Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Den 16. Januari 1900 1o Hans Kejserliga Majestäts Haga Namn, Dess Sonats för Finland dom uti ett, utan erlagala afgifter, från Åbo Hofrätt inkommit renisionsmål emellan förre Torparen Gustaf Isaksson Wähäppadänniemi, från Jämijärvi by i Jämijärvi kapell, sökande, samt Rönderne Elias och Viktor Eliassöner Syydän niemi, från berörda by, utiblifne svarande, angående ersättning: Gifven uti Kejerliga Senaten för Finland och Lars Justitio Departement, i Helsingfors, den 16. Januari 1900. Kejserlige Senaten har låtet handlingar. na i målet Sy föredragas och af dem inhemlat följande ledan Gustaf Isaksson, på yrkande af Elias och Viktor Syydänniemi, af hvilka den snare ger och Elias Syydänniemi brotter Syyslänniemi hemman i niemmela by, af Häradsrätten i Skulis sockens och Jämijärvi kapells tingslag genom den 2. Oktober 1895 afkunnadt utslag ålagts att bortflytta från Wähäppyjalänniemi kruonnela, sagla hemman underlydande torp samt att senast den 14. Mars 1897. öfverlemna detsamma jemte hus och egor till Elius och Viktor Syyelänniemis fria förfogden G. 28. H. - och - 62 - A. S. K. S. I No 31 Pag. 180. R. D.1898. Tinsk öfverrätt ning af Kejserliga Senatens dom medföljer originala expeditionen
de, så har Gustaf Isaksson, efter Elias och Viktor Pyydänniemi till 1877 års höstting i berörda tingslag ågången stämning, med förmälan att Gustaf Isaksson emellertid den 15 April sistsagda år blifvit från torpet aflyst, yrkat att, medan Gustaf Isaksson, som i grund af ett den 16. November 1869 om berörda torp emelson Elias Pyjälänniemi och Gustaf Isakssons numera aflidne hustru Margareta Johsdotters man i ett tidigare äktens up Johan Gustaf Eliasson upprättadt skriftligt kontrakt brukat omordade torp, under sin besittningstid icke allenast uppfört särskilda nya byggnader å torpet, utan äfven eljes förbättrat detsamma, Elias och Viktor Syydänniemi blefve ålagdt att, antingen gemensamt eller den som tillgång agde, ersätta Gustaf Isaksson för dessu förlikningar och i sådant afseende utgifra: för en boningsbyggnad sexhundra mark, för stall och tulee etthundra mark, för en ria tvåhundra mark, för en ladegårdstiinra femtio mark, för en potatisgrop tjugufem mark, för en brunn tjugu mark, for hägnader tjugu mark för rädjningen af Kauksovainio kallade åker af nio kapplands vidd, efter en mark femtio penni för kapplandet, tretton mark femtio penni, för uppodlingen af Kujanvisio åkerland af tolf och ett halft kapplands vidd, efter jemväl en mark femtio penni för happlandet, aderton mark sjuttiofem penni och för deltagande i byggandet af en lyväg och en bro aderton mark, eller sålunda sammanlagilt ettusen sextiofem mark tjugufem penni, hvarhos Gustaf Isaksson gjort anspråk på rättegångskostnads ersättning. Öfver käromålet hörde, hafva Elias och liktor Syysänniemi genmält hufvudsukligast att ifrågavarande torp, då Gustaf Isaksson för omkring tjugufyra år sedan öfvertagit förvaltningen af detsamma, befunnit sig i längt bättre stånd än då Gustaf Isaksson afträdt torpet, hvarför och som Gustaf Isaksson lagenligt varit skyldig att afträda detsamma i dugligt skick äfvensom Gustaf Isaksson redan under sin besittning af torpet blifvit för sina derå verkstälda myvllingar till fullo ersatt genom öfver afkomst samt Gustaf Isaksson, enligt bestämmekserna i omerdade kontrakt, varit pligtig att underhålla hälften af de Syydänniemi hemman i afrande å underhåll tillskiftade landsvägseen
