Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
re angifna fästningsesplandet på den grund, att esplänaden vore en oskljaktig del af sjelfva fästningen, hvilken förlara de sin betydda för militära ändamålom esplänaden blefve fåstningen beröfvad och att esplänaden jemväl af Ryska miletärväsendet städse innehafts med samma rätt som sjelfva fästningen, äfvensom hvad vidkomme gätan emellan tomterna 1ris 2 och 3dje i Wiborgska förstaden samt andelarna af gatorna invid högvahlen och kasernerna, emedan dessa områden af hvilka det i Wiborgska förstaden belägna icke ens funnes å någon vederbörligen faststäld karla upplaget såsom gata städse innehafts af Ryska kronan, som ej afträdt den åt staden, och stadspla nen af år 1861, å hvilken Skolgalan först upptagits, af mihilärmyndigheterna icke keende tillerkännas vitsord, enär nämnda myndigheter ej ens ännu erhållit behörigt meddelande om att sagda plan blifvit vederbörligen faststäld eller befallning att ställa sig densamma till efterrättel se. sedan i målet i öfrigt förelupit på rätt handlingarna deri närmare utvisa har Rådstufvurätten den 6. November 1897. afkunnat utslag i saken och på upptagna skäl underkänt. Ryska kronans yrkande, att rågångsförrättningen på grund af anmärkta fd och olagligheter, hvilka till landtmätaren Hannikainen derunder skulle låtit komma sig till last, måtte i dess helhet förklaras ogillig Sidkommande saken i öfrigt har Råd stufverätten utlätet sig, att emedan den å Ryska kronans vägnar framstälda å sigt, att kronan genom eröfningen af Wiborgs stad blifvit egare till all såväl utan för som innanför Wiborgs fästning befint lig mark och jemväl fortfarande vore. gare till densamma såvidt den icke till sladen återlemnats, icke vore riklig, samt Wiborgs stad, hvars eganderätt till den inom stadens gransk befintliga mark genom eröfringen icke förandrats, sålunda fortfarande vore egare till all inom staders gränser befentlig mark, hvartill laga åthemul af annan icke kunde ledas i bevis, ej mindre Åren St Anna fästningsespla nad - område jemte att oblygd och till tom
ter icke upplåten mark inom Kron St Anna fästning och å Tervaniemi udde ån äfven Södra Hällgelans omräde tillhör de staden, om och med de inskränkningar i eganderätten, hvilka vore en följd affäst ningsverken å nämnda platsa, och hvilka inskränkningar varade så länge fästnings verken bibehölles. Och alldenstund Hans Majestät Kejsar Nikolai den förste, på sätt ur Tursl Manschikoffs skrifvelse för den 17/36 Maj 1842 frånginge, behagat för klara, att Reborgs stads innevånare icke finge förbjudas att till brädgårdar begag na vidra stranden af Kron St Anna samt ningsesplanad, dock icke längre upp mot alausen än intill en linie, hvaraf endel, betecknad a b, varit å den skrifvelsen bilagda planteckningen uppdragen, samt nämnda linie, som allena för sig icke begagnande något inrade, endast anlydde den gråns, utöfver hvilken brädgarderna icke fingo inkräkta esplänaden åt nem hvar emot åt öster ingen grans angifvits tyd ligen af orsak all den omgeställning af esplänaden, som kunde tillåtas i fast ningens närkel, ännu mindre behöfde förbjudas längre bort från fästningen, fördenskull och då äfven Ingeneörstyrelsen i Finlandska mitilärdesluktet år 1842. ngr barligen haft nyssanförda uppfattning af saken, ansåge Rådstufvurätten den af belandtmätaren Hannikainen å den af honom uppgjorda rågångskarlan emellan pankterna lyd och 6o dragna linien varaiklig, men icke utgöra grans emellan Ryska kronans och Wiborgs stads egenräden dan blott beteckna den grans, söderom helken Wiborgs stads innevarare fått rätt att begagna esplånaden till brädgårdar; men beträffande Finlandtmätaren Mannekainens förrättning i denna del för öfrigt, blefve densamma, i anledning af Wibags stads derem gjorda påstående af Rådstufvurätten rålunda andrad, att gransen emellan Kyrkobrovans ifrågavarande fästningsverk och Wiborgs stads egor komme att gå längs efter kronol af den glädes, som blifvit uppkadad ylterom den yttersta vällgråfven utan för sagda fastningsverk från stranden å Heikka under den fjerde auctionen till stranden af Wiborgska veken under den första bastionen af samma fastningsverk. Lapp
