Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
yhtiölle kymmenentukatta markkaa kuuden prosentin vuotuisen koron kanssa viidestätuhannesta markasta 21. päivästä Toukokuuta 1904., kolmestatuhannesta markasta 1. päivästä sitä seuraavaa Elokuuta ja kahdestatuhannesta markasta 5. päivästä äskomsanottua kuuta kuin myös kuudellakymmenellä markalla koivaamaan yhtiölle sillä asiasta olleet kulungit, samalla jättäen Kauppias Sohlbergille vallan laillisessa järjestyksessä hakea takaisinsaantia; minkä jälkeen Wiipurin Hovioikeus, jonne Kauppias Sohlberg oli valittanut kerrotusta päätöksestä, oli 30. päivänä Marraskuuta 1904. antamallaan päätöksellä vahvistanut Maistraatin päätöksen sekä sen okessa velvoittanut Kauppias Sohlbergin suorittamaan yhtiölle maksut sen kappalees ta Hovioikeuden päätöstä, seitsemän markkaa kahdeksankymmentä penniä. Asunto Osakeyhtiö Jyrylälle toimitetun haasteen nojalla on Kauppias Sohlberg sittemmin Viipurin kaupungin Raastuvan oikeudessa, ilmoittaen täyttäneensä Hovioikeuden yllämainitussa päätöksessä hänelle pannun maksuvelvollisuuden, lausunut että, sittenkun Rakennusmestari Tikkanen kontrahdilla, jonka täyttämisestä samoin kuin Tikkaselle annettavien ennakkomaksujen suorittamisesta Kauppiaat Sohlberg ja Feohtistoff ynnä eräs kolmas henkilö olivat menneet ominaiseen takaukseen, oli sadankahdenkymmenenviidentuhannen markan urakkasummasta ottanut rakentaakseen Asunto - Osakeyhtiö Jyrylälle eräitä asuinrakonnuksia ja urakkasummasta kantanut yhtiöltä seitsemänkymmentätuhatta markkaa, yhtiö oli kieltäytynyt enempää maksamasta, ellei Tikkanen antaisi erityisiä velkakirjoja sekä takauksia mainitun määrän yli Tikkaselle suoritettavista rahoista, minkä johdosta Kauppiaat Sohlberg ja Feoktistoff olivat menneet edelläkerrottuihin takauksiin; mutta koska Kauppias Sohlberg oli sitoutunut takaukseen 16. päivänä Toukokuuta 1904. annetun viidentuhannen markan velkakirjan maksusta edellyttäen, kuten takaussitoumuksessa käytetystä sanamuodosta, kukin omasta ja toistemme puolesta kärvi ilmi, että ainakin kolmas henkilö yhtyisi sanottuun takaukseen ja Sohlberg niinmuodoin oli vastuunalainen 175
ainoastaan kahdesta kolmanneksesta äskemmainitun velkakirjan sisällöstä, sekä yhtiö oli Rakennusmestari Tikkasen puolesta maksanut velkakirjaan 1. päivältä Elokuuta 1904. kuitatut kaksituhatta markkaa suorastaan Talonomistaja Aksel Alfred M. kulaiselle rakennuksiin otetuista kaakedeista, on Kauppias Sohlberg vaatinut, että yhtiö velvoitettaisiin suorittamaan Sohlbergille kolmannes ensiksisanotun velkakirjan sisällöstä tuhat kuusisataa kuiusi kymmentäkuusi markkaa kuusikymmentä kuusi penniä ja mainitut kaksituhatta markkaa, molemmat määrät korkoineen. jonka ohessa Kauppias Sohlberg on anonut korvausta oikeudenkäyntikulungeistaan. Sittenkuin kannetta oli Asunto - Isaksyhtiö Jyrylän puolesta vastustettu sekä Rakennusmestari Tikkastakin kuulustettu asiasta, on Raastuvanoikeus päätöksessä 31. päivänä Elokuuta 1905., kyljäten kanteen muun puolesta oikeettomana, mainitsemillaan perusteilla velvoittanut Asunto-Osakeyhtiö Jyrylän suorittamaan takaisin Täng pias Sohlbergille kolmanneksen 16. päivänä Toukokuuta 1904. annetun velkakirjan sisällöstä tuhat Kuusisataa kuusikymmentäsuusi markkaa kuusikymmentäkuusi penniä ynnä kuuden prosentin vuotuisen koron 21. päivästä Toukokuuta 1904. kunnes täysi maksu toimitettiin; mutta asian laatuun nähden sai Kauppias Sohlberg itse kärsiä hustannuksensa asiassa. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Kauppias Sohlberg että Arunto - Osakeyhtiö syrylä olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiossa 14. päivänä Syyskuuta 1907. hatsonut, ettei Kauppias Sohlberg ollut esiintuonut syytä oikaista Raastuvanoikeuden päätöstä, mutta Asunto-Osakeyhtiö Jyrylän retokanteen johdosta havainnut jääneen näyttämättä, että Kauppias Sohlberg olisi sitoutunut puheenalaiseen takaukseen ehdolla että siihen menisi useampia kuin kaksi henkilöä, sekä sen vuoksi, muuttaen Raastuvanoikeuden päätöstä, vapauttanut yhtiön kaikesta maksuvelvollisuudesta asiassa. Kovioikeuden tuomioon on Kauppias Sohlberg anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla, johon Asunto - Osakeyktiö Jyrylän puolesta on säädetyssä järjestyksessä vastattu 176
Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Kauppias Sohlberg ole esiintuonut syytä muuttaa Ilovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi, minkä ohessa Kauppias Sohlberg velvoitetaan suorittamaan Asunto - Osakeyhtiö Jyrylälle, siltä täällä juttuun menneiden kulunkien korvaukseksi kuusikymmentä markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A. Bonde. C. J. Tingren Wolakijander. Nem-hemman 1all August. Häftellen. Den 19 Mars 1908. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsalt revisions skilling, från Wiborgs Hofrätt inkommet mål emellan Sandthandlaren Johan Piironen, från Tavahartiala by i Björkö socken, sökande, samt Kommerserådet Tio der Sergeff, från Wiborgs stad, svarande, angående fordran: Gifven uti Justitiedepartementet den 19 Mars 1908. Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem, såvidt nu är i fråga, inhämtat följande: Efter Johan Piironen ågången stämning har Kommerserådet Seregjeff vid Häradsrätten i Björkö och St Johännes socknars tingslag yrkat Johan Piironens förpliktande att, på grund af en utaf Kommerserådet Sergejeff angå ende Sergejeffs och Piironens mellan hafvanden under tiden från den 1. Januari 1895. till den 31. Oktober 1899. upprättad kontokuranträkning, till Sergejeff erlägga dess sålde, ettusen fyQob - J. N. G. W. F. L. E. P. - A.G. O. S. No 346. Pag. 62. R. D. 1907.
rahundra tjuguåtta mark sjuttioen penni, dock med afdrag af sextioen mark fyratio penni, eller således ett belopp af ettusen trehundra sextiosju mark trettio in penni jämte ränta, hvarhos Kom merserådet Tergejeff anhållit att varda godtgjord för sina i saken hapla kostnader. Johan Piironen, i saken hörd, har väl medgifvit, att i kontokuranten ingående debetparter för till honom bör gade varor vore riktiga, men invändt, att desamma allaredan guldits, för utom till ett belopp af inalles etthun dra fyratiofem mark be penni, samt förty och enär debetporterna å räntor, uppgående till sammanlagdt fyratio mark sextioen penni och två rubel sex tiosju kopek, icke vore å lag grunda de, motsagt käromålet såvidt yrkan det öfversteg det belopp, som Piironen förklarat sig villig att såsom ännu oguldet till Kommerserådet Tergejeff erlägga; därå Häradsrätten medels den 22 Februari 1904. afkunnadt utslag funnit utredt vara, att Kommerserådet Sergejeff på grund af omförmälda konto kuranträkning hos Johan Piironen hade tt tillgodohafvande af ettusen trehundra sextiosju mark trettioen penni, hvilket belopp Piironen förty ålades att till Sergejeff erlägga jämte fem procents år lig ränta, räknadt från rättegångens början den 