KBLab/rixvox huggingface dataset:
Anders Åkesson (C):
Jag är, precis som Pia Nilsson, fantastiskt glad över de miljömässiga framsteg som görs i Kalmarbygden, Västerås, Sala och på andra ställen, därför att det är bra. Man bygger laddstolpar och biogasstationer, man inför elbussar i Värnamo och så vidare.
Grejen är, fru talman och Pia Nilsson, att väldigt mycket av det som Pia Nilsson tar upp - laddstolparna i Guntorp, biogasstationen i Kalmar och så vidare - är jag helt övertygad om hade hänt ändå.
Givet att de som driver Guntorps värdshus och de som säljer fordon i Kalmar och annorstädes vet att det nu är biogas som gäller, att detta är långsiktigt stabilt och att det rullar ut en tjänstebilsefterfrågan, uppstår en efterfrågan. Ett ytterligare bekymmer med Klimatklivet är att ni har fuskfinansierat det, Pia Nilsson.
Ni har ju plockat pengar från nationell plan motsvarande det som årligen nu läggs på Klimatklivet. Ni har skapat ett hål i den nationella planen motsvarande 1 miljard kronor för underhåll och skötsel av vägar och järnvägar som ska pytsas ut på Klimatklivet. Det gör att den som köper en elbil eller biogasbil i Kalmar eller Västerås riskerar att få en sämre väg att åka på. Det är ingen bra finansiering.
Pia efterfrågar vad vi i Centerpartiet vill ha i stället för flygskatt och kilometerskatt. Kilometerskatten är direkt dålig och kontraproduktiv om vi ska ställa om till biodrivmedel, och det är vi egentligen helt överens om. När det gäller flygskatten har Centerpartiet sagt: Gör en satsning motsvarande 750 miljoner kronor på forskning och utveckling så att industrin kommer igång och vi kan börja tanka. Straffa inte den som bor en bit ifrån!
Anders Åkesson (C):
Varav hjärtat är fullt etcetera. "Hafsverk" sa Leif Pettersson om det som ligger till grund för den tilläggsändring som vi just nu hanterar.
Min minnesbild, Leif Pettersson, är att dåvarande statsrådet Anna Johansson uttryckte en utomordentlig stolthet över den klampningslagstiftning som riksdagen antog 2015 då hon, om jag inte minns helt fel, dessutom själv deltog i debatten och var mycket nöjd. I samma betänkande och riksdagsdebatt var det ett tillkännagivande som sa att detta skulle följas upp, och nu kom uppföljningen. Vi ska vara försiktiga.
Jag noterar också, Leif Pettersson, att regeringspartnern Miljöpartiet uppenbart inte prioriterar trafiksäkerhetsfrågor som Leif Pettersson. Pettersson fick väl deras talartid också, för de deltar inte i debatten. I en departementsskrivelse från Finansdepartementet som just nu är ute på remiss talar man sig varm för avståndsbaserad vägslitageavgift, alltså kilometerskatt på vanlig svenska.
Det är någonting som mycket dramatiskt skulle förändra konkurrensförutsättningarna i svensk exportindustri och straffa avstånd mycket kraftigt. I skrivelsen talas det mycket om gps-positionering i syfte att få ordning och reda på vägtrafiken och kunna kontrollera och lagföra brott mot cabotageregler och kör- och vilotider etcetera.
Min fråga till Leif Pettersson, som har god inblick i Regeringskansliet i och med att han företräder ett regeringsparti, är: Är kilometerskatt och gps-positionering ett sammanvuxet faktum i den regeringspolitik som just nu förs?
Anders Åkesson (C):
Det är helt uppenbart att tidigare statsrådet Johansson och ledamoten Pettersson har väldigt olika uppfattning om den proposition som 2014 hanterades och som Pettersson nyss kallade hafsig och som Johansson var mycket stolt över. Men det är historia. Det är helt riktigt, Pettersson, att krontal inte nämns i departementsskrivelsen som är utsänd på remiss.
Det kan bli en kilometerskatt på 20, 30 eller 40 kronor per mil - det kan man inte förhålla sig till. Men i departementsskrivelsen argumenteras det starkt för bättre ordning och reda i yrkestrafiken genom bättre kontroll. Fine, check på det, säger Centerpartiet och jag.
