Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Kesäkuun 9. päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin lesta tulleessa, elatusta koskevassa no Grönholm, Porin kaupungista, holmin aviovaimoksi julistettu ElinJosefiina Kokko, samasta kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeus osastossa Kesäkuun 9. päivänä 1904- Keisarillinen Senaatti on itselleen jat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Porin kaupungin Raastuvanoikeudessa on Elin Josefiina Kokko, Konttoristi Grönholmille toimitetun haasteen nojalla, lausunut että, sittenkuin Grönnut Elin Josefiina Kokon, joka siitä raskaaksi tultuansa Marraskuun 22. päivänä 1900. oli synnyttänyt sittem min Helmikuun 6. päivänä 1901. kuolleen tyttölapsen, sanottu Raastuvanoikeus oli Elin Josefiina Ilokon siitä tekemästä vaatimuksesta päätöksellä Läsnä: JGs - Ack - K H - J (C. T.) S.) No 691. Pag. 4. R. D. tuomio nostorahalla Turun Hovioikeujutussa, jossa Konttoristi Karl Bruon hakijana ja Konttoristi Grönsittelyttänyt juttuun kuuluvat kirholm avioliiton lupauksella oli maan1904.
Kesäkuun 21. päivältä 1901. julistanut hänet Konttoristi Grönholmin aviovaimoksi täydellä naimaoikeudella Grönholmin pesässä, mutta että Grönholm tästä huolimatta oli vetäytynyt vihkimisellä täyttämästä avioliittoa Elin Josefiina Kokon kanssa, minkä tähden ja kun Konttoristi Grönholm, joka Huhtikuun 1. päivään 1901. oli sanotun lapsen elatukseksi suorittanut yhteensä 1160. markkaa, oli viimemainitusta päivästä kokonaan lakan nut maksamasta Elin Josefiina Korkolle elatusta, vaikka hän Grönholmin aviovaimona oli oikeutettu häneltä sellaista nauttimaan, Elin Josephi na Kokko on vaatinut Konttoristi Grönholmin velvoittamista hänelle ylläpidoksi ja elatukseksi kuukausittain, lukien Huhtikuun 1. päivästä 1901, maksamaan seitsemänkymmentäviisi markkaa. Asiasta kuulustettuna, on Konttoristi Grönholm väittänyt, että hänellä oli aikomus mennä Elin Josefina Rokon kanssa vihille, kun ennättäisi saada kotinsa kuntoon, ja että Grönholmin muuten oli ollut mahdoton paikallisseurakunnan papiston välityksellä: tulla vihityksi Elin Josefiina Kokonkanssa syystiä, että Kokko vasta Syyskuun 9. päivänä 1901. oli kirjoitettu Porin kirkonkirjoihin, jonka tähden ja kun Konttoristi Grönholm ei ollut velvollinen elättämään Elin Josefiina Kokkoa, ennen kuin he olivat toistensa kanssa vihityt. Konttoristi Grönholm on vaatinut, että kanne liian aikaisin nostettuna hyljättäisiin tahi ainakiir että Elin Josefiina Kokon vaatimus kohtuuden mukaisesti alennettaisiin. Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on päätöksellä Marraskuun 5. päivältä 1901. asiasta lausunut, että koska Elin Josefiina Kokko Raastuvanoikeuden Kesäkuun 21 päivänä 1901. julkilausumalla, lainvoiman saaneella päätöksellä, oli julistettu Konttoristi Grönholmin anovaimoksi ja se seikka, että Grönholm oli laiminlyönyt vihkimisellä täyttää a14
