KBLab/rixvox huggingface dataset:
Lena Asplund (M):
Jag tycker att det är tråkigt att de biomedicinska analytikerna glömdes bort, för jag känner att det är så: De glömdes bort när man tillsatte denna utredning. Det stämmer att denna utbildning finns vid Örebro universitet och har kommit till på initiativ av biomedicinsk vetenskap och vården. Men den finns ju bara där. Det behövs mer och på fler ställen.
Antalet legitimerade biomedicinska analytiker i verksam ålder är i dag ungefär 10 400. Av dem är ungefär 10 000 sysselsatta, varav 80 procent jobbar inom vården. Sju av tio av de biomedicinska analytikerna är över 45 år, varför pensionsavgångarna kan väntas bli rätt stora. Fram till 2035 beräknas tillgången ha minskat med ca 15 procent jämfört med i dag.
Samtidigt räknar man med att efterfrågan på utbildade biomedicinska analytiker kommer att öka med 10 procent under samma period, och det säger sig självt att det kommer att bli en ordentlig brist på sikt. Enligt Arbetsförmedlingens rapport Var finns jobben? för första halvåret 2018 har biomedicinska analytiker ett bristindex på 4,53 av 5,00. Det är alltså ett bristyrke.
Biomedicinsk analytiker är dessutom ett yrke där man inte egentligen dag ett efter utbildningen kan gå ut och jobba fullt ut; det kräver rätt lång erfarenhet, vilken bransch man än verkar inom. Det finns nämligen många olika saker man kan göra - jag ska komma till det.
En brist på legitimerade biomedicinska analytiker skulle också kunna resultera i att arbetsgivarna anställer andra, icke legitimerade yrkeskategorier, till exempel medicinska biologer eller biomedicinare. Detta skulle kunna utgöra en patientsäkerhetsrisk. En sådan person har en smalare kunskap och inte samma helhet när det gäller den analytiska processen som en biomedicinsk analytiker.
Då 70 procent av besluten inom vården baseras på diagnostik är detta en patientsäkerhetsfråga. Vad gör då en biomedicinsk analytiker? Ja, det beror lite på inom vilken bransch man verkar: klinisk kemi, blodcentral, patologi eller klinisk fysiologi. Inom klinisk kemi är det väldigt mycket analyserande av blod. Man diagnostiserar helt enkelt sjukdomar.
På blodcentralen tillhandahåller man blodtransfusioner, plasma och blodplättar, alltså trombocyter. Inom patologin är detta ett bristyrke i dag. Där behövs biomedicinska analytiker för att diagnostisera olika cancersjukdomar. Inom den kliniska fysiologin gör man också spirometrier, tar EKG, EEG och gör andra viktiga undersökningar.
Utan den här yrkesgruppen skulle vi få stora problem inom vården. Vi har redan problem inom vården med för få utbildade. Statsrådet säger att detta är viktigt att se över när det gäller sjuksköterskor, men jag skulle vilja säga att det är precis lika viktigt att se över den här frågan när det gäller biomedicinska analytiker. Utan dem och de olika laboratorierna skulle sjukvården inte fungera.
Det är ett kugghjul i den svenska sjukvården.
Lena Asplund (M):
Jag tycker att detta är en för viktig fråga för politisk pajkastning, så om statsrådet öppnar för en utredning av detta är jag väldigt tacksam. Det är en framkomlig väg. Med en specialistutbildning för biomedicinska analytiker blir yrket mer attraktivt, som vi har sagt här, och bristen kan minskas. Den avancerade vården behöver denna kunskap för att den ska bli mer jämlik.
Då ska man anställa specialister med kvalitetssäkrad utbildning och inte internt utbildade, för annars känns det inte bra. Det är positivt att statsrådet välkomnar en dialog med berörda aktörer om hur högskolan ska kunna möta vårdens kompetensbehov. Kan det då bli en speciell utredning om detta är jag glad för det. Jag hoppas i så fall att den ska ske snart och att statsrådet då tar med sig det som vi har debatterat här i dag.
Jag har även en motion i det här ärendet som jag hoppas blir välvilligt behandlad av utbildningsutskottet. Detta ligger mig extra varmt om hjärtat eftersom jag är biomedicinsk analytiker i grunden.
