Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Syyskuun 22. päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, rakennusten poissiirtämistä ja maa alueen luovuttamista koskevassa jutussa, jossa Varatuomari Ali Tornberg ja Pankirjohtaja Akseli Heikinheimo Rovaniemen pitäjän Korkalon kylässä asuneen, nyttemmin kuolleen Kauppiaan Juho Aappo Hoikan konkurssipesän uskottuina miehinä ovat hakijoina sekä Varatuomari Kaarle Wilho Sjöblom, samasta kylästä, tulemättä jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 22. päivänä Syyskuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itselleen eittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja vistä, mikäli nyt on kysymyksessä saanut tietää seuraavaa: Kauppias Hoikalle toimituttamansa haasteen nojalla on Varatuomari Sjölöm Rovaniemen pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatinut, että Kauppias Koikka, joka ilman vuokraa tai määrääikäistä sopimusta käytti omislesvä: J. B. R. M. S.S. A. K. W. F. F. Pros 162 No 1732. "På 1732. Pag 214 RD 1908.
tamansa kauppakartaren tonttimaa siis Tuhanoffin omistamd osat tana Varatuomari Silloin Korkalon 27 pnä 9. päivänä Joulukuuta 1881. olivat nään pois sarutan kauppakartan on josta, joka kiinnitys oli sittemmin siirakomukset ja Varatuomari Sjöklömme niksi 6. päivänä Syyskuuta 1884 uudesvapaaseen hallintaan luovuttamaan etetu vastedeskin olemaan voimassa Titanon paikka. Kanteesta kuultuna on Kauppiasille Sjöblömin omistamaan edellämaiHoikka seliltänyt, että hän, vuokraitten ottuun Keskivuokasen tilaan, ja on välikirjalla 6. päivältä Huhtikuuta sa Bouppias Koikka näillä perusteella aOlli Matinpoika Ruokanen nimisellä annut stä kanne hyljättäisiin. henkilöltä, joka siihen aikaan omisti Tämän jälkeen ei Kihlak dennuksen Keskivokasen talosta, luonnus 8 päivänä Syyskuuta 10 päivälikirjassa määrätye maa alueen jotunassaan päätöksessä antanut 43. päivänä Helmikuuta 1800. saman tehtimin asiassa ajanan kanten lee neljän viidenneksen omistajan Kal Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Käränias Seenti, Rehanaffin kanssa loka tuomari söblom eli och vakuutta skattevaikituskajan, jossa Kauppias Hoika ant jutua, on 27. päivänä Kesäkuuta annettiin vuokralle nyt kysymyksesä 108/ antamassian luomiossa lausunut, oleva maa-alue ja myönnettiin oikeutä koski yllämainitussa näihtokirjusmaan nautinnon vakuudeksi ja Olli perolta määrätty vuokra aikaa eikä voittaa kiinnitys taloon, sekä että 3/16 dels luovutetusta hallintooikeudesta putamansa kauppakartanen tonttimaa siis Tuhanoffin omistamal osat tatamansa kauppakartanen tonttimaa siis Tuhanoffin omistamal osat talässä olevaan Keskivuckasen taloon ja kiinnityt Kauppias Keikalle vakuutettaisiin siintä deksi sanotun vaihetuskirjan voimassa jäät uomari Söblömin ja hänen vaimonsa  pituomari Sjöblömin ja hänen vaimonsa si kymmeneksi vuodeksi yhden myöntensä asiasta mainitsemellaan sePäi vuotuisesta vuokramaksusta, oikeudella neljännyt Varatuomari Sjökassa kanssa tehdyn koukahdin jako puoluista vuokamaksua Kauppias Hei163