violiittonsa Elin Josefiina Kokon kanssa, ei voineet vähentää hänen velvollisuut tansa vaimonsa elättämiseen, sentähden on Raastuvanoikeus, huomioon ottaen että Elin Josefiina Kokon Konttoristi Grönholmilta saamat tuhat sata kuusikymmentä markkaa olivat pidettävät riittävänä elatusapura asiallisten edellä mainitulle lapselle tämän elinaikana ja Elin Josefiina Kokolle Marraskuun 1. päivään 1901, velvoittanut Konttoristi Grönholmin, kuitin saadessaan, maksamaan Elin Josefiina Kokolle viisikymmentä markkaa kuukaudessa, lukien viimesanotusta päivästä, minkä ohessa Konttoristi Grönholmin tuli viidelläkymmeneltä markalla korvala ElinJosefiina Kokon oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Konttoristi Grönholm oli vetoamalla saattanut jutun, on Marraskuun 20. päivänä 1903. antamallaan tuomiolla vahvistanut Raastuvanoikeuden päätöksen, samalla velvoittaen Konttoristi Grönholmin viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Elin Josefiina Kokon kustannukset Hovioikeudessa Hovioikeuden tuomioon on Konttoristi Grönholm anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Elin Josefiina Kokko on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän, jutun ja patsoo, ettei Konttoristi Grönholm ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää voimaan sa, minkä ohessa Konttoristi Grönhelm velvoitetaan suorittamaan Elin Josefiina Kokolle, hänellä täällä asiasta olleiden kulujen korvaukseksi, kahdeksankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: J. G. Tohman A; i Kumlin. Kaundelama Johannes Litting. SS: 445
Kesäkuun 10 päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleessa jutussa, jossa Talollinen Antti Krook eli Korppinen, Karstalan pitäjän Karstulan kylästä, on hakijana ja samassa kylässä asuva Talollinen Juho Poikonen vastaajana ja joka pittu koskee myllytultia: Annettu Oikeusosastossa Kesäkuun 10 päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, sikäli kuin nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Karstulan pitäjän käräj äkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Juho Poikonen, Antti Krookille toimitetun haasteen nojalla, lausunut, että Poikonen noin vuonna 1880 oli Antti Krookille luovuttanut Karstulan kylässä olevaan Myllyjoki nimiseen puroon akennetun kotitarvemyllyn ehdolla, että Poikonen siellä saisi makutta jauhattaa kaiken viljansa, mutta että Antti Krook yhden vuoLäsnä: J G S. A. K. W. H. - J. Z. No 694 Pag. 18. R. D. 1904.
den yhdeksän kuukauden ja viidentoista päivän kuluessa oli Juho Poikosen sillä aikaa myllyssä jauhattamista 125 hehtolitrasta rukiita, 45 hehtolitrasta ohria ja 270 hehtolitrasta kauroja myllytullina ottanut 375 litraa rukiita, 135 litraa ohria ja 810 litraa kauroja; ja on Juho Poikonen sentähden vaatinut Antti Krookin velvoittamista suorittamaan Poikoselle takaisin mitä hän niin muodoin ilman laillista oikeutta oli nostanut sekä sitä varten Poikoselle maksamaan, kun rukiista laskettiin 11 penniä, ohrista 8 penniä ja kauroista 7 penniiä litralta, yhteensä 108 markkaa 75 penniä. Kanteesta kuulustettuna, on Antti Krook vastannut: että hän ynnä Juho Poikonen ja Talollinen Hermanni Kumppi useampia vuosikymmeniä sitten olivat Myllyjoen piiron Koskilahti nimiseen koskeen yhteisesti rakentaneet jalkamyllyn, josta Antti Krook oli omistanut puolen sekä Juho Poikonen ja Hermanni Humppi kumpikin neljänneksen; että kun tämä mylly oli joutunut rappiotilaan, olivat sen osakkaat samaan paikkaan laittaneet vuden ratasmyllyn, ja kun tämäkin aikaa myöten oli hävinnyt, oli Antti Krook sen sijaan rakentanut uuden myllyn, johon hän oli käyttänyt rakennusaineita vanhasta myllystä mitä vielä oli kelvannut, mutta että, kun viimemainittu mylly oli rakennettu ilman asianmukaista