KBLab/rixvox huggingface dataset:
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Jag tackar ledamöterna för viktiga synpunkter. Utvecklingen inom posten har gått från färre brev till fler paket. Det är en jätteomställning. Jag förstår att man måste förändra distributionsnätet eftersom de inte kan dela ut fler brev när de inte finns. Jag hör till dem som gärna använder möjligheten att skicka paket. Det är en fantastisk möjlighet att kunna göra det. Då måste förstås också posten bygga ut sitt system så att det fungerar i hela Sverige.
Jag anser självklart att det är ett problem om vi inte kan upprätthålla distanshandeln med den möjlighet till service som vi ger i dag. Precis som ledamoten Anders W Jonsson lyfter fram hänger tillgänglighet också ihop med patientsäkerhet och följsamhet mot det som förskrivits av läkare. Det är också viktigt att man har en fast läkarkontakt eller fast vårdkontakt. De saker vi diskuterar hänger ihop.
Om vi har en fast läkarkontakt och vet vilken ordination vi har finns det också möjlighet att hantera en bristsituation, vilket är precis vad vi har i dag. Jag är glad att ledamoten Lundh Sammeli lyfter fram det. Vi har besvärande brist- och restsituationer i dag, och de har ökat. Det innebär svårigheter för många patienter. Det innebär också svårigheter för dem som förskriver läkemedel och inte ens får information i tid; annars skulle de kunna välja något annat läkemedel till patienten.
Detta kan på riktigt leda till medicinska konsekvenser för en patient som inte får det läkemedel som behövs. Hela den här frågan är stor och angelägen och hänger ihop med beredskapsfrågan. Regeringen har höjt ambitionen när det gäller beredskap. Det viktiga beslut om totalförsvar som vi fattade i kammaren var grunden till det arbete som påbörjades av den förra regeringen och som vi fortsätter. Jag är glad att jag i går kunde presentera ett antal förslag till följd av ett delbetänkande från Åsa Kullgrens utredning.
Vi går fram med skarpare förslag för att säkerställa att det blir större leveranssäkerhet och bättre information, inte minst om det skulle brista. I det sammanhanget är den här frågan en del. Att man når ut med de läkemedel som behövs är också en del av beredskapen. Jag är glad över att frågan lyfts fram, och jag är alldeles säker på att Läkemedelsverket kommer att ta del av remisserna på ett noggrant sätt, gå igenom dem och ge ett svar. Sedan återkommer de med de föreskrifter som de finner lämpliga.
Ledamöterna har själva bistått kammaren med information om vad ett statsråd får göra och inte, så det behöver jag inte gå in på mer. Men jag delar fullt ut åsikten om behovet av hög tillgänglighet och patientsäkerhet. Det är detta man har att balansera från Läkemedelsverkets sida. Jag är fast övertygad om att de kommer att klara det på ett gott sätt.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Jag tackar återigen interpellanten för frågan. Nej, jag kommer inte att missa den. Det är nödvändigt att vi höjer beredskapen när det gäller tillgång till läkemedel och medicintekniska produkter. Det är också nödvändigt att man får del av dem som patient och inte hindras av brister i möjligheten till apotek, apoteksombud eller distanshandel. Som sagt är den utveckling vi haft med distanshandel väldigt fördelaktig. Jag vill lyfta fram en möjlighet som många apotek har.
Om jag är kroniskt sjuk och har ett läkemedel som behöver förnyas regelbundet och som är viktigt för mig kan jag abonnera på det och få det levererat hem. Det är jättebra. Om vi nu förbättrar möjligheterna till nationella lägesbilder och information i tid kan också vårdgivaren, den förskrivande läkaren, agera i tid om det skulle uppstå en bristsituation och diskutera med patienten hur man hanterar läkemedlet och hur man får rätt läkemedel när det behövs. Att få sitt läkemedel när man behöver det är ingen liten sak.
Det kan vara livsavgörande. Ganska många människor är helt beroende av att hela tiden få de leveranser de behöver. Statens ansvar kan inte sluta vid Stockholms tullar eller där man lämnar de större städerna. Det måste gå att leva, bo och verka i hela Sverige, och distanshandeln har verkligen medverkat till att man kan göra det. Vi måste hitta rätt former för att väga tillgänglighet mot patientsäkerhet, och jag är trygg med att Läkemedelsverket kommer att göra det.
