Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
vat nuottakunnan, jonka asiista osista kokoonpantuun nuoltaan kukin tila toimitti osansa, mitkä ovat sitten, ennen kuin kalastukseen talvella ryhdyttiin, yhdistettiin nuotaksi Talvinuottakalastuksen itsestään syntyneet, sen luonteen perustuval ja vanhoista ajoista nouda tetut järjestyssäännöt määräsivät, pait ei muuta, ettei osakasta saatu ilman pätevää syytä eikä aenakaan ilman irtisanomista eroittaa nuottakunnasta ja että osakasten oli vuosittain Antinpoivan aikaan kokoonnuttava päällämään nuollakunnan asioista. Näin elival asian osaiset, jotka omistivat Iisakki. Menlda Pohjatalon tilan Montolan kylässä, Heikki Leinonen Alatalon ja Kaarlo Antti la Anttilan tilal Paavaiston kylässä, August Kalenius Äijälän ja Johannes Vainio Kopoisten yksinäistilal, sekä SakPeltonen Brunnilan kylän Länsitalon tilan ja Kaarle Tingsböm Kuristen kylän Päivätalon tilan, yhdessä kolmen maan talollisen kanssa muodostaen niin kutsu tun Kuristen nuoltakunnan, pitkät ajat harjoittaneet silakanpyyntiä talvinudalla ei ainoastaan Rymältylän pitäjän yhteisissä kalavesissä, vaan myöskin yksityisissä, Kuristen nuottakunnan seta varten itsellan vuokraamissa visesja, kunnes Heikki Leinonen ja hänen nyöläpuolensa, vaikka Kuusten nuolla runta lopetettuansa nuotanveden keväällä 1906, oli päättänyt taas ensi kalastus kautena jatkaa kalastusta vanhaan tapaan, olivat seuraavana syksynä vähän jälkeen Antinpäivän pitämänään kokouksessa oikeottomasti ja ilman edelläkäynyttä irtisanontaa eroittaneet jo28 vuotta. Kuristen nuottakuntaan kuuluneen Iisakki Montolan ja kaksi muuta tilanomistajaa osallisuudesta sanot tuun nuottakuntaan ja ottaneet siihen uuden osakkaan. Keska Heikki Leme nen ja hänen myöläpuolensa kerrotulla menettetyttään olevat Iisakki Montelalle, jonka oli ollut mahdotonta määpäästä osalliseksi muuhunkaan nuotta kuntaan, matkaansaattaneet vahingon, jonka määrä, kun Kuristen nuottakuntaan oli ennen sen kolmen osakkaan eroittamista kuulunut kymmenen jäsen812
lä, oli talvelta 1906 - 1907 kymmenes osa nuottakunnan 14400 markan arvoisesta kalansaaliista on Iisakki Monlola vaatinet Heikki Leinosta ja hänen myöläpuoliaan velvoitettaviksi hänelle korvaamaan tuovahinko 1440 markalla, myöntäen kuiten kon siitä vähennettäväksi 400 markkaa Mantalan nuoltaosalle lukentuvista mietanoetokustannuksista, jota paitsi Iisakki Uontola on vaatinut korkoa korvausmäärälle Kanteeseen och Heikki Leinonen ja hänen myötapuolensa vastannet, että vanhan tavan mukaan nuottakunnat eivät ollut suljettuja ja ehdottomasti toimivia vuosi vuodelta, vaan pysyivät ne ainoastaan kalastuskauden kossa. kunnes nuotanvete keväällä lakkautettiin, minkä jälkeen osakkaat seuraavana syksynä Antinpäivän aikaan kokoontuivät perustavaan kokoukseen päättämään, olike nuottakunta pysytettävä tulevaksikin kalastuskaudeksi, varko ei, ja jos joku edellisistä osakkaista jai kokoukseen saapumatta, oli hän sillä antanut tidaa ettei hän enää tahtonut yhtyä nuotta kuntaan. Eri irtisanomista ei ollut tarpion. Karsten nuollakunnan jäsenet, jotka eivät niinkään ollut jo käräällä jat päättäneet olla yhteenliittäytyneenä myös seuraavana kalastuskautena, olivat janotun vuoden Antinpäivän edelliseksi päiväksi kutsutut kokoontumaan luonlaiseen perustavaan kokoukseen, mutta koska siitä olivat jääneet pois Paavaisten kyläntilalliset, niin ei kokouksessa, johon tosen Iisakki Monlola oli saapunel, ollu tehty mitään päätöstä Karisten kunnan pysyttämisestä, vaan oli se tästä syystä hajennut itsestään ilman että kokoukseen saapuneet olivat päättävät lai edes voineet päättää Iisakki Montelan erottamisesta nuottakunnasta, minkä jälkeen Heikki Leinonen ja hänen myötapuolensa yhdessä kahden muun tilallisen kanssa olivat muutamia päiviä myöhemmin perustaneet uuden Tarvaisten nuottakunnaksi nimitelyn nuotta kunnan. Näin ollen ovat Heikki Lanonen ja hänen myöläpuolensa, jotka muuten ovat väittäneet kustannusten muottaosasta nousevan ainakin 500 873
