KBLab/rixvox huggingface dataset:
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Jag är också glad över statsrådets engagemang. Nu kommer vi att se fram emot ett åtgärdspaket som svarar mot engagemanget. I det åtgärdspaketet är det nödvändigt att det finns ett rejält stöd till det civila samhällets organisationer. Det var kvinnojourerna som var först med att ge stöd till kvinnor som utsatts för våld av sina män. Det var inte det offentliga. Om det inte hade funnits kvinnojourer och tjejjourer genom åren hade kvinnorna stått helt ensamma.
Jag är helt säker på att vi behöver deras engagemang också i fortsättningen även om det offentliga bygger upp sitt stöd både vad gäller att använda repressalier, frihetsberöva den som begår brott, och vad gäller förebyggande insatser. Det är det offentligas uppdrag. Men det är fortfarande mycket som det civila samhället behöver bidra med. På vilket sätt tänker sig statsrådet att stödet ska vara?
Jourerna är förstås glada över resurser, men de kommer inte alltid på rätt sätt. De kommer hastigt, de är inte långsiktiga och de utformas ibland på ett sätt som gör det omöjligt att använda dem. Hur vill statsrådet arbeta med den frågan? Sedan har vi just socialtjänstens arbete. Jag gläds förstås över den proposition som vi behandlar i dag och som, såvitt jag kan bedöma, kommer att få riksdagens stöd.
Men det kommer att vara nödvändigt att socialtjänsten också får ett rejält stöd för att kunna utföra sitt arbete. Socialtjänsten är underbemannad i dag. Det råder kompetensbrist även i socialtjänsten. Man behöver helt enkelt mer tid med varje klient. Hur tänker statsrådet om det? Tidigare i diskussionen var det en ledamot som ansåg att regeringen hade gjort lagen lagom luddig så att den inte skulle användas. Därför var risken att man inte skulle tillämpa socialtjänstlagen 5 kap.
11 §, som handlar om stöd till våldsutsatta kvinnor. Jag vill gärna höra hur statsrådet ser på den frågan. Är lagen skriven lagom luddigt, eller är det tänkt att den ska vara skarp och användas?
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Tack, Anders W Jonsson, för att du tar upp de här frågorna, så att vi får en chans att tydliggöra vad vi menar! Det som står i betänkandet är att vi ska undersöka möjligheterna till omfördelning, inte att ta initiativ till en omfördelning. Det är viss skillnad. Det är precis det omvända förhållandet gentemot det som ledamoten jämför med. I den mån länder inte vill använda det vaccin de har avtalat om ska vi möjliggöra en omfördelning. Då vill vi från Sveriges sida tala om att vi vill ha mer vaccin utöver det som är avtalat.
Det gäller alltså om någon annan släpper sina avtalade doser. Vi ska alltså göra allt vi kan för att få vaccin till Sverige. Det är detta som hela initiativet handlar om. Jag är alldeles säker på att ledamoten Jonsson tycker precis samma sak. Men det är klart att när man samarbetar med regeringen i vissa frågor får man väl välja vad man ska vara glad eller arg för, och i den här frågan finner alltså ledamoten att det är bättre att jag är vänlig mot regeringen.
Men egentligen måste väl Centerpartiet tycka att det är viktigt att varje regering tar ansvar och vänder på precis varenda sten, så att vi får vaccin till Sverige. Jag tror inget annat.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Den slutsats ledamoten Jonsson drar är inte den jag har dragit av utskottsinitiativet och betänkandetexten vi fattar beslut om i dag. Jag finner det tvärtom nödvändigt att riksdagen talar om för regeringen att man i höst och under våren som kommer måste pröva alla möjligheter att få vaccin till Sverige inom EU-samarbetet, tillsammans med de nordiska länderna om det är möjligt och kanske till och med på egen hand.
