Kansallisarkisto/senate_department_of_justice huggingface dataset:
följande Juli månad, sedermera väg rat fullgöra, hvaransen, om icke finnan förbunde sig att för värorna erlägga de högre pris, som betingades af den 2. och 22. Juni samma år skedd förhöjning af priset för bomullssatrekater, hvarpå förmån likväl icke kunnat inga Herd häröfver har Handlanden Haglund genmält, att han till förmån försålt ifrågavarande varor till de fobrikspris, som vid levaransens fullgörande skulle vara gällande; och emedan den 30 Maji då firman önskat köpa varorna, varit lördag samt dagarne därefter till den 2. Juni helgdagar, hade Svaranden af varoma därförinnan ej kunnat komma fråga och ej heller under, enär förmån vägrat för desamma erlägga de högre pris, som utsagda dag och sedermera den 22. Juni skedda prisförhöjningar å bemullsäkades föranledde; anhållande Handlanden Haglund förty om käromålets förkastande. Rådstufvurätten, hvarest parterna å omse redor framställt anspråk på gode görelse för sina rättegångsungälder, har medels den 13. Maj 1904 afkunnadt utslag i de delar af saken, hvarom nu är fråga, utlåtit sig, all emedan ifrå gavarande varor till följd af den angående desamma upprättade ördertistans affattning mäste anses hafva blifvit af Handlanden Haglund till Handelster ran A. Bengs försålda till de å dagen för aftalets ingående gällande pris, samt landlanden Haglund medgifvit riktighelen af firmans uppgifter angående näst nämnda pris och de prisförhöjningar, hvilka därefter före lvaranstidens utgång inträffat, ty och då Handlanden Haglund som icke uppfyllt sin laverensskyldighet, må ste anses pliktig att till firman gälda skilnaden emellan de å dagen för ofta lets ingående gällande pris, å ena, samt de pris, hvilka vid den sakegarene emellan öfverenskomna bevaranstidens det varit gånglara, på den andra vidare, har Kadstufvurätten ålagt Handlanden Haglund att i sådant afseende till Handelsförman A. Bengs emot hvilto utbetala fordrade ettusen sjuhundra nittio en mark viston penni, hvarhos Hand464
landen Haglund skyldigkänts att med trettiofem mark hålla firman skadeslös. för dess rättegångskostnad Hofrätten, under hvars pröfning Handlanden Haglund i vadeväg dragit målet, har medels dom den 31. Juli 1906. fastställt Rådstufvurättens förenämnda utslag Uti Hofrättens dom har Handlan den Haglund sökt ändring medels ingifven deduktion, den Handelsfinnan A. Bengs föreskrifven ordning bemölt. Kejserliga Senaten har tagit målet öfvervägande; och emedan den orderlista som ligger till grund för ifrågavarande levarannastal, icke innehåller närmare bestämning om priset för den beställda varan och ej heller annat aftal därom visats hafva egt rum, ty och då vid så dant förhållande Handlanden Haglund varit berättigad att på sätt som skett fordra betalning för den del af hvaranren, som bort fullgöras i början af Juli, enligt då gällande pris, finner Kejserliga Senaten något kontraktsbrott härutinnan icke stanna Handlanden Haglund till last Vidkommande åter de varor, hvilka enligt orderlistan bort genast levereras, hade väl på grund af bestämningen därom och då annat förhållande ej styrkts priset för dessa varor lert beräknas så som prisen vid tiden för orderns emottagan se varit gällande och Handlanden Haglund i föjd däraf ålegat att fullgöra levaranden i denna del till nästuntydda pris, emot erhållande, på sätt af Hagland i orderlistan förbehållets, af kontant betalning vid varans mottagande; men emedan Handelsfirman A. Bengs visat hvarken all densamma varit beredd att läst varan hverevats, genast betala ders pris eller att finnan i följd af leveransens uteblifvande fått vidkännas någon skada eller förlust, finner Nyserliga Senaten finnans anspråk på skadestånd ej heller i denna del kunna bifallas, hvarför Kejserliga Sina len pröfvar rättvist, med upphäfvande af Hofrättens dene och Rådstufvuräillens utslag, förkasta Handelsfirman A. Rengs i saken utförda talan; dock varda i anseende till sakens beskaffenhet rätte 465
