Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
kaa 50 penniä oli siis yhteensä 749 markkaa 65 penniä ja jäännössummalle 2795 markalle 44 pennille luettu viiden prosentin korko 1 päivästä Tammikuuta 1901 31 päivään Lokakuuta 1908 eli 10964 markkaa 87 penniä; ja on Nestori Tammenoksa, kun Kaarle Rutasen siten vastattavaksi jääneestä 3890 markasta 31 pennistä tilissä vielä oli vähennetty Kaarle Rutasen Laukaan kunnalle 16 päivänä Joulu kuuta 1901 maksamat 2500 markkaa ja tälle erälte viiden prosentin korko 31 päivään Lokakuuta 1908 859 markkaa 38 penniä sekä 17 päivänä Elikuuta 1902 niinikään suoritetut 14223 markkaa 3 penniä ja tästä kirmäärästä kasvanut samallainen kerko mainittuun 31 päivään Lokakuuta 4411 markkaa 12 penniä, eli siis yhteensä 21793 markkaa 53 penniä, vaatinut Kaarle Rutasta velvoitettavaksi Laukaan kunnalle suorittamaan 1696 markkaa 78 penniä korkoineen sekä sen ohessa korvaamaan kunnan oikeudenkäyntikulut. Kanteesta kuulustettuna on Kaarle Rutanen väittänyt, että kanteen perusta na olevissa tiloissä oli suuriakin erihdyksiä, jotka olivat syntyneet muun muassa siten, että kun joltakulta rafastolta oli puuttunut varoja, oli rahastoon lainattu rahoja toisista rahastoista ja lainasumma kyllä pantu ensiksimainitun rahaston tilien tulopuolelle, mutta määrä jätetty merkitsemättä saamisena sen rahasten tiloihin, josta varat oli lainattu; ja kun Kaarle Rutanen asianymärtävien henkilöiden laatiman uuden eikäis tun tilin mukaan ei enää ollut velässä kunnalle on Rutanen vaati nut kannetta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus on 11 päivänä Joulukuuta 1909 julistamassaan päätökkessä katsunut selville käyneen että Kaarle Rutanen, luopuessaan 1900 vuoden erhussa Laukaan kunnan kunnallislautakunnan esimiehen toimesta, antamiensa ja sittemmin hyväksyttyjen tilien mukaan oli olhet kunnalle maksava, paitsi mitä 950
Rutanen sittemmin oli suorittanut, Nestori Tammenoksan vaatiman määrän, sekä sentähden ja kun Kaarle Rutanen erotessaan sanotusta toimesta olisi ollut velvollinen luovuttamaan tiliensä mukaan hallussaan olevat rahavarat eikä vieläkään ollut sitä tehnyt, velvoittanut Kaarle Rutasen kuittia vastaan Laukaan kunnalle suorittamaan vaaditut kuusitoistatuhatta yhdeksänsataa kuusikymmentäkuusi markkaa seitsemänkymmentä kahdeksan penniä kuuden prosentin korkoineen 31 päivästä Lokakuuta 1908, kuin myöskin viidelläsadalla markalla korvaamaan kunnan oikeudenkäyntika Hovioikeus, jonka tutkittavaksi lut. Kaarle Rutanen oli veteamalla saat tanut jutun, on tuomiolla 20 päivältä Joulukuuta 1911 jättänyt asianKihlakunnanoikeuden päätöksen varaan sekä velvoittanut Kaarle Riita sen viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Laukuan kunnalle sillä Hovioikeudessa asiasta olleet kulut. Hovioikeuden tuomioon on Kaarle Riitanen anonut muutosta perustelmalla, johon Nestori Tammenoksa on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Kaarle Rutanen ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jääpysyväksi; ja velvoitetaan Kaarle Rutanen suorittamaan Laukaan kunnalle, siltä täällä juttuun menneiden kulujen korvaukseksi, sata markkaa Tätä kaikki asianomaiset neudattakut Keisarillinen Suomen Senaatti lain Kaaribacki. Apio Luksiala. lain Kaaribacki. Apio Luksiala. B. Anneberg A. E. Lillman. 551
Marraskuun 30. päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa, wiovaimoksi julistumista koskevassa asiassa, jossa Talollisenpoika Eemeli Nestorinpoika Touhoin eli Touhonen Asikkalan pitäjästä, on hakijana sekä Ompelija Jenny Samulin tytär Pyhtilä, Helsingin kaupungista, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 30 päivänä Marraskuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itselleen esitlyttänyt jutun kirjat ja niistä saanut tietää Helsingin kaupungin Raastuvanoikeudessa on Jenny Pyhtilä lausunut, että Eemeli Touhonen, mentyään kihloihin Jenny Pyhtilän kanssa, oli sanotussa kaupungissa maannut Jenny Pyhtilän, joka siitä oli tullut raskaaksi ja 10. päivänä Maaliskuuta 1909. synnyttänyt poikalapsen. Tähän nähden ja kiin Eemeli Touhonen oli vetaiytynyt vihkimisellä päättämästä avioluttva Jenny Pyhtilän kanssa, on senny Pyhtilä vaatinut että hänet julistetLäsnö: F. S. A. B. F - Å R 952 No 1657. No 1657. Pag 108 Rd 1912.