heenaolevaan maa-alueeseen, kuten siihen aikaan noudatettavassa Asetuksessa 19. päivältä Joulukuuta 1864. säädettiin, Hovioikeus katsoi ettei puheenalainen vaihtokirja, vaikka sen vakuudeksi kiinnitys oli Varatuomari Sjöblomin omistamaan Keskivokasen tilaan myönnetty, ollut Varatuomari Sjöblomia sitova; minkä vuoksi ja kun ei Kauppias Hoikka ollut edes väittänyt, että edellämainitun 6. päivänä Huhtikuuta 35. tehdyn vuokravälikirjan vakuudeksi kiinnitys oli vahvistettu, Hovioikeus on, siihen nähden että Kauppias Hoikka jo oikeudenkäynnin kestäessä oli saanut nauttia hyväkseen laillisen muuttaajan, kumolen Kihlakunnanoikeuden päätöksen velvoittanut Kauppias Koikan heti haatamisen uhalla poismuuttamaan kysymyksessä olevat rakennuksensa puheenalaiselta maa-alueelta ja luovutta. maan sen Varatuomari Sjöblomin vapaaseen hallintaan Hovioikeuden tuomioon ovat Järätuomari Tornberg ja Sankinjohtaja Kuskinheimo heidän edellämainitussa toimessaan anoneet muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo etteivät Varatuomari Tornberg ja Pankinjohtaja Heikin heimo ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J. N. Rönnund  A. M. Malin J. N. Rönnund  A. M. Malin Kuten Saanain Walter Andersin Akksi Käpy Hans Salmro 464
Syyskuun 23. päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, saatavaa koskevassa jutussa, jossa ovat Hämeen läänin Palovakuutusyhtiö, jonka kotipaikkana on Kaineenlinnan kaupunki, haki jana sekä Lukkari Director Samtus Aaro Jurva, Kosken pitäjästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 23. päivänä Syyskuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Lammin ja Kosken pitäjäin käräjåkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Hämeen läänin Palovakuutus yhtiö Lars Jurvalle 21. päivänä Joulukuuta 1904. toimitetun haasteen nojalla lausunut, että silloin jo kuollut Vikuri Akseli Stemrik Jurva oli eläessänsi, ollessaan sanotun yhtiön asiamiehenä Hollolan vakuutuspiirissä, hävittänyt vuonna 1903. kaksinlansa yhtiölle suoritettavia vaLäsnä J. F. - F. A. - S. - A. St. - K. P. J. F. 465 No 1734. Pag. 273. R. D. 1908.
kuutusmaksuja, joiden ylöskannosta Akseli Henrik Jurva oli velvollinen vuosittain 1. päivänä Heinäkuuta yhtiölle tekemään tilin, konttokuranttilaskun mukaan yhteensä 4,916. markkaa 90. penniä, josta summasta yhtiö, valvottuaan tänän saatavansa konkurssissa, johon Akseli Henrik Jurvan jälkeen jäänyt omaisuus oli luovutettu, oli ensimäisejä orinkona saanut nostaa 536. markkaa 2. penniä. Ja kun Aaro Jurwa yhdessä Ratamestari Viktor Rautiaisen kanssa oli 28. päivänä Tammikuuta 1897. lasditulla takauskirjalla sitoutunut omavelkaiseen takaukseen kaikesta siitä vahingosta, jonka Akseli Henrik Jurva mainitussa asiamiestoimessaan Toisi yhtiotte sen varoja hoitaessaan saattaa, on Palovakuutus yhtiö vaatineet, että Aaro Jurva takaussitoumuksensa perusteellä velvoitettaisiin heti kuittiä vastaan yhtiölle suorittamaan puheenalaiset 4,96. markkaa 90. penniä kuuden prosentin vuotuisine korkoineen lukien 1. päivästä Heinäkuuta 1903., siitä kuitenkin vähennettyä jo saadut 536. markkaa 2. penniä, sekä sitä paitsi korvaamaan yhtiön oikeudenkäyntikulut. Kanteesta kuulustettuna on Aaro Jurva, kieltäen että puheena oleva vajäus oli syntynyt vasta vuonna 1903., muun muassa väittänyt sen olleen ole massa jo useilta edellisiltä vuosilta; minkä vuoksi ja kun takaussitoumus, siihen nähden ettei saatavaa oltu takausmiehiltä