gångskostnaderna parterna emellan krittade. Det alle, som vederbör, till efter rättelse länder. Kejserliga Senaten för Finland Johans Nummelin Fredr. Luudenius. Johans Nummelin Fredr. Luudenius. hvark Svedan. Edam klander Uno Strömsten. 3 Syyskuun 26 päivänä 1907 Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Kaasan Hovioikeudesta tulleessa velkomusjutussa, jossa ovat Pariisin kaupungissa Ranshan Tasavaltaa asuva Kauppias Fr. Petersson hakijana ja Alavuden Puutavara Osakeyhtiö Alavuden pitäjässä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 26 päivänä Syyskuuta 1907. Keisarillinen Senaatti on itsellien sittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saanut tietää, mikäli nyt on kysymyksessä, seuraavaa: Alavuden Puutavara Osakeyhtiölle toimitetun haasteen nojalla on Kauppias Petersson Alavuden ja Kuortaneen pitajäin käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa esiintuonut, että mainittu yhtiö oli viidessä eri välikirjassa sitoutunut Kauppias Petersonille hankkimaan: välikirjassa 29 päivältä Joulukuuta 1902 500 inglännin syltä paperipuita, välikirjassa 13 päivältä Tammikuuta 1903 800 ensannin syltä propsia välikirjassa 20 päivältä samaa kuuta 400 inglännin sylläsnä: J. A. 32 - 32 - K. R. (O. K. §: 125 Pag. 58. R.D. 170.
tä paperipuita, välikirjassa 27 päivältä samaa Tammikuuta 700 inglännin syltä paperipuita ja välikirjassa 4 päivältä Maaliskuuta 1903. 200 metristä syltä propsia, kaikki 1903 vuoden purjehduskaudella vapaasti laivan sivuun Uudenkaarlepyyn satamassa Kauppias Petersonin lähemmin määrättävällä ajalla, josta vähintään kuusi päivää ennen laivan tuloa oli yhtiölle ilmoitettava, ja muuten sellaisilla ehdoilla että Kauppias Petersonilla oli valta kymmenellä prosentilla joko mentää tai vähintää yhtiön hankittavaa puumaarää sekä että, jolla yhtiö kokonaisuudessaan tai osittain voisi sitoumukaan täyttää välikirjain määräysten mukaisesti, yhtiön oli maksettava vahingonkorvausta, 4. päivänä Maaliskuuta 1903 laaditun välikirjan mukaan 12 markkaa ja toisten neljän välikirjan perusteella 10 markkaa inglännin sylestä siitä tavaran osasta, jota ei välikirjain mukaisesti toimitettaisi, minkä ohessa Kauppias Petersson on lausunut, että hän oli yhtiölle ilmoittanut haluavansa hankittavan määrän enennettäväksi kymmenellä prosentilla, joten yhtiön hankittava määrä olisi eri välikirjoilta tehnyt 550, 380, 440 ja 770 englännin sekä 220 metristä eli 286. inglämnin syltä ja siis yhteensä 2926. inglännin syltä, sekä tavarat han kittaviksi 13 ja 27 päivinä Tammikuuta 1903 laadittujen välikirjain perusteella 30 päivään Kesäkuuta 1903 sekä 29. päivänä Joulukuuta 1902 ja 20 päivänä Tammikuuta 1903 tehtyjen välikirjojen nojalla 15 päivään seurannutta Heinäkuuta. Mutta kun Alavuden Puutavara Osakeyhtiö noihin määrääikoihin ei ollut hankkinutkaan tavaroita, vaan oli niitä toimittanut vasta myöhemmin kesällä ja silloinkin ainoastaan puuttuvat määrät eli 17 päivänä Elokuuta 1903 välikirjan eteen 27 päivältä Tammikuuta 1903 641 englannin syltä paperipuita, 20 päivänä samaa Elokuuta 13. päivänä Tammikuuta 1903 ja 4. päivänä seuran467