9 Februari 1903 till dess fullbetalning skedde, men fingo parterne i anseende till sakens beskaffenhet sjölfve vidkännas sina kostnader i målet. Höfrätten, under hvars pröfning par terne å ömse sidor i väderag dragit målet, har genom dom den 2 Mars 1904 i öfrigt fastställt Häradsrättens utslag utom att Johan Piironen ålagts att med niohundra mark ersätta Kom merserådet Sereggeff dennes vid Häradsrätten i saken hafda umgälder Uli Hofrättens dem har Johan Piironen sökt ändring medels hit ingifven deduktion, den Kommerserå det Sergejeff i föreskrifven ordning bemött Kejserliga Senaten har tagit må let i öfvervägande och finner Johan Tiivonen icke hafva anfört skäl till ändring 178
i Hofrättens ofvanberörda dom, hvarvid förty kommer att bero; och ålägges Johan Piironen att till Kommerserådet Tergejeff, i ersättning för hans härstädes i målet hafda kostnader, utgipa femtio fem mark. Det alle, som vederbör, till efter rättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: Julius Nummelin L. Wilsman Julius Nummelin L. Wilsman Fredr. Syndemius. Hvard Pardani. Fredr. Syndemius. Hvard Pardani. A. W. Granström. Asian ochkunnan Maaliskuun 28 päivänä 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, parompaa oikeutta maa-alueeseen koskevassa jutussa, jossa Talollinen Heikki Juho Karjalainen, Säämingin pitäjän Pellossalon kylästä, omasta puolestaan ja vaimonsa Anna Maria Juhontytär Sairasen edusmiehenä, on hakijana kuin myös sanotussa kylässä asuvat Talolliset Juho Makkonen ja hänen vaimonsa Klaara Petterintytär Sairanen sekä Paavo Sairanen ja tämän vaimo Ulla Maria Petterintytär Sairanen vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 28. päivänä Maaliskuuta 1908. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Sittenkuin Juho Makkonen ja hänen ylläluetellut asiakumppaninsa olivat hankkineet määräystä asianomaiselle maanmittarille halkomisen kautta eroittamaan heidän yhSäsnä: Rit H. H. S. C.S - C. v. W. K. E. T. 179 No 386. Pag. 115. R.D. 1907.
teisesti omistamansa puolen perintötalosta No 12. Pellossalon kylässä Heikki Juho Karjalaisen ja Anna Maria Sairasen omistamasta toisesta puoliskosta samaa taloa, sekä tuossa toimituksessa oli asianosaiston kesken ilmaantunut riitaisuuksia, syystä että Heikki Juho Karjalainen oli väittänyt Anna Maria Sairasen kanssa omistavansa sanottuun taloon kuuluvan Putikon ulkopalstan, puolta taloa vastaavana, on Heikki Juho Karjalainen, Juho Makkoselle ja hänen asiakumppaneilleen toimitetun haasteen nojalla, omasta puolestaan ja Anna Maria Sairasen edusmiehenä Säämingin pitäjän käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että edellämainitun talon entiset omistajat, nyttemmin kuolleet Juho ja Petter Yrjönpojat Sairanen, joilla yhteisesti oli puoli talosta, sekä Petter Suurinpoika Sairanen, toisen puoliskon omistajana, olivat riidan ollessa heidän keskenään vireillä talon halkomisesta, 30. päivänä Tammikuuta 1856. Kihlakunnanoikeudessa kirjallisesti tehneet sellaisen sopimuksen, että Petter Laurinpoika Sairanen luovutti Juho ja Petter Yrjönpojat Sairaselle täydellä omistusoikeudella puheenaolevan Putikon ulkopalstan puolta taloa vastaavana, jota vastoin Petter Laurinpoika Sairanen sai omistusoikeuden tuohon taloon kuuluvaan, Mustalahden palstaksi sanottuun kotipalstaan, sekä että Heikki Juho Karjalainen ja Anna Maria Sairanen, joka viimemainittu oli Juho Yrjönpoika Sairasen tytär, osaksi perinnön osaksi oston kautta olivat saaneet omakseen Juho ja Petter Yrjönpojat Sairasen talonpuoliskon, kun taas Juho Makkonen ja hänen asiakumppaninsa nykyään hallitsivat Klaara ja Ulla Maria Sairasen kuolleen isän Petter Laurinpoika Sairasen eläessään omistamaa toista puolta taloa; ja on Heikki Juho Karjalainen sen vuoksi vaatinut, että hän ja Anna Maria Sairanen edelläkerrotun sopimuksen nojalla julistettaisiin Putikon ulkopals180
