Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
keutta loukkaavia asiakirjoja annettaessa nimenomaan oltu luotseille pidätetty valtaa vuokran kantamiseen asukkailta kieltäytynyt suorittamasta aikoinaan tehtyjen sopimusten mukaan luotseille tulevaa vuokraa, ovat Kristian Laanti ja hänen Kihlakunnanoikeudessa esiintyneet myötäpuolensa, Haapasaaren ja Haminan luotsipaikkojen kruununluotseena vaatineet että August Mustamaa ja hänen mainitut myötäpuolen velvoitettaisiin luovuttamaan hallitsemänsä osat Mustamaan ulkesaaresta ja siihen kuuluvasta, piirirajoiltaan vuonna 1904 määtystä vesialueesta mainittujen luotsipaikkeen kruununluotsien haltittavaksi Luotsi- ja Majakkalaita sen Ylihallituksen siitä annettu ven ohjeiden mukaan. Sen ohan olevaan kanteesen mikäli ei teckatvien ohjeiden mukaan. Sen olen olevaan kanteeseen mikäli August Mustamaa myöläpuolinen kuluveteen velvoitettaisiin heille suorittanea August Mustamaan ja hänen maksamalla jääneenä vuokrina saaren ja sen kalaveden käyttämisestä, August Mustamaa vuosilta 1904, 1905 ja 1906 kultakin 20 markkaa li yhteensä 10 markkaa, Taneli Mustamaa ja Aleksanteri Niemelä vuoelta 1905 ja 1906 kumpikin 6 markkaa 67 penniä vuodelta eli kumpainenkin kaikkiansa 13 markkaa 34 penniä, Juhana Mässeli vuosilta 1903, 1904, 1905 ja 1906 niinikään 6 markkaa 67 penniä vuodelta eli yhteensä 26 mark kaa 68 penniä sekä Jaakko Herman Niemelä vuosilta 1900, 1901, 1902, 1903 1904, 1905 ja 1906 jokaiselta 13 markkaa 33 penniä eli kaikkiaan 73 markkaa 31 penniä. Tätä paitsi on Kustaa Laanti myöläpuolineen pyytänyt korvausta oikeudenkäyntikuluestaan Suomen Luotsi - ja Majakkalaitoksen Ylihallitus on yhtynyt edellä ovat Kristian Laanti ja hänen sen tis saada puheenalaisille luetselle lut asiakumppanensa anonut usi kuutta kantunalaiseen saaren ja erovittaisiin heille suorittama myust Mustamaan ja hänen 297
myötäpuoltensa vastustettua kan netta, väittäen muun muassa ettei Mustamaan ulkosaari kuutunut Haapasaaren ja Haminan luotsipaikkain luotseille aikanaan ehkä luovutettuihin katastuspaikkoihin, ja asiasta kuulusteltua Suomen Valtion puolesta maarättyä asiamiestä on Kihlakunnanoikeus 5 päivänä Marrasku ta 1774 julistanut päätöksen asiaan ja katsonut käyneen selvit le että sittenkuin edellämäini tuilla käskykirjoilla vuosille 1766 ja 1769 Häminan luotseille, joihin siihen aikaan oli luettu myöskin Haapasaaren utkosaarettä asuvat luotset, ole luovutettu 22 silloisessa Hämi nan kihlakunnassa sijaitsen auhola kivisaasta kruunut vuosittain maksettavasta verosta eka Armollisella käskyllä Terkokuun 27 ja 28 päivältä 1791 d määrätty että sanotut nimittä mäenitsemättä jääneet saaret ovat poistettavat huutokaupalla, vuokralle annettavien tilain lurusta sekä veroa vastaan ainaiseksi annettavat Haminan luotsien haltuun, niin oli Hallitsevasenaatti käskykirjeellä 30 päivältä Toukokuuta 1791 määrännyt Suomen Kameraalihovin saattamaan mainitun Armollisen käskyn täytäntöön sekä, kun Kameraalikovi oli myöntänyt muillekin kuin mainituille luotseille oikeuden kalastaa samoja saaria ympäröivässä kälavedessa, Haapasaarella ja Häminan kaupungissa asuvien luotsien valituksesta päätöksellä 11 päivältä Marraskuuta 1803 vahvistanut näiden luotsien oikeuden kalastaa sanotussa vesistössä; ltä Mustamaan ulkosaari, joka li otettu jo erääseen vuosina 37/7 ja 1781 Haapasaaren rälssisaavista ja Haapasaaren luotseille käytettaviksi luovutetuista kruunun alastuksista laadittueen karttaan oli 1827 vuoden maakirjaan merkitty 1298
