KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Åkesson (C):
Det är uppenbart att den här debatten illustrerar en gemensam upplevelse mellan statsråd och riksdagsledamöter om varierande funktion hos den mobila telefonin över landet. Det är en gemensamt upplevd verklighet, och den delar vi med medborgare - inte med väljare utan med medborgare - varje dag.
För Björck och Bucht vill jag understryka att vi nog alla har den erfarenheten. Frustrationen är stor. Det finns dock skäl att upprepa att det inte har stått stilla. Det har gudskelov hänt väldigt mycket sedan S-regeringen fick byta sida och blev opposition för snart sju år sedan. Det är inte bra och färdigt, men det är självklart mycket bättre.
För oss är det också självklart att ställa mycket tydliga krav på operatörerna, Monica Green. Kanske Monica Green lyssnar också? Det är ju svårt när det är två som talar, även om det inte är telefoni.
Ska jag tolka Green som att samhället ska täcka upp i alla lägen där operatörerna halvsular och fuskar? Ska jag tolka hennes förslag som att man som operatör ska kunna sälja ett dyrt abonnemang och att det alltid är staten som ska sula emellan? Är det detta som är S-linjen, och är den i så fall densamma som den idé som min bänkgranne Juholt lanserade för ett år sedan?
Avslutningsvis: Den inlåsning i abonnemang som Monica Green hänvisar är väl något som vi har tagit bort? Resten får jag ta i mitt nästa inlägg.
Anders Åkesson (C):
Tack för anförandet, statsrådet, och tack också för det mycket tydliga besked som statsrådet lämnade: Från och med nu gäller byggstart för Förbifart Stockholm. Det tror jag att väldigt många välkomnar, inte bara i Stockholm utan också i de delar av landet som är beroende av att inte fastna i genomfartstrafiken i och kring Stockholm. Det har stor betydelse för hela landet. Det har ungefär samma betydelse som Bromma flygplats.
Min fråga till statsrådet blir då: Har Stockholms stad gjort en sådan hemställan om att få igång en förhandling om Bromma? Är det orsaken till regeringens beslut i dag på förmiddagen?
Anders Åkesson (C):
Tack för svaret, statsrådet! Jag måste säga att jag inte förstod. Statsrådet har tidigare sagt att om en kommun, i det här fallet Stockholm, hemställer att regeringen ska utse en förhandlingsperson vars uppgift blir att underlätta dialog mellan kommunen och andra aktörer ska så ske. I dag får vi besked om att förra statsrådet Anders Sundström är utsedd. Det rapporteras att titeln är "förhandlingsperson".
Jag kan, fru talman, inte tolka det på något annat sätt än att någon måste ha tagit initiativ och bett regeringen agera för att över tid kunna lägga ned Bromma flygplats, givet de förutsättningar som statsrådet Johansson läste upp. Vad är egentligen Anders Sundströms roll? Det blir i så fall frågan, fru talman.
Anders Åkesson (C):
Det var svårt att motstå att begära replik när Suzanne Svensson nämnde landskapet Småland. Jag noterar att Suzanne Svensson som flygansvarig inom det socialdemokratiska partiet missade att yrka bifall till sin reservation om en förhandlingsperson för Bromma.
Jag tolkar det som att Suzanne Svensson och det socialdemokratiska partiet är nöjda med det tillkännagivande som riksdagen kommer att rikta mot regeringen i fråga om att inte utse en förhandlingsperson. Det bringar någon mer ordning i den oreda som råder. Suzanne Svensson!
Fram till i dag har vi bränt 200 miljoner kronor på att frysa förbifartsbygget. Det har kostat 4 miljoner per dag från och med att frysningen skedde. Fram till och med nyårsafton kommer det att bli 50 miljoner kronor till. Det är ungefär lika mycket pengar som landskapet Blekinge, Sveriges trädgård, har för sju åtta års regionala infrastruktursatsningar.
Vet Suzanne Svensson om det finns budgetutrymme för den kvarts miljard som bränns och som självklart skapar en merkostnad för Trafikverket? Varifrån tas de pengarna? Det är en kvarts miljard som det inte finns budget för. Fru talman!