Men min fråga var på vilket sätt obligatorisk gps-positionering i syfte att få ordning och reda är sammangift med den kilometerskatt socialdemokratin med kraft argumenterar för. Det är det jag vill höra. Man skickar självklart inte ut remissmaterial från Finansdepartementet lite på chansning, utan det är klart att man har en djupare tanke än så.
Är det möjligen så, Pettersson, att man vet om att kilometerskatten är djupt impopulär men att man förklär den i ord om ordning och reda och gps? Det finns inga tekniska samband eller förutsättningar när det gäller att hålla reda på de fordon som kör i vårt land med gps-positionering och att därtill koppla på en avståndsbaserad vägslitageavgift eller kilometerskatt.
Det finns inte, men jag vill ändå höra Leif Petterssons argumentation för varför man har kopplat ihop det.
Anders Åkesson (C):
Det vi efterfrågar, Jasenko Omanovic, är att gå från ord till handling. Det är inte bara Bjelfvenstam som på regeringens uppdrag har utrett frågan. Han har levererat en mycket gedigen utredning. Väg- och transportforskningsinstitutet har benat i och brottats med frågan mycket länge.
Svensk fordonsindustri, Scania, Volvo, Volvo Personvagnar, i kluster med forskare, är djupt involverade. Konkreta försök pågår, platoon-körningar har pågått inom EU-projekt, och det är jättebra att det genomförs ett high-level meeting i Göteborg nästa vecka. Men det vi efterfrågar är lite action.
Jag vet inte, fru talman, om det finns ett internt motstånd i samarbetsregeringen mot att effektivisera fordonstransporter på landsväg som möjligtvis hämmar regeringen från att agera rationellt och raskt. Då kan Jasenko känna stödet från en riksdagsmajoritet. Han har stöd i ryggen från mig och andra som vill driva på för att Sverige även fortsättningsvis ska kunna värna vår framgångsrika fordonsindustri.
Nyckeln till det ligger i detta. Nu vill jag höra Jasenkos synpunkter på enskilda vägar. Jag blir förvånad när en ledamot från Västernorrland, som hyser tung industri som SCA med mera, uttrycker sin förvåning över allianspartiernas engagemang för det finmaskiga skogsvägnätet.
Hemma i Småland brukar vi säga att det luktar pengar när det luktar från massaindustrin. Jag tror att man säger något liknande i Västernorrland. En stor del av det välstånd vi har i vårt land kommer ur basnäringarna. Och de är helt beroende av en fungerande transportapparat. Jag är förvånad, Jasenko.
Anders Åkesson (C):
Det finns skäl att upplysa Jasenko om att vi inte har röstat än. Men det kommer att bli på det sättet. SCA, liksom skogsindustrin i Sydsverige, behöver ett system av vägar. Just nu har vi fem nystan av vägar utpekade. Det är bra, men det räcker inte.
Det innebär också att åkarna inte kommer att investera i fordon eftersom andrahandsvärdet på det fordon som man köper för ett kontrakt om att transportera åt SCA inte har något värde utanför det nystan där BK4 existerar och är tillåtet. Det är problematiken. Fru talman! För att få fart på detta har vi sagt att man borde driva på Trafikverket. Det är möjligt att Högakustenbron inte är det första som ska prioriteras.
Men en rad andra broar behöver förstärkas, även ute i det finmaskiga vägnätet. Fru talman! Chefen för Väg- och trafikforskningsinstitutet och utredaren av den rejäla utredning som Jasenko lutar sig mot är en och samma person: Jonas Bjelfvenstam. Han är inte känd för att hafsa, vare sig under sin tid som generaldirektör för VTI eller som utredare. Jag har mycket stort förtroende för Jonas Bjelfvenstam och utredningen.
Vi har inte efterfrågat lagstiftning. Vi har efterfrågat en strategi som tar hand om de goda intentioner som finns i utredningen, i tidigare utredningar gjorda av VTI och i forskningsresultat från svensk fordonsindustri under en lång följd av år. Det behövs mer action i regeringen.
Anders Åkesson (C):
Tack, Karin, för reflektionen från 1998! Det var intressant och säkert korrekt. Men vi befinner oss här och nu, Karin Svensson Smith, företrädare för Miljöpartiet som är ett av två regeringspartier. I dag har Vänsterpartiets ledare Jonas Sjöstedt meddelat att det blir stora tågsatsningar, bland annat på Ostkustbanan. Han säger det utifrån Vänsterpartiets insyn och påverkan på den nationella transportplanen.
