KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Åkesson (C):
Emma Wallrup får ursäkta. Det är klart att det är intressant när en företrädare för ett budgetparti i Sveriges riksdag ställer sig upp och gör ett inlägg i en debatt där oppositionen sökt med ljus och lykta efter ytterligare information och förnekats denna. Ledamöter från Socialdemokraterna verkar vara närmast okunniga om ett pågående utredningsarbete. Sedan läggs det fram ett konkret förslag från det parti som har ett mycket stort inflytande på det budgetförslag som kommer att presenteras i höst. Så är det ju.
Vänsterpartiet brukar triumfera att de har lyckats med än det ena och än det andra. Det är klart att man passar på att fråga när det hux flux läggs ett helt nytt kort på bordet i fråga om kilometerskatt. Låt mig exemplifiera problematiken, herr ålderspresident. I förra veckan besökte jag ett företag i Sunne, Moelven Skog AB i Värmlandsnäs.
De producerar ungefär 90 000 kvadratmeter uppvärmd boyta och aktivitetsyta per år i synnerhet för avsalu i Mälardalen. Det är företag som Moelven i Värmlandsnäs - väldigt många av dem finns nere hos mig i Småland, i Skåne och i norra Sverige - som klarar utmaningen med bostadsbrist i till exempel Mälardalen.
Avståndet mellan Mälardalen och Värmland är i runda svängar 40-50 mil på landsvägstransport. Jag har en konkret fråga till Emma Wallrup. Skulle detta vara att betrakta som en regional eller en långväga transport i Vänsterpartiets vision för en kilometerskatt?
Anders Åkesson (C):
Då återupptar vi debatten om cykelpolitik. Som många talare före mig, från alla partier, har uttryckt är cykeln ett förträffligt transportslag och transportmedel. Cykling genererar inga utsläpp och tar dessutom väldigt lite plats. Därtill är det bra för folkhälsan.
Mot bakgrund av att knappt 10 procent av de resor som görs av människor i vårt land utförs med cykel är det väl inte en helt orimlig tanke att man skulle kunna vidta åtgärder för att öka cyklingen som andel av det totala resandet. Det skulle rimligen vara bra för miljön, det skulle fungera mot köer och trängsel och det skulle vara bra för folkhälsan.
Den nationella cykelstrategi som regeringen nyligen presenterade är - det ska jag erkänna, herr talman - ett steg i rätt riktning när det gäller att försöka ta ett helhetsgrepp om cykelfrågorna och skapa förutsättningar för såväl enklare regler och förbättrad cykelinfrastruktur som ökad trafiksäkerhet.
Det var väl bra så långt, men man kan enbart se strategin som ett första, lite trevande och möjligen inledande, steg. Det återstår mycket att göra.
Mot bakgrund av att regeringspartierna Socialdemokraterna och Miljöpartiet under mycket lång tid i kammaren och trafikutskottet har hänvisat till och skapat rätt stora förhoppningar kring den cykelstrategi som nyligen presenterades är det klart att resultatet kanske inte var så värst upphetsande. Världen utanför Regeringskansliet hade nog väntat sig mer.
En stor del av de samhällsbeslut som rör cykeltrafiken tas lokalt och regionalt, av kommuner och regioner. Den nationella nivåns roll - vår roll - måste därför vara att skapa förutsättningar för de regionala och kommunala beslutsfattarnas samarbete, kunskapsutbyte och agerande. Herr talman!
Som en del i arbetet att kunna ge nationella förutsättningar anser jag att den kompetens och det stöd som Trafikverket kan ge behöver stärkas. Det är Trafikverket som är regeringens expertmyndighet i transportfrågor. Det är rimligen där framgångsnyckeln och den nationella kompetensen finns. Detta skulle kunna organiseras i ett nationellt cykelkansli - en samlad nationell resurs.
Det skulle kunna vara ett viktigt steg för att ta ett bättre helhetsgrepp om cykelfrågorna. Såvitt jag uppfattade, herr talman, gavs det inga besked om ett nationellt cykelkansli eller en nationell kompetens i den nyligen framlagda cykelstrategin. Det går givetvis att rätta till.
