Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
gadt ombud, förbemälde Anders Alfred Nyman inför Rådstufvurätten i Helsingfors, i afseende å bevakning, uppte ett med Erik Johan Lemströms och hans den 94. Januari 1859 utan bröstarfvingar aflidna hustru Fredrika Lemströms namn och bomarken undertecknadt skriftligt testamente af den 25. Oktober 1888, innehållande, utom annat, att den af nämnda måkar, som öfverlefde den andra, egde sitta i orubbadt bo intill sin död samt i följd deraf finge disponera och bruka all den i boet befintliga lösa och fasta egendomen så länge han eller hon lefde, men att, efter det begge makarna aflidit, Anders Alfred Nyman, som vore Erik Johan Lemströms systerson, tillkomme rätt att efter ett värde af sjutusen mark tillösa sig makarna hemtröms fastighet gården och tomten No 2 6. i qvarteret Knipan vid Lappviksegatan i Helsingfors, hvarutom all bemälda måkars lösegendom skulle tillfalla Nyman, hvilken det åläge att af berörda löseskilling sjutusen mark betala makarna lemtöms en skuld å ettusen femhundra mark, jemte ogulden ränta, till en timmerman vid namn Lindbäck samt för bestridande af kostnaderna för makarna Lemströms begrafning undantaga ettusen mark äfvensom af återstoden fyratusen femhundra mark utgifva hälften, tvåtusen tvåhundrafemtio mark, till laga delning emellan Fredrika Semströms närmaste lagliga arfvingar och den andra hälften, eller enahanda summa, till dylik fördelning emellan Erik Johan Simströms lagliga arfvingar, bland dem jemväl Nyman sjelf Efter det Erik Johan Lemström sedermera den 8. Februari 1898 med döden afgått, hafva Helena Holmberg och hennes ofvanuppräknade medparter, på Anders Alfred Nyman beträffande klander af förenämnda testamente ågången stämning, i uppgifven egenskap af Fredrika lemströms närmaste sidoarfvingar vid Rådstufvurätten anfört, att Nyman, som den 21. April och den 14. Maj 1798. inför Rådstufvurätten bevakat sagda testamen te, uraktlåtit att inom föreskrifven tid bevaka detsamma efter Fredrika Venström, 75
hvarföre Helena Holmberg och hennes medparter påstått upphäfvande af testamentet, beträffande Fredrika Lemströms lott i makarna Lemströms bo, och Nymans åläggande att till laga skifte upplåta sagda bo Öfver käromålet hörd, har Anders AlFred Nyman framhållit, att, emedan omordade testamente, hvilket i laga ordning tillkommit, blifvit efter Fredrika Simström behörigen bevakadt af Erik Johan Lemström, Anders Alfred Nyman saknat anledning att å egna vägnar skrida till dess bevakande förr än äfven Erik Johan Lemström aflidit, så mycket mer som eganderätten till Fredrika Femströms qvarlåtenskap vid hennes frånfälle öfvergått till Erik Johan Lemström och först efter dennes död till Nyman; och har Anders Alfred Nyman förty yrkat förkastande af Helena Holmbergs och hennes medparters förestående talan samt deras skyldigkännande att ersätta honom hans umgälder i målet Rådstufvurätten har genom utslag den 19. Januari 1899 utlåtit sig, att alldenstund ifrågavarande testamente icke blifvit af Anders Alfred Nyman bevakadt efter Fredrika Somström, ehuru den Nyman deri tillerkända förmonen beträffande Fredrika Simströms lott i makarna Lemströms under Erik Johan Lemströms besittning och förvaltning stälda bo varit af Fredrika lemström med full eganderätt gifven omedelbart åt Nyman, att tillträdas efter Erik Johan Lemströms död, och Nymen således, för tillgodonjutande af den. nu förmon, enligt 1 SS: 18. kap. A: B. varit skyldig att inom sex månader efter det han Fredrika Lemströms död och testamente veta fick detsamma inför domaren uppvisa, fördenskull pröfvade Råd stufvurätten rättvist förklara omordade testamente, vara utan kraft och verkan emot dem, som i förevarande mål utfört klandertalan emot detsamma, samt ålägga Anders Alfred Nyman vid vite af etthundra mark att inom tre månader vidtaga åtgärd derom att måkarna lemströms bo blefve lagligen deladt samt Helena Holmberg och hennes medparter tillskiftadt hvad dem af 376
