Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
Kuusjoki kapellers samt Salo köpings tingslag anhängiga konkursmål uti konkursen bevakat 2500 tyska mark enligt en emellan Lindberg såsom innehafvare af firman Säraste 4 Lindberg och firman, Börlin & v. Kauffmann den 10 September 1910 upprättad och af sistnämnda förma å advokatfirman Jansson & Sundman öfverlåten afhandling, hvarigenom till sagda belopp fastställts den skadeersättning förmån Sarastee Lindberg egde utgifva till firman Berlin 4 i Kauffmann för uteblifven leverans af trävirke, som firman Saraste 4 Lindberg medels kontrakt af den 22 November 1909 och den 17 Januari 1910 åtagit sig att anskaf fa åt firman Carl Liittig, men har Häradsrätten, sedan nämnda bevakning emotsagts, medels den 2. November 1911 i sagda konkursmål afkunnad dom, enär omordade fordran gjorts tvistig, hänvisat advokat Herman Jansson och Sundman att härom genom särskild rättegång tvista, jämte det firman emellertid tilldömts hvad genom den särskilda rättegången kunde blifva förman tillerkändt eller högst tjugu femtusen tyska mark att ur konkurs boets tillgångar utgå med den i 18 SS: af Kejserliga förordningen den 9 November 1868 om borgenärers rätt och företräde för hvarandra till be talning ur egendom, som blifvit till konkurs afträdd, stadgade rätt I anledning häraf har advikat ferman Jansson & Sundman efter stämning å Kronofogden Fagerlund Enok Nohteri och Affärsmannen Lindberg i deras redan antydda. egenskap vid Häradsrätten uppre pat sitt förberörda fordrings anspråkI afseende å genmäle i saken hafva Kronofogden Fagerlund och hans medparter framhållit att firman Bertin 4 v. Rauffmann vid upp rättande af förenämnda beverans kontrakt icke företrädt förmån Carl Liittig utan förman Saraste & Lind688
berg, hvadan sistnämnda firma icke haft anledning att förbinda sig att till firman Bertin & v. Kauffmann utgifva någon skadeersättning för uteblifven leverans; att afhandlingen af den 10 September 1910 icke innehölle slutligt aftal; samt att hvarken förman Berlin & v. Kauff mann eller firman Carl Liittig tillskyndats någon förlust genom den försummade levaransen. I anseende härtill hafva Kronofogden Fagerlund och hans medparter motsagt käromålet samt anhållit om ersättning för umgälderna å rättegången. Häradsrätten har medels utslag den 25 November 1912 sig i saken utlåtit; och ehuruväl. Affärsmannen Lindberg å firman Saraste & Lind bergs vägnar med förman Berlin 4 v. Kauffmann den 10 September 1910 skriftligen öfverenskommit att firman Paraste & Lindberg skulle med tjugufemtusen tyska mark godt göra förman Berlin & v. Kauffmann den skada sistnämnda firma tillskyndats därigenom att ett emellan firmorna Sarasti & Lindberg och Carl Siittig den 22 November 1909 och den 17 Januari 1910 afslutadt kontrakt om leverans af trävaror icke blifvit fullgjordt, har Häradsrätten, då utredning icke förebragts därom att förman Bor lin & v. Kauffmann, som vid afslutandet af nästnämnda kontrakt uppträdt såsom ombud för firman Saraste & Lindberg, till följd af detta ombudskap tidit någon skada, än mindre att firman Berlin 4.v. Kauffmann vid ingåendet af firberörda öfverenskommelse den 10 September 1910 skulle hafva företrädt firman Carl Liittig eller därvid ens uppgifvit att det öfverenskomna skadeståndsbeloppet i dess helhet eller till någon del varit afsedt för firman Carl Löttig, hvilken icke häller i konkursen bevakat någon fordran likväl ansett att advokatförman Jansson & Sundman, till hvilken firman Berlin & v. Kauffmann öfverlåtit merberörda öfverenskom685
