Abel - J. C. J. T. No 1253. Pag. 231 R. D. 1899.
paan, mutta että Juho Leppäkorpi, kun ei hänen oikeutensa hallita tuota torppaa perustunut kirjalliseen kontrahtiin, sittemmin oli Juho Nylanderin vaatimuksesta Hämeen läänin Kuvernöörinviraston Huhtikuun 19. päivänä 1895. antamalla päätöksellä, minkä Turun Hovioikeus oli päätöksellä senjälkeisen Elokuun 31. päivältä vahvistanut, velvoitettu heti lähtemään sanotusta torpasta ja luovuttamaan se huoneinen tiluksineen Juho Nylanderin vapaasti nautittavaksi, jonka johdosta Juho Leppäkorpi olikin Kesäkuun 11. päivänä 1895. jättänyt torpare Juho Nylanderille, mutta koska Juho Leppäkorpi, joka Seppäkorven torppaan oli talon metsästä tuoduista aineista rakentanut asuinrivin, rakennuksen, jossa on navetta, talli ja lato saman katon alla, saunan ja perunahon, ei ollut torppää hallitessansa ehtinyt saada havausta niistä töistä ja niistannuksista, joita hän oli pannut mainittuihin rakennuksiin, on Juho Leppäkorpi vaatinut, että Juho Nylander velvoitettairin Juho Leppäkorvelle palkitsemaan anotut työt ja kustannukset sekä siinä tarkoituksessa Leppäkorvelle maksanaan hänen toimestaan Kesäkuun 26. päivänä 1895. pidetyn syynin ja arvaukon mukaan yhteensä kolmesataa viisikymmentäkolme markkaa. Kanteesta kuultuna, on Juho Nylander vastannut, että Juho Leppäkorpi itse oli ollut syypää häätämisensä Leppäkorven torpasta, koskei Juho Leppakorpea oltu saatu suorittamaan kohtuullista veroa torpasta eikä siitä tepermään kirjallista kontrahtia Nytänderin kanssa, minkä vuoksi ja kun Juho Leppäkorpi sitä paitsi oli laskenut torpan rappiolle ja haaskannut talon metsää sekä Juho Nylander, ottaessaan Juho Leppäkärven puheena olevan torpan asujaksi, oli hänen kanssaan tehnyt sen sopimuksen, että Juho Leppäkorpi talon metsästä otettavista aineista omalla kustannukseltaan rakennultaisi torppaan tarpeet liset huoneet sitä vastaan, että hän viitenä ensimmäisenä vuokravuote
na, olisi vapautettu kaikesta arenti velvollisuudesta muuten paitsi että hanen tulisi vuotuisesti taloon tehdä vähempi määrä kesäpäivätöitä korvauksek si hänelle myönnetystä oikeudesta myydä jonkun verran metsäntuotteita talon metsästä, jota veron helpotusta Juho Leppäkorpi olikin saanut nauttia hyväkseen luvattuna aikana ja vietäpä senkin jälkeen kahtena vuotena, Juho Nylander, huomauttaen että Juho Leppäkorpi oli antanut puheenalaiset huoneet niin hävitä, ettei niillä ollut mainitussa syynissä niille pantua arvoa, ja katteen Juho Leppäkorven jo saaneen nauttia samoja huoneita niin kavan että niiden rakennuskustannukset sillä olivat kuitatut, on anonut kanteen hylkäämistä. Sittenkun todistajia oli jutussa kuolusteltu ja siinä muuten niin menetetty kuin asiakirjat osoittavat, on Kihlakunnanoikeus, jossa riitapuolet molemmin puolin ovat pyytäneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, Marraskuun 23. päivänä 1898. julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että ittenkun Juho Leppäkorpi oli vuonna 1858. tullut Leppäkorven torpan asujaksi ja torppaan talon metsästä otetuista aivista rakentanut asuinhuoneet, pihatto - talli- ja latorivin, saunan ja puujakuopan niin oli Juho Nylander häälättänyt Juho Leppäkorven sanotusta torpasta ja Juho Leppäkorpi tämän häätämisen kautta kadottanut nöihin rakonnuksiin ulmaamansa kustannukset, joiden, huomion ottaen että Juho seppäkorpi oli noin seitsemän vuotta mainittuja huoneita nauttinut, oli jutussa esitetun selvityksen nojalla oikeudessa arvattu tekevän, asuinhuoneesta sata seitsemänkymmentäkahdeksan markkaa, rihatto-, talli - ja satorakennuksesta satakymmenen markkaa, saunasta nelsäkymmentäviisi markkaa ja peruna puopasta viisi markkaa, jotka määrät olivat tulleet Juho Anlanderin hyväksi, minkä tähden Nylander velvoitettiin heti huutin saadessaan suorittamaan Juho Leppäkärvelle mainitut määrät yhteensä kolmesataa kolmekymmentä
kahdeksan markkaa, jonka ohessa Juho Nylanderin tuli korvala Juho Leppäkorven oikeudenkäyntikulut sadalla kolmellakymmenellä markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Juho Nytander oli vetaamalla saattanut jutun on Marraskuun 3. päivänä 1899. antamallaan tuomiolla vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen ja sen ohessa velvoittanut Juho Rylanderin suorittamaan Juho Leppäkorvelle maksut hänen kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota, kaksikymmentä markkaa kahdeksankymmentä penniä" Hovioikeuden tuomioon on Juho Nylander alamaisesti anonut muutota tänne toimittamallaan perustelmasla, johon Juho Leppäkorpi on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Mitä näin on tapahtunut ja asiakirjat sen lisäksi sisältävät on Keivarillinen Senaatti ottanut tutkittavaksen sekä katsoo, ettei Juho Nylander ole esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jääpi voimaansa, minC. J. Tingren kä ohessa Juho Nylander tuomitaan velkapaaksi suorittamaan Juho Seppäkorville maksut hänen kappaleestaan tätä Keisarillisen Senaatin tuomiota, kuunikolmatta markkaa. Tätä kaikki asianomaiset alamaisuudessa noudattakootKeisarillisen Majesteetin Korkeessa Simessä, Hänen Suomen Senaattinsa: A. af Nyborg. /E; Heikel. E. Johansson. Johan Ummelin
1900 den 23 November J. Hans. Kejserliga Majestäts Högv. Semen, Dess Senats för Finland dom uti ett utan erlagda afgifter, från Wiborgs Hofrätt inkommet revisianomål emellan Fästningsingenioistyrelsen i Wiborg, å Ryska kronans vägnar, och frälselkamma ren i Wiborgs stad, ömsom sökande, samt Prälselkammaren tillstädeskommen, men Ingeniönstyrelsen, uteblifven. svarande, angående klander af en rågångsförrättning: Gefven uti Kejserliga Senalen för Finland och Dessjuslutie Departement i Helsingfors, den 23. November 1900 Kejserliga Senaten har låtet handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemlat följande Sedan Judandtmätaren Alber Hannikainen efter derom å Ryska kronans vägnar gjord anhållan, på grund af vederbörliga förordnanden under åren 1890-1893 verkstält rågång, emellan, bland annat Ryska heinans egennaden inom Wiborgs dad, å ena sidan samt nästnämnda stads och särskilda i Wiborgs socken belägna liiPå eläpt - 41. 8. SS - SS - 84 - J. B. No 1262 Pag 150. R. D. 1899.
