Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
taavasta ruumiinvammasta koskevan lain 9,15 ja 16 SS:n nojalla velvoittanut Kauppias Hallenbergin suorittamaan Matti Härköselle korvaukseksi vuosit tain viisikymmentä prosenttia korkeimmasta lainmukaisesta korvausmäärästä eli siis, kun korkein mahdollinen korvausmäärä oli kuusikymmentä prosenttia 770 markasta eli 432 markkaa, kaksisataa kuusitois ta markkaa, lukien 1 päivästä Huhtikuuta 1905 jolloin Matti Härkönen joutui pois Kauppias Hallenbergin työstä; ollen tämä vahingonkorvaus Kauppias Hallenbergin maksettava hankkimalla Matti Härköselle elinkorkolaitoksesta, jolla on pää hallinto Suomessa, mainitun määrän tuottava elinkorko. Sen ohessa on Kauppias Hallenberg velvoitettu sadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamään Matti Härkösen oikeudenkäyntikulungit Hovioikeus, jonka tutkittavaksi rekä Matti Härkönen että Kauppias Hallenberg olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiolla 31 päivältä Joulukuuta 1908 vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen, korottaen kuitenkin Kauppias Hallenbergin Matti Härköselle maksettavaksi tuomitun oikeudenkäyntikulujen korvauksen kahdeksisadaksi markaksi Hovioikeuden tuomioon on Kauppias Hallenberg hakenut muutosta Keisarillinen Senaatti on tukinut tämän jutun ja katsoo ettei Kauppias Hallenberg ole esiintuonut syytä muut taa Hovioikeuden edelläkerrottua tuomiota, joka siis jää pysyväksi Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti Mulderman Mannusiiltonen K. R. Helanen. Aleksi Käpyl B. Anneberg. Titl Yländen 394
395 kop: No 1295 Pag. 294. R.D. 1909. Sokakuun 5 päivänä 1911. "Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tullassa, testamentin moitetta koskevassa jutussa jossa ovat Tullivartija Arvid Tohtari, vaimonsa Hilda Karoliina Tohtarin edusmiehenä, ja Ompelijatar Eerliina Niemitalo, omasta puolestaan ja kuolleen sisarensa Ompelijattaren Maria Amanda Niemitalon alaikäisen pojan Juho Eemeli Riemitalon holhoojana, Tornion kaupungista, ammatiltaan ilmoittama ton Niilo Kuokkila, Kemin pitäjän Alapaakkolan kylästä Lautamies Heikki Pohjanen, Alaterinion pitäjän Kauhamon kylästä Torppari Janne Pohjanen ja Itsellinen Maria Kristiina Pohjanen, saman pitäjän Alavojakkalan kylästä, seka Talolliset Aukusti Höynälän maa ja Arvid Lempiä, viimemainittu vaimonsa Maria Karoliina Lempeän edusmiehenä, Alaternion pitäjän Tiehan kylästä, hakijoina ja Talollinen Pekka Niepnä: P. H. I.K - J. B. K.
mitalo, saman pitäjän Alanmän kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa, Lokakuun 5 päivänä 1911 Keisarillinen Senaatti on itsellan esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli enää on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Pekka Niemitalon vaimo Riita siisa Niemitalo Tammikuun 11 päivänä 1907 oli kuollut ja Pekka Kiimitalo seurannen Huhtikuun 23 päivänä Alatornion ja Karungin pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa testamenttina valvonut asiakirjan, jossa Pekka ja Briita Liisa Niemitalo olivat määränneet että jommankumman heistä kuoltua jälkeenelävä saisi täydellä omistusoikeudella koko pesän omaisuuden ovat muitten muassa Arvid Tohtari, edustaen vaimoansa Hilda Karoliina Tohtaria, ja hänen edellämainitut asiakumppaninsa, joista Hilda Karoliina Tohtari, Eveliina Eimitalo Niilo Kuokkila, Heikki, Janne ja Maria Kristiina Pohjanen, Aukusti Höynälänmaa ja Maria Karoliina Sompiä ovat kuolleen Briita Liisa Niemitalon sisarten ja veljen lapsia sekä