Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
leski 1h hemman i Gustav Paulig skyldigkänts ej mindre att ersätta Finnan Rusoisch - Rattiseker Bergungs - Verein dennas i saken hafda nödiga umgälder och i sådant afseende till sistbemälda finna erlägga tvåhundra mark, än ock att till Rådstufvurättens i målet anlitade sakkunnige besittare utgifva, åt Hämnkaptenen Andstén och Növigationsskoleföreståndaren Bergman hvardera sjuttiofem mark samt åt Narigationsskolläraren Carl Evert Forssell tjugu mark. Hölrätten, under hvars pröfning Pirman Gustaf Paulig i väderag dragit målet, har medels den 19 April 1909 gifven dom låtit vid Rädstufvurättens utslag bero, jämte det finnan ålagts att med femtiofem mark godtgöra Finnan Russiseh Baltiseher Bergungs - Verein dess i Hofrätten hafda kostnader i målet. Uti Hopättens dom har Firman Gustav Paulig anhållit om ändring medels ingifven deduktion, den Herman RussisehBattiseher Bergungs - Verlin i föreskrifven ordning bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Finnan Gustar Fans Palmros. Paulig icke hafva anfört skäl till än dring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken alltså kommer att förblifva, jämte det Finnan Gustan Paulig skyldigkännes att med sjuttio mark godtgöra Firman Russisek - Baltiseher Bergångs - Verein dess härstädes i målet hafda kostnader. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland: A.K.O. Malin. J. N. Ranlund Ahomälin, J. N. Ranlund Ahomälin, Lautui Maanen tuun Suurunen Aeksi Käpy. under 1 luvunen Reksi HäpyWalen Andersin. Johannes Peltonen Walen Andersin. Johannes Siltonen. Walen Andersin. Johannes Peltonen Walen Andersin. Johannes Peltonen 113
leski 3 Maaliskuun 21. päivänä 1910. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, vesijättömaan luovuttamista koskevassa jutussa, jossa ovat kuolleen Talollisen Juhana Matinpoika Loppösen Parikkalan pitäjän Tarpalan kylässä asuvat oikeudenomistajat, hänen poikansa Lauri ja Heikki Löppönen ynnä poikavainajansa Antti Löppösen leski Maria Jantunen kuin myös äskenmainittujen aviopuolisojen täysiikäinen poika Juho Antinpoika Löppönen ynnä alaikäisten lasten Paavo Matti, Juhana, Antti ja Enni Löppösen holhooja, Talollinen Antti Jantu nen yhteisesti hakijoina sekä Talolliset Otto ja Paavo Antinpojat Tiainen, saman pitäjän Mairondemen kylästä, tulematta jääneinä, vastaajina: Annettu Oikeusosastonsa 21. päivänä Maaliskuuta 1910. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Läsnä: J. N. R. M. A. K. W. A - J. P. 114 No 545. Såg 229. R. D. 1908.
