KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lena Asplund (M):
Jag får tacka försvarsministern för svaret. Vi stod ju här den 6 mars och hade en interpellationsdebatt om FXM, Försvarsexportmyndigheten, där vi bland annat diskuterade Statskontorets utredning av myndigheten. Försvarsministern sa då att regeringen skulle överväga utredningen och se vad som kunde komma ut av den.
Som jag har förstått det gjorde man övervägandet att lägga ned FXM. Nu är vi där. Det är inget jag har tänkt gräma mig över, utan vi får gå vidare och se hur vi kan göra det bra för vår försvarsindustri, vår försvarsexport och den svenska Försvarsmakten. Detta är bakgrunden till den här interpellationen.
Affärsutveckling, marknadsföring och försäljning är en specialistkompetens som FMV inte har i dag och som det kan vara svårt att fokusera och utveckla parallellt med en upphandlingskompetens. För FMV borde primärt fokus ligga på att utveckla kompetensen för upphandling av materiel till den svenska Försvarsmakten. Anser inte även försvarsministern det?
Balansgången mellan prioritering av svensk försvarsmakts behov, den operativa förmågan och stöd till försvarsindustrins direkta exportintressen kan bli en svår balansgång för FMV. Hur ser försvarsministern på den risk som kan uppstå att FMV koncentrerar sig mer på försvarsindustrins intressen än det svenska försvarets behov och nytta?
Fokus är och ska vara på svensk operativ förmåga i första hand. Här har FXM skapat ett mervärde för den svenska förmågan genom utväxling på exportmarknaden. Försvarsexporten är viktig av många skäl. Det enskilt viktigaste skälet är förmågan att slå vakt om svensk försvarsförmåga och säkerhet.
Det handlar om att kunna dela kostnader med andra, men också långsiktigt att säkra både produktionskapacitet i landet och tekniskt kunnande och kompetens. Detta står över allt annat, anser jag. FXM har genom analyser, prioriteringar och uppdrag som getts till andra myndigheter bedömt vad som är bäst för den svenska försvarsnyttan i olika exportmöjligheter.
Hur kan denna oberoende gränsöverskridande verksamhet mellan myndigheter skötas inifrån FMV, undrar jag. Och hur ska denna verksamhet göras tillräckligt transparent för att den ska kunna uppfattas som legitim? Vi är ju överens om att det är viktigt att försvarsexporten är legitim.
Avslutningsvis vill jag ställa den centrala frågan: Vad händer med budgetanslaget för FMV om man också får denna verksamhet på sig?
Lena Asplund (M):
Att vi ska ha en kostnadseffektiv försvarsindustri och att vi ska hushålla med våra skattepengar är vi överens om. Det är viktigt. Det som jag funderade på tidigare och som jag inte riktigt fick svar på handlar om det som försvarsministern också pratar om: transparensen. Hur gör man med transparensen när man lägger in det här i FMV, som är en otroligt stor verksamhet?
Det är lite detta som försvarsindustrin pekar på och som framför allt Statskontoret pekar på i sin utredning. Man har fått ett mer transparent system. Man såg det mer. Man har jobbat hårt med antikorruption. Det utgår jag från att även FMV kommer att göra. Det tvivlar jag inte på. Sverige har en bra försvarsindustri. Vi ligger i framkant.
Ett litet land som Sverige kan producera kvalificerade ubåtar, JAS-plan, haubitsar och kanoner. Jag kan inte alla namn - tidigare i dag kunde jag inte alla namn på flygplan. Men vi är otroligt duktiga. Jag tycker att det är lite synd att regeringen inte har lyssnat på försvarsindustrin. Försvarsindustrin har nämligen varit nöjd med Försvarsexportmyndigheten.
Man tycker att det har fungerat väldigt bra. Men nu är vi där vi är, som jag sa innan, och då måste man göra det bästa av det. Jag saknar fortfarande svar från försvarsministern. Hur tror han att FMV ska kunna klara detta under tiden man har sina upphandlingar? Och hur ska man kunna klara av försvarsexportfrämjandet?
