Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
siksi tahi suorittanut mitään pupalle ja Ida saariselle myöläjäi hana olevan kiinteimistön hinnasta ki, eikä Ida Taavinen ollut mita. Kuulustettuansa asiassa myösän hänen miehensä olivat saanut Robert Saarista, jonka kanssa tämän lahjaksi, Kihlakunnanoikeus on oli mennyt avioliittoon, en Kihla-nimanttijain ainoana oikeuden kunnanoikeus lokakuun 15. päivän mestajana, Antti Kustaa lehtiselle nä 1903. julistamassaan päätetyssän tässin suorittamaan ensimmainikatsonut selvitetyksi, että Antti Kal ot erät yhteensä seitsemäntuhatta taa Sehtinen, ostettuansa puheena markkaa viiden prosentin vuotuin olevan kiinteistön Konstantin Aktoja korkoineen, lukun Ruoma Anselle ja Ida laariselle, jostenka on on lehtisen kuolinpäivästä Tammiselle ja Ida Saariselle, jotenka oi ja lehtisen kuolinpäivästä Tammimiin kauppakirja tehtiin, ehdolla vuun 16. päivästä 1906 että Antti Kustaa Lehtinen silfver, Hirvoikeus, jonka tutkittavaksi että Antti Kustaa Lehtinen silfver, Hirvoikeus, jonka tutkittavaksi Antti Kustaa Lehtinen silfver Hovioikeus, jonka tutkittavaksi että Antti Kustaa Lehtinen silfver, Hirvoikeus, jonka tutkittavaksi Antti Kustaa Lehtinen silfver Hovioikeus, jonka tutkittavaksi tui kauppahinnasta vastaamana, sekä ja Rikot Saarinen elivat ertui kauppahinnasta vastaamaa, tä ja Rekot Saarinen olivat tui kauppahinnasta vastaamaan, tuli ja Rekot Saarinen olivat tui kauppahinnasta vastaamata, tila ja Rekot Saarinen elivat eroli sanotun talonhinnan suorittaminen ylläviitatussa holhooja - toimesjaan lähettänyt 9. päivänä Tammikuuta 1899. kaksituhatta markkaa sekä 15. päivänä Huhtikuuta samana vuonna viisituhatta markaa; jonka vuoksi ja kun Antti Kustaa Lehtinen oli väittänyt antaneensa nuo erät Konstantin tehmyntäyttää, että Ida Saarinen myntäyttää, että Ida Saarinen taarinen oikeudenkäynnin aikana olevittanut Ida Taarien, myötä Antti Kustaa tehtinen silfve Hovioikeus, jonka tutkittavaksi taamalla saattaneet jutun, on Heisi Professori Malachinkalle holmikuun 9. päivänä 1904. antamalseksi Prosenari Serlaskinkulle bäräkuun 9. päivänä 1904. antamalsi Professori Malachinkalle holmikuun 9. päivänä 1904. antamallaan tuomiolla vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen. Hovioikeuden tuomioon ovat Ida ja Robert Saarinen anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Antti Kustaa tehtinen säädetyssä järjestyksessä on vastannut. 200
heva olevan kiinteimistön hinnasta kir, eikä Ida Saarinen ollut erita. Kuulustettuansa asiassa myötä ja hänen miehensä olivat saanut kolut tuorista, jonka kanssa tämän lahjaksi, Kihlakunnanoikeus on Saarinen oikeudenkäynnin aikana osoittanut Ida Saarisen, myötä Saarinen oikeudenkäynnin aikana osoittanut Ida Saarisen, myötä oli mennyt avioliittoon, on Kihla jäisna kunnanoikeus Lokakuun 13. päivänä 1907. julistamassaan päätöksessä batsonut selvitetyksi, että Antti Kustaa Lehtinen, ostettuansa puheena olevan kiinteistön Konstantin Lehtiselle ja Ida Saariselle, joittenka nimiin kauppakirja tehtiin, ehdolla että Antti Kustaa Lehtinen sitou tui kauppahinnasta vastaamaan, oli sanotun talonhinnan suorittamiseksi Prosessori Serlachinkselle hänen ylläviitatussa holhooja - toimesjaan lähettänyt 9. päivänä Tammikuuta 1899. kaksituhatta markkaa sekä 15. päivänä Huhtikuuta samana vuonna viisituhatta markkaa; jonka vuoksi ja kun Antti Kustaa Lehtinen oli väittänyt antoneensa nuo erät Konstantin tehsiksi tahi suorittanut mitään puolin ja Ida Saariselle myötäjäi nut näyttää, että Ida Saarinen oikeudenkäynnin aikana almoittanut Ida Taarisen, myötä jäismanttijain ainoana oikeuden. omistajana, Antti Kustaa Lehtiselle takaisin suorittamaan useinmainitut erät yhteensä seitsemäntuhatta markkaa viiden prosentin vuotuisile korkoineen, lukien Kseenia Frelehtisen kuolinpäivästä Tammikuun 16. päivästä 1901. