Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
delbart anskaffa och i Gamlakarleby stads Yxpilahamn leverera 100 talar hampa, hvarje bal af 10 engelska skålpunds vigt och af den beskaffenhet som handelsfinnan Herrar Kidelle Reevero Erics efterföljare R. Reve 6o i Bromby förde i handeln under market U. B/ men att fabriksfirman fl Suomen Köysitehdas efter det hampan i slutet af November månad 1907 hamkommit till Yxpila hämn vägrat emottaga densamma under förebäranle att hanpan, som i stället för det förenämnda leveranskontrakt upptagna, märket vore försedd med market 21. SS:, till sin beskaffenhet vore såmre än den i kontraktet utlofvade. Då emellertid den levererade hampan vore af samma slag som den i beveranskontraktet utlofvade, ehuru mörket, hvarmed hampan blifvit försedd, oväsendtligt skiljde sig från det märke, hvarmed enahanda hampa tidigare blifvit förd i handeln har handelsförman, Bne St. Malbolm 8 Co yrkat att fabriksferman Suomen Köysitchelas, som förbundit sig att inom tre månader efter det leverans aftalet afslutades för hampan betala ett pris af 24 pund 5 skilling engelskt mynt per ton, måtte förpliktas att emot erhållande af hampan, som numera blifvit sätt i förvar för Fabriksferman Suomen Höysitehdas räkning uti magasin invid Gamlakarleby stad, till handelsfirman Wm F Malcolen, Co utbetala för hemman 425pund 11 skilling 9 penee jämte 6 procents ränta därå från den 19 Januari 1908, likväl med afdrag af 21 band 13 skilling 11 penee utgöran de priset för de 5 dalar af ifrågavarande hampa, hvilka fobriksfirman Suomen Köysitehdas i och för varans undersökning uttagit från partiet och för hvilka Fabriksferman erlagt betalning till nyssnämnda belopp, samt att ersätta handelsfirman Wen St. Maloolm & Co kostnaderna för hampans förvaring uti packhuset invid Yxpila hamn under tiden från den 1 Januari 1908 till den 18 påföljande Maj och för dess forsling till dess nuvarande 230
upplaasplats äfvensom särskilda andra i följd af Fabriksferman Suomen Köysitehdas vägran att emottaga hampan uppkomna kostnader med tillhopa 105 mark, hvarförutom handelsförman Bm F. Malcola & Co, som jämväl gjort anspråk på ersättning för sina rättegångsummgälder, förbehållit sig rätt att af fobriksfirman Suomen Köysitehdas framdeles genom särskild rättegång utsöka kostnaderna för hampans förvaring under tiden emellan den 15 December 1907 och den 1 Januari 1908 samt under tiden från den 18 Maj 1908 intill dess fabriksfirman Suomen Köysitehdas fullgjorde sin betalningsskyldighet och därigenom blefve berättigad att öfvertaga hampan. Isaken hörd har Fabriksferman Suomen Köysitehdas motsagt käromålet; därå Rådstufvurätten medelsat slag den 1 Juni 1908 på upptagna skäl förkastat käromålet. Hofrätten, under hvars pröfning handelsferman Nm F. Maloolm 6 Co i vadeväg dragit målet, har medels dom den 31 Mars 1909 funnit handelsförman Bn F. Maloolm 8 Co hafva lagligen styrkt att den af handelsfirman till falriksferman Suomen Köysitehdas i afseende å fullgörande af ifrågavarande beveranskontrakt under märket 4 13/48 de levererade hampa vore af enahanda slag, som den hampa, hvilken tidigare blifvit förd i handeln under märket SS. 7/12., hvarför och som fabriksferman Suomen Köysitehdas icke gittat styrka att ifrågavarande hampa vore af sämre beskaffenhet än den hampa, som handelsförman Kne F. Malbolm 8o förbundit sig att till fobriksfirman Suomen Köysitehdas leverera, har Hofrätten med upphäfvande af Rådstufvurättens ofvannämnda utslag, ålagt fabriksferman Suomen Köysitikdas att emot erhållande af kvitto och bevis på hampans öfverlåtande åtfabriksferman Suomen Köysitehdas till handelsferman, Bn F. Malbola C utbetala fordrade fyrahundratre pund sjutton skilling tio panee i