Det här är alltså mitt yrke som jag känner för, och jag känner för alla de 10 000 biomedicinska analytiker i Sverige som varje dag gör ett fantastiskt bra arbete för att diagnostisera och få en bättre, snabbare och effektivare vård i vårt land, och det är ju vad vi behöver. Jag är nöjd med detta. Jag kommer absolut att följa frågan, och jag vet att Vårdförbundet också följer frågan.
Med detta vill jag önska både fru talmannen och statsrådet en riktigt god jul och ett gott nytt år.
Lena Asplund (M):
Statsministern lovade i förra veckan under sin sjukvårdsturné 14 000 fler anställda inom vården. Det behövs verkligen fler inom vården, och då framför allt fast anställda. I dag är man beroende av väldigt många stafetter. Det är ungefär 9 000 legitimerade sjuksköterskor som i dag inte jobbar inom vården. Av dessa uppger ca 60 procent att de kan tänka sig att återvända till vården om arbetsförhållandena ändras.
Många av dessa 9 000 sjuksköterskor är kvinnor. Därför vill jag, så här på internationella kvinnodagen, fråga socialminister Annika Strandhäll i den feministiska regeringen: Vad kan socialministern göra för att de fem och ett halvt tusen sjuksköterskorna åter bli en resurs i vården? Då kanske statsministerns mål skulle vara lite mer realistiskt att uppnå.
Lena Asplund (M):
Nja, jag tror inte riktigt på det som socialministern sa. I mitt hemlän, Västernorrland, slutar fler och fler sjuksköterskor. Det är socialministerns kamrater som styr där. Stafettkostnaderna för sjuksköterskor var 130 miljoner 2017, så det är ju inte så att socialministerns kamrater gör allt för att behålla personal. Tvärtom flyr personalen. Dessutom har man problem med lönenivåerna, men det är ju inte min fråga.
Än en gång: Vad gör socialministern för att få dessa fem och ett halvt tusen sjuksköterskorna att åter söka sig till vården?
Lena Asplund (M):
Jag ställde nyligen en skriftlig fråga till försvarsminister Peter Hultqvist om veteraner och psykisk ohälsa. Jag fick till svar att det efter lagändringen 2010 förs obligatoriska samtal med samtliga direkt efter hemkomst. Sex månader efter hemkomst är det obligatoriska återträffar för samtliga, vilket även inkluderar obligatoriska samtal, och det sker en årlig uppföljning av den enskilde veteranen under fem år efter avslutad mission.
Men vad händer med de äldre? Ta BA01 som exempel: BA01 var den bataljon som gick in i Stupni Do efter massakern 1993. De upplevde dagliga artilleribeskjutningar, kidnappning av svenska soldater och skenavrättningar, och det finns gamla veteraner som mår väldigt dåligt. En berättade: Vi kom hem, lämnade in vapen och kläder. Det tog två dagar, och sedan fick vi åka hem.
Vad, konkret, gör försvarsministern för att se till att äldre veteraner också kan få adekvat hjälp? Landstingen saknar ofta kompetens för att hantera denna typ av psykisk ohälsa.
Lena Asplund (M):
Veterancentrumet bedriver dock inte riktigt den här verksamheten. Vi har ju psykologer som har varit ute på missioner och som vore väldigt lämpliga att använda. När jag för ungefär ett år sedan var i Mali hade man en psykolog där - som försvarsministern vet har man det emellanåt - och dessa psykologer har ju varit med. De vet ungefär hur det är, vilket är svårare för en landstingspsykolog. Varför inte använda veterancentrumet bättre på det sättet?
Sedat Dogru (M):
I detta betänkande behandlas regeringens skrivelse Kommittéberättelse 2013 . I den lämnas en redogörelse för verksamheten i de kommittéer som tillsattes av regeringen under förra året. Kommittéberättelsen innehåller uppgifter om kommittéernas sammansättning, redogörelser för deras arbete, kostnaderna samt fördelningen mellan kvinnor och män.
Under 2012 tillsattes 66 kommittéer, och av dessa avslutades alla utom två. Kostnaderna för dessa uppgick till 350 miljoner kronor, och i det ingår utgifter för konsultationer. Könsfördelningen redovisas enligt en ny mätmetod.