melseskrift, icke gittat till riktigheten styrka sin på grund af sagda af handling uti Affärsmannen Lindbergs konkurs bevakade fordran tjugufemtusen tyska mark samt förty underkänt firmans i målet utförda talan, vid hvilken utgång af saken advokatferman Jansson & Sundman skyldigkänts att med två hundra mark godtgöra Kronofogden Fagerlund och hans medparter umgälderna i målet Hofrätten, under hvars pröfning advokatferman Jansson v. Sundman i väderäg dragit målet, har genom dom den 31 Oktober 1913 låtit vid Häradsrättens utslag bero samt ålagt Advokatferman Jansson S Sundman att med femtio mark ersätta Kronofogden Fagerlund och hans medparter deras för målet i Hofrätten hafda umgälder Uti Hofrättens dom har Advokatterman Jansson & Sundman anhållit om ändring medels deduktion den Kronofogden Fager lund och hans medparter bemött. Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner advokatherman Jansson & Sundman icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dom, vid hvilken allt så kommer att förblifva; och ålägges sagde odvokatfirma att till Kronofogden Fagerlund och hans medparter i ersättning för deras härstädes i målet hafda kostna der utgifva åttio mark Det alle som vederbör, till efterrättelse länder Kejserliga Senaten för Finland Santeri Karinen Johannes Pesonen. Walter Andersin. A. W. Ollmstrand Matts Hen690
Syyskuun 18. päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Keisarillisesta Turun Hovioikeudesta tulluessa konkurssesjutussa, jossa Palkaneen pitäjässä asuvan Metsänhoitajan Knut Alfred Alexis Tammelanderin konkurssipesän velkojat Tampereen kaupungissa asuva Varatuomari Yrjö Pulkkinen ja sikäläinen toiminimi Varatuomarit Einar Ahlman i Yrjö Pulkkinen Lakiasiaintoimisto Tampereella kuin myös Kangasalan pitäjästä hotoisin oleva Tilanomistaja Axel Molin sekä Varatuomarit Niilo Adja ja Alfred Holmström, molemmat Turun kaupungista, yhteisesti ovat hakijoina sekä Metsänhoitajan Tammelanderin alaikäisten lasten holhooja, Kämeenlinnan kaupungissa asuva Punkinjohtaja Ivar Sadd, hänkin, holhoojatoimessaan, mainitun konkurssipesän saamamiehenä, saapuville tulleena, läsnä: A. S. W. t. J. P. Skut. J. K. H. No 1292. Pag. 89. R. D. 1914.
mutta saman konkussipesän muut velkojat ja Metsänhoitaja Tammelander tulematta jääneinä vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 18. päivänä Syyskuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä saanut tietää sen raavaa: Metsänhoitajan Tammelanderin Pälkäneen, Sahalahden ja Kuhmalahden pitäjien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa vireillä olleessa konkurssissa, joka alkoi 18. päivänä Huhtikuuta 1913., on Pankinjohtaja Isädd, joka seuraavan Toukokuun 9. päivänä oli Tammelandarin sijaan määrätty hänen alaikäisten lastensa Knut  Anshelm, Maritta