KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Åkesson (C):
Jag sa två till tre år. Tre år talar telekombranschen om när det gäller en omstart, omformulering och ommodulering av affärsmodeller. Man hade ju, statsrådet, ägnat flera år åt att förbereda för den utrullning av auktionen som skulle ske den 1 december i år. Den stoppades på obestämd tid. Det är nya utredningar. Det kommer alltså helt nya förutsättningar.
Branschen själv bedömer - det underströks delvis vid ett besök av PTS i trafikutskottet så sent som i går - att det kommer att ta tid att omformulera detta utifrån nya förutsättningar. Jag är djupt oroad över att tiden kommer att rinna iväg. Jag hoppas att statsrådet har rätt: att det ska gå fortare. Jag frågade inte om statsrådet hade pausat sina ambitioner. Det tror jag inte.
I tidigare diskussioner har vi ju funnit att vi har väldigt lika ambitioner på området. Jag frågade: Har statsrådet som en konkret åtgärd för att lindra besvären uppmanat Skanova, delvis statsägt via Telia, att pausa sin nedmontering av det fasta nätet?
Här hamnar vi nämligen i en situation där människor i Västerbotten, Småland och andra delar av landet helt och hållet blir utan telefoni eller mobil kommunikation eftersom nätet klipps för att någon trodde att 700-bandet skulle komma i stället. Peter Eriksson nämner i sitt interpellationssvar nästa generation av mobilt band, 5G, och dess betydelse för landsbygden. Så är det.
Det kommer att ha en dramatisk betydelse för hela vårt samhälle i fråga om transporteffektivitet, smarta industriella processer och enklare funktioner i samhället. 5G kallas sakernas internet.
Men för att den teknologin, exempelvis applicerad i självkörande bilar, smarta hus, nya industriella processer och hälsovård, över huvud taget ska vara tillgänglig utanför landets storstadsområden - det är alltså 80-90 procent av landets yta - förutsätts att det finns en motorväg att köra på. Det är 700-bandet.
5G står för dörren, statsrådet, och motorvägen är nu blockerad. Känner sig statsrådet trygg?
Anders Åkesson (C):
Jag tror inte att vare sig statsrådet eller jag sätter våra förhoppningar till kopparnätet. Men det här är en situation där vissa människors enda kommunikation med omvärlden består i ett kopparnät. Man noterar hur detta klipps ned och stängs ned, och detta sker i en fas där man trodde att det skulle komma en ersättning. Denna ersättning har nu bromsats genom ett regeringsbeslut, och det är ovisst för hur lång tid.
Då uppstår ett glapp som möjligtvis är större än det glapp i kommunikationen som verkar finnas på regeringens kanslier, som borde ha väl så lätt att kommunicera sinsemellan. Jag nämner detta eftersom statsrådet hänvisade till kommunikationsproblem. Två tre år - förhoppningsvis kortare. Jag delar statsrådets förhoppning, men jag känner mig osäker på om den verkligen är rimlig.
Sett i det stora hela är detta försvinnande lite tid, men omsatt till ny teknik och dess applicerande i samhället - när vi talar om it-kommunikationens utvecklingshastighet - är två tre år oceaner av tid.
Det fummel som jag känner oro för, som har orsakat att 700-megahertzfrågan har sinkats, leder till att ny teknik applicerad i arbete, utbildning, hälsovård, företagande, kultur och sociala kontakter riskerar att inte komma hela landet till del. Då klyver vi landet, regionalt och socialt.
Jag hoppas att statsrådets energi och ambition ska räcka till att minimera det glapp som har uppstått. Låt mig liksom tidigare talare be att få framföra ett tack för svaret och tillönska alla en god jul- och nyårshelg!
Anders Åkesson (C):
Jag tror inte att jag behöver upplysa statsrådet Baylan om att lagar kan initieras både från riksdagen och regeringen. Regeringen kan lägga fram en proposition.
Och jo, statsrådet, jag och flera centerpartister har vid ett flertal tillfällen motionerat om en annan tingens ordning för att minska konflikterna vid de markintrång som självklart är nödvändiga för att bygga en modern samhällsinfrastruktur, oavsett om det handlar om elnät, vägar eller järnvägar.
