KBLab/rixvox huggingface dataset:
Per Söderlund (SD):
Jag vill rikta min fråga till justitie- och inrikesministern. Europa och Sverige befinner sig i ett mycket svårt säkerhetspolitiskt läge. Beslut har fattats om att bygga upp landets försvarsförmåga för att kunna försvara vårt land med militära medel om det, gud förbjude, skulle bli nödvändigt. Försvarsmakten har varit mycket tydlig med att det militära försvaret inte kan fungera utan ett väl utbyggt civilförsvar. Alla svenska medborgare och övriga som är bosatta i Sverige och är mellan 16 och 70 år gamla är totalförsvarspliktiga.
Enligt totalförsvarsplikten är jag skyldig att tjänstgöra inom totalförsvaret som antingen värnpliktig, civilpliktig eller allmänt tjänstepliktig. Civilplikten hade sin storhetstid i slutet av 1990-talet, då regeringen hade som mål att utbilda 10 000 kommunala beredskapsmän per år. Sedan 2008 är civilplikten vilande, och ingen utbildas nu för uppgifter i civilförsvaret. Min fråga är: Har regeringen vidtagit några åtgärder för att återaktivera civilplikten?
Per Söderlund (SD):
Tack, Niklas Karlsson, för frågan! Budgetpropositionen är resultatet av en förhandling mellan fyra olika partier och har tagits fram under väldigt kort tid. Vi kommer naturligtvis att ha anledning att återkomma till detta längre fram. Det finns flera saker som vi behöver återkomma till, för vi är inte helt färdiga med de åtgärder som behöver göras för att komma till rätta med de problem som uppstått under de senaste åtta åren.
Det finns ingen egentlig funkisskatt, utan det som finns är skatteskillnader mellan dem som arbetar och dem som inte arbetar. Det finns gott om funktionsnedsatta människor som bidrar på arbetsmarknaden och betalar samma skatt som alla andra och lägre skatt än den som är arbetslös och inte funktionsnedsatt. Det är lite konstigt att på detta vis se funktionsnedsatta som ett problem.
Många av dem gör ett stort och bra arbete i vårt samhälle, och vi ska verkligen vara tacksamma för de insatser de gör. Jag vill som sagt inte säga att det finns någon riktig funkisskatt, men vi kommer att jobba vidare med denna fråga.
Per Söderlund (SD):
Jag tror att ledamoten Niklas Karlsson är väl införstådd med hur budgetförhandlingar mellan olika partier går till efter att Socialdemokraterna har förhandlat med andra partier de senaste två mandatperioderna. Nej, jag skulle inte kalla det för en riktig funkisskatt. Den brukar kallas så. Men det är inte alla som är funktionsnedsatta som betalar denna skatt. Det är det som jag säger. Många av dem jobbar och har en vanlig inkomst ändå. Då vill jag inte tala om en riktig funkisskatt. Sedan finns det naturligtvis skillnader i skatter som behöver jämnas ut.
Det kommer vi, som jag säger, att återkomma till.
Per Söderlund (SD):
Jag ska fatta mig kort; det mesta har redan sagts i betänkandet. Jag vill börja med att yrka bifall till utskottets förslag till beslut. I detta betänkande behandlar utskottet regeringens proposition 2022/23:20 En tillfällig skatt på extraordinära vinster för vissa företag under 2023 . I propositionen lämnas förslag om införande av en tillfällig skatt på extraordinära vinster för vissa företag, som motsvarar reglerna om ett solidaritetsbidrag enligt EU-förordning.
Förslaget gäller företag vars nettoomsättning under beskattningsåret 2023 till minst 75 procent är hänförlig till verksamhet inom sektorn för fossila bränslen. Den tillfälliga skatten tas ut på den del av företagens skattemässiga överskott för 2023 som överstiger 120 procent av det genomsnittliga skattemässiga resultatet för åren 2018-2021. Den tillfälliga skatten uppgår till 33 procent och tas ut utöver den ordinarie bolagsskatten. Herr talman!
