Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Toukokuun 22 päivänä 1909 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa vekselijutussa, jossa Sahanomistaja Robert Fabian Björkqvist, Korpilahden pitäjästä, on hakijana sekä Varatuomari John Grenman, Helsingin kaupungista, vastaajana. Annettu Oikeusosastossa 22 päivänä Toukokuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itsellen sä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Jyväskylän kaupungin Raastuvanoikeudessa on Varatuomari Srenman vaatinut, että Sahanomistaja Björkqvist velvoitettaisiin 10 päiväksi Tammikuuta 1907 päivätyn, Toimirimen A. Terichofss Aktiebolagin å settaman, Sahanomistaja Björkqvistin hyväksyman ja Suomen Yhdyspankille myydyn kuuden kuukauden vekselin nojalla, jonka mainittu pank ki oli siirtänyt Varatuomari GrenLäsnä: R. A. W. H.S. C. J. T.C. A-W. K. 3. S. 376 368 No 1357. Sivu 253 Rd. 1908
manille, tälle suorittamaan vekselin määrä kolmekymmentätuhatta markkaa ynnä kuuden prosentin korko vekselin maksupäivästä. Asiasta kuulustettuna, on Sahanomistaja Björkqvist vastannut, että hän, joka välikirjassa 22 päivältä Tammikuuta 1906 oli sitoutunut Toiminimelle A. Terichoffs Akliebolagille hankkimaan puutavaroita, oli tätä hankintaa vastaan kantamistaan ennakkomaksuista antanut toiminimelle kysymykseen tulleen akseptin ehdolla, että tavarain hinta oli käytettävä vekselin suorittamiseksi, minkä vuoksi ja kun Toiminimi A. Terichoffs Aktiebolag, jon ka saaminen Sähanomistaja Björk qvistillä, toiminimen tälle mainitun ta hankinnasta ja heidän välisistä muista asioista 1 päivänä Kesäkuuta 1907 antaman konttokuranttilaskun mukaan, teki 31,346 markkaa 58 penniä, sen jälkeen oli Sahanomis taja Björkqvistiltä vastaanottanut huutavaroita yhteensä 15,033 markan 95 pennin arvosta, eikä Varatuomari Frenmanilla, joka tietäen tuosta maksusta oli saanut vekselin haltuunsa ainoastaan perimistä varten maksamatta siitä mitään vastiketta toiminimelle, voinut olla parempaa oikeutta vekselin nojalla kuin toiminimellä itselläkään, Sahanomistaja Björkqvist on vaatinut vekselimäärästä lyhennettäväksi viisitoistatuhatta kolmekymmentäkolme markkaa yhdeksänkymmentäviisi penniä. Sittenkun Raastuvanoikeus väitepäätöksellä 18 päivältä Marraskuuta 1907 oli oikeuttanut Sahanomistaja Björkqvistin kuulustuttamaan todistajia siitä, että Karatuomari Grenman oli saanut puheenalaisen vekselin haltuunsa perimistä varten ja että Grenman, kun vekseli siirrettiin hänelle, oli tietänyt, että Björkqvist oli Toiminimelle A. Terichoffs Aktiebolagit. le sitä vastaan maksanut ilmoittaman sa rahamäärän, sekä todistajainkuulustele jutussa oli tapahtunut, on Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat vaatinet korvausta oikeuden 377 369
leski käyntikulungeistaan, 20 päivänä Tammikuuta 1908 julistamassaan lopullisessa päätöksessä mainitsemillaan perusteilla velvoittanut Sahanomistaja Björkqvistin, saadessaan alkuperäisen vekselin kiitattuna, maksamaan Varatuomari Sonmanille kuusitoistatuhatta kolmesataa kaksitoista markkaa kuusikymmentä kolme penniä kuuden prosentin koron kanssa 10 päivästä Heinäkuuta 1907; jota vastoin Varatuomari Grenman velvoitettiin seitsemälläsadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Sahanomistaja Björkqvistille hänen oikeudenkäyntikustannuksensa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Varatuomari Grenman oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 