Hans Linde (V):
Tack, utrikesministern, och ett stort tack till Yilmaz Kerimo som har lyft denna viktiga fråga i riksdagen! Detta är en fråga som engagerar Sveriges riksdag, av naturliga skäl. Det finns starka band mellan Sverige och de olika kristna minoriteter som i dag lever i Irak, inte minst genom att vi trots allt har gett en hel del av de irakier som har kommit till Sverige en frizon i vårt land. Man får dock också i sammanhanget understryka att alltför många av de kristna irakier som har kommit till Sverige också avvisats.
Jag lyfte själv fram dessa frågor i en interpellationsdebatt precis innan jul, den 22 december. Min interpellation kom till i ljuset av de många attacker vi såg i höstas, som riktades mot kristna i största allmänhet. Det gäller i synnerhet den blodiga attack vi såg mot den katolska kyrkan i Bagdad i höstas, som resulterade i att ett sextiotal kristna irakier dödades. Flera av dem var barn. Yilmaz Kerimo har tidigare här beskrivit våldet mot de kristna i Irak på ett förtjänstfullt sätt, tycker jag.
Jag tycker att det är viktigt att understryka att världen nu måste agera och reagera. En av de saker jag lyfte fram i min interpellation var att jag tycker att det är viktigt att Sverige nu agerar för att man får en FN-rapportör för de mänskliga rättigheterna i Irak. Den gången - i den interpellationsdebatten - sade Carl Bildt att han var positiv till detta förslag men ville avvakta till dess att en ny irakisk regering kommit på plats. Nu är en ny irakisk regering på plats. Vi har haft en ny irakisk regering i snart två månader.
Då är frågan till utrikesministern: Vad görs nu för att få till en FN-rapportör för de mänskliga rättigheterna? Det kan låta som en mindre fråga i sammanhanget - och det är nog egentligen det - men samtidigt är det viktigt att det finns FN-utsedd personal på plats i Irak som har till uppgift att övervaka de mänskliga rättigheterna. Vi ser nämligen att brotten mot de mänskliga rättigheterna i Irak i dag är omfattande och grova. De drabbar, precis som utrikesministern sade, stora delar av det irakiska samhället.
De drabbar människor av olika etnisk och religiös bakgrund, och de drabbar i synnerhet de kristna minoriteterna. Vi ska i detta sammanhang också understryka att även om det framför allt är de islamistiska extremistgrupperna som gör sig skyldiga till brott mot de mänskliga rättigheterna i Irak i dag vet vi också - vi har sett omfattande rapporter från till exempel Amnesty - hur tyvärr även de irakiska myndigheterna och de amerikanska och utländska soldaterna gör sig skyldiga till brott mot de mänskliga rättigheterna.
Jag tror också att det när vi ändå diskuterar denna fråga är viktigt att se att problemet för de kristna i Irak i dag inte bara är våldet. Det finns fler problem än så. Jag träffade förra veckan Khalis Jesuc som är parlamentsledamot och kristen irakier. Jag träffade även Johnson Siyawish som är samordnare på det kaldeiska/assyriska/syrianska rådet i Irak. De beskrev en oerhört dyster bild av utvecklingen i Irak för de kristna minoriteterna.
Det var inte bara fråga om våld, även om det stod i fokus av det de beskrev. Jag tror - eller rättare sagt; jag vet - att deras beskrivning inte direkt överensstämde med det vi hörde från Carl Bildt tidigare. Carl Bildt sade att de irakiska ledarna förefaller fullt medvetna om de kristnas utsatta situation.
Vad de beskrev var nämligen också en ekonomisk diskriminering av de kristna minoriteterna: hur kristna i Irak drabbas av fattigdom och arbetslöshet och hur de irakiska myndigheterna medvetet fördelar ekonomiska resurser och medel på ett orättvist och ojämlikt sätt till de kristnas nackdel. Detta gör att möjligheterna för kristna irakier att leva kvar i de byar och städer där man levt i årtusenden försvinner. Man tvingas ge sig av, på flykt.
Ett exempel som togs upp var hur de irakiska myndigheterna nu säljer tomter i städer och byar som traditionellt har bebotts av kristna irakier. Man nämnde byar som Bartella och Al-Hamdaniya. Detta ger ett eko från en dyster tid, för det var denna politik också Saddam Hussein förde på sin tid när han försökte undergräva de kristnas situation. Jag vill alltså skicka med detta till utrikesministern.
Jag tror att det är helt avgörande att inte bara lyfta fram frågan om våldet utan också den svåra ekonomiska situationen för de kristna i Irak.