Visst är en cykelstrategi ett bra och efterlängtat första steg, men rådet från mig personligen, från Centerpartiet och från Alliansen får bli: Gör om, gör rätt! Bättre än så här kan ni, Socialdemokraterna och Miljöpartiet - det är möjligt att även Vänsterpartiet har varit med på ett hörn.
Jag står självklart bakom Centerpartiets och Alliansens yrkanden med anledning av detta betänkande, men för tids vinnande yrkar jag bifall endast till reservation 13.
Anders Åkesson (C):
I anledning av Karin Svensson Smiths anförande har jag två frågor. Under flera år, 2007-2016, minskade utsläppen av klimatgaser i vårt land. Nu ökar återigen utsläppen från trafiken och samhällsverksamheten i landet. Miljöpartiet sitter i Sveriges regering med särskilt ansvar för miljöfrågorna.
Ni annonserade mycket länge en cykelstrategi vars innehåll vi samfällt har konstaterat är rätt mediokert. I sitt anförande uppehåller sig Karin Svensson Smith lika mycket i Lund och Danmark som i riket i övrigt. Är Miljöpartiet nöjt med innehållet i den cykelstrategi som har presenterats för riksdagen? Min andra fråga gäller flygskatten, som Karin Svensson Smith nämnde i sitt anförande.
Nåväl, det är inte en skatt vi har att avgöra här i dag. Men vad är, menar Karin Svensson Smith, den miljömässiga nettoeffekten enligt den utredning som Flygskatteutredningen har presenterat? På vilket sätt skulle en flygskatt innebära en miljönytta i vårt land?
Det är ändå på grund av miljönyttan som alla vi som deltar i dagens debatt brinner för cyklar, herr talman. Vi tror att en utökad användning av cykel i vårt land också skulle innebära miljömässiga fördelar. Karin Svensson Smith nämnde själv flygskatten. Jag är intresserad av att få veta vilken miljömässig effekt som finns av den flygskatteutredning och den flygskatt som regeringen och därmed Karin Svensson Smith står bakom.
Anders Åkesson (C):
Karin Svensson Smith har ytterligare två minuter på sig att svara på de frågor som jag ställde. Är Karin Svensson Smith, företrädare för Miljöpartiet i denna debatt och vars partikamrat är ansvarig för miljöpolitiken i landet, nöjd med innehållet i den cykelstrategi vi har att hantera?
När det gäller fråga 2 kan Karin Svensson Smith också passa på att kommentera facit för, när jag nu nämner det, den miljömässiga effekten av en flygskatt. Karin Svensson Smith drivs av att det ska vara dyrt att göra fel. Är det inte ännu bättre, herr talman, om det är både klokt och rationellt att göra rätt?
Enligt Naturvårdsverket, som vi ändå båda kan luta oss mot som varande expertmyndighet, motsvarar den samlade effekten i bästa fall CO2utsläppen av cigarettrökning i vårt land. Detta framgår i den flygskatteutredning som Karin Svensson Smith lutar sig mot.
Är det inte lite tokigt, herr talman och Karin Svensson Smith, att klubba till människor med en mobilitetsskatt på 1-2 miljarder kronor för att man tycker att det känns skönt att slå till flyget? Vore det inte bättre om den energin hade använts till att lägga fram en cykelstrategi med ett innehåll som hade inneburit reell miljönytta? Jag ser fram emot svaren.
Anders Åkesson (C):
Karin Svensson Smith, företrädare i kammaren för Miljöpartiet, ett av regeringsunderlagen, talar väl och gärna om järnväg. I mångt och mycket upplever jag nog att Karin Svensson Smith delar min, Centerpartiets och Alliansens analys av behovet av förbättringar i funktionalitet, effektivitet och pålitlighet i det svenska järnvägssystemet.
Möjligen skiljer vi oss åt i synen på en del andra transportslag, men det kan vi lämna därhän just nu. I december 2015 överlämnade utredaren professor Gunnar Alexandersson sitt slutbetänkande En annan tågordning - bortom järnvägsknut en . Det är troligen en av de största och mest gedigna översyner som har gjorts av svensk järnväg.