Utskottet konstaterar att de verksamheter som i huvudsak omfattas av den föreslagna skatten är företag som är verksamma inom den fossila sektorn. Utskottet konstaterar vidare när det gäller beskattningsunderlaget att det i EU-förordningen inte görs någon skillnad mellan förnybara och fossila energikällor. Att undanta förnybara energikällor från beskattning är därför inte förenligt med EU-förordningen. En tillfällig skatt på extraordinära vinster för vissa företag under 2023 Herr talman! Centerpartiets följdmotion är behjärtansvärd.
Att undanta förnybara bränslen skulle inte vara direkt fel ur ett klimatperspektiv. Man kan tycka vad man vill om denna proposition, men det ändrar inte det faktum att vi är låsta vid den EU-förordning som ligger bakom förslagen. Där lämnas inget utrymme att undanta förnybara energikällor, och därför måste motionen avslås.
Per Söderlund (SD):
Jag vill rikta min fråga till finansmarknadsministern. Förutsättningarna för familjer att beviljas lån från banken för att bygga småhus skiljer sig en del åt beroende på var i landet man vill bo och bygga sin bostad. Vill man bygga ett hus i anslutning till ett mer expansivt område är det ofta lättare att få bra lånevillkor från banken då värdet på huset kan förmodas bli högre och stiga efter att huset är färdigställt, till skillnad från om man i stället bygger på landsbygd eller i glesbygd.
Det händer också att folk får rådet av sin bank att de för att få ett lån beviljat ska bygga sitt framtida hem i grannkommunen i stället för på den plats där de verkligen vill bo. Därför vill jag fråga finansmarknadsministern i vilken utsträckning han anser att staten och regeringen har ett ansvar för att vi ska få en mer likvärdig och rättvis bolånemarknad för hela Sverige.
Per Söderlund (SD):
Min fråga riktar sig till statsrådet Niklas Wykman. Den svenska kronan är historiskt svag sedan en tid tillbaka. Detta påverkar såklart vårt samhälle, våra medborgare och våra företag. Kronans låga värde gynnar exporten så att svenska varor blir attraktivare utomlands, men importföretagen drabbas däremot negativt. Det blir dyrare att importera varor, vilket i slutändan även drabbar konsumenterna. Även att åka på semester utomlands blir dyrare för svenskarna.
Det som kanske oroar mest är att det blir förhållandevis billigt för utländska företag att köpa upp sina svenska konkurrenter och på så sätt utöka sin marknadsandel på svenska företags bekostnad. Kronans värde speglar delvis även omvärldens förtroende för den svenska finans- och penningpolitiken, vilket vi alla borde ha ett intresse av att stärka. Till saken hör att det är Riksbanken som sköter penningpolitiken medan regeringen sköter finanspolitiken. Därför är min fråga: Planerar regeringen att vidta några åtgärder för att stärka den svenska kronan?
Jonas Andersson i Linköping (SD):
Min fråga riktar sig till kultur- och demokratiministern. Debatten om yttrandefrihet har under de senaste veckorna tagit ny fart efter att globala jättebolag har tagit sig friheten att godtyckligt och inkonsekvent stänga av fria medier och folkvalda politiker från att kommunicera på nätet via sociala medier, som i praktiken är vår tids åsiktstorg. Amanda Lind har med anledning av detta deltagit i flera debatter i riksdagen.
Jag tänkte citera henne från en av de debatterna i fredags: "Vad lockar annonsörer, och vad genererar klick och engagemang? Detta är i sig ett problem, vill jag mena, också för vår demokrati. Det riskerar att driva fram extremism och polarisering, och det har i sig inte karaktären av ett fritt åsiktstorg där alla röster värderas lika." Menar ministern att det är ett problem att medborgarna klickar på och engagerar sig för fel saker i sociala medier?
