Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
vid och Knut Walfrid Cajander, att Karolina Sofia Cajander kunde tillerkännas rätt att derför uti redovisningarna för Oskar Arvid och Knut Walfrid Cajan. der beräkna sig något arvode; och har Karolina Sofia Cajander i öfrigt af Hofrätten känts skyldig att till Sjökapte. nen Gähnström i ersättning för hans umgälder i målet vid Rådstufverätten utgifva tvåhundra femtio mark. Uti Hofrättens dom har Karolina Sofia Cajander i underdånighet sökt ändring medelst ingifven deduktion, den Sjökaptenen Gahnström i föreskrifven ordning bemött; hvarefter Karolina Sofia Cajander, jemlikt Kejserliga Senatens uti protokollsutdrag för den 9. November 1900. meddelade föreskrift, hit ingifvit särskilda af henne i den underdåriga ändringsansökningen åbero. pade, till ifrågavarande redovisnin. gar hörande verifikater. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner skäl icke vara anförda till vidare ändring i Hofrättens förenämnda dom, än att, enär de omständigheter Sjökaptenen Gabnström i förestående måtto framhållit till stöd för sitt yrkande, att Ryslagaremästaren Cajander måtte förklaras icke hafva varit berättigad till vedergällning för handhafvandet af ifrågakomna förmynderskap, icke kunna betaga Cajander den rätt till slik godtgörelse han annars lagenligen haft och Kejserliga Senaten, med hänsyn jemväl till hvad förberörda varfikäter innehålla, pröfvar skäligt fastställa den årliga ersättningen för Oskar Arvid Cajanders underhåll och vård jemväl för tiden från den 30 April 1881 till den 1 November 1875. till sexhundra mark Karolina Sofia Cujander berättigas att i de nya redovisningar, hvilka hon af Domstolarna ålagts afgifva, beräkna sig till godo ej mindre i nästnämndt afseende för sagde till sexhundra mark om året i stället för hvad henne i ofvanstående måtto för året tillerkänts än det arvode för förvaltningen af förmynderskapen Rådstufvurätten medgifvit deremot kommer vid Hofrättens dom i allt öf
rigt att bero, dock sålunda att det åligger Karolina Sofia Cajander att vid det af Domstolarna föreskrifna äfventyr till Sjökaptenen Gahnström afgifva de nya, rättade redovisningarna före utgången af nästkommande Juni månad. Ort allesom vederbör, till underdånig efterrättels Sönder 1 Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senat för Finland: Herr Rosenius. Annit Forsman. Herr. Rosenius. Emt Forsman. A; J; Worslin. Andersin. Tingo till Den 26. Januari 1901 J. Hans. Kejserlige Majestäts i Hägme nämn Dess Senats för Finland dom uti ettpå nedsatt sessionsskilling, från Åbo Hofrätt inkommit mål emellan Bonden Karl August Braskim, från Bex by i Sibbo socken, sökande, och förre Bonden Gustaf Adolf Malmström, från samma by, svarande, angående utbe kommande af sytning: Iifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justilie Departement, i Helsingfors den 26. Januari 1901. Köpeliga Senaten här låtit handlingarna i målet sig föredragas och af lem inhemtat följande: Medelst afhandling den 5 Juli 1889. hvar Karl August Boxströms fader Bonden Johan Fredrik Boström till Karl August Boxström och dennes hustru Bata Johanna Boxström försålt en tredje del af Johans skattehemman i nämnda by mot, bland annat, följande vilkor, nämligen: att hvarje af Johan Andoch Berstiöms öfriga fem barn i uttesen erhille teutusen mark, som till tunne af dem borde utäggas på i afhandJa Ej - ä. F. J. E. H. A. B. f.  sex - S. H- Ef A 11: 85 25 Pag 44. R. G. 1900