Vilka intressen ska man kunna koncentrera sig på, och hur ska man kunna dela på det? Jag förstår att försvarsministern kanske inte har budgeten klar för hösten, men någonting måste man väl ha räknat på. Försvarsministern sa att det även i den här budgeten är en neddragning. Ja, vi hade en neddragning i Försvarsexportmyndigheten. Vi ansåg nämligen att den kunde bedrivas mer kostnadseffektivt.
Det ansåg även Statskontoret i sin utredning. Men nu är det inte det som det handlar om. Nu är det den här regeringen, där Peter Hultqvist är försvarsminister, som har frågan på sitt bord. Då är det viktigt att den hanteras på rätt sätt. Sedan undrar jag hur den oberoende verksamheten ska kunna skötas mellan olika myndigheter. Hur ska FMV kunna sköta den? Jag saknar fortfarande svaren på det.
Lena Asplund (M):
Regeringen är den som skriver regleringsbrev till de olika myndigheterna. Jag utgår från att ministern i sina regleringsbrev kommer att vara tydlig med hur man vill ha det. Innan FXM bildades hade FOI, Försvarsmakten och FMV i uppdrag att ge exportstöd. Då är min fundering: Ska det gå tillbaka till de tre myndigheterna, eller är det bara FMV som ska göra detta?
Det är lätt att raljera över den gamla regeringen, men nu är det faktiskt Peter Hultqvist som är försvarsminister och som har ansvaret. Att göra en besparing på FXM är inte samma sak som att lägga ned hela myndigheten. Det var därför jag frågade försvarsministern: Hur mycket räknar man med att spara när man lägger ned Försvarsexportmyndigheten? Eller är det här helt och hållet en eftergift till ert systerregeringsparti? Det skulle jag vilja ha ett svar på.
Jag vill se siffror sedan. Annars kommer jag att återkomma så småningom. Jag vill veta: Hur mycket besparingar gör ni på det här? Eller gör man bara något slags plakatpolitik? Försvarsministern började med att prata om Statskontoret. Men Statskontoret bekräftar i sin rapport att FXM har gjort exportstödet mycket mer synligt i verksamheten än det var tidigare.
Jag är orolig för att man ska komma tillbaka till en situation där försvarsexporten inte blir lika transparent och inte känns lika relevant. Vi har nämligen haft försvarsexportsdiskussioner - det vet försvarsministern. Det är viktigt att svenska folket ser vikten av att vi har en försvarsexport om vi ska kunna ha en stark försvarsindustri. Det behöver vi för Sveriges försvar, och det behöver vi definitivt nu med den oroliga omvärld som vi har.
Vi har sett att det har eskalerat ordentligt de senaste åren.
Lena Asplund (M):
Det är rätt roligt att lyssna på Leif Pettersson och Katarina Köhler och deras euforiska glädje över nio kilometer industrispår. Med Leif Petterssons retorik var det en olycka när det blev en alliansregering 2006. För mig kallas det demokrati och att folket väljer. Det är inte olyckor. Jag skulle vilja att man tar upp diskussionen.
Jag har ingenting emot Norrbotniabanan på något sätt, men jag vill komma upp ur diket och upp i helikopterperspektivet. Du sade att du kan åka tåg till Umeå nu, Jonas Sjöstedt. Ja, det kan du göra. Men det tar sex och en halv timme i bästa fall - om man kommer fram.
Det fel som de gamla Socialdemokraterna gjorde var att börja bygga Botniabanan, en järnvägssträcka mellan Nyland och Umeå, utan att säga någonting om hur man kommer till Nyland på ett vettigt sätt. Där fanns Ådalsbanan, som var gammal och sliten, och man renoverade vissa delar.