Cecilia Elvira ja Harriet Josefina Katharina Tammelanderin holhoojaksi, valvontapäivänä saman vuoden Syyskuun 16. päivänä holhottiin sä puolesta valvonut muun muassa: 70715. markkaa 48. penniä ja 95297. markkaa 87. penniä, kumman kin saatavan viiden prosentin vuotuisine korkoineen 27. päivästä Elokuuta 1911., mitkä saatavat olivat syntyneet siten, että Metsänhoitaja Tammelander vaimonsa Elvira Tammelanderin jälkeen sanottuna 27. päivänä Elokuuta toimitetussa perinnönjaossa tehdyn sopimuksen mukaan oli Rankirjohtajalta Bertel Erahnilta, joka oli määrätty jaossa valvomaan mainittujen alaikäisten ja näiden samoin vajavaltaisen, sittemmin eli 8. päivänä Helmikuuta 1913. kuolleen veljen Rolf Berndt Tammelanderin oikeutta, ostanut lasten äiti - vainajaltaan perimän osuuden pesän irtaimesta ja kiinteästä omaisuudesta ja hinnan maksamattomasta osasta samana 27. päivänä Elokuuta lapsilleen tunnistanut kaksi velkakirjaa, toisen irtaimen hintaosasta 7075. marlasta 48 1/2 pennistä ja toisen kiin092
teän omaisuuden hintaosasta 95297. markasta 87 1/2 pennistä, heille yhtä suurin osin maksettavaksi viiden prosentin vuotuisine korkoineen; ja on Rankirjohtaja Gadd vaatinut että hänen valvomansa saatavat, jotka olivat kiinnitetyt, edellinen 31. päivänä Elokuuta 1911. ja 95 297. markan 87. pennin saatava 17. päivänä Tammikuuta 1913. Metsänhoitajan Tammelanderin omistamiin Ruokolan tilaan No 1. Tapolan tilaan No 2., Nähin tilaan No 3., Anttitilan tilaan No 4., Maunun tikaan No 5., Näkin tilaan No 6., Eerolan tilaan No 7. ja Alvilan tilaan. No 8. Ruokolan kylässä sekä Pajulahti nimiseen 0,4810. osaan Pajulan taloa No 9. Karhalan kylässä Pälkäneen pitäjää, sittenkuin mainitut kiinteimistöt olivat laillisessa järjestyksessä käytetyt sanottujen saatavain suorittamiseksi, tuomittaisiin siltä osalta, jolta ne eivat tulisi maksetuiksi kiinteimistöistä, ja korkeintaan valvottuihin määriin velallisen muusta omaisuudesta sillä etuoikeudella kuin velkojain oikeudesta ja etun desta toistensa edellä makson saamiseen konkurssiin luovutetusta omaisuudesta 9. päivänä Marraskuuta 1868. annetun Keisarillisen asetuksen 9. SS:ssä säädettiin. Konkurssin esiinhuudossa ovat Varatuomari Pulkkinen ja hänen muut asiakumppaninsa paitsi Varatuomari Holmström vastustaneet ylempänä mainittujen saatavain tuomitsemista maksettavaksi etuoikeudella, koska nuo saata vat eivät olleet holhoustoimesta johtuneita vaan perustuivat kauppaan kahden oikeudellisesti päteän henkilön kesken eikä se sottuma, että tässä kaupassa myyjat olivat ostajan alaikäisiä lapsia, voinut muuttaa sanottuja saatavia etuoikeutetuiksi. Kihlakunnanoikeus on 29. päiväna Marraskuuta 1913. julistamallaan tuomiolla vahvistanut kon