de hemman Ler "Tarikkalan pitäjän Käräjakunnan Kihlakunnanoikeudessa ovat Otto ja Paavo Tiainen, Juhana Löppöselle ja hänen pojalleen Antti Löppöselle toimitetun haasteen nojalla, lausuneet että, sillenkun Wiipurin läänin Kuvernöörinvirasto päätöksellä 15. päivältä Maaliskuuta 872. oli myöntänyt luvan sanotussa pitäjässä sijaitsevan Jyrkilänjärven laskemiseen ja määrännyt, että laskemisyrityksen osakkaiden, muitten muassa Talollisen Tahvo Leinikan, tuli ottaa siihen osaa ulojensa veromaaran mukaan, niin olivat Juhana ja Antti Loppönen, kun läskemistyö jo oli pantu alkuun, vuonna 1876. ottaneet haltuunsa Tahvo Leinikan aikanaan omistamaan kolmeen kahdeskymmenes osaan perintötalosta No 4. yllämainitussa Maaroniemen kylässä kuuluvan osan Jyrkilänjärven vesijätöstä ja sen jälkeen nauttineet siitä kaiken hyödyn; että Krua Paavo Tiainen yhdessä veljiensä Juhana ja Matti Tiaisen kanssa kauppakirjalla 27. päivältä Joulukuuta 1876. olivat ostaneet sanotun talonosan kaikkine etuineen ja siis myöskin siihen kuuluneen osan mainitusta vesijätöstä Talolliselta Juhana Kososelta ja hänen vaimoltaan den Kemppiseltä, joiden omistukseen sama talonosa oli joutunut siten, että Talollinen Juhana Karhu, ostettuaan sen asianomaisen Kruununvouden 20. päivänä Marraskuuta 1872. Tahvo Leinikan velkojen suorittamista varten toimittamassa pakkohuutokauhassa, 31. päivänä Tammikuuta 1873. oli luovuttanut sen Talolliselle Pekka ja Mikko Kososelle, jotka taas kauppakirjalla 3. päivältä Marraskuuta 1875. olivat myyneet talonosan Juhana Kososelle; sekä että Matti Tiäinen sittemmin oli luovuttanut osuutensa puheena oevasta talonosasta Paavo Tiaiselle, minkä jälkeen Otto, Taavo ja. Juhana Tiaisen välillä 4. päivänä Heinäkuuta 1887. toimitetussa pesänjaossa koko talonosa oli langennut Otto ja Paavo Tiaiselle, joten he nyttemmin yksin omistivat ren; ja kun Juhana ja Antti Löppösellä ei ollut mitään oikeutta kysymyksessä olevaan osaan vesijätöstä, ovat Otto 115
hemman 7 leski 7 1h 1/4 eli 2 ja Paavo Tiainen, ilmoittaen että vesijättöä ei vielä oltu tilojen kesken jaettu, vaan että sen käyttämisestä vuosittain pidetyissä huutokaupoissa saadut vuokamaksut oli jaettu osakasten keskenvaatineet että Juhana ja Antti Lopponen velvoitettaisiin heti luovuttamaan esiinmainittu osa vesijätöstä Otto ja Paavo Tiaisen vapaasen hallintaan. Asiassa kuulustettuina, ovat Juhana ja Antti Loppönen väittäneet, että kun Jyrkilänjärveä vuonna 1875. oli rytdytty laskemaan, Tahvo Leinikka, jonka talonosa oli myyty pakkohuutokaupalla ilman että tähän kauppaan kumminkään oli seitkeutunut tälonosaan kuulunut osa Jyrkilänjärviä laskettaessa syntyneestä, vesijätosi, mikä edelleen oli jäänyt Tahvi Leinikalle, oli järvenlaskemisyrityksen osakkaiden kokouksessa 31. päivänä Toukokuuta 1875. ilmoittanut ettei hän köyhyyden takia kyennyt ottamaan osaa sanottuun työhön ja sentähden haluavansa luopua yrityksestä sekä sitten, kokouksessa saapuvilla olleiden osakkaiden siihen suostuttua, välikirjalla 14. päivältä Maaliskuuta 1876. siirtänyt Juhana Löppöselle osuutensa yriluksessa ja oikeutensa laskemisen kautta syntyvään vesijättöön; sekä että Juhana ja Antti Löppönen sittemmin, edellämainitun talonosan veromäärän mukaan, olivat ottaneet osaa laskemistyohon ja suorittaneet kaikki muut laskemisesta