Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
osalle tulevan hirsimetsän kylän yhteisessä lohkossa 10 luumasesta eli 10 luuman läpimittaiset latvasta 4. ja syliset ja sitä isommat niin hyvin kuusiset kuin mäntyset, oli Heikki Kivilahti 22 päivänä samaa kuuta luovuttanut tuon oikeutensa Kauppias T. K. Ervastille, joka rittemmin oli 22 päivänä Heinäkuuta 1892 tehdyllä kauppakirjalla myynyt Konsuli 2. Candelinille sanotulle Kivilahden jo perinnöksi ostetulle tilalle sekä Lehtoniemen perintötalolle No 35 Alakitkan kylässä kuuluvat ja silloisten rajain sisällä olevat sahatukeiksi kelpäivät männyt ja kuulut, jotka 7 metrin ja 13 senttimetrin eli 12 kyynirän korkeudella läpimitalen täyttivät vähentään 24 3/4 senttimetriä eli 10 kala tuomaa ehdolla muun muassa, että puut saisi hakata ja vedättää milloin paroiten sopi ja että myyjä, jos hän toimisi siten että ostaja menetti oikeutensa myytyyn metsään, oli velvollinen maksamaan takaisin nostamansa kauppasumman kerkoineen sekä suorittamaan ostajalle vahingonkorvaukseksi kolme markkaa jokaisesta metsässä olevasta yllämainitun mitan täyttävästä puusta. Sittenkuin sanottu hakkinoikeus oli luovutettu osa keyhtiölle Varjakka Trävara Aktiebola gille, oli suuri osa Alakilkan jakokun nan osakkaila, niiden joukossa Heikki Haalajan pojat, Kivilahden talon silloisel omistajat Juho Emil Kustaa Heikki ja Kaarle Hermanni Kivilahti, viimeksimainittu holhoojansa Olli Mustosen kautta, tehnyt osakeyhtiön kanssa 27 päivänä Marraskuuta 1900 kauppasopimuksen, jolla mainitut jakokuntalaiset olivat osakeyhtiölle myynet ja luvuttaneet jako kunnalle väliaikaisesti jaetusta metsästä kaikki tervedt petäjät ja kuuset, jotka Intrin korkeudella läpimiläten tägtle vät 25 senttimetriä, ja sitä isommat, ehdoilla muun muassa, että osakeyhtiön tuti maksaa jokaisesta mitan täyttävästä puusta 2 markkaa 25 penniä, että koska isommalla osalta jakokuntaan kuuluvia tiloja oli näitten manttaalin mukaan kauppaan sisältyvä metsä ja aikaisemmin myyty Konsuli Candelinille ja Tahanomistaja J. A. Nordbladelle sekä välikirjat nous230
ta metsäkaupoista, joita vastaan jo oli nostettu rahoja, oli siirretty osakeyhti ölle tämä oli oikeutettu ensi maksu rästä kantamaan ja kuittaamaan kullekin tilalle tulevasta rahaosasta niin paljon kuin talon metsää vastaan ennä kolta oli maksettu ynnä kuuden prosentin korko tuosta määrästä; että äskonmainitut, tilain metsästä ennen tehdyt kaupat tulisivat kumotuiksi, jos puheenaolevalle kauppasopimukselle saataisiin asianomainen vahvistus ja semmoinen lupa että osakeyhtiö sen perusteella voisi ryhtyä metsää hakkaut tamaan ja päivodättämään, mutta että, jos kauppasopimukselle syystä tai toisesta ei saataisi vahvistusta tahi se nuista syistä kumontuisi ja joutuisi mitättömäksi taikka metsän hakkautta, miseen ei saataisi sellaista lupaa, että siitä heti voitaisiin ruveta puita vedättämään, tilain metsistä ennen tehdyt välikirjat ja kauppasopimuksel jäisivät kaikin puolin voimaansa ja olisivat noudatettavat; kuin myöskin että osakeyhtiöllä oli oikeus myyjien nimessä mutta omalla kustannuksellaan koettaa oikeudenkäynnillä tahi muilla keinoin saada ne jakokantalaiset, jot ka eivät suostunut tuokon kauppaan, pakotetuiksi hyväksymään sen Tämän johdosta olevatkin useat niistä tilallisesta, jotka olivat lehneet juuri korrotun kauppasopimuksen osakeyhtiön kanssa. Kuusamon pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatineet muita 4 lakilkan jakokunnan osakkaita ulos tettaviksi hyväksymään