Och om ministern menar att de bakomliggande algoritmer som finns är ett problem, kommer hon då att agera för att ställa krav på öppenhet kring dessa? Jag undrar också om ministern är beredd att agera för att sätta stopp för att nätjättarna automatiskt, med algoritmer och utan mänskligt beslut, ska kunna stänga av personer så att deras yttrandefrihet hindras.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Kristina Nilsson, socialdemokrat, företräder ett parti som hade en plan för hälso- och sjukvården föregående mandatperiod. Den resulterade i väsentligt längre köer. I dag är det 93 000 människor. Man må tycka att det är en jobbig siffra och kalla det för dribblande med siffror. Men det är 93 000 människor som står i kö. Ni hade en plan, Kristina Nilsson. Flera socialdemokratiska debattörer har konstaterat att sjukvården inte blev den viktiga frågan för Socialdemokraterna, eftersom den var ett misslyckande. Fru talman!
Min fråga till Kristina Nilsson blir i dag: Känns det då fel att göra något annorlunda? Kömiljarden var ett arbetssätt som ledde till kortare köer. Fler fick vård i tid. Är det då inte bättre att pröva det, jämfört med det ni har gjort under fyra år? Det var en plan som resulterade i längre köer.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Jag håller med Kristina Nilsson om att man alltid behöver se hur det blev, vad som behöver förändras och förbättras. Det arbetet påbörjade vi. Kristina Nilsson har nämligen rätt i att när man har infört en metod och använt den en längre period kommer systemet att anpassa sig till det och inte göra de förändringar som är nödvändiga. Vi var i färd med att just förändra. Men det blev ett maktskifte, och i stället återgick man till en metod där man skickade ut pengarna och sa att det räckte att skicka in en plan, inte att resultat skulle uppnås.
I stället har vi fått fördubblade köer. Nu är det dags att återgå till en metod där man förbättrar kömiljarden. Den hade brister på slutet, men man bör se till att det blir ett rejält tillskott och att det just är kortare köer som är målet. Hur ska människor annars kunna komma tillbaka i arbete? Hur ska människor annars få den vård som de behöver om de står i kö mer än i 90 dagar? Det är den inte den vård som vi kristdemokrater vill se.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Jag är glad över det engagemang som Karin Rågsjö visar. Engagemang gör att vi kan gå vidare inom hälso och sjukvården. Vi behöver stort engagemang. Jag kommer inte att klara av att kommentera alla frågor, som är relevanta att få svar på, men jag ska försöka mig på några. Herr talman! Jämställdhetsmyndigheten lyftes fram.
Det är inte en myndighet som vi har ansvar för, men låt mig ändå säga detta: Vi framförde kritik genom riksdagsledamoten Désirée Pethrus vid framtagandet av myndigheten eftersom man riskerade att slå sönder den verksamhet som fanns för kvinnofridsfrågor sedan tidigare. Vi tycker att det är bättre att återgå till den ordning vi hade, där Östergötland och länsstyrelsen där hade en bättre position och ett arbete som vi skulle vilja bevara. När det gäller ojämlik vård instämmer jag helt.
Vården är inte jämlik trots att lagen säger att den ska vara det. Det är ett uppdrag som vi i riksdagen har att förvalta, herr talman - att göra det vi kan för att se till att landstingen är goda arbetsgivare och gör det de ska så att vi uppnår målet. Frågan är vilka styrmedel vi använder för att uppnå det. Man kan alltid ställa frågan vilka ord man skriver först i en budget och vad man gör sedan.
Men det är klart att när vi inte lämnar en hel budget utan en budgetreservation med några ändringsförslag - i övrigt är det övergångsbudgeten som gäller - kommer man inte att kunna göra jämförelser, för det är inte jämförbart. För oss är det patienterna som är i fokus. Vi vill förbättra hälso och sjukvården så att vi får en bättre hälso och sjukvård. Då måste det bli bättre villkor för medarbetarna, annars kommer vi inte att lyckas med det.
Det går inte att kritisera att vi har detaljstyrda bidrag och samtidigt säga att vi ska styra mer härifrån. Vi har valt en metod där vi säger att vi ska uppnå någonting. Sedan får varje arbetsgivare i landstingen bestämma hur man gör det. Vi behöver en bättre arbetsgivarpolitik; det vill jag starkt understryka.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Jag nämnde inte jämställdhetsarbetet. Det kan till stora delar ingå i vårt arbete eftersom det berör socialtjänst och hälso och sjukvård. Det jag sa var att Jämställdhetmyndigheten inte ingår i utskottets arbete. Det tror jag att vi är helt överens om. Hur gör man för att uppnå jämlik vård och få goda arbetsvillkor? Jo, staten behöver finnas med och stödja arbetet, både ekonomiskt och genom rätt beslut. Men vi behöver också bättre arbetsgivare.