delarne, Elias och Viktor Pyyelänniemi emot. sett förkustande af Gustaf Isakssons i saken utförda talan äfvensom dennes skyldigkännande att hålla Elias och Viktor Tyydänniemi skadeslösa för deras umgälder i målet. Efter det särskilda vittnen blifvit afhör. da i saken samt Gustaf Isaksson anhållit om uppskof deri för föreställande af vidare bevisning, har Häradsrätten genom den 8. September 1877. afkunnadt utslag yttrat sig och jemte det Gustaf Isakssons omförmälda anhållan, med här sigt till målets redan utrubeln skick afslagits, tagit saken under slutlig pröfning; och emedan Gustaf Isaksson varit skyldig att såväl i afseende å hus som egor hålla Wähuppalänniemi, af honom innehäjda torp i laga stånd samt de bygg nads- och andra arbeten, som Gustaf Isaksson uppgifvit sig hafva företagit å torpet skelt för så ling till saken att Gustaf Isaksson genom besittningen af oftasagde torp för dem blifvit till fullo ersatt, ty och då sund åkrarna som gärdene å torpet intygats befinna sig i dåligt skick äfvensom Gustaf Isaksson medgifvit sig hafva varit skyldig att underhålla hälften af de Tyydänniemi hemman tillskiftade landsvägavandelarne, har Häradsrätten förkastat Gustaf Isuksons i saken utförda talan såsom obefogad; hvarhos Isaksson känts skyldlig att till Elias och Viktor Pyydänniemi, hvardera, i ersättning för deras umgälder i målet utgifva fem mark. Kopätten, under hvars pröfning Gustaf Isaksson i väreleväij dragit saken, har genom den 30. Juni 1595 deri gifven dom låtit bero vid Häradsrättens förenämnda utslag, jemte det Gustaf Isaksson ålagts att till sine vederparter gälda afgifterna för deras exemplar af Hofrättens dom med femton mark åtta tio penni. Uti denna Hofrättens dom har Gustaf Eriksson i underelänighet anhållit om ändring. Hvad sålunda förelupit samt handling garnu i målet vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande och finner Gustaf Isuksson icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens afvanberörda dem, vid hvilken fördenskull kommer att förblifva det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse lånR
der I Hans Karliga Majestäts Laga Namn, Dess Senat för Finland: S. W. Hauberg Och Gylling G. Laugiusstad. August Israel 1/3ral Stadertskjör Den 18. Januari 1900. I Hans Kejserliga Majestäts Higa Namn, Dess Senats för Finland dem uti ett, på nedsatt levisionsskilling, från ettäHofrätt inkommit mål emellan Lehtoin Alexander Jefremow, från Helsingfors stad, sökande, samt Professorn Alfred Kihlman, från samma stad, svarande, angående rätt till lösen af stadstomt: Silfver uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justilie Tepartement, i Helsingfors, den 18. Januari 1900. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande: Sedan Prosessorn Kihlman genom den 5. Februari 1827. med Färdsegarinnan Aurora Finén afslutadt köp blifvit egare till gården och tomten No 21. i qvarteret No 104. Tuldfisken uti Hiesingfors stad samt Lehtren Jefvenom och hans hustru Hera Jefseman medelst köpebref den 26. i samma månad af Föreningsbanken i Finland tillhandlat sig den till sagde gård och Ofd: F. H. A. - O. S. G. E. l. B. - And. K. S. No 32. Pag. 198. R. G. 1898.
tomt angånsande gården och tomten No 19. i berörda qvarter äfvensom Rådstufvurätten i Helsingfors den 1. påföljande Mars meddelat första uppbudet å hvardera af omförmälda köp, har Sektorn Jefremero utverkat stämning å Professor Kihlman till bemälde Rädstufvurätts sammanträde den 8. Maj 1897. angående Professor Kihlmans förpligtande att på grund af naturätt åt Lektorn Jefvenom afstå förstnämnde gård och tomt, i hvilket afseende Sektorn jefvenom ej allenast nästberörda dag i Rätten såsom löseskilling nedsatt det af Professor Kihlman för samma gård och tomt erlagda pris 65,000. mark, utan och sedermera vid fullföljande af sin talan anfört: att makarne Jeremons ifrågavarande tomt vore på tre sidor bebygd med ett fem våningar högt etenhus, uppfördt år 1858. och upptagande, enligt hvad då för Helsingfors stad gällande byggnadsordning medgifvit, bde af tomtens hela areal, samt för öfrigt utgjordes af en träng gårdsplan med en bredd af endast nio meter, men ett enligt numera gällande byggnadsordning denna tomt icke skulle fått bebyggas till vidare ån 4/5 eller 6/45 af sitt omfång och gårds planen bort med afseende å husets höjd vara åtminstone tolf meter bred; att Jefvenöius hus, som uti sina på ömsesidor om gärdsplanen ända till pänslinien emot Professorn Kihlmans tomt sig sträckande flygar hade i den ena invid Högbergsgatan plägna flygeln en träppuppgång med särskilda fönster emot nyssberörda tomt och i den andra in på gården belägna flygeln en mot samma tomt öppen ljusgård, komme att lida af mirker, derest Professorn Kihlman begagnade sig af den honom enligt byggnadsordningen tillkommande rätt att å sin för närvarande till större delen obetyggda tomt uppföra hus emot Jeremvens tomt, att genom ett sådant bebyggande af Professorn Kihlmans tomt luftomsättningen å Jefremons sålunda 5
