Anders Åkesson (C):
Att vi har väl fungerande transporter med hög kapacitet och att vi kan lita på dem är förutsättningar för att vårt moderna samhälle över huvud taget ska fungera. Det har vi sett många exempel på i närtid när motsatsen, det vill säga icke-tillförlitlighet, har skapat kaos.
Både vi människor, som är passagerare, och företag måste kunna känna trygghet med att använda transportinfrastrukturen oavsett om det är väg, järnväg, luftfart eller sjöfart och när man erbjuds kollektiva trafikmedel. Detta gäller självklart i hög grad även transportslaget järnväg som denna debatt handlar om och som även jag tänkte uppehålla mig rätt mycket vid.
Jag själv och det parti jag företräder i Sveriges riksdag, Centerpartiet, anser att det är konkurrensen på järnvägen som ytterst har sett till att vi konsumenter har fått fler avgångar, bättre effektivitet, lägre priser och ett sammantaget mycket mer resurseffektivt nyttjande av samhällsinfrastrukturen järnväg. Det är en allianshållning, herr talman.
Som centerpartist menar jag även att konkurrensen mellan flera operatörer och utförare på svensk järnväg bidrar till effektivisering och ett utbud som är anpassat utifrån efterfrågan.
I sammanhanget vill jag påminna om att modern forskning från Statens väg- och trafikforskningsinstitut i Linköping har visat att järnvägsmarknaden i vårt land har påverkats positivt av en större öppenhet, en ökad liberalisering och en avreglering som har pågått ända sedan 80-talet.
Konkurrensen mellan flera tågoperatörer har i sig bidragit till tillväxt i trafik, effektiviseringar och innovationer när det gäller hur man kan möta efterfrågan på gods och persontransporter.
Men för att denna goda konkurrens och positiva utveckling ska bestå, det vill säga ökat utbud, ökad effektivitet och ett effektivare utnyttjande av den transportinfrastruktur vi lägger 25-30 miljarder kronor på varje år, är det viktigt att det råder en situation med lika villkor mellan samtliga tågoperatörer och att alla tågoperatörer på den svenska järnvägsmarknaden ges samma förutsättningar.
Herr talman! Jag trodde fram till i tisdags i denna vecka att ovanstående punkter om öppenhet och liberalisering av den svenska järnvägsmarknaden och så vidare var en politisk uppfattning som omfattade nästan hela riksdagens trafikutskott.
Men i tisdags kom så regeringsunderlaget Miljöpartiet med en ny tågpolitik. Den innebär att det statligt ägda SJ ska erbjudas ett oinskränkt monopol under flera år - ett och ett halvt decennium - på delar av nyproducerade svenska järnvägslinjer. Avsändare av denna nyhetsbomb var ingen mindre än trafikutskottets ordförande Karin Svensson Smith.
Jag tror, herr talman, att detta besked måste ha sänt chockvågor ut i den svenska tågmarknaden och till EU med flera, där vi fram tills nu har uppfattats som en pådrivande kraft för öppenhet, avmonopolisering och mer gränsöverskridande trafik. Herr talman!
Det hela hade kunnat avfärdas som en olyckshändelse eller ett uttryck för personligt tyckande om det nu inte var så att Miljöpartiet, det parti som Karin Svensson Smith företräder i Sveriges riksdag, ingår som ett underlag i Stefan Löfvens regering även efter regeringsombildningen i går. Man är alltså ett regeringsparti.
Just nu bereder regeringen en väldigt tung och viktig infrastrukturproposition om framtidens trafikpolitik. Det är ett dokument som jag tror att hela riksdagen ser fram emot att börja arbeta med mycket snart. Mot bakgrund av detta måste jag passa på att ställa en fråga till företrädarna för regeringspartierna i debatten här i dag.
Det är socialdemokraten Lars Mejern Larsson och miljöpartisten Karin Svensson Smith. Kan ni bekräfta huruvida den nya tågpolitik som vi tog del av i tisdags - den med ambitionen att ge helstatliga SJ monopol på tågtrafik - är en tidig vink om en total omsvängning i landets trafikpolitik?
