KBLab/rixvox huggingface dataset:
Emma Hult (MP):
Jag blir lite beklämd. Jag hoppades någonstans att Roger Hedlund skulle om inte dementera i alla fall förklara hur rivning av delar av bostadsbeståndet ska skapa fler bostäder till dem som i dag inte har någonstans att bo. Vi har en utbredd bostadsbrist i väldigt många kommuner runt om i vårt land. Precis som Roger Hedlund säger finns det en hel del områden som också har problem och utmaningar.
Jag tror inte att man antar de utmaningarna genom att riva i de områdena. Jag tror snarare på arbete i skolan och med de personer som jobbar i områdena, på förstärkt närvaro av olika myndigheter och på förtätning av dessa områden. De områden som Roger Hedlund försöker svartmåla, miljonprogramsområdena, är områden som i många fall har väldigt bra standard på de bostäder som är byggda.
Det skulle alltså vara katastrof rent ekonomiskt att riva bostäder som vi har gjort en så stor insats kapitalmässigt för att bygga. Vi behöver utveckla dessa områden, inte avveckla dem. Jag undrar helt enkelt och ställer frågan igen: Är det Sverigedemokraternas mening att vi ska riva delar av vårt bostadsbestånd och att det ska göra att fler människor får någonstans att bo?
Emma Hult (MP):
Regeringen har inte skapat den situation som vi ser i vissa delar av världen där det i dag är krig och konflikt. Dessa människor kommer inte hit på grund av regeringens politik. De kommer hit för att de inte har något alternativ. Ni vill riva bostäder i Sverige i dag. Deras bostäder i deras hemländer har rivits av bomber, krig och bränder. Jag ser inte att det är en lösning på den problematiken.
Det blir ganska klart för mig att Sverigedemokraterna gärna flyttar på problem, blundar för problem eller vill förbjuda problem och inte hitta lösningar på dem. Vi ser en rad sådana exempel i debatter som förs just nu, och jag tycker att det är skrämmande. Ni vill hjälpa på plats. Det är jättebra. Det gör vi också - Sverige är ett av de länder som hjälper absolut flest med biståndsarbete på plats. Men vi tar också ansvar för de människor som vill komma hit och bli en del av det svenska samhället. Vi ser till att Sverige växer sig starkt och starkare i framtiden.
För att klara de utmaningar vi står inför behöver vi en ökande befolkning, och den ökningen kommer inte bara att komma av svenskfödda utan även av dem som är födda i andra länder. Det välkomnar Miljöpartiet och de andra partierna i riksdagen, och vi är glada för att Sverige ökar sitt invånarantal. Vi måste också ta ansvar för att de ska bli en del av det svenska samhället.
Emma Hult (MP):
Det låter nästan som om Lars Beckman hade velat vara där när han nämner rundabordssamtalen. Bostadsminister Peter Eriksson håller fler rundabordssamtal än bara i det här ämnet. Eftersom jag har fått delta i ett antal av dem kan jag säga att de är väldigt givande. Feministisk snöröjning har för mig inte att göra med den samhällsplanering vi debatterar här i dag. Men att våra samhällen inte ska planeras för alla är intressant att höra.
Under väldigt lång tid - jag ska inte säga ett årtal; man fastnar lätt i siffror, som vi hörde vår kollega Ola Johansson göra tidigare, så jag ska akta mig för det och för att blanda ihop siffror - har jag tyckt att det är viktigt att planera våra samhällen för alla. Vi vet forskningsmässigt att om vi planerar utifrån ett jämställt perspektiv, det som Lars Beckman vill kalla feministisk samhällsplanering, blir samhället inkluderande för fler. Jag tycker inte att det är fel.
När det gäller dem som står i bostadskö i Stockholm vill jag säga att den feministiska samhällsplaneringen ska planera hur samhället ska utformas. Att bostäderna sedan byggs i det samhället gör ju inte att det byggs färre bostäder. Jag vet inte vad som får dig att tro det, Lars Beckman. Bostadsbyggande är en del av samhällsplaneringen, men det är en mycket större fråga. Vi får det lätt att låta som att det bara handlar om att bygga hus, men vi måste också planera samhället runt det. Hur rör sig människor? Hur kommer människor att röra sig i framtiden?
