Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
annan befattning med ifrågavarande byggnadsarbete än anskaffande af arbetare till detsamma och att han ej heller iklädt sig någon ansvarighet för att byggnaden blefve uppförd i enlighet med de för densamma faststälda ritningarna; hvarföre och då Johan Rossi dessutom icke lidit någon skada derigenom, att sagda ritningar tilläfventyrs icke blifvit till alla delar följda, Gustaf Gustafsson omottsett häbemälds förkastande. Meddet den 4 Maj 1899 afkunnadt utslag har Rådstufvurätten utlåtit sig i målet; och alldenstund Gustaf Gustafsson på der Rådstufvurättens utslag af den 3. Maj 1898 anförda skäl ålegat öfvervaka, att ifrågavarande byggnad blefve uppförd enligt de faststälda ritningarna, samt genom förberörda syn och värdering af den 19 Maj 1897 ådagalagts, att Gustaf Gustafsson gjort aflikder från desamma bekaffande byggnadens fälld och höjd samt väggarnes tjenklek äfvensom att kostnaderna för byggnadens förrättande i ett med ritningarna öfverensstämmande skick komme att uppgå till tvåtusen trehundra mark; fördenskull och då Gustafsson för uppmurandet af byggnaden tillborde trehundrasexton mark femtio penni, har Rådstufvurätten ålagt Gustaf Gustafsson att genast emelqvitto till Johan Kemi utgifva skilnaden emellan nästnämnda två belopp eller ttusen niohundra åttatiotre mark femtio nenni äfvensom att med tvåhundra fem tio mark godtgöra Johan Rossi hans umgälder i saken. Hefrätten, under hvars pröfning Gustaf Gustafsson i vadeväg dragit målet, har genom dem den 24 Februari 1900 fastställ Kädstufvurättens utslag, jemte det Gustaf Gustafsson känts skyldig att med fyratio mark esätta Johan Rossi för dennes uti Hofrätten hafda kostnader i saken. Uti Kefrättens dom har Gustaf Gustafsson i underdånighet sökt ändring medelst ingifven deduktion, den Johan Kosse Iso reskrifven ordning bemätt Hvad jälunda förelupit samt handlingarna i målet vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande och finner Gustaf Gustafsson icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens dem, hvarvid 550
Lörty kommer att bero, jemte det Gustaf Gustafsson ålägges att till Johan Rossi i ersättning för dennes kostnader i må let härstädes utgifva sjuttiofem mark. Det alle, som vederbör, till underdånig efter rättelse länder. 3o Hans Kejserliga Majestäts lögadamme Vess Senat för Finland: 1o Hemman J. Ettensson 1o Hemman sistlidet. ecanderin. Lars Homén. ecanderin. Lars Homén. ble. hn. afbrosterus. Den 4. Juni 1901. lupasela, från Hyrkkälä by i sagda socken, och Johan Adamsson Kuurijoki, från Wiitarla by i Asikkala socken, uteblifne svarande, angående ersättning: Gifven och Kejserliga Senaten för Finland och Dess Justitie Departement i Helsingfors, den 4. Juni 1901. Kejserliga Senaten har låtit hand lingarna i målet Sig föredragas och af dem inhemtal följande Sedan Andt Pänkelä, som genom köpebref den 12. Oktober 1895. af Gustaf Tupaselä tillhandlat sig halfva Pankila skattehemman i Putula by, hos Guvernören. Tavastehus län anhållit, att Johan Stuurijoki, som på arrende innehade berörda hemmanshalft utan laga rätt, enär han derifrån uti November 1895 blifvit uppQt. J. G. S. - Ef - J. H. E. A. L.H. SS. 7. 5o 763. 5o 763. Sag. 161. R. D. 1900. I Hans Kejserliga. Majestäts Höga Namn, Finsk öfverDess Senats för Finland dom uti sättning af ett, på nedsatt revisionsskilling, från Kejserliga Åbo Hofrätt inkommet mål emellan Senatens Bonden Arndt Karlsson Pankilä, dem medföljer från Putula by i Koskis socken sökanoriginala upde, samt Bönderne Gustaf Adamsson ditionen
