Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
1/12 Den 9. November 1911. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisions, skilling, från Kegerlige Åbo Hofrätt inkommit mål, angående ersättning, emellan Disponenlin Carl Herman Norrman, från Helsingfors stad, sökande samt under rättegången aflidne Medicine kondedaten Otto Harald Lindeln Föruhjelms i sagde stad besätta rättsinnehafvare hans moder Enkeintendentekan Fredrika Jutina Turukjelm samt broder Vicehäradshöfdingen Halmar Johan Taipold Tuuhjelm för egen del och såsom utsedd för myndare för sin omyndig för klarade broder John Erik Wiltian Turuhjelm, svarande: Gifren uti Justitiedepartementet den 9 November 1911. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Sedan Medicinehandidaten Turuhjelme medels köpebref den 29 Februari Gde - 2. 4. 1. - 1. SS. J. P. B. l. Bt. B. F. M. No 1577. Pag 255. R. D. Pag 255. R. D. 1910.
1904 och den 21. därpåföljande Mars till Dispmenten Norrman försålt Båtrik enstaka skattehemman i Kyrkslätt socken att af Norrman genast till trädas och Medicinehandidaten Turu hjelm därvid, enligt anteckning å köpe brefvet, förklarat sig ansvara för att fastigheten icke vore med inteckning besvärad samt Skräddaren Johan Henrik Tuomolin, som jämlikt kontrakt af den 16 Oktober 1879, till säkerhet för hvars bestånd inteckning varit fastställd i sagda hemman, innehade nyttjande rätt för fyrationio år räknadt från vistsagda dag till särskilda nämnda fastighet underlydande egor, den 17 Juli 1904 å Medicinekandidaten Tuuhjelm skriftligen öfverlåtit att sin å berörda kontrakt grundade rätt, så har Tispo menten Sorsman, efter det omförmälda inteckning blifvit på anhållan af Medicnehandidaten Turuhjelm den 3. September 1914 dödad, yrkat Medicine randidaten Turuhjelms och Johan Henrik Tuomolins förpliktande att till Tispo nanten Nordmans fria förfogande ofverlämna ifrågakomna egor samt undanskaffa Medicinekandidaten Tunehjelms och Tuomalins därstädes befintliga byggnader; hvilken talan Häradsrätten i Kyrkslätt och Sundra tecknars tingslag medels utslag den 7. November 1904 godkänt, dock sålunda ett Kodiinckandidaten Turuhjelm och Tuomolin, enär desse varit berättigade att få, såsom Puruhjelm fordrat, åtnjuta laga fardag, ålagts att till lispo nanten Forsman afträda omordade eger senast den 14 Mars 1905; och har Hofrätten, hvarest Tipponenten Sorman och Medicinekandelaten Femuhjelm sökt ändring uti Häradsrättens förberörda utslag, genom dem den 12. Juli 1905. låtit vid sagda utslag förblifva i öfrigt utom att Medicinelandidaten Tuuhjelmi som egde tillgodsnjuta laga fardag, för pliktats att senast den 14. Mars 1906. till Tipponenten Sommans fria förfogande afstå oftanämnda egor, hvilka Meduinekandidaten Femhjelm emellertid allaredan den 21 Juni 1905 afträdt till Pisponenten Törmän. 513
Sedermera har dispenenten Norr man, efter stämning å Medicinckande daten Kuuhjelm, vid förbemälde Häradsrätt yrkat att, enär Norrman, som enligt förberörda köpebref bort omedel bart efter köpet få tillträda Båtvik hemman med alla därunder lydande eger, i följd däraf att hemmanet, treto det all Mediinekandidaten Turuhjelm vid omförmälda köp förklarat att hemma net icke vore besväradt vare sig med inteckning eller någon som helst bygg nadsrättighet, likväl häftat för ofvan nämnda inteckning samt Medicine kandidatus Turuhjelm, i strid med hvad hans vid köpet i antydt afseende å tagna ansvarighet inneburit, yrkat för dag för sig vid afträdandet till Pigannanten Sorsman af ifrågakomna egor först den 21. Juni 1905. till ritt förfogande bekommit desamma samt Forsman genom afsaknaden af sagda egor, å hvilka han haft för afsikt att uppföra en saginrättning, lidet förlust af femtio mark för hvarje arbetsdag under tiden från den 29. Februari 1904 till namn da 21 Juni 1905 eller sålunda för trehuntranittio arbetsdagar sammanlagdt 17,500 mark, Medicinekandelaten