Anders Åkesson (C):
Jag tycker att det blir lite förunderligt i debatten i kammaren när utskottets ordförande Karin Svensson Smith inleder med att ge ett åttaårsperspektiv på trafikpolitiken.
Hon talar om de åtta år alliansregeringen hade ansvar och framställer det som någonting förvirrat - när politiken i dag ju snarast är en varannandagspolitik.
I går var det nej till bygget av Förbifarten i Stockholm, och i dag kan vi på Svenska Dagbladets debattsida se att just Karin Svensson Smith - tillsammans med sin partiledare, Romson - bejakar utbygget av Förbifarten.
I går förekom inte Bromma eller att det var aktuellt att lägga ned Bromma, och i dag utses en förhandlingsperson med det uppdraget. Vad gäller i morgon? Sverige är ett mycket stort land. Det gör att vi behöver ha alla fem transportslag för att det ska gå att leva och arbeta i alla delar av landet.
De fem transportslagen är sjö, järnväg, luftfart, landsväg - och it. Informationstekniken är det femte transportslaget.
När alliansregeringen hösten 2012 lade fram sin infrastrukturproposition Investeringar för ett starkt och hållbart transportsystem var det en av de mest kraftfulla satsningar på landets transportinfrastruktur som gjorts i modern tid - 522 miljarder kronor. De var dessutom fullt ut finansierade. Det beslutet står sig fortfarande.
Det styr planeringen, och det gäller till dess att ett nytt motsvarande beslut fattas. Herr talman! Jag vill i några punkter lyfta fram de förändringar som blev följden av att det är Alliansens och inte samarbetsregeringens budget som nu blir styrande för transportinfrastrukturen 2015. Den blir också styrande för de regleringsbrev samarbetsregeringen strax ska skicka iväg till sina myndigheter.
Ekonomiskt innebär det beslut riksdagen fattar i eftermiddag att volymen för transportarbete i vårt land ökar med 3,4 miljarder kronor. Den ökar till 48,9 miljarder på det utgiftsområde trafikutskottet ansvarar för. Resurserna kommer i all huvudsak att gå via Trafikverket och andra myndigheter för genomförande.
Den ekonomiska ramen för att åtgärda brister och fel i transportapparaten i vårt land blir alltså 3 400 miljoner kronor större kommande år än innevarande år. Utöver detta markerar vi i vår budget bland annat för att vi vill bygga nya stambanor för höghastighetståg samt mycket allvarligt prova förutsättningarna för att kraftigt bygga ut järnvägen i norra Sverige.
Jag ska också säga något om inrikesflyget. Människor, företag och offentliga myndigheter ska kunna verka i hela vårt land. De ska kunna hitta rätt kompetens och transportera sina kunder, varor och produkter.
Bromma flygplats trafikerar i dag flygplatserna Helsingborg/Ängelholm, Göteborg, Halmstad, Kalmar, Kristianstad, Malmö, Östersund, Ronneby, Sundsvall, Trollhättan, Umeå, Växjö och Visby. På några av dessa platser utgör Brommaförbindelsen 100 procent av kontakten med omvärlden, för andra uppemot hälften. Huvuddelen av ambulansflyget går på Bromma.
Att då ens överväga en nedläggning av Bromma, som uppenbart samarbetsregeringen gör i och med att man sent i går kväll meddelade att man utser förre statsrådet Anders Sundström att utreda förutsättningarna, är lika med att skicka en grovt skadlig politisk signal ut i hela landet.
Beslutet samarbetsregeringen har fattat permanentar en osäkerhet i Brommafrågan som kommer att driva på centraliseringen av företag och institutioner till Mälardalsområdet. Ett slutligt genomförande av en nedläggning innebär närmast en amputation i fråga om flygförbindelser på orter som Trollhättan med flera.
På andra orter som i dag opererar både Bromma och Arlanda permanentar en nedläggning av Bromma en prisdrivande och negativ monopolsituation. Av den orsaken är det logiskt att riksdagen i dag riktar ett tillkännagivande gentemot regeringen med innebörden att riksdagen anser att en förhandlingsperson för bostadsbyggande på citynära flygplatser ej ska tillsättas.
Utöver detta vill jag göra följande markeringar mot samarbetsregeringens förslag som varit särskilt inriktade på att slå hårt mot landet utanför storstadsområdena. Vi vill inte införa en avståndsbaserad vägslitageavgift, kallad kilometerskatt, eftersom en sådan särskilt skulle drabba företag på svensk landsbygd.
Däremot vill vi tillåta en högre vikt, upp till 74 ton, på lastbilar och även tillåta längre fordonsekipage, upp till 30 meter, för att på så vis förbättra möjligheterna för skogs- och gruvindustri att transportera sina varor, öka transporteffektiviteten, minska klimatpåverkan och öka konkurrenskraften. Fru talman! Så vill jag säga något om Förbifartsfrågan.
Sent i går kväll fick vi så besked om att Miljöpartiet lagt sig platt i de interna diskussioner som försiggått inom samarbetsregeringen. Byggandet av Förbifart Stockholm återupptas snarast möjligt. Det innebär ett stopp på slöseriet med skattemedel motsvarande 4 miljoner kronor om dagen.
Det är bra att infrastrukturministern stod på sig i den interna diskussionen och till slut fick motståndet mot Förbifart Stockholm inom regeringen att vika ned sig. Med tanke på den varannandagspolitik som tycks prägla samarbetsregeringen känns det dock tryggt att riksdagen i dag fattar beslutet att i form av ett tillkännagivande uppmana samarbetsregeringen att snarast möjligt häva frysningen av Förbifartsprojektet.
Annars, fru talman, finns ju risken att det kommer ett nytt besked från samarbetsregeringen i morgon.