Detta står att läsa på Sveriges Radios P4 Gävleborgs webbplats. Jag utgår, fru talman, från att Karin Svensson Smith har motsvarande insyn i den nationella transportplanen. Här och nu diskuterar vi sjöfart och inlandssjöfart.
Några av oss har lyft exemplet Göta älv och behovet av renovering av slussarna för att över huvud taget kunna skapa de stråk av inlandssjöfart som Karin Svensson Smith tog upp som ett av åtta exempel för att få fart på den. Karin Svensson Smith nämnde själv Malmporten.
Min fråga till dig, Karin Svensson Smith, blir därför: Ingår slussarna i Göta älv respektive Malmporten i den nationella transportplan som regeringen ska presentera? Den skulle ha presenterats för länge sedan men kommer endera dagen. Annars förblir hela Karin Svensson Smiths anförande bara en spännande, intressant och visionär reflektion.
Det är dock inte det som svensk sjöfartsnäring och klimatet väntar på.
Anders Åkesson (C):
Karin Svensson Smith! Nu var det inte den kritik som understundom riktas mot Miljöpartiet jag frågade om, utan jag frågade om det vi diskuterar här och nu: svensk sjöfartspolitik och förutsättningarna för svensk sjöfart att utvecklas, däribland de stråk för svensk inlandssjöfart som Karin Svensson Smith alldeles nyss talade sig varm för i sitt anförande.
För att det över huvud taget ska vara möjligt att trygga vattenförsörjningen i Göteborgs stad och för att skredrisken i Götaälvdalen inte ska bli akut fordras det reinvesteringar i Trollhättan och i Götaälvssystemet. Men om inte Karin Svensson Smith kan ge besked i den frågan, trots att Miljöpartiet ingår i regeringen, får vi bocka av det som ett icke-svar.
Då kan vi ta upp Sjöfartsverket och det taxesystem som de har utarbetat och som både näringen och Sjöfartsverket har varit i utskottet och diskuterat. Det är ändå så att det är regeringen som styr. Riksdagen beslutar, regeringen verkställer. Kritiken har varit samfällig och kraftig mot det taxesystem som Sjöfartsverket har tillåtits utforma.
Det anses hämma sjöfartens tillväxt i och kring vårt land. Vad har Karin Svensson Smith och regeringen gjort konkret för att påverka Sjöfartsverket att anta en annan konstruktion av sina taxor?
Anders Åkesson (C):
Suzanne Svensson säger att nationell plan, godsstrategi och så vidare kommer inom kort eller inom en snar framtid. Jag måste säga att det har dragits på detta rätt länge. Vi hör hela tiden samma besked. Det är tydligen bara Jonas Sjöstedt, med insyn i och påverkan på detta, som läcker. Men detta får vi nöja oss med här i kväll, även om det hade varit rätt rimligt att få besked om slussar i Trollhättan och så vidare.
En annan sak som Suzanne Svensson tar upp i sitt anförande - tack för det, förresten - är att hon som företrädare för regeringspartiet Socialdemokraterna har talat med rederier angående Sjöfartsverkets nya taxor. Rederierna är mycket kritiska, och Sjöfartsverket säger att det är för tidigt att dra några slutsatser. Så uppfattade jag anförandet.
Då blir mina frågor till Suzanne Svensson: Vem av de två tror Suzanne Svensson på - rederierna, som har fått sig taxorna fakturerade och börjat dra rent kommersiella slutsatser av det, eller Sjöfartsverket, som skickar fakturan? Vem av dessa två tror Suzanne Svensson på? Vilka slutsatser drar Suzanne Svensson, Socialdemokraterna, av det hon tror på?
Och vad gör i så fall Suzanne Svensson åt den kunskap hon får i kontakt med Sjöfartsverket och rederierna? Suzanne Svensson är en betydelsefull företrädare för Socialdemokraterna i riksdagens trafikutskott, och jag är alldeles övertygad om att hon har infrastrukturministerns öra i dessa frågor.
Anders Åkesson (C):
Det är tydligen bara samarbetspartnern Vänsterpartiets ledare som är tillåten att gå ut och prata om delar av en nationell plan. Jag skulle vara lite irriterad, Suzanne Svensson, om jag vore regeringsföreträdare en dag som denna, men det får jag lämna åt er att vara. Jag tvivlar inte på rederierna, säger Suzanne Svensson.
