Acko Ankarberg Johansson (KD):
Socialutskottet har ägnat en stor del av mandatperioden åt situationen för barn och unga som behöver insatser från den sociala barn och ungdomsvården. Situationen för unga som är på Sis, Statens institutionsstyrelses, särskilda ungdomshem hör till det som vi arbetat mycket med och där vi ser behov av utveckling.
När situationen är sådan att det är nödvändigt med en placering måste placeringen innebära att det blir bättre för den unge. Men det blir inte alltid det, och därför måste vi agera för att förändra förutsättningarna så att varje ung människa som behöver vara på ett ungdomshem får en bra vistelse och en tid som hjälper dem vidare på ett positivt sätt. Många saker har förbättrats de senaste åren.
Framför allt har bristerna synliggjorts, och det finns en vilja hos myndigheten att utveckla och förbättra verksamheten. Regeringen har förstärkt resurserna så att inte minst en investeringsplan nu finns som kan leda till mer ändamålsenliga lokaler. Men det kommer att krävas mycket mer.
Därför fortsätter utskottet att följa utvecklingen och komma med uppmaningar till regeringen så att Sis och de särskilda ungdomshemmen får bättre förutsättningar att ge barn och unga en bra placering. Fru talman! Vi har under ganska lång tid tagit del av berättelser från ungdomshemmen som handlar om våld mot placerade ungdomar, våld mellan placerade ungdomar och våld mot personal.
Våld borde över huvud taget inte förekomma. Man ska inte utsättas för våld när man kommer i samhällets vård, när man placeras. Man ska inte heller utsättas för våld på sin arbetsplats. Det finns många skäl till att våld förekommer. De flesta fall går att förebygga. Man kan förebygga att våldssituationer uppkommer.
Det går att träna in hur man agerar när det eskalerar, och det går att öva upp hur man agerar i en svår situation som briserar. Allt i syfte att mota att våld uppkommer och att minimera våldet när det eskalerar ändå. Men detta kräver välutbildad personal som får stöd i att klara sådana här situationer. Det kräver lokaler som minskar riskerna för att situationer som kan leda till våldsamma beteenden uppstår.
Det kräver också en fast hållning från ledningen i riktning mot att våld ska upphöra. Användningen av särskilda befogenheter som avskiljning ska inte behövas. Utskottet skriver så här i betänkandet: "Utskottet kan exempelvis konstatera att Sis fått i uppdrag att utveckla sitt våldsförebyggande arbete och fått ökade anslag för att möjliggöra ett kompetens- och kvalitetslyft inom myndigheten.
Utskottet ser positivt på det förändringsarbete som pågår inom den mycket komplexa verksamhet som Sis bedriver. Utskottet vill understryka att detta arbete måste intensifieras för att situationen på de särskilda ungdomshemmen ska förbättras. För att få en bättre bild av på vilket sätt avskiljningarna har minskat under de senaste åren har utskottet under beredningen av detta ärende begärt kompletterande information från Sis, vilken har redovisats ovan.
Det är utskottets avsikt att även i fortsättningen följa denna fråga noga och det är därför av stor vikt att regeringens redovisningar är tydliga och innehåller behövlig statistik.
Mot bakgrund av det anförda anser utskottet att regeringen senast den 1 februari 2023 bör återkomma till riksdagen med en ny skrivelse där den redogör för effekterna av de åtgärder som hittills vidtagits för att minska avskiljningarna och vilka insatser som krävs framöver för att avskiljningarna ska upphöra."
Man fortsätter: "Vidare vill utskottet understryka vikten av att de särskilda befogenheter som Sis har med stöd av LVU - vilket innefattar användning av tvångsmedel - används med omdöme och restriktivitet och ligger i linje med barnets rättigheter i enlighet med barnkonventionen.
Vidare ska användningen av tvångsmedel stå i rimlig proportion till syftet med åtgärden, och tvångsåtgärden får endast vidtas om åtgärden bedöms vara till barnets bästa. Utskottets uppfattning är dock att avskiljningarna ska upphöra ." Utskottets betänkande innehåller fyra förslag till tillkännagivanden, det vill säga uppmaningar till regeringen.
De handlar om sammanhållna vårdinsatser, om samverkan med kommunerna, om en särskild enhet inom Kriminalvården och om avskiljningar. Ni noterar att beskedet från utskottet när det gäller avskiljningar är tydligt. Nu krävs det att regeringen återkommer med en plan om hur man ska gå till väga för att de helt ska upphöra. Fru talman!
Jag vill yrka bifall till reservation 18 under punkt 12, som handlar om barns rätt att komma till tals. Regeringen behöver vidta åtgärder så att ungas rättigheter stärks, inte minst när de befinner sig i samhällets vård.