sagd, måtte åläggas att genast afflytta från lägenheten, så hade Guvernören, efter det Johan Kuurijoki blifvit i saken hörd samt dervid motsagt ansökningen bland annat på den grund, att Kuurijoki voreberättigad att åtnjuta laga fardag, medelst den 22. Maj 1896. gifvet utslag på deri anförda skäl ålagt Johan Kuurijoki att ofördröjligen upplåta ifrågavaande lägenhet till Arndt Sänkiläs fria förfogande; derå Åbo Hofrätt, under hvars pröfning Johan Kuurijoki i besvärsväg dragit målet, i utslag af den 28. Januari 1897. förklarat saken vara ra tvistig, att densamma icke kunnat i erekutiv väg afgöras, och förty, med upphäfvande af Guvernörens utslag, för visat saken till vederbörlig domstolHärefter har Johan Kuurijoki låtit instämma Andt Pänkilä och Gustaf Tupasela till 1897. års lagtima vinterting i Lampis och Koskis socknars tingslag samt vid Häradsrätten anfört, att Johan Kuurijoki, som till midfastan 1894. på grund af skriftligt legekontrakt besuttit halfva Pänkilä hemman, i stöd af derpå med Gustaf Tupasela ingångst muntligt aftal fortsättningsvis fätt på arrende innehafva hemmanshälften och att Gustaf Tupassla vid försäljningen af sagda lägenhet tillförsäkrat Johan Kuurijoki rätt att qvarblifva dersammastädes till den 14 Mars 1897; men emedan Arndt Pankila på grund af Guvernörens förberörda utslag kunnat lata afhysa Johan Kuurijoki från Pänkilä hemman, hade Kuurijoki, utan att afvakta utslagets verkställande, den 18. Juni 1896. godvilligt flyttat derifrån efter att af Arndt Pänkilä hafva undfått löfte om ersättning för den skada, som Kuurijoki derigenom komme att till skyndas, och alldenstund Johan Kuuri joki, som jemlikt stadgandet i 3. SS: 16. kap. J. B. och förordningen den 10. November 1892 äfven utan skriftligt legokontrakt vavit berättigad att åtnjuta laga fardag, så lunda sett sig tvungen att flytta från Pänkilä hemman före den lagliga flytt ningsdagen, samt Muurijoki icke heller fått emottaga den af Arndt Pänkilä utlefvade ersättningen, har Johan Kuuri joki yrkat, att Arndt Tänkilä och Gustaf 552
Tupasela, gemensamt eller den af dem, som tillgång dertill egde, måtte åläggas att efter pröfning godtgöra Kuurijoki icke allenast för den skada, som tillskyndats Kuurijoki genom att han ej fätt bega skörden efter sin i hemmansdelens åkrar våren 1896. verkstälda sädd, utan ock för det arbets Muurijoki nedlagt alägenheten från den 14 Mars till den 18. Juni 1896. Sedan Andt Pänkilä och Gustaf Tupasela blifvit i saken hördå, har Häradsrätten, hvarest sakegarene enhvar anhållit om ersättning för sina kostna der å rättegången, genom utslag den 10. Februari 1899., med förkastande af käromålet, såvidt detsamma rörde Arndt Pänkilä, på angifven grund ålagt Gustaf Tupasela att till Johan Kuurijoki utgifva särskilda ersättningar, hvaremot Arndt Pankiläs anhållan om godtgörelse för sina kostnader å rättegången i anseende till sakens beskaffenhet underkänts. Hofrätten, under hvars pröfning Arndt Pänkilä och Gustaf Tupasela, hvardera för sig, i vadeväg dragit målet har genom dom den 5. Maj 1900. låtit vid Häradsrättens utslag, såvidt Arndt Pänkilä motgått, bero, men deremot på upptagna skäl förkastat Johan Kuurijokis emot Tupasela utförda talan Uti Hofrättens dom har Andt Parkilä i underdånighet sökt ändring Hvad sålunda förelupit och handlingarna vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande samt finner Andt Pänkilä icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens ofvanberörda dom, vid hvilken förty kommer att bero. Det alle, som vederbör, till underdånig efterrättelse länder I Hans Kejserliga Majestäts Kejs Namn Dess Senal för Finland: J. C. Tuhman Bkenet Lars Homen E. Johansson Andersin. 553
Den 5 Juni 1901 Hans. Kejserliga Majestäts Häradin Dess Senats för Finland dom uti ett på nedsull sessionskilling, från Wäsa Hofrätt inkommit fordringsmål emot lan Polilieradmannen Wilhelm Husberg, från staden Nikolaislad, egenskap af utredningsman i aflidne Hofrättsinahofiskalen Gustaf Anvaldts dödsto, sökande, samt Sjökaplensenkan Afloinelle Ekelle, frånsta den Björneborg, svarande: gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och dess Justitie Departement, i Helsingfors, den 5 Juni 1901 Kejserliga Senaten här låtit handlingarna i målet Sig föredragas och af dem inhemtat: Efter Politimannen Husberg i dess förenämnda denskap ägången stämning har Föruptensenkan Skatte vid Rådstaf varulten i Nikolaistud yrkat, att emedan Riundvokuljeskulen Duralill genom den 6 Augusti 1877 upprättadt testamente förordrat, bland annat, att till Fjokaptensen kan Ekulle och hennes syster Socken Emalia Stenfors, hvilka vore testamentsga f J. F. å A - Lill E. J. A. 55 1/69. Pag 145 R. G. 1900.