18 päivänä Elokuuta 1908 antanut lausuntonsa asiasta; ja samalla kuin Raastuvanoikeuden ylläkerrottu väitepäätös, mikä li Sahanomistaja Björkqvist sen kautta oli oikeutettu kuulustuttamaan todistajia siitä, että puheenalainen vekseli oli siirretty Varatuomari Summen itse koron kanssa, lukien 26. päivisseli oli siirretty Varatuomari Summen itse koron kanssa, lukien 26. päivisle ainoastaan perimistä varten, 23 päiä tu Elokuuta 1907, jolloin vekseli ole le ainoastaan perimistä varten, 23 päiä tu Elokuuta 1907, jolloin vekseli ole le ainoastaan perimistä varten, 23 päiä tu Elokuuta 1907, jolloin vakseli eli vänä Maaliskuuta 1858 annetun Pekselisäärinön 85 SS:n mukaan kumottiin ja Sahanomistaja Björkqvistin siitä tekemä väite jätettiin varteen ottamatta, mutta sanottu väitepäätös muun puolesta, eli mikäli Björkqvistin oli sallittu esittää todisteita siitä, että Varatuomari Drenman silloin kun vekseli luovutettiin hänelle oli tietänyt, että Bjorkqvist oli sitä vastaan suorittanut ilmoittamansa määrän, vahvistettiin, on Hovioikeus, koskei Sahanomistaja Björkqvist ollut näyttänyt viimeksimainittua väitettään todeksi ja Varatuomari Grenman siis oli oikuutettu vekselistä saamaan täyden maksun, kumoten Raastuvanoikeuden lopullisen päätöksen, velvoitta nut Sahanomistaja Björkqvistin, saalessaan alkuperäisen vekselin kuitattuna takaisin, suorittamaan Karatuomari Grenmanille kolmekymmentätuhatta markkaa kuuden prosen. oli siirretty Varatuomari Stemman elen koron kanssa, lukien 26 päiväs le ainoastaan perimistä varten, 22 päi tu Elokuuta 1907, jolloin vekseli oli le ainoastaan perimistä varten, 23 pniä ti Elokuuta 1907, jolloin vekseli oli 318 270
Björkqvistille maksettavaksi esitetty, minkä ohessa Sahanomistaja Björkqvistin tuli korvata Paratuomari Renmanille hänen kulunkinsa asiasta Raastuvanoikeudessa seitsemälläsädalla seitsemälläkymmenellä markalla ja Hovioikeudessa viidelläkymmenellä markalla. Hovioikeuden tuomioon on Sahan omistaja Björkqvist anonut muun tosta tänne toimittamallaan perustalmalla, jonka kaksoiskappaleen Varatuomari Grenman on täältä perinyt, hänen kuitenkaan määräajassa vastaamatta. asiaan Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja sen ohessa että Raastuvanoikeuden edellämainittu viitepäätös sekä Hovioikeuden tuomio, mikäli Sahanomistaja Björkqvist niissä on oikeutettu esittämään näytteitä väitteestaän, että Varatuomari Grenman, kun kysymyksessä oleva vekseli siirrettiin hänelle, oli tietänyt Björkqvistin sitä vastaan suorittaneen Toimin nelle A. Terichoffs Aktiebolagille Björkqvistin väittämän määrän, roistetaan ja Sahanomistaja Björkwistin tästä seikasta esittämät näytteet jätetään merkitystä vaille, koskei tuota väitettä voida pitää sellaisena väitteenä, jota vekselivdallinen ylläsanotun Wekselisäännön 85 SSn mukaan voi käyttää, katsoo Keisarillinen Senaatti, ettei Sahan mistaja Björkqvist ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden lausiintoa Raastuvanoikeuden mainitun väitepäätöksen kumoamisesta. muun puolesta eikä myöskään, koska Varatuomari Grenman on asianmukaisessa järjestyksessä joutunut puheenalaisen, Björkqvistin tunnus taman vekselin omistajaksi, sitä loppiipäätöstä, johon Hovioikeus tuomiossaan on pääasiasta johtunut ja joka siis jää pysyväiseksi; minkä ohessa Tahanomistaja Björkqvist velvoitetaan suorittamaan Varatuomari Grenmanille maksut hänen kappaleestaan tätä Keisarillisen Senaa579 271.