Fredrika Lemströms lott deri enligt lag till. komme Hofrätten, under hvars pröfning, bland andra, Anders Alfred Nyman i vadeväg dragit saken, har genom dem af den 28. Februari 1900. faststält Rådstufvurättens utslag, dock sålunda att den tid af tre månader, inom hvilken det ålåge Nyman att, vid honom förelagdt vite, i det af Rådstufverätten omförmälda afseende föranstalta skifte af makarna hemströms bo, skulle räknas från sistsagde dag Uti Hofrättens dom har Anders Alfred Nyman i underdånighet sökt än dring. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande; och emedan den till Erik Johan Veneströms och Fredrika Lemströms bo hörande egendom, beträffande hvilken Helena Holmberg och hennes medparter klandrat ifrågavarande testamente, blifvit genom detsamma tillagd Anders Alfred Nyman af Fredrika Simström, men Nyman uraktlåtit att efter hennes död inom den i 1 SS: 18. kap. Ä. B. stadgade tid bevaka nämnda testamente, finner Kejserliga Senaten Anders Alfred Nymans underdåniga deduktion icke föranleda ändring i det slut, hvari domstolarne i saken stannat och dervid förty kommer att förblifva, likväl sålunda att ofvan omförmälda skifte af makarna Lemströms bo skall, genom Anders Alfred Nymansföranstaltande och vid det honom förut i sådant afseende förelagda äfventyr verkställas inom utgången af Juli månad innevarande år 1901 det alle, som vederbör, till underdång efterrättelse länder F Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senat för Finland A. af Nyborg. E. Johnsson. J. E. Heikel. Henr. Arenius. Emesti Torrman. A; Nummi. 3. Andersin. - Lars Hömen. Michael Pagvalin 377
Den 11. April 1901. Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senats för Finland dom uti ett, på nedsatt reversionsskilling, från Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Landthushållarene Carl Arkadius Sjödahl och Karl Johan Röman, begge från Öfverby by i Kyrkslätt socken, gemensamt sökande, samt Hemmansegaren Fredrik Wilhelm Malmström, från sagte by, svarande, angående rätt till delaktighet i qvarn och qvarnställe: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitie Departement, Helsingfors, den 11. April 1901. Kejserliga Senaten har låtit handlingar na i målet Sig föredragas och af dem inhemtat följande: På stämning å Landthushållarene Sjödahl och Röman till 1897. års vinterting i Kyrkslätt och Sjundeå socknars tingslag har Fredrik Wilhelm Malmström vid Häradsrät ten anfört, att den i Öfverby fors i nämnde by belägna tillmjölqvarnen, enligt äldre qvarntullslängder för Raseborgs östra härad, varit skattlagd till ren tunnor spanmål, så lunda att Öfverby och Karlberg säterirustIsdr A. af N. E. J.  J. E.) H. L. H. E. J. A. No 497. Pag. 144. R. D. 1900.
håll i samma by, hvilka förut tillsammans bildat Öfverby berustade säteri och nu innehades, det förra af Landthushållaren Sjödahl och Karlberg rusthåll af Landthushållaren Röman, påförts inalles fyra tunnor tjugu kappar samt Abras rusthåll äfvensom Peders, Ravalls och Kusas hemman, alla jemväl i Öfverby by, ett hvart tio kappar spanmål; I följd häraf tillborde Öfverby och Karlberg rusthåll tillsammans sju niondedelar och en hvar af de öfriga ofvan uppräknade lägenheterna en adertondedet i omordade qvarn; men emedan Landthushållarene Sjödahl och Roman det oaktadt begagnat hela qvarnen och njutit afkastningen derifrån, har Fredrik Wilhelm Malmström i egenskap af egare till nämnda Ravalls hemman yrkat Landthushållarene Sjödahls och Römans förpligtande att till Malm ström efter antydda skattläggningsgrund upplåta del i sagda fors, i den