KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Åkesson (C):
Det var vackra citat av värmlänningar från Lars Mejern Larsson i talarstolen. Min analys av varför regeringen nu så raskt återförstatligar och därmed skapar en mer ineffektiv underhållsplan för den svenska järnvägen är därmed bekräftad. Det grundar sig på ett vallöfte. Tack för att du var så tydlig, Lars Mejern! Detta är ingen vetenskap eller analys i någon statlig utredning, utan det är utställda vallöften.
Det var dock inte detta som föranledde mig att begära ordet. Jag instämmer i Lars Mejern Larssons inledande och avslutande citat kring klimatansvar och vill i anledning av detta ställa en fråga till Lars Mejern Larsson som företrädare för ett av de två regeringspartierna. Just nu bereds den nationella transportplanen på Regeringskansliet, Näringsdepartementet, under Tomas Eneroths ledning.
Den kommer att innehålla ett förslag på hur transportinfrastrukturen ska dimensioneras fram till 2029. Så långt sträcker sig planen, som omfattar 700 miljarder kronor. Det finns ett gemensamt beslut i denna kammare om att vi år 2030 ska ha uppnått en reduktion av klimatutsläppen från trafik med 70 procent.
Min fråga till Lars Mejern Larsson som företrädare för Socialdemokraterna i den här debatten är: På vilket sätt avser Socialdemokraterna och Miljöpartiet i samarbetsregeringen att detta beslut ska göra något som helst avtryck i den nationella plan som snart ska presenteras? 70 procents reduktion är vi helt överens om är en nödvändighet för att klara klotet. År 2040 ska vi ha nått ännu längre.
Men hur omsätts de fina citat som Lars Mejern Larsson inledde och avslutande sitt anförande med i praktisk handling i det beredningsarbete som just nu pågår i Regeringskansliet?
Anders Åkesson (C):
Så lätt kommer inte socialdemokraten Lars Mejern Larsson undan. En del i den nationella planen är också hur de nya stambanorna - höghastighetstågen, Sverigeförhandlingen eller vad vi väljer att kalla dem - ska förverkligas.
Hon eller han är då 70 år. Anser Lars Mejern Larsson att det är ett rimligt tempo att möta framtidens utmaningar avseende klimat, behov av kollektiva resor, behov av att skapa utrymme i stambanesystemet för godstransporter och så vidare?
Anser Lars Mejern Larsson, företrädare för Socialdemokraterna, ett av regeringspartierna, i debatten, att det är en rimlig ambition att en nu nyfödd göteborgare år 2090 ska kunna åka hela sträckan Stockholm-Göteborg och vidare ut i världen eller landet, när vi redan år 2030 ska ha uppnått 70 procents reduktion?
Tror Lars Mejern Larsson på de inledande och avslutande citaten som han nyss framförde?
Anders Åkesson (C):
Tack, Teres Lindberg, för en avslutande och intressant reflektion över it-politiken! Jag måste säga att det är lätt att instämma i den reflektionen. Det fanns en tid när företag i sina årsredovisningar rapporterade att under fjolåret investerade företaget i si och så många nya datamaskiner och så vidare.
Den tiden är förbi eftersom det anses vara ett naturligt arbetsredskap, och man skriver lika lite in nya investeringar i datamaskinväg eller infrastrukturväg som att man har bytt tak på huset. Det anses vara en självklarhet.
Jag tror att Teres Lindberg har rätt i att för att få ett fungerande samhälle är it-infrastrukturen en rimlig transportväg.
Centerpartiet, som jag företräder i riksdagen, har lyft fram tankar om att betrakta it - bredband, fiber och radiovågor - som det femte transportslaget, det vill säga att hantera som sjöfart, väg, järnväg och flyg.
Det är viktigt och en absolut förutsättning för att livet ska fungera. Likaså har Centerpartiet övervägt och diskuterat möjligheten att varför inte också göra it-investeringar till ett valbart alternativ när Trafikverket föreslår lösningar för hur människors liv ska bli lättare.
En it-infrastruktur ska också göra det möjligt för människor att få del av utbildning, samhällsservice och arbete. Jag vill gärna höra Teres Lindberg reflektera över detta.