alaikäinen Juho Eemeli Niemitalo on Briita Liisa Niemitalon veljenlapsenlapssi, Pekka Niemitalolle toimitetun kirjallisen haastun nojalla mainitussa Kihlakunnanoikeudessa lausuneet, ettei Briita Liisa Niemitalo ollut kirjoittanut nimeään taikka puumerkkiäan puheenalaiseen kirjaan ja ettei hänen eikä hänen miehensäkään nimikirjoitus ollut kysymyksessä olevassa asiakirjassa sen tekijäin vaan todista. jain paikalla, sekä että tuosta asiakirjasta, jota ei oltu tehty kahden todistajan samalla kertaa saapuvilla ollessa, puuttui aikamäärä, joka osoittaisi milloin se oli tehty; ja ovat tavid Tohtari ja hänen asiakumppa ninsa vaatineet että puheenalainen testamenttina valvottu asiakirja julistettaisiin arvottomaksi ja Pekka Siemitalo velvoitettaisiin lailliseen ja koon luovuttamaan Briita Liisa Piemitalon kuolinpesän omaisuus Tätä kannetta on Pekka Niemi 396
talo vastustanut; minkä jälkeen ja sittenkun todistajinkin oli jutussa kuulustettu, Kihlakunnanoikeus on Huhtikuun 15 päivänä 1908. julistamallaan päätöksellä katsonut asiassa selville käyniin että puheenalainen testamenttina valvottu asiakirja sisälsi Briita Liisa Niemitalo - vainajan viimeisen tahdon ja että se oli kahden yhtä aikaa läsnä olleen todistajan todista mä, minkä vuoksi ja koskei se seikka, että testamentintekijain nimet olivat väärälle paikalle merkityt yhtä vähän kuin sekään että testamentista puuttui päivämäärä, kun sen tekoaika oli likimäärin todistettu, vaikuttanut asiaan Kihlakunnanoikeus on kyljännyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Arvid Tohtari ja hänen edelläluetellut asiakumppaninsa olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiolla Elokuun 14 päivältä 1909 vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen, velvoittaen Arvid Tohtarin ja hänen asiakumppaninsa viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Pekka Niimitalolle hänen Hovioikeudessa asiassa kertyneet kustannuksensa Hovioikeuden tuomioon ovat Arvid Tehtari ja hänen mainitut asiakumpraninsa anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Pekka Niemitalo on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo etteivät. tervid Tehtari ja hänen asiakumppaninsa le esiintuoneet syytä muuttaa Hovioikeuden edellämainittua tuomiota joka siis jää pysyväksi; ja velvoistaan Arvid Tohtari ja hänen asiakumppaninsa suorittamaan Pekka Niemitalolle korvaukseksi hänellä jutun vuoksi täällä ollista kustannuksista kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti. Wittmans Mannis Peltonen K. R. Helanen Alksi Käpy B. Annberg. Rikl. Gröndell 397
Den 7 Oktober 1911. Kejserliga Senalens för Finland dom uti ett på nedrätt revisions skilling från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommit mål, angå ende gillighet af köp, emellan Skomakaren Herman Karlson, från Smedsby by i Mustaraari ocken, sökande samt förre Bonden Karl Klargus, från samma ly i egenskap af syssloman uti Skomakaren Johan Fredrik Helanders till konkurs upplåt na bo, uteblifven varande. Gifven i Justiliedepartementet den 7 Oktober 1911. Kejserliga Senaten har låtit handtingarna i målet sig föredragas och af dom inkäntat följande: På Herman Karlsson ågången stamning har Karl Kargus vid Häradsrätten i Mustasaari, Sneslaks och Ryset necknars tingslag anfört, att han den 14 Maj 1910. låtit på auktion senalja en förenämnda konkursto tillhörig bortads lägenhet å Buss skattehemmans mark derby by af Mustasaari socken och D. H. t. J. F. R. 1. R."t. F. Pros SS: 1304. Pag. 188. R. D. 1911.