till qvar nen hörande tomten och i sjelfva qvarn huset; och jemte det Fredrik Wilhelm Malmström förklarat sig villig att i förhållande till sin andel i qvarnen godtgöra Landthushållarene Sjödahl och Båman för qvarnhuset, hvilket blifvit uppfördt på bekostnad af Öfverby rusthålls för tiden varande egare, har Fredrik Wilhelm Malmström upplyst att under åren 1836., 1837. och 1838. rätte gång emot egarene till rusthållet varit anhängig angående samma qvarn, men den 27. Mars 1838. förlikts sålunda, att öfrige då varande lägenhetsinnehafvare i Öfverby by, utom egaren till ena hälften af Keisas hemman, afstått från sinä väckta anspråk på delaktighet i qvarnen emot erhållande af fri mäld för den spanmål, desse till sitt husbehof använde; dock som dåvarande innehafvaren af Revalls hemman Nämndemannen Israel Engberg endast varit arrendator af hemmanet, hvilket egdes af för tiden omyndiga Bondedöttrarna Fredrika Wilhelmina, Eva Henrika och Amalia Charlotta Öfverström, kunde sagda förlikning, till hvilken hvarken de minderårigas förmyndares eller Rättens bifall utverkats, enligt Fredrik Wilhelm Malmströms förmenande icke vara bindande såvidt densamma gälde Ravalls hemman Isaken hörde hafva Landthushållarene Sjö79
dahl och Röman genmält förnämligast: att Fredrik Wilhelm Malmström till stöd för sin talan åberopat ett utdrag ur omordade qvarntulls längd för år 1782., hvilket väl utvisade, att Revalls hemman då skattat för en adertondedel af qvarnen, men ingalunda utredde, att lika del i qvarntomten tillhört lägenheten, hvadan Fredrik Wilhelm Malmström, enär mångfaldiga förandringar derefter kunnat inträffa med eganderätten till qvarnen och i skattläggningen af densamma, sålunda icke styrkt sin eganderätt till qvarnstället, utan det tvärtom framginge, att qvarnen tillhörde rusthållen, ehuru Revalls hemman af något misstag i skatt fått sig omordade tio kappar spanmål påförda; att den omständigheten att från Kavalls hemman utgjorts qvarntull så mycket mindre vore något bevis för att hemmanet egde del i qvarnen, som ur qvarntulls. långderna syntes framgå, att i dem vore talom två skilda qvarnar; att egarene af Ravalls hemman, för den händelse de i tiden egt någon rätt till qvarnen, gått denna rättt förlustige redan derigenom att de vid ett år 1806. verkstäldt klyfningsskifte af Öfverby såterirusthåll, hvilken förrättning sedermera af Häradsrätten blifvit stadfäst, icke gjort sin rätt till andel i qvarnstället gällande och sålunda icke kunde annorlunda än i resningsväg söka återvinna berörda andel; att förbemälde Israel Engberg antingen sjelf haft del i Revalls hemman eller ock såsom målsman för sin hustru Eva Kristina Henriksdotter, hvilken egde en del i hemmanet, haft befogenhet att om detsamma afsluta rättsärenden, hvarför och då ofvan omförmälda förlikning blifvit af Häradsrätten faststäld, densamma erhållit kraft af laga dom; samt att dåvarande egaren af Revalls hemman åtminstone inom ett år efter det förlikningen af den 27. Mars 1838. ingåtts bort klandra samma förlikning; men emedan egarene af sagda hemman icke ens inom tjugu år efter nyssnämnde dag framstält sina möjliga anspråk på det i qvarnen, hafva Landthushållarene Sjödahl och Röman slutligen emot Fredrik Wilhelm Malmströms talan åberopat sig å ett års eller eventuelt tjugu års freskaption. Efter det Fredrik Wilhelm Malmström i anledning af svaromålet bland annat anmärkt, att den Israel Engbergs hustru till90
