KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lena Asplund (M):
Peter Persson står här i talarstolen och blandar äpplen, päron, clementiner och apelsiner och gör en stor fruktsallad av det. Och den är sur, ska jag säga. Det är bara sänkningen av hotell- och restaurangmomsen som är problemet. Gunnar Andrén påpekade mycket riktigt att ni gick till val på det här 2010, men när alliansregeringen genomförde det var det plötsligt inte okej. I sitt första inlägg hänvisade Peter Persson till SCB.
Jag tycker att Peter Persson ska läsa SCB i dag. Antalet sysselsatta i Sverige fortsätter att öka. Det är faktiskt rätt hyggligt i Sverige - även om det inte låter så här i kammaren. Nu är Socialdemokraterna emot sänkningen av moms för restaurangbranschen. De dissar en hel bransch, som jag sade innan.
Tre interpellationsdebatter tidigare ville Socialdemokraterna sänka energiskatten för vissa digitala energiintensiva företag. Är inte det påverkat av lobbning? Det låter som om vi har köpt hela restaurangnäringens intressen. Det handlar inte om det. Det handlar om att få unga människor utan långa utbildningar i jobb.
Det är en fantastisk reform för att få det. Som jag sade innan är det också en reform som har minskat konkurserna. Det är nämligen en tuff bransch för många. Jag tycker att Peter Persson ska åka ut och träffa företrädare för branschen och höra vad de säger. Jag vet att ni har varit på Visita, och det ni fick höra där var inte riktigt vad ni ville höra. Det här är faktiskt en bra reform.
Vi ska vara tacksamma för den, och vi ska vara tacksamma för att McDonalds anställer unga. De blir nämligen anställbara för andra tjänster eller jobb sedan. Det här är alltså bra. Håna inte företagare!
Lena Asplund (M):
Jag har suttit och lyssnat på debatten, och något har slagit mig. Det är rätt intressant att höra att tre rödgröna för en gångs skull vill sänka en skatt, för så här låter det ju inte när vi debatterar sänkta inkomstskatter eller något sådant, utan då är det annat tonläge. Men här ska politiken styra, och då är det okej att sänka skatten. Det är väldigt bra med den kvotplikt som införs nu.
Ska vi komma någonstans med mindre utsläpp gäller det ju att få ned andelen fossilt, och det får man definitivt med en kvotplikt. Då kommer det att bli mycket mer låginblandat. Då är HVO bra att använda som låginblandning. Interpellanterna och övriga har också sagt att det går att köra på ren HVO. Det är ett diesellikt biodrivmedel.
Under tiden sker utveckling och forskning, och det kommer mer andra generationens biodrivmedel. Då är det väl bra att använda HVO som låginblandning så länge, för det finns ju inte HVO så att vi kan byta till HVO i alla våra dieselpumpar. Så långt har vi inte kommit än.
Som finansministern sade gör unionsrätten att det inte får bli billigare än den fossila motsvarigheten, för då har vi ett statsstöd.
Jag förstår inte varför man inte välkomnar att vi nu inför en kvotplikt och får ned andelen fossilt i tankarna i våra diesel- och bensinbilar och får in mycket mer fossilfritt i dem. Sedan får man väl återkomma och se vad som händer med utvecklingen och i EU. Det ska bli intressant att se vad energiskattedirektivet säger framöver.
Vi hoppas att EU kan sätta ned foten ordentligt när det gäller koldioxidskatt så att vi får en likhet i Europa också när det gäller våra drivmedel. Utvecklingen går väldigt fort. Vi hade inte stått här och debatterat om HVO för fem, sex eller sju år sedan. Då pratade vi om annat, som RME och andra inblandningar, så det går fort.
Därför tycker jag att det är ett bra beslut att ha låginblandning nu och sedan får vänta och se vad som händer, och så får regeringen återkomma i frågan. Jag känner mig nöjd och trygg med det och tycker att alliansregeringen gör detta på ett klokt och väl avvägt sätt. Vi får se hur vi kan hantera det, och så får vi också se om ni någon gång kan förstå att det är bra med sänkta skatter även för vanliga människor som arbetar.