nutta Maaliskuuta tehtyjen välikirjain eteen 720 englännin syltä propsia ja 250. englännin syltä paperipuita sekä 1 päivänä Lokakuuta 1903 välikirjojen eteen 29. päivältä Joulukuuta 1902 ja 20 päivältä Tammikuuta 1903 829 englannin syltä paperipuita, on Kauppias Peterson, joka niin ollen oli yhtiöttä saapa, paitsi ylempänä mainittua vahingonkorvausta, myöskin korkoa yhtiölle maksamistaan melkoisista ennakkorahoista sittä ajalta kuin hankinta oli yli määräajan viipynyt, vaatinut, että yhtiö, joka sen ohessa oli jättänyt 4 päivänä Maaliskuuta 1903 laaditun välikirjan mukaan Petersonille tulevista 286 inglannin sylestä propsipuuta hankkimatta 116 syltä, siis velvoitettaisiin Kauppias Petersonille suorittamaan suostuttua vahingonkorvausta 2640. englännin sylestä 10 markan ja 116 englännin sylestä 12 markan jälkeen sylestä yhteensä 27,792 markkaa ynnä kerrottuja korkoja 1800 markalle 30. päivästä Kesäkuuta 1903 17 päivään sitä lähinnä seurannutta Elokuuta 141 markkaa, 0,200 markalle samasta 30 päivästä Kesäkuuta 20 päivään Elokuuta 1903 160 markkaa sekä 23,500 markalle 15 päivästä Heinäkuuta 1903 1 päivään Lokakuuta samana vuonna 293 markkaa 75 penniä, kaikki määrät viiden prosentin korkoineen 4 päivästä Helmikuuta 1904 lukien, jolloin haaste jutussa yhtiölle toimitettiin. Kanteesta kuultuna on Alavuden Puutavara Osakeyhtiö kieltänyt Kauppias Petersonilta saaneensa ilmoitusta siitä, että Peterson tahtoisi hankittavan puumaaran enennettäväksi kymmenellä prosentilla, sekä muutenkin vastustanut kannetta pääasiallisesti sillä perusteella että yhtiö oli kaikin puolin asianosaisten ropimusten mukaisesti täyttänyt sitoumuksensa Kihlakunnanoikeus, jossa Kauppias Petersson on niinikään anonut torvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on 2 päivänä Elokuuta 1904 julistamas168
saan päätöksessä katsonut tosin selvitetyksi, että Yhtiö Kauppias Petersonin vaatimilla ajoilla ei ollut puita hankkinut; mutta koska oli toteennäytetty, että yhtiö perjehduskautenä 1903 oli kaikki nyt puheenaolevissa välikirjoissa määrätyt puut Kauppias Petersonille hankkinut ja jutussa kuulusteltujen asianymärtävien todistajain kertomuksista oli käynyt selville, että välikirjat olivat katsottavat tulleen täytetyiksi, jos vaan puut olivat hankitut ennen purjehduskauden päättymistä, sekä että kymmenen prosentin ylentämistahi alentamisoikeus tarkoitti ainoastaan sitä että se laiva, johon lastaus viimeksi tapahtuisi, oli oikeutettu siihen tarvittavan lastin saamista varten käyttämään mainittua ylentämis- tahi alentamisoikuutta, sentähden ja kun myöskin oli toteutettu että kaikki Kauppias Petersonen lähettämät laivat heti olivat saaneet täyden lastin, on Kihlakunnanoikeus hyljännyt kanteen Hovioikeus, jonka tutkittavaksi muun muassa Kauppias Peterson vetoamalla oli saattanut jutun, on 26. päivänä Helmikuuta 1907 antamassaan tuomiossa vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen. Hovioikeuden tuomioon on Kauppias Petersson anonut muutosta perustelmalla, johon Alavuden Puutavara Osakeyhtiö on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska kysymyksessä oleva puutavarainhankinta edelläkerrottujen kontrahtien mukaan on ollut siten täytettävä että Alavuden Puutavara Osakeyhtiön tuli 1903. vuoden purjehduskaudella toimittaa tavarat Kauppias Petersonen sitä varten Uudenkaarlepyyn satamaan hankkimien lainojen sivuihin, ja selvitetty on, että kaikki ne laivat, jotka mainittuna aikana siinä tarkoituksessa ovat sanottuun satamaan saapuneet, viipymättä ovat saaneet täyden lastin noita puutavaroita, ei Keisarillinen Senaat469
