KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Åkesson (C):
Tack för svaret! Det är uppenbart att statsrådet Kaplan bortser från det mycket negativa signalvärde det innebär att regeringen mot riksdagens direkta uppmaning beslutar att utreda en förtida nedläggning av Bromma flygplats och samtidigt ger uttryck för detta ständiga ifrågasättande.
Brommas flyglinjer är själva bilden av om det är möjligt att bo, verka och arbeta i alla delar av vårt land, även delar där de andra trafikslagen väg och järnväg inte erbjuder tidsmässigt rimliga resealternativ. Om Bromma läggs ned kommer många orter som trafikerar flygplatsen att få försämrade förbindelser med Stockholm och andra destinationer som kan nås via Bromma.
Det är självklart något som slår mot jobb, tillväxt och välstånd. Eftersom människor och företag när de fattar beslut reagerar lika mycket på förväntan som på reala fakta innebär ett ständigt ifrågasättande av Brommas roll i att hålla samman Sverige massor av felaktiga signaler och slutsatser.
Det är mot bakgrund av detta som riksdagen på trafikutskottets initiativ riktade ett skarpt tillkännagivande till regeringen Löfven-Romson den 18 december i fjol om att inte utse någon förhandlingsperson och att inte utreda förtida nedläggning av Bromma.
Likväl fattade regeringen samma dag på förmiddagen beslutet om att tillsätta Anders Sundström som förhandlingsperson med uppdraget att utreda en förtida nedläggning av Bromma - väl medveten om riksdagens kommande beslut samma dag. Detta var något regeringen blev både anmäld till och prickad för av riksdagens konstitutionsutskott.
Därefter har den av regeringen utsedda förhandlingspersonen Anders Sundström, som jag har träffat i samband med arbetet i trafikutskottet och känner ett förtroende för, uttalat att han inte kan se att staten ska fatta beslut om att stänga Bromma alls och att i förtid bryta avtalet och betala för att kliva ur det. Det känns enligt honom rätt osannolikt.
Om hela förhandlingspersonens uppdrag bygger på en förtida nedläggning av Bromma och Sundström uttrycker att det är osannolikt att det sker, kvarstår mina frågor till statsrådet Kaplan: Vad ser statsrådet för mening med att fullfölja utredningen om flygplatsens framtid när utredaren själv inte ser några förutsättningar i den?
Eller är det så att själva regeringsbeslutet och utredandet syftar till att dölja en djup intern oenighet i regeringen i synen på Bromma flygplats framtid?
Anders Åkesson (C):
Tack, statsrådet, för svaren, för debatten och för försäkran att flygkapaciteten ej ska komma att påverkas! Det var ett viktigt klarläggande. Likväl dristar jag mig att upprepa det jag sa före vår lilla paus.
Förhandlingspersonens uppdrag bygger trots allt på ett resonemang, en framställd önskan och ett förhållningssätt som om en förtida nedläggning av Bromma blir en realitet. Samma förhandlingsperson, förre statsrådet Sundström, uttrycker att det är högst osannolikt att så sker.
Därför kvarstår min fråga till statsrådet Kaplan: Vad är det egentligen för mening med att fullfölja den här utredningen om Bromma flygplats förtida nedläggning, givet den försäkran vi nu fick om att flygkapaciteten från och till Stockholm ska kunna vidmakthållas, när förhandlingspersonen själv säger att det inte är sannolikt att han kommer till den slutsatsen?
Är det i själva verket så, som jag avslutade förra debattomgången med att fråga, att denna utredning kommer till i syfte att dölja en pågående och rätt djup intern meningsskiljaktighet i regeringen mellan Löfven och Romson om synen på inrikesflyg och om synen på Bromma och att man döljer det i töcknet av en utredning? Det är i så fall mycket allvarligt.
Jag vill avsluta med att understryka den oro som ovissheten kring att man över huvud taget utreder den här typen av transportfacilitet skapar runt om i landet eftersom beslut människor fattar bygger mer på förväntan än på faktum. Men tack för debatten, statsrådet! Jag är säker på att det inte var den sista.
