Anders Åkesson (C):
Tack för svaret! I politiken och även i andra sammanhang talar man ibland om lågt hängande frukter. Då menar man oftast de åtgärder som mycket snabbt ger en för många områden positiv och god effekt.
Vi har väl sällan, fru talman och ministern, sett en sådan så lågt hängande frukt som att snarast genomföra 74 tons bruttovikt för det svenska vägnätet och lastbilarna som vi ser nu. I kväll finns det i sammanhanget skäl att nämna två nuvarande regeringskolleger till statsrådet Anna Johansson. Så sent som för drygt ett år sedan, den 14 januari 2014, skriver de en debattartikel i Dagens Industri.
Rubriken var "Tillåt tyngre lastbilar". "För att klara jobben och få ned arbetslösheten är det centralt att vi har en konkurrenskraftig skogs- och basindustri. Transporter utgör en betydande del av industrins kostnader. - - - Utvärderingen visar att möjligheten att lasta tyngre sänker företagens transportkostnader med upp till 20 procent.
Dessutom minskar utsläpp av såväl koldioxid som andra miljöföroreningar med upp till tio procent per transporterat ton. Samtidigt har de modifierade lastbilarna varken medfört högre vägslitage eller försämrad trafiksäkerhet. Svenska åkerier får dessutom möjlighet till ökad specialisering och stärkt konkurrenskraft.
Socialdemokraterna har vid upprepade tillfällen motionerat i riksdagen om att förändra lagstiftningen så att tyngre lastbilar blir en möjlighet - utan att få gehör. Den svenska regeringen väljer att rulla tummarna. Andra regeringar visar emellertid handlingskraft. Från den 1 oktober 2013 är det i Finland tillåtet med tyngre lastbilar av den typ som utvärderats i Sverige.
Man har helt enkelt tittat på de svenska studierna och skridit till verket. Sverige har en god möjlighet att genom en enkel regelförändring stärka den svenska industrins konkurrenskraft och samtidigt minska utsläppen från godstransporterna på våra vägar. Den möjligheten bör regeringen ta vara på. Vi sträcker ut en hand - och kommer att stödja ett förslag om att tillåta både längre och tyngre lastbilar om regeringen lägger fram det."
Den här debattartikeln, fru talman och Anna Johansson, var undertecknad av Magdalena Andersson, numera finansminister, och Anders Ygeman, numera inrikesminister. Jag kunde inte ha uttryckt det bättre själv. Vad är det då som har hänt? För ett år sedan mötte vi en mycket välvillig inställning från det i dag regeringsbärande partiet Socialdemokraterna.
Men i dag är det kalla handen från samma parti i en regering som tillsammans med Miljöpartiet tar ansvar för att leda landet. Jag ställer därför om frågorna till statsrådet Anna Johansson. Jag väljer då att initialt citera de nuvarande finans- och inrikesministrarna: Den svenska regeringen väljer att rulla tummarna. Andra regeringar visar emellertid handlingskraft.
Vad är den egentliga orsaken till den saktfärdighet vi nu ser prov på? Är det så att Miljöpartiet som regeringskollega i denna liksom i en rad andra liknande frågor agerar stoppboll för Anna Johansson? Om det inte är så att Miljöpartiet blockerar frågans snara lösning, vad är det då egentligen som hindrar statsrådet från att lägga fram förslag som möjliggör för tyngre lastbilar att snarast börja trafikera?
Statsrådet talar om säkerställda åtgärder innan beslut, och det är bra. Men när kan vi förvänta oss ett beslut, statsrådet?