Den viktiga sträckan mellan Härnösand och Sundsvall rustade man upp lite grann, men tågen kan inte köra fortare än 70 kilometer i timmen. Det tar 50 minuter med tåget, och det tar 30 minuter med bil. Det säger en hel del. Där borde man ha gjort någonting. Mellan Stockholm och Sundsvall tar det i dag 3 timmar och 40 minuter.
För några år sedan tog det 3 timmar och 20 minuter eller 3 timmar och 10 minuter. Med ett utbyggt dubbelspår hela vägen från Gävle upp till Sundsvall, och för den delen även en upprustad bana till Härnösand, får man ned tiderna. Då har vi något vettigt, och då fyller Norrbotniabanan en funktion.
Annars blir det ett lokalt hallelujaprojekt för socialdemokrater i Norrbotten och Västerbotten, och det är inte bra för Sverige. Jag vädjar till infrastrukturministern: Gör inte om samma misstag som man gjorde med Botniabanan! Se till att börja gräva där man står! Börja alltså med att få till stånd en vettig förbindelse hela vägen från Gävle upp till Härnösand!
Då kan vi ha en Botniabana - då tycker vi också att Botniabanan är väldigt bra. Den alliansledda regeringens syn på det hela var att man måste börja i rätt ände. Man kan inte börja mitt i.
Lena Asplund (M):
Infrastrukturministern står och raljerar lite över alliansregeringen som om den inte gjorde någonting åt infrastrukturen. I själva verket satsade man historiskt mycket pengar - men man tog över en infrastruktur i förfall. Det är det som gör att tågen inte går. Det är problem med kontaktledningar som rivs ned och spår som inte fungerar.
Det beror på att den förra socialdemokratiskt ledda regeringen inte satsade på underhåll. Det är viktigt att göra, och det var det alliansregeringen började göra. Sedan har man satsat historiskt mycket på infrastruktur. När jag lyssnar på Jonas Sjöstedt hör jag hur tryckpressarna går igång under Rosenbad. Var finns pengarna till alla dessa satsningar, Jonas Sjöstedt? Det kostar att bygga dubbelspår. Det kostar att bygga järnväg.
Man talar om ungefär 1 miljard per mil. Jag tror inte att det räcker längre - det var några år sedan man sade det. Det är alltså dyrt. Då tycker jag att man ska prioritera. Man bör som sagt gräva där man står så att man får en helhet, för det blev inte bra. Botniabanan är bra för arbetspendling mellan Örnsköldsvik och Umeå. Det går inte att arbetspendla så mycket mer på den, i och med att man inte byggde ihop Härnösand och Sundsvall.
Man måste kunna resa söderut också. Miljöpartiet, som ingår i regeringen, och Vänsterpartiet vill ju inte att vi ska flyga heller. Då måste vi ha vettiga järnvägssatsningar. Vi kan inte bara bygga snuttar här och var. Man måste titta på helheten, och det är det jag vädjar om. Jag misstänker att jag inte får någon respons, men jag kan fortsätta göra det.
Lena Asplund (M):
Tack för svaret, försvarsminister Hultqvist! Jag har tidigare ställt en skriftlig fråga när det gäller det här och tyckte inte att svaret var till fyllest. Därför står vi här i dag.
Upprinnelsen till det hela är att jag var i Boden och Luleå i december, på I 19, A 9 och F 21, och då tog man upp frågan om rekryteringsproblem med mig. Det stora problemet var att kunna behålla de soldater som inte kom från närområdet.
Undanställt i någon skrubb på F 21 finns det utrustning så att man kan göra alla fysiska tester och vad som behövs för uttagning till GMU. I Sälen träffade jag även hemvärnets chef Roland Ekenberg, och hemvärnet är också av åsikten att det vore väldigt bra om testerna kunde göras lite närmare så att man inte behöver åka iväg.
Man tror nämligen att man då skulle kunna få lite mer lokalt förankrad personal som blir kvar. Jag tycker att det här är en viktig fråga. Ni diskuterade flygplansmotorer förut, men utan personal har vi inget försvar. Man kan ha hur många bra flygplan och flygplansmotorer som helst, men man behöver personalen och rekryteringen är viktig. Försvarsministern säger i sitt svar att det pågår en utredning.