Det duger inte att år 2016 låta statliga myndigheter och verk bete sig på ett sådant vis som jag nyss redogjorde för. Inom loppet av 24 timmar meddelades diametralt olika uppfattningar om hur en process ska drivas, hur intrången ska minimeras och hur människors livsmiljö - oavsett om det är i Småland, Blekinge eller någon annanstans - ska bli vettig.
Centerpartiet och flera andra partier har tillsammans med regeringen slutit en energiöverenskommelse. Den är bra. Utifrån den förutsätter förmodligen statsrådet att det kan byggas fler och smartare ledningar och ett elnät som förmår att hantera en mycket komplex energisituation. Detta är ytterligare ett skäl till att se till att den myndighet eller det affärsverk som ska genomföra detta utför sitt arbete på ett sätt som gör att man inte väcker konflikt i bygderna.
Jag har redogjort för statsrådet hur Svenska kraftnäts kommunikation med berörda kommuner och enskilda har sett ut i den aktuella frågan, och jag undrar hur han reagerar rent principiellt och utan att gå in på det enskilda fallet, vilket jag vet att han inte får. Vilka slutsatser drar han utifrån detta?
Statsrådet hänvisar i sitt interpellationssvar till att regeringen först i slutet av mars nästa år ska återkomma med sitt svar på Riksrevisionens rapport. Kommer statsrådet att hålla sig passiv fram till dess, eller kommer han att agera på något vis? Jag tror att det är viktigt att vi agerar.
Anders Åkesson (C):
Liksom statsrådet brinner jag för att uppnå ett bättre samhälle. Att människor brinner för detta tar sig ibland uttryck i att vi sluter överenskommelser för att uppnå ett bättre samhälle. Energiöverenskommelsen var en sådan. Men jag blir oerhört engagerad, för att inte säga upprörd, statsrådet, när företrädare för en del av staten sedan beter sig eller uppträder på ett sådant sätt som jag refererar till.
Det riskerar ju faktiskt att sabotera de goda intentioner som finns bakom till exempel energiöverenskommelsen. Allvaret i detta måste statsrådet inse. Nu är detta ett typfall, men det här byggs ju precis överallt i vårt land.
När statsrådet själv besökt området har han uttryckt en förståelse för användning av modern och marksnål teknik. På vilket sätt har förståelsen från statsrådet tagit sig uttryck i konkreta instruktioner till Svenska kraftnät? Den förståelsen gav ju statsrådet uttryck för långt innan Riksrevisionen lämnade sin rapport.
Har den tagit sig uttryck i regleringsbrev eller något annat slags instruktioner till Svenska kraftnät? Sådana typer av instruktioner har statsrådet skäl att ge ofta och återkommande utan att på något vis tillämpa ministerstyre. Det utgår jag från. I så fall är det historiska händelser som statsrådet mycket lätt kan hänvisa till. Jag ber att få framföra en god-jul-hälsning nu i mitt slutanförande.
Tack för en diskussion som vi också tror kommer att fortsätta!
Anders Åkesson (C):
Jag vill tacka finansministern för ett mer utvecklat resonemang. Jag börjar med miljöperspektivet. Problem för miljön är faktiskt ett av de utomordentliga problem som en skatt på avstånd skulle innebära. Transporterna av just de råvaror av vilka vi tar fram ett miljösmart drivmedel skulle beläggas med ökade kostnader. Det är ytterst sällan som järnväg eller sjöfart framstår som ett alternativ i det fallet.
De transporterna skulle beläggas med kostnader som skulle innebära att råvarorna inte skulle komma fram till Piteå och andra ställen där Preem och andra kan omvandla dem till smart diesel, som jag, finansministern och andra kan tanka våra fordon med. Jag delar finansministerns ambitioner när det gäller miljön. Men min uppfattning att det här är ett bakvänt sätt att närma sig det problemet kvarstår. Finansministern nämner argumentet ordning och reda.
I direktiven som finansministern har gett utredningen återkommer man hela tiden till att utredningen ska komma med förslag på hur oegentligheter och konkurrenssnedvridning i relationen mellan svenska och utländska åkerier ska stävjas. Bland annat föreslås en mycket omfattande kontrollapparat.