markkaan, anonut kannetta hyljättäväkKihlakunnanoikeus, jossa kukin asii anosaisista myös on anonut korvausta käräjäkuluistaan, on 5 päivänä Syyskuuta 1908 julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että nuottakunnan vanha ja ren, Antinpäivän kokoukseen saavuttuaan oli oikeutettu ilman muuta pääsemään nuottaan seuraavaksi talveksi kuin myös että Iisakki Montela, joka varemmin aseitä vuosia oli kuulunut. Kuristen medtakuntaan oli tullut nuottakunnasta poissäljetuksi syksyllä 1911 siten, että Kuristen nuottakunnan entiset osakkaat Heikki Leinonen, Kaarle Anttila, August Kalenius, Johannes lainio, Isak Peltonen ja Kaarle Tengström, pidellijään kokouksen Antinpäivän edellisenä päevänä. jossa kokouksessa myös Tuikko Mento la oli ollut läsnä, siinä kuitenkaan mitään päätöstä syntymällä, olivat joka päivä myöhemmin liittyneet yhteen muttakunnaksi seuraavaksi vuodeksi oli kalastusvuudeksi 1907, Iisakki Montolalle asiasta mitään ilmoittamatta; minkä vuoksi ja kun Heikki Leinonen, Kaarle Anttila August Kalenius, Johannes Kainio, Isak Pellonen ja Kaarle Tengström ovät olleet edes väittäneet, että Iisakki Uontolan ilmoittama, heidän nuottakunran kalastuskautena 1907 talvinudane dosta saamansa tulo neljätoistatuhatta neljäsataa markkaa olisi liian korkea, Kihlakunnanoikeus on hyväksynyt Iisakki Montolan vaatiman korvaamäärän tuhat neljäsataa nelijäkymmentä markkaa, josta kuitenkin oli vähennettävä nustan vedosta johtuvat kustannukset melkä Kihlakunnanoikeus on arvionut kuudeksisadaksi markaksi; ja velvoitettiin sus Heikki Leinonen, Kaarle Anttila August Kulenius, Johannes lainio, Isak Peltonen ja Kaarle Tingsbom, joko yhtuisesti tai se heistä, jolla oli varojaheti kuittia vastaan suorittamaan Sisakki. Mantolalle kahdeksansataa neljä kymmentä markkaa viiden prosentin korolla oikeudenkäynnin alusta eli 4 päivästä Syyskuuta 1907, kunnes täydellinen suoritus tapahtui, mutta saivat asianosaiset asian laatuun nähden itse kärsiä 811 å
oikeudenkäyntikulunsa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Heikki Leinonen ja hänen myöläpuolen ja että Iisakki Mantola velaamalla oli vat saattanut jutun, on 20 päivänä Joulukuuta 1911 antamallaan tuomiolla, kun sen lisäksi, mitä Kihlakunnanoikeus oli kolronut selvitetyksi vielä oli luotettavasti toteen näytetty Heikki Leinosen ja hänen Kuriston nuottakuntaan kuuluneiden myötäpuoltensa tehneen sopimuksen siitä, ittä sanetun nuottakunnan osakkaista muutamat jäisivät 1911 vuoden Antinpäivän kokoukseen saapumatta, jolla, paitsi muita, Iisakki Montola siten saataisiin nuot takunnasta poissuljeluksi, jättänyt asian muuten Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan, paitsi että Heikki Leinonen, Maarle Anttila August Malenius, Johannes lainio, Isak Pellonen ja Kaarle Tengström velvoitettiin yhteisesti laki se heistä jolla varoja oli, korvaukseksi Iisaksi Ilon tolan Kihlakunnanoikeudessa kärsimistä kuluista, Ilontolalle suorittamaan neljäsataa viisikymmentä markkaa Hovioikeuden tuomioon ovat Heikki Leinonen ja hänen myöläpuolensa anonut muutosta perustelmalla, johon Iisakki