KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Åkesson (C):
Det är jätteroligt att Jakop Dalunde uppmärksammar den väldigt framgångsrika kampanj som Centerpartiet bedrev inom ramen för alliansregeringen för att begränsa klimatpåverkan till att inte bli större än två grader. Vi nådde också framgångar i det internationella arbetet. Dessvärre havererade förhandlingarna i Köpenhamn, som säkert ledamoten Dalunde känner till. Åter till den konkreta frågan! Transportsektorn i vårt land och resten av världen är i all huvudsak fossil och icke omställd.
Väldigt många andra sektorer av vårt samhälle är omställda. Det gäller till exempel icke-fossil uppvärmning av bostäder, icke-fossil framdrivning inom vår industri etcetera. Men transportsektorn är i all huvudsak fortfarande fossil. Detta måste vi med alla krafter bekämpa i syfte att få fram bränslen och metoder som innebär en hållbar ekonomi baserad på hållbar ekologi, sociala förutsättningar etcetera. Jag tror att Dalunde och jag är fullständigt överens i den här frågan.
Att då, herr talman, fokusera sina åtgärder till en sektor av transportväsendet som står för ungefär 2 procent av utsläppen i vårt land, nämligen flyget, blir något av den pubertala trofépolitik som en och annan före detta statsminister anklagat den nuvarande regeringen för att ägna sig åt.
Vi kan självklart rikta skatter mot flyget i Sverige som innebär att folk slutar resa från mitt hemlän Kalmar till Stockholm därför att de inte har råd. Visst kan man kväsa flyget och på så sätt uppnå något synbart. Men därmed löser vi inte det verkliga problemet, herr talman, nämligen att hela transportsektorn fortfarande inte är omställd.
Därför, herr talman, tillsatte vi FFF-utredningen, som jag är övertygad om att ledamoten Dalunde väl känner till. Där talar man om betydligt kraftfullare åtgärder än att införa en flygskatt.
Anders Åkesson (C):
Jag tackar Dalunde för frågan. Självklart ska utsläppen från flyget liksom all annan transportverksamhet minska, vilket också sker. Utsläppen per transportkilometer och passagerarkilometer minskar.
Oavsett hur Dalunde väljer att räkna kan vi konstatera att utsläppen per transporterad passagerare och transporterat gods över tid har minskat inom flyget tack vare många av de åtgärder som räknats upp tidigare i debatten, inte minst teknikutveckling och bränsleutveckling. Vi ser de första flygen som går reguljärt med andra bränslen än fossila. Det är en god utveckling, och självklart ska den fortsätta. Naturligtvis ska flyget belastas för sin del av utsläppen.
Men att ensidigt inrikta sig på att släcka inrikesflyget i södra Sverige och förhindra människor att mötas, utvecklas och bedriva arbete är bara ett uttryck för en pubertal trofépolitik.
Man pekar ut Bromma flygplats och tror sig vinna någonting, men man blundar för att 98 procent av utsläppen från svensk transportnäring kommer från andra trafikslag än flyget. Där är man fullständigt handlingsförlamad. Man tror att Stockholm är en sorts glasbubbla varigenom man kan styra och uppnå det goda livet. Lämna Söders höjder, Dalunde, och se till hela landets behov av väl fungerande transportpolitik!
Då är jag övertygad om att vi kan närma oss varandra i en realistisk syn även på flyget, som i dag står för 2 procent av utsläppen. Det ska självklart förändras där med, men låt oss tala om helheten! Det här blir inte effektivt annars.
Anders Åkesson (C):
Tack för förtydligandet, Jimmy Ståhl! Men jag blev nog inte klokare. Jag tror att vi i grunden har en samsyn. En intensiv trafik, oavsett vilket fordon vi nyttjar, förutsätter vakenhet, nykterhet och ett fokuserat beteende. Det är så vi klarar nollvisionen. Till stöd har vi modern teknologi, till exempel i form av välbyggda bilar från Ståhls hemstad Göteborg.