taisiin Touhosen aviovaimoksi täydellä naimaoikeudella Touhosen omaisuuteen ja lapsi aviolapsi sellaiselle kuuluvilla oikeuksilla, kuin myöskin että Touhonen, siinä tapauksessa ettei hän suostuisi asumaan yhdessä Jenny Pyhtilän ja hänen lapsensa kanssa, velvoitettaisiin ottamaan osaa heidän ylläpitoonsa ja lapsen kasvatukseen sekä sitä vaten Jenny Pyhtilälle suorittamaan lapsen syntymästä alkaen 60. mark kaa kuukaudessa; minkä ohessa Jon ny Pyhtilä on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan Asiasta kuulustettuna on Eemeli Pouhonen, kieltäen kihlanneensa Jon ny Pyhtilää ja tätä edellämainitun lapsen siittämisaikaan maanneensa, anonut kannetta hylsättäväksi Raastuvanoikeus on Maaliskuun 8. päivänä 1910. julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla kyljännyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sen ny Pyhtilä oli vetoamalla saattanut jutun, on 8. päivänä Maaliskuuta 1912. antamassaan tuomiossa katsonut elvitetyksi, että Jenny Pyhtilä oli hemeli Touhosen morsian ja että Toukonen oli maannut Jenny Pyhtilän, joka siitä oli tullut raskaaksi ja Maaliskuun 10. päivänä 1909. synryttänyt poikalapsen. Ja kun Eemeli Touhosen mainittu teko oli avioliitto joka oli vihkimisellä päätettävä, mutta Touhonen oli karttanut vihkimistä ja pysynyt tässä vastahakoisuudessaan, on Hovioikeus, kumoten Raastuvanoikeuden päätöksen, Kaimiskaaren 3. luvun 9. SS:n nojalla julistanut fanny Pyhtilän Eemeli Touhosen aviovaimoksi ja oikeutetuksi saamaan täyden naimaosan Touhosen omaisuuteen sekä sen ohessa velvoittanut Eemeli Touhosen suorittamaan fenny Pyhtilälle sanotun lapsen kasvotuskustannuksina, kun lapsi mainitun kaaren 5. luvun 1. SS:n mukaan oli aviolapsi, lapsen syntymästä Kovioikeuden päätöksen antipäivään asti kolmekymmentä markkaa kuu953
taisiin Touhosen aviovaimoksi täydellä naimaoikeudella Touhosen omaisuuteen ja lapsi aviolapseksi sellaiselle kuuluvilla oikeuksilla, kuin myöskin että Touhonen, siinä tapauksessa ettei hän suostuisi asumaan yhdessä Jenny Pyhtilän ja hänen lapsensa kanssa, velvoitettaisiin ottamaan osaa heidän ylläpitoonsa ja lapsen kasvatukseen sekä sitävä ten Jenny Pyhtilälle suorittamaan lapsen syntymästä alkaen 60. mark kaa kuukaudessa; minkä ohessa sen ny Pyhtilä on anonut korvausta okeudenkäyntikuluistaan. Asiasta kuulustettuna on Eemeli Touhonen, kieltäen kihlanneensa Jonny Pyhtilää ja tätä edellämainitun lapsen siittämisaikaan maanneensa, anonut kannetta hyljättäväksi Raastuvanoikeus on Maaliskuun 8. päivänä 1910. julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla kyljännyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi senny Pyhtilä oli vetoamalla saattanut jutun, on 8. päivänä Maaliskuuta 1912. antamassaan tuomiossa katsonut selvitetyksi, että Jenny Pyhtilä oli Eemeli Touhosen morsian ja että Toukonen oli maannut Jenny Pyhti län, joka siitä oli tullut raskaaksi ja Maaliskuun 10. päivänä 1909. synnyttänyt poikalapsen. Ja kun Eemeli Touhosen mainittu teko oli avioliitto, joka oli vihkimisellä päätettävä, mutta Touhonen oli karttanut vihkimistä ja pysynyt tässä vastahakoisuudessaan, on Hovioikeus, kumoten Raastuvanoikeuden päätöksen, Naimiskua ren 3. luvun 9. SS:n nojalla julistanut fanny Pyhtilän Eemeli Touhosen aviovaimoksi ja oikeutetuksi saamaan täyden naimaosan Touhosen omaisuuteen sekä sen ohessa velvoittanut Eemeli Touhosen suorittamaan fanny Pyhtilälle sanotun lapsen kasvatuskustannuksina, kun lapsi mainitun kaaren 5. luvun 1. SS:n mukaan oli aviolapsi, lapsen syntymästä Kovioikeuden päätöksen antipäivään asti kolmekymmentä markkaa kuu953
kaudelta sekä siitä lähtien samassa tarkoituksessa ynnä Jenny Pyhtilän ylläpitoa varten kuukausittain siihen asti, kunnes Touhonen, mainitun avioliiton tultua vihkimisellä päätetyksi, oli muuttanut asumaan yhdessä vaimonsa ja lapsensa kanssa kuusikymmentä markkaa, jota paitsi Touhosen tuli kolmellasadalla markalla korvala Jenny Pyhtilän jutun takia Raastuvanoikeudessa kärsimäkustannukset. Hovioikeuden tuomioon on Eemeli Toukonen anonut muutosta perustemalla, johon Jenny Pyhtilä on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Eemeli Touhonen ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Eemeli Toukonen suorittamaan Jenny Pyhtilalle, häneltä täällä juttuun men neiden kulujen korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki E. Thesleff asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti 1risa Saarikoski B. Amberg Alfred Luksiala. A E. O Uusuvaan 354
Joulukuun 1 päivänä 1914. No 1663. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, tontin luovuttamista koskevassa jutussa, jossa Voturinlämmittäjä Matti Wilhelm Hyvärinen ja hänen vaimonsa Irene Hyvärinen, Wiipurin kaupungista, omasta puolestaan ja oikeudenkäynnin aikana kuolleen Työmiehenlesken Kustaa va Wilhelmiina Hyvärisen oikeudenomistajina, ovat hakijoina sekä oikeudenkäynnin kestäessä niinikään kuolleen Kartanon omistajan Matti Kokkarisen oikeudenomistajat, hänen vanhempansa Loismies Paavo Kokkarinen ja tämän vaimo Tiina Sofia Kokkari nen, Nitsiän pitäjän Sänki mäen kylästä, vastaajina. Annettu Oikeusosastossa päivänä Joulukuuta 1914. F. S. A. L. B. A: A. R. E. Th. Såg. 271 R. D. 1911.
Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt jutun kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää: Kuopion kaupungin Raastuvan oikeudessa ovat Kustaava Wilhelmiina, Matti Wilhelm ja Irene Hyvainen ynnä ensiksimainitun tyttäret Sofia Evelina Hyvärinen, H singin kaupungista, ja Amanda Loviisa Hyvärinen, Pietarin kaupun gista Venäjän Keisarikuntaa, sekä Kuopion kaupungissa asuva Kanpunginpalvelija Esa Oinonen, Kustaava Wilhelmiina Hyvärisen mielenvikaisen tyttären Rosa Wilhelmiina Hyvärisen määrättynä oikeudenvalvojana, ilmoittaen että Kustaava Wilhelmiina, Matti Wilhelm, Sofia Evelina, Amanda Loviisa ja Rosa Wilhelmiina Hyvärinen perintöjen perusteella omistavat kahdeksanneksen tontista No 2 Kuopion kaupungin neljännen kupunginosan 36 korttelissa, joka tontti oli muodostettu neljänneksestä vanhaa tonttia N° 55, ja että Matti Wilhelm ja Irene Hyvärinen sitä paitei olivat 24 päivänä Elokuuta 1907 Kortanonomistajanleskeltä Eva Sofia Logrenilta ostaneet näljänneksen samantonttia, lausuneet, että Matti Kokkuri nen joka yhdessä Torikauppiaan Taavet ti Kovasen kanssa oli kauppakirjalla 24 päivältä Marraskuuta 1905 Kartanonomistajalta Taavetti Savolaiselta ja hänen vaimoltaan Maria Savolaiselta ostanut puolen sanotusta tontista, sittemmen oli 31 päivänä Tammikuuta 1908 tehdyllä kauppa kirjalla 1500 markan hinnasta ostanut Kartanonomistajilta David Johan Koivaselta ja hänen vaimoltaan Liisa Koivaselta Aaro Roivaselta, Juho Kaapro Kansaselta ja tämän vaimolta Wilhelmiina Roivaselta sekä August Koivaselta ja hänen vaimoltaan Anna Koivaselta näiden omistaman kahdeksanneksen puheenalaista tonttia sekä kauppakirjalla 6 päivältä Maaliskuuta 1908 sillä välin kuolleen Taavetti Kovasen oikeudenomistajilta 950
Talolliselta Elsa Kolarilta ja tämän vaimolta Maria Kevaselta neljänneksen samaa tonttia 1700 markan hinnasta; ja ilmoittaen haluavansa osata lokkaan oikeudessa lunastaa kahdella viimeksimainitulla kauppakirjalla myydyt tontinosat ovat Kustaava Wilhelmiina Hyvärinen ja hänen mainitut asiakumppanissa lunastusrahoina Raastuvanoikeuteen tallettaneet 3200 markkaa sekä, huomauttaen ettei Matti Kokkarinen ennen nyt kysymyksessä olevan oikeuden käynnin alkua ollut saanut laillistusta nöille saannoilleen, vaantineet että Matti Kokkarinen velmi tettaisiin sanottua lunastussummaa vastaan luovuttamaan Kusten va Wilhelmiina Hyväriselle ja hänen asiakumppaneilleen yhteensä 3/8 osa tontista; minkä ohessa Kustaava Wilhelmiina Hyvärinen ja hänen asiakumppaninsa ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan. Matti Kekkarisen vastustettua kannetta, on Raastuvanoikeus 13 päivänä Syyskuuta 1909 julistamallaan päätöksellä siinä mainituilla perusteilla oikeuttanut Kustaava Wilhelmiina Hyvärisen ja hänen asiakumppaninsa omistukseensa saamään puheena olevat tontanosat sekä sen ohessa määrännyt, että. Matti Kokkarisen tuli, nautittuaan laillisen lähtöajan, 1 päivänä Kesäkuuta 1910 luovuttaa vastapuolillensa osa talokkaan oikeudella lunustetut tontinosat, ollen Kustaava Wilhelmiina Hyvärinen