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Ida ja Robert Saarinen olivat vetaamalla saattaneet jutun, on Heiräkuun 9. päivänä 1904. antamallaan tuomiolla vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen. Hovioikeuden tuomioon ovat Ida ja Robert Saarinen anoneet muutosta tänne toimittamallaan perustilmalla, johon Antti Kustaa tehtinen säädetyssä järjestyksessä on vastannut. 200
Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Antti Kustaa Lehtinen ole näyttänyt toteen että hän on Konstantin Lehtisen, puolesta suorittanut mitään osaanyt puheena olevasta talon hinnasta, jonka vuoksi Keisarillinen Senaatti harkitsee oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnan oikeuden päätöksen, vapauttaa Ida Saarisen suorittamasta Antti Kustaa Lehtiselle tuomioistuinten määräämät seitsemäntuhatta markkaa korkoineen, Tätä kaikki asianomaisset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: A; J. W.melin. Herr Lycknad Herman Hedberg Johannes Litting Herrmelning Johannes Litting. Maaliskuun 31 päivänä 1905. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Turun Hovioikeudesta tulleessa, jäämistön jakoon luovuttamista koskevassa jutussa, jossa ovat Kauppaneuvos Frans Viktor Martinson, Pietarin kaupungista Venäjän Keisarikuntaa, hakijana sekä Talollinen Vaivassalon pitäjästä Hjalmar Lindberg, holhouksenalaisen Talollisen lesken Lucina Viktorina Lindberg in holhoojana Talollisenleski Kustavin pitäjän Etelävartsalon kylästä Kristiina Amalia Abrahamin tytär Järvinen, avioliitossa edesmenneen miehensä Frans Edvard Järvisen kanssa synnyttämäinsä alaikäisten lasten, poikain Frans AnSäsnä dronikus, Evald Arvid Bruno ja Albert Abraham Järvisen sekä tyt lären Fransilia Kristiina Järvi jen lakimääräisenä holhoojana, Talollinen mainitusta Etelävartaa lon kylästä Abraham Ferdinand Abrahamsson, vaimonsa Anna Elonora Abrahamintyttären edusmieheA. K. - V. L. - W. H. - J. F. hemman No 306 Pag. 173. R D. 1904
nä, sekä Merikapteeni Arvid Abraham Rusko, Turun kaupungista, tulematta jääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa Maaliskuun 31 päivänä 1905. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esityttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Sittenkuin Kustavin pitäjässä asunut entinen Yliopistonlehtori Fabian Liedvig Martenson Marraskuun 20 päivänä 1896 oli kuollut, jättäen jälkeensä perillisinään veljensä Kauppaneuvos Matinsonen, edesmenneen sisarensa Sabina Hedvig Martinson'in ja tämän niini kään kuolleen miehen, Kauppalaivari Kustaa Adolf Erikssonin tyttären Suuna Viktorina Lindberg in kuin myös kuolleen sisarensa Amalia Antoinelle Martinsson´in ja tämän miehen, Maanviljelijä Abraham Abrahamsson in lapset, pojat Frans Edvard Järvisen ja Marikapteeni Ruskon sekä tyttären Amal Eleonora Abrahamintyttären, niin oli Lehtori Martinsson'in kuolinpesän Turun kaupungissa olleen omaisuuden kalunkirjoitus pidetty Helmikuun 16 päivänä 1897, jolloin Kauppaneuvos Martin son oli ilmoittanut pesän varoiksi, muun muassa: käteistä rahaa 289 markkaa 60. penniä, Pohjoismaiden Osakepankin kauppaa ja teollisuutta varten talletustodistukset No 70,561, suuruudeltaan 1000 markkaa, ja No 19,227, suuruudeltaan 6000 