Anders Åkesson (C):
Jag riktar min fråga till inrikesminister Anders Ygeman. Den handlar om polisens organisation. Just nu genomförs en mycket stor omorganisation av svensk polis, från 21 myndigheter till 1 myndighet. Syftet är bland annat att garantera en likvärdig och gemensam struktur och bemanning över hela landet och att vi ska ha kvalificerade resurser, kompetens och kapacitet i hela vårt land.
Min fråga till statsrådet blir då: Kan statsrådet Ygeman garantera att reformen genomförs på det vis som Sveriges riksdag har beslutat och att vi därmed får den fulla bemanning i hela vårt land som reformen ska ge enligt den modell som presenterats?
Anders Åkesson (C):
Jag tackar för ett väldigt snabbt svar från statsrådet Ygeman. Låt mig utveckla min fråga. I veckan träffade jag företrädare för svensk polis som uttryckte sig så här: Vi är beordrade att åka runt till kommuner i vårt område och beskriva hur vår polisorganisation ser ut och vilken bemanning och vilka funktioner vi kommer att ha när vi kommer in i vår nya struktur. Herr talman!
De uttryckte samtidigt en oro för att de senare kommer att behöva åka runt och "pudla" för vad de tidigare sagt. De kunde inte riktigt se varifrån resurserna, bemanningen och kompetensen ska komma. Min fråga till statsrådet blir då: Är deras oro obefogad?
Anders Åkesson (C):
Tack, kollegan Pia Nilsson, för ett mycket engagerat anförande! Det innehöll till och med en liten budgetbomb. Ja, här ska ju ske rejäla satsningar på transportinfrastruktur i stället för jobbskatteavdrag. Ska det fjärde eller det tredje tas bort? Det får vi säkert reda på, för resurserna måste fram. Jag har dock en annan fråga som jag vill passa på att få svar på från Pia Nilsson och Socialdemokraterna.
Pia är gruppledare för socialdemokratiska partiet i riksdagens trafikutskott - Socialdemokraterna är ett av de två regeringspartierna i Sveriges riksdag. I dag har Sveriges regionala flygplatser varit samlade till konferens här i Stockholm. Det var väldigt många frågor från dem kring en kommande nationell flygstrategi och dess innehåll. Det kanske inte var så många svar. Men Pia Nilsson kan säkert bena ut det här och nu.
Jag tror att det är viktigt att de som driver regionala flygplatser, de mindre, det vill säga icke statliga, får besked om vad som gäller. Det var också många frågor om den aviserade flygskatten. Den vållar oro, herr talman, ute i landet. Skatt på avstånd i form av en vägslitageavgift och skatt på avstånd i form av en flygskatt ses som en märklig idé.
Jag vill därför passa på att fråga ledamoten Pia Nilsson: Vad är orsaken till att man lägger fram en utredning och därmed får anses vilja införa en nationell flygskatt? Det är skatt på resor och skatt på avstånd. Och vad finns det för fundamentala och grundläggande idéer i den nationella flygstrategi som är aviserad?
Anders Åkesson (C):
Då har vi benat ut frågan om budgetbomben, som inte var någon bomb. Det var tur det. I min meritlista - den kommer jag nog att offentliggöra någon gång - kommer det att stå att jag var med och röstade bort flygskatten. Det var en ytterst kontraproduktiv skatt - skatt på avstånd - som ledde till irrationella flygrörelser. Människor i Sydsverige flög till Kastrup i stället för till Sturup. Man flög över en landgräns.
Man fick därmed längre landtransporter, med större klimatpåverkan. Människor behöver röra sig över stora avstånd. Då är flyget rationellt. Det är klart, herr talman, att jag har en förståelse för de frågor Pia Nilsson ställer kring flygskatten. Länder har infört och tagit bort den. Man har analyserat den.
Men om regeringen tar initiativ till en statlig offentlig utredning som har som syfte att utreda flygskattens införande i vårt land tolkar man nog det, herr talman, i folkdjupet som att regeringen avser att införa en skatt på flygresor.
Det är väldigt svårt att tolka det på något annat sätt. Jag återkommer till min fråga. Det måste ha förts något resonemang, lite i förbigående, i den socialdemokratiska trafikutskottsgruppen: Till vilken nytta inför vi en skatt på flygresor? Jag har svårt att tro att det liksom smögs igenom.