att Herman Karlsen därvid inropat sagda lägenhet för tvåtusen trehundra tjugufem mark; men emedan Herman Karlsson sedermera vägrat betala köpeskillingen, har Karl Kangus yrkat att Karl ren måtte åläggas att till Kangus i hans omförmälda egenskap genast ut gifva lägenhetens inköpspris tvåtusen trehundra tjugufem mark jämte ränta. Isakon hörd har Herman Karlsen genmält, att han för det uppgifna piset inropat omförmälda byggnader jämte besittningsrätten till deras tomplats och ett till denna angånsande jorden rade under den föruträttning att, på rätt auktionsmättaren äfven försäkrat, köparens besittningsrätt till marken vore betryggad, men att Karlsen efter auktionnen erhållit utredning därom, att köparen icke komme i åtnjutande afrätt till tomtplaken utan att han tvärtom blefve bringen att genast därifrån bortflytta byggnaderna; och som Herman Karl gen vid sådant förhållande icke vore bunden vid sitt auktionsinrop har Parson anhållet om käromålets förkastande. Sedan Karl Kargus bestridt, att aukkensförrättaren afgifvit sådan försäkran, som Herman Karlson påstålt, har Härads allen medels den 5. September 1910. afsagdt utslag, enär Herman Karlsson icke förebragt skäl, som kunde göra ifrågavarande köp om intet och frilaga honom från skyldig belen att ålägga köpeskillingen för den af honom inropade bostadslägenheten, ålagt Karlsson all till Karlargus i hans förberörda egenskap genast utgifva fordrade tretusen trehundra tjugufem mark med därå från dagen för Häradsrättens utslag till skeende full betalning löpande fem procents årlig ränta. tofrätten, under hvars pröfning Herman larken i väderag dragit målet, har mese den 25 April 1911 gifven dem utlåtit sig i saken; och emedan Herman Karlson med gifvit, att han å auktion inropat ifrå gavarande, på arrendemark belägna bygg nader jemte besittningsrätten till marken för en köpeskilling af tvåtusen trehundra tjugufem mark, hvilken köpeskilling ännu vore ogulden, samt Karlsson icke gittat vi ja att vid auktionstillfället skulle medde 399
lats orikliga uppgifter angående arrende rätten till marken, ty och då den omständigheten, att en del af marken sedermera vid försiggången laga klyfning af Russ hemman frångålt begogifvarens hemmansdel, icke kunde föranleda köpels ogillighet, har Hofrätten låtit bero vid det slut, hvari Härads rätten i saken stamat, jämte del Herman Karbor ålagts att till Karl Kangis gärda afgiftena för dennes exemplar af Hofrättens dom med sexton mark allio penniUti Hofrättens dem har Herman Karlsen anhållit om ändring. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Herman Karlsson icke hafva anfört skäl till ändring i Hof rättens ofvanberörda dem, vid hvilken fördenskull kommer att förblifva. Pel alle, som vederbör, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland: Ywellernass. Johannes Peltonen Ylleman vahannes Peltonen B. Anneberg K. R. Helanen. Frans Palmror Den 7 Oktober 1911. Kosaliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserlige Alo Hofrätt inkommet mål emellan Olycks fallförsäkringsaktiebolaget Patria, i Helsingfors stad, sökande, samt Abetskarlen Matti Teinonen, från Muurila by i Rengo socken, uti blifven svarande, angående skä dostånd för vid yrkesarbete genom ölycksfall åkommen koppskada. lifven uti Justitiedepartementet den 7. Oktober 1911. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Efter stämning å Olpekssällför räkningsaktiebolaget Patvia har Matti Toinonen inför Rådstufvurätten i Helvingfors stad anfört, att Toivanen, som emot en dagspenning af 1 mark 75 penni varit anstäld såsom arbetare vid Muurila sagldags väg i berörde by, den 17 November 1904 under pågående arbete i vägen skadat sin venstra 6p R2 - 3. l.t. - A. I. P. A. L. No 1310. Pag. 91. R. D. 1909.
hand mot en i gång varande virkeljag med den påföljd att pok och ringfingren därvid afskurits; och som nämnda försäkingslag, i hvilket så gens arbetare vore för dycksfall försäkrade, vägrat att till Toivanen utbetala honom härför tillbörande skadestånd, har Toironen yrkat belagets förpliktande att i berördt afseende till honom årligen utgifva 94 mark 50 penni eller det belopp, som ansåges skäligt, äfvensom ersätta Toivonen för rättegångskostnaden. Genmäle affordradt, har Olijeksfall försäkringsaktiebolaget Patria metsagt Matti Teironens omförmälda yrkande på den grund att Toivanen, som vid uppgifna tillfälle utan trängande nöd stiget efver sagtarken, medan sågen varit i gång, genom grof vardstöshet själf varit vållande till omordade kroppsskada; derå Rådstufvurätten medelst den 19 Juli 1905 afkunnadt utslag saken sig utlåtit och förklarat utredt vara, att Matti Toivanen den 17 November 1904, medan han varit sysabatt med arbete uti Muurila sågbolags såg i Muurila by, uti hvilket företag Toivonen då varit anstäld emot en daglön af en mark sjuttiofem penni, skadat sin venstra hand mot en erkelsåg med den påföljd att andra och tredje talangerna af handens pektinger och fjorde finger gått förlorade, hvarför och som Olycksfullförsäkringsaktiebolaget Patria, uti hvilket lelag de vid brörda rågimättning anstälda arbetarens vid tiden obestridt varit försäkrade mot drycksfall, icke gittat visa, att Matti Teironen genom grof i rårdslöshet varit fallande till den honom ågångna kroppskadan, Rådstufvurätten ålagt aktiebolaget Talria att, i enlighet med beslämningarna därom uti Lagen af den 5. December 1895. angående arbetsgifvares ansvarighet för hioppskada, som trätta de arbetare, och Kejserliga Kungorelsen af den 9. December 1897. angående granderna för uppskattning af invelidets gräden vid tillämpningen af sagda lag, till Toinen utgifva årligt skadestånd för den bestående minskning af Tevonens arlit förmåga, som omförmälda koppska401.