Anders Åkesson (C):
Jag hade ett öppet och vänligt sinne när jag begärde replik, men jag tror att vi ändå kan samlas i en samsyn, Teres Lindberg, i att it, oavsett om vi betraktar det som ett femte transportslag eller hur vi väljer att etikettera det, står för en betydande potential i att effektivisera de transportslag som i dag betraktas som traditionella för att den logistiska delen ska fungera.
Lika lite som vi kan tänka oss ett samhälle utan it kan vi tänka oss ett samhälle utan sjöfart eller flyg. Det är en närmast meningslös diskussion. Låt mig då ta upp den andra frågan. Skulle Teres Lindberg kunna tänka sig att åtminstone fundera på frågan över påskhelgen?
Om vi inte lyckas med detta, herr talman, om inte motorvägen finns för de visioner som Lindberg och alla vi andra ser fram emot, till exempel 5G-telefoni och tingens internet, då finns inte heller tjänsterna för alla människor. Då blir det en extrem klyvning av vårt samhälle. Det kan i varje fall Centerpartiet inte tänka sig att ställa upp på.
Anders Åkesson (C):
Tack, statsrådet, för att du deltar i denna betänkandedebatt! Det är bra, och det hedrar. En fråga: Jag delar regeringens och statsrådets ambitioner. Jag tycker att den av regeringen beslutade ambitionen om bredbandstäckning och kapacitet är den enda rimliga.
90 procent kanske var rimligt när det beslutet togs - det är alltid svårt att värdera i efterhand - men det innebar att 10 procent av hushållen inte skulle komma att omfattas av ambitionen. Med dagens kunskap är det lätt att räkna ut ungefär var dessa 10 procent bodde - det är en gigantisk yta. Det är ingen skiljaktighet där. Vi har pratat mycket om det tekniska.
Det så kallade 700-megahertzbandet har varit och är en möjlighet. Det möjliggör för mobil täckning och mobilt nyttjande över ytor, framför allt landsbygdsytor, och det fungerar bra. Det har ändå varit en del strul med att rulla ut det.
Hösten 2016, vid allhelgonatid, var regeringen i princip färdig och myndigheten kunde starta en auktion för att få operatörer i nätet. Det stoppades, sinkades och gick i långbänk, och branschen bedömde att det kanske skulle bli ett par års fördröjning. Min fråga till statsrådet är: När händer det något, med vilket tempo och med vilka ambitioner?
Anders Åkesson (C):
Tack för svaret, statsrådet! Därmed bekräftas det som branschen bedömde till två års försinkning vid det förra stoppet. Det var synd att det skedde - det är två tappade år i digital utveckling i stora delar av vårt land. Men det blir hösten 2018. Statsrådet tog i sitt anförande upp kompetensförsörjningen av it-branschen. Det är en tjänstebransch som växer jättesnabbt.
Människor tituleras med yrken som, på den tiden vi hade telefonkatalog, vilket vi inte har nu, inte skulle funnits i årets upplaga, för det sker en tjänsteutveckling. Precis som statsrådet sa drivs denna bransch av globala företag, en global tjänsteutveckling och landöverskridande arbetssätt.
Statsrådet tog själv upp det, och det var därför jag ville ta upp det. Vi har sett en del exempel på byråkrati och paragrafrytteri som sticker upp och är hårresande. Just dessa fall har blivit uppmärksammade eftersom de gäller en het och mycket angelägen bransch som lider av kompetensbrist. Statsrådet är en del av en regering som faktiskt styr sina myndigheter med regleringsbrev, tillsyn och annat.
Då har jag en generell fråga, men den hänger samman med denna it-debatt. På vilket sätt har statsrådet och regeringen stramat upp dessa byråkratiska och paragrafridande myndigheter, som faktiskt försvårar bland annat kompetensförsörjningen av it-branschen i vårt land men också rent generellt bråkar med folk?
Men det är it som vi diskuterar, och det är inte en generell kompetensförsörjningsdebatt.
Anders Åkesson (C):
Tack för svaret, statsrådet Eneroth! Luftfartsverket och Swedavia har kommit överens om att stänga ned trafikledningen i Kiruna, Umeå, Åre/Östersund och Malmö. Jobben flyttar till en central flygledning på Arlanda. Fru talman! Jag måste säga att det är ett både trotsigt och ur många samhällsperspektiv underligt beslut som de statliga företagen under Eneroths ledning har fattat.