kuuluvaksi Haapasaaren luotsien hallittaviksi jätettyihin saariin sekä otettu luotsilaitokselle kuuluvista Wirolahden pitäjän tiloista ynnä kruunun Wiipurin läänissä omistamista saarista ja kalastuksista eri aikoina tehtyihin kahteen luetteloon, ollen viineksimainittuun merkitty että Mulle maa kuului niihin 21 ulkosaareen oiden kalavesi oli Hallitsevan Teraalin käskykirjoilla 30 päivältä jonkokuuta 1771 ja 17 päivältä Helmikuuta 1804 Haminan tuolisoille annettu oikeudella saariin; sekä että Wiipurin läänin Kuvernööri ja Keisarillisen Senaalin Talousosasto olivat, määrättyään päätöksillänsä 12 päivältä Kesäkuuta 1857 ja 12 päivältä Kesäkuuta 1858. Mustamaan ulkosaaresta edelläkerrotulla tavalla, myöntäneet August Mustamaalle ja hänen myötä puolelleen ynnä Talolliselle Antti Mustamaalle eli Niemelälle asukasoikeuden tahi perintötalollisen oikeuden eri osiin Mustamaan ulkisaaresta muodostettua taloa No 1, saaden Taneli Mustamaa 1 päivänä Marraskuuta 1879 sijoituskirjan 1/9 osaan, Aleksanteri Niemelä 23 päivänä Syyskuuta 1895 niinikään sijoituskirjan samansuuroiseen osaan ja August Mustamaa Kuvernöörin päätöksellä 7 päivältä Helmikuuta 1899 asukasoikeuden 1/3 osaan sekä Jaakko Herman ja Antti Niemelä jonka jälkimäisen talonosan Jaakko Herman Niemelä sittemmin oli ostanut, ynnä Juhana Mässeli, kaksi nuksimainittua 13 päivänä Tammikuuta 1900 ja Mässeli 19 päivänä Marraskuuta 1904 kukin perintökirjan 1/9 osaan sanottua taloa; ja on Kihlakunnanoikeus senvuoksi katsonut näytetyksi, että Mustamaan ulkosaari oli kuulunut Armollisessa käskykirjeessä 27 tai 28 päivältä Toukokuuta 1791 ja Hallitsevan Senaatin päätöksessä 13 päivältä Marraskuuta 1803 mainittui hin 22 saareen, vaan selvittämättä sitä vastoin jääneen että luotseille 1299
olisi luovutettu muuta oikeutta Mytamaan saareen kuin oikeus kalasten sitä ympäröivässä kalavedessa; mutta kun Valtion ei oltu näytetty luopuneen omistusoikeudestaan sanottuun kalaveteen eikä oltu väitettykään, että viranomaiset olisivat menetelleet väärin myöntäessään August Mustamaalle ja hänen myötäpuolilleen Mustamaan tiloihin asukas - tahi omistusoikeuden tahi että Kristian Laanti ja hänen myötäpuolensa tai Luotsi - ja Majakkaa laitoksen Ylihallitus olisivat noidat toimien johdosta kuulutetuissa määrääjoissa valvoneet huuloteltuaan keuttaan, on Kihlakunnanoikeus samalla kuin Kristian Läännin ja hänen myötäpuoltensa kannutta edellämäinittujen vuokramat sujen velkomisesta sillä kertaa aole otettu tutkittavaksi, koskei riitaa paremmasta oikeudesta puheen liusti ratkaistu, kyljännyt korko nieltuja oikeuksia Haapasaaren liusti ratkaistu, kyljännyt korko nieltuja oikeuksia Haapasaaren mikäli se koski päempää oikeus oikeuden ja Hamman luotupaikkain luotiin Mustamaan saareen ja siihen kuuluvaan kalaveteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kristian Laanti Kihlakunnanoikeudessa esiintyneine myöläpuolinteen vetoamalla oli saattanut jutun, on 25 päivänä Heinäkuuta 1912 antanut asiaan tuomion; ja koska oli käynyt selville, että August Mustamaa ja hänen myöläpuolensa olival Kihlakunnanoikeuden mainetsemalla tavalla saaneet, Jaakko Herman