Mantola on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutan ja katsoo, etteivät Heikki Leinonen ja hänen myötäpuolensa ole osittäneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiola, joka siis jää pysyväksi, ja velvoitetaan Heikki Leinonen ja hänen asiakumppaninsa yhteisvastuullisesti suorittamaan Iisakki Montolalle, hänellä täällä julun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi kahdeksankymmentä markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudattakolKeisarillinen Suomen Senaatti terna Larikoski B. Anneberg A. W. Lillman Samuli Koski. 8152
Elokuun 25 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, vuokrasaatavan koskovassa jutussa, jossa Kauppias Eliina Seikkula, Helsingin kaupungista, on hakijana ja samasta kaupungista oli va Osakeyhtiö Hannus vastaajana: Annettu Oikeusos lossa Elokuun 25 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä saanut seuraavat tiedel: Helsingin kaupungin Raastuvanoikeudessa on Osakeyhtiö Hannuksen puolesta lausuttu, että yhtiön jokai selle osakkaalle kuului yhtiön omistamassa talossa No 28 ja 30 Huvilakadun vaimella Helsinaissa niin mantatulisijalla varustettua huonetta kuin osakkaalla oli yhtiössä osaketta ja että eliina Seikkulalla yhtiin osakkaana eli hallussaan yksi yhtiön talon puotihuoneustoista. Yhtiökokous, jonka yhtiön saantöjen mukaan oli määrättävä Läsnä: S.V. H. B. et. A. R. SS: 4. Dck SS: 62 No 1594. Pag. 75 R. D. 1912.
huoneustojen vuokrat, oli Joulukuun 13 päivänä 1908 pidetyssä yhtiökokouksessa päättänyt, että vuokra puotikuettes loista ole seuraavan Tammikuun 1 päivästä oleva 75 markkaa kuukaudelta, mikä päätös oli uudistettu yhtiön vuosikokouksessa Helmikuun 20 päivänä 1909, mutta Eliina Seikkula ei ollut hyvällä tarpunut noudattamaan mainittua päätöstä, vaan edelleen maksanut huoneustostaan vain 45 markan kuukausivuokran. Tämän vuoksi on Osakeyhtiö Hannuksen puolesta vaadittu Eliina Eikkulaa velvoitettavaksi yhtiölle suorittamaan lisävuokraa Tammi, Helmi - Menlis-, Huhti- ja Toukokuulta 1909 kullakonkuukaudelta 30 markkaa eli yhteensä 150 markkaa kuuden prosentin korkeineen, kunkin kuukauden lisävuokramäärälle saman kuun alusta. Kanteesta kuultuna on Eliina Seikkula vastannut, että Osakeyhtiö Hannuksen vuosikokouksella yhtiön sääntöjen 15 SS:n 4 kohdan mukaan tosen oli oikeus määrätä yhtiön huoneustojen vuokrat, mutta että tällä säännöksella oli laskoitettu että vuokran tuli olla sama kustakin huoneustasta, oli tämä asuinlai puolihuoneusto, ja että vain vuokran määrä oli vuosikokouksen mäarättävissä, minkä yhtäläisyysperiaalleen vuokraen suhteen yhtiökokous oli Syyskuun 28 päivänä 1908 nimenomaan pöytäkirjaansa ottanut, joten ja kun Helmikuun 20 päivänä 1909 pidetyn vuosikokouksen mainittu päätös siis oli ristiniidassa yhtiön sääntöjen kanssa Eliina Seikkula on anonut kannetta hyljättäväksi. Kaastuvanoikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisen olivat anoneet korvausta oikeuden käyntikuluistaan, on Kesäkuun 15 päivänä 1909 julista massaan päätöksessä lausunut. että Osakeyhtiö Hannus sääntöjen sä mukaan oli oikeutettu vuosekokouksessa määräämään vuokrat osakkaiden huoneustoista, ja koskee Eliina Siikkula ollut edes väittänyt mainituissa säännöissä olevan mitään ehtoa siitä vuokrasta, mikä hänen tuli huoneuslostaan suorittaa, tahi tahtonut