Om vi låser det på ett ställe kommer det inte att fungera i längden, utan vi måste våga pröva alla alternativ. Jag tycker inte att vi kan säga att bara för att vi just nu har en halv miljon doser i veckan är vi nöjda och kan luta oss tillbaka. Jag ser behovet av vaccin framåt. Även om ministern uttalade det hon gjorde hos utskottet har jag inte sett i handling att man har prövat det här och det här.
I stället var det en allmän förhoppning om att om det kommer något kan regeringen säkert titta på det. Det här är ett klart besked från riksdagen om riksdagen fattar beslutet: Regeringen ska pröva alla möjligheter att få vaccin till Sverige.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Jag instämmer helt i ledamotens bedömning. Det är lätt att vara efterklok. Jag sa i talarstolen att det var rätt att vi ingick avtalet med EU, och jag tycker fortfarande att det är rätt. Men när saker och ting inte fungerar som man har tänkt sig måste man våga agera. Det räcker inte att säga att vi sitter fast i ett avtal med EU, utan man måste pröva alla andra möjligheter. Regeringen gjorde inte det under hösten.
Det är uppenbart att regeringen inte hade någon sådan ansats i december, januari och februari, utan då hoppades man på att det skulle lösa sig. Jag har i kammaren flera gånger ställt frågan till både socialministern och statsministern om vi kommer att klara vaccinmålet, för det ser skakigt ut när läkemedelsbolagen inte levererar det de har avtalat. Jo, vi kommer att klara målet, sa de.
Jag sa att det är klokt att justera målet, för det är bättre att vara ärlig och berätta att det inte kommer att funka eftersom läkemedelsbolagen inte levererar det de ska. Men det dröjde jättelänge innan man vågade säga det. Det är uppenbart att man förlitade sig alldeles för länge på att avtalen nog skulle hålla. Men sannolikheten för att de skulle göra det var ju alldeles för låg. Det här initiativet handlar inte om tiden bakåt utan om tiden framåt.
Vi kommer att behöva vaccin i höst, kanske både för påfyllning och för eventuella mutationer. Det kan också komma nya vacciner. Kanske behöver vi en årlig påfyllning av vaccin, vad vet jag? Jag vill därför försäkra mig om, och därför ska riksdagen uttala det, att regeringen använder alla till buds stående medel för att få vaccin till Sverige. Det gäller inom EU-samarbetet, med de nordiska länderna och, om det krävs, på egen hand.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Jag noterar att ledamoten Dahlqvist säger att utskottsinitiativ är ett kraftfullt instrument. Jag uppfattar inte att regeringen ser det på riktigt samma sätt, för man bestämmer själv om man ska lyda riksdagen eller inte. Vi har tagit flera initiativ där regeringen inte gjort något på flera år, och det är initiativ som är synnerligen angelägna. Det gäller inte minst frågan om att utreda narkotikapolitiken och en del annat som vårt utskott varit enigt om men där regeringen fortfarande inte gjort en ansats, trots att det till och med lämnats fram en ANDTS-strategi.
Utskottsinitiativen är viktiga för att riksdagen på egen hand ska kunna ta upp frågor. Men huruvida de är kraftfulla beror väl på regeringen, och oavsett regering lyder den inte alltid riksdagen. Det tror jag att vi trots allt kan vara överens om. Detta initiativ är viktigt för mig. Återigen noterar jag att ledamoten är nöjd med att vi har avtal för hösten. Jag är inte det, för jag vet inte sannolikheten för att de levererar. När jag ser tillbaka ser jag att det inte alltid blir som läkemedelsbolagen har avtalat.
De får problem med produktionen och måste ställa om sina fabriker och annat, vilket i och för sig är bra men försenar leveranserna och till och med kan göra att vi inte får något. Några av de vacciner vi har avtalat om kan också bedömas som inte tillräckligt säkra, och då är det en självklarhet att vi då inte rekommenderar dem till vår befolkning.