gifvarens sysskonebarn i skyldskap, skulle efter hans död af qvarlåtenskapen utbetalas femtusen mark åt dem hvardera, och att dessa belopp skulle utan ränta utbetalas, om möjligt på första årsdagen af hans död, samt berörda testamente, som efter Pieard rekutsiskalen Puudelts den 19 April 1896 timade frånfälle i vederbörlig ordning bevakats, i nu nämnda del vunnit laga kraft, men Tjökultensenkan Ekroth, hvilken emellertid, sedan Amalia Stenfors af ter Puudvokutseskalen Ouvaldts död af lidit, såsom sin bemälda systers endaarfvinge inträdt i dennas rätt i afseende å sagda testamente, först den 5 Juli 1848 af Rådmannen Uuslag utlakommit de henne och hennes säster enligt testamentet tillbörande medlen, tiotusen mark, utan ränta, ehuru den ränta, Som å nämnda medel influtit till Treddre kalfiskalen Suvaldes dödslo från den 19. April 1897, bort henne till godo räknas Rådmannen Huslag måtte åläggas att i sin omförmälda egenskap till Fikastensenkan Ekielle utbetala ränta ämerberörda tielusen mark från den 11 April 1897. till den 5. Juli 1898 efter fyra för hundrade om året samt derjemte skäligen ersätta henne kostnaderne å rättegån om. I saken förd har Rådmannen Husberg genmält, att sedan bouppteckningen af ter Ticcakokiskalen Puralell slutförts i Juli 1896, hade på derom gjord anhöllan årsstämning efter den aflidne utfärdats len 2 påföljande Augusti och den utsätta inställebolagen infallit den 2. Augusti 1897. före hvilken sistnämnda dag utbetalning ifrågakomna medel således icke kunnat ske, samt att, enär ifrågavarande testamente klandrats och sagde klandertalan, som till en början utforts vidkommande testumentet i dess velket, men sedan frångätts beträffande de i testamentet upptag ra begaterna, dragits under Hofrättens pröfning, Rådmannen Husberg ansett sig icke hafva varit berättigad att utbetala ifrågakomna medel före än berörda klanderta lan blifvit slutligen afgjord hvarför och då det enligt testamentels bestämmelse tillhanmit Stjekaptensenkan Ekroth att på förda ansdagen af Tiedrek ufiskalen Tuvalds 555
död infinna sig hos dödstarts utredningsman för att lyfta de henne tillkommande testamentsmedel, men Isekaptensenkan Ekradelyftat medlen först efter det Rådmannen Husberg uppmanet henne dertill, Rådmannen Hasberg, som uppgifvit att dödsbeets medel varit insatta i lank dels å deposition dels å löpande räkning, anhållit om käromålets förkastande. Sedan Nikolaistads och staden Björneborgs evängelisk tillheiska församlingar samt Nikolaistads kommun blifvit i sapin hörda, har Rådstufvurätten medelst vislag den 21 Juli 1899 förklarat utredt vara att huudrekuspeskulen Tuvaldt, som aflidit den 10 April 1896, genom förberörda den 6 Augusti 1877 upprättade testamenteförordnat, bland annat, att till Sjokaptens enkan Ekroth och hennes syster Amalia Stenfors, hvilken sistnämnde aflidit efter Tiedvokalleskalen Ouvalds pänlälle och hvars rätt i afseende å sagda testamente öfvergått till Sjokaptensenkan Cäroth såsom Amalia Stenfors enda arfvinge, skulle, om möjligt på arfslagen af hans död, af qvarlåtenskapen utbetalas femtusen mark åt dem hvardera, samt att redan vid bouppteckningen efter Vicend vokutsiskalen Ouvaldt boets penningemedel öfverstigit summan af borts gäld och derifrån af testator faststälda legater, men att Sjokaptensenkan Ekrotte det oaktadt först den 5 Juli 1898 fått uppbära omförmälda belopp, tillhopa tiotusen mark, och derigenom tidet en af testaloon icke afsedd minskning uti legåret, hvarför och då Rådmannen Uusberg icke kunnat styrka, att tidigare utbetalning af ifragavarande medel af någon orsak varit omgsig, Rådstufvurätten ålagt Rädmannen Uusberg att af tillgångarna i Kuodobutfiskalen Puralills dödslo till Sjökaptensenkan Ekroth genast utgifva fordrad ränta å tietusen mark efter fyra för hundra om året, räknadt från den 19 April 1897 till den 5 Juli 1795 samt att derhos med etthundratio mark godtgöra Sjökaptensenkan Ekroth hennes myålder å rättegången. Hofrätten under hvars pröfning Rådmannen Uuslag i vadevägdragit saken, har medelst dem den 7. 556