Och som Storfursten Nikolax Nikolajapalehda han, på sätt af skrifvelsen för den 16. April 1875. framginge bifallit, att till utvidgande af stadens trädgård finge afstås två å den skrifvelsen bilagda kartanmed litt. B och Intecknade omräden härvid afhändt. Ryska kronan hvarken några byggnader eller tomter, utan en dast tillkännagifvit att inskränkningen i stadens eganderätt till dessa områdan inom Kron St Anna fästning, i följd deraf att fästningen icke mera behöjde för sitt ändamål begagnas, upphört, med erinran likväl att inskränkningen åter kunde komma att inträda om förstningen komme att ånyo försättas i förevar tillstånd alltså och då Storfursten häri genom icke brutet mot det stadgande i Kejsaredömets lagar, hvarigenom bestämdes, att. Ryska kronan och mikta ren tillhöriga fastigheter finge dem afhändas endast med Allechöistu bifall, utan mäste anses hafva varit fullt berättigad att i egenskap af högste bref för ingi nuorvasendet göra omförmälda förfogna de, förklarades Wiborgs stad vara egare utan någon inskränkning i sin egande att till ifrågakomna jordområden, intill dess Kron St Anna fästning åter komme att försättas i försvarslellstånd och undanrödjandet af de å nämnda omräden inlagda planteringarna för fästningens försvar blefve nödvändigt. Vidkommande kron St. Anna fästningsomräde i öfrigt ra och då det vore olänktart att Guornören Trehare von Kolhen skulle vid Magistratens sammanträde den 29 April 1846 kunnat uppgifva grånerna för det nämnla år åt staden öfverlemnade området på noga och tydligt, som dervid skett utan ett då hafva haft tillgång till en karta, som sålunda utvisat ifrågakomna om rades granser och leka olanktart vore att Ingeniörstyrelsen skulle tillätel staden att omhändertaga det af Trehine von Kolken beskrifna området om Trekene ren Kolhels uppgifter icke varit med samna förhållandet ofverensstämmande, samt ur Ingeniörstyrelsens skrifvelse af den 16 April 1873. framginge att Ingeniörtyrelsen hade sig väl bekant, att staden redan derförinnan innehaft en trädgård
inom del af Friherre von Kolhen beskrifna området, samt en Kommendörens för Wiborgska Ingeniörkommandet Öfver delöjtnanten Gorskins räpport af den 8 Maj 1840 till Guvernören i Wibags länutvisade, att äfven enligt Öfverstelöjtnanton Gorskins uppfattning den sedermera till omförmälda trädgård förvandlade de len af Kron St Anna fästning blifvit jemte särskilda andra af Ryska kronan i sådant afseende medgifna ombuden till stadens disposition öfverlemnad, funne Rätslafvurätten enär åter år 1853 i stadens besittning öfverlemnats hela den del af tervaniemi udde, som är belägen emel lan St Anna park i öster, fästnings bustionen No 1. i norr, fronterna å sjösedan i vester och halfbastienen å samma ende i söder, utredt vara, att Wiborgs stad för närvarande egde, utan någon inskränkning i sen eganderätt, den träd gård, som före utgjort St Anna Parkjemte de af Storfursten Nikolax Nikols vertsch år 1875 i stadens besittning återlemnade, å plankarlan för den 30. November 1872 med litt B och 5. betecknade och med grön färg utmärkta två jordstycken äfvensom den till byggnads tomter åt staden år 1853 öfverlemnade mark, som är belägen mellan Kron St tuna park. öster och fronterna åt så sedan i vester samt auctionen No 1. i nor och halfbastionen å Tervaniemi adde i söder, med undantag endast af de tomter, som i följd deraf att staden icke begagnat området, blifvit betygga af militärväsendet och hvilka förty bor de anses då åter hafva blifvit för fast ningens behof nödvändiga, i anseende hvartill skäl icke förekomma till ändring uti de af Finlandtmätaren Hannikar nen i sagda park uppgångna råerna Jemte det vidare tillhandtmätaren Hannekainens förrättning beträffande jemväl Södra Wallgatan, hvars område Rådstufvurätten, på sätt ofvanföre uträgts förklarat tillhöra Wiborgs stad af Rådstufvurätten till efterrättelse faststälts, ned afseende äfven derå att nämnda gala vore upptagen såväl å alla äldre kartor som och å stadens den 1/21 delar ari 1861 Alernådigst godkända och fast100