Niemelä ja Juhana Mässeli omistusoikeuden ja muut asukasoikeuden hallinnassaan oleviin osiin Mustamaan ulkosaaresta muodostettua taloa No 1. Mustamaan kylässä siihen, kuuluvine vesiäluineen, ja ettei Suomen Sallio, jonka omaisuutta sanottu saari sitä ennen oli ollut, puheenalaisia luovutuksia tehdessään milläänn lavan ollut rajoittanut August Mustamaalnäolevan kalastukseen olla lesi ja hänen myötäpuolelleen myönnäolevan kalastukseen olla lemn ja hänen myötäpuolelleen myönnäolevan kalastukseen olla lesi ja hänen myötäpuolelleen myön1200
hyväksi, sentähden ja kun mainittujen luotsipaikkain luotseille heidän palkkaamisekseen aikaisemmin ehkä luovutettu oikeus kysymyksessä olevaan omaisuuteen niin ollen oli lakannut, on Hovioikeus vahvistanut Kihlakunnanoikeuden leppiipäätöksen mikäli kanne August Mustamaan ja hänen myötäpuoltensa häätämisestä oli hyljätty ja, asian kerrotussa osassa näin päättyessä sekä ottaen huomioon, että Kihlakunnanoikeuden päätös sanottujen vuokramaksujen velkomisesta sisäksi lausunnon vuokramaksuja koskevan kanteen hylkäämisestä ennenaikaisena, muuttaen Kihlakunnanoikeuden päätöstä siinä kohden, välittömästi kyljännyt saman kanteen. Kristian Laanti ja hänen myöntä puolensa, joista Leander Pohjokija Hugo Mäkelä sillä välin olemtulleet luotseiksi, edellinen Halt pasaaren ja jälkimäinen Hamin myötäpuolillee luotsipaikalle, anoneet muutosta perustelmalla, johon August Mustamaa myöläpuolineen on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja samalla kuin Keisarillinen Senaalle jättää huomioon ottamatta, mitä Jaakko Herman Niemelän puolesta on perustelman vastuussa lausuttu, koskei Varatuomari Armas Hakkonen, joka sanotun vastuun on Keisarilliseen Senaattiin antanut, ole näyttänyt Jaakko Herman Niemelän valtuuttaneen Makkosta täällä käyttämään Niemelän puhevaltaa asiassa katsoo Keisarillinen Senaatti, etteivät Kristian Laanti ja hänen myötapuolensa oli esittäneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomisen ei Hovioikauden tuomista, joka siis den tuomioen osan Hovioikeuden tuomiota, joka siis jaa pysyväksi; ja velvoitetaan Kristian Läänti ja hänen täällä olevat myötäpuolensa suorittamaan August Mustamaalle ja hänen myöläpuolilleen, heillä Keisarilli1301
sessa Senaalissa jutun vuoksi oi leiden kulujen korvaukseksi kahdeksankymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaattitens Leonbärki Alfred Luksiala tens Leonbärki Alfred Luksiala R. Anneberg. A. J. Lillman. R. Anneberg. A. J. Lillman. Samuli Koski. P. Jännett Marraskuun 11. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullassa, korvausta koskevassa jutussa, jossa Kartanonomistaja, Vapaaherra Edvard Robert Standertskjöld, Tyrvännön kappelista, on hakijana sekä Kalvolan pitäjän Sittalan kylässä asuva Pehtailija Constantin Bernhard vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Marraskuun 11 päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot lupaaherra Standertsskjöfdille toimitetun haasteen nojalla on Tehtailija Bernhard Hattulan pitäjän tyrvännön kappelin ja Hämeenlin nan maaseurakunnan käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että Vapaaherra Standertsbjöd oli välikirjalla Huhtikuun 15 päivälta 1905. sitoutunut seurannun Marraskuun 1 päivästä samaan päiläsnä: Wil- J.S. R. K. - Kit. 130 No 217. Pag. 130 Rd. 1915.