April 1900 låtit vid Rådstufverättens utslag bero och ålagt Rådmannen Husberg att med femtio mark godtgöra Sjökaptensenkan Ekroth hennes i Hofrätten uti målet hafda kostnader. Uti Hofrättens dom har Rådmannen Husberg i underdraghet anhållit om ändring medelst ingifven dertuktion, som Sjekaptensenkan Ekroth i föreskrifven ordning bemätt. Hvad sålunda förelupit och handlingar na vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande samt finner Råd mannen Husberg icke hafva anfört skäl till andring i Hofrättens ofvanberörda dem, vid hvilken altså kommer att förblifva, jemte let Rådmannen Husberg kännes skyldig ett till Sekaptensenkan Skatte i ersättning för hennes umgälder uti Kejserliga Senaten utgifva sextio mark. Ort alle, som vederbörd till underdånig efterrättelse länder. Hans Kejserlige Majestäts Hägme nämnHass Senat för Finland. J. G. Nyman E. Johnsson e Andersin. SS: 4 Lars Homén E. Asikolin. Den 6 Juni 1901. J Hans Kejserliga. Majestäts Höga Namn Dess Senats för Finland dom uti ett, på nedsatt revisionsskilling, från Åbo Hof rätt inkommit fordringsmål emellan Ingeniören Gottfrid Strömberg, från Helringfors stad, sökande, samt Sakförarefinnan i berörde stad Castrén Snellman, svarande: Gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Toss Justilu Departement, i Helsingfors, den 6 Juni 1901 Kejserliga Senaten har låtit handlingarna i målet sig föredragas och af dem inhemtat följande: Efter Ingeniören Strömberg till Rådstufvurättens i Helsingfors stad sammanträde den 5 Juli 1899 ågången stämning rar finnan Castrén, Snellman derstädes yrkat Ingeniören Strömbergs förpligtande att i grund af tvenne utaf Tomas Thieföriaktiebolag den 4. April och den 9. Maj 1899 utfärdade räkningar hvilkas innehåll af bolaget öfverlåtits å finnan, till finnan utgifva sammanlagdt fyratusen etthundra tjuguåtta mark trettiofyra penne jemte laga ränta samt ersätta firQdo JGS - Ef - 76 A - E A - 14 /6/it/ 557 No 770. Pag 200. R. 1900.
man umgälderna i målet saken hörd har Ingeniören Strömberg anmärkt, att i räkningen för den 4. Maj 1899 posterna under den 31 Januari samma år å ettusen etthundra trettiotre mark för tiotusen trehundra meter list efter beräkning af elfva penni för matern samt å trehundra sjuttiotvå mark för tretusen etthundra möter test enligt tolf penni intern oriktigt upptagits dubbelt antagligen af orsak, att Tornas Inickenahtiebolag beräknat priset för nämnda lister, hvilka varit afsedda för skyddande af dektriska ledningsträdar och bestått af tvenne delar, nämligen botten och dock, enligt elfva och tolf penni för löpande heter botten och lock särskildt, ehuru desså pris på grund af öfverenskommelse med bolaget bort gälla listerna i deras helhel, hvaremot Ingeniören Strömberg i öfrigt godkänt hemmans fordran; och har Ingeniören Strömberg förty förklarat sig villig att gälda det utsökta belop pet, efter afdrag dock af omordade tvenne poster å tillsammans ettusen femhundra fem mark, jemte det Ingeniören Strömberg, enär bolaget, som vid erbju den liqvid för ifrågakomna räkningars innehåll uppmärksangjorts på omförmälda öfverdebitering, vägrat att rätta densamma, gjort anspråk på godtgörelse för sina utgifter i följd af rättegangen. Sedan finnan i anledning häraf beskidt, det