näyttää, että hän itse olisi huoneustansa myymäläksi muutattanut ja siis olisi vuokran suhteen verrattava asuinhuoneustojon omistajun, sen vuoksi ja kun Osakeyhtiö Hannus oli Joulukuun 13 päivänä 1908 pidetyssä varsinaisessa yhtiökokouksessa määrännyt vuokran kaikista talossa olevista myymätöistä seitsemäksikymmeneksivudeksi markaksi kuukaudelta seuraavan Tammikuun 1 päivästä alkaen sekä Helmikuun 20 päivänä 1907 pidetyssä vuosikokouksessa vahvistanut tämän päätöksen, on Kaastuvanoikeus velvoittanut Eliina Seikkulan kuitin seudessaan Osakeyhtiö Hannukselle maksamaan Tammi, Helmi-, Maalis, Huhti- ja Toukokuulla 1909 suorittamalla jääneen vuokran yhteensä sata viisikymmentä markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen kolmellekymmenelle markalle mainittujen kuukausien 1 päivästä lukuusekä neljälläkymmenellä markalla korvaamaan osakeyhtiön oikeudenkäyntikulut Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Eluna Seikkula oli velaamalla saattanut jutun, on 9 päivänä Helmikuuta 1912 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan ja velvoittanut Eliina Seikkulan viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Osakeyhtiö Hannuksen kulut Hovioikeudessa. Hovioikeuden tuomioon on Eliina Seikkula anonut muutosta perustelmalla johon Osakeyhtiö Hannuksen puolesta on vastattu Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän julun ja katsoo yhteojärjestyksen säännöksestä että jokaisen osakkeenomistajan tulee saada yhtiön rakennuksesta niin monta tulisijalla varusteltua huonetta kuin hänellä on yhtiössä osakkeita, sekä vuokrun laskemista ja vuositulon käyttämistä koskevista yhtiöjärjestyksen säännöksestä kaupvän selville ettei yhtiökokuksella vuokria määrätessään ole oikeutta panna yksityisen osakkeenomistajan maksettavaksi suurempaa osaa osakkeen omistajain hallitsemista huoneusloista laskettujen vuokralutojen kokonaissum878a
masta kuin siitä eri huoneuslijen vuokransarveon nähden hänen osalleen jakautuu; sen vuoksi ja kun on todistettu että Eliina Seikkulan hallussa oleva huoneusto, jonka Eliina Soikkula omalla kustannuksellaan on sisustanut puolihuoneustaksi, siinä kunnessa, jossa Eliina Seikkula sanon vastäänottanut, ei ole ollut vastamainitussa suhteessa toisten osakkeen omistajain huoneustoja arvokkaampi, eikä ole väitettykään että Eliina Seikkula olisi ottanut osaa yhtiökokouksen puheeksitulleen, puotihuoneustojen vuokrien määräämistä koskevan päätöksen tekoon, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi. kumaten Oikeuksien päätökset, hyljätä kanteen, mutta saa Eluna Seikkula juteen laatuun nähden itse käisiä kulunsa siinä Tätä kaikki asianomaiset naulattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti. telie Saarikoski. Walter Andersin. telie Saarikoski. Walter Andersin. B Anneberg A. J. L. Lilldellarna B Anneberg, A. P. Lilldellvara 7. Allan DahlbeelElokuun 25 päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulloessa korvausjutussa, jossa ovat Isännöitsijä Matti Multala ja Talonomistaja Juho Sikstus Mikkola, molemmat Lahden kaupungista, hakijoina sekä Liikemies Juho Ahola, samasta kaupungista vastaajanaAnnettu Oikeusosastossa Elokuun 25 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti en itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessa, saanut seuraavat tiedol Juho Ahola on haastateltuaan Matti Multalan ja Juho Sikstus Mikkolan Helmikuun 20 päivänä 1909, Lahden kaupungin Raastuvanoikeudessa lausunut, että Rakennusmestari August Vilhelm Nieminen, sanotusta kaupungista, oli Heinäkuun 12 päivänä 1906 tehdyllä välikirjalla ottanut Aholalle rakentaakseen tontille No 108 sanotun kaupungin 21 neliössä piirustusten ja Läsnä: I. S. B. A. R. - S. K. J M. S:s. 879a N.1599. Pag. 32 R. D. 1912.