genheters mark, på andra sidan, så hufva ej mindre för bemälda Ingeniäskyntse, å Ryska kronans vägnar, på skriftlig stämning å Wiborgs stad, än Drätselkommaren derstädes, efter utverkad enahanda elämning å Ryska kronan, vid Rådstufva rätten utfört talan om klander af sagda rågångs förrättning Lervid har å Ryska kronans vägnar anförts, att rågångsförrättningen af till landtmätaren Hannekainen blifvit verkstäld i stred emot härom i gällande lag stad gade föreskrifter, i det all Hannikuinen, ehuru vederbörande sakegare under dense ra är pågångna förrättningen samman trädt upprepade gånger, icke genast å de skilda förrättningsställna fört och, efter dedel af hvarje sammanträde och hvarp åtgård under förrättningen, för säkigarene, innan de åtskiljts, uppläst och till dem i afseende å underskrifvande öfverlemnat protokoll öfver allt hvad dervid förelupit hvilket haft till påföljd, ej mindre att pretokollet vore afullständigt och otydligt samt sålunda, bland annat, ej antyd te, när de skilda rågångsarbetena verkrätts, huru sådant skett och hvilka iakigare eller ombud dervid närvarit än äfven att i protokollet ensmuget sig en mängd felaktigheter och motsa gelser, äfvensom att Pietandtmätaren Karnikainen, oaktudt slik förrättning lort ske i närvaro af sakegarene eller deras ombud, under densamma å en del stälten uppgått råer och uppsätt rämärken, utan att vederbörande lemnats tillfälle att närvara, samt låtit jemväl andra öriktigheter komma sig till last, och har förty å Rysskä kronans vägnar påställe att ifrågavarande rågångsförrättning mot te förklaras olaglig och i dess helhet upphafvas. Men för den händelse att sagda yrkande icke vunne godkännande, har Fastningsingeniemotyrelsen emot rågångesförrättningen framstält följande anmärk ningar, nämligen. af att Viulandtmätaren Hannikainen icke blott tillskiftat Wiborgs stad det om rade bekom den mot hafvet vettande vallen emellan venstra avelhömet af Räntserlaks, auction och högru andhör net af Nyports auction, hvilket utgöres
af Sidra Wallgalan, utan äfven uppsätt de å den utaf Julandtmätaren Mannikainen upprättade rågångskartan med Nris 41 och 42 Intecknade rå markena å sjelfva vällarna och deri nom tillagt staden en del af dem, och tadt berörda gala och vallar städes till fört Ryska kronan och gulan, sålänge sagda del af fästningsvällen borde för fästningens behof bibehållas, vore emot gångligen nödvändig för fastningens försvar, Af att Ryska kronan visserligen utaf kron St Anna fastningsomrade jemte dertill hörande Tewaniemi udde, hvilka allt sedan eröfringen af Viborgs stad tillhört. Ryska midelarväsendet, med Alarädigste bifall till staden med fullganderätt öfverlåtit icke allenast de i Generalguvernören öfver Finland Sund. Menichekoffs till Guvernören öfver Wiborgs län den 11/24 April 1846 aflutna skrifvelse omförmälda omräden, hvilka å en den samma belagd, till Rådstufvurätten i af stick ingifven karla vore betecknade med till och f, utan och det emellan Fredrikshamnska porten och ingeniörshuset belägna område, hvilket omnämndes i Inspektorn öfver Ingeneckaren Ingeniöge neralen Dahns skrifvelse för den 30 Ja nuari 1853 till Guvernören öfver nyssste rörda lån och vore till dess råer angifiet å en till Rådstufvurätten inlemnad, den 15. Mars 1855 dagtecknad planta, men att Vielandtmätaren Kannikainen, ehuru Wiborgs stad icke kunnat uppåsa laga åtkomst till andra andelar af Kron St. Anna fastningsområde än de nyssnämnda, likväl på grund deraf att tjenstförrättande Guvernören öfver Wiborgs lån Generalmajoren Trehene Casimer von Kolhen den 29. April 1840. inför Rågistraten i Viborgs stad, då han del gifvit stadens Magistrat, borgenskap och äldste innehållet af Tursl Mennehikoffs skrifvelse, beskrifvit gränerna för det sta den enligt skrifvelsen dönerade området icke i enlighet med den i skrifvelsen om förmälda plankarlan, utan såsom om staden skulle tillagts en vida större ordareet än den, som å kartan betecknats med till. och / samt med anhel