lupaa, hänen vähän ajan kuluttua oli täytynyt sulkea se; että hän Huhtikuun 19 päivä nä 1881 saatuansa läänin Kuvernöörin suostumuksen oli sanotussa purossa alempana olevaan Kalliokoski nimiseen pitoukseen muuttanut ennen rakentamansa myllyn; että hän vuodesta 1882 alkaen aina Syyskuuhun 1897 oli antanut Juho Poikosen maksutta jauhattaa viljansa uudessa myllyssä, siten korvatakseen Poikosta hänen osuudestaan vanhassa myllyssä, joka kokonaisuudessaan oli ollut 250 markan arvoinen; ja että hän sanotun ajan jälkeen oli ottanut myllytullia Juho Poikosen jau447
hatuksista. Asian näin ollen ja kun myllytulli Juho Poikosen vuosina 1882 1896 jauhattamasta viljasta laskun mukaan oli tehnyt 549 markkaa 50 penniä enemmän kuin mihin Poikosen osa edellämainitussa vanhassa myllyssa oli arvostettu, on Antti Krook vaatinut niin hyvin kanteen hylkäämistä kuin myös, vastahaasteen nojalla, Juho Poikosen velvoittamista hänelle suorittamaan viimesanotun rahamääran. Vastakanteen johdosta on Juho Poikonen väittänyt, että kun Antti Krook oli hakenut lupaa myllyn perusta. miseen Kalliokoskeen, oli hän asianomaisen piiriinsinöörin 11 päivänä Lokakuuta 1880 paikalla toimittamassa katselmuksessa sitoutunut myöntämään uudessa myllyssä ikuisen vapaan jauhatusoikeuden Juho Poikosen omistamalle osuudelle Humpin perintötalosta No 2. Karstulan kylässä, ja on Toikonen siis vaatinut vastapuolensa kanteen hylkäämistä. Antti Krook on tähän muistuttanut, että Juho Poikonen yllämainitusja katselmuksessa muka oli pidättänyt itselleen oikeuden maksutta jauhattaa myös siinä myllyssä, jonka rakentamiseen Myllykoski nimiseen, niinikään Myllyjoen purossa olevaan koskeen Talollinen Heikki Krook samalla oli hakenut asianmukaista lupaa, minkä vuoksi ja kun Heikki krook sekä, hänen kuoltuaan, hanen leskensä ja oikeutensa omistaja Maria Krook yhdessä Antti Krookin kanssa oli omistanut sanotut Kalliokosken ja Myllykosken myllyt ja kantanut puolet niistä olleista tuloista aina Elokuun 20 päivään 1898, jolloin Kallickosken mylly joutui Antti Krookin yksin omistettavaksi. Antti Krook on katsonut, ettei Juho Poikonen missään tapauksessa voisi häneltä vaatia takaisin enempää kuin puolet kysymykseen tulleesta myllytullista. Sittenkuin Maria Krookiakin oli asiasta kuulustettu ja hän vaatinut korvausta paikalletutostaan, todistajiin kuulustelu toimitettu ja asian48
osaiset molemmin puolin olivat vaatineet korvausta oikeudenkäyntikuluitaan sekä jutussa muuten niin menetelty, kuin asiakirjat tarkemmin osoittavat, on Kihlakunnanoikeus Toukokuun 1 päivänä 1902 julistamallaan räätöksellä mainitsemistaan syistä, hyljäten Antti Krookin vastakanteen, velvoittanut Antti Krookin Juho Poikoselle suorittamaan vaaditut satakahdeksan markkaa seitsemänkymmentäviisi penniä sekä sitä paitsi korvaamaan Juho Poikosen oikeudenkäyntikulut sadalla markalla ja Maria Krookin kulut kuudella markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Antti Krook oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa Joulukuun 30 päivältä 1903 katsonut selville käyneen, että Antti ja Heikki Krook ylempänä mainitussa, Lokakuun 11 päivänä 1880 Kalliokosken ja Myllykosken myllyjen akentamista varten pidetyssä tarkastuksessa olivat, aikaa rajoittamatta, sitoutuneet rallimaan Juho Poikosen niissä tullitta jauhattaa jyvänsä omistamastaan