Hans Linde (V):
För två veckor sedan gick män och kvinnor till vallokalerna i Burkina Faso. Långt ifrån medieljuset och de stora rubrikerna har ett av världens absolut fattigaste länder genomgått en både imponerande och inspirerande förändring det senaste året. Efter 55 år av självständighet genomförde Burkina Faso sitt första verkligt demokratiska val. Burkinierna har åter visat oss att det inte finns någon starkare kraft än kvinnor och män som går ihop för förändring.
För ett år sedan tvingade man genom omfattande folkliga protester landets auktoritäre president Blaise Compaoré att avgå efter 27 år vid makten, och man har därefter förhindrat försök från både den gamla eliten och militären att ta makten i landet. Valet i Burkina Faso visar också att svenskt utvecklingssamarbete gör skillnad. Sverige är på plats med ett utvecklingssamarbete i Burkina Faso sedan 2001.
Sveriges bistånd till Burkina Faso har aldrig varit stort, men vi har varit den ledande givaren när det kommer till demokrati, mänskliga rättigheter och jämställdhet. När väljarna för två veckor sedan kom till vallokalen möttes de med valinstruktionsaffischer med svenska flaggor. Inne i vallokalerna övervakades valet bland annat av civilsamhällets valobservatörer som organiserats av organisationen Codel, som fått stöd av svenska Diakonia.
Länge såg det ut som om Sverige inte skulle vara på plats under denna demokratins revolution. Länge riskerade vi att svika demokratiaktivisterna i Burkina Faso. År 2012 meddelade dåvarande biståndsminister Gunilla Carlsson att Sveriges bistånd till Burkina Faso skulle avvecklas. Jag är glad över att Vänsterpartiet och regeringen förra hösten kom överens om att avbryta utfasningen och fortsätta med ett långsiktigt utvecklingssamarbete med Burkina Faso.
När regeringen nu ska ta fram en ny strategi för samarbetet med Burkina Faso hoppas jag att man höjer ambitionsnivån och ökar Sveriges stöd till demokratisering, jämställdhet och hållbar utveckling. Herr talman! Varför använder jag då så mycket av mitt anförande till att prata om Burkina Faso? Jo, för att Burkina Faso säger något viktigt om vårt bistånd. Ska svenskt bistånd bidra till demokratisering, jämställdhet och hållbar utveckling måste det vara långsiktigt.
Vill vi att Sverige ska finnas på plats i de tuffaste miljöerna och jobba med de svåraste utmaningarna kan vi inte bara jaga kortsiktiga mätbara resultat. Ska Sverige bidra till förändring måste man kunna lita på Sverige. Vi måste vara förutsägbara och konsekventa. Demokratiaktivister och nyvalda politiska ledare i Burkina måste veta att Sverige håller sina löften och att vi kommer att finnas på plats.
Men Burkina Faso visar också varför bistånd är viktigt. År 2014 uppgick det svenska biståndet till Burkina till 136 miljoner. Det är en liten summa i en stor budget, men det är en summa som bidragit till stora förändringar. Varje krona vi avsätter i bistånd är en krona som kan förändra om den används rätt. Därför är det så viktigt för oss i Vänsterpartiet att slå vakt om enprocentsmålet och ett högt bistånd av hög kvalitet.
Jag vill därför yrka bifall till vår reservation 7 om biståndets inriktning. Herr talman! Det är mycket som jag som vänsterpartist kan vara stolt över i den budget som nu ligger på riksdagens bord. Det är viktiga satsningar på välfärden, på minskade inkomstskillnader mellan män och kvinnor, på bostadsbyggande och på hållbar utveckling också i vårt eget land.
Jag är också stolt över att regeringen och Vänsterpartiet för drygt tio dagar sedan kunde presentera en extra satsning om 2 miljarder kronor på biståndet redan i år, 2015. Det innebär en viktig förstärkning av både det humanitära arbetet och det långsiktiga svenska utvecklingssamarbetet. Men det finns också delar av budgeten som jag är mindre nöjd med.
I den budget som nu ligger på riksdagens bord används 8,2 miljarder kronor av biståndet för att finansiera flyktingmottagande i Sverige. Vi känner i Vänsterpartiet oro över regeringens signaler under hösten. Först talade man om en halvering av biståndet. Nu talar man om ett tak på 30 procent för avräkningar. Det innebär att Sverige fortfarande befäster sin position som Europamästare i avräkningar.
Detta är diskussioner som har skapat oro bland biståndets aktörer, och jag tror också att det har skadat Sveriges internationella trovärdighet. Vårt land har trots allt ett val. Det finns andra sätt att finansiera flyktingmottagandet. I stället för att skära i biståndet skulle vi kunna börja avveckla RUT-avdraget, införa en skatt på förmögenhet och ta bort den nedsatta restaurangmomsen.
Det saknas inte pengar i vårt land. Sverige lägger varje år drygt 30 miljarder kronor på ränteavdrag. Ekerö kommun utanför Stockholm får lika mycket i ränteavdrag som Burkina Faso får i bistånd. Men medan regeringen under hösten har diskuterat att ytterligare skära i biståndet vill man inte röra ränteavdraget. Det är svårt att förstå logiken i detta. Vänsterpartiet slår vakt om en human flyktingpolitik och ett svenskt bistånd.
Vi är övertygade om att vi har råd att erbjuda både en fristad för dem som flyr undan kriget och ett högt bistånd av hög kvalitet. Därför hade vi velat se en tydlig översyn av beräkningsmodellen för avräkningar, och vi hade önskat se betydligt lägre avräkningar. Det kan jag lova att vi kommer att fortsätta arbeta för i Vänsterpartiet.