vaan vuonna 1910. toimittamaan karken omistamistaan Lahdentaan ja Suontaan kartanoista Tyrvännön kappelissa myytäväksi liikonevän maidon Bernhardin juuston valmista mista varten vuokraamaan Tillalan meijeriin Kalvolan pitäjässä välikirjassa määrätystä hinnasta: Nytkun Tapaaherra Standertsskjöld ilman syytä oli Maaliskuun 11 päivänä ja lakannut lähettämästä maitaa sanottuun meijeriin ja, seurannesta päivästä ruoden myynyt maiten sa Helsingin kaupunkiin Jordbrukärnes Ajölkeentrat Aktiebolag Helsingfors nimiselle yhtiölle, siten maikaansaälläen Bernhardille ainakin kuuden pennin vahingon joka edta meijeriin tuomatta jääneeltä maitoliträlta, sekä tapaaherra Sorakuun 1. päivästä 1907. Maaliskuun 1. päivään 1908. oli toimittanut matoa Iittalan meijeriin keskimaarin  1861 litraa kuussa ja lähettänyt emeksimainitun kuun 12 päivästä tettiin, Helmikuin saman määräämaitaa tai ainakin 500 litraa päivässä, on Tehtailija Bernhard vaatinut Säpaakessa Standertskjöldia velvoitettavaksi korvaamaan Berhardilta näin juuston valmistamisessa mukaan mennyt voitto kuudella pennillä litralta Maaliskuun 12. päivästä 1908. seurannen Marraskuun 1. päivään sutussa kuulusteltuna on Vapaaherra Standertskjöld kyllä myöntänyt oikeaksi edellämainitun välikirjan kuin myös että hän oli Maaliskuun 11. päivänä 1908. lopettanut maiden tuonnin Iittalan majariin, mutta väittänyt ollansa siihen oikeutettu, koska Sehtailija Bernhard oli monesti sitä ennen rikkonut välikirjan määräyksiä, vaikka asialliset olivat sopineet, että sitä oli mokommin puolin noudatettava, sekä kieltänyt Bernhardilla olevan oikeutta saada korvausta hukkaan menneestä liikeroitosta, jonka tämä sitä paitsi oli laskenut oijan umpimakkaan ja joka ta1303
pauksessa liian korkeaksi, lainkaan selvittamalla sen tappion suuruutta minkä hän kenties oli tullut kärsimään Lahdentaan ja Suontaan kartanviiden muiden myöriin tuomalla jäämisestä; ja on lupaakirja "Standertskjöld sentähden vastustanut kannetta Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaisi molemmin puolin ovat anonen korvausa oikeudenkäyntikutustaan on Marraskuun 26. päivänä 1910. julistämältään päätöksellä ratkaissut ja tiin, ja koska Vapaaherra Standerta skjötä, laimintyömällä Maaliskuun 11 päivän jälkeen 1905. aina kanssa päivään, seurannen Syyskuun 5 päivaan saakka täyttää hänellä piheenalaisen välikirjan mukaan olleen velvollisuuden omistamistaan Lahdentaan ja Suorilaan kartanora ta toimittaa kaiken kartanoiden mien tarpeitten ylitse jääneen mardon Tehtailija Bernhardille Sittalan myörin oli rikkonut mainitulvälikirjan joka lupaaherra ollut venut näyttää ollansa siihen oikeutettu sekä hän siis oli velkapää korvaamaan kerrotusta monittelystään Kanhärdille hoitunnan vahingon oli sen voiton, joka tällä olisi ollut odotettavissa siitä maitomäärästä, mikä välikirjan mukaisesti olisi kysymyksessä olevana aikana ollut Bernpurdille tuleva sanotuista kartanoista, senvuoksi ja kun selvitetty oli, että Vapiaaherra Standertzöld mainittuna aikana oli lähettänyt Jordbrukarnes Mjölkeentrat Aktiebolag Helsingfors yhtiölle Helmikuin muitoa noista kartanoista kumminkin viisisataa litraa päivää kohti eli, Kihlakunnanoikeuden laskdman mukaan, kaikkiaan ainakin kahdeksänkymmentäseitsemantuhatta litraa, sekä Berhardilla oli katsottava elsen odotettavana voittaa vielasanottuna aikana vähintäin kuusi nenniä maitolitralta, on Kihlakunnanoikeus velvoittanut vapaaherra Standertsskjöldin korvaukseksi mainitusta, muualle lähetetystä mai1304