Vi ser i dag brister och stora skillnader i landet som gör att man lämnar yrket och går till något annat. Det är till del så att vi har många välutbildade som skulle kunna gå tillbaka till hälso och sjukvården och även till socialtjänsten. Men man har lämnat yrket för att det har varit för hårt tryck under för lång tid. Där måste samtliga arbetsgivare inom det offentliga bli mycket bättre och vi från statens sida se till att vi bidrar med goda villkor och de resurser som krävs.
Men Karin Rågsjö säger nej till mer resurser, vilket den här budgeten innebär.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Jag blev väldigt glad när jag hörde Åsa Lindhagen tala på det sätt hon gjorde om barns rättigheter. Vi har antagit en barnkonvention. När vi nu ser över socialtjänstlagen ser jag, precis som du, Åsa Lindhagen, framför mig att det blir mer av barns rättigheter i stället för föräldrars rättigheter. Ofta är det precis där skärningspunkten går när vi bedömer vilka insatser som ska till. Jag ser fram emot detta arbete, och detsamma gäller kvinnofrid och hedersrelaterat våld. Jag vill ställa en fråga.
Precis som du bedömer jag att vi har en bred enighet när det gäller LSS och de delar som rör andningshjälp och sondmatning. Jag tror inte att någon tänker ändra de pengar vi anslår för det. Men jag har hört andra talare i dag som uttryckligen sagt att man tänker ändra på detta om man kommer till makten. Man kommer att plocka bort de satsningar vi gör inom utgiftsområde 9. Herr talman!
Jag vill fråga Miljöpartiet och Åsa Lindhagen: Vilka av de satsningar som vi gör inom hälso- och sjukvården och utgiftsområde 9 vill ni ta bort om ni kommer till makten?
Acko Ankarberg Johansson (KD):
När det gäller det som Åsa Lindhagen nämner om klimatet är det så att våra budgetförslag som gäller klimatet är ändå är högre än det som gällde förra året. Men när det gäller vår budget under utgiftsområde 9 hör jag återkommande att man tänker förändra detta, och man säger att det är kaos. Redan nu säger man att man tänker ta bort allting om man kommer till regeringsmakten. Man tänker alltså inte låta pengarna till sjukvården, till BUP och allt annat vara kvar som vi har föreslagit.
Är det så att ni har tankar redan nu lyssnar jag gärna på dem, eftersom det är intressant att veta vilka förändringar som ni skulle vilja göra jämfört med våra budgetförslag.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Jag vill ändå bara nämna att Moderaterna och Kristdemokraterna har noterat i betänkandet att staten behöver ta ett större ansvar för LSS framöver, när det gäller huvudmannaskapet. Där vill jag skicka med att vi alltid måste läsa en utredning; att bara gå på vad man tror är inte sjyst mot den som har varit utredare. Det utredaren själv har berättat gör mig dock orolig, för det pratas om att kommunerna ska få ett större ansvar.
Kommunerna är 290 till antalet, och många av dem är väldigt små. De har svårt att ta det fullödiga ansvaret för en grupp som behöver mycket hjälp och som ska ha rätt att få den. Därför vill jag ändå säga att vi har tagit upp att staten behöver finnas med framöver och ta ett större ansvar. Detta ska inte skickas över till kommunerna, som har väldigt skiftande möjligheter. Vi tror att det är fel mot dem som är berörda av denna viktiga frihetsreform.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Jag tycker att det är besvärande att en ledamot av Sveriges riksdag tycker att det är jobbigt att vi halverade köerna. När vi halverade köerna blev det nämligen många fler människor som fick vård och omsorg i tid. Det måste ändå vara det primära för hälso- och sjukvården. Vi ska se till att de metoder vi använder är så bra som möjligt. Vi tycker att vi behöver förbättra dem. Vi fördubblar kömiljarden, och vi ser till att hela vårdprocessen finns med. Men är det fel att människor får vård i tid?
