Hans Linde (V):
När det gäller konfliktens grundorsaker, det vill säga den marockanska ockupationen, vet jag att Jonas Sjöstedt har väckt en interpellation. Han deltog också i resan till flyktinglägren. Jag har valt att i min interpellation i dag fokusera ljuset på den humanitära situationen i de västsahariska flyktinglägren. Egentligen har situationen varit allvarlig sedan 1976 när flyktingarna anlände till öknen i västra Algeriet.
Det har varit en kamp varje dag för mammor och pappor att hålla svälten borta från hemmen och för att barnen ska få en så bra uppväxt som möjligt. Det vi nu ser, och som var ett tydligt budskap när jag besökte flyktinglägren i Tindouf, är att situationen snabbt förvärras i flyktinglägren. Bakgrunden är precis som Hillevi Larsson beskrev, nämligen den ekonomiska krisen i Europa.
Det är något vi inte alltid diskuterar när vi pratar om krisen i euroområdet i dag, det vill säga vilka konsekvenser det blir globalt när biståndet från flera EU-länder snabbt minskar. Här ser vi ett konkret exempel på konsekvenserna av den ekonomiska krisen i EU. Spanien, som är en av de stora biståndsgivarna till flyktinglägren, har minskat sitt humanitära stöd med 60 procent.
Det finns en övervägande risk att andra stora givare, till exempel Italien, också kommer att minska sitt stöd. Det här får direkta konkreta konsekvenser för människorna i flyktinglägren. Jag ska ge några exempel som man berättade för mig. Ett första exempel är att det tidigare fanns ett stort program där alla barn i de västsahariska flyktinglägren skulle erbjudas frukost när de kom till skolan.
Det var dels ett sätt att garantera att alla barn fick tillgång till näringsrik kost, åtminstone ett näringsrikt mål om dagen, dels en förutsättning för att skolan och undervisningen skulle fungera. Hungriga barn har svårt att lära sig att skriva och läsa. Det hjälper oerhört mycket om de har mat i magen när de kommer till skolan. Dessa insatser har gjort enorma skillnader för många barn. Nu håller hela projektet på att fasas ut.
Man avvecklar sina skolfrukostprogram därför att finansieringen från Spanien har upphört. Jag kan ge ett annat konkret exempel. Jag beskrev tidigare hur FN inte på något sätt distribuerar färsk frukt eller färska grönsaker. Spanien har finansierat att varje flykting får 100 gram färsk frukt och grönsaker varje dag. Det är såklart alldeles för lite. Här i Sverige äter vi i genomsnitt 700 gram färsk frukt och grönsaker varje dag.
Då brukar vi i vårt land tala om att vi äter för lite frukt och grönsaker. Siffrorna kan sättas i relation till varandra. Det finns en stor oro för att även det stödet ska upphöra. Ett tredje konkret exempel är att den enda möjligheten för många barn i flyktinglägren att komma bort och se något annat än öken och träffa andra människor som inte är flyktingar har varit att få åka till Spanien några månader varje sommar och bo hos en spansk familj.
De har fått möjlighet att leka med spanska barn, bada i havet och äta en allsidig kost. Biståndsministern nämnde den psykosociala hälsan. Möjligheten att resa bort har här varit helt avgörande för den psykosociala hälsan för många barn. Tidigare har 10 000 barn fått åka till Spanien varje sommar. Nu har man börjat skära ned. I somras var det bara 5 000 barn som fick åka.
Risken är nu stor att det kommer att ske ytterligare nedskärningar i barnens möjligheter att få lämna flyktinglägren åtminstone under några månader och få se en annan verklighet. Precis som biståndsministern säger skulle det självklart vara fantastiskt fint om fler givare kunde kliva fram och göra mer, men vi måste också se den krassa verkligheten i dag i ett läge när många EU-länder väljer att minska sitt bistånd.
Då har vi i Sverige ett stort ansvar att inte bara säga att fler borde göra mer utan att också säga vad vi som land kan göra. Därför önskar jag att biståndsministern tydligare uttalar en vilja att öka det svenska humanitära stödet.