työselityksen mukaisesti kivirakennuksen 6soon markasta; että Ahola, August Vilhelm Niemisen jätettyä rakennuslyön kesken ja 11 päivänä Teukokuuta 1907 luovutettua pesänsä konkurssiin, oli kehoittanut Matti Mutta laa ja Juho Tikstus Mikkolaa; jotka kirjallisesti Heinäkuun 11 päivänä 1906 olivat omasta ja toistensa puolesta menneet lailliseen takaukseen työnkelvollisesti suorittamisesta ja ajallaan valmistumisesta sekä mahdollisesti annettavista ennakkomaksuista, jatkamaan rakennustyölä ja saattamaan sen välikirjan mukaisesti loppuun, sekä, saatuaan kultävän vastauksen, itse pitänyt huolta työn valmistumisesta; että Niemisen tekemällä jättämät työt lukuun ottamatta korkkimattaja ja niiden laskemista, olivat tulleet maksamaan 1782 markkaa 93 penniä yli niiden 10 415 markan 88 pennin, jotka Aholan ja Niemisen välillä toiminut sovinto-oikeus Huhtikuun 23 päivänä 1907 oli määrännyt Niemiselle korvaukseksi ylitoistä, mutta oikeuttanut Aholan käyttämään tekemältä jääneiden, välikirjassa määrättyjen liiden suorittamiseksi sekä korkkimalot ja niiden laskeminen maksaneet 1637 markkaa, että Rakennusmestari Niemiselle oli annettu 91 markkaa 22 penniä yli urakka summan sekä että Ahola oli Niemisen konkursissa valvonut siten syntyneen saatavansa ja saanutkirsen vahvistetuksi maksettavaksi konkurssipesän varoista konkussituomiossa Maaliskuun 17 päivältä 1908. mutta ettei pesästä ollut nostettavana mitään jako-osaa. Ja on Juho Ahola tämän johdosta vaatinut että Matti Muttala ja Juho Sikstus Mikkola Niemisen takausmiehenä velvoitettai siin korvaamaan minkä rakennus oli tullut maksamaan yli sovitun urakkasumman ja sitä varten suorittamaan asianosaisten välillä toimitetun tilin mukaan 14184 markkaa 22 penniä ynnä edellämainitut yli urakkasumman maksetut 90 mark880
kaa 22 penniä eli yhteensä 15085 markkaa 94 penniä mistä määrästä kuitenkin oli Rakennusmestari Niemisen hyväksi vähinnettävä ylitöistä palkkioksi määrätyt 1045 markkaa 88 penniä, kahdesta ylimääräisestä uunista 100 markkaa, rakennusaineiden jälteistä 77 markkaa ja tilissä mainituista laskuista Maalari Matti Viktor Heinosen laskun No 41 määrästä 198 markkaa 46 penniä ynnä sitä paitsi 88 markkaa laskusta No 10, 2 markkaa 25 penniä laskusta No 11, 4 markkaa 45 penniä laskusta No 13, 85 penniä laskasta No 15, 60 markkaa sopenniä laskusta No 16, 287 markkaa 54 penniä laskusta No 23, 13 markkaa laskusta No 24. 381 markkaa 47 penniä laskusta No 29 b ja "6 markkaa laskusta No 42 eli yhteensä 11645 markkaa 70 penniä, sekä siis Juho Aholalle suorittamaan 3440 markkaa 24 penniä korkoineen ynnä sen ohessa palkitsemaan Aholan oikeudenkäyntikustannukset. Kanteeeseen ovat Matti Muttala ja Juho Sikstus Mikkola vastanneeet, että heidän takaussitoumuksensa tarkoittanut edellämainittua urakkasopimusta, että Juho Aholan saatava oli vanhentunut, kun Muttalaa ja Mikkolaa violle haettu kahdessatoista kuukaudessa siitä kuin Nieminen oli luovut tanut omaisuutensa velkojiensa tyydyttämiseksi; että urakan yhteydessä teetetyt monitukuiset ylimääräiset työt olivat kokonaan muutta neet urakkavälipuheen; ellei edellä mainittu sovinto-oikeuden päätös, johon kanne perustui, ollut Multalaa ja Mikkolaa sitova, koskeivät he olleet sovinto-oikeudessa olleet saapuvilla; että yli urakkasumman maksetut 901 markkaa 22 penniä sisättyivät Niemiselle ylitoistä määrättyihin 1041/5 markkaan 88 penniin, sekä että välipuhe korkkimatoista ja niiden asettamisesta oli tehty jälkeenpäin eikä siis ollut Muttalaa ja Mikkolaa sitova. Ja ovat Matti Multala ja Juho Sikstus Mikkola, jotka ovat myöntäneet tilin määrästä vain 9116 8812