engelskt mynt eller motsvarande belopp finskt mynt efter gällande högsta vexelkurs vid betalningstiden jämte sex procents ränta därå från den 19 Januari 1908 tills full betalning följde samt att ersätta handelsferman W. F. Malcolm 8 Co dess omkostnader för hampan efter lössningen i Yxpila hamn med i sådant afseende fordrade etthundra åttiofem mark äfvensom godtgöra handelsfirman dess rättegångskostnader vid Rådstufvurätten med etthundra sjuttiofem mark och i Hofrätten med etthundratjugofem mark, hvarjämte handelsferman, i händelse godvillig öfverenskommelse mellan parterne icke kunde träffas angående ersättning för de öfriga omkostnader, hvilka handelsfirman Wm F. Maloolm 8 Co finge för hamran erlägga, berättigades att därom i laga ordning utföra särskild talon. Uti Hofrättens dom har Fabriksförman Suomen Koijsitekdas anhållit om ändring medels ingifven deduktion, den handelsferman Wm F. Malrolm 8 Co i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner utredt vara att handelsferman Wm F. Malbolm 6 Co me dels förenämnda kontrakt af den 21. Augusti 1907 förbundet sig att till Fabrik firman Suomen Köysitehdas leverera etthundra talar Bomaby - hampa, markt N. 8., af såsomgens goda medelsort äfvensom att med sagda märke tidigare betecknats hampa af visst slag, som handelsförman Kiddle Reeve & Co i Bonbag utskeppat, men att samma slags hampa af sagda firma och dess efter följare R. Reeve & Co sedermera förts i handeln fobriksferman Suomen Köysitehdas icke ens gittat påstå, att ifrågakomna af handelsförman Bn F. Malbolm & Co till Fabrikskrifman leversrade hampa, som varit försedd med market 17/72. icke vore Romban - hampafrån förman R. Reeve & Co, ej heller styrka att densamma vore af sämre beskaffenhet än uti kontraktet bestämts, finner Kejserliga Senaten fobriksförman Suomen Köysitehdas 232 under märket SS: 13/4., fördenskull och som
icke hafva anfört skäl till annan ändring i det slut, hvarvid Hofrätten uti ifrågavarande dom stannat, än att fabriksförman i anseende till sakens beskaffenhet befrias från utgifvandet af förenämnda ersättningar, inalles trehundramark, för handelsfirmans umgälder i målet. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland kuten Karillisen Uoter Andersin. kuten Karillisen Uoter Andersin. Alfred Luksiala. R. Ammberg. Alfred Luksiala. H Johannes Pesonen. Olof Kinnen Maaliskuun 13. päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa saatavaa koskevassa jutussa, jossa Talolliset Frans Paavi, Karkun pitäjän Heinoon kylästä, ja Kalle Pyöraniemi, Pyöräniemen yksinäistilalta Möuhijärven pitäjästä, ovat hakijoina sekä Kauppatoiminimi 1ve Lovis De Nyijer & Cn, Villebroecken kaupungista Pelgian kuningaskun nassa, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 13. päivänä Maaliskuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itselleen sittelyttänyt pittuun kuuluvat kirjat ja mistä saanut tietää seuraavaa: Sittenkun toiminimi A. Grönhad, Helsingin kaupungista, oli 29. päivänä syyskuuta 1903. tehdyllä hankintakontrahdilla sitoutunut toimenimi1ne Lovis De Näsijer & Cielle määräpaikkoihin ennen 16. päivää Heinäkuuta 1904. toimittamaan vähintäin 2500. kuutiosyttä englannin mittaa paperipuita kontrahdissa sovitusta hinnasta, josta Läsnä: J. P. B. A. s.  s. 5.  SS.  A. R. P. No 392. Sag. 225. R. D. 1909.