ja hänen asiakumppaninsa, ennenkuin nuo tontinosat heille luovutettiin, velvolliset suorittamaan Matti Kekkari selle korvausta Kokkurisen tontille mahdollisesti teettämistä rakennuksista ja tontilla toimeenpanemista parannuksista, josta kervausmäärästä asianosaisten, elleivät he siitä sopisi, tuli erikseen riidellä; jota paitsi ja samalla kuin Raastuvan oikeut on oikeuttanut Matti Kekka risen, Raastuvanoikeuden päätöksen saatua lainvoiman, kantamaan 557
talletetut kolmetuhatta kaksisataa markkaa, Matti Kokkarinen on velvoitettu suorittamaan Kustaava Wilhelmiina Hyväriselle ja hänen asiakumppaneilleen korkoa sanotulle rahämäärälle viisi sadalta vuodessa, lukien 10 päivästä Elokuuta 1908, jolloin talletus oli tapahtunut. Muuten on Raastuvanoikeus määrännyt, iltä Kustaava Wilhelmiina Hyvärinen ja hänen asiakumppaninsa asian laatuun nähden saivat itse kärsiä oikeuden käyntikulunsa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset molemmin puolin olivat veteamalla saattaneet jutun, on 20 päivänä Heinäkuuta 1911 antanut tuomion asiasta; ja koska Antti Kokkarinen ostaessuun Esa Kola rilta ja Maria Kevaselta neljännen osan sekä David Johan, Aaro, August ja Wilhelmiina Roivaselta ynnä heidän aviopuolisoiltaan kahdeksannen osan kysymyksessä olevasta tontista jo itse oli tontin osakas, omistaan siitä neljänneksen, eikä häntä niin ellen voitu katsoa velvolliseksi luovuttamaan lisää ostamiansa osuuksia toisille tontin osakkaille, on Hovioikeus muuttaen Ruastuvanoikeuden päätöstä hyljännyt Kustaava Wilhelmina Hyvärisen ja hänen asiakumse paniensa puheenalaisen kanteen Hovioikeuden tuomioen ovat Matti Wilhelm ja Irene Hyvärinen anonut muutosta perustelmalla, johon Paavo ja Tiina Sofia Hokkarinen, Matti Pekka risen kuoltua, ovat vastannut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Matti Wilhelm ja Trene Hyvärinen ole osittaneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Matti Wilhelm ja Irene Hyvärinen suostamaan Paavo ja Tiina Sofia Kokkariselle näiltä täällä juttuun menneiden kulujen korvauksi, seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset neudat takoot Keisarillinen Suomen Senaatti tens Svenbomki Alfred Luksiala tens Imboski Alfred Luksiala B. Anneberg A. J. Ruusuonna /E. Thesleff. 958
Joulukuun 2 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuitta Keisaril. lisesta Turun Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutus sa, jossa ovat Torppari August Korkeamäki, Uuraisten pitäjän Kuukkajärven kylästä omasta puolestaan ja vaimonsa, Klaara. Korkia. mäen edusmiehenä, hakija. na sekä Tilanomistaja Juho Kustaa Hellberg ja hänen vaimonsa Hilma Hellberg, Janakkalan pitäjän Heiden kylästä, vastaajina Annettu Oikeusosastossa 2 päivänä Joulukuuta 1914 Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt asiaan kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Vaasan läänin Kuvernöörille 16 päivänä Tammikuuta 1909 annetussa kirjoituksessa on August Korkeamäki lausunut, että hän Läsnä: F. S. W. A. A: L. B.t. - A. R. 33 No 1667. Pag. 218. R.D. 1912.