tömäärästä, saadessaan asianmukaisen kuitin, suorittamaan Tehtailija Bernhardille viisituhatta kaksisataa kaksikymmentä markkaa kuin myös yhdeksälläsadalla markalla korvaamaan Bernhardin oikeudenkäyntikulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kanpaaherra Standertskjöld oli vetoamus la saattanut jutun, on Huhtikuun 21 päivänä 1913 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan Hovioikeuden tuomioen on Kapeuherra Standertskjöld anonut muuta ta perustelmalla, johon Tehtailija Korhard on vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei vapaan herra Standertsskjöld och esittänyt syyta muuttaa Hovioikeuden tuomiojoka siis jää pysyväksi; ja viihen tetaan Vapaaherra Standertskjöld svarittamaan Tehtailija Bernhardille, korvaukseksi hänellä täällä jutun vuoksi ollusta kuluista, kahdeksankymmentä markkaa, Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Walter Andersin. Johannes Pesonen. Walter Andersin. Johannes Pesonen. K. R. Halanen. K. Auer. K. R. Halanen. K. Auer. 1305 Asian Oikeuman
Marraskuun 11. päivänä 1915. Keisarillisen Suomen Senaaten tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa testa1306 mentinmoitejutussa, jossa Messikylän pitäjän Monnkylän kylästä olevat Mäkitupalainen Herman Helenius ja hänen vaimonsa Karolina Josefina Kaarlentytär Helenius, Joulahden pitäjän Halkivahan kylässä asuva Torppari Kaarle Aukusti Kaarlenpoi ka Lammeniemi Suomenen kappe lista olevat Työmies Vihtori Taavetin poika Virta, omasta puolestaan ja vaimonsa Fanny Matilda Benjamin nintytär Ansbacken de Sedanmaan edun miehenä, Torppari Kaarle Alfred Bonjamininpoika Nyliinmaa sekä Talolliset Juho Tiutanen ja Juhio Talja, edel linen Sepintyttärien Anna Katarina ja Eeva Johanna Benjaminintytär Tydänmaan sekä jälkimäinen Talollisen pojan Kaarle Arvid Akselinpoika Ylä Heikkilän holhoojana, Tervaan piläjästä olevat Työmies Johannes Erik ko, omasta puolestaan ja vaimonsa Ida Maria Benjaminintelar Äng Läsnä, F. A. B. K. R.K. A. D. No 2124 Pag 275 RD 1912.
backen eli Sydänmaan edusmiehena ja Torpparinpoika Juho Aukusti Nioru, niinikään omasta puolestaan ja vaimonsa Emma Josefina Benjamin nintytär Anolacken eli Sydänmaan edusmiehenä, ynnä Viipurin kaupun gista oleva Työmies Juho Alfred Juhonpoika Heikkilä yhteisesti ovat hakijoina sekä Työmies Kaarle Herman Kaarlenpoika Kaipila, Tampereen kuupungista vastaajana: Annettu Oikeusosastossa Marraskuun 11. päivänä 1915. Keisarillinen Senaatti on itsel leen esittelyttänyt jutun kirjat ja niis ta, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot Pukkalan ja Ylöjärven pitäjäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa ovat Herman Helenius ja hänen myö tapuolensa lausuneet, että Syyskuun 5 päivänä 1908 oli Kaarle Herman Rujula sanetussa Kihlakunnanoikeuden ru valvonut edellisen Huhtikuun 16. päivänä kuolleen Talollisenpojan Aksel tatinpoika Kaipilan jälkeen muillisen tätamentin, jolla Aksel Kaipila oli määrännyt että Kaarle Herman Kaipila saisi Aksel Kaipilan kuoltua kaiken hanen omaisuutensa; mutta koska Aksel kaipila ei ollut koskaan tehnyt sellais ta testamenttia, eikä hänen siihen muin taan ehksi viittaaria tilapaisia puheitun sa voitu pitää testamenttina, ovat Herman Helenius ja hänen myöläpuolen sa, jotka itse tai heidän vaimonsa taikka holhottinsa olivat Aksel