Är det fel att ta bort det tryck som uppstod på medarbetarna och som finns i dag gällande att man inte kan välja de bästa metoderna och att man riskerar att gå utanför medicinskt kunnande och utanför lagen? Så ska vi inte ha det. Vi behöver både mer resurser och ett bättre fokus på att människor får vård i tid. Om människor får den vård de behöver minskar också behovet av sjukskrivningar. Det är många som väntar på vård och som inte får vård i tid. Att då säga att det bara är fel och kasta bort frågan tycker jag inte är bra.
Vi behöver en kömiljard. Att förenkla och kalla det julklappar tror jag inte är bra - jag vet ju att tomten inte finns, så det är väldigt dumt att ha förhoppningar åt det hållet. Det som jag tror är den stora frågan, som jag har lyft fram flera gånger, är primärvården. Det är där vi måste se till att gå från ord till handling under denna mandatperiod. Vi måste se till att det blir något av det. Vi måste se till att det inte bara blir förhoppningar av delbetänkandet. Vi måste se till att vi gör något!
Låt oss fatta beslut här i de delar som behövs och se till att det finns resurser så att man kan ställa om och kan anställa fler, för det behövs fler i laget. Vi måste också se till att man lyckas jobba hälsofrämjande. Det kan man inte med de resurser som finns i dag. Detta är min stora fråga för kommande mandatperiod.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Vi genomför tydliga och klara vallöften. Kristdemokraterna gick framåt, och vi har tydliggjort att vi tillhör de viktigaste när det gäller sjukvårdspolitik. Det innebär att svenska folket vill se kortare köer. Men när vi nu ska genomföra detta - vi sitter ju inte i regeringsställning i dag, utan vi är politiker i Sveriges riksdag som fattar beslut om vad pengar ska läggas på och var tyngdpunkten ska ligga - har vi skickat med att vi behöver arbeta fram det tillsammans med SKL och andra berörda för att hitta rätt form för det.
Jag tror att professionen måste finnas med mycket mer framöver för att vi ska hitta de bästa metoderna. Då menar jag inte professionen på den höga nivån i landstingen utan den profession som faktiskt möter patienterna och som ser flödet av patienter varje dag och vet hur detta ska göras på bästa sätt. Sådant arbete vill vi se mer av nu när vi börjar det nya året med en bättre budget.
Det är en övergångsbudget av en opolitisk regering, men eftersom vi är politiker tänkte vi ta oss friheten att också lägga fram politiska förslag.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Jag är tacksam för de frågor som Maj Karlsson ställer. Det är bara en liten del som vi kan rätta till nu. Den är inte obetydlig, eftersom den berör så många människor. Men som jag sa är det mycket mer vi behöver göra för att detta ska bli den frihetsreform som det var tänkt och som det har fungerat som under en tid. Det fungerar inte att å ena sidan säga att det är eländigt att vi har lyft fram ett antal saker i en budgetreservation men å andra sidan säga att vi borde ha lagt in fler. Jag hade gärna gjort en hel budget.
Jag hade gärna tagit hela Kristdemokraternas budget och gjort den till hela kammarens. Men det fanns det inte stöd för. Vi har plockat ut några delar där vi hittade samsyn med Moderaterna. De förslagen genomför vi. Det är ett fåtal förslag i förhållande till hela budgeten. Jag ser fram emot att få återkomma. Inte minst vi har lyft fram att schablonbeloppet behöver höjas. Det har legat efter ett bra tag, vilket har gjort att villkoren försämrats betydligt.
När vi i dag vet att assistansen är ett stort yrke för många människor samtidigt som genomströmningen är stor finns det skäl att se över schablonbeloppet och höja det för att säkerställa en bättre arbetsmiljö och mer långsiktiga arbetsvillkor. Tro inte annat än att vi tänker återkomma! Det är också därför skrivningarna om ett ökat statligt ansvar finns med i vår gemensamma budgettext. Men att inte gå längre nu utan göra de förändringar som vi kan göra i närtid tyckte vi var angeläget.