lingen angifven tid, men att den sönerne Johan Fredrik och Otto Albert Petterström hvilka bägge voro till myndig ålder komne, nen döstumme, tillbörande utlösen borde hemmanet räntegritt innestå, med att lesse finge tillgodonjuta de dem i andra och tredje punkterna af afhandlingen tillförsäkrade förmåner samt att vid deras led nästsagda utlösen för att framlid qväistannade i fastigheten; att, enligt andra punkten af afhandlingen, sönerne Johan Fredrik och Otto Albert Beaskom berittigades under sin lifstid qvarllefva å lägenheten samt, emot skyldigheten att vakställa vanligt arbete till densammas nytta, erhålla full uppehälle och Turs hilda andra närmare angifna förmåner; äfvensom att, jemlik afhandlingens tredje pundet, säljaren Johan Fredrik Abraham för sin återstående lifstid erhölle, bland annat nedannupptagne sytning, som borde förskottsvis utgifvas den 1 November hvarje år, nemligen: sex tunnor råg, en half tunna koon, tre tunnor hafve, tio kappar ärter, sex tunnor potatis, tre lispund rågmält, sex skålpund humle, åtta lispund nölkött, fyra lispunet fläsk, lax lispund saltad strömming, en half lämna kaksäll, ett lispund kaffe, och lika nycket socker, ett lispund eikonier eller, saa kannor bränvin, tjugusex skålpund blodtokoll, trehundra lispund hö, fyra parmar bom, etthundra lispund köpelds och sanästor agnar samt särskilda klädespersed år och sköplagg, hvarjemte i samma tredje hänkt af afhandlingen föreskrifvits, att de den omnämnda sytningsförmånena, med endantag af klädesperodlarna och skoplagen, efter säljaren Johan Fredrik Boxtrens död skulle tillfalla hans ofvanhenälde söner Johan Fredrik och Otto Attut Boxström, sålänge de funne för qvitt att å lägenheten qvarstanna, men i fall endera af dem eller bägge af en eller annan orsak derifrån afflyttade, skulte nämnda förmåner i förra fallet menshus till hälften och i senare händelsen helt och hållet bortfulla. Efter det Johan Fredrik Boxström den äldre den 27 Juni 1871 aflidit samt Gustaf Adolf Malmström af Häradsrätten i Sihto sakens tingslag genom 26
utslag den 5 April 1892 förordnats till förmyndare för Johan Fredrik och Otto Albert Boxström, har Gustaf Adolf Malmström låtit till 1849 års lagtima vinterting i nämnda tingslag instämma Karl August Badström samt vid Häradsrätten gekat, att emedan Karl August Boxström icke edat till Johan Fredrik och Otto Albert Boxström utgifva den dem enligt tredje punkten i förenämnda afhandling efter deras faders död tillkommande årliga sytningen, Karl August Boxström måtte förpligtas att ej mindre till Gustaf Adolf Malmström i hans lända egenskap utbetala sagda sytning för tiden från och med år 1892 till och med års 1899 efter äfHäradsrätten utsällande varden för de i sytningen ingående särskildta persedlarne jemte ränta å värdet för hvarje års sytning från den 1 November samma år, än framdeles i enlighet med bestämningarna i omordade afhandling till Johan Fredrik och Otto Albert Bekström utgifva sytning. I saken hörd har Karl August Bondström anmärkt, att Johan Fredrik och Otto Albert Borsliöm von till myndig ålder komne och endast med hänsigt till de ras ofvananlydda lyte, men icke för andra orsäker, sig till kjelp och biträde erhållit en förmyndare, utan att denne dock egde dem ochspordt eller mot deras vilja föra deras talan och inleda rättegångar, hvarföre och da Johan Fredrik och Otto Albert Baström enligt en af dem underskrifven, den 24 Februari 1849 dagtecknad skrift ogilla de och motsälle sig Gustaf Adolf Malmströms förevarande talan, Karl August Boström ansett Malmström åbo vara rätt kärande i målet samt förty undandragt sig vidare svaromål deri. Sedan Gustaf Adolf Malmström bemött nämnda invändning, har Häradsrätten medelst den 9. Mars 1899 afsagdt beslut härom offent sig, att alldenstund Häradsrättens förberörda utslag af den 5 April 1892 uttryckligen innehålls, att Gustaf Adolf Malmström blifvit till för myndare för Johan Fredrik och Otto Abert Boxström förordnad, med skyldighet för Malmström att desses rätt och bästa vid alla förefallande tillfällen no87