bolaget skulle åtagit sig berera ofvanberörda lister för ett pris af elfva och tolf penni medan, inberäknadt botten och lock, har Rådstufvurätten medelst utslag, afkunnadt den 30. Augusti 1899. enär Ingeniören Strömberg icke gitlat styrka, att priset för de af Sörnäs Intekoliebolag ut honom leverserade, i bolagets räkning för den 4 Maj 1899 under den 31. Januari samma år upptagna listerna öfverenskommits till elfva och tolf penni för löpande meter inberäk nadt botten och dock, utan fastmera genom den af firman förestälda utredningen framgått, att bolagets debitering för sagda vara vore riktig, fördenskull och då firmans kraf i öfrigt af Ingeniören Strömberg godkänts, ålagt Inge558
niören Strömberg att emot qvitto till firman Castrén i Snellman genast utbetala fordrade fyratusen etthundra tjuguåtta mark trettiofyra penni med fem procents årlig ränta derå från lagsökningsdagen, den 5. Juli 1899, till dess full betalning följde, hvarhos Ingeniören Strömberg skyldigkänts att med nittio mark hålla firman skadeslös för rättegångskostnaderna i målet Hofrätten, under hvars pröfning Ingeniören Strömberg i vadeväg dragit såken, har genom dom den 22 Juni 1900 deri yttrat sig; och jemte det Ingeniören Strömberg i Hofrätten gjorda begäran om målets återförvisande till Rådstufverätten, på det han komme i tillfälle att styrka sin vid nästbemälde Rätt emot debiteringen för ifrågavarande lister fram stälda anmärkning, af Hofrätten afslagits, enär de bevis Ingeniören Strömberg i sådant afseende bilagt andringsansökningen icke innehölle å sakens utgång verkande utredning, har Hofrätten låtit bero vid Rådstufvurättens utslag äfvensom ålagt Ingeniören Strömberg att med fyratio mark godtgöra Sakförarefirman Carhen & Snellman dess i Hofrätten hafda umgälder i målet Uti Hofrättens dom har Ingeniören Strömberg i underdånighet anhållit om ändring medelst ingifven deduktion, hvilken Taksöraresirman Castrén, Snellman i föreskrifven ordning bemött. Hvad sålunda förelupit och handlingarna vidare innehålla har Kejserliga Senaten tagit i öfvervägande samt finner Ingeniören Strömberg icke hafva anfört skäl till ändring i Hofrättens af vanberörda dom, vid hvilken altså bommer att förblifva; och kännes Ingonioren Kömberg skyldig att till Sakförareferman Cathrén v Snellman gälda afgifterna för firmans exemplar af denna Kejserliga Senalens dom med tjugusex mark. Det alle, som vederbör, till underdång efterrättelse länder I Hans Kejserliga Majestäts Hoga Namn" Dess Senat för Finland J. Sohm J;Welket Lars Homén. E. Johnsson d. Andersin. E. Aschan 559
Den 11. Juni 1901 Hans Kejserliga Majestäts Höga Namn, Dess Senats för Finland dom uti ett, pånedsatt reversskilling, från Åbo Hofrätt inkommel mål emellan Ingeniören Robert Halin, från Helsingfors stad, sökande, samt Handlanden Karl August Signell, Stationsinspektorn Axel Lorentz Granfelt och Apotekaren Gottfrid Waldemar Norr man, från Loimijoki socken, Landthushållaren David Albert Collin samt Jordbrukarene Henrik Hokku och Anders Salonen, från Berttula kapell, Disponen ten J. F. Mittler, från Åbo stad, Inspeklaren K. A. Kullberg, från Sagu socken, äfvensom Handlandeenkan Helena Löfgren och hennes till myndig ålder komna barn John, deri, Ebba och Wäinä Löfgren, från Somero socken, uteblifne sex rande, angående ersättning: gifven uti Kejserliga Senaten för Finland och Lars Justilie Departement, i Helsingfors, den 11. Juni 1901. Kejserliga Senaten har låtit handlingar na i målet Sig föredragas och af dem, så vidt nu år i fråga, inhemtal följande: Sedan Landthushållaren Collin och hans Jde /:E. S. /-9. R. B. K. E. A. L. H. 56. 689. Pag. 194. R.D. 1900.