Det är trotsigt därför att samarbetsregeringen, genom Eneroths kollega civilminister Ardalan Shekarabi, mycket tydligt uttalat att nu har vinden vänt när det gäller statens centralisering. Staten ska finnas närvarande i hela landet, och det är en prioriterad fråga för statsminister Stefan Löfven att så är fallet.
Statliga och under statsrådet Eneroth verkande Luftfartsverkets och Swedavias beslut innebär att ett fyrtiotal kvalificerade arbetstillfällen nu försvinner och centraliseras till Stockholm från väl fungerande verksamhet i Kiruna med flera orter. Fallet med den centraliserade flygledningen blir därmed ett parallellfall till Skatteverkets tidigare planer på att lägga ned regionala skattekontor.
Det är ett underligt beslut, fru talman. Ur ett samhällsperspektiv framstår beslutet som både oklokt och troligen omöjligt att fatta bara om en kort tid när totalförsvarsplaneringen väl fått upp farten i det här landet. Från början skulle även Visby vara med. Men där sa Försvarsmakten blankt nej.
Lägg därtill att en centraliserad flygledning är lättare att slå ut i ett gråzonsscenario. Det kan ske genom en cyberattack, fysisk infiltration med sabotage eller en terrorattack.
Statsrådets regeringskollegor, försvarsminister Peter Hultqvist och justitie- och inrikesminister Morgan Johansson, som har krisberedskapen på sitt bord, har åter all anledning att vara bekymrade över vad som händer på Näringsdepartementet.
Nattens händelser, då världens hårdast trafikerade flygplats i Atlanta stängde ned på grund av elavbrott, borde stämma till eftertanke vad gäller att centralisera så viktiga funktioner som flygtrafikledning till ett enda ställe i landet. Fru talman!
Sett ur ett ekonomiskt perspektiv, som är huvudskälet när det statliga myndigheterna argumenterar för förändringen, verkar det i sammanhanget vara småpengar sett till hela budgeten. Kritikerna menar att neddragningen i personal är alltför optimistisk. Central flygledning skulle därmed riskera att bli en börda och inte en besparing.
Jag frågade med anledning av detta statsrådet Tomas Eneroth: På vilket sätt har samtliga ovan nämnda samhällsperspektiv ekonomi/centralisering av statlig verksamhet/totalförsvar vägts in i direktiv och beslut inför det att beslutet fattats?
Delar statsrådet min bedömning att beslutet leder till centralisering av statlig verksamhet till Stockholm och att detta därtill ökar sårbarheten för verksamheten flygtrafikledning? På min första fråga har statsrådet svarat "Jag förutsätter att parterna har beaktat de uppdrag och regelverk som gäller för respektive parts verksamhet". Dessutom avser statsrådet att "särskilt informera sig i dialog".
Jag upprepar mina frågor eftersom jag anser att jag inte har fått ett rimligt svar på dem.
Anders Åkesson (C):
Jag har först ett par kommentarer. Till skillnad från alliansregeringen, har statsrådet lagt sig till med vanan att säga i de mest skilda sammanhang. I detta fall handlar det om att regeringen decentraliserar statlig verksamhet. Det är bra att statsrådets kollegor i regeringen anstränger sig.
Det sker ofta efter det att Centerpartiet genom exempelvis riksdagens skatteutskott stött på om det tokiga i att centralisera skattekontor - men det var inte det vi skulle diskutera. För mig blir då denna fråga ännu mer underlig.
När statsrådets Eneroths kollegor anstränger sig för att hela landet ska leva låter Näringsdepartementet Luftfartsverket och Swedavia centralisera strategiskt viktiga jobb från Kiruna, Östersund med flera orter till Stockholm.
Det stämmer att Centerpartiet i sin budget minskar stödet till de regionala flygplatserna med 85 miljoner kronor. Vi gör det eftersom vi inte vill påföra flygtrafiken i Sverige en flygskatt på drygt 1 miljard. Regeringen inför här en kompensation för flygskatten till de regionala flygplatserna som är obegriplig i sin beskrivning.