tin tuomiota, kuusikymmentäneljä markkaa viisikymmentäkaksi penniä. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A. Bud. Adam. KuumanR. A. Bud. Adam. KuumanC. J. Timgren - Paul. August C. J. Timgren - Paul. August Evald klander. I Savoniut. Toukokuun 24 päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillises ta Waasan Hovioikeudesta tulbessa, kuittausoikeutta koskevassa jutussa, jossa Kauppias Matti Pasanen, Konginkankaan kappelin Konginkankaan kylästä, on hakijana ja Talollinen Juho Pasanen, sanotusta kylästä, vastaajana. Annettu Oikeusosastossa 24 päivänä Toukokuuta 1909. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksissä, saanut tietää seuraavaa: Talollisen Kaarle Hiirosen hakemuk sesta on Waasan läänin Kuvernööri päätöksessä 11 päivältä Helmikuuta 1905 velvoittaneet Matti Pasasen suorittamaan Kaarle Hiiroselle 2 päivänä Joulukuuta 1900 tehdyn velkakirjan perusteella seitsemäntuhatta markkaa koron kanssa ynnä lainhakukunkien korvaukseksi kolmekymmentäkaksi markkaa sekä samalla määrännyt, että Matti Pasasen omistama ja sanotun velan Läsnä: R. A. W. H. S. b. J. T. C. A; / E. Th.
vakuudeksi kiinnitetty Honkola niminen osa Laurilan perintötalosta No 3 Konginkankaan kappelin Pyyrinlahden kylässä, oli pidettävä ulosmitattuna tuosta saamisesta ja asianomaisen kruununvoudin toimesta myytävä julkisella huutokaupalla. Kaarle Hiirosen 5 päivänä Toukokuuta 1905 siirrettyä Kuvernöörin päätöksen Juho Pasaselle, on Waasan Hovioikeus päätöksessä 31. päivältä samaa kuuta vahvistanut mainitun päätöksen sekä sen ohessa velvoittanut Matti Pasasen suorittamaan Kaarle Hiiroselle maksut hänen kappaleestaan Hovioikeuden päätöstä, seitsemän markkaa kahdeksankymmentä penniä. Sittemmin on Matti Pasanen Kuvernöörille 8 päivänä Elokuuta 1905 jättämissään kirjoituksissa anonut, että Kaarle Hiironen, joka sillä välin oli poistunut maasta, velvoitettaisiin kahden 29 päivänä Toukokuuta 1905 vahsettavaksi joutuneen vekselin nojalla, ja ta toinen, viidentuhannen neljänsadan markan suuruinen, oli Kaarle Hiirosen 29 päivänä sitä edellistä Huhtikuuta asettama, Kauppias Wilho Laitisen hyväksymä ja Matti Pasaselle siirretty sekä toinen, tuhannon kuudenkymmeneneetsemän markan suuruinen, Kauppias Laitisen viimemainittuna päivänä asettama, Kaarle Hiirosen hyväksymäja Matti Pasaselle siirretty, suorittamaan Matti Pasaselle kuusituhatta neljäsataa kuusikymmentäseitsemän markkaa korkoineen ynnä muine kustannuksineen ja että Matti Pasanen oikeutettaisiin tällä saamisella, mikäli se siihen riittäisi, kuittaamaan edelläsanottu Kaarle Kiirosen Matti Pasaselta omistama saatava, jonka suorittamiseksi Matti Pasasen ylempänä mainittu kiinteistö oli kuulutettu myytäväksi pakkohuuto kaupalla 22 päivänä Elokuuta 1905, kuin myös että asianomainen ulosot tomies kiellettäisiin Juho Pasaselle maksamasta niin suurta osaa ulosmitatun kiinteistön kauppahinnasta kuin vastasi Matti Pasasen saatavaa Kaarle Kiiraselta; ja on Kuvernöörinvirasto, sittenkuin pyydetty kieltämääräys ole toistaiseksi myönnetty, päätöksessä 7 päiväl381 365