Syftet med ändringen är att redovisningen bättre ska kunna jämföras med annan statistik av de statliga myndigheter och styrelser som lämnas till riksdagen. I betänkandet noterar konstitutionsutskottet i utskottets ställningstagande att det i kategorierna ledamöter, sakkunniga och sekreterare råder jämn könsfördelning. Det som avviker är gruppen ordförande.
Liksom utskottet betonar är det viktigt att eftersträva en jämn könsfördelning även inom denna grupp. Vidare förutsätter utskottet att regeringen arbetar aktivt för att säkerställa detta. Herr talman!
Jag yrkar bifall till utskottets förslag i betänkandet, det vill säga att riksdagen lägger skrivelsen till handlingarna.
Emma Hult (MP):
Vi är här i dag för att debattera en proposition om förenklingar i anläggningslagen. Som tidigare nämnts är syftet att göra rätten till ersättning mer enhetlig och även göra handläggningen av ärenden mer rationell. Ändringarna gör att ersättningssystemet blir mer rättvist och lättare att förstå och tillämpa. Regeringen föreslår att handläggningen enligt anläggningslagen i vissa avseenden ska förenklas.
Regeringen föreslår vidare att ett kulturreservat ska jämställas med en fastighet vid tillämpning av anläggningslagen. Ett natur- eller kulturreservat ska vid tillämpning av lagen företrädas av den som har beslutat om reservatet, det vill säga länsstyrelsen eller kommunen, om inte undantag görs - det anges också i lagtexten.
Ett kulturreservat bildas för att skydda och bevara sammansatta landskap där marker, byggnader, anläggningar, spår eller lämningar tillsammans utgör värdefulla kulturhistoriska helhetsmiljöer. Gemensamt för de områden som väljs ut för att förvaltas som kulturreservat är att de på skilda sätt präglats av äldre tiders markanvändning och resursutnyttjande.
Det är en målsättning med kulturreservaten att inte lösa in marken till staten utan i stället verka för att miljöerna bibehålls i befintlig ägoform, vilken kan ses som en del av det kulturhistoriska värdet. Beslut om inrättande av kulturreservat fattas i samförstånd med dem som är berörda. Markägare som "drabbas" av begränsat förfogande över området till följd av att ett kulturreservat bildas har rätt till ekonomisk kompensation.
Eftersom det redan tidigare har varit möjligt för naturreservat, där tidigare även skydd av kulturpräglade landskap ingick, att ingå i samma bestämmelser som gäller för fastigheter i anläggningslagen är det logiskt att även dagens kulturreservat ska kunna omfattas av samma regelverk. Det blir mer enhetligt. Jag yrkar därför bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på reservationerna 1, 2 och 3.
Emma Hult (MP):
Det är underbart att höra Nina Lundströms entusiasm för cykel och cykelfrågor. Den delar vi; jag tycker också att det är oerhört viktigt. Precis som du sa, Nina Lundström, bereddes lagrådsremissen 2005. Sedan dess har inte Miljöpartiet styrt, och vi har heller inte haft möjlighet att påverka de beslut som har fattats. Det är tråkigt att det inte har hänt någonting sedan 2005.
Nu vill jag avvakta och vänta in framför allt det tillkännagivande om en nationell cykelstrategi som riksdagen enhälligt antog för några veckor sedan. Jag hoppas att svar på frågorna ska ingå i den. Vi behöver göra något. För mig är det spännande att Nina Lundström som folkpartist vill göra större inskränkningar på den privat ägda marken.
Om ett möjliggörande av cykel och gång också möjliggör att vi förbättrar för klimatet är jag positivt inställd till ett fortsatt samarbete så att vi hittar fler vägar att göra det enklare att cykla.
Emma Hult (MP):
Frågan om när kan jag givetvis inte ge ett exakt svar på. Men jag hoppas att det ska ske inom en rimlig framtid. Det är en viktig åtgärd så att vi kan ställa om från fossildrivna färdmedel och använda cykeln som transportmedel. Det finns många länder runt omkring som är duktiga på cykling, betydligt duktigare än vi är i Sverige. Man skyller ofta på att det blåser eller är kuperat. Men det är bara svepskäl. Jag tror att vi står ganska nära varandra i de här frågorna egentligen. Det är härligt.