tan omistajiksi sekä oikeutettaisiin saamaan se lohkomisen kautta itselleen eroitetuksi talosta Asiasta kuulustettuina, ovat Juho Makkonen ja hänen asiakumppaninsa vastustaneet kannetta sillä perusteella, ettei ylempänä mainittu sopimus ollut tarkoittanut omistusoikeuden luovuttamista; minkä jälkeen Kihlakunnanoikeus on päätöksessä 7 päivänä Lokakuuta 1904 mainitsemillaan perusteilla julistanut Heikki Juho Karjalaisen ja Anna Maria Sairasen kysymyksessä olevan Putikon ulkopalstan omistajiksi sekä oikeutetuiksi saamaan sen lohkomisen kautta eroitetuksi talosta, Hovioikeus, jonka tutkittavaksi suho Makkonen ja hänen asiakumppaninsa olivat vetoamalla saattaneet jutun, on tuomiossa 22 päivänä Kesäkuuta 1907 katsonut, etteivät Juho ja Petter Yrjönpojat Sairanen puheenalaisen, Petter Laurinpoika Sairasen kanssa tekemänsä sopimuksen kautta olleet saaneet omistusoikeutta vaan ainoastaan väliaikaisen hallintaoikeuden Putikon ulkopalstaan, jonka tähden ja kun Heikki Juho Karjalaisella ynnä Anna Maria Sairasella ei voinut olla parempaa oikuitta sanottuun palstaan kuin heidän edeltäjillään Juho ja Petter Yrjönpojat Sairasella oli ollut, Hovioikeus, kumoten Kihlakunnanoikeuden päätöksen on hyljännyt Heikki Juho Karjalaisen kanteen. Hovioikeuden tuomioon on Heikki Juho Karjalainen anonut muutosta tänne toimittamallaan perustelmalla johon Juho Makkonen ja hänen asiakumppaninsa ovat säädetyssä järjestyksessä vastanneet Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Heikki Juho Karjalainen ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi; ja velvoitetaan Heikki Juho Karjalainen maksamaan Juho Makkoselle ja hänen asiakumppaneilleen, heillä täällä jutun vuoksi olleiden kulunkien korvaukseksi, 181
kuusikymmentäviisi markkaa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: R. A. Bde. C. J. Tingren Wara Siljander. Henr. Snellman. Paul MuqvistE. Thesleff. Den 30. Mars 1908. Kejserliga Senatens för Finland dom uti ett, på nedsatt reverskilling, från Åbo Hofrätt inkommet sjörrättsmål emellan Ängbäts Aktiebolaget Aland i Åbo stad, sökande, samt Handlanden Hans Alaus Gulbrandsen, från staden Wiborg svarande, angående ersättning: Gifven uti Justitiedepartementet den 30. Mars 1908. Kejserliga Senaten har låtit handlinjarna i målet sig föredragas och af dem, avidt nu är i fråga, inhämtat följande: Sedan Årgbåts Aktiebolaget Aland tillhöga angfartyget Sven Dufva på väg till Wiborg den 31. Augusti 1905. klockan omkring nio eftermiddagen i Trängsund benämnda sund utanför sistsagde stad sammanstött med bogserångbåten Ålert, hvilken varit på utkommande från Wiborgs hamn, samt såväl Sven Dufva som Ålert därvid tillfogats särskilda skador, har ägaren af ängbåten Albert Handlanden Gullranden, på stämning å Ångbåts Aktiebolaget Aland, vid Rådstufvurätten i Åbo yrkat att, emedan ifrågavarande sammanstötning förorsakats genom felaktig manovering af ängförtyget Sven Dufvå, i ty att Svin Dufva 2de H. S. - C. F. T. C. A. W. K. O. K. 8 2/2 No 397. Pag. 23. R. D. 1908.