Hur kommer våra liv att se ut om 50 år? Jag säger 95 år eftersom jag vill att husen ska stå där i minst 100 år. Jag förstår inte riktigt vad du är så upprörd över. Du får gärna utveckla lite vad det är som är så problematiskt med att vi planerar våra samhällen ur ett feministiskt perspektiv. Som feminist tycker jag att det är ganska trevligt.
Emma Hult (MP):
Om man frågar den grupp som står utan bostad i dag vad de vill ha för typ av bostad och om de har några speciella önskemål är svaret oftast nej - de vill ha någonstans att bo. Detta ser jag som vårt absolut viktigaste uppdrag. Vi vet att människorna i denna grupp oftast har lägre inkomster och ibland lever med väldigt knappa marginaler. Att de skulle kunna efterfråga en bostad - en lägenhet, en villa eller ett fritidshus - i strandnära eller sjönära läge står inte riktigt klart för mig.
Det är viktigt att det tillskapas bostäder för denna grupp av individer, så att människor har möjlighet att bo och vi minskar den bostadsbrist som finns i Sverige i dag. Det är härligt att höra att ni brinner av lust att ta över. Ni brinner uppenbarligen av lust att tillsätta en utredning om riksintressena - en sådan utredning som ni tillsatte förra mandatperioden. Den gav inte det resultat ni ville, så nu vill ni tillsätta en ny. Fantastiskt! Det är bra att ni brinner för detta. Vi ska nog också se till att vi kommer vidare, och jag tror att vi där behöver bred enighet vad gäller riksintressena.
Det finns intressen av olika slag. Vi fick tidigare höra från en av våra kollegor att de kan komma att bli färre även om ni ville låta som om ni var eniga i den frågan; jag upplevde det inte så. Hyrköp är en modell som används i Sverige i dag. Riksbyggen bygger just nu sådana lägenheter i Järfälla. Jag har ingenting emot det. Men jag undrar hur ni vill att de ska bli fler. Vill ni subventionera den typen av bostäder, eller vad är det ni vill göra?
Lagen ger uppenbart möjlighet att bygga sådana bostäder redan i dag. För Miljöpartiet är det viktigt att vi bygger bostäder som människor har råd att efterfråga. Vi har människor som i dag står utan bostad, och det är ingenting vi kan acceptera.
Emma Hult (MP):
I dag debatterar vi alltså fastighetsrättsregler som rör nyttjande, köp och ägande av fast egendom. Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och därmed avslag på samtliga motioner. Motionerna rör bland annat arrende, tomträtt, rätt att anordna cykelvägar och andelstal i vägsamfälligheter.
Vi har tidigare hört flera av mina kollegor i utskottet beskriva de utmaningar som vi står inför inom det fastighetsrättsliga området, och jag kan instämma i många av dessa beskrivningar. Jag vill tala om vägsamfällighetsföreningar och de utmaningar som jag ser framöver med denna form av gemensamt ansvar. I en framtid där människor kommer att bo på nya sätt och under nya förhållanden behövs det ett anpassat och moderniserat regelverk.
Det finns exempel på när lagen inte förmår att underlätta eller vägleda för gemensamägda vägar. Jag har ett exempel från verkligheten. Det gäller en liten väg utanför ett större samhälle och en vägsamfällighetsförening med 42 hushåll. Föreningen har nu i många år ägnat sig åt att vara oense om hur vägen ska förändras.
Det rör sig om några äldre personer med gott om tid och med ett stort engagemang och en passion för föreningen. Föreningen leds av en före detta samhällsbyggnadschef som med stora kunskap har initierat en lantmäteriförrättning om att bredda vägen. Konflikter, överklaganden och flera års trätande har nu slutat med en nota på flera hundra tusen kronor för förrättningen. Längs vägen har det flyttat in ett antal småbarnsfamiljer.