Nej, det finns det inget skäl att göra, för de krigar varje dag för att få ekonomin att gå ihop, att få jobb att göra och att fungera väl. Regeringen följer frågan mycket noga. Det var inte särskilt konkret, Suzanne Svensson.
Man följer frågan noga och konstaterar att taxorna i vissa avseenden har gått upp med 200 procent och att rederier som har gjort rejäla miljösatsningar i form av att gå över till eldrift, exempelvis Helsingborg-Helsingör, har sett sin taxa fördubblas.
Jag måste säga att det framstår som rätt passivt, fru talman, att som enda åtgärd följa denna fråga noga när det är så uppenbart groteska snedsteg i de taxor som Sjöfartsverket har satt. De fördubblar taxan när rederierna har ansträngt sig och investerat mycket kraftigt för att lösa lokala miljöproblem vid Helsingborg-Helsingör.
Det skickar märkliga signaler till dem som anstränger sig - tycker inte Suzanne Svensson det? Vad mer än att följa frågan noga gör regeringen?
Anders Åkesson (C):
Jag företräder Centerpartiet, och vi har hållningen att den finaste biljetten in i samhället, oavsett varifrån man kommer här i världen, är att ha ett arbete.
Centerpartiet tycker därför att det som denna proposition handlar om, det vill säga att de som har behov därav ska kunna finansiera sitt körkort med CSN-lån, kan vara en god idé.
Det handlar i grunden om att människor måste vara mobila, tillgängliga och anställbara för att kunna komma i arbete och bidra till det svenska samhällsbygget, oavsett varifrån i världen man kommer - Skaraborg, Småland eller någon annan plats.
Trafikutskottet är, precis som tidigare talare har sagt, i stor utsträckning överens om att anta det förslag till regeländringar och förändringar i lagstiftning som är en förutsättning för att införa ett statligt körkortslån, administrerat via CSN. Det är bra att detta införs, fru talman, men jag tror inte att vi över tid kan stanna vid detta.
Det finns saker där regeringsförslaget hade kunnat gå längre och vara mer offensivt. En sådan förändring, som jag är övertygad om kommer att komma över tid, är att alla de körkortsklasser som leder till arbete - buss, lastbil etcetera - också skulle kunna ingå i studiestödssystemet.
Yrkesförare är ett avancerat yrke och ett bristyrke. Alla med formell kompetens och en rimlig fallenhet för yrket har nära till ett arbete, både i dag och i framtiden. Statliga Arbetsförmedlingens insatser och åtgärder har, även på detta område, havererat, och en hel bransch skriker i dag efter arbetskraft.
Anders Åkesson (C):
Jag ska passa på att göra en korrigering. Det är reservation 8 i stället för reservation 7 som jag yrkar bifall till. Det var värst, fru talman, hur jag förvånade socialdemokratin och Teres Lindberg med att berömma att det nu läggs fram förslag som öppnar för samdistribution.
Det var bra att jag förvånade Teres Lindberg, för Lindbergs analys och anförande förvånade ju ingen. Socialdemokraterna är alltid bäst på allt och alltid, oavsett vad. Den analysen förvånar ingen.
Men det är trots allt i samarbetsregeringen, bestående av Miljöpartiet och Socialdemokraterna, som ni har arbetat fram propositionen. Det som förvånade Lindberg, fru talman, var mitt argumenterande för de möjligheter som möjligtvis öppnar sig för miljövinster, demokrativinster och ett land som inte klyvs i och med att vi öppnar för samdistribution.
Eftersom jag, till skillnad från ledamoten Lindberg, saknar erfarenhet av anställning i Posten eller Postnord avhöll jag mig från detaljresonemang om hur detta skulle gå till. Jag är alldeles säker på att Lindberg begriper det mycket bättre än jag.
Men så mycket begriper jag, fru talman, att vi genom att bryta upp gamla strukturer, öppna för samarbete, nya affärsmodeller, konkurrens och öppenhet och inte skydda gamla statliga strukturer rimligen når effekter som är bra för samhället, miljön och medborgarna. Postdistributionen måste bli bättre.
Anders Åkesson (C):
Nej, men politiken ska ge de rätta förutsättningarna. Att aktörerna i det postala systemet eller infrastrukturen för postala tjänster ska utnyttja de förutsättningar som ges är helt rätt.