ra bevaka, fördenskull och då vid sådant förhållande något afseende icke kunde fästas vare sig vid ofvannämnda af Johan Fredrik och Otto Albert Boxström undertecknade skrift eller vid Karl August Bonströms anmärkning derom, att Gustaf Adolf Malmström i förevarande sak icke eger att såsom förmyndare för Johan Fredrik och Otto Albert Boxström utföra talan, har Häradsrätten ålagt Karl August Boström att omedellart träda i svaromål uti hufvudsaken, om han önskade af slik förmän sig begagna; emot hvilket beslut Karl August Boskom anmäll missnöje I afseende å hufvudsakligt genmäle har Karl August Boxström härå framhållit, att Johan Fredrik och Otto Albert Beström enligt bestämningen i andra punkten ef ifrågavarande afhandling vore berättigad ett till sin död qvarns å lägenheten och derstädes emot verkställande arbete åtnjutu, förutom särskilda andra förmåner, fritt uppehälle, hvilket allt noggrant kommit dem till del, men att med sagda afhandling ingalunda åseftats, att de derutöfver skulle erhålla den i tredje punkten af afhandlingen upptagna sytningen, enär de deri genom komme att i dubbel måtte åtnjuta underhåll från hemmanet; hvarjemte Karl August Böxström förklarat sig villig att låta Johan Fredrik och Otto Albert Bertström sjelfve välja om de önskade erhålla sitt upphälle å lägenheten enligt andra punkten af afhandlingen eller och utbekomma de i afhandlingens tredje punkt uppräknade sytningsförmånernaMedelst den 9 Mars 1899 afkunnadt utslag har Häradsrätten i saken slutligen utlåtit sig, att emedan utaf emordade af handling af den 5 Juli 1889. fängelse, att Johan Fredrik och Otto Abel Rustström mot det att deras andelar af den för en tredjedel af Johans hemman betingade utlösen finge i hemmanet räntefritt innestå, borde tillgodonjuta de dem uti anhu och tredje punkterna af afhandlingen tillförsäkrade förmånerna, hvaremot vid de ras död deras andelar af sagda utlösenför att framtiel qvarstannade i fastigheten, ty och då tredje punkten af sålda afhandling innehölle, att de deri upptagna sytningsförmånerna borde, med undantag af klä
desversedlarna och skoplaggen, efter säljaren Johan Fredrik Beaströms död tillfalla sönerne Johan Fredrik och Otto Albert Basköm så länge de funne för godt att å lägenheten qvarnstanna, men icke utrenas kunnat, att derigenom det dem i andra punkten af samma kontrakt under deras lifstid emot förrättande af arbete till gårdens nytta tilldelade frånuppehälle å gården äfvensom särskilda andra i samma punkt omnämnda förmåner skulle dem frångå, har Häradsrätten, med godkinnande af Gustaf Adolf Malmströms i målet utförda talan, ålagt Karl August Bocken att framdeles tillhandahålla Johan Fredrik och Otto Albert Boxström ej mindre de dem i andra punkten af frågavarande afhandling tillförsäkrade förmåner, än och den i afhandlingens tredje punkt omnämnda sytning med de undantag, samma punkt jemväl angåfve, äfvensom att, emot behörigt qvitto, till Gustaf Adolf Malmström i dennes förenämnda egenskap utgifva de Johan Fredrik och Otto Albert Boxström enligt sagda tredje punkt tillbörande, men icke erlagda sytningsförmånerna och att således för hvart och ett af åren 1892 till och med 1899. till Malmström