kurssipesän varoista maksettavaksi Metsänhoitajan Tammelanderin alaikäisille lapsille Knut Anshelm, Maritta Cailia Elvira ja Harriet Josefina Katharina Tammelanderille kullekin heidän osuutenja laillisen jaon jälkeen seitsemastakymmenestätuhannesta seitsemästäsadasta viidestätoista marbasta neljästäkymmenestäkahdekjasta pennistä viiden prosentin korboineen 27. päivästä Elokuuta 1911. ja yhdeksästäkymmenestäviidestätuhannesta kahdestasadasta yhdekjästäkymmenestäseitsemastä markasta kahdeksastakymmenestäseitsemästä pennistä viiden prosentin borkoineen niinikään 27. päivästä Elokuuta 1911., kuitenkaan ei suurempaa määrää kuin mitä Knut Inshelm, Maritta Cecilia Elvira ja Harriet Josefina Katharina Tammelandarin puheenalaisista omuksista ei tulisi suoritetuksi ylempänä luetelluista tiloista niiden kiinnitysten nojalla, mitkä näihin tiloihin oli vahvistettu 31. päivänä Elokuuta 1911. ja 17. päivänä Tammikuuta 1913.; ja koska Metsänhoitaja Tammelander, ostettuansa lapsiltaan näiden äitinsä jälkeen perimät osuudet pesän irtaimesta ja kiinteästä onaisuudesta perinnönjakotilaisuu dessa pannun arvon mukaan eli valvotuilla hinnanmäärillä, oli Knut Anshelm, Maritta Cecilia Elvira ja Marrist Josefina Rutha rina Tammelanderille velkaa heidän osuutensa näistä rahamääristä kuin myös niistä tilivelvol linen, on Kihlakunnanoikeus kalsonut että edellä viitatun asetuksen 9. SS:n nojalla, kuten tämä lainpaikka oli Keisarillisessa asetuksessa 3. päivältä Joulukuuta 1895., konkurssipesän varoista livat etuoikeudella otettavat Knut Inshelm, Maritta Cecilia Elvira ja Harvid Josefina Katharina Tammelandarin saamiset niinkuin ne oli heille tuomittu. 694
Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Varatuomari Pulkkinen asiakumppaneineen oli vetoamalla saattanut jutun, on 16. päivänä Maaliskuuta 1914. annetulla tuomiolla jättänyt Kihlakunnanoikeuden tuomion pysyväksi ja velvoittanut Varatuomären Pulkkisen ynnä hänen asiakumppaninsa viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Penhinjohtajalle Gaddille hänellä vastuupuhevaltansa valvomisesta Haioikeudessa ollut kulut. Hovioikeuden tuomioon ovat Varatuomari Pulkkinen ja hänen asiakumppaninsa anoneet muutosta perustelmalla, johon Punkinjohtaja Gadd on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, etteivät Varatuomari Pulkkinen ja hänen asiakumppaninsa ole esittäneet syytä muuttaa Hovioikeuden tuomiota, joka siis jää voimaan; ja velvoitetaan Varatuomari Pulkkinen asiakumppaneineen maksamaan Rankirjohtajalle säddille hänellä jutun vuoksi täällä olleiden kustannusten korvaukseksi kuusikymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: kanteri Karinen Waltav Andersinkanteri Karinen Waltav AndersinJohannes Pesonen. K. AiJohannes Pesonen. K. Auer. 295
Den 1. Oktober 1914. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Wiborgs Hofrätt inkommet mål angåen de fordran emellan Bergsrådet Seth Sohlberg, från Wiborgs stad, sökande samt Kieckonsalm Johan Robert Stiinkel, från samma stad, svarande: Gifven i Justitiedepartementet den 1. Oktober 1914. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: Vid Rådstufvurätten i Wiborgs stad har Vicehorsuln St Michel efter Bergs rådet Sohlberg ågången stämning anfört, att sedan Wederiaktiebolaget Osan, från Wiborgs stad, jämlikt därom vid ordinarie bolagsstämma den 31. Mars 1908. fattadt beslut, i afseende å om sättning af ett utaf Förenings - Banken i Finland bolaget tidigare beviljadt has sakpeditivistön å 15000. mark medelst kontrakt af den 3. April 1908. hos sagda bankinsättning upptagit ett enaC. fr: S. F. W. f. P. A. R. N. S. 996 No 1323. Pag. 142. R. D. 111.