Tillkännagivanden, fru talman, har den här riksdagen gjort och gör eftersom man återkommande då och då, oberoende av färg på regering, tycker att regeringen är lite saktfärdig med att komma med sina förslag. Så är det.
Anders Åkesson (C):
Att cykling i normalfallet har en positiv inverkan på folkhälsan vet vi alla. Samtidigt utgör cyklingen ett färdmedel som ger människor såväl mobilitet som tillgänglighet utan att för den skull öka utsläppen av växthusgaser eller ens orsaka nämnvärd trängsel.
Cykeln som färdmedel är därmed rimligen ett av de verktyg vi har i vårt land för att ställa om Sverige till ett samhälle som är oberoende av fossila drivmedel. Därför måste riksdagens, regeringens och myndigheternas arbete för regelförenklingar och infrastruktur som underlättar för nyttjande av cykel fortsätta.
Föregående talare illustrerade väl den förvirring som i dag råder avseende regler för cykelpassager och cykelöverfarter. Det måste vara lätt att göra rätt, och det finns som sagt flera förbättringar att göra för cyklister. Det kommer att stärka cykelns roll som transportmedel.
Samtidigt som vi kan notera att trafiksäkerhetsarbetet i vårt land i stort går åt rätt håll - det är färre dödade och skadade - ökar antalet skadade i cykelolyckor. Cykel som transportslag avviker.
Det är självklart inte acceptabelt, och därför krävs det ökade insatser för att det ska bli säkrare att nyttja cykeln som transportmedel. Jag tror att det är helt nödvändigt för att inte bryta en positiv trend. Fler måste våga använda sig av cykeln i vardagen.
Som företrädare för Centerpartiet noterade jag att regeringen behöver öka sin konkretion i handlingsplanen för hur detta ska kunna ske. Den cykelstrategi som presenterades för knappt ett år sedan, våren 2017, var inte bara väldigt kraftigt försenad, utan vi menar att den även led svår brist på konkreta förslag.
Det var många ord och vackra bilder, men det var inte särskilt mycket konkret. Det är dags att cykeln på allvar prioriteras i den nationella transportpolitiken. Samarbetsregeringen, det vill säga Socialdemokraterna och Miljöpartiet med stöd av Vänsterpartiet, får inom kort sin chans att visa lite engagemang i frågan.
Den kommer när regeringen under våren fastställer den nationella transportplanen för tiden 2018-2029. Då är det upp till bevis: Blir det mer resurser till cyklandet? Avsätts resurser för att förenkla cykelns roll i samhället och göra den tydlig? Blir det utpekade resurser regionalt och lokalt för att bygga cykelvägar och överfarter?
Alliansregeringen var den första regeringen att avsätta särskilda resurser till färdmedlet cykel i en nationell transportplan, vilket den gjorde 2006-2010. Frågan är om samarbetsregeringen kommer att matcha detta. Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation 1 i betänkandet.
Anders Åkesson (C):
Det var ett väldigt engagerat anförande av Miljöpartiets företrädare Lorentz Tovatt med många intressanta centraleuropeiska erfarenheter och perspektiv som redovisades. Jag är alldeles övertygad om att vi kan hämta mycket kunskap den vägen.
Men nu är det så, herr talman och vänner, att Lorentz Tovatt representerar ett av två regeringspartier - Miljöpartiet. Samarbetsregeringen sitter här och nu och bereder den nationella transportplan som man ska fatta beslut om en kall torsdagsmorgon i slutet av mars eller början av april. Det brukar vara någon gång då.
Det handlar om att fördela drygt 700 miljarder kronor för transportinfrastrukturen i vårt land för tiden 2018-2029. 700 miljarder kronor - det är ofantligt mycket pengar!
Vilka konkreta avtryck, herr talman och Lorentz Tovatt, av den entusiasm som Lorentz Tovatt gav uttryck för kommer vi att se i den nationella transportplanen?
Jag tänker på avtryck som alliansregeringens Kattegattled 2010 - den första konkreta satsningen i en nationell plan för en cykelinfrastruktur för att binda ihop tätorter på västkusten. Vilka konkreta förslag och åtgärder kommer entusiasmen att ge avtryck i? Eller är det bara, liksom cykelstrategin, en vacker samling ord?