Och jag vet att du, Nina Lundström, lade fram många motioner i frågorna under förra mandatperioden. Det är tråkigt att du inte har fått gehör. Jag hoppas att vi ska kunna titta på det här tillsammans eftersom det behövs förändringar för att möjliggöra så att fler kan cykla och ta sig fram på andra sätt än med fossildrivna fordon. Cykling som ett hållbart transportmedel är en oerhört viktig fråga för att vi ska kunna ställa om till ett klimatsmartare samhälle.
Emma Hult (MP):
Jag skulle varken säga att vi är desperata eller att någon ska köra över någon. Det är ord som är lite märkliga. Det står så här i förslaget till lagtext: "Ingenting hindrar att beslutsfattaren vid behov ger förvaltaren fullmakt att representera reservatet vid t.ex. en anläggningsförrättning." Jag tror att det handlar om en dialog. Jag vet inte vilken relation du har till kulturreservatet i din hembygd, Ola Johansson, eller om ni har haft problematik kring det. Men om man går in med inställningen att någon ska köra över någon annan är det nog något annat som är problematiskt.
Jag tror att det handlar om en dialog och att vi ska förvalta de fina kulturminnen som vi har för att de ska finnas kvar. Då är det bra med ett gemensamt ansvar.
Emma Hult (MP):
Jag har koll på skillnaden mellan ett naturreservat och ett kulturreservat. Som jag nämnde i mitt anförande ingick kulturreservatet i naturreservatet med ett kulturpräglat skydd innan man införde möjligheten till kulturreservat 1999. Där gäller samma rättigheter som för naturreservat. Och jag känner inte till att det har funnits några problem där. Nu kom det några starka ord till: "brutalt fråntas".
Som jag sa tidigare står det att man i samråd kan ge fullmakt till den som förvaltar kulturreservatet, och därmed också äger marken, att företräda frågorna i de här ärendena. Jag tycker inte att det här är en proposition som ger upphov till så starka ord som "köra över", "desperation" och "brutalt".
Om du inte hade några exempel på att du är orolig för det, Ola Johansson, hoppas jag att lagförändringen snarare ska säkerställa och hjälpa till, där det behövs, så att vi tillsammans kan bevara de här värdena.
Emma Hult (MP):
Vi är här för att debattera regeringens förslag om ändringar i ledningsrättslagen, ändringar som föreslår att också tomträttshavaren nu ska få rätt till ersättning vid ledningsintrång på tomträtten. För mig är det därför svårt att förstå vad det är Folkpartiet menar, för nu gör vi det ju lättare även för tomträttshavare att hävda sin rätt när det är kommunen som är fastighetsägare.
Folkpartiet vill i sin motion att en större del av ersättningen ska tillfalla tomträttshavare, trots att de inte äger marken. Det vi väljer att göra nu är dock en förbättring också för tomträttshavare, men det räcker tydligen inte för Folkpartiet. Ledningsrättslagen infördes i början av 1970-talet.
Syftet med lagen var i första hand att trygga Televerkets och andra stora statliga aktörers utbyggnad av ledningsnäten, helt enkelt att se till att inte hindra den nödvändiga allmänna infrastrukturutbyggnaden. Jag tycker därför att det är lite märkligt att Folkpartiet verkar vara missnöjt med denna förbättring som vi nu gör för tomträttshavaren.
Ledningsrättslagen gäller endast för ledningar som ska användas för allmänna ändamål och endast för den typ av ledningar och anordningar som anges i lagen, exempelvis mobilmaster, fiber och ledningar som behövs för vatten och avlopp. Normalt upplåts som sagt inte ledningsrätt om det är i strid med gällande detaljplan eller om det är synnerliga skäl för en tomträttshavare eller markägare.
Markägaren har för det mesta rätt till ersättning för den mark som tas i anspråk, och med det nya lagförslaget får nu också tomträttshavaren denna rätt till ersättning. Jag ser regeringens förslag som en väsentlig förbättring för tomträttshavaren och vill därför yrka bifall till utskottets förslag i betänkandet och avslag på motionen.
Emma Hult (MP):
Ja, det är just därför vi nu inför detta, Nina Lundström - för att man också som tomträttsinnehavare ska ha möjlighet till ersättning. Det står väl klart att någon annan äger marken om man är tomträttshavare, och den som är markägare måste också få ersättning för det ledningsintrång som görs. I slutändan är det nämligen kanske den personen som drabbas i sista skedet. Därför inför vi nu möjligheten för den som drabbas direkt, alltså den som har sin bostadsrättsförening eller annat på tomträtten.