markkaa, Waasan Osakepankin talletustodistukset pnä 8,9,0266, 9,367 ja 9,480, arvoltaan yhteen sä 6,900 markkaa, 51 osaketta kuponkeineen Pihjoismaiden Osakepankissa, arvatut, 410 markan jälkeen kappaletta, 20,910 markkaan, "Suomen Yhdyspankin osaketta kupon beineen, arvatut, 430 markan jälkeen kappaleelta, 2518 markkaan, väliaikaisen kuitin yhdestä Suomen Yhdyspankin uudesta osakkeesta, arvoltaan 400 markkaa, 1 Papiusin kaupungin 500 från esin obligatsionin vuodelta 1875 arvoltaan 400 markkaa, 1 Venajän 5 prosentin palkinto obligationssonin vuodelta 1866, nimellisarvoltaan 100 ruplaa, mutta kalunkirjoitustilaisuudessa arvatun 584 markkaan 10 penniin, 1 Suomen 10 Ihaterin palkinto - obligationsia nin arvoltaan 50 markkaa, 2 osaketta 222 217
yhtiössä Åbo Boktyckeriaktiebolag, arroltaan yhteensä 350 markkaa, 1 osakkeen Turun vähittäinmyynti - ja anniskeluosa keyhtiössä, arvoltaan 225 markkaa, 4 osa kettä höyrylaiväosakeyhtiössä Aland, arvoltaan yhteensä 1000 markkaa, 2 osaket ta Turun läänin rannikkohöyrylaivassa keyhtiössä, arvoltaan yhteensä 150 markkaa, nostamatta olevaa eläkettä 1, 485 markkaa sekä epävarmoja saatavia, Varamaan mittari Arvid Alexander Waldonilta. velkakirjan mukaan Syyskuun 28 päivältä 1892. 2000 markkaa korkoineen ås kensanotusta päivästä sekä Vuokraaja Karl Ekroosilta 49 markkaa 5 prosentin korkoineen Lokakuun 25 päivältä 1895; minkä jälkeen ja sittenkun Frans Edvard förvinen oli kuollut Marrakuun 21 päivänä 1897, jättäen jälkeensä vaimonsa Kristiina Amalia Järvisen ja hänen kanssaan siitetyt edelläluetellut alaikaiset lapset, Wehmaan Taivassalon ja Kustavin pitäjäin käräjåkunnasKihlakunnanoikeus oli Helmikuun 7 päivänä 1899 julistamallaan, lainvoiman saaneellä päätöksellä velvoittanut Kauppaneuvos Martinsonin 3000 markan akon uhalla kuuden kuukauden kusessa äskensanotusta päivästä lukien, iltämään Lehtori Martinson-vainajan pesän jakoon, joka oli toimiteltava Friiilän yksinäistilalla Kustavin pitäjässä Tämän jälkeen olivat Hjalmar Lindserg ja Kristiina Amalia Järvinen edelläsä notuissa holhooja - toimissaan, Abraham Ferdinand Abrahamsson, Anna Eleonora Abrahamintyttären edusmiehenä, ja Meri kapteeni Rusko, haastateltuaan Kauppaneuvos Marlinson'in sanotussa käräjäkunrassa Heinäkuun 27 päivänä 1900 pidetyihin välikäräjiin, Kihlakunnanoikeulessa anoneet, että koskeivät he olleet voineet Kauppaneuvos Martinsentin kansja sopia ajasta, jolloin, ja paikasta,jos sa jako Lehtori Martenson - vainajan jälkeen jääneestä omaisuudesta olisi pidettävä, Kihlakunnanoikeus määräisiä jan ja paikan jakotoimitusta varten, ja oli Kihlakunnanoikeus tämän johdosta Elokuun 31 päivänä 1900 julistamallaan päätöksellä määrän nyt, että jako oli seuraavan Marras 223 27
kuun 1 päivänä toimitettava ennenmainitulla Tuisilän yksinäistilalla Sittenkuin sanottuna Marrakuun 1 päivänä Lehtori Martensonvainajan omaisuudesta oli perillisten kesken ja ettu Tuisilan yksinäistila ja Kustavin pitäjän Grönvik'in kylässä sijait seva Simolan akumenttitila ynnä eri tyistä irtaimistoa, ovat Hjalmar Lindberg, Kristiina Amalia Järvinen, Abraham Ferdinand Abrahamsson ja Meri kapteeni Rusko, haastateltuaan Kauppaneuvos Martinson´in Heinäkuun 12 päivänä 1902 vielämainitussa käräjäkunnassa pidettyihin välikäräjiin, Kihlakunnanoikeudessa vaatineet että, koska Kauppaneuvos Martinson oli taiminlyönyt Kihlakunnanoikeuden päätöksessä Helmikuun 7 päivällä SS 99 määrätyssä ajassa jättää Lehtori Martinson vainajan pesän jakoon eikä ollut edes Marraskuun 1 päivä nä 1900 toimitetussa jaossa