De har flyttat dit därför att de vill bo utanför stadens puls och leva sitt liv på landet. De tvingas nu flytta på grund av dessa kostnader. Massor av pengar har gått åt till att förändra vägen, och man har fortfarande inte nått vägs ände för hur man ska göra. Jag vet att det finns fler liknande exempel, och det är en stor utmaning.
Dagens människors tid, vilja och engagemang, vilja att engagera sig i såväl idrottsföreningen som vägsamfälligheter, väg- och avloppsföreningar och andra typer av föreningar har drastiskt minskat. Det märks även i vägsamfälligheternas styrelsearbete och processer. Med detta vill jag säga att utmaningarna med vägsamfällighetsföreningar och reglerna för dem är mångt fler än bara hur andelstalen bestäms.
Emma Hult (MP):
Det var ju tråkigt att Robert Hannah inte hade någon fråga till mig utan ställde en fråga till mina kollegor på den rödgröna sidan. Jag hade önskat att jag i replikskiftet hade kunnat svara på frågor om något av det som jag diskuterade i talarstolen. Jag kan konstatera att det finns många viljor i de här frågorna. Liberalerna har skrivit en reservation som jag hade hoppats att Liberalerna skulle nämna, vilket Robert Hannah inte gjorde i sitt anförande.
Robert Hannah refererar till en utredning som regeringen har tillsatt, som har fått till resultat hur vi ska stärka hyresgästens ställning och hur vi kan gå vidare med utredningens förslag. Jag hade mycket hellre stått här och diskuterat hur vi ska stärka hyresgästens ställning än att ta ansvar för vad mina kollegor har sagt tidigare i debatten.
Emma Hult (MP):
Det var mest påståenden från Mats Green, men på slutet kom det i alla fall en fråga. Jag tycker att vi har varit ganska tydliga med att vi gärna hade sett att de bostadspolitiska samtal som fördes hade fortsatt så att ett mål kunde nås. Mats Green var inte med i dem men kommer kanske att vara med om det kommer nya. Vi behöver långsiktiga spelregler här, och då behöver vi vara många som enas om den politik vi går fram med. Så ja, Miljöpartiet är absolut berett på att sätta sig ned igen.
Men då behöver nog Mats Green och hans parti våga lyfta upp de frågor som är jobbiga för Moderaterna. Låt mig bemöta det Mats Green påstår om bostadsminister Peter Erikssons frånvaro och passivitet. Läser du inte tidningen på morgonen, Mats? Tittar du inte på nyheterna på dagarna? Följer du inte debatten? Har du någon aning om vad Peter Eriksson gör i dag?
Om du vet det får du gärna berätta det för mig, för det vet jag - och det har också varit en medial grej i dag. Jag skulle inte påstå att bostadsministern är vare sig frånvarande eller passiv. Däremot skulle jag önska att Mats Green och hans kollegor runt om i Kommunsverige blev lite mer engagerade och mindre passiva i bostadsdebatten och inte satte sig på tvären när det gäller att bygga hyresrätter eller skapa boendeformer för andra grupper än dem som tjänar mest.
Emma Hult (MP):
Har Mats Green missat att det byggs mer i Sverige i dag än vad det har gjort på väldigt länge? Har Mats Green missat att regeringen satsar 6 miljarder i sin budget för att få fram hyresrätter med lägre hyror för den grupp som Mats Green uppenbart inte har ett enda förslag på hur det ska skapas bostäder för? Jag vill passa på att lyfta fram den fantastiska, gröna reform som Peter Eriksson gjorde reklam för häromveckan.
Det handlar om att ta bort bygglovskravet för solenergianläggningar. Men i stället för att säga vad det var för förslag raljerade Mats om var presentationen gjordes. Det är inte rätt; det är väl politik vi ska tala om. Det byggs mer i dag, Mats Green. Jag har med mig en bra rapport som du kan få läsa. Jag har uppmanat dig förut att göra det, men i dag skrev jag ut den eftersom du uppenbart inte läst om regeringens 22 steg för fler bostäder i Sverige i dag.
