Hans Linde (V):
Jag får börja med att tacka biståndsministern för svaret. Det kanske är på sin plats att vi börjar med att också påminna om vad den här interpellationen handlar om. År 2000 enades världens länder om åtta millenniemål. Fram till 2015 ska fattigdomen halveras, spridning av hiv/aids stoppas, alla barn erbjudas grundskoleutbildning och barna- och mödradödligheten kraftigt minska. Skälen till de här målen är inte speciellt svåra att se. Var femte människa på jorden lever i extrem fattigdom.
I dag förvägras 100 miljoner barn, i synnerhet flickor, rätten att gå i skolan. 30 000 barn dör varje dag, även i dag, i sjukdomar vi lätt skulle kunna bota, av näringsbrist eller av orent vatten. Det är ur detta perspektiv vi ska diskutera svenskt bistånd och internationella regelverk. Det löfte som världens ledare gav världens fattiga, hungriga och maktlösa kommer inte att uppfyllas.
I synnerhet i södra Afrika är utvecklingen negativ. Det är ingen slump att det ser ut så här. Det är ett resultat av politiska beslut, eller rättare sagt avsaknaden av politiska beslut. Ansvaret för misslyckandena med millenniemålen vilar tungt på den rika världens ledare. Därför skulle ett visst mått av självkritik vara klädsamt hos den svenska biståndsministern.
Det är hög tid att man ser över de internationella regelverken så att vi ökar kvaliteten och ökar omfattningen av de globala biståndsflödena. Men inga initiativ på detta område är man villig att presentera i dag. I stället skär regeringen ned stödet till ett av de viktigaste organen i arbetet med millenniemålen, UNDP. Herr talman! Det finns många förklaringar till varför målen inte kommer att uppnås.
Förändrad politik kommer att krävas på betydligt fler områden än biståndet, men biståndet är ett centralt verktyg. Mellan 2001 och 2005 ökade det globala biståndet med 60,2 miljarder dollar. Men en närmare granskning visar att den stora merparten av det försvann genom skuldavskrivningar och den så kallade kampen mot terrorismen. Av ökningen har endast 24 miljoner gått till ökade resurser för millenniemålen.
En tredjedel av EU-ländernas bistånd gick 2006 till skuldavskrivningar, flyktingmottagande och finansiering av utländska studenter. Är inte detta ett problem, Gunilla Carlsson? Det är inte så förvånande att vi ser att det dör 529 000 kvinnor varje år i samband med barnafödande när urholkningen av det globala biståndet är så stor som den är i dag. Tyvärr kan vi konstatera att det här inte bara är ett internationellt problem. Det är i högsta grad också ett svenskt problem.
I år kommer 9,39 procent av det svenska biståndet att gå till andra saker än till just bistånd. Det är inte heller så förvånande att Svenska Kyrkan, Rädda Barnen, Kristna Fredsrörelsen, en lång rad svenska frivilligorganisationer, ger regeringen tydligt underkänt på detta område. Att det förekommer en omfattande urholkning av det svenska biståndet är inte bara en enskild uppfattning hos mig. Det är uppfattningen hos en bred samling av svenska frivilligorganisationer.
Det är för Vänsterpartiet uppenbart att det krävs stora och grundläggande förändringar av regelverket. OECD-Dac:s riktlinjer behöver skärpas så att en större del av de rika ländernas bistånd faktiskt går till just bistånd. Visst har den svenska regeringen försökt att förändra regelverken inom OECD-Dac men inte i en positiv riktning. Den svenska regeringen har försökt öppna upp för att biståndsmedel ska kunna användas till militära insatser.
Om regeringen hade fått igenom sitt förslag hade det resulterat i än större urholkningar. Hur det skulle minska hungern i världen är svårt att se. Hur det skulle leda till att fler flickor fick gå i skolan har jag väldigt svårt att se. I väntan på att vi fått förändrade regelverk är det viktigt att Sverige går före och försöker se till att en större del av vår biståndsbudget går till millenniemålen och fattigdomsbekämpningen.
För det är väl trots allt så att syftet med svenskt bistånd inte primärt är att uppfylla internationella regelverk utan att se till att några av de 30 000 barn som kommer att dö i dag i stället får vakna i morgon bitti och se solen gå upp.