Vi vet alltså inte inför hösten, och därför är det angeläget att riksdagen uttalar till regeringen: Se till att ni prövar alla vägar så att Sverige får det vaccin vi behöver och även kan bistå andra länder så att hela världen kan bli vaccinerad.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Tack, socialministern, för svaret! Interpellationen från Pia Steensland handlade om varför man hanterar merkostnaderna för assistans annorlunda än andra vård- och omsorgskostnader. Det var frågan. Jag gick igenom de olika delarna. Så visst hänger frågorna ihop. Jag är ändå väldigt glad att socialministern vill överväga frågan när det gäller förebyggande delar. Det tycker jag lovar gott. Det blir ju en helt orimlig situation att bedöma om det var rätt eller fel vid det enskilda tillfället.
Det faktum att så många ändå har arbetat aktivt med frågan har förmodligen fått till resultat att så få är drabbade av covid-19. Det kan förstås vara tur, men att man använt skyddsutrustning som en förebyggande faktor har förmodligen medverkat till mindre omfattande utbrott av covid-19. Detta behöver vi ta fasta på, precis som socialministern säger, i alla andra verksamheter för att kunna göra så gott vi kan. Låt mig ändå få lyfta några delar till.
Det är gott att socialministern vill bedöma frågan om förebyggande delar - jag hoppas att det försvinner - men också frågan om maxtak, för de hänger ihop. Om man bestämmer sig för ett maxtak kommer det inte att fungera med assistansen, som ser så olika ut. En del har väldigt små behov, andra har stora behov, kanske dubbelbemanning dessutom, med väldigt många nära-moment. Då kommer man att behöva mer skyddsutrustning. Ett tak i det sammanhanget är alltså inte behövligt.
Precis som regeringen har sagt tidigare ska inte kostnader stå i vägen för att hantera smittan. Det måste gälla även för den som är assistansanordnare. Det måste gälla också för den som behöver assistans. Annars är det en särbehandling som är negativ. Låt mig också lyfta det som handlar om redovisning. Försäkringskassan ger i sitt remissvar bevis på att det kommer att bli ganska svårt att hantera detta på de två veckor man har fått på sig, om man ska redovisa per person.
Det finns alltså all anledning för regeringen att överväga dessa regler för Försäkringskassan. Det skulle underlätta för kassan, och det skulle underlätta för assistansanordnaren - och då blir assistansen bättre.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Jag tror att det kom fram precis nu. Det handlade om att den särskilda utredaren - en opolitisk tjänsteman, tidigare på Finansdepartementet, Näringsdepartementet och Socialdepartementet - var fel person. Det var detta som det handlade om. Jag tror inte att det är ett bra sätt att arbeta på om man är regering. Man måste titta på vad och vilka förslag man vill åstadkomma och inte minst använda underlagen för en utredning; vi vet att dessa är mycket nyttiga när vi ska ta fram andra förslag. Just för att kunna komma med de åtgärder och reformer vi vill komma med behöver vi underlag.
Här valde regeringen aktivt att lägga underlag åt sidan. Det var goda förslag som handlade om att få en samordnad personcentrerad vård. Det handlade väldigt mycket om samordningen mellan huvudmännen. Detta valde regeringen att lägga ned och skicka iväg utan att ens ta till vara de underlag som fanns. Det måste ha inneburit att man tappade fart och tid och att man behövde starta om igen. Vi behöver nu framöver se till att vi inte har en politik som präglas av sådan kortsiktighet.
Om vi menar allvar med att rätta till bristerna måste vi se till att det finns förutsättningar som innebär att detta håller under lång tid framöver. Vi måste på riktigt se till att vi får bort fragmentiseringen och att vi vågar göra de förändringar som är nödvändiga. Kanske kan den kommande äldreomsorgsutredningen hjälpa oss med det. Det finns också viktiga tankar i den utredningen om huruvida det kommer att räcka med det som ska lagregleras och om hur vi får till möjligheten att lokalt jobba med någonting.
