Hans Linde (V):
Jag kan garantera talmannen att det här är mitt sista inlägg i kammaren i dag. Jag återkommer i morgon bitti kl. 9.00 i utrikespolitisk debatt. Låt oss då säga att om vi på allvar ska ta steg för att minska mödradödligheten, rädda livet på några av de tusen kvinnor som varje dag dör i samband med graviditet, krävs det så klart att vi bryter tystnaden i de här frågorna, att vi vågar konfrontera de konservativa krafterna, både i FN-systemet och även i EU-systemet.
Jag får inledningsvis tacka försvarsministern för svaret, som brukligt är. Jag har stått många gånger i den här talarstolen och pratat om de internationella frågorna, men i dag skulle jag vilja använda min talartid till att prata om min stad, Göteborg, och vår skärgård. Göteborgs södra skärgård består av ett trettiotal öar. Här finns ett unikt djurliv med naturreservat på både Vrångö och Vargö. Skärgården är ett av de viktigaste rekreationsområdena för befolkningen i Göteborg.
Det har jag allt förtroende för att Gunilla Carlsson vid många tillfällen gör. Jag skulle säkert kunna önska att man gjorde ännu mer och ännu oftare, men jag ser ändå att det är ett område där man gör saker. Retorik och tal i alla ära, men det i sig räcker ju inte för att rädda livet på de här kvinnorna. Det krävs faktiskt också pengar. Det krävs procent och det krävs procentuella ökningar.
Jag är själv en av de många göteborgare som har tagit spårvagnen ut till Saltholmen och båten vidare ut till öarna. Det är en förmån för oss som bor i Sveriges näst största stad att i vårt eget närområde ha en skärgård där vi kan njuta av natur, djurliv och klipporna. Men i Göteborgs södra skärgård bor det också 4 500 människor året runt. Göteborgs södra skärgård är i dag en levande skärgård med skolor, matbutiker, kaféer med mera, mycket tack vare de boendes eget engagemang.
Vi ska komma ihåg att i Afghanistan, ett av de länder där mödradödligheten är som allra allvarligast och 20 000 kvinnor dör varje år, räknar man med att en säker förlossning kostar 35 kronor. Det är med ganska små medel som vi skulle kunna göra väldigt stor skillnad. Visst är det så att det i FN-systemet och när vi jobbar tillsammans i EU finns väldigt många bromsklossar. Men när det gäller svensk biståndspolitik är det fortfarande i högsta grad en nationell fråga.
Men det har inte varit en självklarhet att Göteborgs skärgård ska vara levande. Det är inte heller en självklarhet att den alltid så ska förbli. En förutsättning för att Göteborgs skärgård ska överleva är att man värnar sina största tillgångar, nämligen natur och djurliv. I skärgården ligger också det så kallade skärgårdsskjutfältet, som bland annat omfattar öarna Galterö, Stora Stårholmen, Känsö, Lilla Rävholmen och Stora Rävholmen.
Vi har makten här i Sverige, eller rättare sagt Gunilla Carlsson och den borgerliga regeringen har makten över sin egen biståndsbudget. Man kan välja att genomföra satsningar om man bara gör det. Därför blir jag också så förvånad när jag efter fyra år ser att man inte kan peka på några riktigt stora ekonomiska satsningar. Jag hör retoriken, men jag ser inte pengarna. Det tycker jag är beklagansvärt. Biståndsministern efterfrågar vad vi skulle kunna göra mer. Det finns en lång rad åtgärder. Det är en interpellationsdebatt i sig.
Verksamheten har fram till nu från Försvarsmaktens sida varit begränsad till 25 skjutdagar och 100 000 skott per år. I en mindre annons i Göteborgs-Posten på nyårsafton 2010 offentliggjordes det att länsstyrelsens miljödelegation bifallit en begäran från Försvarsmakten om att kraftigt utöka verksamheten vid skärgårdsskjutfältet. Antalet skjutdagar ska utökas från 25 till 115.
Låt mig säga att jag skulle önska att Sverige tydligare riktade satsningar till just kvinnoorganisationer och kvinnorörelser i de länder där situationen är som allra tuffast. Jag tycker att det var olyckligt att man fasade ut i Nicaragua där de nu har infört ett totalt abortförbud. Jag hade önskat att Sverige hade funnits kvar där och både stöttat den nicaraguanska kvinnorörelsen och varit mer offensiv när det gäller att stötta kvinnorörelser över hela jorden.
I stället för dagens begränsning på 100 000 skott per år har en ny begränsning satts till över 1 miljon skott med finkalibrig ammunition, över 11 000 skott med grovkalibrig ammunition och 1 745 handgranater och andra former av sprängladdningar. Tillståndet medger också föroreningar på - håll i er nu - upp till 2 000 kilo bly, 1 000 kilo koppar, 100 kilo zink och 60 kilo antimon.
Alla dessa metaller är giftiga. Alla dessa metaller hotar att förgifta människor, däggdjur, fåglar och vattenlevande organismer. Dessutom öppnar man i beslutet för ytterligare användning av skärgårdsskjutfältet, som om dessa nya gränsvärden inte skulle räcka. Man skriver i beslutet att undantag från dessa begränsningar får göras vid enstaka nationella och internationella övningar. Många skärgårdsbor känner nu att deras tillvaro är hotad.
De är oroade över att havet där de fiskar ska förorenas. De oroar sig för att lugnet ska brytas, det lugn som lockar turisterna. Och de ser att man ytterligare hotar möjligheten till nybyggnation på öarna som ger öarnas ungdomar en möjlighet att bo kvar i sin hembygd. Utökningen av användandet av skärgårdsskjutfältet hotar med andra ord i grunden förutsättningarna för att Göteborgs södra skärgård även i framtiden ska vara en levande skärgård.
Försvarsministern väljer i sitt svar att ducka för samtliga mina frågor. Jag har full förståelse för att försvarsministern inte kan kommentera en pågående domstolsprocess. Men jag hade önskat att försvarsministern skulle ta det här tillfället att visa lite större respekt för den oro som skärgårdsborna och också många göteborgare känner i dag. Jag tycker att det är rimligt att begära av försvarsministern att han nu svarar på frågorna.
Anser försvarsministern att det är lämpligt att kraftigt utöka användandet av skärgårdsskjutfältet och att öppna Göteborgs södra skärgård för denna massiva och kraftiga utökning av användandet? Jag tycker också att det är rimligt att försvarsministern i dag ger ett svar till mig och framför allt till de boende i skärgården och till göteborgarna på frågan: Anser försvarsministern att Göteborgs södra skärgård är en lämplig plats för internationella militära övningar?