Utredaren presenterar en lång rad förslag för att stärka järnvägssystemet och öka effektiviteten på spåren. Frågan jag ställde i mitt anförande, som Karin Svensson Smith nu ges möjlighet att svara på, är varför regeringen, som Karin Svensson Smiths parti ingår i och har ett mycket stort inflytande över, och infrastrukturminister Anna Johansson underlåtit att ens remittera slutbetänkandet.
För världen utanför Rosenbad framstår ju detta som ett mysterium.
Anders Åkesson (C):
Det måste rimligen vara så, Karin Svensson Smith, att om man sammankallar en utredning, oavsett om det är en expertutredning, som detta var, eller en parlamentarisk utredning, och är intellektuellt hederlig måste man vara beredd på att utredningen kommer fram till saker som man kanske inte till fullo delar. Det är normalt i en demokrati.
Det brukar dock inte hindra, herr talman, att man sänder ut en utredning på remiss, att man litar starkt på omvärldens kloka reaktioner på de förslag som finns i den, sammanställer reaktionerna i en remiss och återkommer med de förslag som den styrande regeringen tycker är goda i en proposition.
Jag upprepar därför frågan: Av vilken orsak är denna utredning inte ens sänd på remiss? Jag noterade att regeringen inte var nöjd med delar av den. Är det skäl nog att låta ett mycket stort, gediget utredningsmaterial ligga för fäfot någonstans på Rosenbad när systemet är i ett så oerhört stort behov av en genomgripande, strategisk och organisatorisk förändring?
Anders Åkesson (C):
Det var intressant att ta del av Lars Mejern Larssons personliga erfarenheter av tågresandet. Jag skulle vilja passa på att ställa en fråga till Lars Mejern Larsson.
Han företräder Värmland, där det finns väldigt mycket tung industri som är beroende av ett väl fungerande järnvägssystem för att få ut sina exportvaror i världen och där inte minst skogsindustrin dessutom investerar fantastiska summor just nu. Produkten är inte avsedd för den lokala marknaden i Värmland, eller ens i Sverige, utan ska ut i världen.
Jag vill ta upp detta med det gemensamma europeiska signalsystemet ERTMS.
Det duger givetvis inte om man angående produkterna som ska ut i världen från Värmland, Småland och resten av landet via sms meddelar kunden att de inte kommer fram. Hur ser Socialdemokraterna och Lars Mejern Larsson på införandet av ERTMS? I vilken takt och på vilket sätt ska detta signalsystem implementeras i det svenska järnvägssystemet?
Anders Åkesson (C):
Utöver intryck och att lyssna på Bruce Springsteen kan man ju skaffa sig kunskap under resan mot införandet av ny teknologi. Det är helt riktigt att ERTMS är ett alleuropeiskt synsätt och ett alleuropeiskt arbete, men under tiden som projektet implementeras i det svenska systemet har ju faktiskt frågorna, kostnaden och i någon mån kaoset tilltagit.
Då gäller det ju att även denna regering, liksom den förra, förhåller sig till nya verkligheter. Skogsindustrin, för att bara ta det som ett exempel, är ju en mycket dominerande näring i den del av landet som är det vackra Värmland och som Lars Mejern Larsson kommer ifrån. Den är faktiskt landets största nettoexportgivare och står för en stor del av vårt välstånd.
Mycket i det välståndet och den nettoexporten beror på att man, utöver bra produkter, är leveransträffsäker gentemot sina kunder ute i världen. Det får givetvis inte vara så att införandet av ett nytt signalsystem i Sverige riskerar att äventyra det som kanske är det viktigaste vad gäller godstransporter, nämligen träffsäker logistik, kundtrohet och förmåga att vara framme i rätt tid.