Kaipila - vainajan läheisimmies poilliset, vuotineet että puheenaoleva testamentti julistettai siin mitättömäksi ja Kaarle Herman Kaipila velvoitettaisiin korvaamaan hei län oikeudenkäyntikulunsa. Kanteeseen vastaten on Kaarle Herman Kaipila lausunut, että Aksel Kaipila oli elaessaan uleissa tilaisuuksis sa ja useamman osi henkilon laina ollessa ilmoittanut tahtonsa olevan, et tu Kaarle Herman Kaipila poisi Aksel Kaipilan kuoltua kaiken hänen omaisuutensa, kuten testamentin valvoimassa oli todistettu, mihin nähden ja kun testamentti oli tehte täydel1307
la ymmärryksellä, vapaasta tahdosta ja kahden todistajan läsnäollessa, Maale Herman Kaipila on anonut kan netta hyljättäväksi Kihlakunnanoikeus on Helmikuun 6. päivänä 1911. julistamassaan päätöksen sä katsonut selvitetyksi, että Aksel Kaipila oli kesällä 1901. Pukkalan pitäjän Pirkkalan kylässä olevaan Kaipilan taloon kuuluvassa Pukkiniityn torpas sa suullisella testamentilla määrän nyt kaiken jälkeensä jäävän omaisuutensa Kaarle Herman Kaipilalle, min ka tähden ja kun Kaarle Herman Kaipilan oli katsottava tarkoittaneen velvoitetusuudessa Syyskuun 5. päivänä 1908. valvoa myöskin mainittua suullista testamenttia, eivatka Kaarle Kustaa Rupila ja hänen myöläpuolensa olleet vaneet luotettavasti saattua toteen, että Aksel. Kaipila olisi laillisessa järjestyksässä peruuttanut sanotun testamentin, Kihlakunnanoikeus on hyljännyt karteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Häman Helenius ja hänen myötäpuolen sa olivat vetoamalla saattaneet jutun, on Lokakuun 14. päivänä 1912 antamat laan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan Hovioikeuden tuomioon ovat Herman Helenius ja hänen myläpuolen on anoneet muutosta perustelmalla, jonka aikaisemmin jutussa kantajana ollut Pirkkälän pitäjän Pirkkalan kylästä oleva Talollinen Kaarle Kustaa Antenpoika Kaipila myös oli allekirjoittanut minkä jälkeen Kaarle Herman Kaipila on perustelmaan vastannut Keisarillinen Senaatti on tutki nut tämän juhin; ja koskei Kaarle kustaa Kaipila ole näyttänyt, että han siinä järjestyksessä kuin on suadetty Oikeudenkäy miskaaren 30. luvun 1. SS 1. momentissa kuten tämä lainhohta on Keisarillisessa asetuksensa Huhti kuun 27 päivältä 1868, olisi varannut itselleen tilaisuutta hakea muutosta Hovi oikeuden tuomiooon, ei Keisarillinen lenaatti ota tutkeakseen mitä muutoksenkakemuksessa Kaarle Kustaa Kaipitun kohdalla on lausuttu, vaan on Hovi1308
oikeuden tuomio Kaarle Kustaa Kaipi lan suhteen lainvoiman saaneena noudatettava Mitä sitten tulee Herman Heleniuksen ja hänen myötäpuoltensa asianmukaisesti täällä perille ajamaan kanteeseen, katsoo Keisarillinen Senaatti tosin selville käyneen, että Aksel. Kaipila kysymyksessä olevassa tilaisuudes sa kesällä vuonna 1901. on todistajien laina ollessa terveellä järjellä ollen ja vapaasta tahdostaan sanonut, että hanet perii Kaarle Herman Kaipila, d le hän kaiken omaisuutensa oli luvan nut, ja lisännyt aikovansa tehdä kirallisenkin testamentin, sekä että. Äksel Kaipila on ennen mainittua tilaisuutta ja sen jälkeenkin erinäisten todistajien läsnä ollessa puhunut sa mään suuntaan; mutta koskei. Alsel Kaipila ole puennut tuota lausumaa omasta ulolleestaan, vaan e riian läsnä olleen henkilön kysymyksen johdosta, sekä valtumalta saapuvilla olleitten todistajien läsnä ollessa, aka ole todistettu, ettei Aksel Kaipila mainitussa tilaisuudessa olisi nimeno