ti katso syytä olevan muuttaa sitä loppupäätetmää, johon tuomioistuimet ovat jutussa johtuneet, mutta jutun laatuun nähden saa Alavuden Puutavara Osakeyhtiö kumminkin pitää omana vahinkonaan täällä jutussa kärsimänsä, kulutukset. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti Julin Nummelin Fredr Luudenius. Johan Nummelin Fredr Luudenius. Edvard Paidari. Wäärynyander. Edvard Paidari. Wäärynyander. Oscar Karsten Syyskuun 26. päivänä 1907. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio Waasan Hovioikeudesta nostorahalla tulleessa velkomusjutussa jossa ovat Pariisin kaupungissa Rans kan Tasavaltaa asuva Kauppias Fr. Petersson hakijana ja Alavuden Puutavara Osakeyhtiö Alavuden pitäjässä, vastaajana: Annettu Oikeus osastossa 26. päivänä Syyskuuta 1907. Keisarillinen Senaatti on itsellensä sittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa Kauppias Petersson on ensin Waasan läänin Kuvernöörin luona ja sitten, osotuksen mukaan, Alavuden ja Kuortaneen pitäjäin käräjjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa ajanut selloista kannettu että koska Alavuden Puutavara Osakeyhtiö, joka välikirjassa 23. päivältä Joulukuuta 1902. oli sitoutunut Kauppias Petersonille joko Vaskiluotoon tahi Uudenkuarlepyyn satamaan, oman välintansa mukaan, 1903. vuoden purjehduskaudella hankkimaan 400. englämnin syltä paperipuita sekä läsnä: J N. F. L. E P - W. K - O. K. 170 No 12/6. Såg. 57 Rd 197.
tämän hankinnan eteen Kauppias Petersonilta kantanut ennakkorahoja, 13. päivänä Tammikuuta 1903. 2400, päivänä seurannutta Heinäkuuta 4,600. ja 1. päivänä sitä seuraavaa elokuuta 4000. markkaa, ei ollut ollenkaan täyttänyt tuota sitoumustansa eikä myöskään suorittanut takaisin sanottuja ennakkorahoja, yhtiö velvoitettaisiin Kauppias Petersonille maksamaan nämät ennakkorahat yhteensä 11,000. markkaa kuuden prosentin vuotuisine korkoineen niistä päivistä, joina Kauppias Petersson oli rahat yhtiölle maksanut, kuin myöskin välikirjan määräyksen mukaan korvaukseksi hän kinnan laiminlyömisestä Kauppias Petersonille suorittamaan 10. markkaa jokaisesta hankittavasta sylestä eli yhteensä 4000. markkaa viiden prosentin korkoineen lainhakupäivistä, 5. päivästä Tammikuuta 1904. Kanteesta kuultuna on Alavuden Puutavara Osakeyhtiö myöntänyt kysymyksessä olevan välikirjan oikeaksi ja myös saaneensa edelläkerrotut en 171 nakkorahat, mutta väittänyt sovitulle paikalle toimittaneensa hankittavansa paperipuut sekä siis anonut kanteen hylkäämistä Kihlakunnanoikeus, jossa Kauppias Petersson myöskin on anonut korvausta oikeudenkäyntikuluistaan, on 2. päivänä Elokuuta 1904. julistamassaan päätöksessä katsonut selvitetyksi, että Alavu den Puutavara Osakeyhtiö, joka edellä viitatun välikirjan mukaan oli ollut velvollinen 1903. vuoden purjehduskaudella Kauppias Petersonille joko Vaskiluotoon tahi Uuteenkaarlepyyhyn hankkimaan neljäsataa englannin syltä paperipuita, tuon sitoumuksensa täyttämiseksi sanottuna purjehduskautena oli Kauppias Petersonille Uuteenkaarle pyyhyn toimittanut kaikki puheena olevat puut, joista kuitenkin kolme sataa viisikymmentä ja kaksikymmentäkahdeksan sadannetta osaa syltä oli tullut siten suoritetuksi, että erääsen Kauppias Petersonen Uuteenkaarlepyyhyn lähettämään jupiter nimiseen laivaan, johon piti lastattaman yhtiön a