på alla sidor kringbyggda gårdsplan blefve högeligen förhindrad och i omordade ljusgård ännu mer inskränkt, jemte det de i Jeremmons hus befintliga rum, hvilka hade fönster emot omförmälda, endast 2,35. meter breda och 2,95. meter djupa ljusgård, med afseende derå att den nuvarande byggnadsordningen icke tillåte inrättande af boningsrum med förstee åt mindre gärdsplan än sådansom måtte 4,5. meter i fyrkant samt derjemte föreskrefve att den emot förestret stående byggnaden icke finge vara högre än gårdslanens bredd, blefve obebodiga, hvarutom innevåna rene i Jefrimons hus skulle vid derstädes möjligen inträffande eldsvåda och derigenom uppkommen stock ning i den till gårdsplanen ledande hälfda inkörsporten hafva svärt att rädda sig, om i stället för den läga, lått öfverstigliga mur, som nu skilde Jefvenoms gårdsplan från Professorn Kihlmans tomt, ett hus der blefve uppfördt; att spillningskastet och afträdesrummet i Jeremmors gård, af brist på utrymme annoestädes å tomten för särskild byggnad för desamma, blifvit inrättade i boningshusets subbasement och redan nu i anseende till den otillräckliga, instängda gårdslänen och deraf härrörande dålig leftvexling medförde väda för de i gården boendes helen, men blefve ännu mer behofarliga, om gårdsplänens öppna sida mot Professor Kihlmans tomt blefve tillsluten genom en byggnad; samt att Professor Kihlmans tomt starkt sluttade mot Jeremmoins tomt, hvarför allt både grund - och öfverjordnatten från den förra tomten vinne ned på den senare samt derstädes åstadkomme fukt och osunda utdunstningar. Då makarne Jefvens altså hade trängt hus och tomt samt derstädes bede af marker öfensom dessutom från Professorn Kihnans tomt besvärades ej allenast af attendrägt, utan och af det märke liga men att Professorn Kihlman
kunde bebygga sin tomt så att förhållandena i Jefremows gård blefve outhåndliga och stridande emot gällande byggnadsordning, men alla dessa olägenheter kunde afhjelpas, derigenom att begge de ifrågavarande tomterna förenades, har Lehtorn Jefvemon yrkat Professor Kihlonens förpligtande att åt Jefremow afstå omordade tomt No 21. i qvarteut No 104. emot förberörda af Jefvenom i Rätten nedsatta penningebelopp. I saken hörd, har Professorn Kihman genmält förnämligast: att lektorn Jefremom, enligt stadgandena i 7. kap. J: B:, finge grunda sin påstädda lösningsrätt endast på redan bestående förhållanden, men icke på sådant men, som Jefvenom förmodade att honom framdeles blefve tillskyndadt genom bebyggande af Professorn Kihlmans tomt; att, hvad nuvarande förhållanden beträffad, makarne Jeremors tomt, som i anhölle 1703, 755. qvadsatheter eller i det närmaste lika omsäng som Professorn Kihlmans tomt, hvars areal utgjorde 1704, 320. qvadratheter, icke i och för sig vore trång, utan hade den trängsel, som Jeremors möjligen hunde uppvisa å sin tomt, uppkommit genom oklökt bebyggande af tomten och vore således sjelfförvällad, hvilken omständighet icke borde få grundlägga rätt till lösande af grannes tomt; att bristen på nödigt utrymma å makarne Jeremous tomt för skild dyngstad och skildt afträde förty äfven vore sjelförvällad och dessutom syntes icke ega rum i verkligheten, enär en uthusbyggnad å tomten för ändamålet förut funnits utmed efvanomordade, parternes tomte åtskiljande mier, men blifvit nedrifven; att dä mellannummet emellan makarne Jefvenons gårdslan och Professorn Kihlmans tomt härförinnan upptagits af berörda uthusbyggnad, denna omständighet antydde att någon nödfalls utgång öfver Kihlmans tomt ansatts icke vara af behofvet påkallad; samt att Professon Kihl