utgifva sex tunnor råg, en half tunna korn, be tunnor hafve, tio kappar ärter, sex tunnor potatis, tre lispund rågmalt, sex skälpund humle, åtta lispund nötkött, fyra lispund fläsk, sex lispund saltad strömning, en half tunna koksall, ett lispund kaffe, ett lispund socker, att lispunder oikemrätter, sex kunna brämin, tjugusex skälpund bladtobak, trehundra lispund hö fyra parmar halm, etthundra lisspund hufredoss och sex mäller agnar, antingen i sjelfva varan eller i penningar, beräknade enligt följande värden: för en tunna råg sjutton mark, för en tunna komfjorton mark, för en tunna hafve nio mark, för en kappe ärter sjuttio penni för en tunna potatis fyra mark, för ett lispund rägmält två mark femtio penni, för ett skålpund humle sextio penni, för ett lispund nötkett fyra mara, för ett lispund fläsk åtta mark, för att lispund saltad stemning en mark, för n tunna koksalt fem mark, för ett lispund kaffe femton mark, för ett 29
lispund socker åtta mark femtio penni, för ett lispund eikerier eller fyra mark, för en kanna bränvin tre mark femtio penni, för ett skålpund bladtolak sjuttio penni, för ett lispund hö fyratio penni, för en parm halm sex mark, för ett lispund kapelers tjugu penni och för en målla agnar fem tio penni, med ränta derå, beräknad efter sex för hundra om året från den 1 November hvarje år. Emot Häradsrättens omförmälda utslag har Karl August Boxström erlagt vad och sin talan fullföljt medelst andringsansökning; derå Hofrätten uti dem den 30 December 1899 låtit bero vid Häradsrättens förberörda beslut och utslag, jemte det Karl August Boxström hänts skyldig att godtgöra Gustaf Adolf Malmström dennes i Hofrätten hafda umgälder med fyratio mark. Uti Hofrättens dom har Karl August Boxström i underdånighet anhållit om ändring medelst ingifven deduktion, som Gustaf Adolf Malmström i föreskrifven ordning bemält. Hvad sålunda förelupit och handlingarna vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande samt finner Karl August Boxström icke haf va anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken alltså kommer att förblifva, jemte det Karl August Boström kännes skyldig att till Gustaf Adolf Malmström i ersättning för hans umgälder i Kejserliga Senaten utgifva femtiofem mark. Ort alle, som rederbör, till underdånig efterrättelse länder. Hans Kejserliga Majestäts Högde nämnOch senat för Finland: E. Johansson J: Heikel. Johan Henricsson Lars Homén. Emot Törmän. A; Nummi. Andersin. 90
Den 29. Januari 1901. I Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senats för Finland dom uti ett, på nedsatt sessionsskilling, från Åbo Hofrätt inkommit fordringsmål emellan Arrendatorn John Bergh, från Kervo by i Thusby socken, sökande, samt Aktiebolaget Kirvo Tegelbruk, i samma by, uteblifven svarande: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Julitie Departement, i Helsingfors, den 29. Januari 1901. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet Sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande: Medelst skriftligt kontrakt af den 25. Augusti 1893. har Aktiebolaget Kirvo Tegelbrukåt Johan Bergh arrenderat bolagets andelar af Labbila kallade tredjedel af Humleberg berustade säteri i Öfverkervo by och Jussila benämnda tredjedel af Jokimus hemman i Nederkorvo by af Thusby socken, med undantag af det å nämnda lägenheters mark uppförda tegelbruket och dess egovomrade, på tio års tid, räknadt från den 1. November 1893. emot ett årligt arrende af 2,400. mark att halfårsvis beJde A. af N. - G. J. E. Bl. - J. N. L. W. E. J. A. SS: 107. Jag. 11. Rid. 1700.