stälda nya plankarta, hvilken uppgjorts med anledning deraf att stadens fastningsverk, med undantag af vällarna emellan Rantaalaks och Arports besticner, skulle räreras, har Rådstufvurat ten, vidkommande den å Ryska kronans vägnar framstälda anmärkningen att rastenar uppstälts å de extra, med Kelikkoinmäki höjden uppförda föstnings veckens krustkållare och vällgångar i följd deraf att lösen för de af Hannikainen anstälda mätingarna skulle varit godlyckligt antagen, funnit berörda anmärkning vara obefogad, i när en lån så varaktig, som den af Hannekainen i sådant afseende antagnu nordöstra sidan af Katarina gåtan eller den första jernvägsskenun inred Welorgs jernvägsstation, alltid vore god och Viidanettmätaren Hannikainens mätningar ledt till ett med kartan af år 1866 och den år 1861. faststälda stadsplanen fullkomligt öfverensstämman de resuttat; i anseende hvartill och då tydligt vore att omförmälda fast ningsverk uppföits till en del på mark, som icke blifvit af staden åt Ryska kronan öfverlåten, rågångsförrättningen uti ifrågakomna del af Rådstufvurätten godkänts och fastslätts. Hvad sedan änginge det å Wiborgs stads vägnar framstälda yrkandet att, i enlighet med gällande stadsplan, en gata måtte utläggas genom det qvarter, hvari tomterna Nris 2 och 3 1/2 i Wiborg ska förstaden vore belägna, har Karl stufvurätten väl funnit det vara utredt, att i början af nittonde arhundradel en från sydost till nödvist sig skälkande gäta ungefär medt igenom detta qvarter lemnats öppen, hvilken gata se dermera blifvit olofligen intagen under någondera af berörda tomter, men emedan hela Viborgska förstaden och jemväl ifrågavarande gäta å detta kartor från denna tid upptagits mycket obka och platsen i urminnes tid varit bebygd såsom för närvarande, har Karl slufvurällen ansett sig icke kunna med visshet afgöra under hvilken af omförmälda tomter sagda gäta i dess nyd ostru del blifvit intagen, hvarför och 101i
da Viborgska förstaden å 1811 års stadsplan upptagits blott antydningsnes så som stadsdel utan att qvarter och gå tor derå varit noggrant utmärkta, Weborgs stads i denna del af saken framstälda yrkande förkastats och Viulandt mätaren Hannikainens förrättning fast slätts till efterrättelse Wid pröfningen åter af Wiborgs stads yrkande, att en gränd emellan högvak ten och tomton No 54 i före detta fast ningen af Viborgs stad måtte afskiljas från Ryska kronans å ifrågakomna plats innehafvande område och tillerkännas staden, har Rådstufverätten funnit af den åren 1858 och 1859 emellan Inge mentyrelsen och stadens Mageshål angående inköp af förberörda, Handlanden Ischusoffs arfvingar tillhöriga byggnad förda skriftvedingen framgå att Magista ten icke motsagt Ingenioistypelsens påstå ende, att marken emellan högvakten och nämnda byggnad skulle tillhört Ryska kronan, utan fastmer medgifvit riktig heten af detta påstående genom att formedla. Rysha kronans inköp af byggnaden, utan all dervid göra påminnelse om att emellan högvakten och den inhöpta byggnaden borde läggas en gata, till hvars intagande Ryska kunan icke kunde blifva berättigad genom inköp af meranämnda byggnad, hvarför Rådstufverätten ansett. Ryska kronan, som uppgifvits hafva i urminnes tid innehaft ifrågavarande område, vara rätter egan till detsamma; och som Rådstufvurätten redan den år 150 faststälda stadsplann nligt hvilken en gäta på ifrågakomna plats bort finnas, blifvit genom Kejserliga Senatens ofvanberörda åtgärd af den 29 Juni 1891 i denna del upphäfd och sålunda undrad att datan finge bebyggas, ansåge sig icke vara förbindrad att tilldöma Ryska kronan ifrågavarande mark faststäldes Vidandtmata ren Hannikainens förrättning äfven härutinnan till efterrättelse Beträffande slutligen Wiborgs stads anspråk på eganderätt till det inrade, som enligt den år 186 faststälda stads planen Carl laggas till gäta emellan Alexanders-perspeklaget och Kusningatan 702