handa lån å samma belopp att af bolaget åtnjutas intill den 21. September 1908. mot erläggande af 6. 1/2 procents årlig ränta och 1/2 procent i provision, så hade Vicekonsulmi Stunkel, den där såsom aktietgare i bolaget jämte Bergsrå det Sohlberg och särskilda andra bolagsmän iklädt sig polidarisk proprieborgen för återbetalningen af berörda lån med därå löpande ränta och prorision, på grund af sagda borgen nödgats till banken erlägga den 9. November 1908. 6,600. mark samt den 2. påföljande December 143,400 mark jämte sammanlagdt 6.744 mark 54. penni i ränta och provision eller till hopa 156, 744. mark 54. penni; och som samtliga vid ofvannämnda bolags stämma närvarande aktionärer för bundit sig att genremot de äktieegare, hvilka komme att teckna sig i borgen för gäldandet af ifrågavarande lån, Ensvara för det belopp däraf, som belöpte sig på enhvars egande antal aktier i förhållande till hela antalet aktier i bolaget. nen Bergsrådet Sohlberg, ehuru han personligen närvarit vid sagda bolagsstämma och sålunda jämväl iklädt sig omförmälda ansvarsskyldighet, sedermera undandragit sig fullgörandet af berörda åtagande, har Pieckonsuln Stienkel yrkat att Bergsrådet Sohlberg. hvilken innehade 72. stycken af samtliga 360. aktier i bolaget, måtte förpliktas att till Vicekonsuln Stunkel utgifva 72/360 af förenämnda 156, 744 mark 54. penni med 31,345 mark 90. penni jämte 6. procents årlig ränta därå från den 2. December 1908; hvarhos Vicekonsuln Stunbel gjort anspråk på ersättning för rättegångskostnaden. I saken hörd har Bergsrådet Sohl berg motsagt käromålet; därå Rådstuf viirätten medelst den 15. September 1909. afkunnadt utslag på anförda skäl för kastat Vicekorsinla Stunkels i saken utförde talan Hofrätten, under hvars pröfning Kuckonauln Stunhel i vadeväg dragit målet, har medelst dom af den 30. Mars 124. sig i saken utlåtit och funnit ut697
redt vara, att Bergsrådet Sohlberg vid ofvanomförmälda bolagsstämma med aktionärerne i Federiaktiebolaget Oseanden 31. Mars 1908. förbundit sig att gent emot de aktieegare, hvilka inginge borgen för betalningen af ifrågavarande kassakreditivlån, ansvara för det belopp däraf, som belöpte sig på hans egande 72. aktier i förhållande till hela antalet aktier i bolaget; i anseende hvartill och då Tlockorsuln Sliikel på grund af den borgen han för sagda lån ingått ostridigt nödgats gälda lånebeloppet jämte ränta och provision med sammanlagdt etthundrafemtiosentusen sjuhundra fyratiofyra mark femtiofyra penni samt den omständigheten att Bergsrådet Sohlberg jämte Tillkommula Stunket och särskilda andra personer gentemot långifvaren iklädt sig borgen för berörda lån icke kunde fritaga Bergsrådet Sohlberg från hans förstnämnda åtagande genremot öfriga borgesmän Hofrätten, med upphäfvande af Rådstufvurättens utslag, å lagt Bergåradet Sohlberg att i fordrat afseende till Klockonsuln Stiirkel emot qvitto utgifva trettioettusen trehundra fyratioåtta mark nittio penni jämte sex procents årlig ränta därå, räkradt från den 2. December 1908. intill dess full betalning skedde; hvarhos Bergsrådet Sohlberg kändes skyldig att med nittio mark godtgöra Kickonsuln Stunkel för dennes vid Rätstufvurätten i målet hafda umgälder. Uti Hofrättens dom här Bergsrådet Sohlberg anhållit som ändring medels hit ingifven deduktion, den Vicekonsuln Stjernkel bemött; därå mant ligt förhör härstädes egt rum på sätt det därvid förda protokollet utvisar. Stejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande och finner Bergsrådet Sohlberg icke hafva anfört skäl till söndring i Hofrättens dom, hvarvid förty kommer att bero; och ålägges Bergsrådet Sohl berg att till Tuckonauln Stunkel, i ersättning för hans härstädes i målet hafda kostnader, utgifva åttio 698