Humpin talosta sekä ttä Juho Poikosen jyvät Kalliokosken myllyn seuraavana vuonna, tapahtuneesta rakentamisesta alkaen oli siinä maksutta jauhettukin siihen asti kun Antti Krook myllyn käyttämisestä vuosina 1897 ja 1898 oli Poikoselta kantanut puheenalaisen jyvätullin, minkä tähden ja koskei Antti Krook ollut voinut näyttää tulleensa vapautetuksi sanotusta sitoumuksestaan eikä siis olleensa oikeutettu mainittua tullia kanta maan, Hovioikeus on jättänyt asiansen lopputuksen varaan, johon Kihlakunnanoikeus päätöksessään oli johtunut, minkä ohessa Antti Krook velvoitettiin viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Juho Poikosen Hovioikeudessa jutussa olleet kulut. Hovioikeuden tuomioon on Antti Krook anonut muutosta tänne toinittamallaan perustelmalla, johon Juho Poikonen on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut 449
tämän jutun ja katsoo, ett'ei Antti Krook ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää voimaansa, minkä ohessa Antti Krook velvoitetaan suorittamaan Juho Poikoselle, häneltä täällä juttuun menneiden kulujen korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti. J. G. Sohlman Gener Ojelmna A; Nummin. Johannes Littius C. J. Tungren Kesäkuun 14 päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tuulleessa, perinnonjaon moitetta koskevassa jutussa, jossa ovat Talollinen Juho Simonpoika Tokonen, Ruovo den pitäjän Muroleen kylästä hakijana sekä Talolliset Juho Kustaa Juhonpoika Jutila ja Vihtori Konstantininpoika Leponiemi molemmat Teiskon kappe lin Jutilan kylästä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa Kesäkuun 14 päivänä 1904. Keisarillinen Senaatti on itselleen esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa Juho Tokosen Ruoreden pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeus dessa valvottua hänen ja hänen Huhtikuun 16. päivänä 1895 kuolleen vaimonsa Maria Kristiina Antintyt tären Toukokuun 6 päivänä 1867 teke maa keskinäistä testamenttia, jossa oli säädetty, että kun toinen mainiLäsnä f. G. S. - A. K. - J. 450 Pag. 187. R. D. 1903. Pag. 187 R. D. 1903. No 712.
tuista aviopuolisoista kuoli eloon jäänyt saisi omakseen kaiken heidän pesässään olevan kiinteän ja irtaimen omaisuuden, ja Juho Tokosen mainitun testamentin nojalla itselleen omistettua, muun muassa, Tokosen perintötalon Muroleen kylässä, olivat Juho Kustaa, Jutila ja Vihtori seponiemi, Maria Kristiina Antintyttären lähempinä perillisenä, haastattaneet Juho Tokosen Kihlakunnanoikeuteen sekä, ilmoittaen että Maria Kristiina Antintytär oli Resäkuun 30 päivänä 1847 toimitetussa perinnönjaossa isänsä Antti Juhonpoika Tokosen jälkeen perintönä saanut Tohosen talon, vaa tineet että, koskei Maria Kristiina Antintytär ollut oikeutettu testamentilla antamaan pois sanottuä perimysmaatansa, mainittu testamentti kumottaisiin ja Tokosen talo määrättäisiin jaettavaksi Juho Kustaa Jutilan ja Vihtori Leponiemen kesken; ja oli, Juho Tokosen huomauteltua että hän pakkohuutokaupalla Helmikuun 6 päivänä 1879 oli Maria Kristiina Antintyttären kanssa ostanut Tokosen talon, jonka he sitä ennen olivat kauppakirjalla Tammikuun 20 päivältä 1865 myyneet 14,000 markasta, Kihlakunnanoikeus 10 päivänä Toukokuuta 1897 julistamallaan päätöksellä kumonnut. puheenalaisen testamentin, mikäli sen kautta oli määrätty Maria