Låt mig överlämna den innan vi går härifrån. Vad gör då Peter Eriksson i dag? Jo, han är tillsammans med Sveriges Byggindustrier och Byggnads. Det är den 8 mars i dag, den internationella kvinnodagen, och i dag går regeringen ut med ett mål om att det ska bli fler kvinnor i byggbranschen. Det är oerhört viktigt, och som kvinna i byggbranschen är jag stolt över att regeringen uttalar detta och har fått med sig byggbranschen på detta mål.
Emma Hult (MP):
Det har hänt på bussen, i skolans korridorer, på arbetsplatsens julfest eller under lönesamtalet, i politiken och också på statliga institutioner. Under #metoo, #tystnadtagning, #sjungut och nu senast #medvilkenrätt har tusentals kvinnor med olika yrken nu tagit mod till sig och berättat om sina upplevelser.
För många har det inte varit en självklarhet, och mycket står på spel för dem. En sak har vittnesmålen gemensamt: Det är män som utsätter kvinnor för sexuella ofredanden. Jag vill ställa min fråga till kultur- och demokratiminister Alice Bah Kuhnke. Det har också framkommit vittnesmål om att sådana händelser har inträffat på statliga institutioner - institutioner som ministern ansvarar för. Då är min fråga: Vad har regeringen gjort för att motverka detta?
Emma Hult (MP):
Det är inte alltid lätt att göra rätt. Att vara en medveten konsument kan vara både svårt och utmanande. Tidigare i veckan kunde vi läsa en artikel med rubriken "Leva hållbart är inte bara individens ansvar". Det var tre forskare vid Stockholm Environment Institute som skrev: "Det är dags att ansvaret för en hållbar konsumtion flyttas från individer till politiken."
Jag skulle därför vilja fråga konsumentministern: Vad gör regeringen på detta område?
Emma Hult (MP):
Stina Nilsson, Charlotte Kalla, Hanna Öberg, Frida Hansdotter, Anna Hasselborg, Sara McManus, Agnes Knochenhauer, Sofia Mabergs, Jennie Wåhlin, Ebba Andersson, Anna Haag, Linn Persson, Mona Brorsson och Anna Magnusson.
I dag är det den internationella kvinnodagen, och jag vill passa på att hylla dessa OS-hjältar som presterade så bra under det OS som passerade för bara några veckor sedan. De behöver dock bli fler. För att de ska kunna bli fler behöver deras förutsättningar förbättras. Elitidrottande män utövar sin idrott på heltid och lever också på idrottsutövandet i Sverige i dag.
Elitidrottande kvinnor utövar sin idrott på all ledig tid och behöver jobba heltid för att kunna vara elitidrottare. Det är orimligt.
Emma Hult (MP):
Tack för svaret, idrottsminister Strandhäll. Det jag syftade på var hur man ska förbättra förutsättningarna så att fler kvinnor lyckas prestera lika mycket som de kvinnor som vi kunde se under det senaste OS. Jag har också en följdfråga som jag vill ställa. Vi ser att unga tjejer lämnar idrotten mycket tidigare än vad unga killar gör, och det är ett folkhälsoproblem. Hur ser vi till att unga tjejer också kan stanna kvar inom idrotten precis som de unga killarna kan?
Emma Hult (MP):
Jag tackar för det engagerade svaret. Det befintliga järnvägsnätet är i stort behov av upprustning och i viss mån utbyggnad. Det hörs nu oroliga röster runt om i landet om vad som ska hända med det befintliga järnvägsnätet när vi nu ska satsa på ny järnvägsinfrastruktur på andra platser. Den frågan ställer jag mig också. Jag kommer från ett län där järnvägsnät läggs ned och där vi samtidigt talar om att bygga för höghastighetståg.
Vilken blir relationen mellan det befintliga nätet och de nya sträckningarna?