skada medfört och har Rådstupurätten som uppskattat Toironens inväleditets grad till trettio procent af fullständig arbets oförmåga, förty ålagt Olycksfullförsäkningsaktielelaget Patria att till Matti Toivo ren i förordt afseende årligen, räknadt från den 31 Januari 1905, då Matti Toivonens kroppskada blifvit läkt, erlägga nittiofyra mark femtio penni, börande utbetalningen däraf ega rum förskollsvis fyra gånger om året med lika mellantid, hvarhos belaget skyldigkänts all med sextio mark godtgöra Teivonen dennes umgälder i rättegången. Hefrätten, under hvars pröfning Olycksfallförsakringsaktiebolaget Fabia Eva derag dragit målet, har genom dom den 13 Februari 1909 låtit vid Rådstufverät tens utslag lero i öfrigt utom att Hofrätten, som uppskattat Matti Toivonens inneliditetsgrad till tjugu procent, fastställt det belopp, Oljcksfullförsäkningsaktiebola get Patia ålåge att i berördt afseende till Toivonen årligen erlägga, till sextio tre mark. Uti Hofrättens dom har UppkjullförJ H äkningsaktiebolaget Patria anhållit om undring Kejserliga Senaten har tagit nålet i öfvervägande och finner Olijeks lallforsakringsaktiebolaget Pakia icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens frånberörda dem, hvarvid förty kommer att lero. Ort alle, som uderbör, till efter attelse lander Kejserliga Senaten för Finland: santen Saarinen Alfred Liuksiala. Walen Andersin. Johannes Pesonen. Alfred Lindström 402
Den 9 Oktober 1911. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserlige Ala Hofrätt inkommit mål emellan Handlanden Ferdinand Björklund, från Helsingfors stad, sökande, samt Handlanden S. J. Seven, från staden Hemberg uti Tyska riket, svarande, angående fordran: Gifven uti fastitidepartementet den 9. Oktola 1911. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig fordragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat föl jande Efter Handlanden Björklund ägan gen stämning har landlanden hvinvid Rådstufvurätten i Helsingfors yrkat Handlanden Björklunds förpliktande att till levien utgifva för tvänne stycken af Verien enligt fakterna för den 16. Fecember 1905. till Björklund trererade tre geliglas desammas pris med sammanlagdt 1831 riihemark 45. pennige tyskt mynt jämte laga ränta härå, räknad från dagen för stämningen i målet, samt Olli - A. K. - H. 1. — J. B. s. R.G. O. S. 403 No 1313. Pag. 201. RD. 1909.