tä Joulukuuta 1905, samalla kuin Kaar le Hiironen velvoitettiin maksamaan Matti Pasaselle kuusituhatta neljäsataa kuusikymmentäseitsemän markkaa ynnä kuuden prosentin korko niistä, lukien 29 päivästä Toukokuuta 1905, kolmas osa prosenttia prosisionia ja kaksitoista markkaa protestikustannuksia, määrännyt, että Kaarle Hiirosen edellämainittu, Juho Pasaselle siirretty saaminen Matti Pasaselta oli kuitattava silloin tuomituilla määrillä mikäli ne siihen riittivät, mutta Hovioikeus päätöksessä 7 päivältä Huhtikuuta 1906, kumoten Kuvernöörinviraston päätöksen mitä tuli Matti Pasasen kerrottuun kuittausvaatimukseen, siirtänyt asian tältä kohden riitaisena asianomaiseen Oikeuteen. Konginkankaan ja Sumiaisten kappelien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Matti Pasanen sittemmin uudistanut yllämainitun kuittausvaatimuksensa. Juho Pasasen vastustettua kannetta, on Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat moneet korvausta oikeudenkäyntikustannuksistaan, päätöksessä 7. päivänä Helmikuuta 1907 antanut lausuntonsa asiasta; ja koska Juho Pasasen velkakirjaan 2 päivältä Joulukuuta 1900 perustuva saaminen Matti Pasaselta oli sekä maksettavaksi joutunut ja tuomialla vahvistettu, kun alkuperäisen velkojan Kaarle Hiirosen kysymyksessä oleviin vekseloihin 29 päivältä Huhtikuuta 1905 perustuva maksuvelvollisuus syntyi, että Juho Pasaselle siinetty ennen kuin Matti Pasaselle naitten vekselien perusteella syntyivastasaaminen Kaarle Hiiroselta; sentähden ja kun Matti Pasasen vastasaatavien, hänen saadaksensa käyttää niitä kuittaukseen Juho Pasasen sanottua saamista vastaan, olisi pitänyt olla kuittaukseen kelrellisia viimeistään silloin, kun Juho Pasasen saamisesta ulosmitattu Honkolan osa Laurilan perintö talosta 22 päivänä Elokuuta 1905 myytiin pakkohuutokaupalla, mutta Mat382 SS 66
ti Pasasen saamiset tällöin vielä olivat riippuvaisia Kaarle Hiirosen kuulustelemisesta, on Kihlakunnanoikeus, huomioonottaen senkin, ettei oltu väitettykään, ettei Matti Pasanen ennen vekselien maksupäivää 29 päevää Toukokuuta 1905 olisi tietänyt, että Matti Pasasen velka oli 5 päivänä äskensanottua kuuta siirron kautta joutunut Juho Pasaselle, hyljännyt Matti Pasasen jutussa ajaman kanteen sekä sen ohessa velvoittanut Matti Pasasen kolmellasadalla markalla korvaamaan Juho Pasaselle hänen oikeudenkäyntikulunkinsa Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Matti Pasanen oli vetoamalla saattanut jutun, on tuomiossa 27 päivänä Kesäkuuta 1908 vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen. Hovioikeuden tuomioon on Matti Pasanen anonut muutosta tänne tomittamallaan perustelmalla, johon Juho Pasanen on säädetyssä järjestyksessä vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koskei Matti Pasanen ole Oikeuksissa väittänyt kään, ettei hän silloin, kun puheenalaiset vekselit siirrettiin hänelle ja hänen niihin perustuva saamisensa Kaarle Kiijoselta niin muodoin syntyi, olisi tietänyt 5 päivänä Toukokuuta 1905 tapahtuneesta velkansa siirrosta Juho Pasaselle, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi jättää sen loppupäätöksen pysyväiseksi, johon Oikeudet ovat jutusta johtuneet, muun puolesta paitsi että Matti Pasanen asian laatuun nähden vapautetaan suorittamasta hänen maksettavakseen pantua oikeudenkäyntikulujen korvausta, kolmeasataa markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen SenaattiR. A. Bonde C. J. Tingren A. Neus. Inemall. Carl. August E. Thesleff 383 367