Bilarna är nedlusade med teknologi i syfte att stödja mig som fordonsförare. Jag tror liksom Ståhl att de autonoma fordonen kommer. Men att då väcka en motion i syfta att specifikt förbjuda handhållen mobiltelefoni, sms och samtal, leder, är jag rädd, helt fel.
Detta är ju bara ett av väldigt många distraktionsmoment som riskerar att jag eller Jimmy Ståhl som fordonsförare tappar den nödvändiga uppmärksamheten. Att kommunicera via Facebook och samtidigt köra bil leder till ett beteende snarlikt att vara berusad. Man tappar uppmärksamhet. Det är självklart lika tokigt och felaktigt oavsett om man är berusad eller tittar i sin Facebook.
Men att då specifikt förbjuda Facebookanvändning kopplat till en apparat är jag rädd leder fel. Därav min invändning mot Ståhls propå.
Anders Åkesson (C):
Ja, Jimmy Ståhl, i fråga om nollvision och att vi inte ska ha några dödade och skadade i svensk trafik har vi en samsyn, inte i fråga om allt annat. Den teknikoptimism som ledamoten ger uttryck för delar jag. Jag tror att den är fullständigt nödvändig för att klara utmaningar. Det handlar om säkerhet i trafik och om miljöutmaningar, som vi har talat om tidigare.
Men jag är rädd för att det leder helt fel att specifikt förbjuda en tillämpning av modern teknologi kopplad till bilkörning.
Jag tror mer på att vi ska skriva lagar och fatta beslut om lagar och förordningar i riksdagen och inom de myndigheter som är till för att förverkliga riksdagens beslut som gör att jag som fordonsförare alltid har det odelade ansvaret för att framföra mitt fordon, oavsett om det är en lastbil, en Volvobil, en cykel eller en snöskoter.
I det odelade ansvaret ingår att jag aldrig någonsin ska låta mig distraheras av en mobiltelefon, ett inslag på radion, en annan trafikant eller någon som sitter i bilen och beter sig dumt mot mig som förare. Jag har alltid det odelade ansvaret. Den lagstiftningen finns. Jag tror på individen, herr talman, och individens odelade ansvar även som fordonsförare. Jag tror att vi ska fullfölja det hållningssättet. Jag tror att det leder mer rätt.
Jag är rädd för att vi låser in oss i återvändsgränder och fattar beslut om lagar som kommer att vara omoderna och inte tillämpbara i samma ögonblick som de kommer ut för att användas. Det leder fel. Vi har olika syn när det gäller tillämpningen. Jag tror att vi vill väl båda två.
Anders Åkesson (C):
Jag tackar statsrådet Baylan för svaret. Jag tycker kanske att interpellationen hade varit värd ett lite mer utvecklande svar, men det har vi säkert möjlighet att få nu i dialogen efteråt. Låt mig förtydliga min frågeställning. I min interpellation tar jag upp ett resonemang som ofta förs i mötet mellan myndigheten Svenska kraftnät och de som ska ställa sin mark till förfogande.
Finns det andra sätt att bygga kraftöverföringen på än att skapa 100 meter breda ledningsgator i naturen, i marken, i skogen, på åkrar och på ängar? I något fall är det också tal om att exploatera fastigheter. Jag har varit på många möten i Småland och Blekinge med anledning av det aktuella bygget.
Ingen, om ens någon, ifrågasätter behovet av att bygga kraftledningar. Men man upprörs över vad man upplever vara en gammal teknologi för att klara stora kraftöverföringar.
Det är viktigt att betona att det inte är fråga om att förhindra en utbyggnad av stomnät, utan det är fråga om att gå fram från en myndighets sida på ett sådant sätt att folk har respekt för myndigheten, ställer sin mark till förfogande och även förstår värdet av det som sker.