Den budget riksdagen fattar beslut om i eftermiddag innehåller 3 400 miljoner kronor mer till att underhålla järnvägar i Blekinge, i Kalmar län, i Småland, i södra Sverige och i resten av landet fram till och med nästa årsskifte. Men var finns utrymmet och vilken påverkan får den kvarts miljard som hålet innebär?
Anders Åkesson (C):
Under de numera nio år som Alliansen har satt ramarna för svensk transportinfrastruktur har mängden underhållspengar till både väg och järnväg ökat dramatiskt. Det vet Suzanne Svensson. Vi reagerade framför allt mot att de underhållspengar Suzanne Svensson och den socialdemokratiska regeringen ville ta fram till järnvägen togs från vägsystemet.
Det skulle få bärighet på småländska och blekingska vägar och skapa stora bekymmer för massaindustrin i Blekinge, för att ta ett exempel. Suzanne Svensson gjorde sig besväret att ringa till Trafikverket Region Syd och Lennart Andersson med duktiga medarbetare och fråga om effekten av 1,25 miljarder, som egentligen inte finns och aldrig har funnits i de regleringsbrev som gäller för myndigheten.
De skrivs först efter riksdagsbeslutet i dag. När Suzanne Svensson fick beskedet "katastrof", varför frågade hon inte samtidigt om effekten av att underhålls- och investeringspengar motsvarande sju åtta år i Blekinge försvinner och skapar ett nytt hål? Det är ju riktiga pengar som förvinner. Varför ställde Suzanne Svensson inte den frågan när hon ändå ringde? Jag är spänd på svaret.
Anders Åkesson (C):
Jag tackar Svensson Smith för ett mycket engagerat anförande. Låt mig instämma i att klimat och miljö är drivkrafter för både Centerpartiet och Miljöpartiet, oavsett transportslag. Hållningen att vi måste använda transportslaget sjöfart bättre delar jag.
Sedan tyckte Svensson Smith att det fanns ett glapp i Alliansens resonemang, herr talman, och därför vill jag ta upp en fråga som kanske är lokal men väldigt viktig för svensk sjöfart. Det gäller Göta älv-förbindelsen. Ett fartyg som ska upp i Vänern passerar minst två broar. Den ena heter Götaälvbron, och den andra heter Älvsborgsbron. Götaälvbron, som är plågsam när man springer Göteborgsvarvet, ska bytas ut.
Den politiska majoriteten i Göteborg, som har ansvar för detta, driver en linje att bron ska byggas med en så begränsad höjd att det allvarligt kommer att försvåra sjöfart genom Göta älv upp i Vänern. Vi har tidigare hänvisat till att denna sjöfart motsvarar ett stort antal transporter med lastbil och järnväg. Miljöpartiet ingår i den lokala majoriteten i Göteborgs stad.
Jag undrar på vilket sätt glappet kan illustreras mellan det tal som Svensson Smith just höll i talarstolen i Sveriges riksdag och det agerande hennes parti står för i Sveriges andra stad, det vill säga att med kraft driva en politik som innebär ett försvårande för Vänersjöfarten och det transportslag vi båda talar oss varma för.
Anders Åkesson (C):
Låt mig än en gång understryka att jag delar den syn Svensson Smith anför på sjöfarten som ett mycket viktigt, utvecklingsbart och klimatsmart transportmedel. Men låt oss sätta oss in i ett medborgarperspektiv.
Vilka förväntningar kan en människa ha som sätter sin tilltro till Miljöpartiet som ett engagerat parti i Sveriges riksdag och i Sveriges andra största stad, ett parti som är engagerat i miljö, miljöutveckling, klimatsmarthet etcetera? Ska hon tro på Svensson Smith, som sjunger sjöfartens lov, vilket jag tolkar som ett förordande av en hög bro som inte förhindrar passage upp i Vänern?
Eller ska hon lyssna på Svensson Smiths lokala partiföreträdare i rikets andra största stad, som råkar vara den stad som har att förvalta en av inlandssjöfartens absolut viktigaste passager, och därmed bejaka ett hinder för att utveckla inlandssjöfarten mellan Göta älv och Vänern?