sianosaisten välillä tehtyjen muitten uropsikontrahtien eteen hankkimia puita, oli Kauppias Petersonen pyynnöstä ja yhtiön suostumuksella lastattu viimeksimainittu määrä pase ripuita propsipuiden sijasta, minkä vuoksi ja koska yhtiö näin ollen tuonnollisesti oli ollut oikeutettu kyseessä olevan paperipuukontrahdin eteen anta naan vastaavan määrän propsipuita sekä yhtiö täyttäessään puheenaolevaa välikirjaa myöskin oli ottanut mainitun vaihdoksen huomivonsa ja kunvielä oli selvitetty, että sen jälkeen, kunKauppias Petersönin Uuteenkaarlepyyhyn lähettämät laivat olivat saaneet täyden lastin, siellä vielä oli ollut Kauppias Petersorin varalle riittävä määrä sekä propsi - että paperipuita, Kihlakunnanoikeus on hyljän nyt kanteen. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi muun muassa Kauppias Peterson vetoamalle oli saattanut jutun, on 26. päivänä Helmikuuta 1907 antamassaan tuomiose vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen Hovioikeuden tuomioon on Kaupnias Peterson anonut muutosta perustelmalla, johon Alavuden Puutavaja Osakeyhtiö on vastannut. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun; ja koska puheena olevat tavarat edelläkerrotun välikirjan nojalla ovat olleet Kauppias Peterssonille toimitettavat joko Vaskiluodon tahi Uudenkaarlepyyn satamaan Alavuden Puutavara Osakeyhtiön jälkeenpäin siitä antaman tarkemman määräyksen mukaan, mutta yhtiön puolesta ei ole näytetty, että yhtiö olisi hankintaajan kestäessä Kauppias Petersonille ilmoittanut kummassako satanassa yhtiö tahtoi hankintansa täyttää, eikä myöskään että Kauppias Peterson olisi semmoisena hyväksynyt tahi haltuunsa ottanut ne puutavarat, jotka yhtiö on väittä nyt sitä tarkoitusta varten hankkineensa mainittuihin satamiin yli sen määrän, minkä Kauppias Peterson asianosaisten muitten sopimusten 472
perusteella 1903. vuoden purjehduskaudella on siettä kulettanut, sen vuoksi ja kun Alavuden Puutavara Osakeyhtiö siis on jättänyt nyt puheenaolevan hankintansa kokonaan täyttämättä, harkitsee Keisarillinen Senaatti oikeaksi, kumoten Hovioikeuden tuomion ja Kihlakunnanoikeuden päätöksen, velvoittaa Alavuden Puutavara Osakeyhtiön ei ainoastaan Kauppias Petersonille takaisin maksamaan yhtiön häneltä mainittua hankintaa vastaan nostamat ennakköra: hat yksitoistatuhatta markkaa, vaan myöskin vahingon korvaukseksi siten laiminlyödystä hankinnasta Petersor ille suorittamaan välikirjassa siinä tarkoituksessa määrätyt neljätuhatta markkaa, molemmat nämät määrat korkoineen viisi sadalle vuodessa lukien siitä päivästä; jolloin yhtiö sai tiedokseen Kauppias Petersönin Kuvernöörin luona asiassa tekemän velkomushakemuksen, eli siis 22. päivästä Tammikuuta 1904. kunnes täysi maksu tapahtuu sekä sen ohessa nelOssian Kursten jälläsadalla viidelläkymmenellä markalla korvaamaan Kauppias Petersonille hänen kulunkinsa jutussa. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot Keisarillinen Suomen Senaatti: Juhris Nummelin Fredr. Luodenius. Edvard Paldani. Wäenkyander. Edvard Paldani. Wäenkyander. 473
Lokakuun 3. päivänä 1907. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa korvausta koskevas sa jutussa, jossa Jaakkiman pitäjässä toimiva Kauppatoiminimi A. A. Fenrander ja Poika on hakijana sekä Maakauppias Feodor Nikijorof, sanotun pitäjän Metsäniklin kylästä, päsjääneenä vastaajana: Annettu Oikeusosastossa 3. päivänä Lokakuuta 1907 Keisarillinen Senaatti on itsellensä esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä, mikäli nyt on kysymyksessä, saanut tietää seuraavaa: Jaakkiman pitäjän käräj �äkunnan Kihlakunnanoikeudessa on Feodor Nikisoroff. Kauppatoiminimelle A. A. Fen nander ja Poika annetun haasteen nojalla, kertonut, että toiminimi, hankettuaan 28. päivänä Lokakuuta 1899. tehdyllä kontrahdilla sanotun pitäjän Parkonmäen kylässä asuvilta Talollisilta. nehana ja Matti Lätiltä oikeuden hakkauttaa puut eräältä Kaissillanmäki nimiseltä metsäpalstalta, oli sen jälLäsnä: J. N. 72 - Ed. A. G. 71. S. W. 119. Pag. 195. R. D. 1906.