maan tahtonut tehdä viimeistä määräystä omaisuudestansa, vaan mainittu lausuma mieluummin on katsottava ainoastaan ilmaisaksi Aksel Kaipilan aikomuksesta tehdä sanotunlainen testamentti, senvuoksi ja kun Kaarle Hirnan: Kaipilan valvomaa Aksel Kaipi lan lausumaa niin ollen ei viedä katsen lailliseksi testamentiksi, harkitsee Keisarillinen Senuulti oikeaksi, kumo ten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakun nanoikeuden päätöksen, julistaa samaisen lausuman Herman Heleniuksen ja hänen myötumollensa suhteen testa nenttina mitättömäksi, mutta saavat Herman Helenius ja hänen myölupuolen sa asian luetuun nähden itse härna hulensa jutussa tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen SenaattiTaler Jaarikoski. B. Anneberg. Samuli Koski. Alfred Luksiala. A. J. Lillmanen Allan Dahlbeck 1309
Den 11. November 1915 Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisions skilling, från Kejserlige Abo Hofrätt inkommet mål emellan Handlanden Rudolf Gårdberg, från Åbo stad, sökande, och tillhäradshöfdingen Helge Hartman, såsom sysslomän uti aktiebolaget i samma stad Gardberg & Co i thtidelags konkurs, svarande, angående fastställande af i bemälda konkurs bevakad fordran: Gifvon uti Justitidipartementet den 11. November 1915 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande: t inställeborgen i Gårdberg SeAktiebolags vid Rådstufvurätten i tre stad anhängiga konkursmål har Rudolf Gårdberg bevakat orö44 mark 18 penni enligt en af Handlanden Hugo Gårdberg den 21 Oktober 1911 uppgjord och den 31 i samma månad å Adolf Gårdberg transporteSgr: 4. t. sk. R. B. K.t. Haf H. 1310 No 2128 Pag 215. R S. 1914.
rad kontokuranträkning öfver Hage Gårdbergs mellanhafvanden med minda bolag under tiden från den 1. Januari 1910 till den 30 Juni 1911 upptagande kontekurandens debetsida Hugo Gårdberg till godo följande poster lon såsom verkställande direktor för firman Petroloiminpoitaktiebolaget Gårdberg & C. för 18 månader efter 1000 mark i månaden 3600 marktaniemi enligt nyssnämnda belags bolagsstämmobeslut af den 11. Mars 1910 för året 1909 5792 mark 21 penni, lön såsom verkställan de direktor för Soimijoki pappers bruks Aktiebolag /42/ mark 22 penni, lön och tänterne såsom vilställande direktor för bolaget Falon Sakko ja Kontehdas Osakeyhtiä 3825 mark 85 penni, lan sisom obef för Gårdberg i bo Aktubolags Agenting afdelning för 15 1/2. månad efter 500 mark i måne den 6750 mark, rese - och reperente tionskostnader för 1 1/2 år 9000 mark lön såsom ef för Gårdberg CoKtiebolag för 18 månader å 1000 mark i månaden 1800 mark och enligt bolagsstämmobestut af den 15. Juni 1911 1052 mark 41 penni af den kontokurantens kredit ingående posten å 20626 mark 61 penni eller således inalles 95387 mark 72 penni, och kontokurantens kreditida HugoGårdberg till last följande poster enligt reskonten år 1910 14359 mark 87 penni och å hushållskontet för samma år 20621 mark Å penni samt enligt reskontra år 1911 22 210 mark 16 penni äfvensom hälften af samtliga kontorskostnader under ifrågavarande tid med 10gb mark 60 penni, hvadan kreditporterna belöpte sig till inalles 67443 mark 1/24 penni; och har Rådstufvuratten, hvarest ifrågakomna bevakning blifvit af Vicehäradshöfdingen Hartman, som äfven bevakat fordran i konkursen, motsagd, medels den 25 Januari 1912 uti omordade konfursmål afkunnad dom, anvisat Rudolf Gårdberg att särskildt tvista 1311