icke, på sätt ske bort, hållits å den sida af sundet, som låg styrbord om fartyget, utan styrts i midten af farleden och därpå vändts åt babord, Ångbats Aktiebolaget Aland måtte förpliktas att ersätta Handlanden Guilbrändsen den skada och förlust honom till skyndats i följd af sammanstötningen samt i sådant afseende utgifva för ängbåten Ålerts iståndsättande 1,584. mark 30. penni för det Gulbrandsen under nitton dagar varit förhindrad att använda Albert, efter femtio mark om dagen, 950. mark äfvensom för besiktning och värdering af skadan 75. mark eller inalles 1909. mark 30. penni. Å Ångbats Aktiebolaget Ålands vägnar har i saken genmälts, att från angförtygats Sven Lufva vid ifrågakomna tillfälle, då ängbåten Hert nalkats Sven Dufva nära stafmot staf, gifvits badordsignal, hvilken på enahanda sätt af Åbert besvärats, hvarefter Alert äfven andrat kurs badord hän men strar därpå, utan att gifva signäl, vändt åt styrbörd och därigenom kommit råkt framför Sven Dufva, som dåmera icke kunnat undvika att sammanstöta med Alert; och som ombordläggningen sålunda föranledts däraf, att ängbaten Ålert, ehuru densamma med anledning af Sven Dufvas rignat bort hålla åt babörd, likväl andrat in kurs åt styrbord, har Ångbåts Aktiebolaget Aland, jämte det bolaget anmärkt, att Handlanden Gulbrandsens ersättnings anspråt vore till beloppet ostyrkt, ej allenast anhållet m förkastande af Gulbrandsens talan utan och, på tagen genstämning, pästått Gultanadsens åläggande att med 12,555. mark godtgöra bolaget kostnaden för iståndrattande af de skador Sven Dufva genom ombordläggningen tagit samt att å beloppet erlägga ränta från den 25. Januari 1906. Efter det Handlanden Gulbrandsen motsagt befogenheten af Ångbåts Aktiebolaget Ålands talan samt parterne ömsesides gjort anspråk på ersättning för sina rättegångskostnader äfvensom Rådstufvurätten till biträde i sjörättsmål utsedde sakkunnige afgifvit utlåtande i målet, har Rådstufvurätten medels den 31. Augusti 1906. afkunnadt utslag funnit utredt vara, att angfartyget Sven Lufva den 31. Augusti 1905. omkring klockan nio eftermiddagen under förd till Wiborg i Frängsund sammanstött med 183
ångbåten Hert, som, bogserande en präm, varit på väg från Wiborg, äfvensom det stanna befälet å Sven Dufva till last att Sven Lifva icke, såsom uti art. 25. i Reger angående åtgärder till undvikande af ombordläggning, fastställda till efterrättelse den 22. Juni 1897. föreskrifves hållit sig på den sida af den trängå farleden, som legat åt Sven Dufvas styrbörds sida, samt sedermera, ehuru Åbert setts komma emot ett halft strick om styrbord med lanternor utvisande att den bogserade, emot föreskriften i art 18. af samma regler styrt dubordhän, utan att det däremot kunnat visas, att Ålert förfarit felaktigt vid manovieringen, så mycket mindre som. Abet intygats hafva inslagit den sida af sundet, hvilken varit åt dess styrbords sida, i anseende hvartill och då sammanstötningen sålunda vore att tillskrifvas ensamt befalits å ängfartyget Sven Dufva omförmälda ur aktlåtenhet att följa styrningsreglarne, Råd stufvurätten, jemlikt 158. och 