markkaa 4 penniä oikeiksi, kerrotuilla perusteilla vaatineet kannetta hyljättäväksi. Raastuvanoikeus, jossa myöskin Rakennusmestari Niemistä on kuulustettu on 15 päivänä Marraskuuta 1909 julistamassaan päätöksessä havainnut näytetyksi että, sittenkuin August Vilhelm Nieminen, joka edellämainitulla Heinäkuun 12 päivänä 1906 tehdyllä urakkasopimuksella oli siinä mainituilla ehdoilla ottanut kuudenkymmenenkahdeksantuhannen markan urakkasummasta rakentaakseen puheenalaisen rakennuksen, oli 11 päivänä Toukokuuta 1907 luovuttanut omaisuutensa konkurssiin ja käynyt kykenemättömäksi saattamaan urakkalyötänsä loppuun, oli Juho Ahola viimeksisanottuna päivänä lähettämässään sekä Matti Multalalle ja Juho Sikstus Mikkolalle todistetusti saapuneessa kirjeessä kehoittanut Multalaa ja Mikkolaa, jotka 11 päivälle Heinäkuuta 1906 päivätyllä lakaussitoumuksella olivat omasta ja toislensakin puolesta menneet lailliseen lokaukseen urakkatyön kelvollisesta tekemisestä ja ajallaan valmistumisesta sekä mahdollisista ennakkomaksuista, Niemisen rakennustyötä jatkamaan ja loppuun saat tamaan, mutta että he kirjeessä saman Toukokuun 12 päivältä olivat siitä kieltäytyneet, minkä johdosta Juho Ahola itse oli päättänyt rakennustyön; sekä että Ahola oli näyttänyt käyttäneensä sanottuun rakennustyöhön, Niemisen siitä luovuttua, ainakin neljätoistatuhatta neljäsataakolmekymmentäyhdeksän markkaa seitsemänkymmentäkahdeksan penniä, mistä summasta Niemiselle oli hyväksi luettava hänen ja Juho Aholan välisen sovinto-oikeuden 23 päivänä Huhtikuuta 1907 antaman päätöksen mukaan Niemisen siihen saakka rakennuksella tekemistä ylitöistä Aholan maksettaviksi määrätyt kymmenentuhatta neljäsataa viisitoista markkaa kahdeksankym82a
mentäkahdeksan penniä sekä kahdesta uunista lisäkorvausta sata markkaa, rakennusaineiden jälleistä seitsemankymmentäseitsemän markkaa ja Matti Viktor Heinosen laskun vähennystä satayhdeksänkymmentäkahdekjan markkaa neljäkymmentäkuusi penniä kuin myös edelleen vähennettävä osaksi vastustettuina ja osaksi välikirjan määräysten yli käytettymä viisikolmatta markkaa laskusta No 1. kultalistan hintaa sekä viisikymmentäyksi markkaa nöljäkymmentävii, si penniä ja neljäkymmentäyhdeksan markkaa kaksitoista penniä laskuista No 8 ja 29a tapettiin liikana hintana, joten Aholan toteensaattamiksi kustannuksiksi jäi kolmetuhatta viisisataa kaksikolmatta markkaa kakdeksankymmentäseitsemän penniä. Mutta koska Juho Ahola oli vaatinut aino. astaan kolmetuhatta neljäsataa neljakymmentä markkaa neljäkolmatta perniä, sentähden ja kun Ahola valvomalla saalavaansa Niemisen konkurssissa oli katsottava säilyttäneen puhevaltansa Matti Mattalaa ja Juho Sikstus Mikholaa vastaan Niemisen laillisina tasäusmiehinä, joita vastaan Ahola oli tämän oikeudenkäynnin siitä määrätyn ajan kuluessa alkanut, sekä Ahola sitä paitsi oli näyttänyt, ettei hän ollut voinut saada Niemiseltä maksua saatavastaan, on