hörande andelen i Rovalls hemman varit henne enskildt tillhörig, har Häradsrätten medelst utslag, afkunnadt den 13. Februari 1899., i målet sig utlåtit och förklarat af hvad i saken förelupit framga, att inom Öfverby byasamfällighet vore beläget endast ett qvarnställe, hvari förty, jemlikt 1. SS: 20. kap. R. B., samtlige delegare i samfälligheten vore till andel berättigade, samt att Ravalls till nämndasamfällighet hörande hemman redan år 1782. varit påförd qvarntull för en för hela byala get gemensam välterqvarn med en adertondedel af den å helaqvarnen sig belöpande qvarntullen och att samma afgäld från hemmanet erlagts ända till dess sagda skatt upphört, i anseende hvartill och då något afseende icke kunde fästas vid förlikningen af den 27. Mars 1838., enär Israel Engberg, hvilken, såsom för tiden innehafvare af Ravalls hemman, biträdt förlikningen och undertecknat förlikningsskriften, icke varit egare till ens någon del i hemmanet och icke heller såsom målsman för sin hustru Eva Kristina Henriksdotter kunnat med bindande kraft angånde henne enskildt tillhörig andel deri träffa sådant aftal förlikningen innefattade, Häradsrätten, med underkännande af Landt hushållarene Sjödahls och Römans mot Fredrik Wilhelm Malmströms talan gjorda anmärkningar, tilldömt Fredrik Wilhelm Malmström, såsom nuvarande egare af Ravalls hemman, i enlighet med hans yrkande, en adertondedel uti ifrågavarande under Öfverby och Karlberg säterirusthåll häfdade qvarnställe och fors samt ålagt Landthushållare ne Sjödahl och Röman att till Fredrik Wilhelm Malmströms förfogande upplåta denna andel jemte lika del i det Sjödahl och Röman tillhöriga qvarnhuset, i det sistnämnda dock endast emot lösen, om beloppet hvaraf parterne, derest de derom icke samjdes, finge särskildt tvista. Hofrätten, under hvars pröfning Landthushållarene Sjödahl och Röman gemensamt i vadeväg dragit saken, har medelst dom den 31. Mars 1900., emedan Landthushållarene Sjödahl och Röman icke gittat visa under hvilka vilkor och för hvilken tid egarene af Öfverby berustade säteri i tiden tillåtits bygga och nyttja ifrågavarande qvarn, på denna och öfriga, af Häradsrätten åberopade grunder låtit bero
vid det slut, hvari Häradsrätten genom dess utslag i saken stannat Uti Hofrättens dom hafva Landthushållarene Sjödahl och Röman gemensamt i underdånighet anhållit om ändring medelst ingifven deduktion, som Fredrik Wilhelm Malmström i föreskrifven ordning bemött. Hvad sålunda förelupit och handlingar na vidare innehålla har Kejserliga Sena ten tagit i öfvervägande samt finner Landthushållarene Sjödahl och Röman icke hafva anfört skäl till, ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken altså kommer att förblifva, jemte det Sjödahl och Röman kännas skyldige att till Fredrik Wilhelm Malmström i ersättning för hans umgälder i Kejserliga Senaten utgifva åttatio mark Det alle, som vederbör, till underdång efter rättelse länder I Hans Kejserliga Majestäts Högakaren, Dess Senat för Finland: A. af Nyborg. Ktteikel E. Johnsson SS: 4 99 Lars Homén. E. Asekolin. Den 12. April 1901. I Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn 82 Dess Senats för Finland dom uti ett, på nedsatt reversionskilling, från Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Kommerserådet August Eklöf, från Borgå stad, sökande, samt Kaptenen William Ruth, från Karhula bruk i Kymmene socken, tillstädeskommen och Plottningsförmännen Fredrik Wilhelm Nyrvos, jemväl från Borgå, uteblifven, svarande, angående klander af räkningar öfver kostnaderna för verkstäld gemensam flottning af skogsalster Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitie Departement, i Helsingfors, den 12. April 1901. Kejserliga Senaten har låtit handlin, garna i målet Sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande Sedan Senatens Ekonomie Departement genom utslag den 21. April 1893 faststält ny ordningstadga för flottning af skogsalster i Borgå å jemte dess betydligare tillflöden inom Nylands län och medelst utslag af den 5. nästpåföljande Maj Och H. B. - E. F -  A. K -E.t Haf H. No 498. Pag. 196. R. D. 1899.