Jag ställde ytterligare frågor i min interpellation kopplade till det resonemang om samhällsekonomiska lönsamhetsbedömningar som finns i nuvarande instruktioner till Svenska kraftnät. Jag skulle vilja att statsrådet utvecklade dessa resonemang - samhällsvärdet av permanent borttagning av växande skog och drift- och underhållskostnad under ledningens livslängd, som ofta är uppemot 80 år. Vad är en rimlig avskrivningstid?
Hur stora kostnader är Svenska kraftnät/staten beredd att ta för att kanske bygga med en annorlunda, modernare och mer marksnål teknik?
Anders Åkesson (C):
Jag tror att statsrådet och jag har samma syn i grunden. Det är viktigt med modern transportinfrastruktur, oavsett om det handlar om elström, järnvägar, vägar eller telekom. Det är en del av ett modernt samhälle. Jag vill också understryka för herr talman och för statsrådet att i dialogmöten som har hållits i de här bygderna och i andra delar av vårt land är det ytterst sällan som man hör någon som ifrågasätter behovet.
Snarare vill de föra en djup och utvecklande dialog om på vilket sätt vi uppnår den här funktionen. Mot bakgrund av den erfarenhet som finns, inte minst i sydöstra Sverige, kan man se ackumulerade effekter av väldigt många ledningsdragningar och väldigt många vägbyggen. Jag talar om den ackumulerade effekten i en bygd av flera parallella, över tiden lite fördröjda infrastrukturprojekt.
Då undrar givetvis folk i bygden om det inte finns någon förmåga till samordning mellan de olika aktörerna - Trafikverket, Svenska kraftnät etcetera - i det samhälle som vi lever, verkar och är medborgare i. Det är en klassisk frågeställning. Utifrån detta är jag bekymrad över att vi får ett över tiden växande motstånd och en minskad förståelse.
Tiden när gubbar och gummor i bygderna stod med mössan i hand och var glada över att elströmmen kom är förbi. Nu har man ström. Man har hygglig tillgänglighet till det mesta, och man ställer med rätta också andra frågor inför den här typen av infrastrukturbygge. Som statsrådet säger är det helt riktigt att en ansökan om nätkonsumtion ska innehålla en miljökonsekvensbeskrivning.
Den ska omfatta en utredning av olika alternativa ledningssträckor och tekniska lösningar. Jag vill då uppmärksamma statsrådet på att det som sker just nu i de småländska och blekingska skogarna är att man utreder en mångfald av alternativa ledningssträckor. Men i direkt dialog med affärsverkets ledning förnekas att det finns någon som helst annan teknologi än den som innebär ledningsgator med upp till 100 meters bredd.
Folk i bygden vet att 100 meter ledningsgata innebär nedblåst skog och förändringar för långa tider av miljömässiga värden, ekonomiska värden och synintryck i bygderna som är svåra att leva med. Herr talman!
Jag tror att det är anledningarna till att de 1 100 eller 1 200 markägare som just nu är berörda av det aktuella ledningsbygget Oskarshamn ned mot Blekinge i stor utsträckning och samfällt reagerar hårt mot de olika ledningsalternativen. Det handlar inte om att det är många ledningsalternativ.
Det handlar om det ensidiga förnekandet av att det skulle finnas någon annan teknologi än den vi införde för 100 år sedan i vårt land för att överföra högspänd kraftledning. Jag skulle vilja be statsrådet utveckla olika tekniska lösningar utifrån svårigheten att få ansvarigt verk att ens resonera om det.
Anders Åkesson (C):
Jag vill tacka för det som jag tycker är ett uttryck för en vilja att dela ett resonemang. Land ska med lag byggas. Det är utomordentligt viktigt, och låt mig vara tydlig med att jag delar statsrådets uppfattning på den punkten.
Jag tycker att jag fångar upp en signal från statsrådet om att bejaka ökad samverkan mellan olika samhällsaktörer, i synnerhet statens samhällsaktörer.
Jag menar då Svenska kraftnät och Trafikverket som, om jag får ta södra Sverige som exempel igen, med stor sannolikhet kommer att projektera väldigt stora kraftledningar framgent men också infrastrukturprojekt som Europabanan med mera.