oli kauppakirjalla 11 päivältä Elokuuta 1905. 2500 markan kauppahinnasta Maanviljelijä Robert Rannikolle myynyt omistamansa 3/16 manttaalisen osuuden Korkeamäen verotaloa No 5 Kuukkajärven kylässä ja että kauppasummasta vielä oli maksamatta 1 päivänä Marraskuuta 1905 maksettavaksi langenneesta 7000 markan erästä 3000 markkaa sekä 1 päivänä Toukokuuta 1906 suoritetta. vana ollut määrä 4000 markkaa: ja on August Korkeamäki, ilmoittaa että Robert Rannikko oli myynyt sanotun tilan Juho Kustaa Hellbergile, anonut, että tila, joka oli kiinnetetty August. Korkeamäelle maksetta. van kauppahinnan korkoineen vakuudeksi, käytettäisiin tuon velan maksuksi. Hakemuksesta kuulusteltuna on Juho Kustaa Hellberg selittänyt, että Korkeamäen tila oli 17 päivänä Maaliskuuta 1906 kiinnitetty August Korkeamäelle vakuudeksi silloin maksamatta olleen kauppasumman 8000 markan pääoman ja saman kuun 7 päivästä luetun kuuden prosentin koron maksamisesta sekä että Robert Rannikon puolesta oli 1 päivänä seurannutta Marraskuuta tuosta pääomasta suoritettu 2000 markkaa, joten vastamainitun kuun 21 päivänä. jolloin Juho Kustaa Hellberg oli stanut talon Rannikelta, oli kiinnitettyä ja Hellbergin maksettavaksi siirtynyttä velkaa ollut jälellä 6000 markkaa. sentähden ja koska Robert Rannikko oli, hänen ja August Korkeamäen välillä 22 päiväna Joulukuuta 1906 puheena olevas ta kauppasummasta toimitetussa välinselvityksessä, sitoutunut vastaamaan suorittamattomista koroista sekä Juho Kustaa Hellberg sitten oli kauppahinnasta maksanut 1000 markkaa 27 päivänä Lokakuuta 1907 ja 7 päivänä Toukokuuta 1908 myöskin 1000 markkaa ynnä korot Joulukuun 1 päivään 1908, on Juho Kustaa Hellberg vastustanut 900
vaatimusta mikäli se nousi näin maksamatta olevan jäännöksen yli. Sittenkuin August Korkea. mäki vastaselityksessään oli väittänyt että, vaikka kauppasummasta edellä mainitussa kiinnitystilaisuudessa 17 päivänä Maaliskuuta 1906 olikin ollut maksamatta 1000 markkaa pääomaa, hän siitä huolimatta oli hakenut kiinnityksen ainoastaan 8000 markalle, koska tilan silloinen omistaja Robert Rannikko oli luvannut suorittaa kiinnittämättä jääneet 3000 markkaa korkoineen, sekä että vastasa nottu summa oli tullut maksetuksi Robert Rannikon puolesta 1 päivänä Marraskuuta 1906 suoritetut la 2000 markalla ja Juho Kustaa Hellbergin 27 päivänä Lokakuuta 1907 suorittamilla 1000 markalla, on Kuvernööri päätöksellään 26 päivältä Heinäkuuta 1909 julista. nut Korkeamäen tilan ulosmitatuksi riidattomiksi myönnetyistä 4000 markasta korkoineen, mutta katsonut vaatimuksen muissa osissa riitaiseksi ja sen vuoksi osottanut August Korkeamäen siinä kohdin ajamaan kannettaan asianomaisessa Kihlakunnanoikeudessa. Asian tämän jälkeen oltua sen käyttelyn alaisena, kuin asiakirjat lähemmin osottavat, ovat August ja Klaara Korkeamäki Juho Kustaa ja Hilma Hellbergille toimituttamansa haasteen nojalla Tanajan, Janakkalan ja Hausjärven pitäjien käräjäkunnan. Kihlakunnanoikeudessa vaatineet, että Juho Kustaa ja Hilma Hellberg velvoitettaisiin heille suorittamaan puheena olevan kauppasumman kiinnetetty jäännös 5000 markkaa ja kaikki maksamattomat korot. kuuden prosentin mukaan 11 päivästä Marraskuuta 1906 lukien. Vastaten kanteseen ovat Juho Kustaa ja Hilma Hellberg viitanneet Kuvernöörille annettuun vastaukseensa ja ilmoittaneet, että he olivat kysymyksessä olevasta 961