Turuhjelm mälte åläggas att till Lispenenten Norr nan utbetala berörda belopp jämte rän I afseende å svaromål i saken ta. har Medicinekandidaten Turuhjelm framhållit, bland annat, att Tipponen len Norman allaredan den 29. Februari 1904. fått tillträda Rättik hemman och att den omständigheten att hemmanet därvid varit besväradt med inteckning utt säkerhet för beståndet af omordade kontrakt icke kunde grunda någon rätt för Tisponenten Norr man till erhållande af ifrågavarande kadestånd, alldenstund inteckningen lifvet genom Adicinehandidaten Full helms försorg dödad och Johan Henrik luomolin i hvarje händelse, äfven om ägda inteckning icke förefunnits, egt åt juta fördag vid afträdandet af de del af honom innehafda egorna; i anse ende hvartill och då Melloinekandida ten Juruhjelm vid köpet i fråga icke 374
förpliktat sig att ansvara för att nå gen byggnadsrättighet ej besvärade hemmanet, Medicinekandidaten Turubjelm metsagt käromålet. Häradsrätten, hvarest parterne ömse sides gjort anspråk på godtgörelse för sina kostnader i målet, har medels den 12 September 1907 afkunnadt utslag, på upptagna skäl, förkarlat Torpenen len Noromans i saken utförda talan samt ålagt Forsman att med behundrafemtio mark hålla Medicinekande daten Turukjelm skadeslös för hans kostnader i rättegången. Hefrätten, under hvars pröfning Lisponenlen hemman i vaderag dragit målet, har medels dom den 26 Juli 1910 utlåtit sig i saken; och alldenstund Johan Henrik Tuomelin samt, efter det ifrågavarande arrendekontrakt öfverlätits å Nedennahandetalen Puruhjelm, den sistbemälde varit berättigad att, äfven om inteckning till säkerhet för kontraktels bestånd icke varit i Rättik hemman fastställd, efter uppsägning åtnjuta laga färdag och alltså intill den 14. Mars 1906 besilla förenämnda egor, fördenskull och då dispenenten Törmän förty under den tid, för hvilken Norrman för afsak naden af omförmälda eger gjort anspråk på ersättning, icke i följd af inteckningen varit unståndsatt att disponera öfverragda egor, har Hofrätten låtit bero id del slut, hvari Häradsrätten uti om förmälda utslag i saken stannat. Uti Hofrättensdom har Depenenten Norr man anhållit om ändring medels hit ingifven deduktion, hvilken Enkeintendent skan Turuhjelm och Vicehäradshöfdingen Nuruhjelm, för egen del och i sin ofvanomförmälda egenskap, i föreskrifven ord ning bemält; hvarefter mundligt förhör i saken försiggått på sätt det därvid förda protokollet närmare vidhandingifverKejserliga Senaten har tagit målet öfvervägande och finner Testamenten Torrman icke hafva anfört skäl till än ling i Hofrättens ofvanberörda dem, vid hvilken förty skall förblifva; och skyldigbännes Tissamenten Sorsman att till Enkäntendentekan Turuhjelm och Vicehä radshöfdingen Turuhjelm, i ersättning för 675
deras härstädes i målet hafda kostnader utgifva sextio mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Höjserliga Senaten för Finland: J Wullunen. Aleksi Käpy J Wullunen. Aleksi Käpy Mannes Peltonen. K. R. Helanen H. Amberg Marraskuun 9 päivänä 1911. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Viipurin Hovioikeudesta tullees sa, omaisuuden luovuttamista koskevassa jutussa, jossa ovat Aktiebolaget Victor Torselius Ösäkeyhtiö" niminen osakeyhtiön, minkä kotipaikka on Turun kaupunki, hakijana, sekä Sysmän pitäjässä asuvan Talollisen Ejo Tähtisen konkurssiin luovute tun pesän toimitsijamies, Maan viljelijä Sipi Laattala, sanotusta pitäjästä, tulematta jääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosas tossa 9 päivänä Marraskuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Sysmän pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on yllämainitun osakeyhtiön puolesta lausuttu, että yhtiö oli 19 päivänä Marraskuuta 1908 laaditulla ja Eero Tähtisen 29 päivänä samaa kuuta hyväksymällä välikirLäsnä: D. W. A. K. - J. P. B.G. R. H. J. B. F. M. No 1580. Pag 123 R. D. 1911.