såsom fortsättning af Skogalan, men hvilket område numera på grund af skog. serliga Senatens nyssberörda beslut för den 29 Juni 1891 till tomplats förändrats ra alldenstund Hans Majastät Kyrar Alexander den andra, sedan en utvidgning af staden blifvit nödig, den 19. November 1859 behagat fastställa ett förslag, enligt hvilket af den förra fastningens vällar endast sträckan från Pantsalaks till Siports lasteen skulle qvarsta, samt efter det staden i enlighet dermed å en år 1860 uppgjord karta framställ si na önskningar, jemväl dessa vid skedd föredragning af Hans Majestut Kysaren till alla delar och utan något undantag i Januari månad år 1860 och den 2/21 Februari 1861. blifvit godkända och till efterrättelse faststälda, fördenskull och emot den i staden förlagda Ryska militären icke haft någon rätt att minska den af Hans Alapetut. Köparen sålunda till stadens nytta gjorda gåfvan eller mot Högst densammas tydligen uttryckta beslut för sig undantaga en del af den till nedrifning bestämda vatten och derjemte tillegna sig omnådet emellan denna vätt och en för samma militärs räkning uppförd kasern, funne Rådstaf verallen Wiborgs stads talan i denna del vara fullt berättigad och tilldömdes förty Wiborgs stad det inrade af Skatgälän å 1861 års stadsplan, som enligt Kejserliga Senatens beslut af den 29. June 1891 finge till bebyggande upplåtas i enlighet hvarmed Kulandtmätaren Hännikainens förattning i denna del alltså andrades och rättades Hefrätten, under hvars pröfning målet i väderag dragits samt å Ryska kronans vägnar som af Protocolkomma ren, har uti dom den 13. Maj 1899 uti nu ifrågavarande delar af detsamma utlåtit sig och funnit skäl icke hafva blifvit af Svalselkommaren anförda till ändring i Rådstufvurättens metsädja de utslag Vidkommande åter Ingencoistypelsens andringsansökning så, och jemte det den del deraf, hvilken, innefattande yrkande derom att den af tillhandtmälaren Mannekainen verkstälda rågången 737
måtte i dess helhel förklaras ogiltig, blifvit till Hofrätten inlemnad i dott ett exemplar, af Hofrätten, enär anmärk ning derom af motparten framställs lemnats utan afseende, har Hofrätten ansett del vara utredt, att ej blott de emellan venstra å edhörnet af Pantsar laks lastion och högra axelhörad af hyports auction belägna, mot hafvet vittande vällarna, utan äfven Kron St Anna fästning jemte Tervaniemi udde samt den i planteckningen af den 30 Oktober 1802 angifna fastningsesplänaden, hvilken sträckte sig till ett af stånd af etthundra trettio famnar från alaillens kron, varit Ryska militävä sendet med full eganderätt tillhöriga, och alldenstund det lakom nyssberör da vallar befintliga område, som å den af Finlandtmätaren Hannikainen uppgjorda rågångskarlen angåfvas så som utgörande en del af Nedra Wall gatan, mäste anses städse hafva utgjort en del af den militurvärendet tillhöriga fastningen och å Helags stads vägnar icke tillförlitligen utredts, att Kyrko benan till Wiborgs stad afstått eganderätten till andra af ifrågakomna, Ryska kronan inom Wibags stad tillhöriga jord områden än ofvanomförmälda år 1846 öfverlåtna och å den Först Monseheffs skrifvelse belagda plankartan med litt e och f. betecknade jordomräden äfvensom det emellan Fredrikshamnska person och Ingonius huset belägna, jemlikt Ingeniörigenarelen Sockns skrifvelse af den 30 Januari 1855 ut Wiborgs stad ovilkorligen öfverlåtna område, som vore närmare angifvel å plankartan för den 15 Mars 1853, hvar mot öfriga åren 1853 och 1873 till ståden öfverlåtna omräden till staden hade afträdts endast med vilkorlig besittningsrätt och den Walags stads innevana re år 1842 tillagda rätt till ett emellan fjerde auctionen af Kron St Anna fastning och hafslanden belaget ombudet omläst kunde anses innefälla tillåtelse för innevänarene att för uppgifna andamul använda en Keska militarva sendel tillhörig andel af Kron St Anna fästningsesplånad hvilken andel begransades, å den ena sedan af hufs 701