Det är alldeles utmärkt att både riksdagen och andra hör av sig med sina synpunkter. Det är så demokratin fungerar. Man tar in många synpunkter under arbetets gång, och sedan samlar man ihop dem och kommer med ett förslag. Man har också rätt att fatta beslut i Läkemedelsverket. Tack för interpellationen och debatten! Jag tar med mig frågan.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
En och annan av interpellanterna har ju varit med i regeringsställning under alliansåren och vet att det inte var den starkes rätt som gällde. Det var fyra partier som kom överens i varje fråga. Åtminstone var detta den berättelse jag ständigt fick ta del av under åtta år: Det var fyra partier som varje dag möttes i frågor, och det handlade inte om att det ena partiet skulle få igenom två av sina förslag bara för att något annat parti fått igenom två av sina.
På samma sätt arbetar den här regeringen. Vi är fyra partier som står bakom Tidöavtalet och tittar på frågor, kommer överens, diskuterar och förhandlar. I alla övriga frågor är vi tre partier i regeringen som gör det. Det vill säga att det är ett likvärdigt förhållande, för det är bara så man kan få det hela att fungera. Man lyssnar in varandras argument och hittar en gemensam lösning. Jag är säker på att hälso- och sjukvården kommer att behöva stora reformer framöver.
Inte minst pekar vi i Tidöavtalet på att detta är ett område där vi vill påverka och förändra. Men integrationen är lika viktig, precis av de skäl som ledamoten Karin Rågsjö lyfter. En stor andel av dem som i dag är medarbetare i vården kommer från andra länder. Tänk vad fantastiskt att de kommer hit och vill arbeta i den svenska hälso- och sjukvården! Vi har allt att vinna på att den som kommer hit, får uppehållstillstånd, blir medborgare och vill ha sitt liv här också arbetar i sjukvården, för vi behöver många medarbetare där. Detsamma gäller äldreomsorgen.
Men ingen av oss har tänkt att vi skulle sänka kraven av det skälet. Varje person är viktig. Varje människa är en investering, oavsett vem man är och var man kommer ifrån. Men när man arbetar i vården ska man ha den kompetens som krävs. Vi har tacksamt nog många med utländsk bakgrund som arbetar i sjukvården. De är viktiga medarbetare i dag. Se varje person som arbetar i sjukvården som en investering! Vårt stora problem i dag är brister i arbetsmiljö.
Vi behöver göra betydande förändringar, vilket också återspeglas i regeringens budget, som lämnades häromveckan.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Tack, ledamoten Lundh Sammeli, för frågan! Fredrik Lundh Sammeli har frågat mig om utredningsdirektiven kommer att vara tydliga med att tolk i hälso- och sjukvården undantas. Svar på interpellationer Jag har tidigare här i kammaren besvarat frågor om tolk i hälso- och sjukvården och har då varit tydlig med att frågor om tolkstöd för personer med uppehållstillstånd och svenskt medborgarskap behöver ses över.
I samband med en översyn behöver hänsyn tas till förutsättningar och behov som finns inom olika områden, exempelvis hälso- och sjukvården. Hälso- och sjukvården är en samhällstjänst med särskilda behov av en väl fungerande kommunikation, till exempel mellan patient och behandlande läkare, för att kunna ge en så god vård som möjligt. Den aspekten behöver beaktas i det fortsatta arbetet. Herr talman!
En utgångspunkt för den kommande översynen bör vara att finansieringen av tolkstöd som tillhandahålls av offentlig verksamhet måste bygga på en avvägning mellan en kostnadseffektiv och ändamålsenlig användning av skattebetalares medel och den enskildes verkliga och godtagbara behov av kontakt med olika samhällsfunktioner.
På ett principiellt plan är det inte en rimlig utgångspunkt att skattebetalarna ska finansiera tolkning för personer med uppehållstillstånd och svenskt medborgarskap som varaktigt lever i Sverige.
De förslag som lämnas på området behöver också utformas i enlighet med de bindande internationella överenskommelser som Sverige har åtagit sig att följa, till exempel Förenta nationernas konvention om barnets rättigheter, som sedan den 1 januari 2020 även gäller som svensk lag. Avslutningsvis vill jag på nytt lyfta fram att det är viktigt att människor som kommer till och stannar i Sverige integreras i det svenska samhället och lär sig svenska.