Effekterna av det hela är alltid efterfrågade, men när någonting ska dras fram i naturen måste man också - land ska med lag byggas - möta människors oro på ett begåvat sätt. Där tror jag, herr talman och statsrådet, att det på sina håll kanske finns en utvecklingspotential för hur man för dialog med människor i syfte att inte i onödan reta upp dem mot det aktuella projektet.
I den översyn som jag är alldeles övertygad om att statsrådet kommer att göra av direktiven till de myndigheter som statsrådet har ansvar för är det viktigt att tänka på detta med hänsynsfullhet och dialog inför samråd och lyhördhet inför att också diskutera moderna tekniska lösningar vid planering av viktig samhällsinfrastruktur.
Anders Åkesson (C):
De grunder för att avstå den mycket lågt hängande frukten - 74 tons bruttovikt på svenska vägar - som statsrådet har framfört saknar relevans. Dock blir jag, Johansson, lite hoppfull. Jag anar mig till en vilja från statsrådets sida att i alla fall överväga att höja bruttovikten på svenska vägar.
Då är frågan: När kommer det att ske? I sitt svar upprepar Johansson att det är risken för överflyttning av gods från järnväg till väg och rädslan för omfattande bärighetsbegränsningar som avhåller regeringen från att omedelbart besluta om höjd bruttovikt. Jag hävdar att detta ställningstagande i bästa fall bygger på missförstånd och i värsta fall bygger på ovilja.
Risken för överflyttning för den dominerande typen av gummihjulstransporter eller vägtransporter finns inte, eftersom det framför allt handlar om kortare transporter för bygg- och anläggningsindustrin och transporter med en medeltransportlängd av 95 kilometer för skogsindustrin. Det är de dominerande transportlängderna och transporttyperna i vårt land, och där kommer ingen överflyttning att ske. Det andra missförståndet om bärighet har jag redan rett ut.
70 procent av det svenska vägnätet skulle redan i dag kunna klara de vikter på 74 ton som vi talar om. Då är det fråga om att Johansson måste ställa några få miljoner till Trafikverkets förfogande för att skylta om. Det är med förvåning jag ser att regeringen har försatt sig i en situation av handlingsförlamning, att inte göra någonting.
Det innebär att man blundar för en massa vinster för miljön, som vi inte på något vis bortser från, och företagens utveckling. Men tack för debatten, Anna Johansson! Vi fortsätter den.
Anders Åkesson (C):
Jag vill tacka statsrådet för dialogen. Ja, det är andra gången som vi diskuterar det här. Men jag tror inte att det är sista gången, statsrådet. Ingen människa ska behöva stå med mössan i hand i vårt samhälle. Det är vi är överens om. Men ett sådant förfaringssätt kräver en mycket väl utvecklad lyhördhet av alla inblandade parter.
Det tror jag också att vi är överens om. Och om man är en stor, samhällsägd och resursstark part fordras det nog än större lyhördhet. Den här processen är inte på något vis ny för mig.
Jag har i motionsform och andra påverkansformer drivit frågan om ny modern marksnål teknik, även under de åtta år då mitt parti, Centerpartiet, utgjorde en del av regeringen och majoritetsunderlaget. Nu har processen tagits ett steg längre. Samråden körs för fullt.
Statsrådets affärsverk, Svenska kraftnät, är ute i skogarna i Småland och Blekinge och företräder svenska staten i dialog med 800 markägare om ett intrång på åtta kvadratkilometer, på ett sätt som möjligen kan ifrågasättas lite. Då kan vi inte, vare sig jag eller statsrådet, stillatigande åse detta. Vi ska utnyttja de möjligheter som vi har för att påverka.
Jag kan påverka genom att interpellera. Och statsrådet kan påverka genom att i regleringsbrev och andra verktyg som statsrådet faktiskt förfogar över styra sitt verk, utan att riskera en KU-anmälan. Det finns en förväntan om att i synnerhet en samhällsägd exploatör ska utveckla och arbeta med resurseffektiva lösningar som innebär ett minimerat intrång.