antanut pesän käteisiä rahoja, arvopaperintä ja velkakirjoja jaettaviksi, Kauppaneuvos Martinson tuomittaisiin kerroltuun 3000 markan uhkasakkoon se kä velvoitettaisiin uuden uhkasakonhaastolla Kihlakunnanoikeuden määrättävän ajan kuluessa toimittamaan perinnonjako äskenmainitusta omaisuudesta kuin myös korvaamaan Hjalmar Lindberg'in ja hänen asiakumppaniensa oikeudenkäyntikulut. Sittenkuin Kauppaneuvos Martinson oli kanteesen vastannut, on Kihlakunnanoikeus päätöksessä 5 päivältä Syyskuuta 1902 antanut asiasta lausuntonsa; ja koska Kihlakunnanoikeus Helmikuun 7 päivänä 1899 julistamallaan, lainvoiman jääneellä päätöksellä oli velvoitta nut Kauppaneuvos Martenson inkolmentuhannen markan sakon uhalla kuuden kuukauden kuluessa sanotusta päivästä lukien jätti mään Lehtori Martinson vainajan jälkeen jääneen pesän jaettavaksi hänen perillistensä kesken, mutta Kauppaneuvos Martinnon ei ollut voinut kieltää, ettei hän vielä ollut jakoon jättänyt mainitun vaina 221 21
jan jälkeen Helmikuun 16 päivänä 1897 pidetyssä kalunkirjoituksessa laaditussa toimituskirjassa mainittuja rahoja, arvopaperaita ja velkakirjoja, sentähden on Kihlakunnanoikeus suomin nut Kauppaneuvos Martinsonen mainittuun uhkasakkoon sekä velvoitta nut hänet, myöskin kolmentuhannen markan sakon uhalla, kahden kuukauden kuluessa siitä, jol loin Kihlakunnanoikeuden päätös oli saanut lainvoiman, Lehto ri Martinson - vainajan perillisten kesken jaettavaksi jättämään vielämainitut rahat, arvopaperit ja velkakirjat kuin myös kahdella sadalla markalla palkitsemaan Hjalmar Lindberg'ille ja hänen asiakumppaneilleen heidän asiassa kärsimänsä kulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kauppaneuvos Martenson oli vetoamalla siattanut jutun on 24 päivänä Elokuuta 1908 antamallaan tuomiolla vahvistanut Kirlakunnanoikeuden edelläkerrotun päätöksen sekä sen ohessa velvoittanut Kaupnaneuvos Martinson in suorittamaan Hjalmar Lindberg'ille ja hänen asiakumppaneilleen korvaukseksi heidän Hovioikeudessa karsimmistänsä kuluista viisikymmentä markkaa. ynnä Merikäpteeni Ruskolle sen lisäksi viisitoista markkaa. Hovioikeuden tuomioon on Kauppaneuvos Martinson hakenut muutosta Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ellei Kauppaneuvos Martinnon ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden yllämainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi, kuitenkin siten että, Perintöruhti naan Eesarevitsekin ja Suuriruhtinaan Aleksei Nikolajevitsiin syntymisen johdosta annetun Armollisen Julistus- ja Armakokirjan mukaan, edellä sanot tua Kauppaneuvos Martinsonille tuomittua uhkasakkoa on vähennettävä kolmas osa ja Kauppaneuvos Martinsson siis maksava uhkasakkoa kaksituhat ta markkaa tahi varojen puulleessa pidettävä yhdeksänkymmentä päivää 223 24
vankeudessa, sekä että aika, jonka kuluessa Kauppaneuvos Martinsen´in tulee, tuomioistuinten määräämän uhkasakon haastolla, jättää Lehtori Martin son vainajan perillisten kesken jaetta vaksi ylläsanotut rahat, arvopaperit ja velkakirjat, ulotetaan 1 päivään Elokuuta 1905. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: A; Brunlin. Kon Lygeblad Genr Ojelning Johannes Helsing Genr Ojelning Johannes Helsing Karl Undertsbjöds Den 1 April 1905 Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisions skilling, från Åbo Hofrätt inkommet konkursmål emellan Vicehäradshöfdingen Ivar Aminoff, från Åbo stad, för egen del och såsom syssloman uti aflidna Enkefru Johanna Charlotta Stenroths konkursbo, samt Folkskoleinspektorn, Filosofiemagistern Watdemar Weckman, jemväl från Åbo, i egenskap af fordringsegare uti Godsegaren, Filosofie magistern Claës Johan Stenroths, från Stimito socken, till konkurs upplåtna bo gemensamt sökande, äfvensom Jurisutriusga kandidaten Ludvig Hjelt, från Helsingfors stad, i enahanda i genskap, tillstädeskommen, samt Filosofiemagistern Stenroth och den nes öfrige fordringssegare, uteblifne, svarande: Gifven uti Justitiedeparte mentet den 1 April 1905. Kejserliga Senaten har låtit hand ingarna i målet sig föredragas och af J G S - A. K - W. H- J. N. B - 7 Z 226 No 309. Pag 176 Rd 1904
dem, såvidt nu är i fråga, inhemtat följande. Sedan Häradsrätten i Kimilo sockens samt Dragstjärd och Westanfjerd kapellers tingslag, på derom af Jurisutrius qvikandidaten Hjell gjord ansö kan, medels utslag den 10 Oktober 1903. förordnat, att Filosofiemagistern Stenroths egendom skulle till hans borgenärers förnöjande på en gång upplåtas, så hafva å den i sagda konkurs utsatta inställelsedag den 28 Januari 1904, utom Vicehäradshöfdin gen Aminoff, för egen del och i hans omförmälda sysslomännäegenskap, Polk skoleinspektorn Weckmän och andre fordringsegare i konkursen, nedannämnde borgenärer inför Häradsrätten bevakat: 1o Jurisutriusgrehandidaten Hjelt: högst 42,000 mark på grund af kontokurant, den Hjelt förbehållit sig att vid skeen de uprop få ingifva; 2. Kommunalnämnds ordföranden Jo han Anton Ekblom: af högst 666 mark 20 penni, utgörande kommunala utskylder för Filosofiemagistern Stenoch tillhöriga Westankärr enstaka katterutshåll samt Kåmpas, Norr gård och Mellangård skattehemman jemte Wäfvars frälsehemman i Helgeboda by af Kimito socken och andra Filosofiemagistern Stenroth ålig gande utlagor till kommunen, allt för år 1903, samt b.) inalles 1.205. mark 11 penni, hvaraf 684 mark 14 pen ri utgjorde dels nämnda lägenheters, dels personela kommunala utskylder för år 1902, 264 mark 77 penni dels från samma lägenheter utgående, dels personet prestaflöning för år 1903, och 256 mark 20 penni lagenheterna åliggande vägunderhålls afgifter för sistnämnda år; 3o Kaptenen Herman Fredrik Pajander och hans döttrar Alma Palander och Agnes Sovelius: 3.96 mark I penni jemte fem procents årlig ränta derå från den 17 Maj 1896 utgörande Kaptenen Palanders aflidna hustru samt Alma Palanders och Agnes Sovelius moder Karolina Pa227
lander vid den 19 Juli 1897 förrättadt arfskifte efter aflidna Löjtnanteenkan Charlotta Fredrika Silfversvan i arf tillfallna, hos Magistern Stenroth innestående medel; 4o Kejserliga Alexanders Universitetet: det belopp, köpt 30,000 mark, af Uriversitetets hos Filosofiemagistern Stenroth egande fordran 75,000 mark med ränta, hvilket möjligen icke komme att utgå genom utekutiv försäljning af Westankärr, till säkerhet för sagda fordran intecknade egendom; samt 5o förre Hofrättsnotarien Paul Schmitt a:) 5000 mark med sex procents ränta derå från den 24. Augusti 1903 på grund af skuldsedel af den 2 Februari 1901; b) jemlikt af Filosofiemagistern Stenroth den 13 Januari 1904 utfärdadt bevis 561 mark 1/12 penni, utgörande intill den 24 Augusti 1903 upplupen rän teskilnad, beräknad efter en half procent om året, emellan räntan å berörda skuldsedels belopp och den rätten ta Schrift erlagt å ett för anskaffan de af medlen åt Filosofiemagistern Stenroth upptaget lån å samma belopp, ej en half procents ränta å 50,000 mark, räknadt från den 24 Augusti 1903 till den 24 Februari 1904 utgörande under föregående punkt beskrifven och motiverad ersättning; samt d.) 44500 mark ned sex