Jag blir orolig om Lars Mejern Larsson grundar sin och regeringens uppfattning om ERTMS på åtta till tio år gamla uppgifter och sanningar om systemet när vi hela tiden i trafikutskottet har försetts med mycket oroande signaler om att det är krångligt och dyrt samt att det fortfarande inte finns någon gemensam europeisk standard. Det är mot bakgrund av det som Centerpartiet har föreslagit ett pausande av införandet, så att vi inte riskerar svensk industri.
Delar Lars Mejern Larsson den oron?
Anders Åkesson (C):
Jag vill inleda med att yrka bifall till reservationerna 1 och 3 eftersom jag missade det i mitt huvudanförande. Jag begärde replik i anledning av att trafikutskottets ordförande Karin Svensson Smith, Miljöpartiet, ett av regeringspartierna, sa: Det vore klädsamt om fler partier anslöt sig till förslaget om att införa en vägslitageavgift.
Det är alltså det som i folkdjupet kallas kilometerskatt. Då måste jag be att få fråga den mycket initierade regeringspartiföreträdaren Karin Svensson Smith: Vilket förslag är det Karin Svensson Smith anser att vi borde ha anslutit oss till? Det pågick en utredning, herr talman, under Vilhelm Anderssons ledning.
Den skulle ha presenterats per den 1 mars i år, om jag minns rätt. Den 26 februari, på självaste fastlagssöndagen, gick landets finansminister ut och sa: Det blir ingenting av den där utredningen. Vi stoppar den. Den är inaktuell. Förvåningen var stor.
Vilket förslag från Sveriges regering, Karin Svensson Smith, är det vi skulle kunna förhålla oss till avseende införande av en vägslitageavgift eller, som jag brukar kalla det, en skatt på avstånd - en kilometerskatt?
Anders Åkesson (C):
Det huvudsakliga skälet till att jag, allianspartierna och väldigt många andra, och uppenbart slutligen även landets finansminister Magdalena Andersson, dödade det förslag till kilometerskatt som höll på att utredas var att det helt uppenbart bestraffar avstånd.
Det bestraffar klimateffektivitet och omställning av i synnerhet de gröna och ytberoende näringarna i vårt land. Det är de, herr talman, som ska göra det möjligt att ställa om till en fossiloberoende fordonsflotta i vårt land. Just de straffas med precision i och med det förslag till kilometerskatt som Karin Svensson Smith här förfäktar.
Ordföranden i riksdagens trafikutskott säger sedan: Ni kan ansluta er till vilket förslag ni vill. Är det en ny regeringsform vi ser uttryckas av Miljöpartiet? På vilket sätt och i vilken form kommer den svenska regeringen att presentera ett förslag till vägslitageavgift? Det vore intressant för kammaren att få en insikt i detta.
I samband med att finansministern dödade den pågående utredningen sa hon att man skulle ta detta för intern beredning på Regeringskansliet. Helt uppenbart finns snart något som vi kan förhålla oss till. När kommer i så fall detta att presenteras, Karin Svensson Smith? När kommer samarbetsregeringen att presentera ett förslag till kilometerskatt, och i vilka former har vi i så fall att förhålla oss till detta?
Det tror jag att vi är jättemånga som är nyfikna på.
Anders Åkesson (C):
Tack, Karin Svensson Smith, för frågan! Min och Centerpartiets hållning är att kvinnor måste ges lika stort inflytande som män över planering, tillkomst, förvaltande och nyttjande av transportinfrastrukturen. Det är en god början.
Sedan, herr talman, är min erfarenhet av kvinnor att de generellt sett är mycket kloka och liksom Centerpartiet säkert kommer till slutsatsen att en flygskatt, som har närmast noll nettoeffekt på klimatet, bara är ett sätt att hämta pengar ur folks fickor utan att uppnå någon miljöeffekt.
En kilometerskatt, vägslitageavgift för tunga transporter på landsväg, har ingenting med miljö att göra och ingenting med ordning och reda att göra, utan det är snarare ett sätt att hitta en statsfinansiell förstärkning. Avstånd går ju liksom inte att förhålla sig till på något annat vis än att resa igenom dem.