Keistiina Antintyttären perimysmaasta ja velvoittanut Juho Tokosen Maria Kristiina Antintyttären jälkeen jättämästa omaisuudesta luovuttamaan lailliseen jakoon Juho Kustaa Jutilan ja Vihtori Reponiemen sken niin suuren osan pesässä löytyvää ansiomaata ja, mikäli sitä ei riittänyt, irtainta omaisuut ta, kuin arvossa vastasi Tokosen taloa aina 1400 markkaan, tästä arvosta kuitenkin vähennettynä 36 2 ruplaa 25 kopekkaa eli 1449 markkaa Turun Hovioikeus, jonka tutkitta vaksi Juho Kustaa Jutila ja Vihtori Leponiemi olivat vetoamalla saat45
taneet jutun, oli sitten Joulukuun 31 päivänä 1897 antamassaan tuomiossa katsonut sen seikan, että JuhoTokonen ja Maria Kristiina Antintytär olivat Tammikuun 20 päivä nä 1865 myyneet Tokosen talon; mutta sittemmin julkisella pakkohuutokaupalla Helmikuun 6 päivänä 1879 uudelleen ostaneet sen, ei muuttaneen talolta sen luonnetta Maria Kristiina Antintyttären peringsmäänä, josta Maria Kristiina Antintytär siis ei ollut oikeutettu testamentin kautta määrää maan, ja sen vuoksi siten oikaissut Kihlakunnanoikeuden edelläkerrottua päätöstä, että Juho Tokosen tuli lailliseen jakoon Juho Kustaa Jutilan ja Vihtori Reponiemen kesken jättää koko Tokosen talo; minkä tuomion Keisarillinen Senaatti oli tuomiolla Kesäkuun 3 päivältä 1899 vahvistanut. Sittenkuin tämän jälkeen Loka kuun 20 päivänä 1899 oli toimitettu perinnönjako Maria Kristiina Antentettären kiinteästä omaisuudesta, jossa ja ossa Juho Kustaa Jutilalle ja Vihtori Leponiemelle oli jaettu kummalle. kin puoli Tokosen taloa, on Juho Tokonen, Juho Kustaa Jutilalle ja Kihton Reponiemelle toimituttamansa haasteen nojalla, edellämainitussa Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että Maria Kristiina Antintyttärellä, kunhan 1865 vuoden vaiheilla meni naimisiin Juho Tokosen kanssa, oli ollut yksityisiä velkoja, joita Juho Sokonen oli omilla varoillaan maksanut Vuokraaja Heikki Mooseksen poika Jussilalle Hämeen läänin Kuvernöörin Elokuun 6 päivänä 1864. antaman päätöksen mukaan SS 10 ruplaa eli 3,240 markkaa ja Kangasalan ynnä muiden pitäjien häräjäkunnan Kihlakunnanoikeuden 20 päivänä Maaliskuuta 1866 julistaman päätöksen mukaan 190 ruplan eli 76 markkaa, yhteensä siis 4000 markkaa, kuin myös että rekennukset Sokosen tilalla, Juho Tokosen muuttaessa sinne olivat 152
olleet kaikin puolin rappeutuneet ja perinpohjaisen korjauksen puutteessa, sekä että Juho Tokonen, ollen siinä luulossa että Tokosen talo todella kin kuului hänelle, oli taloa asuessaan ostetuista aineista siihen uudelleen rakentanut hirsistä pääräkennuksen, puotuvan ja tuvan se kä kivestä navetan, saunan ja jyvaaitan, mitkä rakennukset Elokuun 11 päivänä 1899 paikalla toimitetussa tarkastuksessa olivat arvatut 2310 markkaan, ja kun Juho Tokonen lain mukaan oli Maria Kristiina Antintyttären pesää jaettaessa saapa viimemainitun naimaosasta tahi yksityisestä omaisuudesta vastiketta Maria Kristiina Antintyttären puolesta maksamistaan edellämainituista 4000 markasta ja Juho Tohonen niin ikään oli oikeutettu Juho Kustaa Jutilalta ja Vihtori Reponiemeltä saamaan korvausta ylläsanotuista rakennuksista, mutta Juho Tokosen näissä kohden perinnönjaossa Maria Kristiina Antintyttären jatkeen tekemät vaatimukset oli jätetty huomioon ottamatta, on Juho Sokonen vaatinut, että Juho Kustaa Jutila ja Vihtori Reponiemi, Maria