Jag vill upprepa att jag upplever att statsrådet och jag är överens - men vi är ännu inte överens med Svenska kraftnät - om att det är möjligt att nyttja annan teknik än den lufthängda, markslukande växelströmsteknologin.
Jag upprepar igen att för nästan alla inblandade parter framstår just nedgrävningen som det enda rimliga alternativet. Den part som inte är med på detta ännu är just Svenska kraftnät.
I sitt svar säger statsrådet: "Utbyggnaden av stamnätet är en viktig fråga som jag följer noga eftersom den berör medborgarna mycket konkret, särskilt om ledningarna byggs på eller nära deras fastigheter." Det är precis det som sker. Man kan inte bygga en 400 kilovolts lufthängd kraftledning utan att det sker på eller intill någons fastighet.
Det kallas äganderätt, statsrådet. I värsta fall tvingas samhället att expropriera någons äganderätt för att komma fram med nödvändiga samhällsinfrastrukturer. Jag vet att statsrådet har fått eller kommer att få en inbjudan till Småland och Blekinge för att besöka de trakter där denna ledning ska dras fram.
Jag vill uppmana statsrådet att ta tillfället i akt att åka dit, studera, sätta sig in i frågan på plats och möta människors engagemang för hur detta viktiga samhällsbygge borde och kan gå till.
Anders Åkesson (C):
Det är naturligt att det är socialdemokraterna i sydöstra Sverige som bjuder in statsrådet eftersom det är den roll de har som ett regeringsbärande parti med regional förankring, att se till att deras statsråd är väl uppdaterade i den verklighet vi har att hantera. Det var intressant att statsrådet tog upp Svenska kraftnäts kostnadsanalys. Den har jag självklart tillgång till, men kostnaderna framgick inte av statsrådets svar. Det är riktigt att man anger åtta till tolv gånger högre kostnad jämfört med att använda en konventionell gammaldags teknik.
Men ingen har ju fått granska de analyserna särskilt mycket. I den förra interpellationsdebatten som statsrådet hade med min kollega Rickard Nordin talades det om den gröna kolatomen.
Hade vi i alla tider i vårt land hänvisat till beprövad och traditionell teknik för att lösa olika frågor hade vi fortfarande kört med gamla energislukande bilar, suttit fast i ett fossilt samhälle och aldrig tillåtit olja, kol eller uran. Nu är vi på väg in i en ny tid. Det ställer också krav på dem som ska distribuera energi i våra ledningar.
Det är inte alls svårt, statsrådet, att värdera kostnaden för markintrång. Åtta kvadratkilometer produktiv skogsmark innebär att man tar i anspråk jungfrulig skogsmark och produktion av gröna kolatomer under minst 70 år. Det går att sätta ett pris på allting. Välkommen ned till Småland!
Jag är glad över att jag och statsrådet trots allt har en samsyn på att marksnål och resurseffektiv teknik ska användas också när Svenska kraftnät bygger sina ledningar. Vi har också samsyn i fråga om behovet av lyhördhet och dialog med smålänningar, blekingar och andra. Tack för diskussionen!
Anders Åkesson (C):
Jag tackar statsrådet Johansson för en bra debatt. Det är säkert inte den sista. Jag tackar också för beskedet att nuvarande åtgärdsplan ligger fast. Det tror jag mottas med stor glädje runt om i bygderna. Låt mig ta ett konkret fall. Det handlar om en knepig planeringssituation och finansiering av ett objekt i ett avtal mellan Trafikverket och de båda regionerna i min hembygd, Kalmar län och Östergötlands län i sydöstra Sverige.
Där finns en ömsesidig investering som är så pass ömsesidig att smålänningarna har lagt betydande resurser i grannlänet Östergötland för att få ordning på en järnväg.