kauppasopimuksen, mutta. Kihlakunnanoikeus oli 13 päivänä Kesäkuuta 1902 julistetulla päätöksellä, jonka Hovioikeus oli vahvistanut tuomiolla 2 päivältä Heinäkuuta 1904, hyljännyt sanotun vaati muksen. Samosen tilallisten sen jälkeen vuonna 1905 Oulun läänin Kuvernöö riltä anottua, että heidän ja osakeyhtiön välinen kauppasopimus 27 päivälta Marraskuuta 1900 vahvistettaisiin olevat ylläsanotun jakokunnan osakkaat Kuvernöörille annetussa kirjoituksella 6 päivältä Kesäkuuta 1906 pyytä neet, että äskenkerrottu anomus jätettäi 231
siin huomioonottamalla ja jakokuntalaisille annettaisiin lupa asianomaisella metsänhoitovirkamiehellä leimaattaa kaikki jakokunnan metsissä löytyvät tuoret pitäjät ja kuuset, jotka 6 metrin korkeudella maasta kuvun päältä täytti vät vähintään 22 1/2 senttimetriä, kuin myöskin että sama metsänhoitovirkamies määrättäisiin myymään puheenalaiset puut julkisella huutokaupalla ja että saadut rahat talletettaisiin Oulun lääninrahastoon sieltä asianomaisille maanomistajille määräysten mukaan jaettaviksi; ja oli Keisarillinen Senaatti, jonka ratkaistavaksi Kuvernööri ole alistanut asian, 20 päivänä Lokakuuta 1906 jättänyt useensanotun kauppasopimuksen vahvistamalla sekä katsonut hyväksi, mitä kruunun tiloihin tuli, suostua Alakitkan jakokuntalaisten äskenkerrottuun yhteiseen anomukseen ehdolla että myytäviksi loimattaisiin ne puut, jotka 1.3 metiin korkoudella maasta lukien kuoren päältä täyttivät 30 senttimetriä tahi enemmän, ja että huutokauppa muuten toimitettäisiin noudattamalla. Keisarillisen Ikaalin siinä suhteessa antamia määräyksiä. Sillemmin olikon Alakilkan jakokunnan yhteismetsästä myyty Tahanomistaja Emil Granjettille 17/5528 puuta 3 markan 25 pennin, toiminimile N. Rusanoffille v. Pojalle 14,079 puuta 2 markan 75 pennin sekä Ytterst fors Tråvaru Aktiebolag nimiselle osakeyhtiölle 158,800 puuta 3 markan 15 pen. nin hinnasta rungotta, joten keski hinta runkoa kohti oli ollut vähän päälle 3 markan 7 penninJuho Eemil Kivilahdelle ja hänen myöläpuolilleen toimitetun haasteen nojalla on tämän jälkeen tarjakka Tävaru Aktiebolagen puolesta mainitussa Kihlakunnanoikeudessa vaadittu että, koska Juho Eemil, Kaarle Herman ni ja Kustaa Heikki Kivilahti allekirjoittamalla kauppasopimuksen 27 päivältä Marraskuuta 1900 olivat myöntä neet ylläkerotut heidän talonsa metsää koskevat kaupat oikeiksi ja hakkuusi keuden metsään osakeyhtiölle kuuluvaksi, mutta siitä huolimatta olivat ker232
rotulla tavalla omaksi hyödykseen, myymällä metsän toistamiseen muille, riistäneet osakeyhtiöllä tilaisuuden hyväksensä käyttää hankkimaansa oikeutta ramaan metsään, Juho Emil Kiedahti ja hänen myöläpuolensa velvodettaisiin suorittamaan osakeyhtiölle korvauksiksi niistä SS740 puusta, mitkä osakeyhtiö Heinäkuun 22 päivänä 1890 tehdyn välikirjan nojalla olisi ollut oikeutettu saamaan Alakitkan jakokunnan yhteimetsästä, 3 markkaa 7 penniä puulla eli yhteensä 2081 markkaa 80 penniä kakoineen; minkä ohessa osakeyhtiön puolesta on anottu korvausta sen oikeudenkäyntikuluista. Asiasta kuulusteltuina ovat Juho Eemil Kivilahti ja hänen asiakumppaniusa anoneet kannetta hyljättäväksi Kihlakunnanoikeus on 2 päivänä Heinäkuuta 1913 julistamallaan päätöksella siinä mainituilla perusteilla kyljännyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Karjakka Trävaru Aktiebolag oli vetenmalla saattanut jutun, on 20 päivänä Elokuuta 1914 antanut tuomion asiaan, ja koska kysymyksessä olevalla kauppa kirjalla 5 päivältä Maaliskuuta 1889, jotä tehtäissä isoajakoa