talas med 1,200. mark den 1. Maj 1894. samt derefter med enahanda belopp hvarje den 1. November och 1. Maj under arrendetiden äfvensom för öfrigt emot vilkor bland annat: att bolaget hade rätt att utarrendera lägenheterna tillydande imnedementer och åtnjuta alla arrenden från redan utarrenderad mark, utom de derifrån utgående hjelpdagsverken, hvilka tillkomme arrendatorn; att honom ålåge underhålla byggnaderna i det goda skick, hvari de vid tillträdet emottagas, i hvilket afseende ett särskildt affattadt aftal angående bolaget åliggande reparationer skulle lånda till efterrättelse; att vid tillträdet syn komme att hållas till utredande af det skick, hvari husen, gårdena och fällen befunne sig; att arrendatorn icke finge försälja hö från egendomen, i fall icke tillgången blefve så riklig, att öfverskott uppstode till följe deraf att plats ej funnes för flere kor, och att bolaget, om arrendatorn af sådan anledning funne skäl att utvidga ladugården, förbunde sig att antingen sjelf uppföra nytt fähus med tidsenlig mjölkkommare eller inlösa ett af arrendatorn uppförande sådant efter värdering af gode män, då arrendet afträddes; samt att bolaget förbehållit sig att för tegelbrukets räkning från egendomen taga lera efter behof och att, om lera komme att tagas från jord, som vid tiden för kontraktets upprättande bebrukades som åker, eller från gödslad och besådd äng, som till större eller mindre del icke användes till betagt, arrendatorn borde erhålla sådan ersättning, som motsvarade minskningen i arrendets värde. Efter å Johan Bergh utverkad stämning har Aktiebolaget Korvo Tegellruk inför Häradsrätten i Thusby sockens tingslag den 8. April 1897. yrkat att, emedan Johan Bergh uraktlåtit att gälda det belopp af ofvanberörda arrende, som förfallit till betalning den 1. November 1896., John Bergli måtte förpligtas att till bolaget genast utgifva sagda arrendebelopp 1200. mark jemte ränta derå från nästnämnde dag Häröfver hörd har John Bergh väl med gifvit att ifrågakomna arrendebelopp vore 92
oguldet, men anfört, att John Bergh ansett sig vara tvingen att vägra vidare utbetalning af arrendet åt Aktiebolaget Kervo Fegelbruk af följande orsaker: att bolaget icke föranstaltat den i arrendekontraktet utlofvade synen till utredande af det skick, hvari lägenheternas hus, gården och fält ved tillträdet befunnit sig; att Johan Bergh, enär det å lägenhetena befintliga fähuset vore alldeles förfallet och ej inrynde så stort antal kreatur, som Bergh borde hålla för att kunna erlägga arrendet, i två års tid uppmanat bolaget att enligt dess i arrendekontraktet gjorda åtagande bygga nytt fähus, men att bolaget undandra git sig att fullgöra denna sin förbindelse och dock förbjudit Bergh att sälja något af det öfverflödiga höfvelret, samt ett bolaget, som enligt kontraktet vore berättigadt att af arrendelägenheternas mark till villatomter utarrenderå endast inpedementer och förbundit sig att ersätta John Bergh för den åker eller ängsmark bolaget tillegnade sig för lertägt, dels utarrenderat dels för lertägt intagit en ligt ett inlemnadt landtmätareinstrument nalles 3 23/1000. tunneland slik odlad mark äfvensom dessutom af odlingsbar skogsmark öfverlåtit ej allenast en villatomt af 1. 1/12. tunn lands vidd åt Majeriegaren Johan Adolph och till väg ett ungefärligen lika stort om rade åkerjord, utan ock särskilda bostadstomter åt bruksarbetare, utan att medgifva John Bergh någon ersättning derför. I anseende härtill har John Bergh anhållit att bolagets fordringsanspråk måtte förkastas, hvarhos Bergh på tagen genstämning yrkat: att varda befriad från gäldande af något arrende intill dess bolaget medelst syneinstrument utredde det skick, hvari arrendelägenheternas byggnader vid John Berghos tillträde af dem befunnit sig, på det att Bergh icke blifve förpligtad att aflemna husen i bättre skick än han dem emottagit; att bolaget måtte åläggas å arrendelägenheterna uppföra ett nytt tidsenligt fähus och Bergh förunnas skälig nedsättning i arrendeafgiften under de år, som förflöte innan det nya fähuset kunde begagnas, äfven som lemnas öppet att emellertid i det gamla fähuset hålla så många kor Pargh 93