att därhos ersätta Handlanden Sevien dennes kostnader i rättegången. Öfver käromålet hörd, har Handlanden Björklund genmält att, sedan Björklund i telegram af den 29 Augusti 1905. hos Handlanden Lovien försrågat sig om priset för spegelylas af närmare än gifvet slag och storlek samt genom tegrann af samma dag å denna forfra gan erhållit svar, hade Handlanden Björklund den 5 darpåföljande October så väl telegrafiskt som i bref beställt ifrågavarande spegelylas all lereras för tast möjligt, i anledning hvaraf Handlanden Leven uti bref för den 20. i samma Okteber månad jämväl förbun dit sig all leverera de beställda gläsen "prompt om möjlig i 2 å 3 veckor" till ett pris af 1770. frånes att betalas inom trettio dagar, räknadt från konnossements datum, men hade varan emellertid anländt till Helsingfors först i slutet af December månad år 1905. hvarefter Handlanden Kjörklund i början af darpåföljande Januari månad från Sexdiska Aktiebankens för Handel och Industri kontor i Helsingfors erhållit underrallelse därom, att kinnassementet stede att uttagas å bankens kontor mot ment af Björklund å varans pris. Nusom sagda spegelylas sålunda levererats för sent och det föreslagna betalningsattet skrede med det af parterne ingångna aftalet rörande betalandet af varans pris samt Björklund i anledning häraf vägrat att utlösa konnossi mentet och emottaga varan, har Handlanden Björklund anhållit om käromålets förkastande. Kadstufvurätten har medels den 16. Februari 1906 afkunnadt utslag utlåtit sig i saken och emedan de af landlan den Lainen beroerade tvänne spegdola ren blifvit af Handlanden Björklund beställda samt denne ej kunnat anföra laga skäl för sin vägran att emottaga desamma; ty och då Handlanden Björklund ej gjort någon invändning mot del för räran fordrade priset, har Karl stufvurätten ålagt Handlanden Björk lund att emot kvitto genast till Handlanden Simon utgifva fordrade ettusen 104
tvåhundra trettioen mark fyratiofem sine betalar nige lydt mynt, antingen i myda mynt Uti defrättens dem har Handlan slag eller i finskt mynt enligt vid betalningstiden å orten gällande å vista hans med sex procents årlig ränta därå, räknad från konnossiments förfallodag den 16. Januari 1906., tills full betalning följde, hvarhos Handlanden Björklund skyldigkänts att med sextio mark ersätta Handlanden Levien umgälderna i målet Hofrätten, under hvars pröfning Handlanden Björklund i räderäg dragit må let, har genom den 18. Maj 1909. däri gifren dem låtit vid Rädstufvurättens utslag bero i öfrigt, utom att, enär Handlanden levien anhållit endast om laga ränta från stämningsdagen å det utsökta beloppet, Handlanden Björklund ålagts att erlägga det af Rådstufvurätten utdöm da beloppet, ettusen tvåhundra trettioen mark fyratiofem penninge lyskt mynt, antingen i sagda myntslag eller i finskt mynt enligt vid betalningstiden å orten gällande å vista hus, med fem procents årlig ränta därå, räknad fick stäm ningsdagen den 5. Februari 1906, tills full betalning skedde nige tyckt mynt, antingen i myda mynt Ktellofrättens dem har Handlan den Björklund anhållit om ändring medels hit ingifven deduktion, den Hand landen Simon i föreskrifven ordning bemött Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner Handlanden Björklund icke hafva anfört skäl till ändring uti Hofrättens ofvanberörda dem, hvarvid förty kommer att bero; och ålägges Handlanden Björklund att till Handlanden Levien, i ersättning för hans härstädes i målet hafda kostnader utgifva nediofem mark. Pet alle, som vi derbör, till efterrättelse länderKapaliga Jonaten för Finland: Akki Käpy Mannus Peltonen K. R. Helanen Walter Andersin. Johannes Pesonen Asianottausman 405
Lokakuun 10 päivänä 1911. "Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa konkurssissa valvotun saatavan toteuttamista koskevassa jutussa, ossa Kuopion kaupungista kotoisen oleva Liikemies John Lamussamassa kaupungessa asuneen Insenööri Oskar Helin vainajan konkurssiin luovutetun kuolinpesan toimitsijana ja saamamiehenä, on hakijana sekä kävin tolostoja Ferdinand Ahlberg. sanotusta kaupungista vastaajana luettu Oikeusosastossa 1 päivänä Lokakuuta 1911. Keisarillinen Senaalle on dottren esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat aniistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Kuopion kaupungin Raas luanoikeus, Insineeri Iitin vainajan leskin Anni Iitinin 9 päivänä Anakunta 1909 Kaastuvanoikeudelle jättämän hakemuksen johdosta saada perinnönluovutus ilaa nauttimalla luovuttaa mainitun sama: 1. SS. J. B. 106 No 1318 Pag 64. Rdr.