Kristiina Antintyttären perillisinä, velvoitettaisiin yhteisesti tahi kummalla varoja oli suorittamaan Juho Tokoselle sanotut rahamaa rat kuuden prosentin vuotuisine korkoineen, 4000 markalle Huhtikuun 28 päivästä 1870 ja 2310 markalle samasta päivästä vuonna 1900 sekä anonut että Kihlakunnanoikeus määräisi puheenalaisen perinnonjaon oikaistavaksi Juho Tokosen edellä olevain muistutusten mukaan. Sittemmin on Juho Tokonen riidan kestäessä, Juho Kustaa Jutilalle ja Vihtori Reponie melle toimitetun uuden huasteen nojalla, muuttanut kanteensa siten tta hän, koska edelläluetellut hären uudelleen rakentamansa huoneukset sekä Tokosen tilalla olevat lupomatupa, riihet, olkelato, tälle 400
rivi, asuinriir ja puotirivi, jotka Juho Tokonen oli korjauttanut ja osaksi uudelleenkin rakentanut, olivat Arkkitehti Lambert Petterssonin Maaleskuun 25 päivänä 1901 tilalla toimittamassa katselmuksessa arvatut 72,300 markkaan, on vaatinut korvaukseksi niistä viimesanotun määrän, myöntäen siitä sentaan vähennettäväksi 4000 markkaa, minkä arvoisten Juho Tokonen katsoi rakennusten olleen hänen tullessaan Tohosen tilalle; jonka ohessa Juho Tokonen on anonut korvausta oikeuden - käyntekuluistaan Kanteesta kuulustettuina ovat Juho Kustaa Jutila ja Vihtori Reponiemi sitä vastustaneet, väittäen ett ei Juho Tokosen Heikki Jussilalle suorittama rahamäärä ollut Maria Kristiina Antintyttären ennen avioliittoa Juho Tokosen kanssa tekemää yksityistä velkaa ja ett'ei Juho Tokonen ollut maksanut tätä velkaa yksityisillä varvillaan, sekä että Juho Tokosen vaatimus saada korvun ta rakennuksista oli aivan perusteetonkoska sekä uudelleen rakennetut huoneukset että parantamistyöt olivat Tokosen talon aineista, sen työvaimalla ja varoilla tehdytKuulusteltuaan todistajia jutus sa ja toimitettuaan itse paikalla puheenalaisten huoneusten tarkastuksen, on Kihlakunnanoikeus Elokuun 27 päivänä 1901 julistamallaan päätöksellä mainitsemillaan perusteilla, Huhtikuun 15 päivänä 1889 aviopuolisoiden omaisuus- ja velkasuhteista annetun lain 4 luvun 8 SS:n nöjalla, velvoittanut Juho Kustaa Jutilan ja Vihtori Reponiemen, Maria Kristiina Antintyttären perillisina viimeksi mainitun naimaosasta ja tarvittaessa hänen yksityisestä omaisuudestaan antamaan Juho Tokoselle vaatimansa neljätuhatta markkan ynnä korkoa viisi sadalta Maaliskuun 6 päivästä 1900 lukien, jolloin juttu oli ensi kerran Oikeuden käsiteltävänä, sekä määrännyt että Maria Kristiina Antintyt15
tären jälkeen tehty perinnönjako oli sen mukaan oikaistava. Mitä taas tuli Juho Tokosen vaatimukseen saada korvausta Tokosen tilalla olevista rakennuksista on Kihlakunnanoikeus, päätöksessä mainituista syistä, myöntänyt Juho Tokoselle korvaukseksi kerrotuista päärakennuksesta, puotirivistä, tuvasta, kuinavelasta, saunasta ja jyväaitasta puolet niiden Elokuun 11 päivänä 1899 tehdyn arviokirjan mukaan yhteensä kaksikymmentäkolmetuhatta sata markkaa tekevästä arviosummasta eli siis yksitoistatuhatta viisisataa viisekymmentä markkaa, mikä rahamäärä korkoineen, viisi sadalta vuodessa, lukien sanotusta Maaliskuun 6 päivästä 1900, Juho Kustaa Jutilan ja Viktori Leponiemen, Maria Kristiina Antintyttären perillisinä, tuli tämän kuolinpesän varoista Juho Tokoselle kuittia vastaan maksaa sillä tavoin kuin ennennäinilussa lainkohdassa saadettiin; määjäten