ning deraf att staden, jemlikt skrifvet sen för den 30 Januari 1853 med vilkor lig besittningsrätt tillagts jemväl ett å den skrifvelsen bilagda plankarlan närmare angifvel område å Tervaniemi adde, vid rågången tillerkänt sladen och å den vid förrättningen uppgjorda rågångs fartan angifvit såsom staden tillhörigt, förutom de med litt. i och f betecknade omrudena och det staden år 1853. och korligen förlänade området, jemväl öfriga af Friherre von Kothen till de ras rån beskrifna jordområden, å hvilka utom annat, St Anna park vore blägen, samt en del af det staden år 1853 med utkorlig besittningsrätt tillagda området, hvarutom Viadandtmätaren Honnikainen, på grund deraf att Generalin spektern öfver Ingenioikaren Storfvesten likolai Sekolajemetsen, på sätt Ohefan för Ingenioistyrelsen i Finlandsska mite tärdestuktet Generalmajoren Frolofs till Oheten för Wiborgs Fastningsingeniestyrelse den 16 April 1873 aflåtna skrifvet re utvisade, den 30 Mars 1873 samtyckt att till utvidgande af stadens trädgård till Wiborgs stad skulle på vissa vilför afstås de å en i skrifvelsen åbero pad den 30 November 1872 upprättad och af Krigsingenäröfversten Svarff underskrifven plankarla, hvaraf kopio till Rätten inlemnats, med litt Buch. T betecknade jordområden, ansett sig icke kunna rörlägga nämnda områden så som. Ryskä kronan tillhöriga, utan anvisat parterne att å vederbörlig ort tvista angående eganderätten till sagda områden; af att Finlandtmätaren Hannikainen med anledning deraf att Fust Monsehikoff uti skrifvelse den 4/21 Maj 1842 underrättat. Kommenlanden i Wibag, att Hans Majestät Kejsar Nikolax den första Seder förklarat, att handlandene i Wiborgs stad icke finge förbjudas att till upplags plats för trävaror å esplanden framför fjerde auctionen, Kron St Anna fastning använda ett å den emelsen belagda planhartan, hvaraf kopio till Rätten ingifvits, anlydt omräde, hvilket begransades å ena sedan af hafsskanden och å den motsätta sidan af en pii
kartan med lott å 6 betecknad rät lenie, vid förrättningen godlyckligt förlångt nämnda linde intill fästningsespla nadens å fästningsplanen af den 30 Ok tober 1802 angifna gräns äfvensom tillagt del emellan den sålunda förlängda linien, som jemte den ursprungliga linim å 6 betecknats å den af Hannikainen uppgjorda kartan med 6gt 19de, och utran den belägna, rätteligen Ryska kronan tillhörande området, med undantag af den del deraf, som afskilits för den från Riihimäki till St. Petersburg ledande jemvä gens räkning, icke såsom ske Carl Ryska bronan, utan de särskilda personer, hvilket för närvarande innehade ifrågakomna omrade; och de att hufvudtmätaren Mannikainen vid bestämmandet af gränsema för Kejska brenans fästningsenräden å och inred den såkallade Kokkommäki höjden, af hvilka områden en del den 20 Maj 1864 af Wiborgs stad afstålls åt. Ryska kronan och derefter år 1866 å karla offullats af tjenstförrättande. Kommissionslandtmälaren Mynen samt en annan del öfverlälits vid verkstäld upropnation