jalla vuokrannut Tähtiselle kuuden kuukauden ajaksi lukien 19 päivästä Elokuuta 1908 voimalohomobiilin, kaksipyöräisen valla "puimakoneen ja neljä 15metrin pituista puuvillahihaa Eero Tähtisen tunnustamien kahden, toisen edellämainittuna 19 päivänä Marraskuuta 1908 ja toisen seuraavan Helmikuun 19 päivänä maksettavaksi langenneen, kummankin 1935 markalle asetetun vekselin lunasta misella suoritettavaa 1870 markan vuokramaksua vastaan muun muassa sillä ehdolla, että Eero Pähtinen, suoritettunan sovitun vuokramaksun, saisi 10 markan kauppahinnasta ostaa mainitut tavarat omikseen, mutta ettei Eero Tähtinen, joka 2 päivänä Marraskuuta 1909 oli luovuttanut omaisuutensa velkojiensa tyydyttämiseksi, ollut kynnyt noita vuokramaksujaan suorittamaan, ja kun Sipi Laattala, tultuaan mää rätyksi Eero Tähtisen konkussipesän toimitsijamieheksi, oli kieltäytynyt yhtiolle luovuttamasta kysymyksessä ole via Eero Tähtiselle vuokratuja esinei tä, on yhtiön puolesta vaadittu, että sanotut esineet tuomittaisiin yhtiölle luovutettaviksi Sipi Laattalan vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, 23 päivänä Elokuuta 1910 julistamassaan päätöksessä katsonut asiassa selville käyneen, että "Aktiebolaget Victor Forselius Osakeyhtiä "oli yhteensä 3880 markan hinnasta myynyt Eero Tähtiselle kysymyksenalaiset tavarat, saaden niiden hinnan suoritukseksi Eero Tähtiseltä 19 päivänä Elokuuta 1908 asetetun, Eero Tähtisen tunnustaman ja 19 päivänä Marraskuuta samana vuonna lunastettavan 3600 markan vakselin; mihin nähden ja kun mainittu yhtiö ei ollut väittänyt eikä edellä kerrotusta 19 päivänä Marraskuuta 1905 laaditusta, Eero Tähtisen allekirjoittamas ta vuokravälikirjasta myöskään käynyt selville, että omistusoikeus puheenalaisiin tavaroihin olisi jälkeenpäin joutunut yhtiölle takaisin, vaan päinvastoin erinäisistä asiassa ilmenneistä seikoista ja erittäinkin siitä, että yhtei tuon välikirjan teon jäl577
keen oli ensinmainitun vekselin nojalla Eero Tähtiseltä uloshakenut ja sittemmin hänen konkussipesästään valvonut koko vekselimäärän 3880 markkaa, johon sisältyi niin hyvin puheeksitulleeseen välikirjaan vuokraksi merkityt 7870 markkaa kuin myöskin tavaroiden hinnaksi merkitty 10 markan erä, voitiin päältää yhtiön ja Eero Tähtisen tarkoituksen olleen, että omistusoikeus kysymyksenalaisiin tavaroihin edelleen ja äskensanotusta välikirjasta huolimatta kuului Eero Pähtiselle, Kihlakunnanoikeus on hyljännyt "Aktie bolaget Victor Forvelius Osakeyhtiön "asi" assa ajaman kanteen sekä velvoittanut yhtiön suorittamaan Sipi Laattalalle viisitoista markkaa korvaukseksi Eero Tähtisen konkurssipesän asiassa kärsimistä oikeudenkäyntikuluista Hovioikeus, jonka tutkittavaksi "Aktiebolaget Victor Forselius Osakeyhtiö oli vetoamalla saattanut jutun, on 2. päivänä Maaliskuuta 1911 antamallaan tuomiolla jättänyt asian Kihlakunnan oikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut yhtiön