Acko Ankarberg Johansson (KD):
Jag vill tacka socialministern för svaret. Att det finns ett brett politiskt stöd för en primärvårdsreform är klarlagt. Regeringen tänker återkomma - gott så. Men det duger inte att upprepa god och nära vård. Vi måste ta konkreta steg åt det hållet. Det finns en risk att vi utlovar god och nära vård men inte fattar några beslut och inte tillför pengar till regionerna utan bara hoppas att det ska bli så.
Kvar står besvikna människor som förväntat sig en förändring och besvikna medarbetare som konstaterar att det var vackert men inte blev mer. I stället är det som vanligt, och bristerna fortsätter. Fru talman! Patienterna och vårdens medarbetare förväntar sig en förändring nu - en reform som förändrar nuvarande situation.
I dag har vi statligt beslutade vårdgarantier, men vi är för dåligt bemannade för att kunna genomföra detta på bästa sätt i hela landet. Vi har kompetensbrist, vilket gör att den som behöver vård får vänta längre än vad som är rimligt. De som arbetar i vården får en allt sämre arbetssituation. Allt detta vänds inte på ett år, inte heller på en mandatperiod. Det kommer att ta längre tid än så att genomföra denna stora reform.
Men vi behöver i närtid fatta nödvändiga beslut om primärvårdens uppdrag och tillföra statliga pengar så att regionerna kan få fler fast anställda medarbetare och påbörja förändringen. Vad är då en god och nära vård, och varför är den viktig? När man inte mår bra, när man är sjuk, ska hälso- och sjukvården finnas där. Det är på något vis välfärdens kärna att vi förmår leverera den vård människor behöver.
Är jag akut sjuk ska jag omedelbart uppsöka akutmottagningen. Men för alla andra tillfällen, som är fler, behöver vi en vård som har hög tillgänglighet och rätt kompetens och som finns i närheten för patienterna på ett eller annat sätt. Primärvården har haft det uppdraget under lång tid men har ändå inte lyckats bli den breda basen. Man har fortfarande någonstans mellan 17 och 18 procent av de samlade resurserna i hälso- och sjukvården. Detta påverkar ju.
Ska vi kunna åstadkomma denna förändring måste vi klara av att göra en rejäl strukturförändring. Men vi kan inte börja med att ta pengar från slutenvården, utan vi måste, menar jag, tillföra statliga pengar till primärvården för att kunna börja bygga upp den och göra den bredare och bättre. Det är därför riksdagen har beslutat om 1,5 miljarder mer redan i år för denna uppbyggnad och 3 miljarder åren därefter. Fru talman!
Jag undrar när socialministern tänker presentera hur pengarna ska användas och förstås om de kommer vården till del i år. Hur tänker regeringen hantera riksdagens beslut? En annan viktig sak är vilka byggstenar man använder för att få en god och nära vård. Jag menar att ett teambaserat arbetssätt, där patienter får hjälp med allt de behöver hjälp med oavsett vilken kompetens det handlar om, är viktigt.
Helhetssynen är en av de viktiga byggstenarna. En annan del är att man ska ha rätt till en fast läkarkontakt och att det ska finnas ett tak för antalet patienter. Det är viktigt både för läkaren och för andra funktioner i primärvården att man vet hur många patienter man har ansvar för. Ska man klara kontinuiteten och därmed uppnå kvalitet är antalet patienter viktigt.
Min andra fråga till socialministern, fru talman, är därför: Kommer regeringen att lägga fram förslag för riksdagen om fast läkarkontakt och listtak för särskilda funktioner i primärvården, eller blir förhoppningen att regionerna ska lösa detta själva?