toiminimi A. Grönhag saisi ennakolta takausta vastaan nostaa 20000. markkaa mitkä olivat takaisin suoritettavat siten että hankittujen paperipuiden hinnasta oli pidätettävä 10 markkaa jokassella kuutiosytettä, niin ovat Frans Taavi ja Kalle Pyöräniemi lakauskirjassa 10. päivällä Lokakuuta 1905. menneet kumpikin omasta ja toisensa puolesta omavelkaiseen takaukseen sanotun kontrahdin nojalla toiminimi A. Grönhägille annettavan ennäkkomaksiin kontrahdin mukaisesta takaisinmaksamisesta korkoineen viisi sadalla vuodessa. sittemmin on toiminimi 1/20 dels De Rasijer & E¬ Frans Taaville ja Matti Pyöraniemelle toimitetun haasteen nojalla Karkun, Monhijärven ja Lavian pitäjäin karajäkunnan Kihlakunnanoikeuden istunnossa 16. päivänä Toukokuuta 1906. vaatinut että, koska toiminimi A. Grönhag oli jättänyt yllämainitussa kontrahdissa sovitusta vahimmasta määrästä paperipuita hänä kimalla 1742 kuutiosyllä ja toiminemi A. Grönhag sen johdosta oli jäänyt toiminimi Vno Lovis De Naerjer & Eselle elkaa takaisin suorittamalla olevia enrakkorahoja 2741. markkaa 20 penniä, trans Taavi ja Kalle vijoraniemi velvoitettaisiin takauksensa perusteella yhteisesti tahi kummalla varoja oli toiminimi 1si Lovis De Näsijer & 6ke maksamaan viimeksisanottu rahamäärä korkoineen. Asiassa kuultuina ovat Frans Paavi ja Kalle Pyöraniemi lausuneet, llä kysymykseen tulleet ennakkomaksut puheenalaisen kontrahtin mukaan olivat takaisin suoritettavat pahempuissa viimeistään 13. päivänä Heinäkuuta 1904. sekä että Taavi ja Työräniemi olivat menneet takaukseen ennakkorahojen takaisinmaksamisesta sontrahdin mukaan eli toisen sanoen jula, että ne suoritettaisiin takaisin paperipuissa viimeistään äskensanotluna päivänä, minkä vuoksi ja kun i toiminimi 1/20 dels de Karijer SS 6 liet nostanut kannettaan Taavia ja Pyöraniemesä vastaan kahdessatoista kuukuolessa samaisesta päivästä lukien, 234
Paavi ja Pyöräniemi ovat katsonest, uuden ulosottolain voimaanpanemi sesta 3 päivänä Joulukuuta 1895 annetun asetuksen 24 SS:n mukaan, olevansa vapaat puheenalaisesta takaussitoumuksestaan sekä senvuoksi vaatineet kannetta hyljättäväksi, minkä ohessa Frans Taavi ja Kalle Pyöräniemi vielä ovat huomauttaneet että, kunpaperupuitten hanhinta-aika oli päättynyt 15 päivänä Heinäkuuta 1904, utoiminimi Vice Lovis De Naijer 4siin Elo - ja Lokakuulla samana vuonna toiminimi A. Grönhagilta vastaanotta essaan paperipuita olisi pitänyt toimi nimi A. Grönhagille enään, kuten kuitenkin oli tapahtunut, antaa rahaa sillä jos toiminimi Vne Lovis De Naapar  & Coi silloin enää ei olisi toimenimelle A. Grönhägille rahaa antanut, olisivat kaikki viimeksisanotun toiminimen saamat ennakkomaksut tulleet takaisin suoritetuiksi. Toiminimi 1no Lovis De Närijer 6nä Kihlakunnanoikeudessa esitettyä selvityksen siitä, että Helsingin kaupungin Raastuvanoikeus 29. päivänä Syyskuuta 1905 julistetulla päätöksellä oli sanotun toiminimen kanteesta velvoittanut toiminimen A. Grönhagin toiminimi 1mo Lovis De Näsijer & esille suorittamaan kysymyksessä olevista ennakkorahoista takaisinmaksamatta olevat 2741. markkaa 20 penniä, mutta että toiminimi A. Grönhag oli pannut tuon päätöksen valoon, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat pyytäneet palkkiota oikeudenkäyntikuluistaan, 16 päivänä Toukokuuta 1906 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla, kyljäten Frans Paavin ja Kalle Pyöranie men väitteen kanteen vanhentumisesta, velvoittanut Frans Paavin ja Kalle Pyöräniemen yhteisesti tai sen heistä, jolla varoja oli, toiminimelle 1no Lovis De Näeijer & Cille maksamaan vaaditut kaksituhatta seitsemänsataa neljäkymmentäyksi markkaa kaksikymmentä penniä viiden prosentin korkoineen mainitusta 16 päivästä Toukokuuta 1906. sekä sen ohessa sa285