Kihlakunnanoikeus sen ohessa noitteenalaisen perinnönjaon oikaistavaksi siten että myöskin viimeksikosketettu korvausmäärä oli siinä huomioonotettava, jota paitse Juho Kustaa Jutila ja Vihtori Leponiemi velvoitettiin yhteisesti tahi kummalla varoja oli neljälläsadalla markalla konaamaan Juho Tokoselle hänen oikeudenkäynti - kulunsa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Juho Tokonen että Joho Kustaa Jutila ja Vihtori Reponiemi olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiolla Elokuun 31 päivältä 1913 lausunut, että koska Juho Tokonen ei ollut luotettavasti näyttänyt omella taikka pesänkään varoilla maksaneensa vaimovainajansa Maria Kristiina Antintyttären yksityisiä velkoja, sentähden ja kun Juho Tokosen vaatimus saada Juho Kustaa Jutila ja Vihtori Reponiemi Maria Kristiina Antintyttä ren perillisinä velvoitetuiksi maksa 77
maan Juho Tokoselle korvausta Maria Kristiina Antintyttären yksityisesti omistamalla Tokosen talolla vaimonsa elinaikana tehdyistä uudisrakennuksista ja rakennuksien korjauksista oli laillista perustusta vailla, he kun olivat vihityt wioliittoon keskenään ennen kuin 15 päivänä Huhtikuuta 1889 annettu laki aviopuolisoiden omaisuus- ja velkasuhteista oli astunut voimaan, eikä Juho Tokonen ollut näyttänyt vaimonsa kuoltua mitään uudistannuksia tehneensä vielä vähemmin että niistä syntyneet kustannukset olivat noussut tilan tuottamaa hyötyä suuremmiksi, on Hovioikeus, Juho Kustaa Jutilan ja Vihtori Reponiemen vetokirjan johdosta, kumoten Kihlakunnanoikeuden puutoksen, mikälise koski itse asiaa ja käräjäkulujen korvausta, kyljännyt Juho Tokosen asiassa ajamaan kanteen kokonaisuudessaan; ja raukesi asian näin päättyessä enempi lausuntoJuho Tokosen muutoksenhaun johdosta Hovioikeuden tuomioon on JuhoTohonen hakenut muutosta tänne toimittamallaan, perustelmalla, johon Juho Kustaa Jutila ja Vihtori Leponiemi ovat säädetyssä järjestykessä vastannet. Keisarillinen Senuutti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, että Juho Tokonen ole esiintuonut syyta muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Juho Toko nen suorittamaan Juho Kustaa Jutilalle ja Vihtori Leponiemelle heillä lailla olleiden kulujen korvaukseksi sata markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti J. Vikman A. J. Sunlin. nemndelning Johanna Litting. Carl Standertskjord. 156
Kesäkuun 14. päivänä 1904. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Waasan Hovioikeudesta tulleessa, testamentinmoitettä koskevassa jutussa, jossa Itsellisenleski Serafia Agata Juhontytär Ottola, Eläkemies Kaarle Matinpoika Mänttä sekä Itsellismies Kaarle Hermaninpoika Häkkinen ja hänen vaimonsa Alma Topiaantytär Hellström, Keuruun pitäjän Keuruun kylästä, Talollinen Aleksander Antinpoika Ala- Ajos ja hänen vaimonsa Karoliina Matinty tär, Ruoviden pitäjän Ajostaipaleen kylästä, Työmiehet Juho Viktor Abrahaminpoika Lahtinen ja Juho Taavetinpoika Nieminen, viimemainitun vaimo Cecilia Maria Sofiaantytär Hellström sekä Renki Arvid Lonatus Topiaanpoika Hellström, Tampereen kaupungista, Opettajatar Anna Alina Lindell, Porin kaupungista, Neiti Hilma Maria Lindell ja Nahkurinleski Ida Maria Lindell eli Liukkonen, Mikkelin kaupungista, alaikäisen tyttärensä Helmi Lindellin holhoojana, sekä Työmiehet Karl Emil TopiaanNo 717. Pag. 14. R. D. 1904.