johtuneet kustannukset; minkä vuoksi ja kun kysymyksessä oleva osa vesijätöstä, koskee sitä oltu ylläsanotulla huutokaupalla myyty, ei, myöskään voinut sulkautua siihen kauphään, jonka kautta talonosa oli joutuvit Otto ja Paavo Tiaisen ynnä heidän veljiensä omistukseen, Juhana ja Antti topponen ovat vastustaneet kannetta. Sittenkun Juhana ja Antti Lopponen oikeudenkäynnin aikana olivat kuolleet ja heidän oikeudenomistajansa, edellämainitut Lauri ja Heikei Lopponen. Maria Jantunen ja Antti Löppösen, alaikäisten lasten holhooja Antti Jantunen ynnä Juhana Loppösen poika Matti Löppönen sekä tyttäret, 116
för 7 ran kylässä leski 7 1h Talollisen Pekka Kososen leski Maria Löppönen ynnä Iida, Helena ja Wilhelmiina Löppönen sekä kahden viineksisanotun miehet, Talolliset Olli luikkanen ja Juhana Paikkonen, kuin myös vävy, Talollinen Juho Riiski, vaimonsa Anna Löppös-vainajan kanssa siitettyjen alaikäisten poikiensa Julo ja Pekka Kiiskin holhoojana, sekä Juho Kiiskin tytär Iida Kiiski ja tämän mies, Talollinen Antti Juho Rainen, joita vastaan Otto ja Paavo Taanen sen jälkeen olivat kohdistaneet vaatimuksensa, olivat yhtyneet Juha na ja Antti Löppösen ennen antamaan vastuuseen, ilmoittaen että Matti Loprönen ynnä Juho Kiiski, Antti Juhovirinen ja Iida Kiiski olivat luovuttaseet perintöosuutensa Juhana Lopposvainajan ja hänen niinikään kuoltaan vaimonsa Katriina Peuhkurin jälkeen Antti, Lauri ja Heikki Loppöselle sekä että Maria Lopponen ynnä Paikkosen aviopuolisot olivat luopuneet perintöosuudestaan mainittujen vainajain jälkeen Antti Lopposen hyväksi, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta ikeudenkäyntikuluistaan, 9. päivänä Maaliskuuta 1906. julistamassaan päätöksessä, samalla kuin Juho Kiiski, Antti Juho Tiainen ja Iida Kiiski eroitettiin jutusta, antanut lausuntonsa asiasta, ja koska ryrkilänjärven laskeminen oli Kuvernöörinviraston edelläkerrotussa päätöksessä määrätty toimeenpantavaksi siinä mainittujen tilojen kesken, joiden joukossa oli siihen aikaan Tahvo Leinikalle kuulunut osa talosta No 4. Maironiemen kylässä, ja näiden tilojen haltijat velvoitetut kukin tilanla veromaaran mukaan ottamaan osaa järvenlaskemiskustannuksiin sekä siten saatu vesijättö niin ollen oli pitettava sanottuihin tiloihin kuuluva: na tilojen veromaaran mukaan; sentähden ja kun puheenalainen talonosa kaikkine siihen kuuluvine etuineen ylläkerjolun pakkohuutokaupan perusteella oli joutunut Otto ja Paavo Tiaisen edellajille talonosan omistusoikeudessa joennen kuin Tahvo Leinikka oli myynyt 117
för 7 1h leski 7 1h 2 tuhana Lopposelle oikeutensa laskemisen kautta syntyvään vesijättöön, joka edelleenkin oli tilojen kesken jakamatta ja tiloista eroittamaton, eikä myöskään se seikka, että Juhana Lopponen talonosan puolesta oli ottanut osaa järven laskemiseen, voinut perustaa harelle omistusoikeutta vesijättöön, on Kihlakunnanoikeus velvoittaneet Lauri Löppösen ja hänen muut Kihlakunnanoikeudessa olleet asiakumppaninsa, paitsi jutusta erotetut Juho Kuskin, Antti Juho Tiaisen ja Iida Kiiskin, heti luovuttamaan Otto ja Paavo Tiaiselle näiden omistaman edellämainitun talonosan veroa vastaaran osan Jyrkilänjärven vesijätöstä sekä senhessa sadalla markalla korvaamaan Ettö ja Paavo Tiaiselle heille asiasta johtuneet färkeiminal kulungit; jaada