keen siitä huolimatta että toiminimi oli samana päivänä Nivan rautationaseman lähellä harjoittamansa kauppaliikkeen hoitajan Jaakko Tolkin kautta siirtänyt mainittuun kontrahtiin perustuvan rakkauttamisoikeutensa Feodor Nikiloroffille sekä muutenkin aiheettomasti 27. päivänä Joulukuuta 1899. hankkinut Viipurin läänin Kuvernööriltä väliaikaisen kiellon Feotor Nikiborofille hukkaamasta tahi hävittämästä puheenalaisella palstat la olevaa metsää tahi sieltä hänen jo hakkaamiansa puita poisviemästä; ja koska Feodor Nikiförossille oli tästä kiellosta, joskin se sittemmin esiintulleesta syystä oli Kuvernöörin päätöksellä 21. päivältä Maaliskuuta 1900. peruutettu, kuitenkin johtunut tarpeettomia kuluja niin hyvin kiellon rauettua toimitettavista ajo teiden raivaamisista ja lapioimisista ja hirseen vedättämiseen menneiden palkkojen nousemisesta, kuin myös siten, että Feodor Nikisoroff ei ollut kiellon vuoksi ennättänyt sinä talvena vedättää metsästä kaikkia tukkeja, jotka sitten kesän yli metsässä oltu ran olivat menettäneet suurimman osan arvoaan, on Feodor Nikisorof vaatinut Toiminimee A. A. Finnander ja Poika velvoitettavaksi suorittamaan Nikiforofille korvausta näistä menoista ja vahingosta kuusisataa kuusaikymmentäkaksi markkaa viisikymmentä penniä. Kanteesta kuultuna on Toiminimi A. A. Tennander ja Poika väittänyt, ettei toiminimi koskaan ollut valtuut tanut Jaakko Potkkia siirtämään Feodör Nikilofille mainittua kontrahtia; ja koska niin ollen toiminimellä oli ollut täysi syy hakea puheenalaista hakkaamiskieltoa, eikä tuo kielto sitä paitsi ollut edes voinut koskea. Feodor Nikisorafia, tämä kun oli 17. päivänä Marraskuuta 1899. siirtänyt Jaakko Sotkilta hankkimansa hakkaamisoikeuden toiselle ja vasta 27. päivänä Tammikuuta 1900. eli siis siellon ja tapahduttua saanut sen itselleen takaisin siirretyksi, on toiminimi, joka sen ohessa oli muistut175
tanut, ettei Fodor Nikijoroff missään tapauksessa ollut ollit hakkaamiskiellosta kärsinyt sellaista vahinkoa ja sellaisia liikoja kuluja, mistä hän nyt oli korvausta hakenut, anonut kannetta hyljättäväksi. Kihlakunnanoikeus, jossa asianosaiset molemmin puolin ovat anoneet oikeudenkäyntikulujensa korvaamista, on 22. päivänä Helmikuuta 1904. julistamassaan päätöksessä, sen ohessa ettei Kihlakunnanoikeus ottanut varteen Toiminimen A. A. Finnander ja Poika väitettiä, ettei Jaakko Potkki olisi ollut ilman sitä varten hänelle annettua valtuutusta oikeutettu siirtämään Feodor Nikiförottille kysymyksenalaista metsänhakkaamisoikeutta, koska toiminimen puolesta 7. päivänä Tammikuuta 1899. Jaakko Totkille annettu valtakirja, sen sanomuotoon katsoen, käsitti oikeutuksen siihen ja Jaakko Polkki, kuten jutussa oli selvitetty, oli Nivan aseman seuduilla puheenalaisena aikana toiminimen puolesta vapaasti toiminut tällaisissakin asioissa, katsonut jutus sa käyneen selville, että Toiminimi AA. Tennander ja Poika, jonka puolesta oli lääninhallituksesta hankittu Feodör Nikijoroffille kielto mainitulta metsäpalstalta hukkaamasta tahi hävit tämästä metsää tai hakattuja puita poisviemästä, oli saattanut Feodor Nikiforofille vahinkoa osaksi siten, että