Lena Asplund (M):
Ja, plötsligt händer det! Ibland händer det att jag håller med Mats Pertoft. Vi vill nog samma sak, men vi har lite olika sätt att göra det på. Vi tycker att det är bra med långsiktighet, bra spelregler och att man inte springer på alla bollar. Det brukar nämligen visa sig att det inte blir så bra, vilket vi kan se när vi tittar på motioner i de här ärendena i skatteutskottet. Skulle vi springa på alla de bollarna skulle vi nog få lite problem.
Jag vill däremot inte hålla med om att regeringen inte har gjort någonting för att få ned utsläppen. Det har gjorts väldigt mycket. Medelutsläppen för åtminstone personbilar har sjunkit rejält under de senaste sju och ett halvt åren, och en av anledningarna är skattebefrielse för fordon som släpper ut lite koldioxid.
Därför vill jag fråga de rödgröna: Om HVO är bra eftersom man kan köra tunga transporter på, varför man vill straffbeskatta avstånd för tunga transporter så att en lastbil som går med HVO ska betala lika mycket i kilometerskatt som en lastbil som går på ren diesel? Där finns det lite olika begrepp; Socialdemokraterna kallar det vägslitageavgift medan Miljöpartiet har mer av en miljöstyrning över det hela.
När man vill beskatta avståndet i stället för utsläppet har man inte förstått, och det känns inte riktigt bra. Därför tycker jag att det är bra att vi har en rak och tydlig linje och att vi återkommer till detta med HVO. Och som sagt: Det finns än i dag en HVO-brist. Sedan har jag en liten fundering över detta att Finland har anmält Sverige.
Om jag inte är alldeles felunderrättad tillverkas väldigt mycket HVO i Finland, så det kan finnas något näringspolitiskt syfte bakom det.
Lena Asplund (M):
Jag vill tacka statsrådet för svaret. Jag förstår att statsrådet inte kan svara. Myndigheterna är ju självständiga. Men det skulle vara intressant att ha en principiell diskussion om hur vi ska ha det, hur utbildning av vår räddningspersonal ska se ut.
Det är ett otroligt viktigt uppdrag som MSB har. Statsrådet har fått två brev, som jag visar upp för kammarens ledamöter. Ett är undertecknat av 60 kommunalråd runt om i landet, varav ett flertal tillhör statsrådets parti.
Det andra brevet kommer från ungefär 100 räddningschefer runt om i Sverige som ser med oro på MSB:s snabbutredning. Uppmaningen är att man bör ta ett politiskt initiativ till en bred utredning som kan ligga till grund för hur försörjningskompetensen ska säkras inför framtiden.
Det är inte bara räddningstjänsten som är beroende av räddningsskolorna utan även flera andra myndigheter.
Jag ska läsa ett litet utdrag ur ett mejl som jag fått från mitt län: En nedläggning av MSB Sandö och dess följder för Sandös övriga verksamhet skulle omedelbart påverka Landstinget Västernorrlands förmåga att utbilda personal inom katastrofsjukvård, vilket är ett dråpslag mot den kapacitet och beredskap som våra medborgare förväntar sig. Det lär vara på det sättet på flera ställen i landet, inte bara i Västernorrland.
Jag var på studiebesök på kustbevakningen i Härnösand för ett tag sedan. De var av samma åsikt och menade att räddningsskolan på Sandö bör vara kvar eftersom de har mycket samövningar på Sandö. Nu ställer jag inte skolorna mot varandra. Jag tycker att båda bör vara kvar eftersom de båda fyller en viktig funktion. På Sandö finns även Folke Bernadotteakademin och räddningsgymnasium.
Allt detta är ett kluster som hanterar räddningstjänst, samhällsberedskap och annat viktigt. Mellan Kiruna och Lund är det nästan 200 mil. Och innan MSB bildades, då det var Statens räddningsverk, fanns det fyra räddningsskolor som sedan blev två.
Det skulle vara väldigt olyckligt för framtiden om man bara skulle ha en. Vi kan ta ett exempel: branden i Västmanland. Där tror jag att räddningsledarna skulle ha behövt ännu lite mer utbildning i hur man räddningsleder. Det sa MSB själva när jag hälsade på dem på Sandö för ett tag sedan. I Västmanland hade de svårt att hantera branden över gränserna.