Detta får vi ta i en senare interpellationsdebatt, men eftersom Centerpartiet inte vill påföra flyget den kostnad regeringen avser att påföra, anser vi att vi inte heller behöver kompensera dem för den. Så åter till det interpellationen handlar om.
Statsrådet säger att det skulle vara ett stöd också för de regionala flygplatserna att man inför detta centraliserade, utvecklade eller, som generaldirektören själv i dag uttryckte det, digitaliserade system - det är lite nysvenska över det, för det är ju en centralisering till Arlanda.
De regionala flygplatserna har, till skillnad från Swedavias, statens, flygplatser, möjlighet att själva handla upp lufttrafikledning. Det har man också gjort, av andra företag än LFV och ofta till en väsentligt lägre kostnad.
För flygplatsen hemma i Kalmar talar man om besparingar på 25-30 procent, och jag kan tänka mig att det rör sig om något liknande för Växjö, varifrån Eneroth kanske flyger ibland. Avser statsrådet att påföra de regionala flygplatserna LFV:s flygtrafikledning i en framtid?
Är det detta statsrådet ger uttryck för när han säger att det är för deras skull man centraliserar till Arlanda? Detta vill jag ha svar på, och det vill nog även de regionala flygplatserna.
Mina fråga kvarstår: På vilket sätt har samhällsperspektiven ekonomi/centralisering av statlig verksamhet/totalförsvar vägts in i det beslut som två statliga verk under statsrådet Eneroths vingar nu fattar?
Anders Åkesson (C):
Detta är min slutreplik, och därefter har statsrådet en replik till. Därmed kanske jag kan ställa ytterligare någon fråga. Tack för löftet att inte tvinga in de regionala flygplatserna under statens lufttrafikledning! Det är tror jag att i synnerhet de är väldigt tacksamma över, för det finns en rädsla över att få bära stora overhead-kostnader när man äntligen har krånglat sig ur det.
Det är bra att statsrådet sätter Transportstyrelsen på att granska det hela, som jag uppfattar det innan man går in i verkställighet. Det är helt korrekt att det pågår en försöksverksamhet med fjärrstyrning, men den har legat nere två gånger under det att man har kört den. Det är givetvis så med fjärrstyrd teknik att där finns en sårbarhetsfaktor.
Det finns skäl att reflektera över natten i Atlanta, världens mest trafikerade flygplats, som på grund av bortkopplad strömförsörjning slutade att fungera, och över de följder detta får. Det är ungefär samma följder som om man inte har någon lufttrafikledning igång.
Avslutningsvis är det bra att statliga verk utlokaliseras, men för mig, fru talman, framstår det likväl som en gåta att Luftfartsverket och Swedavia ägnar sig åt att centralisera strategiska, viktiga statliga tjänster från en mängd orter i landet till Arlanda. Tack för svaret, än en gång!
Anders Åkesson (C):
Det vägsystem som upprätthålls och hålls farbart genom vägsamfälligheter, enskilda vägar med statsbidrag eller vad vi nu kallar det, ofta organiserat och företrätt av Riksförbundet enskilda vägar, är landets längsta i mil räknat sammanhållna vägnät. Jag vet att statsrådet känner till det. Det är helt rätt, där delar jag statsrådets ambition, att Trafikverket ska ha ordning på sina upphandlingar.
Det ska vara pang för pengarna. Men statsrådet behöver informera sig mer, därför att den dialog som så förtjänstfullt inleddes mellan Trafikverket och Riksförbundet enskilda vägar dessvärre inte har lett till något resultat enligt den information som jag har skaffat mig.
Denna dialog stannade vid att Trafikverket informerar Riksförbundet enskilda vägar eller vägsamfälligheter i den mån som de successivt upphandlar ny vinterväghållning. Statsrådet säger i sitt interpellationssvar att man ska möjliggöra en samordning av snöröjningsåtgärder och att det kan avse till exempel åtgärder för att gemensamt planera för synkroniserade upphandlingar.
Det är en ambition, statsrådet, men den föll när den nådde Trafikverkets jurister. Som statsrådet antyder blev det obegripligt ur den enskildes perspektiv, alltså för den enskilde som bor vid en vägsamfällighet, där staten över statsbudget genom statsbidrag står för en stor del av driftskostnaden för att hålla denna tillgänglig året om.