den 19 Jule 1870, utgått från en af Hannikainen å marken godlyckligt uppdragen bos, hvaraf och ehuru. Ryska kronan i sjelfva verkel innehade endast del omräde, som för fästningsverken å ifrågakomna plats åt kranan afstålls och jemväl blifvit affattadt å den af Hynin uppgjorda karlan, å hvilken endast fästningsomnadets omkretnår ut märkts, utan att dess läge till någon fast lenee af Wibags stad bestämts, följden blef vit, att vid utslakandet å marken af de utaf Hannekainen angifna vittna för fast ningssområdet, dessa rån icke samman gått med gränverna för det område Kyska kronan härintills innehaft, utan den gils sålunda, att råmärken uppvalls på Ryska kronans hvilkullare och vällgången I följd häraf har å Kyska kronans vägnar yrkats, att den af Finlandtmäta ren Hannikainen verkstälda ingångsförätt ningen åt mindens blefve andrad och rätfart sålunda att det omnade, hvilket utgöras af Socken Wallgatan lakom vatten emellan venska ovilhörnet af Sontaealaks består och högra avelhörnet af Arpoets auction, blef99
ve tillagdt. Ryska kronan samt de på och utmed vällen uppsåtta råmärkena afläga nade, att, jemte det den af Storfursten Akolai Sekeläjest och gjorda öfverlåtelsen af Ryska kronans jord förklarades ogitter, hela Kron St. Anna fästningsomaade jemte Tervaniemi udde måtte med full eganderätt tillerkännas Ryska kronan, med undantag blott af de i förenämnda två till Guverne ren öfver Wiborgs lån aflåtna skrifvelar af den 11/20 April 1846 och den 30 Januari 1853 omförmälda omräden, till de delar nyla områden blifvit till Wiborgs stad och förligen afträdda och derefter icke lagligen stergått i Ryska kronans ego, att den plats hamför fjerde auctionen i Kron St Anna lustning, som af Wibags stads handlanle finge användas till upplag af träda or, måtte inskränkas till endast det om åde, som härför angåfves å den Tursl Maschekaffs skrifvelse af den 11/20 Maj 1842 belagda plankarlan, eller således platsen emellan sjöskanden och den å kartan uppdagna med till å betecknade räta linen, men ej sagda linies förbunning och del emellan den af Vice landtmätaren Hannikainen dragna benion 6° 69° och sökanden belägna områdel af Aron St Anna fästningse splanad förklaras tillhöra Ryska kronanäfvensom att Ryska kronan måtte liller kännas det Wiborgs stad förut tillhöriga område vid Kolekkonmäki höjd, som af Ryska kronan härintills i sjelfva verket en nehafls Af frälsolkammaren åter har ifrågakomna rågångsförrättning klandrats i ne dannämnda afseenden och dervid anmärkts 1o all, ehuru särskilda äldre kartor och planteckninger öfver Wibags stad, såsom kan öfver Tovernementsstaden Wiborg upprättad uti Commissionen för bebyggandet af M. Petersberg och Moselle, hvilken plan Allernådigt fastställs den 14 Augusti 1794 den af Ingeniörkommandet i Wiborg upprättade genorälkarlan öfver stottels och Krono 1o Anna fastningar omyifvande bening af den 30. Oktober 1812, en af Johan Idolf Ornus år 1823 upprättad härla öfver Sextrytniemi förstad Karla öfver på jekterad regtering af den till Wiborgs stad hörande i Seitytniemi förstad jem
