Anders Åkesson (C):
Låt mig inledningsvis yrka bifall till utskottets betänkande och avslag på de reservationer som är kopplade till detta betänkande. Sjöfart har präglat vårt land sedan 1000-talet. Längs våra kuster livnärde sig folk på att skeppa virke, spannmål och annat till Danmark, Tyskland, Baltikum och andra länder.
En del av dem var så framgångsrika i denna näring att de sedermera grundade rederier - rederier som tillsammans med all kringliggande verksamhet förde Sverige till att bli en sjöfararnation av rang. Fru talman! Denna position riskerar vi att inte ha så länge till.
Av vår stolta sjöfarartradition återstår snart endast spillror, när tidigare svenskflaggade fartyg registreras i nationer där de bland annat tillåts anställa personal till andra villkor än i Sverige.
De nationer som i dag flaggar in tidigare svenskflaggade fartyg är inga skumrasknationer någonstans långt borta, utan det är våra goda grannar i Danmark, Tyskland, Färöarna och Norge. Det är alltså knappast länder som vi förknippar med dåligt rykte i vare sig det ena eller det andra sammanhanget. Fru talman!
Skälet bakom denna utflaggning är att bemanningskostnaderna i den svenskflaggade sjöfarten, trots ett omfattande stöd, är höga och att beskattningen upplevs som orättvis - precis det som Bjelfvenstam också pekade på i den utredning som presenterades i höstas.
Om vi i Sveriges riksdag fortfarande har en ambition att Sverige ska vara en sjöfararnation med en hög andel svenskflaggade fartyg behövs därför en sjöfartspolitik som hejdar utflaggningen av vår handelsflotta. Egentligen räcker det inte med att hejda utflaggningen, utan sjöfartspolitiken måste vara sådan att vi får en inflaggning av fartyg till Sverige. Fru talman!
Jag tror att folk utanför kammaren, utanför näringen och med inte fullt så starkt engagemang i den ställer sig frågan varför det är så viktigt med svensk flagg i aktern på handelsfartyg. Låt mig ge något argument för detta. Sverige som nation är, som tidigare har påpekats, ett av de länder i världen som är mest beroende av en väl fungerande handel med sin omvärld.
Med en kustlinje som är 270 mil lång är vi att betrakta som en ö. Lägg därtill alla insjöar och övriga vattenvägar. 90 procent av våra exportprodukter har någon gång transporterats på båt. Sjöfartens del i en hållbar och effektiv logistikkedja är avgörande för Sveriges utrikeshandel.
Sjöfarten är en väldigt viktig del av den svenska exportindustrin. Vad gäller övriga delar av denna industri brukar vi ofta och gärna ha synpunkter på var den befinner sig och hur den förhåller sig till vårt land, och i det fallet utgör självklart sjöfarten inget undantag.
Utöver detta har vi färjetrafik, energiproduktion, fiske, forskning, mätning och en rad myndigheter och servicefunktioner kopplade till sjöfarten baserade i vårt land. Det brukar kallas det maritima klustret och är en till stor del landbaserad verksamhet som utgör en väldigt stor del av svensk industri, servicenäring och myndighetsstruktur.
I ett längre perspektiv finns det skäl att anta att denna kringstruktur, det maritima klustret, utvecklas mest och bäst där flottan är flaggad. Alltså utgör en utflaggning av svensk sjöfart även ett hot mot denna del av sjöfartsnäringen.
Utan plats för svenskflaggade fartyg för svenskt sjöbefäl att skaffa sig praktik kommer sjöfartskolorna i Kalmar och Göteborg över tiden att få bekymmer och riskera att avvecklas. När rederiernas huvudkontor flyttar utomlands flyttar gärna de landbaserade underleverantörerna med, och en näring riskerar att gå till botten med man och allt. Fru talman!
Att kunna behålla och utveckla kunskap inom skeppsbyggnad och sjöfart, för att kunna vidareutveckla en livsviktig del av exportnäringens logistikkedja, för att erbjuda praktik åt alla de ungdomar som söker sig till sjöbefälsskolor och sjöfartsskolor och för att även i fortsättningen kunna bidra i det internationella miljö- och sjösäkerhetsarbetet behöver vi ha en svenskflaggad handelsflotta. Fru talman!
År 1996 beslutade riksdagen att stödja svensk sjöfart. Målet för den politiken är "att handelsflottan tillförsäkras rimliga konkurrensvillkor". Därefter har det många gånger uttalats att det är angeläget att slå vakt om svensk sjöfartsnäring och att denna måste ges likvärdiga konkurrensvillkor som i de närmaste konkurrentländerna. Fru talman!
Till exempel skulle införande av den i riksdagen diskuterade och tillkännagivna tonnageskatten självfallet förbättra konkurrenskraften. Jag är inte säker på att det räcker. Gunilla Carlsson i Hisings Backa frågade om vår syn i registerfrågan.
Enligt mitt och Centerpartiets sätt att se på det kan ett svenskt internationellt register vara det som långsiktigt kan säkra en bibehållen svenskflaggad sjöfart och därmed också jobben i sjöfarten och dess binäringar. Tyskland, Norge och Danmark är länder jag nämnde som redan skapat varianter på internationella register för att på så sätt rädda kompetensen och rederiernas huvudkontor och näringen kvar inom sina länder.
Effekterna av detta ser vi i en mycket omfattande utflaggning av svensk sjöfart till dessa länder. Låt oss därför ha det förhållningssätt som flera talare från Alliansens partier har gett uttryck för här i kväll och se hur dessa länder löst registerfrågan och gränssnittet till angränsande lagstiftning. Fru talman! Alliansregeringen och infrastrukturministern har sett problemen och tagit ut bäringen.
Man skulle kunna säga att nu återstår att lossa förtöjningen och sjösätta en välförankrad, långsiktig och hållbar sjöfartspolitik, fri från en barlast av tomma ord.