ei vielä oltu tä mitettu Alakitkan jakokunnassa, oli myyty puita hakattavaksi jakokunnan yhteisestä metsästä ja kauppakirja siis, ollakseen pätevä, edellytti kaikkien ja kokuntalaiston suostumusta puiden hakkaamiseen; koska Juho Emil, Kustaa Heikki ja Kaarle Hermanni Kivilahti ynnä useat muut jakokunnan osakkaat, tehtyään Varjakka Trävaru Abtiebolagen kanssa edellämainitun sepimäskirjan 27 päivältä Marraskuuta 1900, jolla oli jakokunnan metsästä myyty samallaisia puita kuin ylläsanotul la kauppakirjalla ja jossa oli määrätty muun maalla, että vieläsanottu, osakeyhtiölle sillä välin siirretty kauppakirja oli katsottava kumotuksi, jos sopimuskirjalle saataisiin asianomainen vahvistus, ovat koittaneet oikeudenkäynnellä saada niitä jakokunnan talono mistajia, jotka eivät olleet sopimuskirjaa allekirjoittaneet, pakoletuiksi hy233
väksymään sen, mutta heidän siitä ajamansa kanne oli hyljätty sekä Keisarillinen Senaattikin sittemmin 26 päivänä Lokakuuta 1906 oli, mitä jakokunnassa oleviin kruununtiloihin tuli, jättänyt sopimuskirjan vahvistamalla; ja koska näin ollen myöskin oli katsottava ulvitetyksi, että oli mahdotonta saada kaikkien jakokunlalaisten suostumusta 5 päivänä Maaliskuuta 1889 tapahtuneen metsankauppaan, joka siis Syyskuun 3 päivänä 1886 annetun Metsäläin 5 SS:n mukaan oli rauennut; senvuoksi, ja kun tähän nähden Juho Emil Kustaa Heikki ja Kaarle Hermanni Kivilahti olivat ollut oikeutetut yhdessä kaikkien muiden jako kunnan talonomistajain kanssa ja Wilrasillisen Senaalin kruununtilojen puolesta siihen antamalla suostumuksella myymään muille puita jakokunnan yhteisestä metsästä, on Hovioikeus jattänyt asian sen loppupäätöksen varaan, johon. Kihlakunnanoikeus oli johtunut, samalla kuitenkin oikeuttaen osakeyhte on eri oikeudenkäynnillä hakemaan lakaisen mitä 5 päivänä Maaliskuuta 1889, oikeastaan 22 päivänä Heinäkuuta 1892 tehdyssä kauppakirjassa sovitasta kauppahinnasta oli suoritettu Hovioikeuden tuomion on osakeyktiä Varjakka Tråvare Aktiebolag anonut muutosta perustelmalla, johon Juho Emil Kivilahti ja hänen myöläpuolensa ovat vastaneet Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jätun ja katsoo, ettei Värjakka Trävaru Aktiebolag ole entlänyt syytä muut taa. Hovioikeuden tuomiola, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Varjakka Trävaru Aktie belag suorittamaan Juho Emil Kivilahdelle ja hänen myöläpuolilleen, heillä julan vuoksi täällä olladen kulujen korvaukseksi, kahdeksankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset naidattakoot "Keisarillinen Suomen. Senuolli. Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K R Helanen K. Auer. . Thesleff. 234
Helmikuun 16 päivänä 1916 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa korvausjutussa, jossa ovat Karjakka Tråvaru Aktiebo lag niminen osakeyhtiö, Oulun kaupungista, hakijana sekä Talollinen Iisakki Takkunen eli Takkula, Kuusamon pitäjän Alakilkan kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosas tossa 16 päivänä Helmikuuta 1916 Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt julun kirjat ja niis tä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Kauppakirjalla 16 päivältä Joulukuuta 1891 olivat Iisakki Taltunen ynnä hänen isänsä Talollinen Johan Petter Takkula eli Kurtti sekä veljensä Talollinen Antti Takkula Johan omistaja John Nordbladille myyneet kaikki omistamaansa Takkulan 1/8 manttaalin verotaloon No 34 Alakitkan kylässä kuuluLäsnä: W. A. - J. P. - R. H. - K.t. C. P. 233 No 317 Pag. 177 R. D. 1914.