haettu Ulosottolain voimaanpanemisesta Joulukuun 3. päivänä 1895. annetun asetuksen 24 SS:n säätämässä ajassa, oli menettänyt voimansa, Aaro Jurva, antamatta mitään arvon kanteen perusteena olevalle konttokuranttilaskulle, on anonut kanteen kylkäämistä. Kihlakunnanoikeus on 8. päivänä Huhtikuuta 1905. julistamallaan kästöksellä siinä mainitsemillaan perusteilla hyljännyt toimeen läänin Tatovakuutus yhtiön jutussa ajaman kanHovioikeus, jonka tutkittavaksi teen. Hämeen läänin Talvakuutusyhtiö oli vetoamalla saattanut jutun, on tuo166
miossaan 14. päivältä Syyskuuta 1908. antanut asiasta lausuntonsa; ja kun Aaro Jurva oli väittänyt, ettei Hämeen läänin Palovakuutus yhtiö ollut asianmukaisessa järjestyksessä säilyttänyt puhevaltaansa Aavo Jurvaa vastaan kysymyksessä olevan takauksen johdosta; sentähden ja koskei Palovakuutus yhtiö ollut kahdessatoista kuukaudessa jälkeen 1. päivän Heinäkuuta 1905. jolloin yhtiön puheena ollut saatava Atseli Henrik Jurvalta, yhtiön oman ilmoituksen mukaan, viimeistään oli joutunut maksettavaksi, laillisesti hakenut sanot tua saamista Aaro Jurvalta, on Hovioikeus, nojaten Ulosottolain voimaanpaniemi. sesta annetun edellä mainitun asetuksen 04. SS:ään vahvistanut sen torpupäätetmän johon Kihlakunnanoikeus päätöksessään oli johtunut Hovioikeuden tuomioon on Hämeen läänin Palovakuutusyhtiö anonut muu tosta tänne toimittamallaan perustelmakla, johon Aaro Jurwa on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut ja tun ja katsoo siinä käyneen selville että Aaro Jurva yhdessä toisen henkilön kanssa on 28. päivänä Tammikuuta 1897 omasta ja tuon toisen puolesta sitoutunut omavelkaiseen takaukseen siitä vahingosta, minkä Akseli Henrik Jurva Hämeen läänin Palovakuutusyhtiön asiamiehenä Hollolan vakuutuspiirissä voisi mainitulle yhtiölle sen varoja hoitaessaan saattaa, sekä että Akseli Henrik Jurvan kuoltua hänen huostassaan olleissa yhtiön varoissa on hovoittu neljäntuhannen yhdeksänsadan kuudentoista markan yhdeksänkymmenen pennin vaillinki, jonka korvaamiseksi yhtiö on Epäivänä Joulukuuta 1904. Akseli Henrik Jurva - vainajan konkurssipesästä saanut kantaa viisisataa kolmekymmentäkuusi markkaa kaksi penniä ja josta sitä vitsi yhtiön johtokunnan 2. päivänä Helmi kuuta 1905. tekemän päätöksen mukaan on luettava pois Akieli Henrik Jurvelle vuodelta 1903. tuleva palkkis kuusisataa seitsemänkymmentäyhdeksän markkaa kahsikymmentäseitsemän penniä. Tämän vatsi ja koskei Aaro Jurwa ole taarnut by symykseen tulleen välikorkorvauksen suorittamisesta minäkään määrättynä aikana 167
eikä Ulosottolain voimaanpannisesta 3. päivänä Joulukuuta 1895 annetun asetuksen 24. SS: säärenös niinmuodoin ole tähän tapaukseen soveltuva, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi kumoten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, velvoittaa Aaro Jurvan takauksensa nojalla suorittamaan Hämeen läänin Palovakuutus yhtiölle puheenalaisen vahingon korvaukseksi kolmetuhatta seitsemänsataa yksi markkaa kuusikymmentäyksi penniä viiden prosentin vuotuisine korkoineen lukien oikeudenkäynnin alusta 28. päivästä Joulukuuta 1904., tästtä kuitenkin laillisessä järjestyksessä lyhennettyä palova kuutusyhtiön Akseli Henrik Jurvan konkurs sista oikeudenkäynnin