kuitenkin Lauri Löppöselle ja hänen sanotuille asiakumppaneilleen avoin valta eri oikeudenkäynnillä, jos karvoivat syytä siihen olevan, hakea Otto ja Paavo Tiaiselta korvausta järventaskunisessa sanotun talonosan puolesta veleista työkustannuksista - Kovioikeus, jonka tutkittavaksi Lauri ja Heikki Löppönen sekä Maria ja Antti Jantunen olivat vetoamalta saattaneet julun, on tuomiolla 11. päivällä Heinäkuuta 1908. jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan sekä sen ohessa velvoittanut Lausi Löppösen ja hänen äskenmainitut asiakumppaninsa suorittamaan Otto ja Paavo Tiaiselle maksut, kaksikymmentä markkaa kahdeksankymmena penniä, heidän kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota. Kovioikeuden tuomioon ovat Laui ja Heikki Löppönen, Maria Janturen, sillä välin täysiikäiseksi tullut Juho Antinpoika Löppönen sekä Antti Jantunen, Antti Löppösen vielä holhouksen alla olevain lasten puolesta, anoneet muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tänän jutun ja katsoo, etteivät Lauri Löppönen ja hänen asiakumppaninsa ole siintuoneet syytä muuttaa Kovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka 118
7 7 hemman i för 7 leski leski 7 siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J. N. Bönnund Ako. Malin. Alksi Käpy. Mannus Peltonen Walen Andersin Osironsihannan Maaliskuun 21. päivänä 1910. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa korvausta koskevassa nostojutussa, jossa Torppari Juhana Eliaksenpoika Porali, Wiipurin pitäjän Juustilan kylästä, on hakijana sekä Maanviljelijä Viktor Thesleff, samasta kylästä, vastaajana; Annettu Oikeusosastossa 21. päivänä Maaliskuuta 1910. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Juhana Porali on Maanviljelijä Thesleffille toimitetun kirjallisen haasteen nojalla Wiipurin pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että hän asuessaan torpparina Maanviljelijä Thesleffin edellämainitussa kylässä omistamalla Juustilan tilalla oli hallitsemallaan torpalla omalla kustannuksellaan rakentanut asuinrakennuksen ja saunan sekä tarpeelliset ulkohuoLäsnäs J. N. B. K. M. S.S. - A.K. J. P. ./. Hj. F. 119 No 548. Pag. 227. R. D. 1908.
för 7 - leski leski 1h leski ran kylässä neet; ja kun Juhana Poialin oli Maanviljelijä Thesleffin käskystä ruonna 1903. täytynyt muuttaa toiseen torppaan ja ensiksimainitulla torpalla tehdyt työt ja niihin käytetyt rakennustarpeet siten olivat jääneet Maanviljelijä Thesleffin hyväksi, on Juhana Torali vaatinut Maanviljelijä Thesleffiä velvoitettavaksi Poralille suorittamaan korvaista toimitetun katselmuksen mukaan yhteensa kaksisataa yhdeksänkymmentäkolme markkaa neljäkymmentäviisi penniä kuin myös korvaamaan Juhänä Toralin oikeudenkäyntikulut. Asiasta kuulustettuna on Maan viljelijä Thesleff vastustanut kannetta; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus on 21. päivänä Huhtikuuta 1906. julistamallaan päätöksellä siinä mainitsemillaan perusteilla velvoittanut Maanviljelijä Thesleffin suorittamaan Juhana Poralille vaadituksi korvoudseksi kaksisataa yhdeksänkymmentäkolme markkaa neljäkymmentäviisi penniä sekä sen ohessa seuraamälläkymmenelläviidellä markalla korvaamaan Juhana Poralille hänen oikeudenkäyntikustannuksensa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Maan