Så är det mycket riktigt, men det finns även en utredning som är gjord 2014, Försvarsmakten i samhället - en långsiktigt hållbar militär personalförsörjning och en modern folkförankring av försvaret , av Stefan Ryding-Berg.
Han tar inte upp dessa frågor, men det finns andra intressanta saker där, till exempel hur man kan bjuda in 18-åringarna till en dag i försvaret så att de får se vad försvaret håller på med, och därefter kanske intresserade kan söka. Om jag har förstått det rätt är det någonting liknande som man gör i Danmark, där alla 18-åringar måste komma in och vara med två dagar.
Man tittar på totalförsvaret också. Efter detta är det tydligen 90 procent som söker sig frivilligt. Det gäller alltså att hitta andra vägar. Men nu handlar det här om närheten. Jag tror att närheten är viktig, speciellt när det gäller de här orterna.
Man får säga vad man vill, men för dem som är uppvuxna runt omkring i Norrbotten och har en flickvän eller fru och familj är det lättare att vara kvar än för den som kommer från Gnesta, Söderköping eller något sådant och blir placerad på A 9 eller I 19.
Det är i och för sig väldigt fina och otroligt bra regementen, men jag tror att det blir svårare att stanna kvar, och därför är det viktigt att man kan ha den här rekryteringen lokalt. Jag kommer att återkomma till dessa frågor i nästa omgång.
Lena Asplund (M):
När det gäller att framföra saker till myndigheten gjorde vi nog det ganska starkt i utskottet. Åtminstone vi som kommer från de norra förorterna till Stockholm och 100 mil uppåt, om vi säger så, framförde vad vi tycker framför allt om att man ska tvingas åka tåg och sådant. Jag håller med om att det är en myndighetsfråga. Men jag tycker ändå att man kan väcka frågan. Det är bra om man väcker en debatt här, även när det gäller en myndighetsfråga.
Jag är övertygad om att både Försvarsmakten och Rekryteringsmyndigheten är medvetna om att vi har den här debatten. På Rekryteringsmyndighetens hemsida kan man läsa om var de medicinska undersökningarna och psykologiska bedömningarna görs - det som vi kallar mönstring. Det står: "På uppdrag av Försvarsmakten genomför vi också prövningar i Luleå". Då undrar jag om det är Rekryteringsmyndigheten som inte åker dit eller om det är Försvarsmakten som inte beordrar dem.
Vad är hönan och vad är ägget i det här? Det handlar om helheten. Det känns som att försvarsministern och jag är överens om att det är viktigt att vi rekryterar och att det är viktigt att också kunna rekrytera lokalt, för att behålla personalen. Det gäller såväl K-soldater och T-soldater som hemvärnsmän och kvinnor.
Det här är en utmaning som vi kommer att ha framöver, om det nu ska bygga på frivillighet i största mån. I kommittédirektivet sägs det att det i största mån ska bygga på frivillighet. Och om man bygger det på frivillighet på rätt sätt kanske man kan behöva mindre plikt. Som jag berättade tidigare har Danmark klarat sig ganska bra genom att ha bra framförhållning för frivilligheten.
Då behöver man kanske inte plikta så mycket, om det nu skulle bli på det sättet.
Lena Asplund (M):
Jag tycker också att det är mycket viktigt att kvaliteten säkras. Det ska göras vare sig det är en landstingsdriven eller en privat driven vårdcentral eller sjukhus. I svaret skriver statsrådet att regeringen i somras tillsatte den så kallade indelningsutredningen och tror att den ska kunna lösa någonting. Jag är lite cynisk.
Därför tror jag inte att man får mer pengar bara för att man drar dessa gränser. Man blir inte rikare för det. Två fattiga landsting blir inte rikare för att man slår ihop dem.