Därtill kommer betydande enskilda bidrag och ofta primärkommunala bidrag. Det blir helt obegripligt för denna människa, som står vid sin oplogade enskilda väg, när han eller hon noterar att staten någon kilometer eller några hundra meter bort plogar för fullt på riksvägnätet men att det inte finns någon som kan utföra det på denna oplogade enskilda väg. Vi ska vara rädda om statliga pengar.
Det innebär, fru talman, att vi också ska använda dem samhällsekonomiskt effektivt.
Det innebär att Trafikverket, utöver att man ska hålla reda på sina utgifter och att man får det gjort som man har upphandlat, också måste kunna förhålla sig till de förhållanden som råder i synnerhet i norra Sverige, där det inte längre vimlar av vinterväghållare som kan rycka in när statens upphandlade entreprenörer inte törs, inte vill eller inte får åta sig uppdraget.
Jag är glad över att statsrådet är engagerad i frågan, och jag är alldeles säker på att statsrådet kommer att se till att lösa den. Men det är mycket angeläget.
Anders Åkesson (C):
Låt mig inleda mitt anförande med, så att jag inte glömmer det, att tillönska statsrådet med familj en riktigt god jul. Det är viktigt. Ibland blir det hårda tag i kammaren och i politiken, men det är människor bakom. Då ska man alltid önska varandra, liksom talmannen, en god jul. Med detta sagt ska jag fortsätta. Ja, statsrådet, visst är enskilda väghållare fria att välja hur de anordnar sin väghållning.
Men verkligheten i norra Värmland, i norra Sverige och i norra Dalarna är att det inte vimlar av kraftfulla snöröjningsföretag, utöver dem som statliga Trafikverket och statliga Svevia kontrakterar eller låter någon underentreprenör kontraktera. Bra då att vitena inte är så tuffa som det har kommunicerats. Det kanske ökar beredvilligheten att se pragmatiskt på detta.
Dessvärre, enligt den information jag har, statsrådet, har ambitionen att upprätta en handlingsplan stannat vid att Trafikverket informerar. Men där kan säkert statsrådet informera sig vidare. Jag tror, fru talman och statsrådet, att det viktiga med dagens interpellationsdiskussion om detta blir en tydlig signal till alla aktörer att man måste träffas, för det är precis som statsrådet beskriver det att för människan mitt emellan systemen blir detta fullständigt obegripligt.
Än en gång: God jul, statsrådet!
Anders Åkesson (C):
Det må vara statsrådet förlåtet eftersom han är ny på sin position, men under tiden 2006-2014 dubblerades faktiskt de statliga resurserna för att underhålla det svenska järnvägsnätet. Därtill sänktes skatten på människors arbete. Det var en möjlig och bra kombination. Men det var inte detta som frågan gällde, statsrådet. Det handlar om tillit. Människor måste kunna lita på järnvägen för att använda den.
Vad gör statsrådet mer konkret än att skjuta till resurser, som vi är fullständigt överens om?
Anders Åkesson (C):
Regeringen avser att införa en flygskatt per den 1 april 2018. Oron hos flygbranschen, flygplatser, flygoperatörer, regioner med flera är mycket stor över att skadeeffekten av denna skatt på avstånd ska bli bestående. Den miljöeffekt som är själva argumentet för regeringen att införa skatten på avstånd är väldigt liten enligt utredarna av självaste flygskatten.
Beräkningar ger vid handen att så många som sju flygplatser, framför allt i norra Sverige, riskerar att helt tappa sin flygtrafik på grund av flygskatten. Regeringen har i budgeten för 2018 lagt in drygt 100 miljoner kronor för att kompensera flygplatserna, framför allt i norra Sverige, för flygskattens effekter, det vill säga risken att tappa flygtrafik.
Min fråga till infrastrukturminister Eneroth blir då: På vilket sätt bedömer statsrådet att ett statsbidrag till flygplatser kan rädda kvar flygtrafik som trycks bort av flygskatten?
Anders Åkesson (C):
Stulet gods till ett uppskattat värde av 1-2 miljarder kronor förs ut ur vårt land varje år. Det är i stor utsträckning saker stulna från den svenska landsbygden. Människor drabbas när bilar, bildelar, maskiner, båtmotorer och annat försvinner. I det läget har det visat sig att den svenska tullen står handfallen inför utflödet av stöldgods eftersom det i dag saknas lagstöd för att ingripa.