viljelijä Thesleff oli vetoamalla saattanut jutun, on 4. päivänä Heinäkuuta 1908. antamallaan tuomiolla katsonut jääneen näyttämättä että asianosaisten vuokrasopimus puheenalaisesta torpasta oli tehty määrääjaksi ja että Juhana Porali oli Maanviljelijä Thesleffin vaatimukjesta ilman omaa suostumustaan tuopunut sanotusta torpasta ennen sellaisen määräajan loppuun kutumista; minkä vuoksi ja kun Juhana Poralin näin ollen ei oltu katsottava vuokra-ajallaan raken taneen yli sen mikä oli ollut hänen velvollisuutensa eikä siis olevan tekemistään toista ja niihin käyttämistään rakennustarpeista jaapa mitään korvausta, Hovioikeus on kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, hyljännyt Juhana Poralin asiassa ajaman kan120
för 7 1h för för 1h leski f leen. Hovioikeuden tuomioon on Juhana Porali anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Maanviljelijä Thesleff on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun, ja katsoo, ettei Juhana Porali ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi, minkä ohessa Juhana Porali velvoitetaan maksamaan Maanviljelijä Thesleffille, häneltä täällä asiaan menneiden kulunkien korvaukseksi, viisikymmentä markkaa Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J. N. Baulund /Lautin Saarinen" Jollannes Peltonen Ako. Malin Aleksi Käpy. /: H; Juverhjelm Huhtikuun 11. päivänä 1910. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, saatavan maksettavaksi vahvistamista konkurssipesästä koskevassa jutussa, jossa Maanviljelijä Maurits Malmström, Pukkilan yksinäistilalta Piikkiön pitäjästä, on hakijana ja Varatuomari Karl Erik - son, Turun kaupungista, kuolleen Maanviljelijän Valfrid Fagerrosin konkurssipesän toimitsijamiehenä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 11. päivänä Huhtikuuta 1910. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkun Maanviljelijä Malmström oli Maanviljelijä Fagerrosin jälkeen nousseessa konkurssi- ja perinnönluovutusjutussa asetettuna määräpäivänä valvonut muun muassa 9000. markkaa 6. prosentin korkoineen 9. päivästä Helmikuuta 1906. Maanviljelijä Fagerrosin eläessään 2. päivänä Elokuuta 1905. asettaman ja Maanviljelijä MalmLäsnä: J. N. B. S.S. - A. St. - V. A. 7. do ./.Hof H. 121 No 638. Pag. 239. R. D. 1909.
7 leski 1h hemman för 7 leski f strömin hyväksymän, ensiksimainittuna päivänä maksettavaksi joutuneen veksilin sekä Fagerrosin ja Malmströmin kesken sen johdosta, että Maanviljelijä Malmström oli lunastanut vekselin, syntyneen oikeussuhteen perusteella, mutta Varatuomari Eriksson sanotussa jutussa toimitetussa esiinhuudossa vastustanut tämän Malmströmin valvoman saatavan tuomitsemista maksettavaksi, oli Kihlakunnanoikeus tuomiolla 25. päivänä Syyskuuta 1906. julistanut Maanviljelijä Malmströmin puheenalaisen vaatimuksen riitaiseksi sekä Malmströmille tuominnut korkeintaan 9000. markkaa 6. prosentin vuotuisine korkoineen 2. päivästä Helmikuuta 1906. taikka niin suuren osan siitä kuin hän eri oikeuden - käynnillä saisi itselleen määrätyksi. Tämän johdosta on Maanviljelijä Malmström Maanviljelijä Fagerrosin konkussipesälle toimitetun haasteen nojalla Sauvon pitäjän ja Karunan kappelin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa anonut, että Malmströmin edelläkerrottu vaatimus vahvistettaisiin