Nu ska vi inte föregripa någon utredning, men den slutsatsen togs ganska tidigt. Därför är det här en otroligt viktig organisation som inte får plockas bort med bara ett pennstreck. Egentligen har ingen av skolorna i dagsläget möjlighet att ta emot ännu mer personal. De har det, men då måste de bygga ut och göra om. Och även det kostar pengar.
När statsrådet har svarat ska jag återkomma med lite andra idéer om vad man bör titta på. Jag undrar hur statsrådet kan tänka sig att agera. Vilken är statsrådets inställning: Behöver vi två skolor? Eller anser statsrådet att vi kan klara oss med en räddningsskola?
Lena Asplund (M):
Det är komplext med utbildningar. Jag vet inte om jag förstod statsrådet rätt, att han antydde att kommunerna själva skulle hålla i utbildningarna. Det tror jag inte skulle främja en god kvalitet. Jag tror att det bra om man har något slags centralisering av utbildningarna, men eftersom vi bor i ett väldigt avlångt land vore det bra med en spridning.
Efter det här kommer det en interpellationsdebatt om hur man rekryterar deltidsbrandmän. Det kan bli problem speciellt om man är från Vännäs och ska gå utbildning i Revinge, eller tvärtom, om man är från Lomma och ska gå utbildning i Sandö. Allt detta blir lite konstigt.
På räddningsskolan i Sandö säger man att det händer att deltidsbrandmännen är tvungna att ta bilen och åka därifrån på grund av det händer saker på hemorten. Då är det viktigt att avstånden inte är så långa. Jag har ytterligare en fundering. Vi har samma besparing i budgeten. Det var pengar som gick till bland annat Kustbevakningen, som också är en viktig myndighet.
Jag har fått några uppgifter om hur systemet ser ut. MSB har ett högkvarter i Karlstad. När MSB bildades försvann Krisberedskapsmyndigheten från min hemkommun, Sollefteå. Efteråt har det visat sig att man har ett slags högkvarter också i Stockholm.
Personalstocken, om man får uttrycka det så, sväller ordentligt där. År 2009, när myndigheten bildades, var det 196 tillsvidareanställda och 24 tidsbegränsat anställda i Stockholm. Nu finns det 244 tillsvidareanställda och 31 tidsbegränsat anställda. Det blir alltså fler och fler i Stockholm.
Om en myndighet som har sitt kontor på Fleminggatan på Kungsholmen ska spara borde kanske myndigheten se över var kontoret är lokaliserat. Skattemyndigheten, Kronofogdemyndigheten och nu också Tullverket ska flytta ut från dyra adresser i Stockholms innerstad. Ska det finnas så många anställda i Stockholm?
Det är kanske billigare att lokalisera Stockholmskontoret till Karlstad. Det finns ju andra saker som det är bättre att spara på än den verksamhet som utgörs bland annat av de viktiga räddningsskolorna. De är ju en del av MSB:s hela verksamhet. Det hade varit bra med en större utredning i stället för en snabbutredning av skolorna.
Man borde ta ett större samlat grepp över myndigheten och se var det kan sparas pengar och hur man gör det på bästa sätt för att det ska komma myndigheten och Sverige till största gagn.
Lena Asplund (M):
Jag har lite svårt att hålla med statsrådet om att det är en vikande efterfrågan på utbildning, för så låter det inte när man pratar med räddningsskolorna. Tvärtom, de säger att det finns ett ökat behov av utbildning, och det nämns också i det här brevet.
Så här står det: De senaste åren har dessutom den kommunala räddningstjänsten fått utstå en hel del kritik för bristande kvalitet i samband med räddningsinsatserna, och den gemensamma nämnaren är nästan alltid kompetensfrågan. Man kan alltså utgå ifrån att det finns ett stort behov av utbildning. Jag tror inte att det kommer att bli färre olyckor.
Det kan ske klimatförändringar, översvämningar och fler bränder. Då är det viktigt att vi har en väl utbildad och kompetent personal. Det är också viktigt för dem som jobbar inom räddningstjänsten att känna att man har en utbildning som är adekvat för att man ska kunna göra det bästa under sin insats. Det är också en säkerhetsfråga för personalen. Vi såg ju hur branden i Västmanland spred sig.
