Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
gått, enhälligt beslut om dess fortsättande fattats, blef vid Häradsrättensdom beroende jemväl såvidt dessa borgenärers anspråk på förmånsrätt för sina fordringar underkänts. Uti Hofrättens dom hafva Ombudsmannen von Rehausen, Handlanden Nikander, Sakförasförman Hasselblatt Bolfström Direktören Sölfverarm jemte dennes ofvanbemälde medparter här städes, Föreningsbankens i Finland Wasafilialkontor, Nordiska Aktiebankens för Handel och Industri Wasa kontor och Kommerserådet Carlström anhållit om än dring genom ingifna deduktioner, hvilka Bruksbokhållaren Grönberg och hans ofvannämnda medparter i föreskrifven ordning bemätt. Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande; och hafva väl Handlanden Nikander, Sakförarefirman Hasselblatt v Boxström, Direktören Tolf verarm och dennes medparter, Före ningsbankens i Finland Wasa filiäl kontor och Nordiska Aktiebankens för Handel och Industri Wasa kontor, med åberopande af ett ändringsanrökningarna bilagdt, utaf förre Hofrättavinadvokatfiskalen Cederberg under edsför pligtelse utfärdadt skriftligt intyg, härstädes anhållit om tillfälle att genom Cederbergs hörande såsom vittne i målet styrka riktigheten af sin uppgift derom att omförmälda administralions aftal den 20 Mars 1900 ingåtts rättsligen bindande för samtlige Bruksegaren Grönbergs bor genärer och, sedan detsamma sär skilda gånger förnyats, fortfarande varit gällande den tid Bruksega ren Grönbergs bo upplåtits till kon kurs; men enär af berörda intyg icke framgår att riktigheten af nämnda uppgift om administra tionsaftalets giltighet kunde genom Hofrättsvisadvakatfiskalen Cederbergs hörande såsom vittne i målet dyrkas, varder sagda anhållan af Kejserliga Senaten lemnad utan af seende. Vidkommande sedan saken i öfrigt, eller så vidt angår Handlanden A60
anders och Sakförarefirman Hassel slatt & Bouströms anhållan att Hofrättsassessorn Eriksson blefve ånyo hörd såsom vittne i målet samt Hofrättens utlåtande i sjelfva saken, finner Kejserliga Senaten skäl icke vara anförda, föranledande till ändring i Hofrättens dom, vid hvilket förty kommer att bero; och skyldigkännas Finlands Bank, Handlanden Nander, Sakförarefirman Hasselblatt & Boxström, Direktören Sölfverarm, Handelsförman K. Montins bokhandel, Ingeniären Salin, Vicekonsuln Moe, Bokhandlaren Gumerus, Hofrättsesträfiskalen Ameri noff, Wasa Sockerfabethsaktiebolag, Bankdirektoren Sjödahl, Bryggeriaktiebo laget Bock, Häradshöfdingeenkan Gumerus, Handelsfinnan Sölfverarm Petersén, Föreningsbankens i Finland Wasa filialkontor, NordiskaAktiebankens för Handel och Industri Wasa kontor och Kommer serådet Carlström att gemensamt eller den tillgång eger till Bruksbok Vilhelm Blåfield hållaren Grönberg, Handlanden Grönberg, Trädgårdsmästaren Grönberg och Alice Grönberg i ersättning för deras härstädes hafda umgälder i saken utgifva etthundra mark. Det alle, om vederbör, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland: A; Nummlin. ( Herr Lujelag A.O. Malin. 17
Tammikuun 21 päivänä 1905. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa Käkisalmen kaurungissä oleva Räkisalmen Wiinakauppa Osakeyhtiö on hakijana ja samassa kaupungissa asuva Ravintoloitsija Anna Borg, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Tammikuun 21 päivänä 1905. Keisarillinen Senaatti on itsellen sä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Haasteen nojalla on Käkisalmen Wiinakauppa Osakeyhtiö Hakisalmen kaupungin Maastuvanoikeudessa vaatinut Anna Borgin velvoittamista Osakeyhtiölle suorittamaan tuhat kolmekymmentäkolme markkaa kuusi. kymmentäneljä penniä, jotka Anna Borg Oikeuteen jätetyn kontokurantin mukaan oli jäänyt Osakeyhtiölle velkaa siltä ottamistansa Läsnä: A. R. B. L. W. H. - K. N. No 53. Pag. 137. R. D. 1904.