stranden och å den andra af ofvanberörda linio å 6, förlängd till fäst ningsesplänadens gräns, på sätt den af Hannekainen uppgjorda rågångskarlan utvisade, fördenskull pröfvade Hofrätten rätt vist med upphäfvande af Rådstufvurättens utslag i denna del af saken, förklara förenämnda, bakom de emellan venstra å edhörnet af Fantsarlaks bastion och hög ra amelhörnet af Nypoils bastien belägna vallar befintliga omnade äfvensom Kron St Anna perhemnade och hela terväniemi udde samt den till ett afstånd af etthundra trettio famnar från fästnings glagssons krin sig sträckande fästningsorplänaden, med undanlag af den del der af, som ostridigt blifvit till Finska Statsenket öfverlåten och hvilken andel begänsades på vesteri sidan af de utaf Finlandtmätaren Kunnekainen på rågångskarlan utsalla linier och på den ostill sedan af en emellan punkterna 65 och 53 den gen rät linne och i öfrigt på sätt berörda karta närmare utvisade, utgöra Ryska kronans egendom och såsom så dan böra från Wiborgs stads omräde af skiljas och rörläggas Beträffande deremot den af Ryska milelärväsandet till kasernlömt intagna andelen af Skolgatan samt ombudet för fästningsverken å Kolekkonmäki höfderna har Hofrätten funnit Ingenivertyrelsen icke hafva anfört skäl till ändring i Rådstufverättensmotsädjade utslag, hvarvid förtyidessa delar skulle bero Uti Hofrättens dom hafva Fästnings ingeniörslyrelsen å Ryska kronans vägnar och Drätselkammaren, hvardera för sig, underdångst anhållet om ändring medelst ingifna deduktioner, derå Protocol kammaren i föreskrifven ordning bemätt Ingeniörstyrelsens underdånga ändrings ansökning, samt muntligt förhör i saken härstädes egt rum, hvarvid försiggadt på rätt det dervid förda protokollet närmare utvisar, äfvensom ej mindre hedandtmå laren Hannikainen än Laulanettmäteri kontoret i Wiborg, på derom gjord anhål lan, til ensändt särskilda kartor och handlingar och Dratsdkammaren till upplysning i målet ytterligare inlemnat några dertill hörande kartor
Hvad sålunda förelupet och handlingarna i målet vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande, och alldenstund det jemlikt den af Rådstufve rätten i sammanhang med dess utslag meddelade å stadgandet. 6 SS 27 kap. R. B grundade undervisning ålegat den med utslagd missnöjde, om han velat hafva sen talan emot detsamma bevarad, att inom utsätt tid till Hofrätten ingifva sin letell i målet förfallt, den ena att vara i Hofrätten gvar, den andra att gifvas till vederparten, men Fästningsengencer styrelsen, som inom föreskrifven tid det inlemnat derefdotter blott af en del af bärda inlaga, sålunda försummat att full göra Rådstufvurättens omordade föreskrift fördenskull och på den af Hofrätten i öfrigt härutinnan anförda grund, pröfvar Köpelega Senaten lagligt godkänna Hofrättens dem, såvidt Kapellen den förklarat sig icke kunna ingå i pröfning af den del af Ingeniörstyrelsens andringsansökning, som till Hofrätten ingifvels i blott ett exemplar ted pröfningen af sjelfva saken finner Kejserliga Senaten, hvad angår den å Kyska kronans vägnar i målet utförda kärandetalan och framst frågan om ego gränsen för den Ryska medelärvasendel förbehållna delen af fästningsverken i föredetta Viborgska hufvudfästningen, handlingarna i målet utvisa, ej mindre att 1/4 del Nådiga förordnande, hvarigenom sagda fästningsverk i öfrigt till Wibags stad öfverlätets, undantagets endast den mot hafvet vittande delen af fästnings vällen emellan venska alltkörnet af läntsarlaks lasteen och hopa avelkornet af Nypats lastion, än äfven att det närnast intill sistnämnda vill åt landeri dan befentliga området under namn af lödra Hällgälän upptagits såsom anta å den plankarla öfver Wiborgs stad, hvilken, efter det de i anledning af förberörda afverlätelse uppgjorda förslag till redning af och planutning för staden jemväl i må litäriskt hänseende undergått granskning den 9/21 Februari 1821 i Merhögst blifvit faststäld; i anseende hvartill och då läalningsingenligstydsens ombud vid den öfverklagade rågångsförvaltningen, oaktadt