likaledes faststält ny ordningsstadga för enahanda flottning i Mäntsälä eller Svarts å å med Hirvikaara tillflöde inom nämnda län, så har Kommerserådet Eklöf, i egenskap af föreståndare för berörda flottleder, tillstält Kaptenen Ruth räkningar öfver kostnaderna för verkstäld gemensam flottning under år 1877. af, bland andre, Kaptenen Ruth tillhöriga skogsakter äfven. som ej mindre tvänne af Fredrik Wilhelm Nyrros den 20 Oktober 1877 upprätta de kontokuranträkningar med Kaptenen Ruth, den ena öfver fattningen i Borgå å, upptagande å debetsidan, förutom en post å 25. mark 29. penni, för vakthållning i Hammars af 1876. års stock 43. mark 85 penni, rännkyra 1979. mark 44 penni flottningskostnader enligt fördelning 21,614 mark 36. penni och allmänna kostnader jemväl enligt fördelning 2,555 mark 14 penni eller tillhopa 26, 215 mark 8 penni samt i kredit två poster å summanlagdt 102 mark 26 penni och Eklöfs saldo 66, 115 mark 82 penni, samt den andra räkningen häinförande sig till flottningen i Pvertså å och innehållande å debetsidan rännhyra 757. mark 1 penni, flottningskostnader enligt fördelning 3,070 mark 28. penni och allmänna kostnader enligt fördel ning 316 mark 52. penni eller inalles 4,143 mark 51 penni samt i kredit en post å 24 mark 60. penni och Eklöfs saldo 4,119 mark 21 penni, hvarhos i hvardera kontokuranten omordade saldon öhats med föreståndarearvode och fiskevittens arrende, uppgående i den förra räkningen till 5,40 mark 44. penni och i den senare räkningen till 990 mark 27 penni, än en af Kommerserådet Ehlöf på grund af sagda kontokuranter den 12 April 1898. uppgjord kontokuranträkning med Ruth, upptagande å detetsidan saldo enligt räkning af den 11. November 1896. 1753. mark 94. penni, flottningen i Borgå å 31,576 mark 6 penni, flottningen i Svartså å 5,109 mark 45 penni och saldo till 1595. 1102 mark 29. penni eller tillhopa 39,771 mark 77 penni samt i kredet tre kassaposter å inalles 39,500 mark och remissa 271. mark 77 penni. I afseende å klander af omförmälda räkningar har Kaptenen Ruth, efter stämning å Kommerserådet Eklöf och Fredrik 383
Wilhelm Nyröos, vid Rådstufvurättens i Borgå stad sammanträde den 2. Maj 1898 anfört: att Kommerserådet Eklöf, som af Ruth under år 1897 emottagit till flottning 97,667 stycken sagst och och slifved i Borgå å samt 18,717. enahanda skogsalster i Svarts å å, för slottningen af detta virke af Kaptonen Ruth infordrat i förskott först 14,500. mark, hvilka Ehlöf fått emottaga den 22 April 1897, derefter åter 14,500 mark, dem Ruth jemte bref af den 24 derpåföljande Maj tillsändt Eklöf under protast, samt slutligen 10,500. mark, som Ruth under resovation tillhandahållit Eklöf i skrifvelse för den 31 Juli 1897, hvadan Kommerserådet Eklöf i förskott för ifrågavarande flottning indragit 39,500 mark, medan de verkliga kostnaderne enligt Fredrik Wilhelm Nyroos förenämnda räkningar utgjort för flottningen i Borgå å 26, 115. mark 52. penni och för flottningen i Svartså å 4, 119 mark 41. penni eller tillsammans 30,225. mark 3. penni, samt Ohlöf sålunda i förskott uppburit 9,264 mark 97 penni mera än hvartill han varit berättigad; äfvensom att Kommerserådet Ehlöf uti Nyrvös kontokuranter låtit godtskrifva sig en del af antydda öfverskott och i sådant afseende icke allenast under benämning förestänlarearvode godtyckligen påfört Kaptenen Ruth en afgift af tre penni för hvarje nedflottad stock eller för flottningen i Borga å 8,730 mark 12 penni och för flottningen i Svartså å540 mark 15 penni, eller inalles 3,270 mark 27 penni, utan och under rubrik fiskevältens arrende debiterat Kaptenen Ruth för hvarje nedflot tad stock, i Borgå å efter tre penni styrhet med 2,730 mark 12. penni och i Svarts å å efter två och en half penni med 450 mark 12 penni eller med tillhopa 3,100 mark 24 penni. Med afseende härå och emedan Kommerserådet Ehlöf enligt Kaptonen Ruths tanke hvarken på grund af allmän lag eller enligt slottningstadgarna vore berättigad till något särskildt föreståndarearvode samt Eklöf ej visat, att stockflottningen åstadkommit någon sådan skada å det af honom såsom arrendator innehafda fiskevattnet i Borgå och Svartså år att honom lagenligen derför tillborde godtgörelse, har 384