Den var inte att leka med, och jag tror inte att det var den sista stora branden i närtid som vi kommer att utsättas för i det här landet, tyvärr. Jag vet att det här är en myndighetsfråga, men även statsrådet har möjlighet att påverka genom regleringsbrev och annat, framför allt genom en diskussion med generaldirektören på MSB om hur sådana här frågor ska hanteras. Jag tycker att det är viktigt att MSB tar sitt uppdrag på största allvar.
Lena Asplund (M):
Jag tackar försvarsministern för svaret. Jag tänker uppehålla mig vid Statskontorets analys, som försvarsministern nämnde. Den visar att bildandet av Försvarsexportmyndigheten - jag kommer att kalla den FXM i fortsättningen för att göra det enklare - har lett till en tydligare rollfördelning och inneburit en ambitionshöjning av statens exportstöd.
FXM har också bidragit till att statens exportstöd har fått ett ökat fokus på att främja svensk försvarsexport i bred mening. Det är mycket bra. FXM:s process för prioriteringar involverar både försvarsmyndigheterna och försvarsindustrin. Tidigare gjorde varje myndighet sina egna prioriteringar av det statliga exportstödet, men nu vägs de olika behoven samman. Utöver detta gör FXM en analys av försvarsnyttan med en exportaffär.
Myndigheten analyserar också de försvars- och säkerhetspolitiska konsekvenserna av en eventuell export samt sannolikheten för att en viss kampanjsatsning ska leda till en exportaffär. Innan FXM bildades hade FOI, Försvarsmakten och FMV i uppdrag att ge exportstöd, men i och med att FXM bildades fick en myndighet ett tydligt utpekat ansvar för detta.
FXM har också exportstödet som sin huvuduppgift medan det tidigare var en liten uppgift för de övriga myndigheterna. Statskontorets analys visar att FXM:s inriktnings- och prioriteringsprocesser ger myndigheten överblick över både försvarsindustrins och Försvarsmaktens behov samt försvarsmyndigheternas resurser.
Innan FXM fanns gjorde varje myndighet separata prioriteringar, men ingen hade ett utpekat ansvar för att skapa en helhetsbild. Det gav inte samma överblick, vilket var beklagligt.
Statskontoret bekräftar i sin rapport att FXM har gjort exportstödet mer synligt eftersom verksamheten i dag bedrivs i en separat myndighet med ett eget anslag och redovisas i en separat årsredovisning. Exportstödet är därmed mer synligt och lättare att styra och följa upp.
Bildandet av myndigheten har också lett till en tydligare rollfördelning eftersom upphandling och främjande har separerats. Det har gjort att man har fått en mycket tydligare och transparentare export. Jag tycker att det är väldigt viktigt. Jag tänkte fråga försvarsministern om inte han också tycker att det är väldigt viktigt att vi har transparens i vår försvarsexport. Många gånger är det ju vapen det handlar om.
Lena Asplund (M):
Det känns rätt bra att försvarsministern inte stänger dörren helt till att ha en egen myndighet utan säger att man kan titta på det och utreda det. Givetvis ska även Försvarsexportmyndigheten se till sin ekonomi. I den budget som ligger nu och som den här regeringen styr på drog även Alliansen ned anslaget till Försvarsexportmyndigheten något.
Man kanske ska titta på om myndigheten bara ska vara anslagsfinansierad eller om det finns andra sätt att göra det. Jag anser att det är viktigt att man har en myndighet som gör att det blir transparens och att man har insyn.
Givetvis finns det sekretessbelagda saker som man inte kan titta på - inte vi utifrån i alla fall. Jag lät ta fram en liten RUT-utredning av hur det ser ut runt omkring i Europa, vilka länder som har egna myndigheter för att främja försvarsexporten och vilka av de myndigheterna som är självständiga.
Det här är säkert försvarsministern medveten om, men jag tänkte ta det igen eftersom det kanske finns några som lyssnar och är intresserade. Nederländerna har en liknande situation som Sverige och har en statlig myndighet som endast har exportfrämjande uppgifter. Likadant har Portugal och Storbritannien.