kestäessä 22. päivänä ett säkuuta 1905. kontarnat neljäsataakaksi markkaa kahdeksantoista penniä, mutta asian laatuun nähden saavat asianosaiset kuitenkin kumpikin it se kärsiä heillä jutun vuoksi olleet kustannuk set. Tiita kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J. N. Bainlund Janten Saarinen. Walter Andersin. Akokalin Aklsi Käly Iisavonius Syyskuun 23 päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudes ta tulleessa velkomisjutussa, jossa ovat Kirkkoherra Aleksander Gummerus ja Asioitsi. ja Matti Blomqvist kumpikin Tihtiputaan pitäjän Tihtiputaan kylästä täällä hakijoina sekä Maanviljelijä Gustaf Jalkanen. Viitasaaren kunnan säästöpankin hallituksen esimiehenä, poisjäänel nä vastaajana: Annettu Oibensosastossa 23 päivänä Syyskuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraa vaa: Tihtiputaan pitäjän käräjåkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Maanviljelijä Jalkanen, Kirkkoherra Gummerukselle ja Asioitsija Blomqvistil le 7 päivänä Maaliskuuta 1908 toimitetun haasteen nojalla, Viita läsnä: J. V. - K. M. - S.S. - A. B. - W. A. J. S. 168 No 1735. Pag. 5. R. D. 1909.
saaren kunnan säästöpankin puolesta vaatinut, että Kirkkoherra Gummerus ja Asioitsija Blomqvist. jotka omasta ja toistensa puolesta olivat sitoutunut ominaistakaukseen edesmenneen Kappalaisen Seinard Gyllenbögelin velkakirjalla 10 päivältä Joulukuuta 1904 sanotusta säästöpankista saamasta lainasta velvoitettaisiin joko yhteisesti tahi kummalla varoja olisi säästöpankill maksamaan velkakirjan tähdesisälles 2487 markkaa kuuden prosentin kerkoineen 30 päivästä Kesäkuuta 1906. Asiasta kuulustettuina ovat Kirkkoherra Gummerus ja Asioitsija Blomqvist, myöntäen velka - ja ta kauskirjan oikiaksi, huomauttanut että puheenalainen laina, jonka korot velkakirjassa olevan määräyksen mukaan olivat puolivuosittain Kesäkuun ja Joulukuun kuluessa suoritettavat uhalla että, jos koron makru laiminlyötäisiin määrätyillä ajoilla, laina olisi heti ilman muuta vaatimusta tai irtisanomista maksettava, oli koron maksuin laiminlyömisen tähden langennut maksettavaksi Joulukuun 31 päivänä 1906; minkä vuoksi ja kun Kirkkoherra Gummerusta ja Asioitsija Blomqvistia ei oltu kahdesatoista kuukaudessa sen jälkeen takaussitoumuksestaan haettu he, Ulosottolain voimaanpani misesta 3 päivänä Joulukuuta 1895 annetun asetuksen 24 SS:n säännöksen nojalla, ovat katsonut itsensä sano tusta sitoumuksestaan vapautuneiksi ja näin ollen vaatinut kanteen kylkäämistä. Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisin ovat anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan on 28 päivänä Maaliskuuta 1908 julistamallaan päätöksellä ratkaissut asian; ja koska kanteen perusteena oleva velka - ja takauskirja oli oikeaksi myönnetty ja laillisesti valvettu Kappalaisen Gyllenbergelin konkurs sissa ja velkakirjan lankeamispäivää pääomaan nähden ei voitu katsoa määrätyksi, on Kihlakunnanoikeus 169