Anders Åkesson (C):
Tack, Emma Wallrup! Jag måste bara få något förklarat för mig av Vänsterpartiet, en av samarbetsregeringens stöttepelare i infrastrukturpolitiken.
Finns det ett motsatsförhållande mellan väg och järnväg, eller finns det en intermodalitet mellan väg och järnväg, i Vänsterpartiets resonemang om gods- och persontransporter i hela landet? Hur förhåller sig Vänsterpartiet när man uttrycker "äntligen" mer till det ena än det andra?
Hur förhåller sig Vänsterpartiet till det faktum att vi har sex gånger så lång landsvägssträcka där det finns människor och företag i vårt land som vi har järnvägssträcka i vårt land att hålla reda på? Det är sex gånger längre landsväg än järnväg, Emma Wallrup.
Finns det över huvud taget någon framtid för en människa, ett företag eller en arbetsplats belägen längs en svensk landsväg, liten eller stor, i Vänsterpartiets Sverige?
Anders Åkesson (C):
Det var ytterligare en intressant referens från Kinaresan - tack! Då vet vi också vad det är för DNA på den kraftfulla landsbygdssatsningen på 200 miljoner kronor på kollektivtrafik. Det måste ju vara Vänsterpartiets framgång i de interna budgetförhandlingarna. Då har jag givetvis en konkret fråga till Vänsterpartiet. Vi kan nöja oss med Emma Wallrups hemlän, vilket är Uppland. Det är en blandning av storstad och landsbygd.
Hur mycket mer kollektivtrafik räknar man med att få i Uppland för 10 miljoner kronor utifrån den kraftfulla satsning Vänsterpartiet har varit med om att driva igenom i det budgetförslag vi just nu hanterar? 10 miljoner kronor mer per år - hur mycket mer kollektivtrafik blir det på den uppländska landsbygden för detta?
Anders Åkesson (C):
Jag vill tacka statsrådet Anna Johansson för anförandet. Det fanns mycket i det som jag skulle kunna skriva under på. Det här är en budgetdebatt. Den handlar ytterst om hur vi finansierar och vad vi vill finansiera. Det är en prioriteringsdiskussion vi ägnar oss åt. Statsrådets partikamrat Pia Nilsson markerade mycket hårt mot skattesänkningar som metod för att få samhället att växa.
Hon argumenterade snarare för skattehöjningar i form av kilometerskatt och så vidare. Det är ju ideologi. Men det föranleder mig att ställa en fråga till statsrådet apropå inspelet om Sverigebygget, Sverigeförhandlingarna. Det är ett projekt som beräknades kosta 150 miljarder kronor. Enligt senare uppgifter handlade det snarare om 250 miljarder kronor.
Därtill kommer kringinvesteringar på kanske ytterligare 100-150 miljarder kronor. Det är väldigt stora resurser. Angående efterfrågan på stabila spelregler är detta ett projekt som beräknas pågå under mycket lång tid, under flera mandatperioder. Det fordrar en mycket ansvarsfull och uthållig finansiering.
Om man skulle finansiera projektet direkt över statsbudgeten skulle man lägga beslag på över 70 procent av resurserna, och det är inte rimligt. Då skulle vi få protester både i Kalmarbygden och i Göteborg. Min fråga till statsrådet blir: Vilka idéer kring finansiering av Sverigeförhandlingen umgås regeringen med just nu?
Förmodligen kan samtal föras utifrån den utsträckta hand som vi nyss noterade.
Anders Åkesson (C):
Tack, statsrådet Johansson! Jag upplever att vi har en samsyn om den gröna skatteväxlingens förträfflighet. Möjligen efterlyser jag lite mer avtryck av detta i den budgetproposition som vi just nu hanterar. Men statsrådet har väl inte varit framgångsrik fullt ut, men jag hejar på.
Tolkar jag ministern rätt när hon uttryckte - som jag uppfattade det - att hon är positiv till OPS som en av flera tänkbara metoder? Jag och Centerpartiet tror att det kan vara ett sätt att hitta de finansieringskällor som fordras, i synnerhet om vi talar om 250 miljarder kronor och mer.