väkijuomista, kuin myös maksamaan korkoa mainitulle rahamäärälle sekä korvaamaan Osakeyhtiön kulut. asiassa. Kanteesta kuulustettuna on Anna Borg sitä vastustanut sillä perusteella, että Käkisalmen Wiinakauppa Osakeyhtiö, jolla oli ainoastaan väkijuomain vähittäinmyyntioikeus, ei ollut oikeutettu antamaan väkijuomia velaksi. Heinäkuun 1 päivänä 1902 julistamallaan päätöksellä on Maastuvanoikeus katsonut tosen näytetyksi, että Räkisalmen Wiinakauppa Osakeyhtiön saaminen Anna Borgilta oli sen suuruinen kuin Osakeyhtiö ole kanteessansa maininnut, mutta kun Anna Borg oli väittänyt Osakeyhtiön ei olleen oikeutetun väkijuomia velaksi myymään, senvuoksi ja koska 9 päivänä Kesäkuuta 1892 paloviinan ynnä muiden väkijuomäen myymisestä annetun asetuksen 26 ja 51 SS:n mukaan väkijuomain velaksi myyminen vähittäismyyntikanpoista oli kielletty, on Raastuvanoikeus hyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Räkisalmen Kiinakauppa Osakeyhtiö vetoamalla oli saattanut jutun, on tuomiolla Heinäkuun 16 päivältä 1904 vahvistanut Raastuvanoikeuden päätöksen ja sen ohessa velvoittanut Osakeyhtiön suorittamaan Anna Bergille maksut hänen kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota viisitoista markkaa kahdeksankymmentä penniä. Hovioikeuden tuomioon on Räkisalmen Wiinakauppa Osakeyhtiö hakenut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Käkisalmen Viinakauppa Osakeyhtiö ole esiintuo nut syytä muuttaa Hovioikeuden yllä mainittua tuomiota, joka siis, Oikeuksien mainitsemäin lainkohtain sekä edellä kosketellun asetuksen 35 SS:n 5 kohdan nojalla, jää pysyväksi. Tätä kaikki asian19
omaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: A. Kumlin J Em Lupellad Genn Zjelmme, A. O. Malin. Genning, Ah.O. Malin. Tammikuun 21 päivänä 1905. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, kaupan kumoamista koskevassa jutussa, jossa oikeudenkäynnin kestäessä kuolleen Talollisen Pekka Sonnisen pojat Juho ja Pekka Sonninen, Iisalmen pitäjän Ulmalan kylästä, omasta ja sanotussa kylässä asuvien alaikäisten veljiensä Heikki, Kalle ja Taavetti Sonnisen puolesta, Talolliset Juho ja Heikki Jääskeläinen sekä alaikäisen Talollisenpojan Aukusti Jääskeläisen holhooja Talollinen Pekka Jääskeläinen, Lapinlahden pitäjän Näisälänmäen kylästä, ynnä Talollinen Juho Halonen ja hänen vaimonsa Anna Sofia Jääskeläinen, viimeksisanotun pitäjän Ollikkalan kylästä, ovat hakijoina sekä edesmenneen Talollisen Juho Sonnisen leski Akaatta Ollikainen ja tämän aikaisemmassa avioliitossa erään G. S. A. R. - E.t - 3. L. G. - R. H. - 71. B. Sr. 7. K. S. No 47. Tag. 112. R. D. 1904.