Sedan finns det en rad länder, som Danmark, Estland, Finland, Frankrike och Grekland - jag kan räkna upp en stor del av Europas länder - där man har en statlig organisation för försvarsexport men där det är organiserat på lite olika sätt. I en del länder, som Frankrike och Finland, ligger det direkt på Försvarsdepartementet.
Det ligger inte under tre olika myndigheter som i sin tur även hade mycket större uppgifter, som det gjorde i Sverige tidigare. Jag känner mig nöjd om försvarsministern är villig att titta på detta och inte stänger dörren helt.
Jag tror att det är bra om vi i Sverige får en ordentlig, bra transparens i vår försvarsexport. Den är otroligt viktig. Som försvarsministern skriver i svaret spelar exportstödet en viktig roll, och det är viktigt för svensk försvarsindustri att man kan exportera.
Då måste man ha en transparens, och svenska folket måste inse att detta är viktigt och att det är okej att vi har en försvarsindustri som exporterar.
Lena Asplund (M):
Att försvarsindustrin är viktig är vi överens om. Den är otroligt viktig. Då måste man också exportera. Jag tror att det är ungefär 80 procent av försvarsindustrins produktion som går på export. I mitt hemlän har jag BAE Hägglunds i Örnsköldsvik. De skulle liksom inte kunna finnas kvar om de inte hade exporterat stridsfordon 90 och annat.
Det är viktigt, och det är viktigt för vårt svenska försvar. Vi har ju inte en försvarsindustri bara för att vi ska upprätthålla jobb, utan vi har det för att vi ska ha ett svenskt försvar och en svensk försvarsindustri med god kvalitet. Jag håller med försvarsministern om att vi har många goda exempel på att vi är duktiga. Försvarsministern talar om en "annan myndighetsstruktur". Det är lite luddigt. Jag funderar över vad en "annan myndighetsstruktur" är.
Är det en återgång till de tre olika myndigheterna - FOI, Försvarsmakten och FMV - eller ska det läggas på en enda myndighet? Hur är det tänkt att man då skulle spara så mycket mer pengar? Detta måste ju främjas, och det måste ske på ett bra sätt och på rätt sätt.
Som jag har sagt innan och vidhåller: Det måste ske med god transparens, så att vi upprätthåller ett anseende för vår svenska försvarsindustri. Det är viktigt för mig, och det är viktigt att vi har kvar svensk försvarsindustri och att vi också har svenskt försvar med bra materiel.
Lena Asplund (M):
Jag börjar med att tacka så mycket för svaret, även om jag saknar svar på min andra fråga: Finns det en ordnad process mellan Försvarsdepartementet och Utrikesdepartementet? Där får jag inget riktigt svar. Jag ska ge lite grann av en bakgrund till frågan.
Vid incidenten i december nere i södra Sverige sa utrikesministern att även svenska flygplan flyger utan transpondrar och att det var vanligt. Försvarsministern sa sedan att det inte är speciellt vanligt. Vi vet efteråt att det inte är vanligt, men att det kan ske under ordnade former.
Vid incidenten i mars sa utrikesministern att det är ett regelbrott att flyga utan transpondrar. Då förtydligade försvarsministern med att säga att det inte är något regelbrott. Detta är anledningen till att jag frågar om det finns någon ordnad process mellan Utrikesdepartementet och Försvarsdepartementet när det gäller hur man förhåller sig till det hela. Detta är en otroligt viktig fråga.
Östersjön är ett område som är vältrafikerat av civilflyg. Man kan titta på appar som visar var vi har flyg. Jag var inne i morse och tittade över Östersjön, och det är väldigt många flygplan där - även under nattetid. Det är vältrafikerat när man ska österut, till Asien och så vidare.
Jag skulle vilja säga att frågan inte är om det händer utan snarare när det händer någonting. Gud förbjude att det händer någonting mellan ryska statsflyg, alltså militärflyg, och något civilflyg. Det är vanligt att man flyger utan transponder. Jag skulle vilja säga att det kanske inte alls förekommer att man flyger med påslagna transpondrar. Det handlar om övning, och man vill inte synas. Man kanske också vill kontrollera om vi har koll på var man är någonstans.