Utvecklar vi denna sjöfart kan vi förvänta oss minskad trafik med ungefär 400 lastbilar och 15 långa tåg per dygn i en del av landet som plågas av mycket hård trafik och svår klimatpåverkan. Vilken del av Miljöpartiet är det rimligt att tro på, Svensson Smith?
Anders Åkesson (C):
Jag tackar Suzanne Svensson för att hon är en mycket tydlig talesperson i de viktiga sjöfartsfrågorna. Jag uppfattar också att Socialdemokraterna och Suzanne Svensson hårt bejakar de höga ambitioner som finns kring inlandssjöfart i vårt land. Det är mot bakgrund av det som jag vill ställa min fråga.
I Sveriges kanske främsta sjöfartsstad, vad gäller både utrikes och inrikes sjöfart upp genom Göta älv, har Socialdemokraterna styrt och tagit ansvar för kommunens och stadens utveckling i decennier. I den staden - Göteborg - ska Götaälvbron snart ersättas eftersom den är i så dåligt skick. Den nya bron ska heta Hisingebron och ligga på i princip samma ställe.
Skillnaden är att det parti som styr, som är samma parti som Suzanne Svensson tillhör, förordar att den nya bron ska vara 13 meter hög i stället för 18 meter som den nuvarande bron är. Syftet är att vinna mark för exploatering av kontor och bostäder. Effekten blir att 18 broöppningar per dygn, som i dag renderas av Vänertrafik, ska samsas med en spårvagn och en buss en gång per minut.
Det är klart att det kommer att bli en utomordentlig konflikt och trängsel. Varje Vänerbåt som stoppas, hindras eller vars ägare lägger ned innebär att vi får 100 långtradare eller 15 tåg mer på den här sträckan upp i Vänern.
Min fråga till Suzanne Svensson och Socialdemokraterna blir: Menar Socialdemokraternas nationella talesperson något som helst allvar med sina ambitioner kring inlandssjöfart med tanke på hur partikamraterna agerar i landets främsta sjöfartsstad?
Anders Åkesson (C):
Att det kan tyckas vara märkligt är det minsta man kan säga. Suzanne Svensson företräder riksdagens största parti, som för närvarande är regeringsbärande. Det är det största partiet i Sveriges riksdag, i regeringen och i Sveriges främsta sjöfartsstad. Helt uppenbart finns det ingen som helst dialog inom det socialdemokratiska partiet om vad man menar med en utvecklad och levande inlandssjöfart.
Annars borde vi ha kunnat få ett mer uttömmande svar än att det pågår rättsliga konflikter i Göteborg om vem som har rätt. Herr talman! Det är ändå så, vilket vi känner till väl, att om man har majoritet och ansvar för styret i ett land, en kommun eller en stad har man också ansvar lokalt för detaljplanearbetet.
I det detaljplanearbete som föregår den nya Hisingebron föreskriver den socialdemokratiska majoriteten i Göteborgs stad en väsentligt lägre bro, vilket kommer att leda till just de konflikter som jag tidigare redovisade. Detta innebär en risk för att de som i dag bedriver Vänersjöfart lägger av. Finns det någon som helst dialog om de viktigaste sjöfartsfrågorna i det parti som Suzanne Svensson företräder som nationell talesperson?
Det är inte bara fråga om att hålla högtidstal i Sveriges riksdag, utan det är också fråga om att göra skillnad i vattnet.
Anders Åkesson (C):
Tack, Emma Wallrup, för ett mycket engagerat anförande om betydelsen av svensk sjöfart och inlandssjöfart! Tack särskilt för engagemanget för Trollhätteslussarna, som även jag tog upp i mitt anförande! Jag har dessutom uppmärksammat dem på plats och är säker på att också Wallrup har gjort det. Jag måste, herr talman, ställa en fråga till Emma Wallrup, som företräder Vänsterpartiet i Sveriges riksdag, samma parti som är med och styr Göteborgs stad.
Av vilken orsak ska vi renovera slussarna i Trollhättan, Emma Wallrup? Ert parti vill bygga en alltför låg bro i Göteborg i syfte att kunna exploatera mer central mark för bostäder och kontor, och detta till höga markpriser.