toisen, sittemmin kuolleen Juho Sonnisen kanssa syntyneen pojan, alaikäisen Juho Juhonpoika Sonnisen holhooja Talollinen Pekka Tikkanen, Lapinlahden pitäjän Martikkalan kylästä, tulematta jääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 21 päivänä Tammikuuta 1905. Keisarillinen Senaatti on itselleen esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Akaatta Ollikaiselle ja Pekka Tikkaselle toimituttamansa haasteen nojalla ovat vanhempi Pekka Sonninen, Juho, Heikki, Pekka ja Anna Sofia Jääskeläinen sekä Juho Halonen Iisalmen pitäjän käräjåkunnan Kihlakunnan oikeudessa lausuneet, että Pekka Sennisen sekä Juho, Heikki, Aukusti ja Anna Sofia Jääskeläisen äidin Heta Sonnisen veli, Åkaatta Ollikaisen toinen mies yllämainittu Juho Sonninen, joka oli kuollut Kesäkuun 26 päivänä 1901, ja Akaatta Ollikainen olivat välikirjalla sen edellisen Toukokuun 7 päivältä luovuttaneet Akaatta Ollikaisen pojalle, edellänimitetylle Juho Juhonpoika Sonniselle kaiken heidän irtaimen omaisuutensa ynnä luovuttajan Juho Sonnisen yksin omistamat kuudennen osan perintötaloa No 1. Lampaanjärven kylässä ja satayhdeksänkymmentäkahdeksan seitsemänsataakuusikymmentäkelmasosaa perintötaloa No 22 Ulmalan kylässä Iisalmen pitäjää välikirjassa määrätystä hinnasta kymmenestätuhannesta markasta, josta kahdeksantuhatta markkaa oli luettu kiinteimistön ja kaksituhatta markkaa irtaimiston arveksi ja joka oli maksettava luovuttajille samana päivänä tehdyssä kontrahdissa lähemmin määrätyllä eläkkeellä. Mutta kun sanottu, kaupan nimellä tehty, vaan lahjaksi katsottava omaisuuden luovutus ei llut laillinen syystä, että osa mainituista kiinteimistöistä oli ollut luovuttajan Juho Sonnisen kädessä perimysmaata ja ett'ei Juho Juhonpoika Sennisella, vaikka hän oli ollut alaikäinen opimustilaisuudessa ollut ollet edun valvojaa, ovat Pekka Sonninen ja hänen 21
toisen, sittemmin puolleen Juho Sonnisen kanssa syntyneen pojan, alaikäisen Juho Juhonpoika Sonnisen holhooja Talollinen Pekka Tikkanen, Lapinlahden pitäjän Martikkalan kylästä, tulematta jääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 21 päivänä Tammikuuta 1905. Keisarillinen Senaatti on itselleen esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Akaatta Ollikaiselle ja Pekka Tikkaselle toimituttamansa haasteen nojalla ovat vanhempi Pekka Sonninen, Juho Heikki, Pekka ja Anna Sofia Jääskeläinen sekä Juho Halonen Iisalmen pitäjän käräjiinnan Kihlakunnanoikeudessa lausuneet, että Pekka sennisen sekä Juho, Heikki, Aukusti ja Anna Sofia Jääskeläisen äiden Heta Sonnisen veli, Alaatta Ollikaisen toinen mies yllämainittu Juho Sonninen, joka oli kuollut Kesäkuun 26 päivänä 1901, jaikaatta Ollikainen olivat välikirjalla sen edellisen Toukokuun 7 päivältä luovuttaneet Akaatta Ollikaisen pojalle, edellänimitetylle Juho Juhonpoika Sonniselle kaiken heidän irtaimen omaisuutensa ynnä luovuttajan Juho Sonnisen yksin omistamat kuuden nen osan perintötaloa No 1. Lampaanjärven kylässä ja satayhdeksänkymmentäkahdekjan seitsemänsataakuusikymmentäkolmasosaa perintötaloa No 22 Ulmalan kylässä Iisalmen pitäjää välikirjassa määrätystä hinnasta kymmenestätuhannesta markasta, josta kahdeksantuhatta markkaa oli luettu kiinteimistön ja kaksituhatta markkaa irtaimiston arveksi ja joka oli maksettava luovuttajille samana päivänä tehdyssä kontrahdissa lähemmin määrätyllä eläkkeellä. Mutta kun sanot tu, kaupan nimellä tehty, vaan lahjaksi katsottava omaisuuden luovutus ei ollut laillinen syystä, että osa mainituista kiinteimistöistä oli ollut luovuttajan Juho Sonnisen kädessä perimysmaata ja ett'ei Juho Juhonpoika Sen nisella, vaikka hän oli ollut alaikäinen opimustilaisuudessa ollut ollit edun valvajaa, ovat Pekka Sonninen ja hänen 21