velvoittanut Kirkkoherra Gummeruksen ja Asioitsija Blomqvistin yhteisesti tahi sen heistä, jolla olisi varoja, Viitasaaren kunnan säästöpankille, saadessaan alkuperäisen velkakirjan kuitattuna takaisin, suorittamaan velkakirjan tähdesisällyksen kaksituhatta neljäsataa kahdeksankymmentäseitsemän markkaa sekä siitä kuuden prosentin koron lukien, koska korkosaatava muul ta osalta oli vanhemtunut, 1 päivästä Tammikuuta 1907 ja neljälläkymme nellä markalla korvaamaan säästöpankin oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kirkkoherra Gummerus ja Asioitsija Blomqvist olivat veteamalla saatta neet jutun, on 26 päivänä Marraskuuta 1908 antamassaan tuomiossa katsonut, että Kirkkoherra Gunnenus ja Asioitsija Blomqvist sitä vähemmin olivat esittäneet syytä muuttaa Kihlakunnanoikeuden päätöstä, kunmääräys siitä että laina, jos koron maksu ajallansa laiminlyötäisiin, oli pidettävä ilman muuta vaatimusta tahi irtisanomista maksettavaksi langenneena, oli katsottava laadituksi yksinomaan velkojan edun tuivaamie seksi; minkä vuoksi Hovioikeus on jättänyt asian sanotun päätöksen varaan sekä velvoittanut Kirkkoherra Gummeruksen ja Asioitsija Blomqvistin Viitasaaren kunnan säästöpankille korvaamaan maksut säästöpankin kappaleesta Hovioikeuden tuomiota yksitoista markkaa kahdeksankymmentä penniä Hovioikeuden tuomiooon ovat Kirkkoherra Gummerus ja Asioitsija Blomqvist hakeneet muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska. Kappalaisen Gyllenbögelin kysymyksessä olevasta lainasta antaman velkakirjan sekä Kirkkoherra Gummeruksen ja Asioitsija. Blomqvistin takaussitoumuksen mukaan laina on vaadittaessa takaisin maksettava eikä määräyksellä että laina koron maksun laiminlyömisen vuoksi on langennut maksettavaksi näin ollen ole esillä olevas 470.
sa tapauksessa merkitystä; sen tähden ja kun Ulosottolain voimaanpanemisesta 3 päivänä Joulukuuta 1895 annetun asetuksen 24 SS:ssä oleva säännös siis ei ole Kirkkoherra Gummeruksen ja Asioitsija Blomqvisten takaussitoumukseen soveltuva, katsoo Keisarillinen Senaatti, etteivät Kirkkoherra Gunmorus ja Asioitsija Blomqvist ole esiintuoneet syytä sen loppupäätöksen manttamiseen, johon tuomioistuimet ovat asiassa tulleet ja jonka varaan asia siis on jäävä. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J. N. Bönnlund Aromalin J. N. Bönnlund Aromalin Santen Karinen Akki Käpy Santen Karinen Akki Käpy Walter Andersin. asavonius Syyskuun 23. päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Kaasan Hovioikeudesta tulleessa velkomisasiassa, jossa Jyväskylän kuupungin kaupparekisteriin kirjoitettu Keski- Suomen Työväen Sanomalehti, Kirjapaino ja Kirjakauppa Osuus kunta i. l. on hakijana sekä Sano malehdentoimittaja Leander Linnavuori, sanotusta kaupungista, poisjäärvenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 23. päivänä Syyskuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraava Leander Linnavuori on yllämainitun omskunnan johtokunnalle toimituttanansa haasteen nojalla jyväskylän kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut että johtokunta oli 20. päivänä Kesäkuuta 1906. ottanut Linnavuoren osuuskunnan kustannuksella sanotussa kaupungissa ilmestyvän sanomalehden Torreten Wiimei vastemmalaiseksi julkaisijaksi ja päätoimittajaksi sadan Läsnä. J. B. Kell - S.S - Ä. K - WitF. Pros No 1736 Pag. 212. R. D. 1908