Jag är inte särskilt bekymrad över, och tror heller inte, herr talman, att kvinnor skulle ha en annorlunda syn på irrationella skatter på avstånd än den som Centerpartiet har redovisat. Däremot är det väldigt viktigt att kvinnor ges ett mycket större inflytande i transportpolitiken än vad de har i dag.
Anders Åkesson (C):
Jag tror att kvinnor är förnuftiga, liksom män, och bejakar ekonomiska styrmedel med en reell påverkan på det man säger sig vilja påverka, styrmedel för ett trafikslag som man kan förhålla sig till som konsument.
Men att konstruera styrmedel som enbart straffar dem som har ett avstånd i sitt personliga resande eller sin produktion, vilket åsidosätter stora delar av landets möjligheter att delta i landets utveckling och landets produktion, tror jag att varken kvinnor eller män finner särskilt klokt eller smart. Det är intressant att miljöpartisten Karin Svensson Smith nämner Stureplanscentern.
Centerpartiet har ju stöd både i stora städer och på landsbygden. Det innebär att vi inte har någonting emot att vårt parti intar strukturer även i storstaden. Men vi har som parti reagerat väldigt starkt på att den här regeringen, till skillnad från alliansregeringen, på nytt engagerat sig i lokala stadsmiljöprojekt med statliga pengar.
Den förra regeringen renodlade mycket strikt vad som var statens engagemang och vad som var Lunds kommuns engagemang i till exempel spårvagnar. Herr talman! Om Lunds kommun anser att spårvagnar är ett förträffligt transportmedel i Lund ska det självklart inte finnas något hinder för att satsa på det, men det ska vara ett kommunalt beslut.
Statsfinansiella medel ska inte skickas kors och tvärs i landet i någon form av skönhetstävling på primärkommunala premisser. Det duger inte! Den så kallade glesbygdssatsningen, som vi också strukit, hade inte med mycket med glesbygd att göra. Den handlade förvisso väldigt mycket om järnvägsräls och växlar i Hästveda, men som del av stambanestrukturen hade den ingenting med glesbygd att göra.
Anders Åkesson (C):
Det är en snygg framsida på propositionen, statsrådet. Det tycker vi. Den är grön och vacker. Men rent substantiellt har vi kanske sett tyngre infrastrukturpropositioner. Jag vill passa på att ställa en fråga. I synen på jämställhet kunde vi redan på utskottsnivå mötas i en samsyn där Centerpartiet fick framgångar för sin syn på att på ett mer jämställt sätt planera transportinfrastrukturen. Tack för det, Pia Nilsson och Socialdemokraterna!
Utskottsbetänkandet innehåller också en rad tillkännagivanden om hur vi ska nå globala lösningar för utsläpp från sjöfart och luftfart, realt flygskatten. Det handlar om ERTMS, som vi har diskuterat mycket här i dag. Det handlar om synen på de regionala flygplatserna i ett system med tio nationella.
Det handlar om synen på hur vi på ett effektivt sätt ska kunna bedriva underhåll och utveckling av den svenska järnvägen slash ta in Gunnar Alexanderssons kloka synpunkter. Det handlar också om hur vi får fram en nationell strategi för gränsöverskridande järnvägstrafik. Herr talman!
Vid sidan av att vi ställer ett enormt belopp pengar till statsrådets förfogande - för det är vad beslutet handlar om, en rambudget och en ramskrivning i en proposition - finns det fem konkreta medskick i form av tillkännagivanden. Min fråga till statsrådet blir då: På vilket sätt kommer de fem tydliga tillkännagivandena från Sveriges riksdag att påverka statsrådet arbete?
Anders Åkesson (C):
Ordningen är den att nu överlämnar riksdagen ett mandat till statsrådet att utforma en nationell plan som vi utgår från att regeringen fattar beslut om våren 2018. Men det är här i kammaren som statsrådet hämtar sitt mandat avseende inriktning och ekonomi. Därför finns det skäl för statsrådet att ta hänsyn till orden oaktat deras mängd. Apropå de samtal som statsrådet bjöd in till stämmer det.