med hänsyn till dess förfallna skick ansäge rådligt och att försälja det öfverblifvande fodret; att John Bergh måtte för klaras berättigad att i ersättning för den af bolaget till villatomter och lirtägt upptagna marken åtnjuta årlig nedsättning i arrendet från den 1. November 1893. efter beräkning af 5. mark för hvarje Bergh sålunda frångånget kappland mark; samt att boläget, enär en hästvändring vid rian med dertill hörande skjul samt bakugnen uti drängstugan varit så illa uppförda, att Bergh nödgats låta nedtaga och uppföra dem ånyo, blefve förpligtadt att ersätta Bergh, för den nya hästvanden gen med 120. mark 50. penni och för om murningen af bakugnen med 50. mark. Till genmäle å John Berghs genstämningstalan har Aktiebolaget Kirvo Tegelbruk anfört församligast: att bolaget af tillmötesgående ersätt John Bergh för vanhäfd, som Bergh under det första året han besuttit ifrågavarande arrendelägenheter påstätt hafva der förefunnits å utom annat hägnader och egor, men att bolaget icke kunnat godkänna Berghs först tre år efter lägenheternas emottagande gjorda nya obefogade ersättningsänspråk; att bolaget dock ännu år 1896. förklarat sig vara villigt att godkänna den syn, John Bergh velat hålla å arrendela genheternas åbyggnad för att få styrkt i hurudant skick husen vid afträdandet borde vara; att bolaget enligt arrendekontraktet icke vore pligtigt att uppföra nytt fähus, men att bolaget erbjudit sig att om Johan Bergh ville bygga ett nytt sådant hus, at honom utan ersättning öfverlemna den för ändamålet erforderliga mängd af tegel, sand och lera samt för öfrigt enligt bestämmelsen i arrende kontraktet vid arrendetidens utgång ersätta Bergh efter värdering; att bilaget icke till arrendetomter upplåtit någon odlingsbar mark, som gredan förut varit till sådant ändamål använd, hvarmot bolaget medgifvit sig hafva för dertagt upptagit de egöredder förenämnda ländtmätarenstrument vidhandengåfve och vore villigt att derför ersätta Bergh med 2. mark för hvarje kappland åkerjord och 1. mark för ett kappland annan 94
slags jord, dock med afdrag af de 54. 1/2. eller 55. 1/2 kappland, som tagits i anspråk efter hösten 1896., jemte det bolaget berättigat John Bergh att åtnjuta ärendet från alla de bergsklockar, hvilka efter den 1. November 1893. utarrenderats åt några bruksarbetare till bostadsplatser; samt att bötaget icke förbundit sig att å arrendelägenheterna vid John Berghs tillträde utföra andra reparationer än sådana, hvilka funnes uppräknade i en vid arrendekontraktets upprättande den 25. Augusti 1893. af bolaget utfärdad särskild skrift, uti hvilken dock icke vore upptagit ånyouppförande af förenämnda hästvandring och bäkugn, hvadan dessa arbeten åläge John Bergh på grund af hans skyldighet att underhålla byggnaderna å år rendelägenheterna. Sedan vittnesförhör i målet egt rum, har Häradsrätten, der parterne ömsesides gjort anspråk på ersättning för sina um gälder å rättegången och John Bergh vid kommande förberörda arbetarebostadstem ter förklarat sig utnöjas med att i ersättning för förlusten af desamma få uppbära det för dem betingade arrendet, medelst etslag, afkunnadt den 3. Februari 1899., förklarat utredt vara, att John Bergh uti den 23. Augusti 1895. belefvadt skriftligt kontrakt förbundit sig att för den åt honom derigenom till försäkrade arrenderättigheten till ifrågavarande lägenheter erlägga till Aktiebolaget Kervo Tegelbruk halfärsvis hvarje 1. Maj och 1. November ettusen tvåhundra mark samt att i sagda kontrakt, bland annat, föreskrifvits, att vid John Berghs den 1. November 1893. skeende emottagande af lägenheterna syn skulle föranstaltas till utredande af det skick, hvari husen å dem befunne sig, hvarjemte bolaget åtagit sig att, om John Bergh funne skäl att utvidga ladesgården, antingen uppföra nytt fåhus eller och vid arrendetidens slut efter gode mäns värdering inlösa det fähus, som kunde varda af Johan Bergh uppfördt, men att hvarken slik husesyn blifvit hållen eller bolaget uppfört nytt fähus eller ens förklarat sig dertill vittigt då Johan Bergh gjort anspråk på sådan byggnad, och att ej heller John Bergh å sin vida guldit den enligt ofvannämnda kontrakt den 95