Lena Asplund (M):
Jag tackar statsrådet för svaret, och jag börjar med min lilla fundering. Jag har skrivit interpellationen utifrån ett Västernorrlandsperspektiv eftersom jag kommer därifrån, men detta kan gälla nästan alla landsting eller regioner i länet. Man kan fundera på hur vården kan fortsätta att vara jämlik när landstingens ekonomi går på knäna.
SKL kom i oktober ut med en ekonomirapport som visar att prognosen för 2015 är 1 miljard i underskott för våra landsting. Då har ändå alla utom tre landsting under de senaste fem åren höjt skatten, och det har inte hjälpt.
Det uppstår många gånger problem - och nu tar jag mitt landsting som exempel, för vi ska inte ha någon landstingsdebatt - när man har kommit med rena, hårda strukturförslag om att lägga ned ett inlandssjukhus helt och hållet. Man skalar av allting från akutvård, och det blir i princip bara en vårdcentral kvar. Det kommer att drabba inlandet - i det här fallet de två kommunerna Kramfors och Skellefteå - oerhört hårt.
Det är viktigt att ha denna närhet till en traumavård och bra vård när man talar om denna golden hour, den viktiga timmen då man får in insatser. Jag tror att det var i fredags som en stor trafikolycka inträffade utanför Sollefteå. Som tur var fanns Sollefteå sjukhus kvar så att man kunde ta hand om de sju skadade personerna. Man klarade dem. En person var svårt skadad och fick föras till Umeå. Sådant sker alltid.
Men om vi inte hade haft Sollefteå sjukhus kvar skulle de skadade ha fått föras till Sundsvall. Då talar vi om en resväg på någonstans mellan en timme och en kvart och en timme och tjugofem minuter. Man säger att man kan bedriva akutsjukvård i ambulanser. Nja, det kan man till viss del. Men riktig traumavård kan man inte utföra. Ambulanserna kan inte heller bemannas med narkosläkare och narkossköterskor hela tiden.
Vägarna i Sveriges inland är, på många ställen där man talar om strukturåtgärder, inte av E4-klass. Det är väldigt besvärliga vägar, och det hela är besvärligt att hantera. Det gör mig orolig när jag tittar på prognoser framöver för landstingen. Västernorrlands landsting gjorde 2014 ett underskott på 223 miljoner. Man har en prognos i år, 2015, som är ännu högre.
Fram till 2018 prognostiserar man 1,8 miljarder i underskott. Detta kan inte fortsätta. På något sätt måste staten gå in och ställa upp regler: Vad ska man göra, och vad ska man inte göra? Det är detta som gör att det blir en rätt ojämn vård beroende på var man bor. Vi kan titta på cancervården, som skiljer sig mycket åt i landet beroende på var man bor.
Det ska inte vara så att om man bor i Västernorrland får man vänta mycket längre på vård om man får bröstcancer än man får göra i andra län. För mig är det viktigt att man ska kunna få en bra vård om man så bor uppe i Junsele eller om man bor i Täby. Sedan kan vi ju berätta att de som bor i Junsele också betalar mycket mer i skatt - och så får de sämre vård. Detta är någonting som jag tycker att man måste lyfta. Regeringen måste titta på det, för jag tror inte att landstingen just nu klarar av detta själva.
Det ser ut så här. Norrlandslänens landsting har jätteproblem. Vi har också andra landsting som har de här bekymren, vilket statsrådet säkert är väl medveten om. Därför kände jag att jag inte fick något riktigt bra svar av statsrådet när det gäller hur man ska kunna göra det här. Det går inte att bara tillsätta en kommission. Socialdemokraterna är rätt glada i kommissioner, men jag tycker att det vore bra med handling också i stället för en kommission.