Då talar vi förmodligen om mer än 70 procent av utrymmet. Det ska ju dessutom till investeringar i den befintliga infrastrukturen för att det ska vara någon mening med att bygga en höghastighetsbana. Tolkar jag statsrådet rätt att lånefinansiering, OPS-finansiering eller annan finansiering är tankar som regeringen umgås med?
Anders Åkesson (C):
Tack för anförandet, Johan Andersson! Johan Andersson är mycket engagerad i cykelfrågor. Utöver ett allmänt stort politiskt engagemang har han tagit sig särskilt an cykelnätverket här i Sveriges riksdag tillsammans med Boriana Åberg med flera. Det tycker jag är väldigt bra, för det är så trafiksituationen är.
Det är många olika trafikslag som ska rymmas i samma vägområde. Och vi vill alla att cyklingen ska öka som inslag i hur vi färdas, av trängselskäl, miljöskäl och folkhälsoskäl. Mot bakgrund av det kan vi konstatera hur det är med antalet skadade och dödade i cykeltrafik.
Det är inte på något vis nuvarande regerings fel, utan det är en utveckling vi ser. Totalt sett sjönk alltså antalet dödade, men de som dödas i cykelsammanhang ökar.
Mot bakgrund av den kunskap jag vet att Johan Andersson har och att Johan Andersson företräder ett av de två regeringspartierna och är mycket engagerad i frågan är min fråga: På vilket sätt kommer engagemanget för ökad cykling och tryggare cykelmiljö att ta sig uttryck i den infrastrukturproposition som vi med sådan iver ser fram emot att få se presenterad i riksdagen i höst?
Anders Åkesson (C):
Tack för svaret, Johan Andersson! Jag delar Johan Anderssons syn att den primärkommunala och den regionala politiska nivån i vårt land också har ett mycket stort ansvar. Det tar sig bland annat uttryck i hur till exempel Region Östergötland prioriterar cykelvägar och cykelsäkerhet i den regionala transportplanen.
I den nationella åtgärdsplan som regeringen beslutade om 2010, när Åsa Torstensson från Centerpartiet företrädde de här frågorna i en gemensam alliansregering, var det första gången som det avsattes nationella medel för cykelleder i vårt land. Den nationella politiska nivån pekade alltså ut särskilda projekt och objekt. Kattegattleden var en av dessa på västkustsidan.
Det var positivt att Johan Andersson nämnde detta med cykelstrategi. Kan vi, herr talman, ta Johan Anderssons uttalande till intäkt för att cykelstrategin också kommer att färga in den infrastrukturproposition som vi ser fram emot i höst?
Kan vi även ta detta till intäkt för att arbetet med de nationella prioriteringarna av cykling, uttryckt i kronor och ören, som tog sin början 2010 fortsätter och att det tar sig uttryck i större siffror, kronor och ören 2016 respektive 2018, då det nationella beslutet tas?
Jag vet att Johan Andersson inte kan stå här och ge några löften, men han kan uttrycka en ambition som företrädare för det största av de två regeringspartierna med ett mycket stort och tungt engagemang i frågan.
Anders Åkesson (C):
Ordet "respekt" bär ju respekt med sig. Det är faktiskt fråga om att visa respekt för vad folkflertalet ger uttryck för i form av ett tillkännagivande. Det första tillkännagivandet möttes i någon mån av respekt såtillvida att delar av regeringen fick se sig överkörda av andra delar av regeringen när man hejdade Sundströms framfart något.
Men, herr talman, vad hindrar då Socialdemokraterna, som är den stora delen av regeringsunderlaget, att ansluta sig till den ambition att utveckla Bromma flygplats som allianspartierna ger uttryck för i sin betänkandetext? Det skulle jag kalla respekt, herr talman.
Om man delar vår syn att Bromma flygplats behövs för att hålla igång flygtrafiken på flera orter i hela vårt land, kunna erbjuda alternativa flyglinjer och få effektivitet och prispress som främjar samfärdsel, då kunde man som socialdemokrat och ledamot i riksdagens trafikutskott ha anslutit sig till det resonemang allianspartierna för. Herr talman!