niesvainajansa pesä hänen velkojiensa tyydyttämiseksi, päätöksellään samana päivä nä oli asettanut Insinööri Heinin kuolenpesän konkurssitilaan, on valvontapäivä nä 30. päivänä Elokuuta 1902, paitsi menta velkoja, Ravinteloitsija Åhlberg konkurs sissa valvonut a) laskun nojalla 1906 markkaa 41. penniä, b) Kihlakunnanluoman Frans Oskar Möllis in asettaman, Insinööri Helinin tunnustaman ja Kavintoloitsija Aklbergille siinre tyn, lunastamatta jääneen kolmen kuukauden vekselin perusteella 800 markkaa 6 prosentin korkoineen oikeden maksupan västa 23 päivästä Helmikuuta 1909. C) Raventolostoja Helbergin 13. päivänä holmikuuta 1909 asettaman, Insinööri Iitin in tunnustaman ja Aklbergin Suomen Yhdyspankin Kuopion huarakonttorista lonne vekseli oli myyty, lunastaman vekselin nojalla 70. markkaa 6 prosentin korkoineen vekselin maksupäivästä 13. päivästä Kesäkuuta 1907, d) Kurintoloitsija tilbergin 23. päivänä Maaliskuuta 1909 asettaman, Insenööri Helenin tunnustaman ja mainitulle Suomen Yhdyspankin haarakontterille myydyn, mutta Aklengin siellä lunastaman vekselin perusteella 310. markkaa 6. prosentin korkoineen vekselin makspräivästä 23. raivasta Heinäkuuta 1909. e.) Karintoloitsija Ahlbergin 21. päivänä luhtikuuta 1910. anttaman, Immiäri Helinin tunnustaman ja niinikään Suomen Yhdyspankin sanotulle kaarakonttorille myydyn, mutta Aktbergin siellä lunastaman vekselin nojalla 7ee markkaa 6. prosentin korkoineen vekselin maksu räivästa 21. päivästä Heinäkuuta 1909; sekä 21. käteistä rakalainaa 10. markkaa. Mainittuna valvontapäivänä on Tavintoloitsija Aklberg ilmoittanut että Inse vori Helin oli, sittä varalla että edellä sanottujen a ja al kohdalla valvollujen vekselien määrät jemtuisival. Aklbergin veritettäviksi, panttikirjalla 18. päivältä Elokuuta 1908. oikeuttanut Aktbergin saamaan korvauksen hänelle sekä ehkä koituvasta vahingasta Helinin Suomen hdyspankille jo sitä ennen panttaamien Yhdyspankissa säilytettyjen 9. lansallis-Osakepankin osakkeen arvosta 407
sekä että Helin muun velkansa panttina oli Aklbergille jättänyt 2. Suomen Yhdespänkin 10. markan nimellisarvoista esaktta, Litt. S. 1:n 15429. ja 1796. talonkineen, Maaningan - Pielaveden Höyrynhe-osa keyhtiön 100. markan nimellisarvoisen osa kakirjan No 134. sekä 20 muukassa on Keskuslainarahasta-osakeyhtiön 100. markan nimullisasioista osaketta 1: sch: 1079 ja 1880 ja on tävintoloitsija Aklberg vaatinut että hänen sallittaisiin käyttää sanotut vakuudet lain saatamällä tavalla saamistensa maksuksi Renkurssiasiassa 1. päivänä Lokakuuta 1909 toimitetussa toisessa esiinhuudessa en John Lamies muistuttanut, että "Kavintoloitsija Ahllegin a) ja ( kohdissa mainitut saamiset 1906. markkaa 11. penniä ja 100. markkaa olivat toteennäyttämättömät ja edellinen saaminen, mikäli valvinnon perusteena olevasta laskusta kävi selville, sitä paitsi suurimmaksi osaksi vanhemtunut, sekä että panttaus, jonka oli väitetty tapaktionen ej ja d.) kohdessa valvollujen saamisten vakuudeksi eli arvolon niin hyvin sen vuoksi ettei panttauskirjassa ollu mainittu mitään kysymykseen tulleitten saamisten perusteena olevista vekselustä, vaan kahdesta muusta 3700. markan ja 1.40. marjan vekselistä, kuin siitäkin syystä Mei pantiksi luvattuja Kansallis Osake pankin osakkeita, jotka säilylettiin Suomen Yhdispankessa sen saatavien vakuutena, ettu luovutettu Åhlbergin haltuun eikä laki myöntänyt irtaimen omaisuuden panttaamista eri veloista asiammalle henkilille; miehen näkden ja kun ei Raventeloitsija Urlberg Mut näyttänyt a 6) ejä ej kahdissa mainittujen saataviensa vakuudeksi saaneensa panttina vastaanottaa hänen hallussaan olevia ylläluetettuja esakkeita John Lamusen vaatunut että Vilbergin ä ja af kohdissa valvo mat saamiset ja Aklbergin vaatimussaada panttioikeuden nojalla käyttää sanotut osakkeet saamiskensa maksuksi hyljättäisiin Kavinteloitsija. Vestergin anottua eri tilaisuutta kysymykseen tulleitten 408