Emma Hult (MP):
På bussen, i sociala medier, i tv-rutan eller vilken skärm vi nu väljer att titta på - var vi än befinner oss möter vi reklam. Ibland är den påträngande med blinkande erbjudanden som är svåra att motstå. Ibland låter erbjudandena för bra för att vara sanna, och ibland är de också det.
Jag skulle vilja ställa min fråga till statsrådet Per Bolund: Vad gör regeringen för att förhindra direkt missvisande reklam som inte håller måttet? Vad gör ni för att skydda oss konsumenter, framför allt de konsumenter som är svagare än många av oss andra?
Emma Hult (MP):
Som ung kvinna tidigare verksam i byggbranschen vet jag att min bransch har en del utmaningar, framför allt på jämställdhetsområdet. Några av utmaningarna kom till allmänhetens kännedom efter metoo-uppropet Sista spiken i kistan. Efter uppropet kallade bostadsministern Peter Eriksson till sig byggbranschen för ett samtal om en kraftsamling mot detta beteende. Den 30 november hölls ett möte, och en avsiktsförklaring undertecknades.
I den kan vi bland annat läsa: "Många kvinnor, och även många män, väljer att lämna byggbranschen. Inte på grund av att det är tungt utan för att de möts av sexism och machoattityder. Detta är förödande för hela branschen." Jag kan bara hålla med - det är förödande. Det är förödande för hela samhällsutvecklingen. Det har gått ett halvår sedan detta undertecknades, och nu vill jag fråga bostadsminister Peter Eriksson: Vad har regeringen gjort? Är frågan aktuell, och finns den fortfarande på ministerns bord?
Emma Hult (MP):
Jag vet inte om jag ska bemöda mig med att bemöta Mats Greens inledning. Jag tycker att det är anmärkningsvärt av en riksdagsledamot att på detta sätt attackera ett statsråd. Jag kan garantera att bostadsministerns engagemang är minst lika stort som mitt, men han har kanske inte möjlighet att medverka vid alla kammarens debatter. Jag ska försöka att reda ut detta med budgeten. Ja, regeringen minskar anslaget per år.
Detta görs därför att regeringen, till skillnad från M och KD, har ett helt finansdepartement som har gjort beräkningar av hur mycket de ansökningar som ligger inne kommer att kosta. Vi har helt enkelt använt den kompetens Regeringskansliet besitter för att beräkna vad kostnaden kommer att bli för de ansökningar som redan är beviljade och för den hög som låg hos länsstyrelsen från årsskiftet fram till i dag, som nu kommer att kunna beviljas. Skillnaden mellan våra budgetar är att ni ströp möjligheten att ansöka vid årsskiftet.
Ni tog dock ingen hänsyn till att det hade kommit in en massa ansökningar som länsstyrelsen inte hann handlägga efter årsskiftet. Jag tycker att det är viktigt att även länsstyrelsens personal får gå på jul- och nyårsledighet. Det fick de inte överallt i landet eftersom de slet sitt hår för att försöka göra det hela så bra som möjligt och för att försöka göra så att så många bostäder som möjligt färdigställdes.
Det vi gör, till skillnad från er, är att se till att den hög som skapades på grund av er ansvarslösa hantering av hela avskaffandet nu kommer att handläggas.
Emma Hult (MP):
Nu säger Mats Green emot sig själv. Ja, de första åren minskar vi på den prognos vi har gjort, men vi skjuter också till pengar i slutet av mandatperioden. Det var precis detta Mats Green själv just sa - det kan vi ju lyssna på i efterhand. Den stora skillnaden här handlar om att vi tar ansvar för alla de ansökningar som kom in före årsskiftet, till skillnad från vad Moderaterna och Kristdemokraterna möjliggjorde. Det är den stora skillnaden.
Vad gäller blocköverskridande samtal förs det sådana just nu, om man nu inte med blocköverskridande menar att samtalen ska innefatta alla riksdagens partier. Vi samtalar just nu med både Centern och Liberalerna i de frågor som rör januariavtalet. Jag förstår att Mats Green också gärna skulle vilja vara med, för det är inte så kul att inte få vara det. Jag ser ett behov av att också en större grupp talar om de stora utmaningar vi har framför oss - eller redan i dag har - på detta område.