Det blir alltså en förbättring för tomträttshavaren och något som inte tidigare har funnits. Det är nämligen någon annan som äger marken, och den personen ska också ha rätt till ersättning. Men ja, jag tycker absolut att vi ska beakta att även tomträttshavaren ska ha möjlighet till ersättning, och det är just det vi inför.
Emma Hult (MP):
Det är spännande. Så här tidigt på morgonen känns detta nästan som en mattelektion. Jag vet inte riktigt vart det är du vill komma med alla siffror, Ola Johansson. Vi talar om 50 000 bostäder på ett år. Tänk så många arbetstillfällen vi skulle kunna skapa om vi skulle bygga 50 000 bostäder på ett år! Men jag förstår att det låter orimligt med din matematik. Jag skulle såklart vilja att bostäderna byggs och färdigställs så snart som möjligt eftersom behovet är så stort. Men jag vill gärna vidga perspektivet lite. Vi har inte bara bostadsbristen i Stockholm.
Ni i Alliansen har haft åtta år på er. Jag förstår att ni är lite smått desperata och kräver ett svar här och nu eftersom ni har misslyckats under dessa åtta år. Caroline tog i sitt anförande upp att hon mött en vän på bussen som inte fick bostad i Stockholm. Åtta år har ni haft på er för att skapa dessa bostäder. De finns inte här i dag. Vi har suttit i regeringsställning i fyra månader. Jag undrar hur många förslag ni lade fram när ni tillträdde som regering och hur många ni ville sätta i verket under 2007.
Det har kommit många förslag från er sida, men ni ska nog ge oss lite tid att hinna tänka och förbereda så att de blir riktigt bra.
Emma Hult (MP):
Vad skönt att vi kan vara överens om att vi behöver en hållbar bostadspolitik, Ola Johansson! Det är ju inte detta vi har sett i alla avseenden under de senaste åtta åren då ni har styrt. Att en sådan bostadspolitik skulle kunna innebära att vi bygger mindre när vi har en rasande bostadsbrist i hela landet ser jag inte som speciellt hållbart. Hållbarhetsaspekten innebär mer än att bara ta hänsyn till en aspekt. Jag nämnde alla tre i mitt anförande: den sociala, den ekonomiska och den ekologiska hållbarheten.
Det är också spännande att Ola Johansson väljer att nämna att vi inte lade fram särskilt många motioner. Nej, när man sitter i regeringsställning är det inte på det sättet man påverkar. Man väcker inte motioner som kammaren ska behandla, utan man för en diskussion med regeringen för att få fram de förslag som vi vill ska läggas på riksdagens bord. Det är väl svaret på varför vi inte har väckt så många motioner i något av de betänkanden utskottet kommer att hantera framöver. Ni anklagar oss i anförande efter anförande för att vi inte har gjort något.
Då undrar jag bara: Vad har ni gjort? Ni har haft så många år på er att lösa bostadsbristen, men vi ser inga lösningar. Visst, bostadsbyggandet har gått upp, men det har till stor del med konjunkturen att göra. Det är också bra att vi har lättat upp vissa av reglerna. Det finns dock inget som visar på att det är därför bostadsbyggandet har ökat i den omfattning vi ser, utan det har med konjunkturen och ekonomin att göra. De lösningar som har nämnts tidigare i dag också och som sägs ska lösa bostadsbristen tror jag inte mycket på.
Jag tror inte att vare sig Attefallshuset eller åtgärden att bygglovsbefria 15 kvadratmeter löser bostadsbristen, och för den delen inte heller de takkupor man nu kan sätta på sin villa. Vi behöver större reformer för att lösa bostadsbristen i Sverige. Jag tror inte att era regelförenklingar kommer att vara till så stor nytta. Men vi kommer att lösa bostadsbristen, förhoppningsvis under de minst åtta år vi kommer att ha framför oss som regering i det här landet.
