Anders Åkesson (C):
Först ett tack till infrastrukturministern för svaret på min interpellation. Bakgrunden till interpellationen Vikten av att genomföra regeringens infrastrukturbeslut är det inriktningsbeslut om de kommande årens satsningar på infrastruktur som riksdagen fattade hösten 2009.
Det är ett beslut som regeringen sedan fastställde i Åtgärdsplanering för transportsystemet 2010-2021 under våren 2010. Det är, som ministern säger, en mycket ambitiös åtgärdsplan för svensk infrastruktur. Den ekonomiska omfattningen är på nästan 500 miljarder kronor. Självklart delar jag och instämmer i ministerns hållning att det faktiska genomförandet av vårens infrastrukturbeslut är av yttersta vikt.
Det är en fråga om trovärdighet gentemot alla dem - företag, enskilda, kommuner, landsting och regioner - som tillsammans med regeringen med ett mycket stort engagemang bidragit till beslutets framkomst. Därför är det bra, fru talman, att ministern i sitt svar lyfter fram betydelsen av en fortsatt god och utvecklande dialog mellan regeringen med sina myndigheter och aktörerna ute över hela landet.
Även det är en nödvändighet för beslutets genomförande. Jag delar också uppfattningen att det absolut viktigaste för genomförandet av regeringsbeslutet från i mars i år är att det denna gång är fullt ut finansierat. Så har det ju inte alltid varit.
När alliansregeringen tillträdde år 2006 blev det snart tydligt att den då gällande infrastrukturplanen för åren 2004-2015 inte var realistisk i förhållande till de resurser som avsatts.
Den tidigare regeringen redovisade i sin proposition, som heter Utökade ramar för väg- och järnvägsinvesteringar 2004-2015 , att det fanns ett kvarstående finansieringsbehov på 65,9 miljarder kronor för att kunna förverkliga åtgärderna i den planen. 65,9 miljarder kronor för att kunna fullfölja planen fattades.
Därtill medförde kostnadsökningarna för investeringarna, liksom ökade behov av medel för drift och underhåll, att det redan i början av perioden fanns så stora avvikelser mellan planen och finansieringen att trovärdigheten i hela arbetet ifrågasattes.
Som om inte det hade räckt låg det också i slutet av planperioden ett flertal så kallade symboliska starter, små summor som skulle kunna fungera för att starta projekt men vars huvudsakliga kostnader skulle uppstå långt efter det att planperioden var slut.
Mot bakgrund av detta, fru talman, är det väldigt bra besked från infrastrukturministern att de effektiviseringsambitioner som regeringen tidigare uttalat för Trafikverket nu omsätts i verksamhet som gagnar kärnverksamheten, att vi får mer väg och järnväg gjorda för pengarna vi satsat och att planer och tidtabeller för genomförandet följs.
Det, fru talman, är extremt viktigt för medborgarnas och medaktörernas tilltro till de infrastrukturbeslut som tidigare har fattats. Fru talman! Det är också bra att ministern i sitt svar bekräftar vikten av att hela landets behov av insatser nu uppmärksammas. Infrastruktur som vägar, järnvägar, flygplatser med mera är inget självändamål.
De syftar till att tillfredsställa människors behov av transporter och kommunikationer. En väl fungerande infrastruktur är grundläggande för att en tillväxt och utveckling ska ske över hela landet.
Avslutningsvis, fru talman, vill jag fråga infrastrukturministern om när i tiden regeringen förväntar sig ett resultat av den genomlysning av underhållet av vägar och järnvägar med utgångspunkt i Riksrevisionens granskningar som nu inleds hösten 2010.