yllämainitut asiakumppaninsa, luovuttajan Juho Sonnisen lähimpinä perillisinä, vaatineet, että sanottu omaisuuden luovutus, mikäli se koski heidän oikeuttaan, julistettaisiin mitättömäksi sekä että Pekka Tikkanen ja Akaatta Ollikainen velvoitettaisiin jättämään mainitut tilat ja Juho Sonnisen jälkeen jäänyt irtain omaisuus sellaiseen jakoon, että Pekka Sonninen ja hänen asiakumppaninsa saisivat heille siitä lain mukaan tulevan osan; minkä ohessa Pekka Sonninen ja hänen asiakumppaninsa ovat anoneet korvausta kuluistaan jutussa. Sittenkun Pekka Tikkanen ja Akaatta Ollikainen, kanteesta kuulustettuina, olivat sitä vastustaneet, on Kihlakunnan oikeus Huhtikuun 8 päivänä 1902 julistamassaan päätöksessä katsonut selville tulleen, että Juho Sonninen ja Åkaatta Ollikainen tosin olivat edelläkerrotulla välikirjalla myyneet siinä mainitun omaisuuden Juho Juhonpoika Sonniselle, tämän holhoojan olematta kauppatilaisuu dessa saapuvilla; mutta kun Juho Juhonpoika Sonnisen holhooja Pekka Tikkanen oli sittemmin 7 päivänä Syyskuuta 1901 kirjallisesti hyväksynyt sanotun kaupan, on Kihlakunnanoikeus hyljännyt Pekka Sonnisen ja hänen asiakumppaniensa asiassa ajaman kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Pekka Sonninen ja hänen asiakumppaninsa olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiolla Kesäkuun 11 päivältä 1904 vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen sekä velvoittanut Pekka Sonnisen ja hänen asiakumppaninsa viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Pekka Tikkaselle ja Akautta Ollikaiselle heillä Hovioikeudessa jutusta olleet kulut. Hovioikeuden tuomioon ovat, vanhemman Pekka Sonnisen Kesäkuun 9 päivänä 1904 kuoltua, hänen yllämainitut reikansa Juho ja Pekka Sonninen omasta sekä edellänimitettyjen alaikäisten veljiensä puolesta, ynnä heidän edelläsanotut hakukumppaninsa anoneet muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska Juho Juhonpoi22
ka Sonninen sitä kauppakirjaa Toukokuun 7 päivältä 1901 tehtäessä, jonka kautta hänen isäpuolensa Juho Sonninen ja äitinsäikaatta Ollikainen hänelle ovat myyneet puheena olevat Juho Sonnisen yksin omistamat kiinteistönosat sekä kaiken mainittujen puolisoiden irtaimiston, on ollut holhunalainen ja siis oikeuteton tekemään mainitun kaupan, ja se peikka, että Juho Juhonpoika Sonnisen holhooja Pekka Tikkanen senjälkisen Syyskuun 7 päivänä on, Juho Sonnisen sitä ennen kuoltua, kirjallisesti hyväksynyt kaupan, ei voi tehdä sitä lailliseksi, sentähden ja kun vanhemman Pekka Sonnisen oikeus perintöön Juho Sennisvainajan jälkeen Pekka Sonnisen kuolessa on siirtynyt hänen pojilleen Juho, Pekka, Heikki, Kalle ja Taavetti Sonniselle sekä Juho, Heikki, Aukusti ja Anna Sofia Jääskeläinen, Juho Sonnis vainajan häntä ennen kuolleen sisaren Hilvig Jääskeläisen lapsina, ovat oikeutetut perimään Juho Sonnista, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, kumo ten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, julistaa sanotun kaupan olevan voimaa ja vaikutusta vaila, Juho Pekka, Heikki, Kalle ja Paavetti Pekanpojat Sonnista sekä Juho, Heikki Aukusti ja Anna Sofia Jääskeläistä vastaan sekä määrätä että Aknatta Ollikaisen ja Pekka Tikkasen on luovutettava ylläsanotussa kauppakirjassa mainittu omaisuus sellaiseen jakoon että Juho, Pekka Heikki, Kalle ja Taavetti Pekanpojat Sonninen sekä Juho, Heikki, Aukusti ja Anna Sofia Jääskeläinen saavat heille kerrotun perintöoikeuden nojalla tulevat osuudet samasta omaisuudesta. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J. J. Schman. Anderoin Valentin Gammenel A; Nummi. Den 2 ujellas Hemmansökning J Närnlund Johannes skilling J Närnlund Johannes skilling 23
Tammikuun 21. päivänä 1905. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa, parempaa oikeutta erinäisiin henkivakuutuskirjoihin koskevassa jutussa, jossa Hanjavallan pitäjän Willmarin kylästä kotoisin olleen Maanviljelijä Oskar Emil Naakkavainajan konkussipesän toimitsijat, Kruununnimismies Aksel Blomqvist, Kokemäen pitäjästä, ja Harjavallan pitäjässä asuva Maanviljelijänleski Anna Sofia Naakka, ovat hakijoina sekä Porin kaupungin Oikeusneuvosmies Albin laselius, sanotusta kaupungista kotoa olevan Kauppiaan Viktor Alfred Pihlin konkurssipesän toimitsijamiehenä, vastaajana: Annettu Oikeusosastonsa Tammikuun 21. päivänä 1905. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa Kruununnimismies Blomqvistille ja Anna Sofia Nuakalle toimituttamansa läsnä: J. S. - C.t. - 1. 3. - J. N. B. : H. af H. No 48. Pag. 136. R. D. 1904.