Det framgår också av pm:et från utredningen hur viktigt det är att man lokalt - inte minst personalen på arbetsplatsen - får möjlighet att utforma verksamheten. Jag lyfte fram att man påpekat att ersättningssystemen ofta motverkar precis detta. Det är väl en fråga som vi borde titta på gemensamt med kommuner och regioner - hur får vi ersättningar och lagsystem som stöder den vård vi vill ha? Utredningen hade mycket att bidra med. Vi har tappat fart - så är det.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Svensk sjukvård har världsklass, men den är inte jämlik. Det skiftar beroende på vem jag är - vi har socioekonomiska skillnader - och det beror på var jag bor. Vi har i praktiken 21 olika sjukvårdssystem där det kan bli väldigt olika möjligheter.
Behöver jag ett visst läkemedel som är godkänt av Läkemedelsverket och TLV och min läkare tycker att det ska passa för mig kan det ändå vara nej för att min region har bestämt att det inte är tillåtet här, kanske av ekonomiska skäl. Detsamma gäller för pneumokockvaccin. Det möjliggörs i hälften av regionerna. Den andra hälften får inte del av det. Det är inte jämlikt. Kristdemokraternas uppfattning är därför att staten bör ha huvudansvaret för hälso- och sjukvården.
Frågan är om inte regeringen också efter den här pandemin har insett att det borde vara så. Min fråga till regeringen är: Borde inte staten ha huvudansvaret för hälso- och sjukvården?
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Det var inte riktigt svar på min fråga om staten ska ha huvudansvar eller inte. Ändå har regeringen gett en liten vink om det. Man kan titta på utgiftsområde 9 i budgetpropositionen på s. 36. Jag förstår att statsrådet inte har den framför sig, men jag har det. Vi har ett tillkännagivande från 2017 som säger att vi ska se över ansvarsfördelningen. Regeringen skriver nu att det behöver analyseras vidare i ljuset av de nya situationer och de behov som uppstått med anledning av covid-19.
Det har blivit uppenbart att om vi inte kan flytta resurser och läkemedel där staten bestämmer blir det ohållbart.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Att arbeta hemifrån är bra, eftersom det minskar smittspridningen och riskerna. Men om man är busschaufför eller förskollärare är det svårt att få till det. Har man dessutom flera sjukdomar som gör att man tillhör en riskgrupp, en extra sårbar grupp, behöver man ha möjlighet att få en ersättning. Jag är glad att det finns enighet om att en ersättning ska finnas för extra sårbara grupper som behöver avstå arbete en tid.
När den infördes den 1 juli dröjde det tyvärr nästan två månader innan man kunde ansöka om den. När den nu förlängs, vilket är bra, kan det också dröja upp till sex veckor innan man återigen kan ansöka. Bortsett från det är min fråga till regeringen i dag om regeringen delar Kristdemokraternas bedömning att ersättningen behöver finnas kvar för riskgrupper till dess vi kan erbjuda nämnda riskgrupper vaccin.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Det är klart att vi inte vet när pandemin kommer att vara över. Det kommer att dröja väldigt mycket längre än de flesta tror. Men det handlar om riskgrupper, och de kommer att tillhöra de prioriterade grupperna som kommer att erbjudas vaccin. Vi har varit överens om att det behövs en ersättning för att kunna vara hemma. Om man kan slippa sjukdom besparar det också vården extra patientnätter. Då bör det också kopplas till att kunna erbjuda vaccin. Kristdemokraternas hållning har i höst varit att det behöver kopplas till att vaccin kan erbjudas.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
I våras, efter att pandemin slagit till, införde regeringen efter krav och påtryckningar från riksdagen ett stöd baserat på omsättningstapp, det så kallade omställningsstödet. Stöd erbjöds för fasta kostnader till företag som hade minst 30 procents omsättningstapp, en gräns som sedan justerades till 50 procent. Nu när smittspridningen ökat kraftigt och restriktioner och rekommendationer förstärkts drabbas företag åter av en snabb nedgång i ekonomin.