Det är en förutsättning för att fullt ut kunna vara en del av samhället, klara skolan och få ett arbete. När integrationen fungerar skapas ett rikare, mer tolerant och framgångsrikt samhälle. När människor har varit en tid i Sverige är det rimligt att ställa krav på kunskaper i svenska. Med goda språkkunskaper minskar behovet av att tillhandahålla tolkstöd i kontakter med olika samhällsfunktioner.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Tack återigen, ledamoten Lundh Sammeli, för din fråga som har gett oss chans att diskutera det här i dag! Jag tycker att det är rimligt att vi ser över frågan om kostnadsfri tolk för alla samhällssektorer. Därför är det också bra att ha olika jämförelseobjekt. Hur blir det i skolan? Hur blir det i sjukvården? Hur blir det i rättssalen? Det är några exempel där vi tydligt ser att det finns många värden som måste vägas upp mot frågan om kostnadsfri tolktjänst eller inte.
Sedan finns det andra områden där det kan kännas mer naturligt att ha en avgiftsbelagd tolktjänst för personer som har varit länge i Sverige, om de nu behöver det. Jag tror att för att kunna göra en jämförelse i en utredning är det bra att veta vilka de svåra och lätta områdena är och hur de ska vägas mot varandra.
Därför tror jag att en utredning har vissa förtjänster genom att den kan se hela samhällssektorn och vad som är relevant och ändamålsenligt att göra, och var åtgärder kan leda till krockar med lagstiftningen eller något som går stick i stäv med den. Det är därför utredningen kommer att tillsättas. Alla delar som vi har varit inne på i dag kommer att behöva prövas, men kvar står frågan som vi andra ska jobba med varje dag framöver: Hur kan tolktjänsten förbättras?
Hur ofta har vi ens lyft frågan om tolktjänster? Jag tar själv till mig det. När diskuterade vi exempelvis i riksdagen tolkstöd i sjukvården på det aktiva sättet, och hur gör vi för att stärka det? Det har vi inte gjort förrän nu. Det kanske är en bra ögonöppnare för oss alla att se att det i dag finns stora brister som man har underlåtit att agera på. Det behöver vi göra nu, från och med i dag, för alla som behöver hälso- och sjukvård.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Jag vill verkligen tacka ledamoten för att frågan har lyfts i dag. Det är helt nödvändigt att vi håller i den. Jag skulle gärna, även om de unga människorna på läktaren just lämnade oss, berätta om alla fördelarna med yrket, att få vara med och jobba med omvårdnad och medicinska frågor. Men jag måste i dag faktiskt också fokusera på allt som inte fungerar. Det går inte att bara måla upp en rosa bild, för det är inte så i dag. Det handlar just om att locka tillbaka dem som har lämnat yrket.
Vårdförbundet brukar säga att 12 000-13 000 sjuksköterskor har lämnat yrket. Tänk om vi kunde attrahera dem! Då måste de, precis som ledamoten säger, kunna lita på att det är annorlunda när de kommer tillbaka. De måste kunna veta att har jag en ledig helg är det en ledig helg då jag inte blir inringd. Jag förstår att regionerna gör vad de kan för att kapa köer. Det är dyra maskiner som man vill använda många fler timmar. Men det är skillnad på människor och maskiner. Maskiner kan du använda många timmar.
En del blir till och med väldigt bra av att användas många timmar. Men vi människor måste ha återhämtning. Man kan inte tänka att maskinerna ska användas varenda timme och sedan använda människorna på samma sätt. Man måste göra skillnad. Det blir en belastning när man just har haft en tung jul- och nyårshelg, och en trettondagshelg som kanske är den värsta, och sedan dessutom ska fylla på ännu mer. Som arbetsgivare måste man se till att uppfylla de arbetsmiljökrav som ställs. Det är därför både Ivos och Arbetsmiljöverkets inspektioner är viktiga.
De synliggör problemen, och varje sjukvårdshuvudman måste ta dem på allvar. Jag hoppas verkligen att vi gemensamt från politiken kan vara tydliga och hålla i detta och även ge förutsättningar. Det kan handla om pengar, men det kan också handla om att de som är ledare på en avdelning eller i ett arbetslag ska få mer mandat att vara just chefer och ledare. Det ska inte vara för mycket styrning centralt, utan de ska ha möjlighet att göra de förändringar som just den egna personalgruppen behöver. Där tror jag också att vi har ett arbete att göra framöver.