vat ja nykyisten rajain sisällä löytyvät sahatuksiksi kelpaavat män nyt ja kuuset, jotka 12 kyynärän korkeudella täyttivät läpimitaten vähintäin 16 kalutuumaa, ehdolla muun muassa, että ollut olivat otettavat kymmenen vuoden kuluassa siitä kuin kaikki kruununtilat flakettan jakakunnassa oli ostettu perinnöksi ja oikeus metsän hakkuuseen oli saavutettu sekä että myyjät, jos he toimisivat niin että ostaja menetti oikeutensa myytyyn metsään olivat velvolliset maksa maan takaisin nostamansa kauppasumman korkoineen sekä suorit tamaan ostajalle vahingonkorvaukseksi kolme markkaa jokaisesta metsässä olevasta yllämainitun mitan täyttävästä puusta. Sittenkuin sanottu hakkanoikeus oli luovutettu osakeyhtiölle tarjakka Trävaru Aktiebolagille oli suuri osa Alakitkan jakokunnan osakkaita niiden joukossa myöskin Iisakki Takkunen edellämainitun talono suuden sellaisena omistajana, tehnyt osakeyhtiön kanssa 27 päivänä Marraskuuta 1900 kauppasopimuksen, jolla mainitut jakokuntalaiset olivat osakeyhtiölle myyneet ja luovuttaneet jakokunnalle väliaikaisesti jaetusta metsästä kaikki terveet männyt ja kuuset, jotka 7 metrin korkeu della läpimitäten täyttivät 25 senttimetriä ja sitä suuremmat, ehdolla muun muassa että osakeyhtiön tuli maksaa jokaisesta mitan täyttävästä puusta 2 markkaa 25 penniä; että koska suuremmalta osalta jakokuntaan kuuluvia tiloja oli näitten manttaalin mukaan kauppaan sisältyvä metsä jo ai kaisemmin myyty Sahanomistaja Nordbladille ja Koneuli Leonard Andelin nuoremmalle sekä välikirjat näista metsäkaupoista, josta vastaan jo oli nästettu raho ja oli siinetty osakeyhtiölle, tämä oli oikeutettu ensi makuerästä kantamaan ja kuittaamaan tullekin tilalle tulevasta 236
rahaosasta niin paljon kuin talon metsää vastaan ennakolta oli maksettu ynnä 6 prosentin korko tuosta määrästä; että äskenmainitut tilain metsistä ennen tehdyt kaupat tulisivat kumotuiksi, jos puheenaolevalle kauppasopimukselle saataisiin asianomainen vahvistus ja semmoinen lupa, että osakeyhtiö sen perusteella heti voisi ryhtyä metsää hakkauttamaan ja poisvedättä mään, mutta että, jos kauppaso pimukselle syystä tai toisesta ei saataisi vahvistusta tahi se muista syistä kumontuisi ja joutuisi mitättömäksi taikka metsän hakkauttamiseen ei annettaisi sellaista lupaa että siitä heti voitaisiin ruveta puita poisvedättämään tilain metsistä ennen tehdyt välikirjat ja kauppasopimukset jäisivät kaikin puolin voimaansa ja olisivat noudatettavat; kuin myöskin että osakeyhtiöllä oli oikeus myyjäin nimessä mutta omalla kustannuksellaan koettaa oikeudenkäynmillä tai muilla keinoin saada ne jakokuntalaiset, jotka ei vät suostuneet tuohon kauppaan. pakotetuiksi hyväksymään sen. Tämän johdosta olivatkin useat niis tä tilallisista, jotka olivat tehneet kerrotun kauppasopimuksen osakeyhtiön kanssa, Kuusamen pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vaatineet muita Alakthan jakakunnan osakkaita velvoitet taviksi hyväksymään kauppasopi muksen mutta Kihlakunnanoikeus oli 13 päivänä Kesäkuuta 1902 julistetulla päätöksellä, jonka Hovioikeus oli vahvistanut tuomiolla 2 päivältä Heinäkuuta 1904, hyljännyt sanotun vaatimuksen. Samojan tilallisten sen jälkeen vuonna 1900. Oulun läänin Kuvernööriltä anot tua, että heidän ja osakeyhtiön välinen kauppasopimus vahvistettaisiin olivat ylläsanotun jakokun nan osakkaat Oulun läänin Kuvernöörille annetussa kirjoituksessa 6 päivältä Kesäkuuta 1906 pyytä237