Jag hörde Barbro Holmberg hemma i lokalradion för ett par veckor sedan där hon var mycket tydlig med att man inte skulle ha några heliga länsgränser längre utan att man skulle kunna förflytta dem och hålla sig till kommungränser och göra om i fråga om gamla landstingsgränser.
Därför skulle jag vilja göra ett medskick både till Barbro Holmberg och till alla landstingspolitiker att det är viktigt att man tar detta i beaktande nu och inte vidtar stora strukturåtgärder än, innan denna indelningsutredning är klar. Det kan bli stor skillnad på hur det kommer att se ut efter den.
Därför vore det mycket olyckligt om vissa landsting väljer att lägga ned väl fungerande sjukhus som sedan kanske kommer att kunna hamna i en annan indelningsregion där det kan komma att finnas ett behov av dem. Då gör man som militären gjorde förr, men tvärtom. Man renoverade massor innan man lade ned verksamheter. Då kan det bli så att man lägger ned sjukhus och sedan helt plötsligt står där och behöver dem. Det är dåligt utnyttjande av våra skattepengar.
Jag vill att statsrådet tar med sig det när han åker ut till landstingen, så att man tänker sig för innan denna indelningsutredning kommer.
Lena Asplund (M):
Riksdagen kommer under det innevarande riksdagsåret att ta ställning till ett lagförslag gällande värdlandsavtalet med Nato, det så kallade Host Nation Support. Avtalet syftar till att säkerställa att värdlandet kan lämna effektivt stöd för militär verksamhet på sitt territorium i samband med övningar, krishanteringsinsatser eller andra insatser. Flera ledande miljöpartister har varit kritiska mot Sveriges samarbete med Nato.
Miljöpartiets utrikespolitiska talesperson, Valter Mutt, skrev så sent som i maj i Svenska Dagbladet att Natoledda flyg- och marinövningar ökar spänningarna i Östersjöregionen. Dessutom står det i Miljöpartiets partiprogram att Sverige ska upphöra med att hyra ut svensk mark till Nato. Min fråga går till vice statsminister Åsa Romson.
Anser vice statsministern att värdlandsavtalet är något som stärker Sveriges försvarsförmåga och även ger oss bättre möjligheter att leva upp till solidaritetsförklaringens intention att kunna ge och ta emot civil och militär hjälp till och från våra grannländer?
Lena Asplund (M):
Jag får tacka för svaret, som egentligen inte var något svar på min fråga. Låt mig vända på det i stället. Peter Hultqvist har i en TT-intervju vid ett besök i Washington i maj sagt: "Jag tror att den samarbetslinje vi valt är den rätta för Sverige. Den innebär inte att vi har någon beröringsskräck med Nato. Det innebär att vi samarbetar med Nato till en rätt så hög nivå."
För inte så länge sedan, när ni i de rödgröna var i opposition, krävde ni, eller kanske snarare föreslog, att USA skulle avveckla sina militärbaser runt om i världen. Jag undrar hur vice statsministern ser på det kravet i dag mot bakgrund av försvarsministerns uttalande och er gamla hållning. Jag är rätt övertygad om att svenska folket vill veta det. Det här är en väldigt viktig fråga för svensk säkerhet.
Lena Asplund (M):
Jag vill ställa min fråga till försvarsminister Peter Hultqvist. År 2010 bildade dåvarande alliansregeringen FXM, Försvarsexportmyndigheten. Den hade tre huvuduppgifter, nämligen främja svensk försvarsexport, men bara när exporten bidrar till det svenska försvaret, ansvara för mellanstatliga försvarsexportaffärer samt sköta försäljningen av övertaligt materiel från Försvarsmakten.
Nu har S-MP-regeringen tyvärr valt att lägga ned Försvarsexportmyndigheten. Den 31 december är sista datumet som myndigheten existerar. Statskontoret lade fram en rapport i fjol där det framgår att myndigheten har ökat transparensen i vår export väl.
Hur avser statsrådet att säkerställa att transparensen och även främjandeförmågan för försvarsexporten framdeles ska gälla?