I samband med hearings, som man har haft på Finansdepartementet, har det illustrerats med ett behov av uppemot 400 kameror längs landets vägar. Det är en kontrollapparat som bara den skulle motsvara en kostnad på uppemot 2 kronor per mil i upptaxerad kostnad på fordon som kör på de svenska vägarna.
Att stävja fusk, oegentligheter, snedvriden konkurrens och social dumpning är en gemensam ambition som jag och finansministern har. Men skulle man kunna utöva den tillsynen och ha sanktioner mot fusk i åkerinäringen - om det är en ambition - på ett annat sätt än genom att påföra svensk industri betydande kostnader?
För skogsindustrin handlar det om 2 miljarder kronor om året, 20 000 jobb och 20 miljarder i uteblivna investeringar. Skulle man kunna genomföra den tillsynen på ett annat sätt än i form av en avståndsbaserad kilometerskatt? Skulle man till exempel kunna ge polisen och Transportstyrelsen direktiv, resurser och befogenheter att sköta sitt arbete? Det är faktiskt det vi har polisen och Transportstyrelsen till.
Anders Åkesson (C):
Tack, finansministern! Det fanns tre argument. Det var miljöargumentet, vilket jag möjligtvis punkterade något. Det var argumentet om ordning och reda. Finansministern hänvisade till att man har stärkt resurserna till polisen för att de ska klara sitt uppdrag. Då är frågan vilka argument som kvarstår för att införa en kilometerskatt.
Svar på interpellationer Finansministern nämnde inledningsvis att det skulle kunna bidra till att förstärka det svenska vägnätet. Jag måste i så fall fråga finansministern: Vilka fler skatter finns det i vårt land där man direktdestinerar en skatteintäkt till ett specifikt ändamål? Det är väl inte riktigt så vi arbetar egentligen. Herr talman!
Som jag tidigare nämnde har regeringen gjort klart att detta med att införa en avståndsbaserad kilometerskatt inte är svårt. Man har tillsatt utredningen. Därför var vi några stycken som med en viss förvåning noterade att utredningen har kommunicerat att man har begärt förlängd utredningstid med två månader.
Okej, jag har respekt för svårighetsgraden, men min fråga om detta med direktdestinerade skatteintäkter till finansministern blir då avslutningsvis: Hur har statsrådet och regeringen förhållit sig till denna begäran om förlängd tid? Kommer betänkandet att redovisas den 9 december i år, såsom ursprungligen beslutades, eller kommer det att redovisas den 9 februari 2017?
Vi är många som med spänning ser fram emot vad utredningen landar i.
Anders Åkesson (C):
Jag vill rikta min fråga till energiminister Ibrahim Baylan. Den handlar om marksnål teknik vid byggande av samhällsviktig infrastruktur. Det är uppenbart att det av ett antal olika skäl uppstår intressekonflikter mellan enskilda markägare, även kommuner, och företrädare för samhället när samhället uttrycker önskemål att få utnyttja mark för annat ändamål än det brukande den var avsedd för från början.
Ett mycket uppmärksammat exempel är de infekterade diskussionerna mellan markägare och kommuner å ena sidan och en statlig exploatör å andra sidan när man ska bygga nya kraftiga ledningar för elöverföringar i Sydsverige. I ett modernt samhälle hamnar vi då och då i situationer där dessa konflikter uppstår, och det gäller då att hitta vägar ur dem.
Jag har tidigare tagit upp frågan med energiministern om att hitta incitament och styrmedel för att använda en mer marksnål teknik när vi bygger modern och viktig samhällsinfrastruktur. På vilket sätt driver energiministern frågan vidare i sina samtal med ansvariga myndigheter?
Anders Åkesson (C):
Tack så mycket för svaret så långt! Det är helt riktigt så att det har ingåtts en stabil överenskommelse om den framtida energiförsörjningen som delvis bygger på att man ska kunna transformera och förflytta energimängder. Men på vilket vis är ministern i skuggan av denna uppgörelse beredd att utveckla och ge direktiv, och till och med incitament, för dem som ska bygga kraftledningarna att ta ansvaret för att nyttja en mer marksnål teknik?
Vad kan man göra mer än att traditionsenligt gå in och erbjuda ett engångsbelopp för mark som man lägger beslag på under mycket lång tid?