neet, että äskenkerrottu anomus jätettäisiin huomioon ottamalta ja jakokuntalaisille annettaisiin lupa asianomaisella metsänhoitovirkamiehellä leimanttaa kaikki jakokunnan metsissä olevat terveet petäjät ja kuuset, jotka 6 metrin korkeudel la maasta kuoren päältä täytti vät vähintäin 22 1/2 senttimetriä kuin myöskin että sama metsän hoitovirkamies määrättäisiin myymään puheenalaiset puut julkisella huutokaupalla ja että saadut rahat talletettaisiin Oulun lääninrahastoon sieltä asianomaisille maanomistajille määräysten mukaan jaettaviksi; ja oli Keisarillinen Senaatti, jonka ratkaista vaksi Kuvernööri oli alistanut asian, 26 päivänä Lokakuuta 1906 jättänyt useinsanotun kauppaso pimuksen vahvistamatta sekä katsonut hyväksi, mitä kruununtiloihin tuli suostua Alakitkan jakokuntalaisten äskenkerrottuun yhteiseen anomukseen ehdolla että huutokauppa toimitettaisiin noudat tamalla Keisarillisen Senaatin siinä suhteessa antamia määräyksiä. Sittemmin oli Alakitkan jakokunnan yhteismetsästä myyty Sahanomistaja Emil Granfeltille 175,525 puuta 3 markan 25 pennin, toiminimelle N. Rusanoffille i Pojalle 184079 puuta 2 markan 75 pennin sekä Ytterstfors Trävaru Aktiebolag nimiselle osakeyhtiölle 138,800 punta 3 markan 18 pen. nin hinnasta rungalta joten keskihinta rinkoa kahti oli ollut vähän päälle 3 markan 7 penninSisakki Takkuselle toimitetun haasteen nojalla on tämän jälkeen Sarjakka Trävaru Ahtiebolagin puolesta mainitussa Kihlakunnanoikeudessa vaadittu että koska Iijakki Takkunen allekirjoittamalla kauppasopimukset 16 päivältä Joulukuuta 1891 ja 27 päivältä Marraskuuta 1900 oli myöntänyt ne noudatettaviksi, mutta siitä huolimatta oli omaksi hyödykseen myymällä talon metsää toistami238
seen muille viistänyt osakeyhtiöltä tilaisuuden hyväkseen käyttää hankkimaansa oikeutta samaan metsään, Iisakki Takkunen velvoitettaisiin suorittamaan osakeyhtiölle korvaukset si niistä 1740 puusta, mitkä osakeyktiö 16 päivänä Joulukuuta 1891 tehdyn kaupan nojalla olisi ollut oikeutettu saamaan Alakilkan jako kunnan yhteismetsästä, 3 markkaa. 7 penniä suulta eli yhteensä 26,831 markkaa 80 penniä korkoineen, sii tä kuitenkin vähennettyä äskenmainitussa kaupassa sovitun hinnan maksamatta oleva osa 400 markkaa; minkä ohessa osakeyhtiön puolesta on anottu korvaista sen oikeudenkäyntikuluista. Asiasta kuulusteltuna on Iisakki Jakkunen anonut kannetta kyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus on 2 päivä nä Heinäkuuta 1913 julistamallaan säätöksellä siinä mainituilla perusteilla hyljännyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi tarjakka Trävaru Aktiebolag oli vetoa malla saattanut jutun on 20 päivänä Elokuuta 1914 antanut tuomion asiaan; ja koska kysymyksessä olevalla kauppakirjalla 16 päivältä Joulukuuta 1891, jota tehtäessä isoajakoa ei vielä oltu Alakitkan jakokunnassa toimitettu, oli myyty puita hakattavaksi jakokunnan yhteisestä metsästä ja kauppakirja siis, ollakseen sätevä, edellytti kaikkien jakakuu talaisten suostumusta puiden hakkaamiseen; koska Iisakki Jakkunen ynnä useat muut jakokunnan osakkaat, tehtyään tarjakka Trävaru Aktiebolagin kanssa edellämainitun sopimuskirjan 27 päivältä Marraskuuta 1900, jolla oli jakokunnan metsästä myyty samallaisia puita kuin kauppakirjalla 16 päivältä Joulukuuta 1891 ja jossa oli määrätty muun muassa että vieläsä nottu Karjakka Trävaru Ahtiebolagille sillä välin siirretty kauppakirja oli katsattava kumatuksi, jos sopimuskirjalle saataisiin a239