hustru Lucia Collin, såsom egare till Kartanonkylä frälsegods i Berttula kapell, medelst den 30. Januari 1880. upprättadt kontrakt öfverlåtit sagda gods jemte derunder lydande lägenheter å arrende åt Ingenioren Ihulin på aderton års tid, räknadt från den 1. Maj 1880, samt Ingeniören Thulin emellertid upplåtit sitt bo till sina fordringsgares förnöjande, så hade vid med borge numerne i konkursen den 28. Juli 1887. hållet sammanträde, hvarvid narvarit, utom andre fordringsegare, Handlanden Signell, Stationsinspektorn Granzell, Apotekaren Norrman, Landthushållaren Collen, Pigan nanten Mittler och Inspektoren Kullberg, beslutits att arrenderättigheten till Kartanonkylä gods skulle af konkursmassan innehafvas till den 1. Maj 1888., då Lundt hushållaren Collin eller den, som rättighet dertill egde, finge emottaga egendomen; derå Landthushållaren Collen vid ett den 29. September 1857. i konkursen hållet samman träde, hvilket bivistats, utom af Sandl hushållaren Collin och Ingeniören Thulin, af Handlanden Signell, Stationsenspek torn Granfelt, Disponenlen Miller, Henrik Hokka, Anders Salonen och Handlanden Gustaf Adolf Löfgren, förklarat sig vara villig att öfvertaga förvaltningen af Karlu nonkylä gods en månad efter den dag då gode männen i konkursen bevisligen för bollin anmält, att sagda egendom kunde af honom emottagas, hvaremot Ingenion Thulin motsagt detta förslag, anseende det vara lagskidigt att åt Collen, såsom egare till Kartanonkylä gods och innehafvare af betydliga fordringar i boet, öfverlemna förvaltningen af godset å konkursmassans vägnar, jemte det Thulin förklarat sig villig att sjelf förvalta egendomen under den återstående arrendetiden samt förbundit sig att, derest hans skulder icke genom konkursboets renlisution blefve betäckta, framdeles erlägga tillskott i arrendet för att användas till betalning af den bristande gälden äfvensom ställa borgen för arrende tillskottets behöriga utgörande, men blif detta Thulins anbud af samtlige tillstädesvarande borgenärer afböjdt, enär ifrågakomna arrendekontrakt af dem ansetts hafva genom Thulius konkurs till all kraft och verkan upphört äfven såvidt det an561
43 gick Thulins rätt till sagda arrende, öfver hvilken rätt, såsom konkursmassans tillhörighet, borgenärerne således egde beslutta, hvarhos borgenärerne äfven lemnade der vid Landthushållaren Collins förslag angående öfvertagande af Kartanonkylä egendoms förvaltning. Härå har Ingeniören Thulin, uppåstämning å Handlanden Signell, Stationsinspektorn Granfelt, Apotekaren Forsman, Landthushållaren Collin, Henrik Hokka, Anders Salonen, Inspektoren Kullberg, Handlan den Löfgren och Disponenten Mittler, den sistnämnde såväl för egen del som i egenskap af förmyndare för sin aflidne broder Axel Mittlers omyndige son, vid Härads rättens i Jokkis, Berttula och Humppila kapellers tingslag sammanträde den 17. November 1897. anfört, att Thulin af vederbörande sysslömans i hans konkurs den 22 nästförutgångne Maj afgifna slutredo visning i berörda konkurs erfarit att bor genärerne i konkursen utan någon ersätt ning åt Landthushållaren Collin den 1. April 1888. öfverlemnat Thulins på grund af förenämnda den 30. Januari 1880. behfvade kontrakt innehafvande återstående arrenderätt till Karlanonkylä gods; men emedan borgenärerne emot stadgandet i 41. SS: af gällande konkurstadga icke egt bortskänka Thelins behörigen intecknade arrenderätt till sagda gods eller öfverhufvid disponera öfver densamma till fram ma för någon annan än Thulin samt något beslut att utan ersättning öfverlemna lägenheterna af Landthushållaren Collen vid förenämnda borgenärssammanträden icke heller fattats, har Ingeniören Thulin yrkat, att hans ofvanbemälde vederpar ter, de der till beslutet om arrenderättighet tens bortgifvande bidragit, måtte förpligtas att, gemensamt eller den af dem, som tillgång egde, i skadeersättning åt Thulin utbetala, efter beräkning af hvad god set i ren behållning afkastat under den tid af elfva månader detsamma intill ofvanberörde 1 April 1855. för konkursmassons räkning förvaltats, 23,261. mark 4. penne om året för den tid af tio år och en månad, som, då egendomen lemnades åt Collin, återstod af Thulins begastam ma till Kartanonkylä gods, hvarhos Thu562