Jag är glad över att även du tycker att det är viktigt att vi får det gjort. Sedan tar vi resten efter jul, och så får vi återkomma. Kom ihåg: Vi kan ta julledigt, men för alla dem som är beroende av assistans blir det många dagar då de inte får den hjälp de behöver. Jag är glad att vi har en samsyn om detta.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
När Maj Karlsson hade sitt första anförande var det uppenbart att det varit problem att få den rödgröna regeringen att fatta nödvändiga beslut. Jag kan konstatera att oviljan att förbättra assistansen har funnits på många håll. Samtidigt har det funnits en del svårigheter i hur man ska göra det. Jag tror att Vänsterpartiet och Kristdemokraterna inte har helt lika förslag. Det vi hade med var att se till att återupprätta assistansen genom att höja schablonbeloppet så att vi får bättre arbetsvillkor.
Men det var inte det om du säger nu om att förbehållslöst återgå till 2009 års villkor. Det behöver vi i så fall analysera mycket mer för att förstå innebörden och konsekvensen av. Vi hade inte ett förslag framme att återgå till 2009 års villkor. Vi hade förslag om att höja schablonbeloppet och att förbättra vad gäller andningshjälp och sondmatning. Nu kan vi ta det första steget, och jag är glad för det. Men jag vill göra mycket mer framöver.
Det handlar om att ta de steg som är möjliga i stället för att stå kvar i ett hörn och vara arg för att alla andra gör någonting. Jag är beredd att göra mycket för att kunna åstadkomma en förändring. Detta är en god förändring.
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Jag lyssnade noga när Dag Larsson sa att man ska lägga ansvaret på rätt nivå. Därför skulle jag vilja fråga Dag Larsson: Hur ser du på att riksdagen har beslutat att mer än 4 miljarder ska gå till hälso- och sjukvården men att inte en krona är utbetald hittills? Dag Larsson lyfte fram behovet av resurser. Men ännu har inte en krona av de 4 miljarder som riksdagen beslutat om kommit till hälso- och sjukvården, och vi är nu inne i maj månad.
Därför, fru talman, undrar jag hur Dag Larsson ser på detta. När vi nu ska bygga ut en god och nära vård kan vi inte bara be befintlig personal att göra mer och ta hand om fler saker. Därför behövs ett listtak som begränsar antalet patienter som teamet ska ta hand om, annars kommer inte de fasta vårdkontakterna att fungera. Hur ser Dag Larsson på listtak i någon form?
Acko Ankarberg Johansson (KD):
Jag tackar Dag Larsson för svaren. Låt oss ta det sistnämnda först, listtak. Jag håller med om att det måste se olika ut beroende på vårdtyngden hos patienter och så vidare. Men vi behöver slå fast nationellt att man ska ha rätt till ett listtak, annars kommer detta inte att fungera. Att bara hoppas att det ska bli bra kommer inte att fungera. När vi bygger ut primärvården måste vi skicka med rätt förutsättningar.
En sådan, förutom att fastställa uppdraget för primärvården, är att säga att det ska finnas ett listtak. Men man får förstås fundera på hur det ska se ut och hur man ser skillnad på den patient som behöver mer tid och den som behöver något mindre tid. När det gäller ekonomin är vi överens om att sjukvården behöver dessa pengar. En och annan sak behöver regleras, till exempel kömiljardens framtid.
Alliansen var tydlig med att en reviderad kömiljard bättre skulle tillgodose dem som behöver ett återbesök, inte minst kroniker. Det handlar om åtminstone 1 1⁄2 miljard för att förstärka primärvården. Min uppfattning är att här behöver vi inte styra så mycket utan bara tala om att primärvården ska byggas ut och skicka med förutsättningarna för primärvårdens uppdrag och så vidare. Borde man inte kunna börja med dessa pengar, 1 1⁄2 miljard till att bygga ut primärvården och anställa fler fysioterapeuter, sjuksköterskor, dietister och många fler som behövs?
Varför kan det inte säkerställas på nationell nivå att pengarna kommer till vården? Dag Larsson har ju själv sagt att de behövs, och jag instämmer till fullo i det.