mark. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Kustti Saarinen Waltlev Andersin Kustti Saarinen Waltlev Andersin Johannes Pesonen. A. W. Pihlle Wään 1. Matti Stenius Lokakuun 2 päivänä 1914. Keisarillisen Suomen Senaati tuomio nostorahalla Keisarille sesta Waasan Hovioikeudesta tulleessa vekselijutussa, jossa Talollinen Heikki Eskola, Simon pitäijästä, on hakijana ja Kansallis - Osake - Pankki vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 2 päivänä Lokakuuta 1914. Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt jutun asiakirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää Kemin kaupungin Raastu vanoikeudessa on Kansallis-OsakePankin puolesta 7 päivänä Marraskuuta 1910 vaadittu, että Heikki Eskola velvoitettaisiin Talollisen Matti Vuolevan 25 päivänä edellistä Heinäkuuta asettaman, Heikki Eskolan hyväksyman ja Kauppiaan HugoKuolevin Kansallis Osake - Pankille siirtämän, sittemmin protestatun kolmen kuukauden vekselin perusteella suorittamaan Kansallis- Osake-Pankille 1500 markkaa korkoiLäsnä: S. S. - A. L. J. P. K. A. No 1325. Pag. 25. R. D. 1912
neen vekseliprovisioonaineen ja protestikustannuksineen. Heikki Eskola on väittänyt vekselissa olevan nimikirjoituksensa väärennetyksi ja sentähden vastustanut kannetta; minkä jälkeen Raastuvanoikeus, jossa asianosaiset ovat vaatineet korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on 12 päivänä Joulukuuta 1910 julistamallaan päätöksellä, koskei oltu näytetty Heikki Eskolan hyväksyneen kysymyksessä olevaa vikseliä, hyljännyt kanteen ja velvoittanut Kansallis-OsakePankin maksamaan Heikki Eskolalle korvaukseksi hänen oikeuden käyntikuluistaan sata markkaa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Kansallis-Osake-Pankki oli vetoa malla saattanut jutun, on 28 päivänä Marraskuuta 1911 antamassaan tuomiossa katsonut selvitetyksi, että Heikki Eskola oli hyväksynyt edellä mainitun vekselen, ja senvuoksi velvoittanut Heikki Eskolan samasta vekselistä vekee sioikeudella Kansallis-Osake-Pankille suorittamaan tuhat viisisataa markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen 25 päivästä Lokakuuta 1910, vekselisrovisioonineen ja protestikustannuksineen sekä sen ohesja sadalla viidellätoista markalla korvaamaan Kansallis-Osake- Tamkille sillä Raastuvanoikeudessa olleet kulungit. Hovioikeuden tuomioon on Heikki Eskola anonut muutosta perustelmalla, johon Kansallis-Osake- Pankin puolesta on vastattu. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Heikki Esko la ole esiintuonut syytä muuttaa Hevioikeuden tuomiotä, joka siis jää pysyväksi; ja velvoitetaan Heikki Eskola suorittamaan Kansallis-Osake-Pankille, sillä täällä jutun vuoksi ollei den kulujen korvaukseksi, kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti; Santen Saarinen Johannes Pesonen. Alfne Luksiala K. Auer. /Tjmmflet. 700
Den 2. Oktober 1914. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett på nedsatt revisionsskilling från Kejserlige Wasa Hofrätt inkommet mål, angåen de fastställande af i konkurs be vakad fordran, emellan sysslomännen i Kronoby Handels Aktiebolag benämnda, uti Kronoby socken inregistrerade bolags konkurs Handels föreståndaren Matts Lennart Fem, från sagda socken, och Vicehäradshöfdingen Jurisutringen kandidaten Wilhelm Riska, från staden Jakobstad, sökande, samt Nordiska Aktiebankens för Handel och Industri afdelningskontor i Gamlakarleby stad, svarande: gifven i Justiliedepartementet den 2. Oktober 1914. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet sig föredragas och af dem inhämtat följande: På inställelsedagen den 2. Augusti 1912. uti Kronoby Handels Aktiebolags vid Häradsrätten i Kronoby och Terrijärvi socknars tingslag anhängiga Gr: S.S. - A. L. J. P. - K. A. No 1327. Pag. 27. R. D. 1914.