suorittamaan Eero Säktisen konkussipesälle maksut, kuusitois ta markkaa kahdeksankymmentä penniä, konkurssipesän kappaleesta Hovioikeuden tuomiota Hovioikeuden tuomioon on "Ahtiebo laget Victor Forselius Osakeyhtiö" anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei " Ahtiebolaget Victor Forselius Osakeyhtiö, de esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Yttermark Aleksi Kajhys Ostanus Peltonen K. R. Helonen B. Anneberg A. F. Rönn 578
Marraskuun 10 päivänä 1911 Keisarillisen Suomen Senaatin tunnio maksuitta Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa saatavaa koskevassa jutussa, jos sa Talollisenleski Anna Rantakaulio, Luumäen pitäjän Pitkäpään kylästä, on hakijana sekä Talollisenleski Helena Niemi, samasta kylästä vastaajana. Annettu Oikeusosastossa 10 päivänä Marraskuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niis tä saanut tietää seuraavaa Luumäen pitäjän käräj¬kunnan Kihlakunnanoikeudessa on Helena Niemi lausunut, että Anna Rantakallion mies vainaja, 7 päivänä Helmikuuta 1905 kuollut Talollinen Mikko Rantakaulio oli sanotun Kihlakunnanoikeuden 7 päivänä Helmikuuta 1887. julistamalla päätöksellä velvoitettu Helena Niemen 7 päivänä Toukokuuta 1885 synnyttämän poikalapsen isänä Helena Niemelle suorittamaan lapsen elatusavaksi vuosittain, kunnes lapsi täyttäisi viisitoista vuotta tynnyri rukii Läsnä D. N. A. - B. K. s. P. B. t. R. H. B. F. M. 579 No 1581 Pag. 194. R. D. 1909
ta, puoli tynnyriä ohria ja kymmenen markkaa rahaa, kuin myöskin kolmellakymmenellä markalla korvaamaan Helena Niemen oikeudenkäymiskulut; ja koska Anna Rantakaulio, joka oli toimittanut penunkirjoituksen Mikko Rantakallion jäämistöitä vasta 5 päivänä Lokakuuta 1905. ja siis oli laiminlyönyt laissa perunkirjoituksen toimittamisesta säädetyn kolmen kuukauden määräajan, niin ollen oli velvollinen itsekohtaisesti vastaamaan miehensä veloista, on Helena Niemi, ilmoittaen, ettei hän ollut saanut mitään maksua kerrotun päätöksen sisällyksestä, vaatinut Anna Rantakallion velvoittamista Helena Niemelle suorittamaan sanotun päätöksen mukaisesti viisitoista tynnyriä rukiita, seitsemän ja puoli tynnyriä ohria, sataviisikymmentä markkaa ynnä tuomitut kulut kolme kymmentä markkaa sekä sen lisäksi Helena Niemen neljästä ulosottamääräyksestä ja kahdesta ulosmittausupityksestä maksamat kaksikymmentä markkaa. Asiasta kuulustettuna on Anna Rantakaulia, myöntäen Helena Niemen saamisen Mikko Rantakauliolta oikeaksi, väittänyt että, kun Mikko Rantakauliolta ei ollut jäänyt sanottavaa omaisuutta, Anna Rantakaulio ei ollut erikoisella omaisuudellaan, johon Mikko Rantakauliolla, hänen ja Anna Rantakallion ennen avioliittoaan tekemän avioehdon mukaan, ei ollut mitään naimaoikeutta, vastuuna lainen Mikko Rantakallion yksityisistä veloista, mihin nähden Anna Rantakaulio on kannetta vastustanut. Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset kumpikin olivat anoneet korvausta oikeudenkäynnin heille tuottamista kuluista, on 27 päivänä Huhtikuuta 1907 julistamallaan päätöksellä ratkaissut asian ja koska Anna Rantakaulio oli laimintyönyt laissa säädetyn yllämainitun ajan kuluessa pitää Mikko Rantakallion jälkeen perunkirjoitusta ja Anna Rantakaulio senvuoksi, velan maksusta kuoleman tapauksessa 9 päivänä Marraskuuta 1868 annetun asetuksen 23 SS: mukaan oli velvollinen vastaamaan miesvainajansa veloista, on Kihlakunnanoikeus velvoittanut Anna Rantakallion, kuittia vastaan, Helena 580
Niemelle maksamaan vaaditut viisitoista tynnyriä rukiita, seitsemän ja puoli tynnyniä ohria, sataviisikymmentä markkaa, oikeudenkäymiskuluja kolmekymmentä markkaa ja ulosottokustannuksista kaksikymmentä markkaa eli, kun ruistymyristä lasket tiin kaksikymmentäneljä markkaa ja olsa tynnyristä kahdeksantoista markkaa, kaikkiaan kuusisataa yhdeksänkymmentäviisi markkaa, minkä ohessa Anna Rantakallion tuli kahdellakymmenellä markalla korvala. Helena Niemin tässä oikeudenkäymnissä kärsimät kulut. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Anna Rantakaulio oli vetoamalla saattanut pitun, on tuomiolla 15 päivältä Toukokuuta 1909 jättänyt asian Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan ja velvoittanut Anna Rantakaulion neljälläkymmenellä markalla korvaamaan Helena Niemelle hänen Hovioikeudessa vastaajavallan valvomisesta johtuneet kulunsa. Hovioikeuden tuomioon on Anna Ranta hautia anonut muutosta tänne toimitetulla perustelmalla, johon Helena Niemi on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ettei Anna Rantakaulio ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Anna Rantakoulio suorittamaan Helena Niemelle, hänellä jutun vuoksi täällä olleiden kulun kien korvaukseksi, kuusikymmentä mark kaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakootKeisarillinen Suomen Senaatti: J. G. Ludennen Akeri Käky J. G. Ludennen Kksi Käpy Mannes Peltonen K. R. Helanen B. F. häin 581
Den 10. November 1911. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett utan erlagda afgifter från Kejserlige Wasa Hofrätt inhemnet fordringsmål emellan förre Handlanden Erik Sandås, från staden Nikolaistad, sökande, och Sundhets inspektom Alfred Forssén, jäm väl från sagda stad, uteblifven varande: Gifven i Justitiedeparte mentet den 10. November 1911. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Efter Sundhetrinspektorn Tornin å gången stämning har förre Handlanden Sandås vid Rådstufvaren i Nikolai stad yrkat, att Sundhetsinspektoon Forsren, som stått i skuld till Gäldsmeden Sven Ferdinand Sundholms henhemle för ett belopp af tjugutrå mark, måtte för pliktas att till förre Handlanden Sandås, hvilken å konkursauktion inrepat antydda fordran, utbetala nämnda belopp jämte ränta och skälig rättegångskost nadsersättning. Öfver käromålet hörd har SundhelOsa - P.W. A. B. - J. P. - R.t. R. K. B. F. M. No 1582 Tag. 317. R. D. 1909.