sianomainen vahvistus, olivat koetta neet oikeudenkäynnillä saada niitä jakakunnan talonomistajia, jotka eivät olleet sopimuskirjaa allekirjoittaneet, pakotetuiksi hyväksymään sen, mutta heidän siitä ajamansa kan ne oli hyljätty sekä Keisarillinen Senaattikin sittemmin 26 päivänä Lokakuuta 1906 oli, mitä jakokun nassa oleviin kruununtiloihin tuli, jättänyt sopimuskirjan vahvistamalta; ja koska näin ollen myöskin oli katsattava selvite tyksi, että oli mahdotonta saada kaikkien jakakuntalaisten suostumusta 16 päivänä Joulukuuta 1891 tapahtuneeseen metsänkaup paan, joka siis 3 päivänä Syyskuuta 1886 annetun Metsäläin SS: SS:n mukaan oli rauennut; sen vuoksi ja kun tähän nähden Iisakki Takkunen oli ollut oikeutettu yhdessä kaikkien muiden ja kohunnan talonomistajain kanssa. ja Keisarillisen Senaatin kruunun tilojen puolesta siihen antamalla suostumuksella myymään muitle puita jakokunnan yhteisestä metsästä, on Hovioikeus jättänyt asian sen loppupäätöksen vasaan, johon Kihlakunnanoikeus oli johtunut, sekä velvoittanut tarjakka Trävaru Aktiebolagin viidelläkymmenellä markalla korvaa maan Iisakki Takkusen kulut Hovioikeudessa; minkä ohessa Hovioikeus on oikeuttanut osa keyhtiön eri oikeudenkäynnullä hakemaan takaisin mitä 16 päivänä Joulukuuta 1891 tehdyssä kauppakirjassa sovitusta kauppahinnasta oli suoritettu Hovioikeuden tuomioon on osakeyhtiö Värjakka Trävaru Attiebolag anonut muutosta perustelmalla, johon Iisakki Takkunen on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Karjakka Träväru Aftiebolag ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomio240
ta, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Varjakka Tavaru Ähtiebolag suorittamaan Iisakki Takkuselle, hänellä jutun vuoksi täällä olleiden kulujen korvaukseksi, kahdeksankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Helanen K. Auer. K. R. Helanen K. Auer. E. Tredleff Helmikuun 16 päivänä 1916. Keisarillisen Suomen Senaalin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa korvausjutussa, jossa ovat tarjakka Tävara Aktiebolag niminen osakeyhtiö, Oulun kaupungista, hakijana sekä Talollinen Jaakko Särkelä eli Hannula, Kuusamen pitäjän Alukitkan kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 16 päivänä Helmikuuta 1916. Keisarillinen Senaulli on itselleen sittelyttänyt jutun kirjat ja niistä mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää Kauppakirjalla 15 päivältä Joulukuuta 1892 oli Jaakko Tärkelä myynyt Kenneli Leonard landelinille, nuoremmalle, kaikki omistamaansa Turkelan 1/12 manttaali seen verotaloon, No 44 - elakitkan kylässä, kuuluvat ja nykyisten rajain sisällä löytyvät sahalukeiksi kelpaavat mannyt ja kuudet, jotka / metun lu senttimetun eli 12 kyynärän korkeudella täyttevät lapimitäten vähenläen 24 3/4 vallemetnä eli 10 kalakimaa, ehdolla muun muassa, että puut läsnä: H. A. J. P. - R. H. K. A E. Thesleff 21 No 318 Pag. 178. R. B. 1914.