konkursmål hade Nordiska Aktiebanken för Handel och Industri bevakat på grund af sjutton särskilda af bemälda räktiebolag utställda och utaf Kronoby Sågoch Hylleribolas assefterade samt till banken öfverlåtna tre månaders växlar: 1:o trettontusen mark med sex procents ränta från växelors förfallodag den 20. April 1912, en tredjedels procent af växelbeloppet i provision och fyra mark i ersättning för protestkostnaderna; 2:o sextusen mark jämte sex procents ränta från förfallodagen den 25. April 1913. en tredjedels procent i provision och fyra mark i proteckostnadsersättning 3:o sjutusen mark med sex procents ränta från förfallodagen den 2. Maj 1912. er tredjedels procent i provision och fyra mark i proteckostnads ersättning; 4o trettiotvåtusen mark med sex procents fär ta från väselors förfallodag den 9. i sistsagda månad, en tredjedels procent i provision och fyra mark i ersättning för protestkostnaderna; 5o tjuguettusen mark med sex procents ränta från förfallodagen den 17 i samma Mamånad, en tredjedels procent i provision och fyra mark i protestkostnads ersättning; 6:s tiotusenfemhundra mark jämte enahanda ränta från förfallodagen den 23. Maj 1912, en tredjedels procent i provision och fyra mark i protestkostnadsersätt ning; Jo tjugusjutusen mark med ena hända ränta från väadns förfallodag den 28. i änsagda Maj månad, en tredjedels procent i provision och fyra mark, i ersättning för proteckostnadorna; 8o elfvatusenfemhundra mark jämte enahanda ränta från förfallodagen den 1. Juni 1912. en tredjedels procent i provision och fyra mark i ersättning för proteckostnaderna; 9:o adertontusen mark med besprocents ränta från växelns förfallodag den 6. i sistsagda månad, en tredje dels procent i provision och fyra mark i protostkostnads ersättning; 10.o sexton tusen mark med enahanda ränta från vänelns förfallodag den 11. i samma månad, en tredjedels procent å beloppet i provision och fyra mark i ersättning för protestkostnaderna; No fyratusen mark jämte enahanda ränta från förfallodagen den 20. 702
i änsagda Juni månad, en tredjedels procent i provision och fyra mark i protestkostnadsersättning; 12:s tjuguåttatusen mark med sex procents ränta från den 22. i samma månad, en tredjedels procent i provision och fyra mark i protostkostnadsersättning. 13:o trettontusen mark jämte enahanda ränta från växelns förfallodas den 28. i merberörda Juni månad en tredjedels procent i provision och fyra mark i protestkostnads ersättning; 14o tjugufemtuken mark jämte samma ränta från videlns förfallodag den 4. Juli 1912, en tredjedels procent i provision och fyra mark i ersättning för protestkostnaderna; 15.o adertontusen mark med enahanda ränta från förfallodagen den 7. i sistsagda månad, en tredjedels procent i värdprovision och fyra mark i protestkostnads ersättning; 16:o tiotusen mark jämte sn procents ränta från växelns förfallodag den 12. i samma månad, en tredjedels procent i provision och fyra mark i ersättning för protestkostnaderna; samt 17:o tiotusen mark med enahanda ränta från växelns förfallodag den 17. i änsagda Juli månad, en tredjedels prosent i provi sion och fyra mark i protestkostnads ersättning; därå och sedan bankens beräkning vid i kornkursen den 30. Augusti 1912. verkställdt upprop af särskilda fordringssegare blifvit motsagd, Härads rätten medels uti konkursen den 28. därpåföljande Oktober gifven dom beträffande i frågakomna bevakning sig utlåtit och, emedan anmärkning framställts emot den samma och någon utredning icke före bragts därom att förre föreståndaren för Kronoby Handels Aktiebolag John Alahl, som ursprungligen i aktiebolagets namn utfärdat ifrågavarande växlar, varit berättigad att ikläda bolaget sagda förbindelser, anvisat banken att uti skild rättegång som de bevakade beloppen med aktiebolagets konkursmassa tvista, och fastställdes ifrågavarande fordringar till betalning med de belopp, hvartill desamma i sagda rättegång blefve bestämda, högst dock till de i konkursen bevakade beloppen. Efter Handels föreståndaren Herm och Tillhäradshöfdingen Riuka, i deras förbe703