suoritettavaksi konkurssipesän varoista, selittäen Malmström, että puheenalainen vekseli, joka ei ollut perustunut mihinkään velkasuhteeseen Malmströmin ja Maanviljelijä Fagerrosin välillä ja josta Malmström ei ollut Fagerrosilta saanut mitään vastiketta, oli ainoastaan apuvekselinä annettu Fagerrosille, joka myös kin sen oli diskontannut Kansallisosakepankin Turun haarakonttorissa, nostaen sieltä omaksi hyväkseen vekselimäärän, minkä jälkeen Maanviljelijä Malmström. in oli, Maanviljelijä Fagerrosin kuoltua määräpäivänä täytynyt lunastaa vekseli sanotusta pankinkonttorista. Sittenkun Varatuomari Erikson, edelläkerrotussa toimessaan, kanteesta kuulustettuna, oli sitä vastustaneet, on Kihlakunnanoikeus 1. päivänä Marraskuuta 1907. julistamallaan päätöksellä siinä mainitsemillaan perusteilla velvoittanut Maanviljelijä Fagerrosin konkurssipesän heti kuittia vastaan maksamaan Maanviljelijä Malmströmille vekselisumman yhdeksäntuhatta markkaa sekä korkoa siitä kuusi sadalta vuodessa, luettuna vekselin lunastamispäivästä. 122
7 leski leski för leski 7 7 Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Karatuomari Erikson vetoamalla oli saattanut jutun, on tuomiossa 30. päivältä Kesä kuuta 1909. antanut asiasta lausunton. sa; ja koska Maanviljelijä Malmström, puheenalaisen vekselin hyväksyjänä, oli ollut velvollinen viimekädessä vastaamaan sen maksamisesta eikä Malmströmille niinmuodoin sanotun vekselin lunastamisen johdosta ollut syntynyt mitään saatavaa Maanviljelijä Fagerrosin konkussipesältä; sentähden ja kun ei Maanviljelijä Malmström ollut voinut näyttää muutakaan oikeusperustettä ylläkerrotulle, perinnönluovutusjutussa Maanviljelijä Fagerrosin jälkeen valvotulle vaatimukselleen, on Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen, kyljännyt Maanviljelijä Malmströmin asiasta ajaman kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Maanviljelijä Malmström hakenut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Varatuomari Erikson on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Maanviljelijä Malmström ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; minkä ohessa Maanviljelijä Malmström velvoite- taan suorittamaan Varatuomari Eriksonille, hänellä täällä jutun vuoksi olleiden kulujen korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: J. N. Bämming - Santeri Saarinen J. N. Banlund - Anturi Saarinen J. N. Banlund - Anturi Saarinen Aleksi Käpy. Johannes Peltonen. Walter Andersin. Haf Hellen 123
1h 2 leski Den 13 April 1910. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Guldsmedsmästaren Frans Ferdinand Rosen qvist, numera boratt i Helsingfors stad, sökande, samt Vicehäradshöfdingen Arvid Svarander, från samme stad i egenskap af syssloman uti Frans Ferdinand Rosenqvists aflidne son Medicine och Kirungiedoktorn Emil Ferdinand Nosenqvists till konkurs upplåt na bo, warande, angående eganderätten till särskild lösegendom och fastställande af i sagda konkurs bevakad fordran: Gifven uti Justitiedepartementet den 13 April 1910. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Uti en till Rådstufvurätten i Helsingfors å inställelsedagen uti Doktom Rosenqvists konkurs ingifven skrift har Frans Ferdinand Rosenqvist anfört, att Rdr K. M. S.S. - ÄK. J. T. K. G. 124 No 665. Pag. 337. R.D. 1909.