inspektorn Forssén genmält, att han icke häftat för någon skuld till omförmälda konkursso samt förty anhållit om käromålets förkastande och tillika tagit i anspråk godtgörelse för umgälderna å rättegången. Sedan målet hast den omgång handlingarna utvisa samt Gäldsmeden Sundholm blifvit i saken hörd, har Rådstufvurallen medelst den 13. November 1908. af kunnadt utslag förkastat förre Handlanden Sandas talan såsom ortyrkt samt skyldigkänt Sandås att med fyratiofem mark ersätta Sundhelsinspektorn Torssén dennes kostnader i saken. Hofrätten, under hvars pröfning förre Handlanden Sandås i vädeväg dragit nålet, har medelst dem den 14 Augusti 1909 låtit vid Rådstufvurättens utslag bero jemte det förre Handlanden Sandås å lagts att med tio mark åtta penni errätta Sundatsinspektern Forssen afgifter na för dennes exemplar af Hofrättens dom i målet. Uti Hofrättens dom har förre HandlanSandår anhållit om ändring Kejserliga Senaten har tagit måD. F. Män 583 let i öfvervägande och finner förre Handlanden Sandås icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken förty skall förblifva. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länderKejserliga Senaten för Finland: : Yhtekunnan Mannis Peltonen. K. R. Helanen Aleksi Kähly B. Amberg
Marraskuun 13 päivänä 1911 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tullessa velkomisjutussa, jossa ovat entisen Kauppakoulunjohtajan, Iilosofiantohtori Thore Aspin kon kiirssiin luovutetun pesän toimitsijamies Pankinkasööri, Filosofianmaisteri Axel Fredrik Simgren, Porin kaupungista hakijana sekä Talollinen Topias Hendinand Fransinpoika Mäkika tila, Kiukaisten kappelin Harolan kylästä, vastaajana Annettu Oikeusosastossa 13 päivänä Marraskuuta 1911. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää seuraavaa: Pankinkasööri Timgren on Topias Ferdinand Mäkikatilalle toimitetun haasteen nojalla Euran Köyliön ja Säkylän pitäjien ynnä Kiukaisten ja Honkilahden kappelien käräjäkunnan Kihlakunanoikeudessa lausunut, että Topias Ferdinand Mäkikatila, jolle Porin SäästöpanLäänä: D. W. A. - A. K. - J. P. R. H. 384 No 1598. P.g. 84. R. D. 1911.
kista oli 2 päiväksi Marraskuuta 1907 päivättyä velkakirjaa vastaan myönnetty kahdenkymmenentuhannen markan laina, oli erketyksestä saanut Säästöpan kista nostaa kaksikymmentäkaksituhatta markkaa; ja kun Tohtori Aspjonka ollessa sanotun säästöpankin kammerina ja kasäörina kerrottu erhetys oli tapahtunut, oli joutunut 20 päivänä Elokuuta 1909. Säästöpankille suorittamaan Topias Ferdinand Mäkikatilan niin muodoin liiaksi saamat kaksituhatta markkaa, on Pankinkasömi Tingren vaatinut, että Mänikatila velvoitettaisiin Aspin konkurssipesälle maksamaan viimeksisanottu summa korkoineen kuin myös korvaa maan konkurssipesän oikeudenkäynti kulut Kanteesta kuultuna on Topias Ferdinand Mäkikatila kieltänyt saaneensa Porin Säästöpankista nostaa edellämainittua velkakirjaa vastaan enempää kuin kaksikymmentätuhatta markkaa sekä senvuoksi anonut kannetta kyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus on 29. päivänä Huhtikuuta 1910 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla velvoittanut Topias Ferdinand Mäkikatilan kuittia vastaan Vihtori Aspin konkurssipesälle suorittamaan vaaditut kaksituhatta markkaa viilen prosentin vuotuisella korolla, lasket tuna haastopäivästä 16 päivåstä Helmikuuta 1910 täyden maksun tapahtumiseen asti, kuin myöskin kolmella sadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamaan konkurssipesän oikeuden käyntikulungit. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Torpias Ferdinand Mäkikatila oli vetoa malla saattanut jutun on 17 päivä nä Tammikuuta 1911 antamallaan tuomiolla katsonut, ettei Pankinkasöövi Timgren ollut vastoin Topias Ferdinand Mäkikatilan kieltää laillisesti näyttä ryt tämän 2 päiväksi Marraskuuta 1907 päivätyllä velkakirjalla Porin Säästöpankista nostaneen enempää kuin Mänikatila itse oli myöntänyt eli velka kirjan sisällyksen kaksikymmentätuhat585