Anders Åkesson (C):
Tack för försöket till replik, Lorentz Tovatt! Men jag uppfattade nog att jag inte fick något svar på min fråga. Det var ett entusiastiskt föredrag, inlägg och anförande med många intryck från Centraleuropa och runt om i världen.
Men jag kan konstatera att i det betänkande vi just nu behandlar, Lorentz Tovatt, avslår regeringspartierna drygt 20 konkreta förslag till yrkanden om att förbättra, förenkla och göra cyklandet säkrare för människor. Vi vill göra det enklare att göra rätt. Det gäller rätt enkla saker, som att det ska vara samma färg på cykelöverfarterna när de korsar en väg.
I dag kan det vara en blå markering i en kommun och en röd i en annan. Allt sådant bidrar till förvirring. Tjoff - så stryker Miljöpartiet, Socialdemokraterna och Vänsterpartiet detta! Det var onyttigt, tycker de.
Om nu den vilja och entusiasm som jag tyckte att det gavs uttryck för i anförandet omsätts i konkret handling borde man vara betydligt mer lyhörd för konkreta, kostnadsfria och enkla förslag. Herr talman!
Stadsmiljöavtalen är i all huvudsak en fråga om att flytta pengar - drygt 1 miljard om jag minns rätt - från ett anslag för transportinfrastruktur och styra det mot i synnerhet järnvägslösningar i tätorter. Det kommer inte att ge cyklingen särskilt mycket; det tror jag att inte ens Lorentz Tovatt tror.
Vilka konkreta avtryck för cyklingen - för det är det vi diskuterar här och nu - kommer vi att se i det nationella förslaget? Trafikverket lade fram ett förslag. Det har varit ute på remiss, och det har kommit många synpunkter. Ni har att fatta beslut.
Anders Åkesson (C):
Tack för anförandet, Wallrup! Vi tycker inte lika i allting, Centerpartiet och Vänsterpartiet. Jag tolkar det som att Centerpartiet står för en liberal och marknadsorienterad politik när det gäller kollektivtrafik och samhällslösningar, och jag uppfattar att Emma Wallrup med stolthet står för delvis motsatt hållning.
Vänsterpartiet och Wallrup uttrycker en irritation över att SJ inte längre fick ha monopol och sammanhållet trafiksystem och över att man pressade SJ för hårt. Jag tolkade inlägget så.
Jag vill bara påminna kammaren om att Vänsterpartiet har ett budgetpolitiskt samarbete med samarbetsregeringen Löfven-Lövin. År 2015 beslöt regeringen, som alltså Vänsterpartiet har ett ekonomisk-politiskt samarbete med, att plocka ut 1,7 miljarder kronor ur ett överkapitaliserat SJ.
"Överkapitaliserat" var ordet som statsminister Löfven använde. 1,7 miljarder plockade man ur SJ som ägare därför att man ansåg att företaget var överkapitaliserat. Samtidigt stod SJ inför några av sina största investeringar någonsin i nya tåg.
Man fick kalla till en extra bolagsstämma för att leverera pengarna till staten - i en ekonomi där Vänsterpartiet är med och påverkar och styr. Jag vill bara fråga Wallrup: Hur går detta ihop?
Anders Åkesson (C):
Det var ju en väldig tur att det var den borgerliga regeringens fel. Men då får jag återigen påminna Vänsterpartiet, kammaren och Emma Wallrup om att det är den sittande regeringen som ger de direktiv den ger till de statligt ägda bolagen. Detta var på hösten 2015.
Det innebär att den nuvarande regeringen, som styr landet och i synnerhet den ekonomiska politiken med stöd av Vänsterpartiet och Emma Wallrup, hade haft minst ett tillfälle på sig att ge nya direktiv. Det innebär att den nuvarande regeringen, som styr med stöd av Vänsterpartiet och Emma Wallrup, planerade sin ekonomiska politik med att bland annat plocka ut 1,7 miljarder ur ett överkapitaliserat SJ.
Försök inte skylla på alliansregeringen, Emma Wallrup! Alliansregeringen plockade på sin tid, med samma direktiv, ut 72 miljoner kronor. Det är skillnad på miljard och miljon. Då kallade ni det för tågrånet.
Om 72 miljoner var ett tågrån, vad tycker du att vi ska kalla det när man plockar ut 1,7 miljarder ur SJ? Är det stora eller lilla tågrånet som Vänsterpartiet har synpunkter på?