Ni vill sänka den nya Hisingebron så att vi får en mycket tydlig konflikt mellan Vänertrafiken, som via Trollhätteslussarna går upp genom Göta älv till Vänern, och kollektivtrafiken i centrala Göteborg. Det gör ni i syfte att vinna mark för exploatering och kunna bygga bostäder och kontor. Herr talman!
Det vore intressant att få veta vilka bevekelsegrunder Vänsterpartiet nationellt har till att vi ska satsa de 2-4 miljarder kronor som det kostar att renovera Trollhätteslussarna med tanke på att samma parti tillsammans med Socialdemokraterna och Miljöpartiet aktivt driver en politik i Göteborgs stad som innebär att det blir en onödig investering.
Anders Åkesson (C):
Det här är fantastiskt! Föregående talare sa att det kan synas vara märkligt, och nuvarande talare säger att det är en lokal fråga. Saken är den, herr talman och Emma Wallrup, att högtidliga anföranden i Sveriges riksdag självklart måste ha ett samband med hur vi som partiföreträdare uppträder regionalt i Västra Götalandsregionen eller lokalt i Göteborgs stad eller i Uppsala i Uppland.
Annars saknar politiken fullständigt trovärdighet. Vi kan inte framdriva diametralt motsatta uppfattningar, handlingslinjer, som totalt saboterar. Jag upprepar därför, herr talman, frågan till Emma Wallrup, Vänsterpartiet.
På vilka grunder anser Emma Wallrup, företrädare för Vänsterpartiet i Sveriges riksdag, att det är någon som helst mening att investera 2-4 miljarder kronor för renovering av Trollhätteslussarna när Emma Wallrups partikamrater med stöd av Socialdemokraterna och Miljöpartiet i den stad som är främst vad gäller sjöfart i vårt land avser att bygga en bro som avsevärt försvårar sjöfarten? Hur ser det sambandet ut?
Jag förstår det inte, men det kan Emma Wallrup säkert förklara.
Anders Åkesson (C):
Det var ett riktigt brandtal Jasenko Omanovic levererade från talarstolen. Det gläder mig att Omanovic noterar ivern hos allianspartierna att driva den passiva regeringen framför sig. Det är med glädje jag noterar att Omanovic beskriver oss som ivriga bävrar, för det är vi.
Vi är ivriga att få förbättringar och förändringar till stånd. Därtill är de fyra allianspartierna tillfälligtvis i opposition, men framför allt är vi överens. Vi är överens alla fyra.
Jag skulle mot bakgrund av den mycket viktiga ingrediensen tyngre och längre fordon vilja fråga socialdemokraten Omanovic om samarbetsregeringen Löfven-Romson är överens om att införa en lagstiftning som innebär möjlighet att framföra längre och tyngre fordon på svenska vägar, 74 ton och uppemot 30 meter.
Jag föreställer mig, herr talman, att ledamoten Omanovic möts av den frågan i sin valkrets, en valkrets där skogsnäring, mineralindustri med mera är dominerande och behöver besked. Är regeringen Löfven-Romson överens? Vi fick nämligen inte höra den ena delen av samarbetsregeringen redovisa detta i debatten tidigare, då utskottets ordförande tyvärr var förhindrad att vara med.
Inte heller ministern hade tydligen tillfälle att vara med i dagens debatt. Jag tycker att det är utomordentligt viktigt att få besked och ser fram emot ett svar, herr talman.
Anders Åkesson (C):
Tack för icke-svaret, Omanovic! Det var ett fullständigt icke-svar, men det kommer ännu ett tillfälle att svara.
Är samarbetsregeringen Löfven-Romson överens om att föra i hamn en lagstiftning, lägga fram ett förslag i Sveriges riksdag, som innebär möjlighet att framföra tyngre och längre lastfordon, i syfte att uppnå miljö- och transporteffektivitet och bättre konkurrenskraft i vårt land?