I min värld handlar det om de finansiella frågorna, där vi behöver sätta oss ned tillsammans med våra kompisar i finansutskottet, men också om den bostadssociala politiken, som jag tror är denna mandatperiods absolut största utmaning och som inget av våra partier ännu har den fulla lösningen på. Där tror jag att vi behöver finna gemensamma lösningar i - ja - blocköverskridande samtal. Såvitt jag hörde gav också bostadsministern besked i går om att hans avsikt är att blocköverskridande samtal ska bli av.
Emma Hult (MP):
Det enkla svaret på frågan är nej. Men jag ska utveckla det lite, så att vi får en lite mer fyllig debatt. En stopplag likt den som infördes då tror vi inte är den bästa lösningen. Vi värnar det kommunala självstyret. Och, ja, man kan göra avsteg från det.
Men den bästa lösningen för att få varje kommun att ta sitt bostadspolitiska ansvar och kanske inse att det i det här läget inte är utförsäljning som är lösningen på bostadsbristen handlar helt enkelt om att de ska leva upp till det bostadsförsörjningsansvar de har. Det finns ett bostadsförsörjningsansvar enligt lagstiftning. Men det finns ingenting som gör att kommunerna behöver följa det. Det finns kommuner som jobbar aktivt med detta, men det finns också kommuner som inte alls jobbar med den politiken.
Det som nämns om Stockholm är en kommunpolitisk fråga som jag inte är djupt insatt i. Men generellt sett menar Miljöpartiet att det är viktigt med blandade bostadsområden och blandade upplåtelseformer även i befintliga bostadsområden. I första hand tycker vi såklart att man ska kunna bebygga och förtäta parkeringsplatser och andra hårdgjorda ytor för att få den blandade bebyggelsen. Men jag värnar det kommunala självstyret, och jag tolkar det som att kommunpolitikerna i Stockholm har gjort en annan bedömning.
Sedan är inte detta en fråga som Miljöpartiet ansvarar för i Stockholms stad. Jag tror heller inte att det är vi som har drivit det i förhandlingen.
Emma Hult (MP):
Jag håller med Momodou Malcolm Jallow om att vi behöver verktyg för att kommunerna ska leva upp till det bostadsförsörjningsansvar som jag tycker att de ska ta. Det lämnades en utredning ganska nyligen - jag vågar inte säga exakt när - där man har tittat på just hur man kan göra en fördelning på regional nivå. Det kan ju vara så att en kommun kanske inte har markförutsättningarna, ekonomin eller infrastrukturförutsättningarna för att sörja för fler bostäder.
Det kanske är det som behöver tillföras, eller så kan man helt enkelt se till att tillföra de bostäderna någon annanstans i regionen. Men det behöver ske på ett planerat sätt och inte som i dag. Jag kan ta ett lokalt exempel, eftersom du så väl känner till det. Malmö tar ett enormt stort ansvar, medan många av de små grannkommunerna väljer att inte göra någonting.
Jag tycker att det är anmärkningsvärt och sorgligt att Lomma, Staffanstorp och Vellinge inte tar ansvar i den utsträckning som de behöver göra på bekostnad av Malmö. Där är vi nog helt överens. Jag tycker att det är viktigt att vi ser till att alla kommuner tar sitt bostadspolitiska ansvar, och då behöver vi nog fler verktyg än vad vi har i dag.
Jag brukar i den här kammaren nämna villamattorna, vilket jag inte gjorde i mitt anförande den här gången. Jag vill så gärna se till att fler människor får möjlighet att bo i de delarna, gärna i hyrt boende eller i bostadsrätter. Det finns enormt mycket ytor som inte används effektivt i Sverige och som vi behöver använda bättre. Jag tror att alla skulle må bra om det stod ett hyreshus någonstans i villamattornas rike.