procents ränta derå från den 16 April 1903 jemlikt skuldsedel af den 4 September 1901; och jemte det Schmitt medgifvit till afdrag från de af honom under punkterna a.) och d.) bevakade fordringarna ett belopp af 40,701 mark 37 penni, som influtit genom försäljning af särskilda till säkerhet för dessa fördringar pantsatta aktier, har Senitt förbehållit sig rätt till betalning för näst nämnda två fordringar ur köpeskillingen för de Filosofiemagistern Stenroth tillkiriga, till säkerhet för skuld edlarnas innehåll intecknade fastigheter, såvidt sagda köpeskilling försloge till fordringarnas betäckande. Vid sedermera den 29 Februari 1904 målet försiggånget upprop har Jurisutriusqvekandidaten Hjelt till Rätten inlemnat en skrift jemte auskil228
da handlingar, uti hvilken skrift Hjelt rättat sin bevakning sålunda; att han fordrat högst 41,340 mark 83 penni, till den del detta belopp icke utginge ur derför af Filosofiemagistern Stenroth pantsatta tre af Allmänna Lifförsäkringsbolaget i Stockholm utfärdade lifförsäkringsbref St 23,309 - 23,311. Vicehäradshöfdingen Aminoff har å ter vid sagda upprop anmärkt, emot Jurisutriusgvekandidaten Hjelts bevakning: att då borgenär vid bevakning i konkurs ålåge icke allenast att å inställelsedagen skriftligen uppgifva sin fordran, utan äfven att då ingifva de handlingar, på hvilka han grundade sin talan, vid äfventyr att eljes hafva förlorat all rätt till betalning ur konkursmassan, Hjelt, hvilken vid sin bevakning försummat att ställa sig omordade stadganden till efterrättelse, derigenom förlorat all rätt till betalning ur massans tillgångar för sin möjligen egande fordran; emot Johan Anton Ekbloms bevakning: att 1903 års kommunala utskylder från Filosofiemagistern Stenroths egda Westan kärr rusthåll och öfriga lägenheter bor de utgå ur dessa fastigheter, hvilka genom edekutiv auktion den 28 Janua ri 1904 frångått konkursmassan, och ett dessa utskylder dessutom icke till kommit före konkursens början samt ett jemväl 1902 års kommunala utta gon, sammanlagdt 1205 mark 11 penni. stgått vid fastigheternas erekutiva för säljning, hvarför Aminoff bestridt Ekholoms bevakning i dess helhet; emot Kaptenen Palanders och hans ofvanbemäl da döttrars bevakning: att den af dem bevakade fordran icke blifvit bredigad hvarför densamma motsades; emot Universitetets bevakning: att Universitetets fordran icke blifvit behörigen bevakad, då Universitetet till sin bevaknings skrift icke fogat någon som helst handling, hvarpå den utsökta fordran vundade sig; samt emot förre HofRätts rolarien Schniells bevakning: att då seknitt verkstält densamma sålunda, ett han å inställelsedagen, innan rätts 229
förhandlingen af sjelfva konkursmå underpart borde uttaan let vidtagit, till Rättens ordförande noinlemnat en oundertecknad skrift, upptagande Schnifts fordringar, men en slik af borgenären icke underskrifven nlaga icke kunde anses utgöra så riftlig bevakning af fordran enkursstadgan föreskrefves, Schnitto ning måtte underkännas i dess et, hvarhos Schnifts under punkterna b.) och ej angifna fordringar särskildt motsades, enär gäldenärens förbindelse, hvarå fordringsanspråken grundade sig, vore utfärdad först efter konkursens början och ränteskilnaden icke i någon händelse borde få räknas längre än till den dag korhus Notarien Schmitt som icke undertecknan nas längre än till den dag korhus Notarien Schmitt som icke undertecknan nas längre än till den dag konturs talarien Schmitt som icke undertecknas en vidtagit Sedan Jurisutringssekandidaten