Anders Åkesson (C):
Min fråga är till infrastrukturminister Anna Johansson. Vi har tidigare diskuterat transportsektorn och dess miljöpåverkan. Det finns väldigt stor miljö- och samhällsnytta att ta till vara genom att möjliggöra transporter med tyngre, längre och mer transporteffektiva fordon på det svenska väg- och järnvägsnätet. Samtidigt som man då nyttjar ledig kapacitet - den utnyttjas optimalt - minskar klimatgasutsläppen dramatiskt.
Konkurrenskraften och betalningsförmågan för goda sociala villkor växer också med en ökad transporteffektivitet. En rad studier visar att detta är en lågt hängande frukt om man har ambitionen att öka transporteffektiviteten och få bättre sociala villkor och en bättre miljö på godssidan. Jag har då en fråga till statsrådet Johansson.
Det ligger i princip en färdig lagstiftning när det gäller tunga lastbilar, 74 ton. Vad hindrar statsrådet Johansson från att lägga fram en proposition eller en förordningsskrift så att detta omedelbart blir verklighet?
Anders Åkesson (C):
Jag tror att både statsrådet Fridolin och jag som centerpartist brinner väldigt mycket för klimatet. I dag har regeringen aviserat att man kommer att lägga fram ett förslag om flygskatt. Det har funnits många och kritiska synpunkter på detta förslag. Kritiken har främst inriktat sig på att skatten eventuellt saknar klimateffekt, att den enbart skulle vara fiskal och minska människors rörlighet. Av 197 inkomna remissyttranden är 126 direkt avstyrkande och mycket negativa.
Bland dem som yttrar sig finns Konjunkturinstitutet, Tillväxtverket, Riksrevisionen, Statens energimyndighet med flera. Min fråga till statsrådet blir därför: Av vilken orsak framhärdar regeringen i ett förslag till klimatåtgärder för flyget, en flygskatt som så uppenbart missar sitt klimatmål och som är skadligt för människors mobilitet i hela landet?
Anders Åkesson (C):
Jag har en fråga till energiminister Baylan. I måndags kväll var det stormöte i min hembygd, i Folkets hus i Nybro, om byggandet av en 400 kilovolts kraftledning. Jag vet att statsrådet är väl insatt i problematiken kring denna. I vinter har Riksrevisionen rapporterat om Svenska kraftnäts verksamhet, en rapport som regeringen har svarat på, med många kritiska synpunkter på hur verksamheten fungerar.
I näringsutskottet har man behandlat denna rapport, och man kommer att ge ett tillkännagivande till regeringen på punkten - eller kravet - oberoende samhällsekonomisk granskning av de objekt och projekt som Svenska kraftnät avser att genomföra. Min fråga till statsrådet är: På vilket sätt kommer statsrådet mycket skyndsamt att se till att detta tillkännagivande omsätts i en instruktion till Svenska kraftnät?
Jag tror att det är av utomordentlig betydelse för att vi ska få ökad förståelse för det behov av ett utökat nät som statsrådet tidigare talat om.
Anders Åkesson (C):
Tack för möjligheten och för epitetet "klok man", Pia Nilsson! Järnvägslyftet, som Centerpartiet kallar det, innebär att vi lägger väsentligt mer resurser på verkligt underhåll, drift och trimning av det svenska järnvägssystemet. Pengarna kommer inte från någon sedelpress utan från att vi i stället väljer att pausa införandet av det nya signalsystemet ERTMS. Vi gör detta efter att ha lyssnat på järnvägsbranschen, fru talman.
Vi har lyssnat på tågoperatörer och tittat på exempel från Danmark och Europa, och man meddelar med ett mycket tydligt språk att ERTMS i stället för ATC - vi går inte in på vad förkortningarna betyder - är ett byte av nervsystemet i den svenska järnvägskroppen och att det inte ger mer kapacitet. Tvärtom är det så, fru talman, att det riskerar att ge sänkt kapacitet.
Det finns de som har beskrivit det så här: Att byta signalsystem på Södra stambanan, den mest trafikerade delen av det svenska järnvägssystemet, i stället för att rusta den rejält vore som att experimentera genom att byta nervsystem på en döende. Det är ett dåligt experiment. Det är bättre att se till att patienten lever och är frisk innan man experimenterar med något som i dagsläget, med de versioner vi har, faktiskt inte ger mer kapacitet.
