Kjell Eldensjö (KD):
Jag yrkar också bifall till förslaget i utskottets betänkande och avslag på reservationerna. Jag är siste talare i det här ärendet. Därför är det lätt att det blir upprepningar, men min förhoppning är att det här anförandet ska få karaktären av en allmän och samlad reflektion över minoritetsfrågor som har tagits upp i betänkandet.
Av betänkandetexten framgår att minoritetspolitiken inrättades som ett eget politikområde så sent som år 2000, som följd av riksdagens beslut hösten 1999 att godkänna en ratificering av dels ramkonventionen om skydd för nationella minoriteter, dels den europeiska stadgan om landsdels- och minoritetsspråk. Det var, som jag ser det, ett klokt och framåtsyftande beslut.
Insikten har successivt ökat om vikten av att värna den mångfald som minoritetsgrupperna bidrar med. Den tendens som kanske ibland tidigare har funnits, att man negligerar minoritetsfolks egenart, har förhoppningsvis brutits för gott, inte minst vad det gäller gruppers eget språk.
Nu har viljan och förståelsen för att skydda det unika, att bevara kulturarv, traditioner och särarter ökat markant. Mångfalden ses i dag som något som berikar samhället, vårt land och vår värld i stort, inte minst eftersom så mycket annat tenderar att likformas både inom och utom nationsgränserna.
Det är, tror jag, värdefullt att fördjupa sig i och sätta sig in i minoritetsfrågorna för att därmed öka förståelsen för dessa och för dem som direkt omfattas av minoritetspolitiken. Herr talman!
I betänkandet behandlas 45 motionsyrkanden, vilka naturligtvis alla syftar till det vällovliga att ytterligare skjuta fram positionerna för minoriteterna i vårt samhälle. Det gäller då det egna språket, kultur, utbildning, traditioner och mycket annat.
Att utskottet avstyrker motionsyrkandena ska enligt min mening därför inte uppfattas som ett underkännande i sig av förslagen, utan det är en konsekvens av att arbeten och initiativ redan finns inom Regeringskansliet beträffande minoritetsfrågor. Dessa arbeten bör, som sedvanligt är, inte föregripas.
Ett av de mest omfattande arbetena är förberedelsen av en kommande minoritetspolitisk proposition som bland annat har utgångspunkter i de nationella minoriteternas villkor och i behovet av att tydliggöra det kommunala och regionala ansvaret. I flertalet av utskottsmajoritetens avstyrkanden av motionsyrkandena hänvisas det därför till beredningen av minoritetspropositionen som kommer att läggas fram.
Motionsyrkandena avstyrks också med hänvisning till bland annat att man inte ska föregripa Grundlagsutredningens arbete, Språklagsutredningens arbete eller annan beredning inom Regeringskansliet. I något fall avstyrker man på grund av redan höjt budgetanslag. Då tänker jag på ett anslag som gäller uppbyggnaden av minoritetsspråk. Herr talman!
Enligt min mening är det vällovligt och angeläget att bland annat genom motioner hålla debatten om minoriteters behov och betydelse levande. Det är viktigt att minoritetspolitiken bedrivs på ett sätt som gör att minoriteters särart, kultur, tradition, språk med mera kan få leva vidare och blomstra i vårt land och i en värld som alltmer präglas av globaliseringen. Jag uppfattar att regeringen har den ambitionen.
Det här motionsbetänkandet kommer, vad jag förstår, att finnas med som ett underlag vid den beredning som är på gång inom regeringen. Så det gäller att ha tillförsikt och tålamod.