Denna gång kan företagen förväntas vara i sämre skick än i våras, då många nu har slut på de tidigare upparbetade marginaler som man nyttjat. Är finansministern därför när stödet nu förlängs beredd att åter sätta gränsen till 30 procents omsättningstapp för att undvika konkurser och uppsägningar?
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Det är historiska åtgärder, men det är också en historisk pandemi. Vi har aldrig råkat ut för en sådan tidigare i modern tid. Det är klart att åtgärderna måste vara utöver allt annat. Men när man nu presenterar restriktioner och rekommendationer som är bra - vi behöver dem för att hantera smittan - borde det omedelbart också komma ett paket av åtgärder för att ge trygghet och stöd till alla som ordnar jobb genom sitt företagande. Jag är glad över det positiva beskedet från finansministern i dag.
Vi ser fram emot att få ett omställningsstöd som bättre säkrar företagandet.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Sverige behöver en pandemilag som reglerar restriktioner och rekommendationer utifrån en risk för smitta - inte via ordningslagen, som i dag, för ordningslagen reglerar det polisiära behovet av ordning oavsett smitta. En pandemilag bereds av regeringen. Socialutskottet har fått informa-tion från regeringen om arbetet och innehållet i den kommande lagen.
Då framgick det att frågor om ekonomisk kompensation till näringsidkare, föreningar och andra inte finns med i den promemoria som bereds eftersom sådana frågor ligger hos Finansdepartementet. Jag trodde att propositioner kom från regeringen. Kristdemokraterna menar att något slags ramverk eller principer för ekonomisk kompensation måste framgå av den kommande pandemilagen. Min fråga är, fru talman: Vilken uppfattning har finansministern i den här frågan?
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Regeringen tillsatte i augusti en delegation för att öka tillgängligheten inom hälso- och sjukvården, det vill säga korta vårdköerna. Kristdemokraterna välkomnar att regeringen tar nationella beslut. Att bara hoppas att 21 regioner på egen hand ska klara situationen fungerar inte, utan det behövs samordning och gemensamma tag för att vi ska klara situationen.
De senaste siffrorna i databasen för väntetider i vården visar att det i oktober var mer än 115 000 patienter som väntat mer än 90 dagar på operation eller på det besök inom specialiserad vård som de behöver. Pandemin gör ju att vi behöver skjuta på planerad vård, men köerna var långa redan före pandemin. Uppdraget till delegationen är alltså inte enkelt, men det är nödvändigt.
Min fråga till socialministern är: Hur går det för regeringens delegation?
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Tack för svaret, socialministern! Jag är väl medveten om att delegationen har fasta tider för när den ska återrapportera, men jag tänker att de tiderna är mindre viktiga och att det är viktigare med det arbete som ändå har satt igång. Det står tydligt att man ska ha regionala handlingsplaner så att det just blir den där generalplanen som regeringen gärna vill få till. Det kom inga besked om vad som händer, men jag förutsätter att vi trots pandemin kan kraftsamla gemensamt för att få ned vårdköerna.
Det behövs nämligen för både patienterna och vårdpersonalen. Står vi inför faktum att detta fortsätter är det nämligen inte bra.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Hittills har vi vaccinerat ungefär 147 000 personer i Sverige, och det har fungerat väl i hela landet. Varje vaccination är viktig, och vi vill att så många som möjligt ska ta vaccinet. Den danska statsministern har meddelat att Danmark förbereder sig för att vaccinera 100 000 personer om dagen när de har tillräckligt med vaccin. I Sverige har regeringen meddelat att alla ska erbjudas vaccin senast vid halvårsskiftet, förutsatt att vaccinet kommer till Sverige som planerat.
Det innebär att vi i den fas som med fog kan kallas massvaccinering behöver vaccinera i storleksordningen 140 000 personer om dagen, vardag som helg. Bedömer socialministern att vi kommer att klara det, under förutsättning att vaccinet levereras som det ska?