Lena Asplund (M):
Jag tycker att det är väldigt tråkigt att S har fått betala det här priset till Miljöpartiet. Jag deltog också i tillställningen i går, dock något senare än försvarsministern. Jag talade med företrädare för en hel del av försvarsindustrin. Jag pratade även med blivande före detta generaldirektörer. De känner oro för hur det här ska hanteras i fortsättningen. Jag tyckte inte att jag fick något riktigt bra svar på det av försvarsministern.
Jag vill ställa min fråga till utbildningsminister Gustav Fridolin. Regeringen tog i dag ett beslut om värdlandsavtal med Nato. Propositionen kommer till riksdagen på tisdag. Värdlandsavtalet är bra för Sverige med tanke på det mer oroliga säkerhetsläget och underlättar bland annat för gemensamma övningar. Men allra bäst hade givetvis ett medlemskap i Nato varit.
Jag tycker att även Miljöpartiet, som inte har varit så förtjust i försvarsexport tidigare, borde tycka att det här är en viktig myndighet för att få ordentlig transparens. Man såg ju hur det gick till - att det sköttes på ett bra sätt och arbetades hårt mot korruption. Jag väntar alltså fortfarande på svaret. Annars kommer jag att fortsätta fråga hur det kommer att se ut i framtiden. Hur kan FMV klara det här, och hur klarar man balansen mellan inköp och export?
Värdlandsavtalet kommer i riksdagen att behandlas av det sammansatta utrikes- och försvarsutskottet, där jag utgår från att Miljöpartiets utrikespolitiska talesperson kommer att ingå. Denne har tillsammans med flera andra miljöpartistiska riksdagsledamöter flera gånger tagit avstånd från idén om ett värdlandsavtal med Nato. Är det inte ett trovärdighetsproblem för hela regeringen när en ledande företrädare för ett regeringsparti inte står upp för den gemensamma politiken?
Kan statsrådet Fridolin garantera att alla företrädare för regeringspartierna i utskottet står bakom regeringens förslag?
Lena Asplund (M):
Låt oss göra klart att detta inte handlar om akutsjukvård eller akutsjukhus. Det handlar många gånger inte heller om sällanoperationer och högspecialiserad vård, utan det handlar om det nära, till exempel de kroniskt sjuka och de multisjuka. Då behövs de mindre sjukhusen. Detta kan man inte klara av inom primärvården.
Jag sitter i försvarsutskottet nu, inte socialutskottet, men jag har jobbat inom sjukvården i över 25 år och tror att jag kan lite grann i alla fall. Det här handlar om att ha akut ortopedi, akut kirurgi och sådant. Hur hjälper det den multisjuke herr Johansson i Junsele om han måste åka 25 mil till Sundsvall när han har brutit lårbenshalsen?
Eller för den delen fru Karlsson i Kiruna när hon måste åka 34 mil till Sunderbyn? Det blir ju inte bättre för dem, tvärtom. Vi måste ha kvar de mindre akutsjukhusen som kan klara av det dagsaktuella och viktiga. Många gånger är detta också livsviktigt. Jag tycker att debatten har blivit lite skev när statsrådet ägnar mycket tid åt högspecialiserad vård och utredningen om denna.
Vi är överens om just det - det är ingen som tycker något annat. Vi kan åka någon annanstans, och till och med lämna Sverige om vi behöver, när det gäller sådant som sker sällan. I stället gäller det näravård och om när ens barn eller barnbarn ramlar och bryter handleden. Då ska man inte behöva åka i flera timmar för att bli röntgad och opererad. Det handlar även om att den gamla människan ska ha nära till vården. Det handlar inte om när man är riktigt sjuk. Givetvis kan man då åka iväg.
Vi behöver skilja på äpplen och päron i den här diskussionen. Nu handlar det om akutsjukhus och om den nära vården. Jag vill ha svar på vad ministern egentligen tycker om detta. Inget mer om högspecialiserad vård, tack!