man betviflade, det makarne silfvemons tomt besvärades af vattendrägt från Kihlmans tomt, men att han i alla fall vidtagit sådana åtgärder, hvarigenom såväl dag som grund vatten från sistnämnde tomt komme att fullständigt afhållas från intrångande å Jeremmors tomt. I anseende härtill och då de fönster, som från förberörda trappuppgång i måkarne Jefvenöius hus vittade mot Professor Kihlmans tomt, obehörigen tillkommit och dessutom ej tillskyndade makarne Jefvenom något men från Kihlmans tomt, utan tvästom besvärade Kihlman från Jefvenroos sida, har Professorn Kihlman anhållit att käromålet, såsom obefogadt, måtte förkastas. Rädstufvurätten, hvarest parterne ömsesides äskat godtgörelse för si na rättegångs umgälder samt upplyst blifvit att Professorn Kihlman redan påbegynt med uppförande å sin tomt af ett fyra väningar köpt stenhus med gafveln å rän emot Jefremoros tomt, har medelst den 14. September 1897. afkunnadt utslag utlåtit sig i saken och väl funnit att makarne Jeremuras tomt No 19. i qvarteret Tuldfisken, hvilken tomt vore en af de större i Helsingfors stad, blifvit år 1858. till så stor del af sin yta på tre sidor bebygd med stenhus i fem bostadsväningar, att gärds planen med öppen sida mot Prosesseen Kihlmans tomt No 21. i samma qvarter innehade en bredd af endast trettio fot eller nio meter; att det stenhus i fyra väningar, hvilket Professor Kihlman för närvarande låte uppföra å sin tomt invid rålinien emellan parternes sagda tomter, komme att icke blott ticka och förty äfven förmärka särskilda i måkarne Jefvenöros vistra flygelbyggnad utan tillstånd inrättade mindre förester emot Kihlmans gård, utan och tillsluta den öppna sidan af malarne Jeremors gårdsplan, så när som på en vidd af en och en half heter, till störing för befterlingen
och dagsljusets inströmmande i måkarne. Jefremons gård och till minskning af utvägarna till räddning och bergning vid möjligen inträffande svaare eldsvåda i nästberörde gård; att Professor Kihlman vore berättigad att å sin tomt utmed sagda rålinie ytterligare bygga stenhus till den utsträckning, att till och med om ordade öppning af en och en half meters bredd blifve utfyld och en till makarne Jeremons östra gårds flygel hörande ljusgård med första mot Kihlmans tomt förbygga och följaktligen äfven beröfvad det dagsljus den nu hade från denna tomt; att lationen i makarne Jofvemors gård vore förlagd under boningshuset; samt att från Professorn Kihlmans mot makarne Jefremons gård sluttande tomt tillförene rumnit vatten inpå makarne Jefremors område. Men emedan sistnämnda tomt blifvit sålunda bebygd efter den för Helsingfors stad den 28. Mars 1875. faststälda byggnads plan och i enlighet med stadgandena i förordningen den 18. Mars 1856., angående allmänna grunder för städernas i landet regining och betyggande, samt den i öfverensstämmelse dermed för Helsingfors den 7. Juri 1875. utfärdade byggnadsordning med deri den 20. Januari 1880. vidlägna ändringar, alla åsyftande sådan tomtriglaring och sådant byggnadsrätt, hvarigenom icke allenast pydlighet, renlighet; beftvexling och säkerhet ra samma gång som de utörsta möjliga förmåner för tomtagarene kunde vinnas, utan och tillkomsten af tränga hus och tomtu, men och trängset, hvaraf natur såväl i följd af styckning och söndring af hus och tomter, samt gemensamt eller annan ötjenligt nyttjande af hvarandras väggar, merar och grundmerar, som genom tahdropp, marker, förstu, gluggar, vattendrägt eller annat men förut tidit, för framtiden skulle förebyggas, ty och som den tidigare egare af makarne Jeremors tomt, 9