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Tack, socialministern, för svaret! Det intressanta är kanske inte den första perioden. Jag känner också ett lugn i att regionerna klarar det, och det är förhållandevis säkra saker man gör nu. Det stora problemet är maj och juni, när vi får de större leveranserna och när vi just ska klara det som kommer att vara en massvaccinering. Även om regionerna har ett ansvar enligt avtal måste regeringen ytterst försäkra sig om att vi klarar av att göra de vaccinationer som vi behöver göra.
Målet är att det ska vara klart före den sista juni. Klarar vi det?
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Försenade vaccinleveranser har stora konsekvenser. I tisdags kväll vid 18-tiden fick regionerna besked om den senaste förseningen och minskade leveranser. I dag kom besked att nya leveranser är på gång men först under andra kvartalet. Regionerna är beredda. De har upphandlat, och de har slutit avtal - men det är vaccinet som saknas.
Region Skåne bedömde i går att i mitten av mars kan gruppen 65-plus börja vaccineras, och gruppen är färdigvaccinerad i juni. Fas 3 och 4 kommer alltså därefter.
Jag hörde statsministerns svar alldeles nyss, men mot bakgrund av den bedömning som Region Skåne och flera regioner gör i dag undrar jag om vi klarar att erbjuda vaccin till hela befolkningen före juni månads utgång.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Pandemin har verkligen försämrat det nordiska samarbetet. Det är snarare så att gränsen mellan Sverige och Norge aldrig i modern tid har varit skarpare än vad den är nu. Svenskar - det kan vara egenföretagare som arbetar i Norge - har erbjudits vaccin just nu och har glädjen att se fram emot att få den där sprutan i armen, men de är veckopendlare. De kan inte åka hem till Sverige och få sitt vaccin, för då stoppas de från återinträde.
Vaccinet är ju lösningen framåt, att så många som möjligt erbjuds och faktiskt tar vaccinet, men de svenskar som veckopendlar eller egenföretagare stoppas ju i praktiken från den möjligheten. Det är synnerligen nödvändigt att vi i Sverige gör vad vi kan, så min fråga till statsrådet Hallberg är: Vad gör regeringen för att svenskar som ska ta vaccinet får den chansen?
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Läkarförbundets etiska regler anger följande i regel 2: "Läkaren ska besinna vikten av att skydda människoliv och får aldrig vidta åtgärder som syftar till att påskynda döden." Vi kunde i veckan i en undersökning som Läkarförbundet har gjort se att det har skett en glidning i den svenska läkarkåren. Den är mer splittrad i dag än tidigare.
Läkarförbundet är i grunden negativt till dödshjälp, och skälet är följande enligt hemsidan: "Sjukvårdens uppgift är att ge vård och bota, behandla och lindra sjukdomar. Dödshjälp bör inte vara samhällets svar på lidande och är inte i samklang med sjukvårdens syfte." Jag delar den uppfattningen. Men utifrån undersökningen finns skäl att efterhöra socialministerns syn i frågan.
Kan vi fortsätta att räkna med att dödshjälp inte är tillåtet och att vårdens syfte även i framtiden är att värna människolivet?
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Det är häpnadsväckande att ledamoten Bladelius sänker regeringen på detta sätt. När riksdagen har fattat beslut är det regeringen som ska genomföra det. Jag delar ledamoten Bladelius irritation över att den förstärkning som vi lade fram förslag om 2019 om att öka resurserna - 3 miljarder - till primärvården så att man skulle kunna anställa fler försvann i projekt i en överenskommelse med Sveriges Kommuner och Regioner. Jag beklagar den styrning som regeringen valde. Vi hade i stället behövt fler anställda.
Det är därför vi är tydliga med våra satsningar här. De ska gå till mer personal. Vårdplatsbristen består nämligen inte av brist på sängar eller lokaler utan brist på rätt kompetens. Det är på det man ska satsa pengarna. Hur regeringen genomför reformerna bestämmer den själv. Precis som ledamoten Bladelius beklagar jag den bristande styrningen. Och om ledamotens resonemang skulle följa det hon själv säger skulle inte en krona till satsas på regionerna.