Och kommer den i så fall att kunna återfinnas i Anna Johanssons infrastrukturproposition senare i år? Om så är fallet ändras faktiskt förutsättningarna mycket dramatiskt för det betänkande om järnvägstrafik och kollektivtrafik som vi här och nu diskuterar. Vi är många som med spänning ser fram emot ett besked i frågan. Var det ett regeringsutspel?
Kommer vi att återfinna motsvarande hållning i den kommande infrastrukturpropositionen? Det är självklart viktigt att Sveriges järnvägar underhålls och sköts för att kunna skapa ett robust, tryggt och säkert järnvägssystem. Alliansregeringen ärvde en järnväg i stort behov av ökat underhåll 2006 och gjorde därför historiskt stora satsningar på underhållet.
Vi kan konstatera att det krävs mer än stora satsningar på underhåll. Medlen, pengarna, som avsätts till underhållet måste också användas på ett klokt och effektivt sätt.
Jag vill i sammanhanget framhålla att den nuvarande ordning som råder på den svenska marknaden för underhåll av järnvägen med konkurrensutsättning är den rätta vägen framåt. Jag och Alliansen anser att det vore direkt skadligt om allt järnvägsunderhåll återförstatligades.
Jag vill framhålla att större organisatoriska förändringar av utförandet av drift och underhåll av den statliga järnvägsinfrastrukturen skulle innebära en mycket negativ inverkan på effektivitet och tillgänglighet, och det pågående förbättringsarbetet skulle riskera att tappa fart.
I syfte att få kunskap om det svenska järnvägssystemet bad både den förra och den nuvarande regeringen en utredare att sätta sig in i läget. Som resultat fick vi ett mycket gediget utredningsmaterial av professor Gunnar Alexandersson med flera. En heter Koll på anläggningen , och en annan heter En annan tågordning . Det är ett gediget, tungt och väl genomarbetat material.
Mot bakgrund av att det är ett tag sedan utredningsmaterialet lämnades vill jag fråga företrädare för de två regeringspartierna som kommer strax efter mig i debatten: När kommer regeringen att göra något av det mycket omfattande och grundliga utredningsmaterial som Alexanderssons utredning har lämnat ifrån sig? Avslutningsvis vill jag säga något om ERTMS, alltså det signalsystem som avses installeras i vårt land.
Tanken är att det ska kunna leda fram till ett gemensamt europeiskt signalsystem i syfte att underlätta för gränsöverskridande järnvägstrafik. Det är i grunden någonting mycket positivt, och syftet är lovvärt.
Men vid ett besök i utskottet nyligen framförde branschföreningen Tågoperatörerna med flera att synen från operatörerna, alltså dem som trafikerar det svenska järnvägssystemet, är oroande. Deras bedömning präglas av de problem som har varit i form av kostnadsökningar, förseningar och återkommande driftproblem.
Vi oroas av den skarpa kritik som finns från branschen, och vi har också sett olika nationella - inte europeiska - lösningar växa fram. Man talar om dialekter i systemet.
Jag vill framhålla att det är av yttersta vikt att systemet införs på ett harmoniserat sätt och att den nationella anpassningen är sådan att den också fungerar i andra länder. I ett läge där minsta misstänksamhet råder om huruvida det är rätt och riktigt att dra igång det stora ERTMS-projektet menar jag att det faktiskt är bättre att pausa projektet.
Enorma värden i form av störningar på vår exportindustri och beträffande människors resande står på spel om den svenska järnvägen skulle bli en experimentverkstad. Jag upplevde i samband med utskottsmötet att även regeringspartiernas företrädare tog till sig av signalerna från Tågoperatörerna.
Jag vill därför passa på att fråga på vilket sätt ni har burit den kunskapen vidare in i Näringsdepartementet och till infrastrukturminister Anna Johansson, där de stora utredningsresurserna finns. Har ni fått ett tillfredsställande svar, som gör att man med tillförsikt kan gå vidare med projektet? ERTMS är liksom inget tema att bråka om - det måste fungera. Herr talman!
Jag står naturligtvis bakom alla de reservationer som Centerpartiet och Alliansen har avlämnat, men för tids sparande yrkar jag endast bifall till reservation 1.