Hans Linde (V):
Handelsministern frågar mig inledningsvis vad som var alternativet, vilka andra handelsavtal vi ska se. Jag tror att det helt avgörande i den här frågan är att det inte är vi i Stockholm som ska diktera handelsavtal för Afrika. Här måste vi lyssna på de afrikanska staterna och vad de efterfrågar. Några av de saker som de afrikanska staterna efterfrågar men där de inte blivit tillgodosedda är att de ska få längre förhandlingstider, att man vill skjuta upp förhandlingarna ytterligare tre år så att man har möjlighet att sätta sig in i de här frågorna.
Det finns en väldigt stor skillnad i möjligheterna för svenska UD och för utrikesdepartementet i Swaziland eller Ghana när det gäller resurser att sätta sig in i det här handelsavtalet. Det andra är att man vill ha längre övergångsperioder. De 20-25 år som handelsministern pratar om handlar bara en liten del av handeln. I de flesta fall skulle det utfasas betydligt mycket snabbare. Det tredje område som de afrikanska staterna har lyft fram är att man stryka så kallade Singaporefrågorna.
Det skulle vara helt möjligt att stryka Singaporefrågorna helt från EPA utan att det skulle stå i strid med WTO. Det var Singaporefrågorna, alltså frågor som rör investeringar, offentlig upphandling, konkurrensfrågor och handelsprocedurer lyftes ut ur WTO-förhandlingarna efter massivt motstånd från länderna i Afrika och i andra länder i syd.
Nu försöker EU trots detta trycka in de här regelverken än en gång bakvägen genom EPA. Skulle EU lyckas få in de här frågorna i EPA riskerar det att helt omöjliggöra för afrikanska stater att ställa krav på utländska investeringar. Det skulle omöjliggöra för afrikanska stater att ta sociala och miljömässiga hänsyn vid upphandling. Det skulle vara oerhört olyckligt för just Afrika.
Min och de afrikanska ländernas ståndpunkt är att vi borde utelämna Singaporefrågorna ur EPA. Det delas också av den brittiska regeringen. Storbritannien har lagt fram flera förslag som går ut på att flytta ut Singaporefrågorna ur EPA. Men statsrådets svar får jag tolka så att Storbritannien inte kommer att kunna räkna med något stöd från Sverige på denna punkt. Herr talman!
När man lyssnar på handelsministern tycker jag att det finns en ganska klar kontrast mellan det handelsministern säger och den massiva kritik som trots allt kommer från afrikanska regeringar, från afrikanska fackföreningar och bonderörelser. Jag har hittills inte hört en enda afrikansk regering uttala sig positivt om detta avtal och det sätt på vilket förhandlingarna skötts. Att handelsministern väljer att i sitt svar tala om ett tydligt ägandeskap känns ganska verklighetsfrämmande.
Hur skulle Afrika kunna äga ett handelsavtal som man egentligen i grunden inte vill ha? Men kritiken är stark även här i Europa, inte minst från svenska frivilligorganisationer med decennier av erfarenhet från att arbeta i Afrika med just utvecklingsfrågor. Dessa mycket erfarna organisationers synpunkter har handelsministern tydligen avfärdat som ett hot mot utveckling och som protektionism. Men det finns undersökningar som kanske handelsministern borde lyssna mer på.
På danska UD har man gjort en omfattande analys där man kom fram till att Afrika riskerar försämrad välfärd och minskad bnp samtidigt som EU skulle vara den stora ekonomiska vinnaren. Även Internationella valutafonden och EU-kommissionen har visat att EPA riskerar att få katastrofala konsekvenser för Afrika.
När man analyserar EPA:s konsekvenser för Kenya fann man att 65 procent av den kenyanska industrin skulle slås ut, 12 procent av statsinkomsterna skulle försvinna och miljontals arbetstillfällen inom det kenyanska jordbruket skulle försvinna.
Hur kan den svenska handelsministern kalla ett sådant avtal för utvecklingsvänligt när det så tydligt visar att det på många håll kommer att slå sönder den inhemska ekonomin och jordbruket i så många afrikanska länder?