som haft att, inom de i byggnadsordningen utsätta gränser för olika sätt att nybygga en olebygd tomt, med omtänksamhet och förutseende välja det för honom lämpligaste och fordelaktigaste rätt, hvaraf gårdens värde komme att väsentligen bero, då bestämt sig för ett tomten så omfattande byggnadssätt, som det öfvanangifna, ehuru han egt kännedom om att, redan enligt åberopade förordning och byggnadsordning mot den sida af tomten, som af honom lemnats obetyggd och hvarå han öppnat fönster emot angransande tomt, af sistsagde tomts egare finge uppföras stenhus utmed rålinien till hela dess längd, samt att följaktligen alla de olägenheter, hvilka af Tekläin Jefrimoin nu öfverklagats, delois från borjan komme att förefinnas och framdeles i ännu högre grad vore att förvänta, altså kunde derra, af bebyggaren utaf makarne Jefremorves tomt företsedda, men af honom för vinnande af tillfälliga fördelar föredragna olägenheter, af hvilka allenstodet från Kroforsson Kihlmäns omt, derest sådant ej redan skett, på att Kihlman uppgifvit, både kunde och enligt nu gällande samt tidigare byggnadsordningar borde af tomtigaren indamödjas genom vattnets afledan de till närmaste gåteckanal, så mycI mindre för tehtiin Jefvenion, hvilken icke försärfvat sig bättre rätt der egensamman ställning genremot ena grannar än den egare af tomten hade, som först behygade den samma, grundlägga rätt till inlösen af Professorn Kihlmans gård, som tilllätelse att inrätta fönster emot angiansande tomt på visst afstånd derifrån och lemna någon sida af tember emot geannlömt obetygd, för bättre lutvexling och dagstjus samt såsom en ytterligare iäddnings utväg för tillfället, äfven i nu gällande byggnadsordning medgåfves gärda gare, som ville på sitt eget äfventyr deraf begagna sig, utan att sådant
likväl medförde rätt till eller finge af någon i framtiden åberopas såsom stöd för inlösen af grannes tomt, till oskäligt men för köpare af hus och tomthvarför och då förflyttning af låtusen från makarne Jeremons tomt till Professor Kihlmäns gård icke behöfde ske, enär den, äfven der den nu vore förlagd i boningshuset, enligt förste Stadsläkaren i Helsingfors, Professorn, Doktern Wilhelm Tuokioffa i saken afgifna utlåtande, kunde och, jemlikt för staden gällande lyggnads - och sundlutherdingar, borde af Sehtern Jefuman göras öskad lig för husets innebyggare genom att till golf, väggar och lån inrättas luettat samt förses med erforder lig befvexling, äfvensom det förebar ra förenandet af ifrågavarande lä gärden erfordrade särskildt tillstänunder vissa förutsättningar, hvilka icke visats nu förefinnas, Stadstuf verätten förkastat käromålet, jemte det tektorn Jefvenen ålagts att med tvåhundra mark hålla ifröfessorn kseman ersatt för hans umgälder i målet; och vore Sektorn jefvenem i tillfälle att, på anmälan, hos Rådstufva rätten återfå sina såsom löseskilling Rädstufvurätten nedsatta, med parternes begifvande i Föreningsbanken förvarade penningar. Hofrätten, under hvars pröfning lektren Jefvenen i vädeväg dragit målet, har genom den 28. Juni 1898. derå gifven dom låtit vid Rådstufvurättens förenämnda utslag bero. Uti denna Hafrättens dom har Viktern Jefvenom i underdånighet anhållit om ändring medelst ingifven deduk tion, hvilken Professorn Kihlman i föreskrifven ordning bemätt. Hvad sålunda förelupit och handlingarna i målet vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfver vägande; och alldenstund den omständighet, att tektorn Jeremons tomt, hvilken i och för sig innehar betydande vidd, är bebygd till större del än nu gällande byggnadsordning förstaden Helsingfors tillåter, icke utgör laga grund för utförande af sä