Jag blev inbjuden till tre samtal, ett var vid en frukost i januari och två var i september. Men septembersamtalen, statsrådet, var precis kant i kant med att denna produkt skulle tryckas. Utrymmet för samtal var utomordentligt begränsat. Det får vi tala om i ett annat sammanhang. Jag vill ha lite mer konkret besked.
På vilket sätt kommer tillkännagivandena om att inte arbeta med nationella lösningar som flygskatt, att ta stor hänsyn till operatörer, tågbransch, vid införandet av ERTMS och att tillgodose de 36 regionala flygplatserna att påverka arbetet? Vi kan nöja oss med det. På vilket sätt kommer det att färga regeringens arbete? Jag vill i sammanhanget passa på att tillönska statsrådet en god jul i denna debatt som närmast antagit Gripenstedtska proportioner.
Anders Åkesson (C):
Tack, Peter Eriksson, för svaret! Att inte vara uppkopplad och att sakna internet och telefoni är redan, och kommer i än högre grad att vara, ett rent fysiskt hinder för människors delaktighet i arbete, utbildning, sociala aktiviteter, myndighetskontakter, hälsovård - ja, snart sagt hela livet.
Jag upplever att regeringen nu har fumlat bort två tre år när det gäller utbyggnad av mobilt bredband i hela landet. Det riskerar att leda till en ökad regional klyvning av vårt land. Vad består då det jag kallar regeringens fummel med bredbandsfrågan av?
Jo, Post- och telestyrelsen, som är den myndighet som sköter det här, annonserade redan i juli 2016 om att en auktion för det mobila bredbandet skulle starta den 1 december i år. Förberedelsearbetet hade då pågått i flera år.
I auktionsunderlaget framgick det väldigt tydligt att tillgängliggörandet av 700-megahertzbandet för kommersiella tjänster också skulle gå att förena med behov som blåljusmyndigheterna hade gett uttryck för. Förhoppningarna inför auktionen var mycket stora. Dagen innan Post- och telestyrelsen skulle ta in intresseanmälan för auktionen, den 31 oktober, meddelar regeringen att de tänker förskjuta hela processen med två år.
Regeringen gav också MSB i uppdrag att ytterligare en gång utreda 700-megahertzbandet, trots att det redan fanns inkluderat i den förstudie som PTS tidigare gjort. På en skriftlig fråga från mig svarade Peter Eriksson så sent som den 27 september att mobiltäckning och bredbandstillgång för allmänhetens behov ska gå att förena med behovet hos aktörer inom allmän ordning, säkerhet, hälsa och försvar av att kunna kommunicera.
På en dryg månad har alltså någonting hänt som får Peter Eriksson och regeringen att komma till slutsatsen att man ska lägga hela utrullningen av det för landet extremt viktiga 700-bandet i en långbänk. Konsekvenserna av ytterligare två tre års väntan på väl fungerande mobil tele- och datakommunikation över hela landet blir väldigt svåra för människor, företag och samhällsorganisationer.
Den av Telia och Skanova aviserade klippningen av kopparnätet runt om i landet förvärrar självklart situationen.
Min fråga till Peter Eriksson inför dagens debatt var därför: På vilket sätt avser statsrådet och regeringen att möta konsekvenserna av ytterligare två tre års fördröjning av ett väl fungerande mobilt bredbandsnät för människor, verksamheter och företag i hela landet, som regeringsbeslutet den 31 oktober gett upphov till? Svaret vi har fått tackar jag för.
Men det finns givetvis en hel del övrigt att önska, som vi säkert kan utveckla i den här diskussionen. Workshoppar i Västerbotten är jätteviktiga för att hitta tillvägagångssätten. Men vad gör statsrådet mer konkret, till exempel i dialog med Telia och Skanova, för att få dem att pausa nedmonteringen av det fasta telenätet? Det är bra att regeringen satsar mer pengar och därmed möter satsningen i Centerpartiets budgetmotion på en bredbandsmiljard.
Men på vilka grunder hävdar statsrådet att vi ska ha en av världen bästa infrastrukturer för it-kommunikation när vi har valt att pausa hela processen i två till tre år?