kauppahinnasta maksaneet, 14 päivänä Lokakuuta 1909 August Karkeamäelle 629 markkaa 15 penniä ja 16 päivänä samaa kuuta Laukaan kihlakunnan kruununvoudille 3651 markkaa 62 penniä; ja kun he siis olivat suorittaneet sen osiin kauppahinnasta, josta he olivat vastuunalaiset, ovat Juho Kustaa ja Hilma Hellberg anoneet kannet ta hyljättäväksi. Tämän jälkeen on Kihlakunnan. oikeus, jossa asianosaiset puolin ja toisin ovat muistuttaneet juttuku lujensa korvaamisesta, 3 päivänä Huhtikuuta 1911 julistamassaan juutöksessä lausunut selvitetyksi, että Juho Kustaa Hellbergin 21 päivänä Marraskuuta 1906 ostaessa Korkea mäen tilan Robert Rannikelta August ja Klaara Korkeamäelle tilasta suoritettavaa maksamatonta kauppahintaa vielä oli ollut jälellä kuusituhatta markkaa kuuden prosentin korkoineen 1 päivästä Joulukuuta 1906 lukien, mikä määrä oli ollut tilaan kiinnitetty; että Juho Kustaa ja Hilma Hellberg kauppakirjaan tehtyjen kuittauksien mukaan olivat tästä summasta suorittaneet eri erissä August Korkeamäelle pääomaa kaksituhatta markkaa sekä kuuden prosentin koron koko summalle! riivään Joulukuuta 1908; sekä että Vaasan läänin Kuvernööri päätöksellään 26 päivältä Heinäkuuta 1909 oli julistanut Korkeamäen tilan ulosmitatuksi jälellä olevan määrän neljäntuhannen markan ja siitä 1 päivästä Joulukuuta 1908 maksettavan kuuden prosentin vuotuisen koron suorittamiseksi; josta loppusummasta Juho Kustaa ja Hilma Hellberg 14 päivänä Loka kuuta 1909 olivat suorittaneet August Korkeamäelle kuusisataa kaksikymmentäyhdeksän markkaa viisitoista penniä ja 16 päivänä samaa kuuta Laukaan kihlakunnan kruunvoudille jäännöksen kolmetuhatta kuusisataa viisikym962
mentäyksi markkaa kuusikymmen. täkaksi penniä, minkä vuoksi ja kun August ja Kaara Korkeamäen saatava Juho Kustaa ja Hilma Hellbergiltä näin ollen oli täysin maksettu, Kihlakunnanoikeus on hyljännyt kanteen sekä velvoittanut August ja Kaara Korkeamäen yhteisesti tahi kummalla heistä vareja oli sadalla markalla korvaamaan Juho Kustaa ja Hilma Hellbergin oikeudenkäyntikulungit. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi asianosaiset puolin ja toisin olevan vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiolla 12 päivältä Heinäkuuta 1912 jättänyt asian muuten Kihlakunnanoikeuden päätöksen varaan puitsi että August ja Klaara Korkeamäki on velvoitettu suorittamaan Juho Kustaa ja Hilma Hellbergille oikeudenkäymiskulujen korvaukseksi Kihlakunnanoikeuden määrämän korvauksen lisäksi vielä kolmesa. taa markkaa. Hovioikeuden tuomioon on August Korkeamäki anonut muutosta perustelmalla, johon Juho Kustaa ja Hilma Hellberg ovat vastaneet. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo ett ei August Korkeamäki ole esittänyt syytä muuttaa Hovioikeuden tumiota, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan August Korkemäki suorittamaan Juho Kustaa ja Hilma Hellbergille korvaukseksi heillä jutun vuoksi täällä olleista. lustannuksista, seitsemänkymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti tens Svenmäki Ualtar AndersinAlfred Liuksiala. B Amberg Alfred Liuksiala. B Amberg A. W. Ruusuvaara 1: Matti Syrjänen 363
Joulukuun 2. päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin 964 tuomio maksuilta Keisarillisesta Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, takaisinvoittaa koskevassa nostojutussa, jossa ovat Mäntyhär jien pitäjän Mynttilän kylästä hotoisin oleva Talollinen Juhana Viljakainen hakijana sekä Juha na Viljakaisen isän, sanotussa Mynttilän kylässä asuvan Talollisen Ville Viljakaisen konkursPag. 233. R. D. taapeli August inkanen, mainivastaajana: Annettu Oikeusorastossa 2. päivänä Joulukuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itselja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut seuraavat tiedot: Juhana Viljakaiselle 23. päivänä Tammikuuta 1913. toimitetun haasteen nojalla on August Kuhanen edellämainitussa toimessaan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, läsnä: W. A. J. P. R. M. - kot. No 1672. Pag. 233. R. D. sipesän toimitsijamies Poliisikonstiin pitäjän Kyttälän kylästä, leen esittelyttänyt jutun asiakirjat Mäntyharjain pitäjän käräjjäkunnan