Dessutom, fru talman, innebär det förslag till signalsystembyte som har hängt i luften dramatiskt ökade kostnader för de operatörer som opererar på den svenska järnvägen. Det är mycket höga ombordkostnader som de dessvärre inte får någon ny kapacitet för. De behöver kapacitet.
Svenska folket och svenska företag behöver kapacitet - inte ett nytt nervsystem som inte ger mer kapacitet.
Anders Åkesson (C):
Jag är en stor tillskyndare av ny teknologi och ny teknik - en jättestor tillskyndare. Både Pia Nilsson och jag har i trafikutskottets regi fått höra vilken enorm kapacitet som skulle vinnas bara vi bytte signalsystem.
Men när jag möter operatörer - både de som staten äger och de som utmanar statens båda bolag, Green Cargo och SJ - uttrycker de en samfälld och djup oro för minskad tillgänglighet och stora introduktionsproblem om vi byter signalsystem nu, fru talman.
Centerpartiet har valt strategin att behålla det signalsystem vi har, som håller världsklass vad gäller säkerhet, för det är framför allt säkerheten vi är ute efter. Vi bör använda pengarna till att få det basala - dåligt fungerande växlar, spår, strömförsörjning etcetera - att fungera innan vi trixar med att byta signalsystem.
Ja, fru talman, vi i Centerpartiet är djupt skeptiska till regeringens så kallade landsbygdssatsning avseende järnväg. När vi gick in och kollade vart dessa landsbygdsmiljoner går såg vi att de förvisso hamnade i Hästveda och på andra ställen, och det låter ju lantligt och idylliskt. Men de hamnade på stambanan, fru talman.
De hamnade inte på Tjustbanan, Stångedalsbanan eller de mindre banor som finns i Pia Nilssons valkrets och som jag inte kan namnet på - valkretsen vet jag namnet på, men jag vet inte vad banorna heter! Det rörde sig inte om den där finmaskiga och för den enskilda industrin ganska viktiga delen av systemet. Av det skälet är vi djupt skeptiska till det regeringen kallar landsbygdssatsning.
I stället vill vi öronmärka en ansenlig del av vårt underhållslyft, järnvägslyftet, just till de lågtrafikerade delarna, så att vi säkerställer att det är där det hamnar.
Anders Åkesson (C):
Jag tackar statsrådet. Historia är viktigt. Innan alliansregeringen tillträdde 2006 hette ansvarigt statsråd Ulrica Messing. Finansministern hette Bosse Ringholm. Alliansregeringen ärvde transportpolitikområdet och dåvarande nationella plan, som statsrådet just nu bereder, där det identifierade finansiella hålet var ungefär 60 miljarder kronor.
På det följde åtta år av alliansstyre, då såväl pengarna för drift och underhåll som nyinvesteringarna ökade kraftigt - dubblerades. Nu fullföljer samarbetsregeringen samma politik som alliansregeringen drev och ökar på kraftigt. Det välkomnar vi från Alliansens sida, statsrådet. Men jag tycker att historiebeskrivningen är viktig. När tågen inte går i tid är det resenärerna som drabbas.
Pendlarnas frustration växer för varje signalfel. Alltför ofta tvingas man komma för sent - till jobbet, till barnens förskola eller för den delen till stundande julhelg. Statsrådet! Centerpartiet tar resenärernas situation på allvar och startade därför i höstas ett tågupprop med en namninsamling. Tusentals människor har skrivit på uppropet. Dessa kräver nu besked. Kommer vi fram i tid till jobbet?
Kommer vi fram till mötet? Kommer vi fram i tid till julfirandet? Därför har jag till statsrådet tagit med mig de namnunderskrifter som vi har samlat in i hopp om att frågan ska tas på större allvar. Det är fråga om tilltro till ett av våra dyraste kommunikationssystem, statsrådet. Om man ska kunna resa med tåg i hela landet behöver man också kunna lita på att tågen verkligen går.
Tusentals svenskar kräver statsrådets besked och engagemang i frågan.
Anders Åkesson (C):
En annan fråga, statsrådet: flygskatten.