haasteen nojassa on Neuvosmies Caselius Porin kaupungin Raastuvanoikeudessa vaatinut että, koska Oskar Emil Naakan konkussipesä löytyi Henkivakuutusosakeyhtiö Kalevan Kauppias Pihlin bengelle antamat vakuutuskirjat Not 20474., 20473., 20476. ja 20477., ensimmäinen 25000 markan, toinen 15000. markan, kolmas 10000. markan ja neljäs niinikään 10000. markan määräiset, sekä Tre Kuluat Oike nimisen Henkivakuutusyhtiön Kauppias Pihlin hengille antama 1,000 markan vakuutuskirja No 8676, mutta Kauppias Pihl oli ilmoittanut että näitä vakuutuskirjoja oltu annettu Oskar Emil Naakalle pantiksi tahi omistettavaksi, Kruununnimismies Blomqvist ja Anna Sofia Naakka velvoitettaisiin Kauppias Pihlin bonhurssinesälle luovuttamaan sanotut vakuutuskirjat. Asiasta kuulustettuina ovat Kruuunnimismies Blomqvist ja Anna Sofia laakka väittäneet, että Kauppias Pihl oli Oskar Emil Nuokalle luovuttanut puheena olivat henkivakuutuskirjat avoimesti siirrettyinä Oskar Emil Maakan tahi nyttemmin hänen konbussipesänsä Kauppias Pihliltä tulevain saatavain vakuudeksi; ettei Kaleva - yhtiön antamiin vakuutuskirjoihin olisi siirtoa tarvittukaan, ne kiin olivat haltijalle asetetut ja että Kauppias Pihl siirtämällä vakuutuskirjat avoimesti oli myöntä nyt Oskar Emil Naukalle oikeuden vakuutuskirjoihin tehdä haluaman sa ja tarpeen vaatimat merkinnät; ja koska Oskar Emil Aaakka oli saanut vakuutuskirjat saatavansa pantiksi eikä Nuahan konkurssi peä missään tapauksessa ollut velollinen takaisin antamaan halti jalle asetettuja vakuutuskirjoja ellei kihten konkursupesa näyttänyt Nääkan konkurssipesän laittomalla tavalla saaneen niitä haltuunsa, ovat Kruununnimismies Blomqvist ja Anna lofia elaakka pyytäneet kanteen hyläämistä ja kohtuullista korva oikeudenkäyntikustannuksistaan. Mutti 25
ios Oskar Emil Naakan konkurssipesä kumminkin määrättäisiin Kauppias Pihtin konkurssipesälle luovuttamaan riidanalaiset henkivakuutuskirjat, niin koska Oskar Emil Naakan konkurssipesä oli suorittanut vuotuisia vakuutumaksuja Kaleva - yhtiölle vakuutuksesta No 20474. Lokakuun 30. päivänä 1901. 247. markkaa 50. penniä, Tammikuun 31. päivänä 1907. 247. markkaa 50. penniä, Huhtikuun 30. päivänä 1902. 247. markkaa 50. penniä ja Lokakuun 2. päivänä 1902. 495. markkaa, vakuutuhsesta No 2045. Lokakuun 30. päivänä 1901. 148. markkaa 50. penniä, Tammikuun 31. päivänä 1902. 148. markkaa 50. penniä Huhtikuun 30. päivänä 1907. 148. markka. 50. penniä ja Lokakuun 2. päivänä 1907. 297. markkaa sekä vakuutuksista. 1/30 77. ja 20477. Lokakuun 30. päivänä 1908. 198. markkaa, Tammikuun 31. päivänä 1902. 198. markkaa, Huhtikuun 30. päivänä 1907. 198. markkaa ja Lokakuun 2. päivänä 1902. 396. markkaa, kuin myös The Mietnal till yhtiölle sen vakuutuksesta Tammikuun 6. päivänä 1902. 21. markaa 88. penniä, Huhtikuun 6. päivänä 1902. 251. markkaa 88. penniä, Heinäkuus 6. päivänä 1902. 