dalla markalla korvaamaan toiminimi Vne Lovis De Närjervi 6iin kulut asiassa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Frans Paavi ja Kalle Pyöraniemi vetoamalla olivat saattaneet jutun, on 26 päivänä Toukokuuta 1909 antamassaan tuomiossa, koskei kysymyksessä olevassa takauskirjassa ollutmainittu mitään lankeemispäivää, jolloin puheeksitulleet ennäkkorahalolivat takassinmaksettavat toiminimi Bde Lovis De Naeljer & brälle, ellei toiminimi A. Grönhag täyttänyt puheenalaista hanhintavälipuhelta, eikä hän kintavälikirjassa 29. päivältä Syyskuuta 1903. määrättyä aikaa, joksi hankinta olisi ollut täytettävä, eli 15. päivää Heinäkuuta 1904 myöskään voitupitää sellaisena lankeemispäivänä, katsonut, etteivät Frans Taavi ja Kalle Pyöraniemi olleet esiintuoneet syytä muuttaa Kihlakunnanoikeuden edellä kerrottua päätöstä mikäli Paavin ja Pyöräniemen väite toiminimi Bde Lovis De Näejer & bien kanteen vanhemtumisesta oli hyljätty, minkävuoksi ja kun Paavin ja Pyöraniemen vetokirja ei antanut aihetta muissakaan kohdin oikaista mainittua päätöstä, Hovioikeus on jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, mihin Kihlakunnanoikeus oli jutussa johtunut, sekä velvoittanut Frans Paavin ja Kalle Pijoraniemenajoko yhteisesti tahi kummalla heistä varoja oli, palkitsemaan toiminimi1ne Lovis De Näsijer & Cicke sillä vastaajapuhevallan valvomisesta Hovioikeudessa olleet kulut viidelläkymmenellä markalla. Hovioikeuden tuomioon ovat Frans Paavi ja Kalle Pyöräniemi anoneet muutosta tänne toimittamallaan pevistelmalla, johon toiminimi Vno Lovis De Näeijer & 6te on säädetyssä järjes tyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tulkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät hans Paavi ja Kalle Pyöraniemi ole siintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan 236
Frans Paavi ja Kalle Pyöräniemi yhtei sesti suorittamaan toiminimi 1ne Lovis De Näeijer & Calle sillä täällä pitun vuoksi. olleiden kulujen korvaukseksi seitsemänkymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti Mannes Peltonen B. Annberg. Johannes Pesonen. A. J. Ollisuvaara. Uno Strömsten Maaliskuun 13. päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Kipurin Hovioikeudesta tulleessa, saamista koskevassa nostojutussa. jossa ovat Parikkalan kunta hakijana sekä Kunnanlääkäri, Lääketieteenlisenpäätti Johan derhard von Schrowe tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 13. päivänä Maaliskuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itselleen sittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Pärikkalan pitäjän käråjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Lääketietun lisensiaatti von Schrowe haasteen nojalla lausunut, että hän Särikkalan kunnan valtuuttamana asiamiehenä oli vuonna 1906. kunnan puolesta mainitussa Kihlakunnanoikeudessa ajanut entistä kuntakokouksen esimiestä Heikki Repoa vastaan virkavirheestä nostettua juttua ja sanotun jutun laajuuteen sekä sekavaan laatuun nähden ollut paSämä: Dkt - 71o B.t. J. P - A. R. /B. F. M. jiä No 393. Pag. 77. R. D 1910.
kotettu apunaan käyttämään lainoppiuutta asiamiestä; mutta koska Parikkalan kunta, kun Lääketreteenlisensiaatti von Schrewe sittemmin korvaukseksi kerrotusta toimesta oikeutuneista kustannuksistaan oli vaatinut laskun mukaan, paitsi omia rahakulujaan 268. markkaa 25. penniä, käyttämälleen asiamiehelle suorittamansa 500. markkaa eli siis yhteensä 768. markkaa 25. penniä, oli 25. päivänä Toukokuuta 1907. pidetyssä kuntakokouksessa kieltäytynyt Lääketreteenlisensiaatti voiSchrowelle maksamasta enempää kuin nuo rahakulut ynnä 48. markkaa asian ajamisesta eli siis kaikkiaan 316. markkaa 25. penniä, on Lääketieteenlisensiaatti von Schrowe vaatinut Parikkalan kuntaa velvoitettavaksi hänelle suorittamaan laskun jäännössisällön 452. markkaa korkoineen kuin myös korvaamaan von Schroven oikeudenkäyntikulut. Kanteen johdosta on Parikkalan kunnan puolesta väitetty, ettei Lääketisten lisensiaatti von Schrowe ollut olut oikeutettu kunnan kustannuksella käyttämään puheenalaista asiaa varten lakimiestä. sekä sen vuoksi vastustettu kannetta, minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus 14. päivänä Huhtikuuta 1908. julistamallaan päätöksellä on antanut lausuntonsa siasta ja katsonut Lääketreteenlisenliaatti von Schrowen Heikki Repouastaan ajetun asian Oikeudelle tunnettuun laajuuteen ja epäselvyyteen nähden olleen oikeutetun oikeudenkäynnissä knyt tämään lainopinutta avustajaa, jonka tähden ja kun Parikkalan kunnan puolesta ei oltu kiistetty Lääketieteenliaatti von Schrowen käyttämälleen lakimiehelle maksaneen ilmoittamaansa palkkiomäärää, Kihlakunnanoikeus on velvoittanut Parikkalan kunnan Lääketieteen lisensiaatti von Schrowelle suorit tamaan vaaditut neljäsataa viisikymmentäkaksi markkaa viiden prosentin vuotuisine korkoineen päätöksen julisamispäivästä sekä kahdellakymnenellä markalla korvaamaan Lääketinteellisensiaatti von Schroven asian takia kärsimät kulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Erikkulan kunta oli vetoteitse saat258