Raastuvanoikeus, hylkäämällä Matti Muttalan ja Juho Sikstus Mikkolan siinä suhteessa tekemät väitteet perusteettomina, velvoittanut Muttalan ja Mikkolan jhteisesti tai kummalla varoja oli Juho Aholalle maksamaan vaadi tut kolmetuhatta neljäsataa nEljäkymmentä markkaa neljäkolmatta penniä 20 päivästä Helmikuuta 1909 täyden makseen tapahtumiseen asti kasvavine viiden prosentin vuotuisine korkoineen sekä sitä paitsi kuudella sadalla markalla korvaamaan Aholan oikeudenkäyntikustannukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Matti Multala ja Juho Sikstus Mikkola vetoamalla olivat saattaneet 883a
jutun on 4. päivänä Joulukuuta 1911 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Raastuvanoikeuden päätöksen varaan muun puolesta paitsi että koskesivät laskuihin No 41 ja 47 sisällyvät erät, ulkohuoneen maalauksesta seitsemänkymmentäviisi markkaa, oikeudenkäyntikuluja viisikymmentä mark kaa ja sovinto-oikeuden puheenjohtajalle maksetut viisikolmatta markkaa olleet sellaisia maksuja, joista Matti Multalan ja Juho Sikstus Mikkolan puheenalaisen takaussitoumuksensa perusteella tuli vastata, Juho Aholalle tuomitusta korvausmäärästä kolme tatuhannesta neljästäsadastaneljä stäkymmenestä markasta neljästä kolmatta pennistä vähennettiin äsken, mainitut erät yhteensä sataviisikymmentä markkaa; joten Matti Multalan ja Juho Sikstus Mikkolan tuli Juhoitholalle suorittaa kolmetuhatta kaksisataayhdeksänkymmentä markkaa neljäkolmatta penniä Helmikuun 20 päivästä 1909 täyden maksun tapahtumiseen asti kasvavine viiden prosentin vuotuisine korkoineen ynnä Raastuvanoikeuden määräämän oikeudenkäyntikustannusten korvauksen Hovioikeuden tuomioon ovat Matti Multala ja Juho Sikstus Mikkola anoneet muutosta perustelmalla, johon Juho Ahola on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo etteivät Matti Mullala ja Juho Sikstus Mikko la ole esittäneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jääpysyväksi; ja velvoitetaan Matti Multälä ja Juho Sikstus Mikkola suorittamaan Juho Aholalle hänellä täällä julun vuoksi olleiden kustannusten korvaukseksi, kahdeksankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianosaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Petter Saarekoski A. J. Oummerala B. Anneberg Samuli Koski. Matts Henrics 584 -
Elokuun 25 päivänä 1915 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, vuokrasantavaa koskevassa jutussa, jossa Kauppias Eliina Seikkula, Helsingin kaupungista, on hakijana, ja samasta kaupungista oleva Osakeyhtiö Hannus vastaajana: Annettu Oikeus osastossa Elokuun 25 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja mistä, mikä le nyt on kysymyksessä saanut seuraavat tiedat: Helsingin kaupungin Raastuvanoikeudessa on Osakeyhtiö Hannuksen puolesta lausuttu että osakeyhtiön jokaiselle orakkaalle kuului yhtiön omistamassa talossa Nrot 28 ja 50 Huvilakadun varrella Helsingissä niin mina tulisijalla vavistettua huonetta kuin osakkaalla oli yhtiössä osakilta ja että Eliina Seikkulalla yhtiön osakkaana oli hallussaan yksi yhtiön talon puotihunenstoista Yhtiökokous, jonka yhtiön sääntöjen mukaan oli määrättävä huoneustajen vuokrat oli Joulukuun 13 päivänä 1908 pidetyssä yhtiöLäsnä: F A. W. A. B A. - A. R. 42. 585a No 1595 Såg 79. Rd 1912