17. SS: SS: i Sjölagen den 9. Juni 1873, sistnämnda lagrum sådant det lyder i förordningen den 11. November 1889. ålagt Ängbats Aktiebolaget Aland att med värdet af Sven Dufva och dess fräkt för ifrågavarande resa ersätta Handlanden Gullbrand sen den honom genom sammanstötningen tillskyndade skadan, som ådagalagts hafva uppatt till det af Gulbrandsen fordrade beloppet, samt att således emot kvitto till Gullrandsen tgifva ettusen åttahundra åttiofyra mark trettiofyra rätteligen trettio penni i reparationskostnad, niohundrafemtio mark för nitton dagar, hvarunder Alert varit overksam, och spittröfem mark i besiktningsarvode eller inalles tvåtusen niohundramo mark trettio penni äfvensom i rättegångskostnadsersättning etthundra nittioåtta mark sjuttio penni, vid hvilken utgång af saken Angbåts Aktiebolaget Ålands emot Handlanden Gulbrandsen i målet utförda talan förkastats samt bolaget, jemlikt 235. SS: i Sjölagen, förpliktats att åt förbemälde sokkunnige, Sjökaptenerne Thure Valfrid Bergman, Carl Julius Tanelius och Petter Otto Sundell erlägga, åt Bergman nittio mark, Åt Panelius femtio mark och åt Sundell tjugu mark. Hofrätten, under hvars pröfning Ängbåts Aktiebolaget Aland i vadeväg dragit målet, har ge nom dom den 10. December 1907 fastställt Rådhufvurättens utslag samt därhos ålagt bolaget att till Handlanden Gullrandsen gälda af184
gifterna för dennes exemplar af Hofrättens dom med tjugu mark åttio penni. Uti Hofrättens dom här å Ängbåts Aktiebo laget Ålands vägnar sökts ändring medels git ingifven döduktion, den Handlanden Gulbrandsen i föreskrifven ordning bemölt Kejserliga Senaten har tagit målet i öfvervägande samt finner Ängbåts Aktiebola get Aland icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens förenämnda dom, vid hvilken förty skall förblifva; och ålägges Ångbåts Aktiebolaget Aland att med åttiofem mark godtgöra Handlanden Gulbrandsen dennes härstädes för målet hafda kostnader. Det alle, som vederbör, till efterrättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland: A. Henr. hemman allekonqvist C. J. Tingren Eelala klander Oman Karsten, Maaliskuun 31. päivänä 1908. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio maksuilta Turun Hovioikeudesta tulleessa korvausta koskevassa nostojutussa, jossa Pruukkalan kunta on hakijana sekä Torppari Juho Arola, Punkkalan kappelin Karviaisten kylästä, vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 31. päivänä Maaliskuuta 1908 Keisarillinen Senaatti on itsellensä sittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Prunkkalan kunnan puolesta on Juho Arolalle toimitetun haasteen nojalla Liedon ja Maarian pitäjäin sekä Kunkkalan ja Paattisten kappelien käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausuttu, että Juho Arola oli 3. päivänä Tammikuuta 1901. tehdyllä välikirjalla ottanut 950. markan urakkasummasta ennen 1. päivää sitä seurannutta Huhtikuuta kunnalle tehdäkseen Karviaisten kylään rakennettavan kansakoulukastanon kivityön, mutta koska työ, sen päätyttyä pidetyssä katselmuksessa, oli haLäsnä: J. N. G. W. B. ./.H. Fm 18 N: 408. Pag. 35. R. B. 1907.