Detta är inte acceptabelt. Därför ställer jag min andra fråga: Hur kan Sverige vara tydligare i de mellanstatliga relationerna? Jag har fått ett svar att man för detta i Eurocontrol, att man har tittat på det via ICAO och så vidare. I dessa forum medverkar också Ryssland. Jag har en fråga till utrikesministern. Ryssland medverkar, men lyssnar de? Tar de till sig det hela? Jag har ytterligare en fråga.
De andra staterna runt Östersjön berörs också rätt mycket, även om detta egentligen är en global fråga i och med att luftrummet är globalt. Finns det någon reaktion? Har man tänkt på att man ska göra någonting mer gemensamt och exakt hårt mot Ryssland? Jag tänker på att man kan sätta ned foten och säga: Det här är inte acceptabelt. Så här kan vi inte ha det längre.
Vi har sett detta aggressiva beteende i Östersjön, på vattnet, under vattnet och i luften. Det är någonting som vi inte tycker är okej. I luften måste man på något sätt visa att man är där.
Lena Asplund (M):
Jag håller med om det mesta som utrikesministern säger här. Och vi står ju bakom försvarsöverenskommelsen, så där är det inga diskussioner. Det handlar mer om Rysslands aggressiva beteende i luften över Östersjön. Vi såg det senast i torsdags. Då var det två Tu-22M, Backfire kallas de. Det är bombplan med kapacitet för atomvapen.
De var i internationellt luftrum söder om Öland. Den svenska incidentberedskapen fungerade väl, så Jas kom upp fort. Tack så mycket, Försvarsmakten! Det var otroligt bra. Planen hade inga transpondrar påslagna. Den 24 mars hände samma sak över östra Östersjön.
Två likadana ryska bomplan, Tu-22M Backfire, och två Su-27 - jag är ingen expert på flygplanstyper men tror att det är mindre plan - flög också utan påslagna transpondrar. Så här skulle jag kunna fortsätta. Finland har samma bekymmer. Och det är bra att man har bilaterala samtal.
Min fundering är: Får ni något svar från Ryssland? Ger man någon respons på det hela? Tycker man att det inte är en viktig fråga, och hur ser man på den?
Jag antar att det inte vore stärkande för Putin om ett ryskt statsflyg orsakade en stor katastrof med ett civilflyg, eller har man inte den inställningen? Har utrikesministern fått någon känsla för hur man ser på frågan?
Sedan tycker jag att det är bra att både Utrikesdepartementet och Försvarsdepartementet tar det här på stort allvar och inser att det är viktigt. Vi måste på något sätt få det här att upphöra. Diskuteras frågan också på utrikesministermöten i EU?
Lena Asplund (M):
Jag får tacka utrikesministern igen och är glad att utrikesministern har fått upp ögonen ordentligt för det här. Jag har ställt två skriftliga frågor tidigare men inte blivit riktigt nöjd med svaren, därav den här interpellationen. Men nu kanske man jobbar på detta och utrikesministern har förstått problemet. Svensk pilotförening säger att de är mer observanta än vanligt när de flyger över Östersjön.
Och det är vad Transportstyrelsen har gått ut med. Det finns kollisionsvarningssystem på flygplanen, men det förutsätter att det mötande flygplanet har sina transpondrar, alltså signalsystem, påslagna. Det ska inte vara så att man som pilot ska känna oro när man flyger över Östersjön över vad man har runt omkring sig.
Om jag förstått det jag läst rätt kan man inte varna de ryska planen om de inte har signalsystemet påslaget. Det här är ett problem. Jag hoppas verkligen inte att vi får se en olycka, utan jag hoppas att Ryssland förstår att så här kan man inte fortsätta. Givetvis förstår jag att Ryssland har ett behov av att öva.
Hur aggressivt man ska göra det är en helt annan fråga som vi får ta upp en annan gång. Men man måste åtminstone visa var man är någonstans. Som utrikesministern sa finns det inga regler för det, men det handlar mycket om etik, om känslan för människoliv och vad som är fara och inte fara uppe i luften. Jag får tacka igen.