Emma Hult (MP):
Jag vet inte om era reformer är små eller stora, Nina Lundström. Men det är bra att ni har en massa idéer, och jag ställer fortfarande frågan: Varför har ni inte gjort de saker som ni nu vill göra? Vilket av de andra allianspartierna var det som inte släppte igenom vissa av de enskilda förslag som har lyfts fram här i dag? Du talar om att korta planprocessen. Ett av de förslag som ni har lagt fram, och som vi röstade ned när det lades fram i en proposition, var att man skulle kunna delegera antagandet av detaljplaner till kommunstyrelse eller facknämnd.
Det skulle innebära även för ditt parti, Folkpartiet, att man i vissa kommuner inte skulle ha någon möjlighet att påverka det beslutet över huvud taget. I mindre kommuner har nämligen inte alla små partier en plats i alla facknämnder och i kommunstyrelsen. Det skulle innebära ett slag mot demokratin. Jag tycker att det skulle vara förkastligt om mina partikamrater i en liten kommun inte har någon möjlighet att påverka en detaljplan för att de inte sitter i kommunstyrelsen eller i den facknämnd som behandlar frågan. Det tycker jag är en viktig fråga att ta med. Jag undrar hur du ser på det.
Bullerförordningen bereds och kommer att läggas fram. Jag väntar också, precis som ni, på den. Men den kommer när den är färdigberedd. Du säger att det fanns ett färdigberett förslag. Det var ganska många remissinstanser som skulle ge sin syn på det. Det måste vi som ansvarstagande regering ta ansvar för, och det är det som vi gör just nu. Men frågan bereds, och jag hoppas att det kommer ett svar så snart som möjligt. Du vill tala om nyproduktionen. Jag talar gärna om det befintliga bostadsbeståndet, som är det största bostadsbestånd som vi har i Sverige. Nyproduktion måste vi absolut få igång.
Men vi måste också ta hand om de byggnader som vi har, så att de kan finnas kvar i framtiden. Om vi inte energirenoverar det bostadsbestånd vi har kommer det att bli ännu sämre. Vart ska alla de människor som bor i till exempel miljonprogrammet i dag ta vägen?
Emma Hult (MP):
Det är kul att byggtakten har ökat till drygt 40 000 bostäder. Frågan är hur mycket som byggdes 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012 och 2013. Det är nu det börjar byggas, och det har med konjunkturen att göra. Jag hoppas att det kommer incitament från min regering, så att vi kan öka byggtakten ännu mer. Den har ökat, och det har till största delen med konjunkturen att göra. Jag hoppas att den kommer att öka ännu mer, för vi behöver nyproduktion för unga, för studenter, för äldre och för alla grupper.
Men vi behöver också få en större rörlighet på marknaden. Just nu har vi en rörlighet bland dem som har råd att betala för sitt boende. Men hur ska den person som vill flytta hemifrån och som inte har möjlighet att köpa sitt första boende kunna flytta någonstans när det varken finns en hyreslägenhet i det befintliga beståndet eller en nyproducerad hyreslägenhet till en hyra som man har råd med? Vi behöver absolut bostäder för unga, och vi behöver se till att få igång bostadsbyggandet. Min magkänsla är att vi kommer att lyckas med det.
Jag tror nämligen att vi har en lite annorlunda ingång. Allting kan inte handla om regelförändringar. Det är inte genom regelförändringar och bygglovsbefriade åtgärder som vi kommer till rätta med bostadsbristen. Vi behöver större reformer för att göra det, och jag känner mig ganska trygg med att vi kommer att lyckas med det.
Emma Hult (MP):
Som det säkert framgick i mitt anförande är en av mina hjärtefrågor att svensk högre utbildning ska vara tillgänglig för alla. Centerstudenter är ett studentförbund som faktiskt är det bästa studentförbundet i Alliansen, därför att det är ganska lätt att resonera i många frågor där vi har mycket gemensamt. Centerstudenter har också drivit frågan om att kunskap ska vara tillgänglig för alla.
Visst är det så att även Centerpartiet har fattat beslut om att vi ska öppna svensk högre utbildning och att den inte ska vara avgiftsbelagd för studenter som kommer från tredjeland. Det finns en majoritet i riksdagen i dag för att svensk högre utbildning inte ska kosta pengar för studenter från tredjeland.
Då är min fråga till Kristina: Hur kommer du att jobba för att lyckas övertala resten i Alliansen om att det är ett bra förslag att låta studenter som kommer från Indien få ta del av svensk högre utbildning på samma villkor som studenter som kommer från Italien?