Det handlar också om vilka signaler man skickar genom att tillsätta, justera i och åter tillsätta utredningar.
Detta ger näringslivet och människor i gemen som reser mycket uppfattningen att vi i dag har en regering som på olika sätt försökt och försöker bromsa inrikesflygets utveckling genom att upprepade gånger orsaka problem och bördor eller ifrågasätta Bromma flygplats existens. Man har tidigare diskuterat inrikes flygskatt.
Det har inte Rikard Larsson tagit upp, men det är ytterligare en sådan signal som uppfattas mycket negativt.
Anders Åkesson (C):
Tack för frågorna glömde jag att säga, Rikard Larsson. Det är alltid utvecklande att resonera. Herr talman och ledamöter! Den samlade bilden av den regering vi just nu har är att man mycket tydligt har skickat en signal om att Bromma flygplats inte har någon framtid. Man har förvisso bättrat sig på vägen - den uppfattningen delar jag - men inte fullt ut.
Man utreder med full kraft införandet av en nationell flygskatt. Man sjabblar och är vek i förhållande till EU i synen på att kunna stödja regionala flygplatser - med allt vad det kommer att innebära. Jag är alldeles säker på att Rikard Larsson delar min uppfattning om de bekymmer det kan innebära på 34 ställen runt om i landet. Den samlade bilden, herr talman, är att vi i dag har en regering som inte tar flyget på det allvar som de borde. Konkret här och nu diskuterar vi Bromma.
Det är ett uttryck för detta. Jag är rädd att den samlade bilden har skickat en signal som har gjort att företag och enskilda i olika situationer dragit slutsatsen: Ska jag bo och utveckla någonting i det här landet ska jag undvika platser som riskerar att bli av med sin flygtrafik till Bromma eller att det dagliga flyget för mitt förvärv kraftigt kommer att fördyras.
Det är en politisk signalgivning som oroar mig gigantiskt mycket, eftersom jag och Centerpartiet har ambitionen att hela landet ska kunna leva och utvecklas. Jag utgår från, herr talman, att det socialdemokratiska partiet, i likhet med andra partier, fattar självständiga beslut på kongresser och så vidare, som Miljöpartiet alldeles strax uppenbart ska ägna tid åt.
Men den regeringspolitik som Socialdemokraterna anförtros att föra måste man hämta sitt stöd för i Sveriges riksdag. Då är ett tillkännagivande en rätt tydlig markering, och får man dessutom två i samma fråga måste man nog ta det på allvar.
Anders Åkesson (C):
Med anledning av Karin Svensson Smiths anförande och med huvudfokus på järnväg skulle jag vilja ställa en fråga utifrån det utspel som regeringsunderlaget Miljöpartiet gjorde i veckan.
Som centerpartist förfäktar jag konkurrens och menar att det har bidragit till den effektivisering och det ökade utbud inom järnvägstrafik och kollektivtrafik som vi har bevittnat de senaste decennierna, då vi sedan 80talets början mycket systematiskt bedrivit en avmonopolisering av svensk kollektivtrafik och i synnerhet svensk järnväg.
Detta har lett till konkurrens mellan flera operatörer, vilket i sin tur har lett till tillväxt i trafiken och effektiviseringar. Det har också lett till innovationer. Det här är en politik som det har rått en närmast bedövande parlamentarisk samstämmighet om i Sveriges riksdag - ända till i tisdags. Då kom ett besked från Miljöpartiet, alltså ett av regeringens underlagspartier, om att nu ska en annan tingens ordning råda.
Statliga SJ ska beredas ett ett och ett halvt decennium långt monopol på delar av det svenska järnvägsnätet. Som jag sa i mitt anförande sänder det här såklart ut chockvågor både på tågmarknaden och hos våra samarbetspartner internationellt. Karin Svensson Smith är inte vem som helst, herr talman. Karin Svensson Smith är mycket inflytelserik i sitt parti och den främsta parlamentariska talespersonen i vårt land vad gäller kollektivtrafik och trafikfrågor.
Mot bakgrund av det vill jag passa på att fråga: Kommer den politik som Karin Svensson Smith och Miljöpartiet gav uttryck för så sent som i går att göra avtryck i den infrastrukturproposition vi har att se fram emot inom kanske tre till fyra månader? Det är ett viktigt besked.