Tack, ledamoten, för en mycket viktig fråga! Jag ska göra mitt bästa. Återkom annars och skäll lite på mig!
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Tack, ledamoten Karin Rågsjö, för frågan! Jag instämmer med ledamoten: Det är väldigt många förlorade år. Det innebär att man inte kan fatta ett snabbt beslut och så har vi vänt hela utvecklingen. Nej - det kommer att ta tid. Låt mig ändå få brottas lite med siffrorna. 23 miljarder är de kostnader SKR ser framöver som man behöver täcka för pensioner och till följd av inflationen, elpriser och mycket annat.
Men det är till 290 kommuner och 21 regioner, och bara en tredjedel går just till regionerna. De pengar som staten ger direkt till sjukvården, 18 miljarder, bör väsentligen vara viktigare än att titta på de generella bidragen. På det sättet försäkrar vi oss nämligen om att det är 18 miljarder som går till hälso- och sjukvård. Det intressanta är att se till att vi formar dem på rätt sätt så att vi får ut det vi vill: större primärvård, fler vårdplatser och en förbättrad arbetsmiljö.
Hur man gör det måste man bestämma lokalt. Ett av mina viktiga fokus framöver kommer att vara att forma stödet från staten så att det blir användbart regionalt.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Jag tackar ledamoten Johan Hultberg för frågan. Det är sant att vi har haft en lag om vårdgaranti sedan 2013. Vi har aldrig uppfyllt den. Det är ett svek från samtliga oss partier och politiker att vi inte uppfyller det vi utlovar till patienterna som behöver vård. Detta behöver man åtgärda på många olika sätt. Det räcker inte med en åtgärd. Att öka antalet vårdplatser är viktigt. Att förstärka primärvården är viktigt.
Men vi har också den lilla pusselbiten - den är liten i förhållande till andra, men väldigt viktig - att använda ledig kapacitet. Regionerna försöker i dag hitta vård någon annanstans när det är fullt på hemmaplan. Vi tror att vi kan bidra med ett statligt stöd så att patienter och vårdgivare mycket bättre ser var det finns ledig kapacitet. Det kommer att ta lite tid.
Jag önskar att jag hade kunnat starta detta den 1 februari eller så, men det handlar om att lyssna in hur regionerna i dag använder samordningen och hur vi kan hitta ett digitalt stöd för detta så att man i realtid kan se var ledig kapacitet finns. Vi ska använda all kapacitet, och vi ska möjliggöra för patienter att ta sig dit där den finns.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Jag tackar ledamoten för en väldigt viktig fråga. När vi normalt sett pratar sjukvård i riksdagen brukar vi börja med att berätta att svensk sjukvård står stark. Vi ligger högt i alla resultatmätningar. Samtidigt har vi problem. Men just nu är vi i en situation där jag mest behöver fokusera på alla de utmaningar och problem som vi har i svensk sjukvård.
Jag vet att vi fortfarande är jätteduktiga, men vi behöver lägga allt fokus på den mycket svåra situation som varje medarbetare och varje patient står i. Det krävs konkreta åtgärder i närtid för att medarbetare ska känna att någonting händer nu. Deras tillit till sina arbetsgivare har naggats i kanten - inte en eller två gånger utan under ganska lång tid. De måste väldigt snart därför se att det sker en förändring.
Nationella vårdkompetensrådet ska återkomma med konkreta förslag som leder till reella förändringar. Vad de kommer med återkommer vi gärna om. Jag tvekar dock inte inför lagändringar om det krävs.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Jag tackar ledamoten för frågan. Som ni förstår kommer regeringen att ta med den här frågan när vi utreder huvudmannaskapet för hela hälso- och sjukvården. Det här kan vara det man kallar en lågt hängande frukt. Här passar det. Det är mer ändamålsenligt att staten tar ett större ansvar. Just nu ger vi dock ett särskilt stöd till ambulanssjukvården för att stötta upp den i hela landet och där det finns utmaningar och problem. Jag tror att det är som ledamoten säger: Varje fråga behöver bedömas för sig.