Toukokuun 21. päivänä 1909. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa, metsäkaupan voimassa pysyttämistä koskevassa jutussa, jossa Luulajan kaupungissa Ruotsin kuningaskunnassa oleva Toiminimi Nordiska Trävarvaktiebolaget i likvidation on hakijana sekä Talollisenleski Anna Kreeta Hannuntytär Heiskari, Talollisenpojat Juho ja Antti Antinpojat Heiskari, Talollisentyttåret Priita Josefiina, Iida Kristiina ja Kaisa Kreeta Antintyttäret Heiskari ynnä viimeksimainitun mies Talollinen. Matti Aukusti Pekanpoika Ylitervo kuin myös Poliisikonstaapeli Matti Nervanto, tämän ollessa Pohjois-tmerikan Yhdysvalloissa oleskelevan Talollisentyttären Maria Eveliina Antintytär Heiskarin uskottuna miehenä, kaikki Kovaniemen pitäjän Ounasjoen kylästä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 24 päivänä Toukokuuta 1907. Säsnä: R. A. W. B. C. G. J. E. B." C. &G.S. /39/ 384 261 No 1359. Sivu. 265 Rd. 1908
mant Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Kovaniemen pitäjän käräj �äkunnan Kihlakunnanoikeudessa on osakeyhtiö Nordiska Tråvaruaktiebolaget lausunut, että Anna Kreeta Heiskari ja hänen miehensä Talollinen Antti Juhonpoika Heiskari, joka sittemmin oli kuollut, olivat välikirjalla 15. päivältä Lokakuuta 1875. Toiminimelle" Granvihs. Sågverk, Isaac Hirseh" tai sen oikeudenomistajalle viidentoista vuoden ajaksi luovuttaneet hakkanoikeuden yllämainitussa Ounasjoen kylässä omistamansa Heiskarin perintötilan kotometsäsärassa löytyviin, välikirjassa suuruudeltaan määrättyikin tukkipuihin, mutta että Anna Kreeta Heiskari ja hänen asiakumppanin. sa, kun yhtiö, joka vuonna 1905. oston kautta oli joutunut kerrotun sahalaitoksen ja siihen kuuluvien metsien omistajaksi, kesällä vuonna 1906. oli aikonut sanotussa metsäsarassa vastaista hakkuuta varten lainata tukkipuita, olivat Heiskarin talon nykyisinä omistajina kieltäneet yhtiötä tekemästä sitä; ja on yhtiö sentähden vaatinut, että Anna Kreeta Heiskari ja hänen asiakumppaninsa velvoitettaisiin sallimaan yhtiön, välikirjan mukaan, leimata, hakata ja poisviedä sille tulevat puut, minkä ohessa yhtiö on anonut korvausta oikeudenkäyntikustannuksistansa. Asiasta kuulustettuina, ovat Anna Kreeta Heiskari ja hänen asiakumpraninsa vastustaneet kannetta muun muassa sillä perustulla että Kauppias Isaac Hirseh, joka osakeyhtiön Nordiska Trävaruaktiebolagin puolesta esitetyn luovutuskirjan mukaan 16. päivältä Toukokuuta 1906. oli yhtiolle siirtänyt puheenalaiseen välikirjaan perustuvan hakkanoikeuden, ei ollut näyttänyt olleensä siihen oikeutettu. Tämän johdosta on osakeyhtiö Korfiska Trävaruaktiebolaget ilmoittanut, 385 262
että alkuperäinen kontrahti, jonka vakuudeksi Heiskarin talo 7 päivänä Maaliskuuta 1876. oli kiinnitetty, sittemmin oli joutunut hukkaan, sekä että yhtiö oli suostuvainen panemaan täyden takauksen siitä, ettei kukaan muu tekisi vaatimuksia sanotun kontrahdin nojalla. Kihlakunnanoikeus on 15. päiväna Maaliskuuta 1907. julistamassaan päätöksessä mainitsemillaan perusteilla kyljännyt kantun. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi osakeyhtiö Nordiska Trävaruaktiebola get oli vetoamalla saattanut jutun, on 18 päivänä Elokuuta 1908 antamassaan tuomiossa, koskei yhtiö ollut näyttänyt, että Kauppias Hirboroli ollut oikeutettu yhtiölle siirtämään kysymyksessä olevaa välikirjaa, vahvistanut sen lopputuloksen, johon Kihlakunnanoikeus päätöksessään oli johtunut, minkä ohessa yhtiö velvoitettiin viidelläkymmenellä markalla korvaamaan tana Kreeta Heiskarille ja hänen asiakumppaneilleen heiltä Hovioikeudessa asiaan menneet kulungit Hovioikeuden tuomioon on, osakeyhtiön Nordiska Trävaruaktiebolagin jouduttua suoritustilaan, ToiminimiNordiska