Nikijoroffin oli täytynyt kiellon tähden keskeyttää metsässä alkuunpane mansa puiden hakkaus ja vedättämi nen ja nämä työt sittemmin, kiellen ranettua, olivat väliajalla tapahtuneen runsaan lumenteilon vuoksi käyneet Nikijoroffille kalliinmiksi, osaksi myös siten, ettei Nikijoroff samana talvena, jolloin metsäntuotteet olivat olleet korkeassa hinnassa, ollut siellon tähden ennättänyt vedättiää metsästä kaikkia tukkeja, vaan ollut pakotettu jättämään osan niitä metsaän kesän yli, joten viimemainitut puut olivat me nettäneet suurimman osan arvoaan; ja on Kihlakunnanoikeus sen vuoksi, kohtuuden mukaan arvioiden sen va476
hingon, minkä toiminimi oli kerrotullä tavalla saattanut Feodor Nikijoroffille kolmeksisadaksi markaksi, velvoitta nut Toiminimen A. A. Finnander ja Poika kuittia vastaan maksamaan Foodor Nikijorosille mainitun rahamäärän sekä sen ohessa korvaamaan Nikiforsin oikeudenkäyntikulungit kahdellasadalla markalla ja palkitsemaan Jaakko Tolkin, joka toiminimen puolesta tehtyjen väitteiden johdosta oli kuulustettavaksi asiaan vedetty, hänen saapuvilla olostaan Oikeudessa viidelläkymmenellä markalla. Hovioikeus, jonka tutkittavaksi Toiminimi A. A. Tennander ja Poika oli vetoamalla saattanut jutun, on 7. päivänä Heinäkuuta 1906. antamassaan tuomiossa, kun jutussa oli selville käynyt että Feodor Nikijoroff oli siihen aikaan, jolloin puheenalaista kieltoa haettiin ja se annettiin, toimittanut puiden hakkaus ta ja vedättämistä metsäpalstalta, vahvistanut Kihlakunnanoikeuden päätöksen sekä velvoittanut Toiminimen itA. Tennander ja Poika suorittamaan Fedor Nikiforofille maksut hänen kappaleestaan Hovioikeuden tuomiota viisi toista markkaa kahdeksankymmentä penniä. Hovioikeuden tuomioon on Toimini mi A. A. Finnander ja Poika anonut muutosta. Keisarillinen Senaatti on tutkinut tämän jutun ja katsoo, ettei Toiminimi A. A. Frinander ja Poika ole esiintuonut syytä muuttaa Hovioikeuden ylempänä mainittua tuomiota, joka siis jää pysyväiseksi. Tätä kaikki asianomaiset noudattakoot. Keisarillinen Suomen Senaatti: Julin Hummelin. Pehr Luudenius. Julin Hummelin. Pehr Luudenius. Edvard Sandani. A. W. Granström. Edvard Sandani. A. W. Granström. Uno Strömsten. 177
Sokakuun 3. päivänä 1907. Keisarillisen Suomen Senaatin tuomio nostorahalla Wiipurin Hovioikeudesta tulleessa, myllyn ja maaalueen luovuttamista koskevassa jutussa, jossa Mäkitupalainen Allred Heimolainen, Wiipurin pitäjän Tuikinsillan kylästä, on hakijana sekä Talollinen Santeri Wilkki, samassa kylässä asuvan Maanviljelijän Bruno von Assendeltin konkurssiin luovutetun pesän toimitsijamiehenä, ja Maan viljelijä Wilhelm Ogård, sanotun konkurssipesän entisenä uskottu na miehenä, vastaajina: Annettu Oikeusosastossa 3. päivänä Lokakuuta 1907. Keisarillinen Senaatti on itselleen esittelyttänyt juttuun kuuluvat kirjat ja niistä saaneet tietää seuraavaa: Alfred Heimolaiselle toimitetun haasteen nojalla on Maanviljelijä von itsendelst Wiipurin pitäjän käräjäkunnan Kihlakunnanoikeudessa lausunut, että hän kauppakirjalla 30. päivältä Kesäkuuta 1903. läsnä: R. A. W. H.S. C. J. T. - C. et. - H. K. J. R. S. K. No 123. Pag. 85. R. D. 1907.