Är samarbetsregeringen Löfven-Romson beredd att arbeta fram ett sådant förslag? Vi har i dag fått besked av Socialdemokraterna, men det är bara ena delen av regeringen. Den andra delen har valt att vara tyst eller avstå från att ge besked. Min tolkning, herr talman, är att det tillkännagivande som en utskottsmajoritet tryckt igenom var helt nödvändigt. Likt ivriga bävrar driver vi en väldigt passiv regering framför oss.
Den misstanke vi hade var just att det är snack men ingen verkstad. Det finns ett tillkännagivande som riksdagen fattar beslut om senare i dag. Mot det har regeringen att leverera. Herr talman! Det var en väldig tur att riksdagens trafikutskott inte gick på snacket om att det skulle komma lagstiftningsförslag till hösten.
Jag tolkar icke-svaret från ledamoten Omanovic som att det finns en djup oenighet i samarbetsregeringen Löfven-Romson. Man lägger dimridåer runt den viktiga lagstiftningen om tyngre och längre fordon i syfte att uppnå transport- och miljöeffektivitet. Man lägger dimridåer i form av utredning på utredning. Ingenting händer. Tacka de ivriga bävrarna för hjälpen, Omanovic!
Anders Åkesson (C):
Tack, Pia Nilsson! Det är knappt pulsen har gått ned efter denna snabba votering. Pia Nilsson sa i sitt anförande att här skulle det minsann komma skarpa åtgärder, en bättre ordning och bättre tidspassning i järnvägsunderhållet. Det är bra. Det anstår ett regeringsbärande och statsbärande parti att vara tydligt och ha tydliga förväntningar. Herr talman!
I veckan kunde vi dock läsa vad infrastrukturminister Anna Johansson uttryckte: Jag kan inte göra så mycket. I tidningen Aftonbladet fick infrastrukturministern en mycket berättigad fråga apropå strul i järnvägssystemet: Vad gör ministern? Vad gör Näringsdepartementet? Du förfogar över 50 miljarder kronor om året för landets transportinfrastruktur.
Vad kan vi förvänta oss? Det mycket uppseendeväckande svaret blev alltså: Jag kan inte göra så mycket. Herr talman! Apropå det skulle jag vilja ställa en fråga till Pia Nilsson utifrån det rätt bombastiska anförande vi nyss avnjöt, där det utlovades mycket skarpa åtgärder. Vilka åtgärder avser Pia Nilsson att vidta som såvitt jag kan förstå inte är kända för landets infrastrukturminister Anna Johansson?
Anders Åkesson (C):
Tack för den mycket kloka frågan! En av de största nyttjarna av svenskt järnvägssystem är svensk industri. Oavsett om det är stålindustri, mineralindustri eller träindustri vardagsrationaliserar svensk industri sin verksamhet med minst 2 procent per år i syfte att uppnå effektivitet.
Det, herr talman och Pia Nilsson, innebär att färre händer och fötter gör mer pang för pengarna i industrin varje år i syfte att klara internationell konkurrens. Varje producerad bal pappersmassa och varje stålrulle som rullar ut från Sverige utförs i konkurrens med andra, och mycket effektivare, länder. Precis samma effektivitetskrav måste gälla för svensk järnvägsinfrastruktur.
Allt annat är fullständigt ohållbart, och det inser säkert även Pia Nilsson. Det var svaret på frågan. Tack för att Pia Nilsson läser mina debattartiklar! Jag vill upprepa min fråga. Pia Nilsson utlovade för några minuter sedan ett batteri av skarpa åtgärder för att uppnå högre träffsäkerhet i svensk järnvägstrafik. Det var ett batteri av åtgärder; det var ingen hejd på kraften.
I början på denna underbara vårvecka gav landets infrastrukturminister Anna Johansson svaret: Jag kan inte göra så mycket. Det var hennes svar på frågan från tidningen Aftonbladet - möjligt att googla fram - om vad infrastrukturministern avser att göra åt järnvägsstrulet. Det är uppenbart att Pia Nilsson och landets infrastrukturminister har diametralt olika uppfattning.
Men vad är det, herr talman och Pia Nilsson, som Pia Nilsson avser att göra som landets infrastrukturminister helt uppenbart inte känner till?