ta markkaa, minkä vuoksi Hovioikeus on, kumoten Kihlakunnanoi keuden päätöksen, hyljännyt Ponkinkasööri Timgrenin asiassa ajaman kanteen ja vapauttanut Tonias Ferdinand Mäkikatilan halkesta maksuvelvollisuudesta asiassa Hovioikeuden tuomioon on Pankinka söni Timgren anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Topias Ferdinand Mäkikatila on säädestyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Pankinkäräori Tingren ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Pankinkasääri Timgren suorittamaan Topias Ferdinand Mäkikallalle hänellä täällä jutussa olleiden kulun kiin korvaukseksi kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. J Keisarillinen Suomen Senaatti: Wittmans Aleksi Käp Willeman Aleksi Käpy Månus feltonen K. R. Helänen. Uno Strömstin. Den 18 November 1911. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt rovisionsskilling, från Kejserlige Åbo Hofrätt inkommit mål emellan Kostauratören Emil Kundqvist, från staden Nikolai stad, sökande, och Handlanden till Pihlgren, från Helsing fors stad, svarande, angående fordran: Gifven uti Justitiede parlementet den 18 November 1911 Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem, så vidt nu är i frågainhämtat följande. Kesteralören Rundqvist härvid Rådstufvurätten i Helsingfors den 2 Maj 1905 anfört, att Rundqvist, som den 27 Februari 1899 af Tallamasta ren Carl Erik Eriksson och dennes hustru Alida Sofia Eriksson hyst britractillet benämnda värdskus i Nikolaistad för tiden från den 1 April 1899 till samma dag år 1904 emot vilkor, bland annat, att efter arren Galle R. A. W. A: B. s. E. Th. 586 No 1635. Pag. 149. R. D. 1909
detidens utgång hafva företräde framför annan att öfvertaga afsaren och fastigheterna på vilkor, som då kunde ifrågakomma, den 15 Mars 1899 anta git Handlanden Sihlgren till tyst bo lagsman i nämnda affar samt vedermera den 22 Februari 1904 i afseende å bilagskapets upphörande vid arren detidens utgång och Rundqvist till kommande godtgörelse för det han af talt från sin företräderätt att vidai anendera värdskulet med Pihlgren träffat en skriftligen affattad uppgörelse, den Tiklgren dock underskrifvit fört den 5 påföljande April, af innehåll att Pihlgren skulle omedelbart ofvertaga vårdshusts alla inventa ria till deras då toksörda värde 47,07 mark 55 penni äfvensom vid par time emellan försiggående slutlikvid åt Rundqvist erlägga 2500 mark elofver den honom tillbörande halften af affarens vinst; och som Redamatoren Rundqvist enligt uträkning, den han låtit upprätta i af verensstämmelse med omförmälda och ofriga parterne emellan rörande belagskapet träffade aftal, hos Pihlgren hade ett tillgodohafande af 43,987 mark 61 penni, har Rundqvist yrkat Tihlgrens förpliktande att till Rund qvist genast utgifva sistnämnda belopp med ränta samt att därhos godtgöra Kundqvist umgälderna i målet. I saken hörd har landlanden Tihlgren förklarat, att Tihlgren icke för budet sig att åt Kostenraterne Rubel qvist betala 2500 mark utöper hvad på Lundqvists hälft af den för parternes gemensamma räkning bedrifna ardshakeurförelsen vid slutlikveden sig belöpte, utan hade Sihlgren utfäst sig att slället för det belopp af 23.513 mark 77 penni, som motsvarade Kumlqvists andel af inventarternas värde, till Rund qvist utgipa i rundt tal 2500 mark hvarföre den af Rundqvist uppgjorda uträkningen vore ouktig och hans för dran hos Pihlgren utgjorde endast 20,473 mark 89 penni, hvilket belopp Pihlgren erbjudit och fortfarande vår villig att erlägga åt Rundqvist 587