dan lösningstalan, som jemlikt 5. SS: 1. kap. J: B: tillkommer egare af trängt hus och tomt, samt afseende icke heller lagligen kan fästas derå att tappuppgången i tektorn Jefremens invid Högbergsgatan belägna flyge ersprungligen inrättats utan fönster och sedermera utan vederbörligt till land försitti med dylika vettonde åt Professor Kihlmans tomt, förd skull och emedan olägenheten deraf att vatten från Prosessoren Kihlmansida tränger in på sektorn Jäfvens lömt utredts kunna och af Kihlman enligt byggnadsordningen jemväl beafhjelas genom vattnets afledande till närmaste gåtecknad samt tehtern Jefrimen ej gittat visa, att han eljest af Professorn Kihlmans tomt och de derå vid tiden för det la måls anhängiggörande uppförda hus tider sådant men, som enligt ofvanåberopade lagrum berättigar till lösen på grund af näberätt, pröfvar Kejserliga Senaten, hvilken ej kan i förevarande mål taga i betraktande ofvannämnda å Professorn Kihlmans tomt under rättegången verkstälda nybyggnads arbete, rättvist läta förblifva vid det slut, hvari domstolarne i saken stannat; och kännes Sektorn Jefvenoro skyldig att med fyratio mark godtgöra Professorn Kihlman för hans kostnader vid svarandetalans bevakande härstädes. Det alle, som ellerbör, till underdånig efterrättelse länder. I Hans Kejserliga Majestäts Hoga Namn, Dess Senat för Finland: 3. W. Kongberg Svar Gyllius 3. W: Kongberg Oscar Gytting "Hällgenstnadt. Decem. Härads Karl Undertskjös 12
Den 19. Januari 1900. uteblifven svarande, angående ersätt ning: gifven uti Kejserliga Sena ten för Finland och Dess Justitia Departement, i Helsingfors, den 19. Januari 1900. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande Wid Häradsrättens i Hausjärvi, Ja nakkala och Wånå socknars tingslag sammanträde den 27. April 1897. har Handlanden Heseloff, efter Jeremias Jaakkola ågången stämning, anfört, att Jeremias Jaakkola, medelst ett parterne emellan den 30. November 1896. skriftligen uppättadt kontrakt, åtagit sig att intill den 1. nästpåföljande Mars åt Handlanden Waselar å Ois eller Lappila jernvägsBde 1. W. H. - O. G. - G. L. - A. N. K. P. No 34. Pag. 222. R. D. 1898. Hans Kejserliga Majestäts Högandernen, Finsk öfversättDess Senats för Finland dom uti ett, påning af Kejnedsatt reversionsskilling, från Åbo Hofserliga Senarätt inkommit mål emellan Bonden tens dom medJeremias Jaakkola, från Ois by i Hansföljer origijärvi socken, sökande, samt Handlannala expediden i Tavastehus stad Fredja Wasoloff,tionen.
stationer hvardra ettusen furustockar af i kontraktet närmare bestämda dimen sioner och till deri upptagna pris samt i kontraktet tillika förbundit sig att, derest han icke inom den utsatta tiden fullgjorde sitt åtagande, till Wasa loff i ersättning derför utgifva två mark för hvarje felande stock; och som Jerenias Jaakkola icke till Handlanden Weseloff levererat mer än tvåhundratjugu stockar, har Weseloff yrkat Jeremias Jaakkolas förpligtande att för de bristande sjuhundraåttatio stockarne till Keseloff utgifva ettusen femhundra sextio mark med ränta. Sedan Jeremias Jaakkola anhållit om uppskof i målet för att komma i tillfälle att afgifva skriftligt svaromål deri samt målet af sådan orsak uppskjutits till 1897. års höstting i tingslaget, har Jeremias Jaakkola vid nästberörda ting, i saken hörd, icke velat på stå att han till Handlanden Waselöfj levererat mer än det af denne uppgifna antalet stockar, men anhållit att målet blefve ytterligare uppskjutet på det Jeremias Jaakkola måtte få rådrum att närmare granska ifrågakomna kontrakt, hvaraf han icke bekommit något af emplar; derå och sedan Handlanden Weseloff motsagt det begärda uppskofvet, Häradsrätten medelst den 1. December 1897. afkunnadt utslag utlåtit sig och jemte det Jeremias Jaakkolas uppskofs anhållan af Häradsrätten icke bifallits, pröfvat rätt vist, enär Jeremias Jaakkola icke ens på stått att han åt Handlanden Waseloff inskaffat ett större parti stockar än den ne uppgifvit eller tvåhundratjugu styrken samt Jeremias Jaakkola förbundit sig att för det bristande antalet stockar betala två mark stycket, skyldigkänna Jeremias Jaakkola att genast emot qvitto till Handlanden Wesolöft erlägga för felande sjuhundraåttatio stockar ettusen femhuntrasextio mark jemte fem procents ränta derå från den 27. April 1897. tills full liqvid följde. Hofrätten, under hvars pröfning Jeremias Jaakkola i vadeväg dragit målet, har genom den 30. Juli 1898. deri gifven dom låtit vid Häradsrättens förenämnda 14