Anders Åkesson (C):
Tack för svaret, Karin Svensson Smith! Det blev lite förvirrat. Jag frågade inte hur Miljöpartiet kommit till slutsatsen att monopol är bättre än marknad - en uppfattning som jag för övrigt verkligen inte delar. Jag frågade inte alls det.
Mot bakgrund av det ställde jag frågan: Kommer politiken i det utspel som regeringspartiet Miljöpartiet och Karin Svensson Smith gjorde om att monopolisera delar av det svenska järnvägssystemet specifikt för statligt ägda SJ att ta sig uttryck i den proposition riksdagen har att hantera i höst? Det var det jag frågade om och ingenting annat.
Anders Åkesson (C):
I mitt anförande ställde jag tre frågor till Lars Mejern Larsson, Socialdemokraterna, som alltså är företrädare för det största partiet i samarbetsregeringen. En av frågorna fick vi just ett svar på: Den mycket omfattande Alexanderssonska utredningen om hur underhåll och drift av det mycket komplexa svenska järnvägsnätet ska hanteras bereds i Regeringskansliet.
Tack - då vet vi det! Vi ser fram emot att mycket snart få se ett remissförfarande av detta. Utredningen levererades i december 2015. Man kan säga att en snigel framstår som ilsnabb jämfört med beredningshastigheten, men det är bra att det bereds. Jag kommer nu till min andra fråga.
I veckan som gick, så sent som i går, gjorde det andra partiet i den regering Lars Mejern Larsson företräder ett utspel. Du ingår i ett regeringsparti, Lars Mejern Larsson, glöm inte det! Utspelet innebär att tågtrafiken i vårt land ska monopoliseras. Det statliga SJ ska erhålla ett monopol. Står Socialdemokraterna bakom den politiken? Det räcker med ett ja eller ett nej.
Min tredje fråga gäller att vi i utskottet har fått besked om att signalsystemet ERTMS ger operatörerna skäl till oro. Har den rätt oroväckande information vi har fått oss till del i utskottet burits in på Regeringskansliet till ansvarig minister Anna Johansson av regeringspartiet?
Och vilket svar har i så fall Lars Mejern Larsson som företrädare för Socialdemokraterna fått? Är han trygg i det beskedet?
Anders Åkesson (C):
Då fick vi ett och ett halvt svar. Den Alexanderssonska utredningen bereds. Lars Mejern Larsson och Socialdemokraterna har liksom allianspartierna uppfattat oron i tågoperatörsbranschen. Men det var egentligen inte det jag frågade om, Lars Mejern Larsson.
Jag frågade: Har Lars Mejern Larsson som företrädare för det största regeringspartiet burit informationen från utskottssammanträdet in på Näringsdepartementet till ansvarig minister Anna Johansson?
Har han då skaffat sig sådan information om införandet av ERTMS att han fortfarande kan känna trygghet och förvissning när det gäller att det svenska järnvägssystemet nu tål ett installerande av ett nytt signalsystem utan att vi får en experimentverkstad? Det var det jag frågade om, för det är det som är regeringspartiets ansvar, Lars Mejern Larsson. Jag är oppositionsföreträdare. Jag har inga svängdörrar in på Näringsdepartementet.
Det är synd, för då hade jag ställt frågan. Den fråga som helt smögs förbi av Lars Mejern Larsson, herr talman, var den som följer. Socialdemokraterna regerar landet tillsammans med Miljöpartiet, och de knåpar just nu tillsammans ihop en infrastrukturproposition som rimligen ligger i prisklassen 600, 700 eller kanske 800 miljarder kronor och som ska hanteras i Sveriges riksdag i höst.
Står Socialdemokraterna bakom det utspel om att monopolisera det svenska järnvägsnätet som samarbetspartiet och samarbetspartnern Miljöpartiet gjorde så sent som i går? Det räcker med ett ja eller ett nej, för det ger mig som oppositionsföreträdare och allianspartierna ett tydligt besked om vad som kommer att kunna läsas i en infrastrukturproposition om några månader. Ett ja eller ett nej - tack!