livat dettavat kymmenen vuoden kuluensa siitä kuin kaikki kruununtilat. Ala kilkan jakokunnassa oli ostettu perinnöksi ja oikeus metsän hakkuunen ole saavu tettu sekä että myyjä, jos hän toimisi niin että ostaja menetti oikeulensa myytyyn metsaan, oli velvollinen maksettun takaisin nostamansa kauppasumman korkeineen sekä suorittamaan ostajalle vahingonkorvaukseksi kolme markkaa jokai nesta metsässä olevasta yllämainitun milan täyttävästä puusta. Sittenkuin sanottu hukkanoikeus oli luovutettu osake yhtiölle harjakka Toivanu Aktiebolagille oli suuri osa Alakilkan jakokunnan osakkaila, niiden joukossa myöskin Jaakko Särkelä, 27 päivänä Marraskuuta 1900 tehnyt osakeyhtiön kanssa kauppa opimuksen, jolla mainitut jakekunta lainet olivat omkeyhtiölle myyneet ja luovuttaneet jakokunnalle väliaikaisesti jutusta metsästä kaikki tervat män nyt ja kuuset, jotka 7 metun korkon della läpimitalen täyttivät 25 senttimetriä, ja sitä suuremmat, ehdoilla muun muassa, että osakyhtiön tuli maksaa jokaisesta mitan täyttävästä. puusta 2 markkaa 25 penniä; että koska suuremmalta osalta jakokuntaan kuuluvia tiloja oli näitten manttaalin mukaan kauppaan sisälleva metsä ja aikäisemmin myyty Konneli Candelinille ja Tuhanomistaja J. A. Nordbladille sekä välikirjat noista metsäkaupoista joita vastaan jo oli nostettu rahoja, oli siirretty osakeyhtiölle, tämä oli oikeutettu ensi maksuerasta kantamaan ja kuittaamaan kullekin tilalle tulevasta rahaosasta niin paljon kuin talon met sää vastaan ennakolla oli maksettu ynnä kuuden prosentin korko tuosta määrästä; että askonmainitut, tilain melnistu ennen tehdyt kaupal tulisivat kumoluiksi, jos puheena olevalle kauppasopimukselle saataisiin asianomainen vahvistus ja semmoinen lupa että osakeyhtiö sen perusteella voisi ryli tyä metsää hakkauttamaan ja poisvedättämään, mutta että, jos kauppaso pimukselle syystä tai toisesta ei saa taisi vahvistusta laki se muista syislä kumoutuini ja joutuisi mitättömäk222
si taikka metsän hakkauttaminen ei annettaisi sellaista lupaa että siitä heti voitaisiin ruvela puita poisvedättämään tilain metsistä ennen tehdyt välikirjat ja kauppasopimukset jaisivät kaikin puolin voimaansa ja olisivat noudatettavat; kuin myöskin että osakeyli tiöllä oli oikeus myyjäin nimessäaulta omalla kustannuksellaan koettaa oi keudenkäynnellä toi muilla heinein saada ne jakokuntalaiset, jotka eivät suostunut tuohon kauppaan, pakotetuiksi hyväksymään sen. Tämän johdosta elivatkin ovat niistä tilallisista, jot ka olivat tehneet vastakvertun kauppa sopimuksen osakeyhtiön kanssa, Kuusa mon pitäjän käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa vuotineet muita Ala kilkan jakokunnan osukkaita velvoi tettaviksi hyväksymään kauppasopimuksen, mutta Kihlakunnanoikeus eli 1. päivänä Kesäkuuta 1902 julistetulla päätöksellä, jonka Hovioikeus eli vahvistanut tuomiolla 2 päivältä Heinä kuuta 1904, kyljännyt sanotun vaati muksen. Tumojen tilallisten sen jälkuin vuonna 1905 Oulun läänin Kuvernööriltä anottua, että heidän ja osake yhtiön välinen kauppasopimus vahvistettaisiin olivat sanotun jakokunnan osakkaal Kuvernöörille annetussa kirjoituksessa 6 päivältä Kesäkuuta 1906 pyytäneet, että äskenkerrettu anomus jälelläi siin huomionottamalla ja jakokunta laisille annettaisiin lupa asianomaisella metsänhoitovirkamiehellä bemaattaa kaikki jakokunnan metsissä olevat tuveet pitäjät ja kuuset, jotka 6 metrin koskaudella maasta kuoren päällä täytlivat vähintäin 22 1/2 senttimetuä, kuin myös että sama metsänhoitovirkamies määrättäisiin myymään puheenalaiset puut julkinella huutokaupalla ja etlä saadut rahat talletettainen Oulun lääninrahastoon sillä asianomaisille maanomistajille määräysten mukaan jaittaviksi; ja oli Keisarillinen Senaatti, jonka ratkaistavaksi Kuvernöö si oli alistanut asian 26 päivänä lokakuuta 1906 jättänyt useinsanotun kauppasopimuksen vahvistamalla sekä katsonut hyväksi mitä kruununtiloi243