Centerpartiet menar att den svenska landsbygden inte kan vara undantagen från en fungerande och sammanhållen rättskedja. Alla de stölder som sker där och på andra ställen, och när stöldgodset sedan lämnar landet, drabbar enskilda människor och företag. För att tullen ska kunna ingripa fordras en ändring eller en ny förordning.
Jag vill därför fråga inrikesminister Morgan Johansson om regeringen, ministern, kommer att ta initiativ till en sammanhållen rättskedja och medverka till att ge tullen befogenheter att ingripa i syfte att få stopp på denna typ av brottslighet.
Anders Åkesson (C):
Det är nu drygt två år sedan migrationsöverenskommelsen mellan flera av riksdagens partier slöts. En sak i uppgörelsen som jag som centerpartist särskilt gladde mig åt var en ökning av yrkesintroduktionsjobben - både när det gällde vilka som skulle komma att omfattas av anställningsformen och vilka företag som skulle använda den. Syftet var att öppna för fler att komma i arbete.
Förra våren utökades målgruppen från att endast vara ungdomar till att också omfatta nyanlända och långtidsarbetslösa. Kvar var att öppna anställningsformen också för företag utan kollektivavtal. Som centerpartist håller jag hårt på att det är en hederssak att leverera det man har gjort en överenskommelse om - handslaget gäller.
Min fråga till arbetsmarknadsminister Ylva Johansson blir: Med vilken fart och frenesi går regeringsarbetet med att öppna yrkesintroduktionsjobben även för företag utan kollektivavtal?
Anders Åkesson (C):
Utbyggnaden av bredband och it-kommunikation är prioriterad för att alla människor ska omfattas av kommunikation, distribuerad välfärd med mera. It- och telekombranschen träffade nyligen infrastrukturministern angående de långa handläggningstiderna och den icke-transparenta handläggningsprocess som förestår bredbandsoperatörer som ska gräva längs med vägar och järnvägar som sköts av Trafikverket.
Åtgärder utlovades då för att man ska rappa på handläggningstiden och skapa en mer transparent process. Dessvärre har ingenting hänt. Detta är fortfarande ett stort problem för utbyggnaden. Handläggningstiderna på vägsidan varierar just nu mellan fyra och sex månader. Några ansökningar som skickades in i september i fjol godkändes så sent som i går. På järnvägssidan är motsvarande handläggningstider uppemot sju månader.
Vad gör infrastrukturministern?
Anders Åkesson (C):
Tack, statsrådet! Det är uppenbart att frågan tas på allvar. Men om bredbandsmålet ska nås, det vill säga att hela landet ska omfattas av fungerande it- och telekominfrastruktur - vilket Sveriges riksdag i sin helhet står bakom - måste alla statliga aktörer spela med och hjälpas åt.
Just nu leder bristen på transparens och de mycket långa handläggningstiderna till att ett objekt, kanske i statsrådets hembygd, som inkommer med sin ansökan under våren i realiteten kanske inte kommer i gång med att bygga förrän nästa år.
Anders Åkesson (C):
Post- och telestyrelsen presenterade nyligen sin rapport Uppföljning av regeringens bredbandsstrategi 2018 . Det var minst sagt alarmerande läsning avseende bredbandsutbyggnaden i vårt land. Problemet gällde förutsättningar för att anlägga fiber längs mindre vägstråk där statliga Trafikverket förvaltar vägområdet.
Konsekvenser av detta kan bli att högt uppsatta bredbandsmål inte uppfylls, allt enligt Post- och telestyrelsen. I synnerhet mindre tätorter och landsbygd drabbas. PTS prognos går nedåt, inte uppåt. Jag och Centerpartiet har i många olika sammanhang tagit upp och synliggjort konflikten mellan energiska bredbandsbyggare och regeringens myndigheter. Inget har hänt, tills i dag då regeringen fattade beslut om att äntligen samla sig om detta.
Jag vill därför fråga Peter Eriksson: Vad är den konkreta innebörden av regeringens beslut? Och hur upplevs skillnaden?