Tråvaruaktiebolaget i likviTation anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, jonka kaksoiskappaleen Anna Kreeta Heiskari ja hänen asiakumppaninsa ovat täältä perineet, heidän kuitenkaan vastaamatta asiaan; ja on sittemmin suullinen kuulustelu jutussa tapahtunut Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, että Toiminimi Nordiska Tråvaruaktiebolaget i likvidation ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi, ja velvoitetaan sen ohessa toiminimi suorittamaan Anna Kreeta Heiskarille ja hänen asiakumppaneilleen maksut heidän kappaleestaan tätä Keisarillisen Semeatin tuomiota, kaksikymmentä386 268
kuusi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A. Bonde - Adam. hullmanR. A. Bonde - Adam. hullmanC. J. Timgrenn laidtungvist C. J. Timgrenn laidtungvist Wald Kyander. Osavomul: Den 24 Maj 1909. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revi sionsskilling, från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommet mål emellan Nordiska Aktiebanken för handel och industri sökande, samt i staden Nikolaistad bosatte Handlan den Gustaf Svanljung, för sig äfvensom Hofrättsassesom Ernst Gustaf Stenbäck, Direktören Hugo Sölfverann och Vicehärädshöfdingen Johannes Malmberg, jämväl från sagda stad, den sistnämnde i egen skap af sysslomän i förre Bankkontorsföreståndaren John Sjödahls till konkurs upplåtna bo, gemensamt svarande, angående bland annat återbärande af uppburne gode - och sysslomannaarvoden: Gifven i Justitiedepartementet den 24 Maj 1909 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och J. N. - G. W. - F. L. - A. G. 71. S. 387 Tit: No 1361 Pag. 183. R. D. 1908
af dem såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Sedan Handlanden Albert Wolff, från förenämnda stad, uti en den 14 Mars 1899 till Rådstufvurätten dör städes inlämnad skrift anhållit att så till konkurs afträda all sin egen dom och Rådstufvurätten medels den 27 i sagda månad utfärdad offentlig stämning kallat Hand landen Wolfs samtlige borgenärer att den 4 därpåföljande September inför bemälde rätt i laga ordning bevaka sina fordringar, har Rådsufverät ten, som till godemän i konkursen utsett Handlanden Svanljung, Hofrättsaseessorn Stenbäck, Bank kontorsföreståndaren Sjödahl och Direktören Sölfverarin, å den sålunda utsätta inställelsedagen till sysslomän i konkursen utsett de tre förd nämnde af desse. Uti en till Rådstufvurätten den 17 April 1905 ingifven skrift har Nordiska Aktiebanken för handel och industri sedermera anhållit att, emedan Handlanden Wolffs konkursmas sa vid verkstäldt utmätnings försökbefunnits sakna medel att gälda bankens hos bemälda konkursmas så på grund af skuldsedel af den 2 September 1899 egande och genom Magistratens i Nikolaistad den 8 förenämnda April meddeladt utslag domfästa fordran trettiofemte ren femhundra mark förutom ränta och lagsökningskostnad, sagda konkursmassa jämlikt stadgandet i 6 SS: mom. C. i konkurstadgan af den 9. November 1868 blefve försått i Konkurs. Sedan af förenämnde sysslomän i Handlanden Wolfs kenkursmassa Handlanden Svanljung och Hofrättsessessorn Stenbäck äfven som jämte dem sysslomännen i förre Bankkontorsföreståndaren Sjödahls till konkurs upplåtna bo Vicehärads höfdingen Malmberg och Rådman nen Albert Wisen blifvit öfver nyraig da ansökning hörde samt Rådstufvu rätten lämnat fordringsägarene i Handlanden Wollfs konkurs tillfälle 388 SS 51.