Regeringen i sin helhet står ju bakom en budget, och den bereds gemensamt. Jag skulle vilja att statsrådet förklarar för kammaren och för dem som driver flygplatser, reser med flyg och driver flyglinjer på vilket sätt regeringen avser att införa flygskatten. Den ska flyga, om vi får använda det uttrycket, från och med den 1 april nästa år.
Den kommer att få dramatiska konsekvenser för en del linjer och hur de kommer att opereras - det vet vi redan. Det har gjorts beräkningar som visar att upp till sex eller sju flygplatser kan råka ut för att linjer försvinner eftersom lönsamheten försvinner. Detta blir nämligen en kostnad som inte påverkar miljön men däremot människors benägenhet att nyttja flyget som transportslag; de kommer att åka bil i stället.
På vilket sätt ska regeringen kompensera flygplatser i Norrland? Jag ställer frågan, statsrådet, i synnerhet mot bakgrund av den diskussion regeringen helt nyligen haft med EU om att ens få stötta regionala flygplatser inom ramen för länstransportplanerna. Det var en mångårig kamp.
Anders Åkesson (C):
Skälet till att Tovatt känner igen det centerpartistiska mantrat är kanske att vi har hållit oss till samma politik såväl i regeringsställning som i opposition. Så är ju inte fallet med Tovatts parti, och det är ett bekymmer för Miljöpartiet. Detta är säkert skälet till att du känner igen det som jag har sagt.
Centerpartiets mantra bioekonomi, eller omställning, bland annat genom att använda biodrivmedel, elektrifiering, transporteffektivitet och så vidare, är ett mycket bättre och roligare mantra att jobba med än Miljöpartiets återkommande mantra om skatt på avstånd, kan jag upplysa Tovatt om.
Jag ställde i mitt anförande en fråga: Av vilken orsak ställer Miljöpartiet inte upp på att mycket hårdare än i dag driva på för Single European Sky, som om det genomförs i ett klipp skulle kunna reducera det europeiska flygets klimatpåverkan med 10-12 procent?
Om det så, fru talman, bara handlade om 1 procents reduktion av det europeiska flygets utsläpp - och nu handlar det om 10-12 procent - skulle detta innebära en oändligt mycket större klimatvinst än den flygskatt som Tovatt, Miljöpartiet och regeringen så krampaktigt håller sig fast vid.
Jag tycker att Tovatt skulle ha använt replikomgången till att förklara varför han och Miljöpartiet inte tycker att man ska prioritera internationella regler och samarbete i syfte att uppnå klimatverkan på flyget. Jag är ledsen över att Tovatt inte tog denna chans, men jag fick ju möjlighet att påpeka det.
Anders Åkesson (C):
Tack, Pia Nilsson, för frågan! Jag nämnde just flygskatten och kilometerskatten, eftersom det är så dåliga exempel på försök från den här regeringens sida att snarare värna en intäktssida i statsbudgeten än att uppnå klimatnytta.
Förmodligen är ett av de minst effektiva sätten att få ned klimatutsläppen att belägga en flygstol från Kalmar till Stockholm, från Malmö till Stockholm eller från Skellefteå till Stockholm med en avgift på 60 kronor när jag flyger inrikes och några hundra kronor om jag flyger utrikes.
Det kommer vi snart att ha siffror på, fru talman, när den här flygskatten har snurrat lite.
Betalningsviljan finns, det är jag alldeles övertygad om, och det kommer visa sig mycket snart, Pia Nilsson, att om man hade använt dessa pengar och i stället tankat grönt biojet och skapat en stabil långsiktig och växande efterfrågan på det bränslet hade klimatnyttan varit oändligt mycket större.
Kilometerskatten föredrar Pia Nilsson att kalla för en vägslitageavgift för att förleda oss att tro att man ska betala för det man sliter på, och det ska man göra. Men den här vägslitageavgiften kommer att innebära att den råvara som vi kokar biojet på, till flyg och till fordon för omställning, inte kommer att bli ekonomiskt möjlig att hämta i skogen där den växer.
Därför blir det kontraproduktivt med idéer som vägslitageavgift eller skatt på avstånd, som jag hellre kallar det. Skatter styr, det är helt rätt, men vi måste även ha medel som styr rätt.