viidenkymmenen markan kuukausipalkalle ja seuranneen Syyskuun 3. päivänä päättänyt molemminpuolin noudatettavaksi päätoimittajaan nähden neljän kuukauden irtisanomisajan, mutta siitä huolimattu 26. päivä nä Joulukuuta samaa vuotta erottanut Leander Linnavuoren hänen toimes taan myöntämällä hänelle ainoastaan neljäntoista vuorokauden irtisanomisajan, lukien saman Joulukuun 27. päivästä; ja koska johtokunta, joka todellisesti oli pidättänyt Linnavuoren toimestansa jo viimeksisanotun päivän aamusta alkaen jolloin se oli pakottanut Linmävuoren luovuttamaan kaikki hänen huostassaan olleet toimitukseen kuuluvat käsikirjoitukset ja kirjat, oli kieltäytynyt maksamasta Linna vuorelle palkkaa neljältä kuukaudel ta irtisanomisen jälkeen, on Leander Linnavuori, ilmoittaen saaneensa palkan koko Joulukuulta, vuatinut johtokunnan velvoittamista hänelle suorittamaan palkan jälellä olevalta ajalta viiden prosentin korkoineen Maaliskuun 1. päivästä 1907, jolloin asiaan hankittu haaste oli johtokunnalle toimitettu. Kanteesta kuulustettuna on KeskiSuomen Työväin Sanomalehti, Kirjärvi no ja Kirjakauppa Osuuskunnani. l. johtokunta myöntänyt ottaneensa Leander Linnamoren sanomalehden" Torre tun Koima" toimittajaksi sadan viidenkymmenen markan kuukausi palkalla, mutta väittänyt, että johtokunta päätöstä irtisanomisajasta tehdessä oli tarkoittanut hankkia vakuuden siitä, et tä sanomalehti mahdollisesti sattuvassa toimittajanvaihdoksessa voisi säännöllisesti ilmestyä, joten tämä päätös oli ymmärrettävä siten, että toimittajalta vaadittiin neljän kuukauden irtisanomisaike, jos hän aikoi toimestan sa erota, mutta siltä varalta, että johtokunta tahtoi irtieanon toimittajan, ei ollut irtisanomisaikaa määrätty; min kä vuoksi ja koska Leander Simannen oli johtokunnan kokouksessa 3. päivänä Syyskuuta 1906. vastustanut irtisanomisajan määräämistä häneen nähden nel172
jäksi kuukaudeksi siitä syystä, että hän oli tahtonut varata itselleen vallan, jos parempi paikka sattuisi olemaan hänelle tarjona, luopua toimituksesta milloin hyväksi näkisi, sekä sittemmin osuuskunnan kokouksessa 14. päivänä Tammikuuta 1907. luopunut kaikista vaatimuksistaan osuuskunnan suhteen, johtokunta on vaatinut kanteen hylkäämistä. Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on 17. päivänä Kesäkuuta 1907. julistamassaan päätöksessä lausunut, et tä kokouksessa 3. päivänä Syyskuuta 1906. tehty määräys irtisanomisa jasta oli molempia asianosaisia sitova; minkä vuoksi ja kun osuuskunnan kokouksessa 14. päivänä Tammikuuta 1907. ei oltu puhuttu Leander Linnanuorelle tulevasta palkasta taisiitä luopumisesta, eikä johtokunta ollut näyttänyt, että Leander Linnavuori oli myöntänyt johtokunnalle oikeuden käyttää hänen nimeään vastaavana toimittajana neljä kuukautta irtisanomisen jälkeen, Raastuvanoikeus on velvoittanut Keski- Suomen Työväen Sanomalehti, Kirjapaino ja Kirjakauppa Osuuskunnan i. O. Kuittia vastaan Leander Limmaverolle maksamaan kuusisataa markkaa viiden prosentin korkoineen 1. päivästä Maaliskuuta 1907., kunnes täysi maksu tapahtuisi, sekä sitä paitsi sadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamaan hänen oikeudenkäyntikulunsa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi johtokunta oli vetoamalla saattanut jutun on 27. päivänä Kesäkuuta 1908 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut osuuskunnan viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Leander Linnavuorelle asian käsittelys tä Hovioikeudessa oikeutunut kulutHovioikeuden tuomioon on KeskiSuomen Työväen Samomalehti, Kirjapäinö ja Kirjakauppa Osuuskunta i. l. anonut muutosta. 173
Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo Leander Linnavuorelta siinä jääneen näyttämättä että hänen väittämäänsä sopi musta erityisestä molemmin puolisesta neljän kuukauden irtisanomisajasta hänen ja Keski - Suomen Työväen Sanomalehti, Kirjapaino ja Kirjakauppa Osuuskunnan i. l. kesken olisi tehty, minkä vuoksi ja koska mainitun osuuskunnan hallitus Joulukuun 26. päivänä 1906. kehoittaessaan Leander Linnavuorta luopumaan toimestaan osuuskun nan palveluksessa kuitenkin on antanut hänelle neljäntoista päivän muuttoajan eli siis seuraavan vuoden Tammikuun 10. päivään, vaikkei hallitus olekaan jättänyt Linnavuorelle tilaisuutta tuona aikana sanottua tointansa hoitaa, Keisarillinen Senaatti harkitsee oikeaksi siten muut taa Kovioikeuden tuomiota ja Raustu vanoikeuden päätöstä jutussa että Keski- Suomen Työväen Sanomulehti, Kirja päino ja Kirjakauppa Osuuskunta iljoka ei ole edes väittänyt Leander Linnavuoren saaneen osuuskunnalta palkkaa pitemmältä ajalta kuin Linnamori on ilmoittanut eli Tammikuun 1. päivään 1907. saakka eikä myöskään luotettavasti toteen saattanut Linnavuoren luopuneen enemmästä palkan vaatimuksesta. velvoitetaan Leander Linnavuorelle reti kuittia vastaan maksamaan hänelle vielä viimeksisanotun päivän ja saman Tammikuun 10. päivän räliseltä eli yhdeksän päivän ajalta tulevaksi palkaksi viisi markkaa päivältä eli neljäkymmentäviisi markkaa viiden prosentin vuotuisine korkoineen Maaliskuun 1. päivästä 1907. kemnes täysi suoritus tapahtuu, mutta Linnavuoren sen yli menevä vaatimus perusteettomma hylätään ja Linnavuoren on asian laatuun nähden itsensä kärsittävä hänellä jutun vuoksi olleet kustannukset. Asian näin päättyessä ei Keski- Suomen Työväen Sanomalehti, Kirjapaino ja Kirjakauppa Osuuskunnan i. l. muutok474
senhakemus oikeuta Hovioikeuden tuomion ja Raastuvanoikeuden päätöksen oikaisemista mikäli osuuskunnan oikeudenkiyntikulujen korvausvaatimus on jätetty huomiotta. Tiitä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J. A. Bönderne Akokulin skuten Saarainen Walta Andersin. Akksi Käsy. Frans Palmror. Den 23. September 1909. Kejserliga Senatens för Finland dem uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Wiborgs Hofrätt inkommit mål, angående återvinning, emellan sysslomännen uti Skeppedaren Otto Åsens till konkurs upplåtna bo Landssekreteraren Axel Theodor Möller, från Helsing fors stad, samt Fällkamreraren Ernst Joachim Sallmén och Brädgårdsförvaltaren Lauritz Ingemand Christiansen, bägge sistnämnde från Kolka stad, sökande samt Handelsförmår Tove & Stewart Itd, från saden Klåsegen i bonungariket StorBritannen och Erland, svarande: Gifven uti Justitiedepartementet den 23. September 1900. Kejserliga Senator har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af lem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Efter Handelsfinnan Levo å Stuvart Stadtill 1005. års höstting i Mäntyharju sockens tingslag ägånger stämning hafva Landssekreteraren Möller och hans medfd f. R. B. Åt - A. K. W. A Pros 175 No 1753. Sägl. R. D. 1909.