tanut jutun, on 17. päivänä Helmikuuta 1910. antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden räätöksen varaan sekä velvoittanut Parikkalan kunnan suorittamaan Lääketietienlisensiaalti von Schrowelle maksut kuusitoista markkaa. kahdeksankymmentä penniä hänen kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota Hovioikeuden tuomioon on Parikkalan kunta anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Lääketieteenlisenmaatti von Schrovella edelläkerrotun jutun laatuun nähden ole ollut valtaa käyttää siinä Parikkalan kuntaa kuulematta kunnan laskuun lainoppinutta avustajaa, minkä vuoksi Keisarillinen Senaatti, kumotun Kovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, harkitsee oikeaksi hyljätä Lääketieteenlisensiaatti vori Schrowen asiassa ajamän kanteen; mutta saa Parikkalan kunta asian laatuun nähden itse kärsiä kulunsa jutussa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Ylihunnass. Alanus Peltoren B. Anneberg. A. V. Hauslevara. Johannes Pesonen. 239
Maaliskuun 13 päivänä 1912 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, konvausta koskevassa nostajutussa, jossa ovat Torppari Johan Rudolf Uutila, ennen Lindroos, Maarian pitäjän Piipanojan yksinäistilalta, hakijana sekä Talollinen Juho Kylén, samalta tilalta, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 13 päivänä Maaliskuuta 1912 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Toimitettuaan Johan Rudolf Uutilalle kirjallisen haasteen Liedon ja Maariän pitäjäin käräjiinnan 1905 vuoden lakimääräisiin syyskär äjiin on Juho Kylén Kihlakunnanoikeudessa esiin tuomillaan perusteilla vaatinut että Johan Rudolf Uotila velvoitettaisiin muuttamaan pois hallitsemaataan, Kylenin omistamaan Piipanojan tilaan kuuläsnä: J. P. A. - do P. - A. R. A. D. No 395. Såg. 105 R. D. 1909
luvasta Kanniston torpasta, minkä okesja Juho Kylén on anonut että koska hän, joka 23 päivänä Huhtikuuta 1903. oli tullut mainitun tilan omistajaksi, olisi puheenalaisesta torpasta saanut vuokraa 200 markkaa vuodessa, jos Johan Rudolf Uutila, joka ja ennen Suomaanpäivää vuonna 1903 oli irtisanot tu muuttamaan 15 päivänä Maaliskuuta 1904, olisi irtisanomista noudat tanut, Johan Rudolf Uotila velvoitettaisiin Juho Kylenille korvaamaan siten oikeuttamansa vahinko 250 markkaa, vakentämällä tästä Johan Rudolf Uutilan 1903 vuoden vuokrana suorittamien muutamien työpäivien arvon sekä hänen vuodelta 1904 rahassa maksamansa 45 markkaa. Kanteesta kuulusteltuna on Johan Rudolf Uutila vastustanut sitä, selilta en hallinnseensa kysymyksessä olevaa Kanniston torppaa Piipanojan tilan entisen omistajan kanssa tekemänsä suullisen välipuheen nojalla, jonka mukaan Uutila vuokrana vuosittain suoritti 15 miehen ja yhtä monta näisen työpäivää talon ruuassa, sekä Juho Kylenille toimittamansa vastakaasteen nojalla vaatinut että Juho Kylén, joka jo Lokakuussa 1903 oli toiselle henkilölle luovuttanut hallintaoikeuden puheenalaiseen torppaan, velvoitettaisiin Johan Rudoll Uutilalle suorittamaan korvausta hänen omistamistaan torpan ulkohuoneista 700 markkaa, maan pelloksi muokkaamisesta 925 markkaa ja pellon aitaamisesta 250 markkaa. Tämän johdosta kuultuna on Juho Kylén, myöntaen Johan Rudolf Uutilalle oikeuden viedä torpasta pois kaikki me rakennukset, joita siinä ei ollut ennen vuotta 1888, jolloin Uutila oli saanut torpan haltuunsa, anonut vastakanteen kylkäämistä. Kihlakunnanoikeus, jossa asianosa set molemmin puolin olivat pyytäneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on 1 päivänä Marraskuuta 1905 julistamalsaan päätöksellä, kyljäten Johan Rudolf Uutilan asiassa nostaman kan teen, mainitsemillaan perusteilla velvoittanut Johan Rudolf Uutilan hää241.