Hur ska vi styra så att det blir mest ändamålsenligt? I en del frågor är det mer ändamålsenligt att göra det hela nationellt. I andra saker behöver man ett större utrymme för att besluta om dem lokalt och få välja formerna för dem. Att få en fungerande ambulanssjukvård med helikopter eller annat är kanske något som bättre löses nationellt. Frågan kommer att prövas framöver i kommande utredningar.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Jag tackar ledamoten för frågan, som i grunden är precis densamma som den Anna Vikström ställde. Vi har kompetensbrist och behöver fler medarbetare som orkar stanna kvar i yrket och som också har möjlighet att gå upp i heltid. Det finns så många medarbetare inom hälso- och sjukvården som har tvingats gå ned i tjänst, inte för att de vill det av privata eller personliga skäl - det har man alla möjligheter att göra - utan för att jobbet är för tungt.
Det här är alltså en arbetsgivarfråga och en fråga om kompetensbrist som måste mötas från regionalt håll, och där ska även staten finnas för att ge stöd. Låt oss ta förlossningsvården som exempel. Om alla de barnmorskor som i dag jobbar deltid haft möjlighet att gå upp i heltid skulle det motsvara 790 fler heltidstjänster. Det är alldeles fantastiskt.
En sådan förändring kan man åstadkomma väldigt snabbt om man som arbetsgivare har möjlighet att gå in med åtgärder som skapar tillit och som gör att personal orkar arbeta heltid. Kanske återvänder dessutom några. Vi tror därför att regionerna behöver långsiktiga villkor så att de kan göra nödvändiga förändringar.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Tack, ledamoten, för frågan! Legitimerad personal står under tillsyn. Brister personal i detta kan man anmäla och också få det prövat i Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd, och personal kan till och med bli fråntagen legitimationen. Det är skarpa verktyg, och dem ska vi använda. Det är därför som det arbete som vår stora tillsynsmyndighet Ivo har är viktigt. Den har de senaste åren börjat använda fler skarpa verktyg. Det är inte alltid uppskattat. Men det är nödvändigt eftersom vi har lagar som vi arbetar under.
Det är nödvändigt att vi fortsätter att ha en aktiv statlig tillsyn och använder Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd i alla de fall som behövs. Det gäller också att varje region när man sluter avtal och anställer ny personal ser till att de har den kompetens som krävs. Vi har sett alldeles för många berättelser där man har anställt personal i sjukvården och också i socialtjänsten som inte har den kompetens som krävs. Ibland kanske det är kompetensbristen som gör att man anställer första bästa som kommer.
Men det går inte i vare sig socialtjänst eller sjukvård. Personal ska ha rätt kompetens.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Tack, ledamoten, för frågan! Prostatacancer är vår vanligaste cancersjukdom. Det är väldigt många som drabbas. Mer än hälften är män över 70 år och ett fåtal är under 40 år. Det är en stor grupp som drabbas, och runt 2 300 dör årligen. Det är en allvarlig sjukdom. Den har komplikationen att när man mäter det första PSA-provet är det inte säkert att det är just cancer. Det kan också vara en infektion eller förstorad prostata.
Det gäller att man går vidare med magnetkamera och biopsi och fullföljer så att man vet att det är värt att sätta in behandling. Den kan leda till negativa effekter på många olika sätt. Det arbete som nu pågår är väldigt spännande. I går hade vi den europeiska cancerkonferensen tillsammans med Europeiska kommissionen. Vi fick berätta om det arbete som pågår inte minst på Sahlgrenska med professor Ola Bratt med en förbättrad metod för organiserad testning där vi når bättre resultat.
Min förhoppning är att varenda region snart har infört det. Socialstyrelsen arbetar nu på att hitta nationella regler som gör att vi kan införa screening i hela landet. Arbete pågår, och jag hoppas att vi snart är framme vid att kunna göra det.
Crister Carlsson (M):
Min fråga går till sjukvårdsminister Acko Ankarberg Johansson, och det är kanske en lite mer specifik fråga. Sverige är ett stort och glest befolkat land. Därför är infrastrukturen viktig i inte minst vården och akutvården. Jag tänker mest på ambulanshelikoptrar och transporten av kritiskt sjuka och skadade personer. I Sverige har vi ett tiotal ambulanshelikoptrar spridda över landet.
De är organiserade på lite olika sätt, exempelvis via kommunförbund, men har ingen direkt central styrning. I Norge är de däremot mer statligt finansierade och centralt styrda. Frågan har stötts och blötts i Sverige genom tiderna.
Hur går statsrådets tankar i denna fråga?