vaittu niin kelvottomasti tehdyksi, että oli täytynyt antaa siinä olleet puutteellisuudet toisen henkilön korjattaviksi 590. markan maksusta, ja Arola sen lisäksi oli tehnyt rakennuksen sakkolin pitemmäksi kuin sen piirustuksen mukaan tuli olla ja siten matkaan saattanut, että puutjo oli tullut 150. markkaa kalliimmaksi kuin jos sokke li olisi ollut piirustuksen mukainen, on Trunkkalan kunnan puolesta vaadittu, että Juho Arola, jolla oli vielä urakkasummastaan nostamatta 350 markkaa, velvoitettaisiin Runkkalan kunnalle korvaamaan näintavoin syntynyt vahinko ja siinä tarkoituksessa mainittu jen 350. markan lisäksi kunnalle maksamaan 390. markkaa korkoineen. Vastustaen tätä kannetta on Juho Arola puolestaan, kunnalle hankkimansa vastahaasteen nojalla, vaatinut kunnan velvoittamista Juho Arolalle maksamaan urakkasummasta vielä saamatta olevut 350 markkaa, kuin myös korvauksen Juho Arolan sanottuun rakennukseen kunnan määräyksestä kontrahdin yli tekemistä lisätöistä, nimittäin viidestätoista yhden metrin korkuisesta kivipilarista SS. markan mukaan kappaleelta 120. markkaa, yhtä monesta kahden metrin korkuisesta kivipilarista 17. markan jälkeen kappaleelta 255. markkaa sekä kolmesta työpäivästä, joina Arola urakkatyön hyväksymisen jälkeen oli korjannut sakkelia, kymmenen markkaa ja siis Juho Arolalle maksamaan kaikkiaan 733. markkaa korkoineen. Juho Arolan vastakanteen johdosta on Puukkalan kunnan puolesta väitetty Juho Arolan mainitsemäin kivipilarien kontrahdin mukaan kuuluneen Juho Arolan tehtäviin sekä päivätöiden olevan kunnalle kuntemattomat, johon nähden kunnan puolesta on vaadittu vastakannetta hyljättä väksi. Sittenkuin Juho Arola oli nimittänyt asiassa todistamaan muiden muassa Itselliset Juho Nördmanin ja Joho Kihtori Nordmanin, joita Prunkkalan kunnan puolesta kuitenkin oli katsottu jäävillisiksi syystä että he, Juho Arolan 186
kanssa tekemänsä sopimuksen mukaan, olivat olleet osallisina puheena olevassa työssä, on Kihlakunnanoikeus, jossa asialliset molemmin puolin ovat anoneet korvausta oikeudenkäyntikulungeistaan, hyljättyään päätöksessä 20. päivältä Helmikuuta 1903. tuon estemuistutuksen, koska Juho ja Juho Vihtori Nordman olivat olleet Juho Arolan työssä ainoastaan häntä avustamassa eikä heillä, semminkin kun Arola jo oli maksanut heille siitä luvatun palkan, siten ollut hyötyä tahi vahinkoa asian päättymisestä odotettavissa, ja sen jälkeen valallisesti kuulusteltuaan sekä Juho ja Juho Vihtori Nordmania että muitakin todistajia, 26. päivänä Lokakuuta 1903. julistamassaan päätöksessä antanut asiasta lausuntonsa; ja mitä ensin koski Punkkalan kunnan vaatimusta saada korvausta niistä sadasta viidestäkymmenestä markasta, jotka kunta oli joutunut maksamaan lisää koulutaloon kuuluvan puutyön tekijälle siitä syystä että Juho Arola oli tehnyt rakennuksen sokkelin pitemmäksi kuin sen piirustuksen mukaan tuli olla, on Kihlakunnanoikeus katsonut ttei kunta ollut näyttänyt antaneensa trolalle piirustusta, minkä jälkeen sokkeli oli tehtävä, johon nähden kanne siinä osassa on kumottu. Mitä sitten tuli kunnan väitteeseen kivityön huoroudesta, niin koska oli näytetty niin hyvin että kunnan valitsema rakennusoimikuuta 29. päivänä Maaliskuuta 1901. työpaikalla pitämässään katselmuksessa oli luvannut hyväksyä riidana laisen työn, jos sanotun toimikunnan määräämät korjaukset toimitettaisiin ja puutyön tekijä sen hyväksyisi, kuin myös että kosketettu työ sittemmin oli määräysten mukaisesti Juho Arolan toinenniteestä korjattu sekä puutyön tekijä sen hyväksynyt, on kanne siinäkin kohden kumottu; jota paitsi Kihlakunnan oikeus mainitsemillaan perusteilla niinkään on hyljännyt Juho Arolan asiassa tekemät vaatimukset. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi sekä Puukkalan kunta että Juho Arola on vetoamalla saattanut jutun, on 26. päi187