att med anledning af ansökningen yttra sig, har Rådstufvurätten medels den 5 Juni 1905 afsagdt beslut i stöd af ofvanåberopade lagstad gande föreskrifvit, att Handlanden Wolfs konkursmassas tillgångar skulle till konkurs upplåtas, jämte det Rådstufvurätten, efter det förhör med konkursmas sans fordringsägare den 19 i nämnda månad verkställts, änsagda dag beslutit att genom offentlig stämning kalla Handlanden Wolfs konkursmassas samtlige så veterlige som okände borgenärer att den 18 därpåföljande September sina i konkursen egande fordringar i lagstadgad ordning anmäla och bevaka, och här bland andra Nordiska Aktiebanken för handel och industri på den sålunda utsatta inställelsedagen bevakat sin förenämnda fordran samt anhål lit, att densamma blefve utdömd såväl ur de tillgångar, hvilka sysslomännen i Handlanden Wolffo konkurs anmält och afträdt, som ock ur det, som genom rättegång kunde till ifrågakomna konkurs återvinnas eller densamma på annat sätt tillfalla, hvarjämte banken förbehållit sig rätt att, sedan sysslomännen i nyssnämnda konkurs afgifvit slutredovisning, emot dem utföra den talan till hvilken redovisningen kunde gifva anledning. Efter Handlanden Svanljung och hans förenämnda medparter ågången skriftlig stämning har å Nordiska Aktiebankens för handel och industri vägnar vid Rådstuf merättens sammanträde den 29 Januari 1906 anförts, hurusom fordringsägarene i Handlanden Wolfs konkurs vid borgenärssammanträde den 25 September 1899 beslutit, att göde- och sysslomannaarvodet skulle utgå med fyra procent af konkurs boets neltoinkomst samt att af det sålunda bestämda arvodet åttatu sen mark borde utgöra arvode åt 38. SS 32
godemännen och i detta belopp jämväl ingå Handlanden Svanljung tillkommande godtgörelse för konkursstatens upprättande. Enligt de af Handlanden Svanljung och hans medparter öfver förvaltningen af nämnda konkursmassa förda bör ker, hvilka, efter det densamma genom Rådstufvurättens berörda beslut af den 5 Juni 1905 försalls i konkurs, blifvit jämte öfriga konkursmas ran rörande handlingar till den mare konkursens förvaltning öfver lämnade, hade emellertid gode och sysslomännen i förstnämnda konkurs, innan det af dem omhänderhafda konkursboets realisation slutförts samt boets nittobehållning fastslagits, af tillgångarna däri godtgjort sig den 27 November 1899. Handlanden Svanljung sextusen fem hundra mark samt Hofrättsades om Stenbäck förre Bankkontansför ståndaren Sjödahl och Direktören Sölfveraron enhvar tvåtusen mark äfvensom Handlanden Svanljung där utöfver af änsagda medel lyftat, den 31 December 1899 tvåhundrafemtio mark, den 31 rätteligen 30 September 1900 fyratusen femhundra mark, den 31 Oktober samma år femhundra mark samt den 31 där påföljande December ytterligare et tusen mark, hvilka medel Handlanden Svanljung förklarat väcent ligen utgöra honom enligt sysslömannens beslut tillkommande errättning för kontorskostnader under den tid konkursmassan utskap pade trävaror öfver staden Nikolaistad. Men emedan enligt åberopade vid borgenärgasammanrädet den 25 September 1899 fattade beslut gode - och sysslomannaarva det skulle utgå med fyra procent af konkursboets nedtoinkomst och sådan inkomst icke förefunnits, hade enligt Nordiska Aktiebankens för händel och induski förmenande konkursförwallningen icke varit berättigad att lyftä det densamma tillerkända godemannaarväckt 390 SS 33 7 hemman i hemman Hans