Anders Åkesson (C):
Jag beklagar min överträdelse tidigare. Regler ska följas även i kammaren. Jag har i någon mån kompenserat det genom att stryka mig från två senare anföranden. Det känns tryggt med Monica Green i finansutskottet. Jag kan verifiera Greens engagemang i trafikutskottet under tidigare period.
Delar ledamoten Green min, Centerpartiets och Alliansens syn att transport, transporttjänster och transportnäring är en del av produktionen? I så fall, vad tycker ledamoten Green borde vara annorlunda i de två propositioner riksdagen strax ska besluta om?
Jag vill också fråga: Vilken regering är det egentligen som har lagt dessa båda propositioner på riksdagens bord, så att vi äntligen kan fatta det beslut som Monica Green med flera efterlyser?
Anders Åkesson (C):
Jajamänsan, Anders Åkesson är läskunnig! Jag kan läsa Socialdemokraternas reservationer. Men detta är ett offentligt forum, ledamoten Green. Det finns till och med de som lyssnar på oss via tv och radio just nu, och diskussionen dokumenteras.
Därför skulle jag vilja att Monica Green, företrädare för Socialdemokraterna och numera verksam i riksdagens viktiga finansutskott, inför kammaren och dem som lyssnar på denna väldigt viktiga debatt redovisar på vilka ytterligare punkter hon vill utveckla de två propositionerna och de förslag som riksdagen har att hantera här om en liten stund. Vi kanske till och med voterar redan i morgon.
Delar Green min, Centerpartiets och Alliansens syn att produktion och transport hör ihop och därmed borde stramas upp i samma lagstiftning? Den sista lilla upplysning jag tror att åhörarna är väldigt intresserade av är vilken regering som lagt fram dessa båda bra propositioner som Green säger var så efterlängtade.
Anders Åkesson (C):
Jag tackar Teres Lindberg för anförandet. Det var en sak tidigt i Lindbergs anförande som jag fäste mig vid. Lindberg sa någonting i stil med - jag stenograferar inte - att en infrastrukturminister någon gång 1991 sagt att det där med it var en övergående fluga.
Det finns bra bredbandstäckning här i kammaren, så jag googlade för att se vem som var infrastrukturminister 1991. Det var Mats Odell. Men var det verkligen Mats Odell, Lindberg, som sa att it är en övergående fluga? Däremot minns jag att ett av de första e-breven från Sverige sändes av dåvarande statsminister Carl Bildt till hans kollega borta i Vita huset i Amerika vid samma tillfälle.
Men Lindberg kanske kan skingra dimmorna kring vilken kommunikationsminister det var som sa att det där med it var en övergående fluga.
Anders Åkesson (C):
Det var bra att Lindberg kunde klarlägga att det var en socialdemokratisk infrastrukturminister. Annars kunde det möjligtvis ha rått viss ovisshet om detta. Jag går över till den kanske viktigare frågan, detta med bredbandskoordinatorer. Det är väldigt viktigt att de kommer på plats, vill jag påstå, herr talman.
Vi vet att vi annars löper risk att hjulet ska uppfinnas på nytt varenda gång ett byalag eller en samhällsförening ska bygga ut bredband med hjälp av statsbidrag.
Den tidigare alliansregeringen, som var kraftfull på väldigt många vis, tog med sig 3,25 miljarder kronor i EU-programmet för att vi skulle ha ett effektivt statsbidrag in mot 2020-talet och kunna stimulera precis det som har hänt på så många ställen. Det är ett av de verktyg vi har, Lindberg, för att få bredband byggt i hela landet.
Dessvärre är inte det svenska programmet ännu godkänt i Bryssel. Bredbandsföreningarna runt om i vårt land väntar med stor spänning och oro, vill jag påstå. Herr talman! För det första vore det bra att få klarlagt när regeringen kommer att verkställa riksdagens beslut om bredbandskoordinatorer.
För det andra: När avser infrastrukturministern och samarbetsregeringen att förhandla fram EU-programmet - landsbygdsprogrammet - med de 3,29 miljarderna för bredbandsutbyggnad? Landet bortom Stockholm, Lindberg, väntar med stor iver på svaret på den frågan.