Men enligt samstämmiga uppgifter i småländska och östgötska medier har Trafikverket meddelat, inofficiellt men ändock, att man avser att föreslå åtgärder som av berörda i sydöstra Sverige uppfattas som att den aktuella järnvägen, Stångådalsbanan och Tjustbanan, hotas av nedläggning. Det är utomordentligt överraskande och förvånande.
Från den socialdemokratiska kongressen i helgen kunde vi läsa om rätt så bra investeringsambitioner och intressanta finansieringslösningar. Nu får vi signaler från sydöstra Sverige om nedläggning av viktig och ortssammanbindande järnväg för persontåg och godståg.
Hur rimmar det med samarbetsregeringens och Socialdemokraternas ambitioner att bygga ut transportinfrastrukturen? Det hänger inte ihop. Det var säkert bra projekt Ulrica Messing drog igång, Karin Svensson Smith, förutom en godsbangård i Hallsberg som inte var möjlig att skotta snö på. Det har vi dock löst. Men springnotor är inte acceptabla vare sig det handlar om ekonomi eller miljö.
Anders Åkesson (C):
Tack för svaret som jag har fått av statsrådet Kaplan! Det verkar dock som om statsrådet inte riktigt har förstått min frågeställning. Låt mig därför ge en kort bakgrund. Bromma flygplats är en väldigt viktig flygplats, inte enbart i Stockholm utan för hela vårt land. Till exempel från den plats på jorden som jag kommer ifrån - Kalmarregionen - går hälften av destinationerna till Stockholm just till Bromma och hälften till Arlanda.
Situationen är den motsvarande på en lång rad flygplatser runt om i vårt land. Bromma är den flygplats som framför allt trafikeras av inrikesflyg, vilket gör att flygplatsen har störst betydelse för mindre orter i landet som är beroende av goda kommunikationer. Där är Bromma alltså både en bytespunkt och en slutdestination.
Bromma flygplats fortsatta funktion och att slippa vara ifrågasatt blir på det viset en nyckel och en signal till ett fortsatt jobbskapande, vettiga kommunikationer och besked om god tillväxt i hela vårt land. Om Bromma läggs ned i förtid kommer många orter som trafikerar flygplatsen att få försämrade förbindelser med Stockholm och andra destinationer.
Det är självklart något som slår hårt mot jobb, tillväxt och välstånd i hela landet. Regeringen Löfven-Romson har tidigare under året, mot riksdagens direkta uppmaning, tillsatt en förhandlingsperson som har fått de uppdrag som statsrådet nyss redogjorde för.
Förhandlingspersonen i fråga, förre statsrådet Anders Sundström, uttalar dock redan nu att det är osannolikt att Bromma flygplats kommer att stängas i förtid, det vill säga innan avtalet löper ut 2038. Det är förvisso en välkommen och inte helt oväntad slutsats, men det är mot bakgrund av det uttalandet från den särskilda förhandlingspersonen jag ställde min fråga.
Det är mot bakgrund av den oro och det negativa signalvärde det innebär att hela tiden ifrågasätta Brommas existens genom att utreda dess förtida nedläggning jag frågade vad bostads- och stadsutvecklingsministern ser för mening med att fullfölja utredningen om flygplatsens framtid när utredaren så tidigt i processen motsätter sig rimligheten i att lägga ned Bromma flygplats före 2038.
På den enkla frågan har jag fått ett långt och utvecklande svar som beskriver en rad händelser som också ingår i förhandlingspersonens uppdrag att utreda, givet att Bromma läggs ned i förtid.
Men, herr talman, hela det resonemanget faller genom Anders Sundströms uttalande så sent som den 16 maj i år när han sa att han inte kan se att staten skulle fatta beslut om att stänga Bromma, alltså att i förtid bryta avtalet och betala för att kliva ur det, känns rätt osannolikt. Herr talman!
Min fråga till statsrådet Kaplan kvarstår: Vad är egentligen meningen med denna utredning och förhandlingspersonens uppdrag, när förhandlingspersonen så tydligt ger uttryck för att det är ett omöjligt uppdrag?