Kaptenen Ruth, som icke velat godkänna dessa två debiteringar och ansett Kommerserådet Eklöf ej heller hafva varit befogad att, på sätt som skett, indraga förskott för betäckande af sitt saldo från år 1896, utgörande 1,983 mark 94 penni, hvilket vore tvistigt och för hvars belopp Ehlöf utverkat seqvester å Ruth tillhörig stock, den Eklöf dock blifvit tvungen att till Ruth utlemna emot utbetalande af endast de i Ehlöss kontokurant jemväl upptagna 271. mark 77. penni, yrkat, att Kommerserådet Eklof måtte förpligtas att till Ruth utgifva förenämnda öfverskott af de till Eklöf inbetalta medlen niotusen tvåhundra sextiofyra. mark nittiosju penni jemte sex procents ränta derå från den 31. Juli 1897. då desamma tillhandahållits Eklöf, hvarutom Kaptenen Ruth emot Fredrik Wilhelm Nyrros kontokuranter anmärkt, att för särskilda reparationer å Keituri mejeri och dess damm utbetalts 230 mark, men att den skada, för hvars afhjelpande utbetalningen skett, förorsakats af Eklöfs virke, som legat utom den gemensamma flottleden, hvarföre Ruth yrkat att honom påförd andel i denna utgift 49 mark 45 penni blefve ur räkningarna afförd. I saken hörd har Kommerserådet Eklöf genmält, att om och ofvanåberopade stadgar icke innehölle uttrycklig bestäm. ning derom att Eklöf såsom föreståndare för flottningen tillborde särskild godtgörelse för antydda uppdrag, deraf likväl ej följde att Eklöf vore oberättigad till slik ersättning, helst Ehlöf enligt allmän lag icke vore pligtig att för andras räkning utan arvode handhafva omförmälda arbetsdyga sysslande och Eklöf dessutom ej ombesörjt flott ningen af virket på grund af vederbörande virkesegares uppdrag utan i följd deraf att. Eklöf vore föreståndare för flottlederna, samt att Kommerserådet Eklöf, långt tidigare än ifrågakomna gemensamma slottning påbegynt, för egen räkning arrenderat vattendragen emellan Strömsbergs fors och sorteringsplatsen i Hemmars samt förty vore berättigad till den lågt debiterade ersättningen för vattnens begagnande till stockflottning, i hvil385
ken godtgörelse inginge ej blott strandskadersättningar utan äfven ersältning för afsaknaden af indrägtigt fiske, hvarföre och då anmärkningen mot indragna förskott för betäckande af anmärkta saldo ej förtjenade afseende, enär tvist om detsamma vore vid domstol anhängig och ej ännu slutligen afgjorts, Kommerserådet Eklöf emotsett, att Kaptenen Ruths talan, såvidt densamma härförde sig till de af Eklöf verkstälda debiteringar. na, blefve förkastad, hvarhos Eklöf anhållit om godtgörelse för sina kostnader i målet Fredrik Wilhelm Nyrros åter har godkänt anmärkningen rörande debiterin; gen af kostnaderna för reparation af Keituri mejeri och dess damm, enär denna debitering berött på misstag Härå har Rådstufvurätten medelst utslag den 17. Oktober 1898. utlåtit sig, det hade Kommerserådet Eklöf af den summa niotusen tvåhundra sextiofyra mark nittiosju penni, hvilken Kaptenen Ruth yrkat att af Eklöf återbekomma, enär densamma enligt Ruths förmenande icke användts till verkliga flottningskostnader, godtskrifvit sig tretusen etthundra åttatio mark tjugufyra penni för fiskevattens arrende i Borgå och Svartså år; men emedan utredt blifvit, att Eklöf erlade ett högt årligt arrende för ifrågakomna fiskovatten, samt Rådstufvurätten ansåge äfven öfrige virkesegare böra deltaga i ersättningen härför och det öfverklagade beloppet icke vore oskäligt, funne Rådstufvurätten Eklöf hafva varit berättigad att godtskrifva sig nästnämnda belopp. Deremot har Rådstufvurätten ansett Kommerserådet Eklöf icke hafva egt rätt att medelst indragning af förskott godtgöra sig för föreståndarearvode med tvåtusen sjuhundra trettio mark tolf penni för flottningen i Borgå å och med femhundra fyratio mark femton penni för flottningen i Svartså å, enär hvarken gällande lag eller förenämnda ordningstadgar tillerkände föreståndare för flottled dylikt arvode, samt Kommerserådet Ehlöf ej ens påstått än mindre visat, att han genom öfverenskommelse med Kaptenen Ruth skulle gjort 586