251. markkaa 88. penniä ja Lokakuun 11. päivänä 1902.750. markkaa 10. penniä eli yhteensä 4676. markkaa 4. penniä ja sen lisäksi vielä korvauksen uudesta taakarintarkastuksesta TheNutual Tise yhtiötä varten 20. markkaa sekä yvittänyt huutokaupalla myydä kysymyksessä olevat vakuutuskirjat ja siitä joutunut eräälle huutokauppatoi mistolle Porissa maksamaan 235. mark kaa 90. penniä, ovat Kruununnimismies Blomqvist ja Anna Sofia Paakka vaatineet että Kauppias Kihlin konkurssi nesä velvoitettaisiin vakuutuskirjoja vastaan Oskar Emil Nuakan konkurssipesälle korvaamaan sanotut vakuutumaksut, lääkärinpalkkien ja huutokauppakulut, vakuutumaksut kuuden prosentin korolla kunken erän maksupäivästä, jota paitsi Kruununnimismies Blomqvist ja Anna Sofia laakka ovat pidättäneet Oskar Emil laahan konkurssipesälle oikeuden saada valvoa panttia vastaan antaman26
sa saatavan. Tämän johdosta on Kuivosmies Eselius myöntänyt Oskar Emil Taakan konkussipesän suorittaneen yllä mainitut vakuutusmaksut, mutta edelleen kieltänyt sanotulla honkurssi pejällä olevan mitään oikeutta vakuutuskirjoihin, semminkin kun ei enään löytynyt minkäänlaisia sitoumuksia joiden vakuudeksi Oskar Emil Taakka olisi saanut vakuutuskirjat, eikä le seikka että osa näistä oli asetettu haltijalle oikeuttanut Jaakan konkursesäsää pidättämään niitä yhtä vähän kuin Kauppias Pihlin vakuutuskirjoihin kirjoittama paljas nimioli katsottava todistavan niiden siirtämistä; minkä ohessa Neivonnus Cavelius on joka tapauksessa vastusta nut Kruununnimismies Blomqvistin ja Anna Sofia Naukan vaatimusta saada vakuutuskirjojen myymä yrityksen kustannuksen palhittuksi koska Blomqvist ja hänen myölupin lensa olivat toiminlyöneet aiotusta myynnistä antaa tietoa kauppias Pihlin konkurssit hallinnolle. Kuulustettuaan Kauppias Pihliäkin asiassa on Raastuvanoikeus päätöksesja Lokakuun 28. päivänä 1907. katsonut selville käyneen, että Kauppias Pihl, luovuttaessaan Oskar Emil Naakhavainajalle hänen eläissään Henki vakuutusoräkyhtiö Malivan haltijalle asettamat henkivakuutuskirjat No 20., 2025, 2076., ja 2077., oikeastaan Not 20/20 1914. 0,0473., 20473. ja 20477., yhteensä kuudenkymmenentuhannen markan määräiset, oli jättänyt Oskar Emil Laakalle oikeuden vapaasti hallita mainittuja vakuutuskirjoja, jonka tähden kanne Kruununnimismies Blomqvistin ja Anna Sofia Naakan velvoittamisesta Kauppias Pihlin konkurssipesälle tuovuttamaan nämät vakuutuskirjat byljättiin. Tila vastoin ja kun eiväi kruununnimismies Blomqvist ja Anna Sofia Naakka olleet näyttäneet, että Kauppias Pihl oli Oskar Emil Naakalle pantiksi jättänyt Henkivakuutusyhtiö tre Mutval sifn antaman kahdentoistatuhannen markan määräisen va27
kuutuskirjan No 86256., on Raastuvanoikeus velvoittanut Kruununnimismies Blomqvistin ja Anna Sofia NauhanKauppias Pihlin konkussipesälle heti luovuttamaan vastasanotun vakuutuskirjan, velvoittaen kuitenkin Neuvosmies Caseliuksen Kauppias Pihlin konkurssipesän varoista Oskar Emil Naakon konkussipesälle maksamaan viimemainitun pesän tästä vakuutuksesta suorittamat vuosimaksut, nimittäin kaksisataa viisikymmentäyksi markkaa kahdeksankymmentäkahdekjan penniä viiden prosentin vuotuisella korolla Tammikuun 6. päivästä 1907., kaksisataa viisikymmentäyksi markkaa kahdeksankymmentäkahdeksan penniä samaten viiden