te Saunalahti stadsdel, upprättad år 1831 af J. H. Palmroth, äfvensom nu gällande, den 9/21 Februari 1861 - Allerhögst fast stälda plankarta öfver Wiborgs stad upptage en gata emellan de med Nris 2 och 3o å den af Finlandtmätaren Hanni lainen upprättade rågångskarlan beteckna de tomtima i Pedsytniemi eller Wibag oka förstaden af hvilka femter den senare för närvarande egdes af Ryska krnan, Hannikainen underlåtet att å farlan angifva denna gala samt betecknat området för densamma såsom Kyrka kronan tillhörigt 2o att Finlandtmätaren Hannikainen tillskiftat Ryska kronan hela Kron St Annu fästningsesplandet med undantag af ofvannämnda, ursprungligen till upplags plats för trävarar afsedda omnade å Hukka strand samt det åt Finska Stads verket för jernvägens behof afskiljda omradet, ehuru jemväl hela del Ryska bronan sålunda tillagda omgadet af fastningsesplänaden rätteligen tillhörde Weborgs stad, och Rysskä kronan endast ernehade rätt att för den tid, fästningsverken ansåges böra upprätthållas, till fästningsesplånad använda detta områ de, 3o att oaktadt ofvannämnda den 5/21 Februari 1861 faststälda plänkarta angåfre gäter såväl emellan den å Ryska kronan tillhöriga tomten No 150 inom före det ta fästningen uppförda högvakten samt tomten No 54. inom samma stadsdel som och å området emellan Alexandersperspektivet och Käromgalan samt stadens upplanad och de derinvid uppförda, Ryska könan tillhöriga kasemana, hvilket sistnämnda område enligt berörda plankarta varit afredt att utgöra en del af den så kalla de Skolgalan, och ehuru någon annan ändring härutinnan sedermera icke egt rum, än att Kejserliga Senaten, på der om ej mindre af Stadsfullmäktige i Wiborg gjord underlång anhållan än af Kommendanten i Wiborg genom beneralgavernören öfver landet invänd fram ställning, den 29 Juni 1891 tillåtet, att andelar af omförmälda två gator finge till temlplatser förvandlas, på sätt två planteckningar, belagda Kejserliga Senatens
till Guvernören öfver Wiborgs län näst sagde dag aflåtna skrifvelse, utvisade hade Vielandtmätaren Mannikainen vid rågångsförvaltningen tillagt Kyrka kronan dessa staden tillhöriga gatuande lar, af hvilka Ryska militärenisendel; sedan detsamma år 1860 af Handlan den Ivan Aschanoffs arfvingar tillhandtal sig en dem tillhörig, å det område, hvarå gala emellan högväklen och ofvansagda tomt No 54 lert vara anlagd uppförd byggnad, haft i sin besittning sistberörda gatuomade. Och har Smt alkammerin förty yrkat, att utrymme för ofvanberörda gala måtte emellan lemterna Nris 2 och 3 1/2 i Viborgska första den utlemnas från nästnämnda tomt att eganderätten till Kron St Anna fast ningsesplandet, med undanlag af den del deraf, som för Finska Statsverkets räkning behörigen uproperents, blefve tiller bund Wiborgs slut och Ryska kronanförklarar berättigad att endast för fast ningens behof nyttja densamma, samt att gatuomvädet emellan kögvakten och tomton No 54 samt den af Ryska kronan innehafda å 1861 års stadsplan angifna andelen af Skoljalan måtte afskiljas från Ryska kronans egesomanden och tillerkännas Wiborgs stad Öfver Ryska kronans ofvanomförmäl da talan hörd har Protoclsammaren anhållit om förkastande af densamma under hänvisande till ej mindre de under rågångsförrättningen skedda öfverenskommelser vid bestämmandet af råmar kona kring vällen emellan Tantsarlaks och Asports lastioner och utstakandet af gränstineen för upplagsplatsen å Hinkka strandemräde än den under förrätt ningen i öfrigt ej stadens vägnar förebrag ta utredningen, hvilken enligt Lutulkammarens förmenande berättigat tillhandt mätaren Hannikainen att vid förvaltnan gen i de delar, hvari densamma å Kejska kronans vägnde klandedels förfara på vält som skall Sekasii har Ingeneörstyrelsen å kyrka kronans vägnar motsagt ofvannämnda af Protsellkammaren gjorda erkanden, utaffande området för Kren St Anna å plan teckningen af den 30 Oktober 1802 närma