dön uhalla koti muuttamaan Kännis ton torpasta sekä korjaamaan pois siel lä olevat rakennuksensa, uhalla että Juho Kylén muuten oli oikeutettu teettämään sen Uutilan kustannuksella. Mitä sitten tuli Juho Kylénin edelläkerrot tuun korvausvaatimukseen, on Kihlakunnanoikeus esittämillään syillä katso nut Kylénin oikeutetuksi saamaan korvausta seitsemän ja puolen kuukauden ajalta, eli 15 päivästä Maaliskuuta 1905 siihen päivään, jolloin Kihlakunnanoikeus oli julistanut asiasta päätöksen, minkä ajan Uutila oli yli oi keutensa Kanniston torppaa hallussaan pitänyt, sekä siis esiintuomillaan perusteilla velvoittanut Johan Rudolf Uutilan Juho Kylenille sanotulta seitsemän ja puolen kuukauden ajalta makaa maan kahdensadan markan jälkeen vuodelta sata viisikolmatta markkaa sekä viidelläkymmenellä markalla kovaamaan Juho Kylénin oikeudenkäyn tikulut jutussa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Johan Rudolf Uutila vetoamalla oli saatanut jutun, on tuomiolla 13 päivältä Helmikuuta 1909. ratkaissut asian; ja koska Johan Rudolf Uutila oli laillisessa järjestyksessa 18 päivänä Joulukuuta 1903. sanottu irti Kanniston torpasta ja niinmuodoin oli ollut velvollinen, lähtöajan nautittuaan, Maaliskuun 14 päivänä 1905 muuttamaan torpasta, mutta ei ollut sitä tehnyt ja sillä taval la matkaansaattanut Juho Kylénille vahinkoa, on Hovioikeus jättänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus oli asiassa johtunut samalla velvoittaen Johan Rudöll Uutilan suorittamaan Juho Kylenille maksut kaksikymmentä markkaa kahdeksankymmen tä penniä hänen kappakestaan Hovioikeuden tuomiota. Hovioikeuden tuomioon on Johan Rudolf Uotila anonut muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Johan Rudolf Uutila ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tälä kaikki asianomaiset noudat242
takoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. Nämnes Peltonen. B. Amberg. Namies Peltonen. B. Amberg. Johannes Pesonen  A. J. L. K. H. Lillf. Wära Johannes Pesonen  A. J. L. K. H. Lillf. Wära Allan Dahlbeck Maaliskuun 14. päivänä 1912. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, maan kaupan purkamista koskevassa jutussa, jossa Rääkkylän pitäjän Oravilahden kylässä asuva Lautamies Heikki Rouvinen, omasta puolestaan ja vaimonsa Liisa Maria Pippurin edusmiehenä, on hakijana sekä Talolliset Antti Tuomaanpoika Rosti, sanotun pitäjän Rasivaaran kylästä, Juho Matinpoika Rosti meinitusta Oravilahden kylästä, Pekka Tuomaanpoika Rosti, saman pitäjän Sangenlahden kylästä, Juho Simonpoika Hirvonen, Kiesvaaran kylästä niinikään Rääkkylän pitäjää, ja Matti Matikainen, Kiteen pitäjän Kangasjärven kylästä, vastaajina Annettu Oikeusosastossa 14. päiväna Maaliskuuta 1912. Keisarillinen Senaatti on itselken esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja mistä saanut tietää seuraa vaa: Sittenkun 7. päivänä Toukokuuta 1888. Läsnä: J. P. B. A.  do. - A. R. U. S. No 397. Tåg. 245. R. D. 1909.