han innehaft och upptell en Ingeniörty relson tillhörig hemlig karla öfver ifrågavarande del af fästningsverken, endast påyrkat en å sagda karta vid Pantsar laks bastien upplagen vällgrafs hänföran de till vällområdet, men erkänt gränsen för fastningsverkets egenrade i öfrigt bira dragas så, som tillhandtmätaren Hannekainen sedan uppgått densamma, samt del alltså måste slutus, att äfven sist nämnda karta angifvel samma sträckning för nunämnda gränsskelnad, Kejserliga Senaten profvar rättvist, i anledning af Wiborgs stads underdåniga andringsansökan, med ändring af Hofrättens dom i denna del, fastställa den af Hannikainen härutinnan uppgångna egerån, Kyska militarvasendet likväl oblaget att begagna omförmälda gäta vid fästnings verkets förseur på sätt ändamålet kräfen Widkommande sedan den mark, som dels ligger inom fastningsverket. Kon St Ännu dels utgör dess fästningsesplånad och den utanför samma fästningsverkte lägna delen af Tervaniemi udde nu härväl enligt hvad kändt är med anläggningen af sagda fästningsverk vidtagets först efter det Ryska rubel genom treden i Systad vunnit höghelmått öfver denna del af Finland, hvadan Fästningsingeniörstyrelsen genom hämäsning till eröfningens rätt icke angifvit tillräcklig grund för Ryska kronans i anspråk tagna rätt till omförmälda mark, men emedan Helags stad icke visat att sagda mark blifvit it staden dönerad eller densamma annor ledes tillagd eller ens någonsin af stocken såsom egare innehafts, utan tvarlom af handlingarna i målet framgår, att sam ma mark tidigare och ännu vid tid punkten för freden i Systad utgjort kanogjord och åtminstone delars underlydt Welorgs stött, anser Kejserliga Senaten anlydda brist vid angifvandet af grunden för Ryska kronans anspråk icke vara å saken verkande och laga skäl att frånkänna. Ryska kronan den omtostade marken i dess helhel icke hafva förebrads. Wid pröfning af denna del af raken i öfrigt finner Kejserliga Sena ten deri hafva inlupet, att sedan tjenst förrättande Guvernören öfver Wiborgs
lan Treherre von Mölhen i ombleskrifvelse den 1/3 Oktober 1845 hos dåvarande Generalguvernören öfver Finland Turst Konsehekoff anhållit om utverkande af tädigt tillstånd till att en Ingeniörsti relsen underlydande obetygd plats finge, enligt en skrifvelsen bilaget, af Kemmendören för Helvigka Ingenioikommen dot upprättad plan, öfverlemnas åt de ewela myndighetena att bebyggas och för mällande af en trädgård, samt Frihene von Kolhen derå af Tunt Mensekikoff emottaget en skrifvelse af den 11/22 April 1846 af innehåll, att Hans Majestut Kejsar Nikolai den förste, anledning af Trehurens nyssberörda femslättning om öfverlemnande af ifrågakomma, å planen med litt. och f betecknade obehygda tomten i Kron St Anna fästning för byggande af Crevala hus och läsärer i Fader behagat till nämda framställning bifalla, så har Friherre von Holhen vid Magistratens sammanträde den 29 April 1846, på grund af sistsagde skrifvelse och den deri åberopade kartan meddelat att åt staden på Treherrens framställning i Nåder donerats ett af Treherren dervid till dess gränser noga beskrifvet, sedermera vid den öfverklagade rågångsförrättningen enlighet dermed å kartan affattadt område, under förbehåll likväl om bebyggande af en angifven del af sagda område hvars återstod numera upptages af St Anna badgård; att Kommende ren för Vederyska Ingeniörkommandet Öfverstelöjtnanten Torskén, vid det han meddelat Tuvernören i Wibags län å beropade Nådiga förordnande i sin härom aflåtna tjensteskrifvelse uppgifvet det sagda förordnande afsedda området kaflas såsom kydtgård, och att, enär genom vittnesförhör i saken utredts, att skydd gärdar för tiden inom fästningen icke funnels annorstädes än å nästnämnda plats, sålunda jemväl denna skrifvet se vidhandengifver det innehåll hos det ladega förordnandet som Trekare von Kotkens vid Magistraten afgifna redogörelse för detsamma utvisar, att den af Fastningsengeniönstyrelsen åberopade har ta, såsom dagtecknad den 15 Januari 700