- 7 hemman för ran kylässä 7 1h 1 leski 1h Doktom Rosenqvist i lifstiden såsom säkerhet för särskilda honom beviljad än åt nedannämnda lankinrättningar öfverlämnat följande värdepapper, nämli gen: åt Wasa Aktiebank 92 aktier i Piirätbanken i Helsingfors Aktiebolag såsom rant för ett lån å 12900 mark och 120 aktiesistnämnda bank såsom pant för ett lån i 14,400 mark, åt Nordiska Aktiebanken för handel och industri 20 aktier i Talovakuutusosakeyhtiö Pohjola såsom pant för ett lån i 2500 mark, åt Tvivattanken i Helsing fors Aktiebolag 10 aktier i Palovakuutusosakeyhtiö Pohjola och 15 aktier i Spanvägsoch Omnitusaktiebolaget i Helsingfors såsom pant för ett lån å 3,650 mark samt Baktier i sistsagda bolag såsom pant för ett lån å 3,500. mark, åt Kansallis - Osake-Pankki 30 aklier i Privattanken i Helsingfors Aktiebolag såsom pant för ett lån å 2000 mark äfvensom åt Föreningsbanken i Fin land 65 aktier i Privatbanken i Helsing fors Aktiebolag såsom pant för ett lånå 8000 mark; men som nämnda aktier hvilka vore stälda å Doktom Rören qvists namn, emellertid blifvit inköpta för Frans Ferdinand Rosenqvists räkning ned af honom lämnade medel och förty ore Frans Ferdinand Rosenqvist tillhöiga samt omförmälda lån icke håller kommit Frans Ferdinand Rosenqvist till redo, så när som på ett belopp af 2,400. nark, har Frans Ferdinand Rosenqvist ej mindre yrkat, att så stor del af förberörda aktier, som icke åtginge till betäckan le af ifrågakomna lån jämte räntor nätte förklaras vara honom tillhöriga ch Frans Ferdinand Rosenqvist berätte gad att omhänderfå desamma, än bevakat och utsökt hvad af omordade äkturs värde toges i anspråk för gäldande af meranämnda lån jämte räntor, eller logst 46,950 mark med ränta enligt närma uppgifven beräkning, efter afdrag af emförmälda Frans Ferdinand Rosenqvist tillgodokomna 2400 mark; därå Rådstufkrätten, hvarest Vicehäradshöfdingen Saurander motsagt Frans Ferdinand Rösenqvists förberörda anspråk, genom den 17 September 1906 i konkursen afkunnad dom sig utlåtit och, emedan Frans Terdinand Rosenqvists i konkursen bevaka125
för ran kylässä leski hemman i leski de anspråk vore tvistigt, öfverlämnat åttrans Ferdinand Rosenqvist att i enlighet med hans härom uti bevakningskriften gjorda förbehåll genom särskild rättegång styrka sin fordran, jämte det Frans Ferdinand Rosenqvist tillerkändes utdelning ur konkursliet för det belopp, som blefve honom genom laga kraft vunnet utslag tilldömdt, dock icke utöfver hvad han beva kat; och har Rådstufvurätten tillika anvi jat Frans Ferdinand Kosingvist att af ven beträffande eganderätten till ifrågahomna aktier tvista med konkursförvaltningen samt berättigat honom att, där est aktiena genom laga kraft åkommit utslag förklarades vara honom tillhöriga omhändertaga desamma, efter afdrag af hvad vederbörande pantinnehafvare lagligen kunde tillkomma af pantimas värde. Sedermera har Frans Ferdinand Rosenqvist, efter Vicehäradshöfdingen Sourander, i hans ofvanantydda egenskap, ågången stämning, vid bemälde Rådstufvurätt anfert, att förenämnde pantinnehafvare till betäckande af omordade lån ämte räntor låtit försälja inalles 202 aktier Tervattanken i Helsingfors Aktiebolag, 18aktier i Palovakuutus osakeyhtiö Pohjola och 30 mktier i Spårvägs - och Omnitusaktiebolagd i Helingfors och att därvid erhållits ett öfverskott af 2,690 mark 28 penni; och har Frans Ferdinand Rosenqvist på omformalda, i beräkningsskriften angifna grunder yrkat ej min tre att Vicehäradshöfdingen Svarander måt te skyldigkännas att till Frans Ferdinand Kosenqvist utgifva återstående osålda 105. aktier i Teivattanken i Helsingfors Aktilbolag och 12 aktier i Palovakuutusosake yhtiö Pohjola samt förenämnda öfverskott 2,690 mark 28 penni med fem procents årlig ränta därån från de dagar medlen till konkursmassan inlevere ats eller å 43 mark 20 penni från den 9 Maj, å 259 mark 52 penni från den 14 Juni å 1,059 mark 72 penni och 877 mark 88 penni från den 10 Juli samt å 449 mark 96 penni från den 24 Juli allt år 1906, efter afdrag af 10. mark, utgörande kostnaden för om krifning af ett aktiebref å 10. aktier i Trerättanken Helsingfors Aktiebolag till 10 mk tiebref å en aktie enhvar, än att Frans 126