Isak Borde gå förlustig sina fordringar i Sedan Jurisutriusggvekandidaten Hjell borde gå bemält Vicehäradshöfdingen Aminuks barn, icke vara å skäl grubemält Urehäradshöfdingen Aministu dunen, icke vara å skäl grundad enär emot Hjette bevakning framstälda jäf fick ritt å inställebolagen i konkursen emot Hjette bevakning framstälda jäf fick ritt å inställebolagen i konkursen emot Hjette bevakning framstälda jäf fick ritt å inställebolagen i konkursen har Häradsrätten genom den 15. April 1809 och det han inför Hävads Rätten förd har Häradsrätten genom den 15 April 1907. vid det han inför Häradnätten bredd gavarande delar deraf sig utlåtit, alla varit åt Häradsrättens nar konkursboets fäckigheter vidlädande han med sagta bevabningsskrift med de utekylder, för hvilken fastigheterne dock till hörande handlingar och föreklt om stadgadt, utlåtande om de af Johan Anton Ekblom bevakade oguldna komnunala och presterliga utskylder samt väganderhållsafgifter komme att gifvas blott för såvidt nämnda uttager icke är värdet för fastigheterna utgått eller kunde utgå. Deremot har Häradsrät ten förklarat den anmärkning, som framstälts emot Universitetets bevak ning, icke förtjena afseende, enär för dringsbeviset af annan borgenär vid bevakningstillfället för Rätten uppvisats, Likaså har Häradsrätten ansett anmärkningen derom, att förre Hofrätts sin bevakningsskrift, på sådan grund Sedan, Jurisutriussehandedaten Isak borde gå förlustig sina fordringar i Enafkunnad dom i målet uti nu ifråniget sina ofvannämnda fordringar mäk åt Häradsrättens ordförande öfver 230
ginalen till ifrågavarande fordringsbevis, Ej heller har Häradsrätten funnit Jurisutrigvekandidaten Hjell, som först vid uppropet i konkursen företett de handlingar, hvarå hans fordran i koukursen grundats, hafva förlorat sin rätt till betalning ur konkursmassan, då Hjelt emellertid å inställelsedagen uppgifvit samma fordran med den rätt han påstod och den handling, hvarpå anspråket sig stödde; men emedan de vid uppropet ingifna fordringsbevisen icke föreligat öfriga borgenärer till granskning och Hjelts fordringar blifvit motsagda samt ej heller i öfrigt vore så klara, att de omedelbart kunde af Häradsrätten pröfvas, ly blef Jurisutriusgvekandidaten Hjell, hvilken förbehållit sig att i fall af behof få sina fordringar styrka, anvisad att på sysslomännen i Konkursen inom laga tid tillstäld stämning till det laglima ting, som i tingslaget först infölle efter dagen för afkunnandet af Härads rättens förevarande dom, utreda riktig heten af det belopp, han i förestående måtto bevakat. I enlighet härmed har Häradsrätten, jemlikt 18 SS: i förordningen den 9 November 1868, om borgenärers rätt och företräde för hvarandra till betalning ur egendom, som blifvit till konkurs afträdd, tilldömt nedannämnda borge dorer följande belopp att med lika att till betalning i förhållande till torleken af enhvars fordran ur de afrädda tillgångarna utgå, hvarvid erän tan vore så gild som hufvudstol, men borde räknas fordringsgarene emellan endast till dagen för utfärdandet af offentliga stämningen den 27 Oktober 1903, såvida ej boets tillgångar försto ge till räntas gäldande ända till tiden för medlens utbetalande, nämligen: Jurisutriusspekandidaten Hjelt: högst yratioettusen fyrahundra fyratio mark tatiotre penni eller så stor del der af, som Hjelt uti särskild rättegång på rätt ofvan bestämts, kunde till riktigheten styrka och ej utginge ur vår del för de till betäckande af Hjelts för från pantsätta tre lifförsäkringsbrefven 231