prosentin korolla Huhtikuun 6. päivästä 1908., kahsisataa viisikymmentäyksi markkaa kahdeksankymmentäkahdeksan penniä yhtäläisellä korkolaskulla Heinäkuun 6. päivästä 1902. ja yhdeksänsataa viisikymmentä markkaa neljäkymmentä ninniä myöskin viiden prosentin vuotuisine korkoineen lokakuun 11. päiästä 1902., kaikki kunnes täysi maksu tapahtui sekä korvauksen uudesta laalärintarkastuksesta kaksikymmentä naikkaa. Muuten on Raastuvanoikeus kumonnut vaatimuksen huutokauppa kustannusten palkitsemisesta sekä asian laatuun katsoen kuitannut oikeuden käyntikustannukset asianosaisten besken. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asian osaiset molemmin puolin olivat vetoamalla saattaneet jutun, on Heinäkuun 23. päivänä 1904. antamassaan tuomiosja katsonut etteivät Kruununnimismies Blomqvist ja Anna Sofia Naakka olleet esiintuoneet syytä muuttaa Kaastuvanoikeuden päätöstä Mitä sitten tuli Aenvosmies Cavehuksen muutoksenhakemukseen on Hovioikeus lausunut, etteivät Kruununnimismies Blomqvist ja Anna Sofia Paakka olleet voineet laillisesti totunsaattaa ttä Kauppias Pihl oli Oskar Emil laakalle pantiksi jättänyt puheena uiset Henkivakuutusosakeyhtiö Kale on antamat henkivakuutuskirjat 28
Not 20474 20 475., 20476. ja 20477., yhteensä kuudenkymmenentuhannen markan suuviset, vielä vähemmin sitä mistä Kanpias Pihlin velasta nuo henkivakuutus kirjat olisivat Oskar Emil Naakalle pantiksi annetut, minkä vuoksi ja kiinKruununnimismies Blomqvist ja Anna Sofia Naakka eivät ollut näyttäneet muutakaan oikeutta pitää samoja hin bevakuutuskirjoja hallussansa, Kovioikeus Nenrosmies Canliuksen vetokirjan johdosta, muuttaen Raastuvanoikeuden vedonalaista päätöstä siltä kohden, velvoitti Kruununnimismies Blomqvistin ja Anna Sofia Naakan heidän yllämainitussa toimessaan heti luovut tamaan Kauppias Pihlin konkurssipesälle äskensänotut henkevakuutuskerjat sekä määräsi samalla Kuosmies kaseliuksen Kauppias Pihlin konkurssi pesän varoista maksamaan Oskar Emil Naakan konkurssipesälle tämän pesän puheenalaisista vakuutuskirjoista Kaleva yhtiölle suorittamat vuosi maksut, nimittäin: vakuutuskirjasta No 20474. kaksisataa neljäkymmentäsiitä män markkaa viisikymmentä penniä viiden prosentin vuotuisine korkoineen lokakuun 30. päivästä 1901., kaksisataa neljäkymmentäseitsemän markkaa viisikymmentä penniä samoin viiden prosentin korolla Tammikuun 31. päivästä 1908., kaksisataa neljäkymmentäseitsemän markkaa viisikymmentä penniä yhtäläisellä korolla Huhtikuun 30. päivästä 1902. ja neljäsataa yhdeksänkymmentäviisi markkaa samallaisella borolla lokakuun 2. päivästä 1907., vakuutuskirjasta No 20473. sata neljäkymmentäkahdeksan markkaa viisikymmentä penniä samaten viiden prosentin korkoineen lokakuun 30. päivästä 1901., sata neljäkymmentätahdekjan markkaa viisikymmentä penniä yhtäläisellä korolla Tammikuun 31. päivästä 1902., sata neljäkymmentäkahdeksan markkaa viisikymmentä penniä samallaisella korolla Huhtikuun 30. päivästä 1907. ja kaksisataa yhdeksänkymmentäseitsemän markkaa myös viiden prosentin bor koineen Lokakuun 2. päivästä 1902. 29