Hans Linde (V):
Låt mig vara väldigt tydlig, Gunilla Carlsson, på de här punkterna. Jag tycker inte heller att vi i Sverige ska vara överallt och göra allting själva. Självklart ska vi vara på plats och bedriva bistånd i länder där vi har ett mervärde och inom sektorer där vi har ett mervärde. Men jag menar, utifrån vår erfarenhet av tio år av svenskt utvecklingssamarbete med Burkina Faso, att de mervärdena finns i landet för Sveriges del.
Jag tycker att det är helt sant och riktigt att vi ska bedriva bistånd som eget land genom våra egna myndigheter och genom Sida men också genom de multilaterala organisationerna. Men jag kan se, även om jag betraktar mig själv som en stor FN-vän, att FN också har brister. Det finns tillfällen och områden där vi behöver komplettera de stora multilaterala organisationerna med att göra saker och ting själva.
Det gäller i synnerhet de kanske mer kontroversiella frågorna - mänskliga rättigheter, kvinnors rättigheter och anti-korruption. Vi vet att FN-organen inte alltid orkar, kan eller har den politiska viljan att föra de frågorna lika långt som vi som enskilt land kan göra. Vi ser också, i en rad sektorer, att de stora FN-organen inte alltid är lika flexibla. De är inte alltid lika benägna att göra de små men viktiga satsningarna, som vi kan göra som ett enskilt land.
Därför tror jag att det är viktigt att se att vi, när det gäller Burkina Faso, behöver ha ett stöd till FN-organen, som gör ett viktigt arbete i landet. Men det finns också ett mervärde i att Sverige är på plats som enskilt land. Jag tror att det är viktigt, i det här sammanhanget, att påminna sig om att det nu är 50 år sedan den här riksdagen behandlade proposition 100 som var startskottet för det svenska biståndet. Av de här 50 åren finns det en hel del vi kan lära.
Vi kan lära av de misstag som vi har begått men också av de framgångar som vi har lyckats uppnå med svenskt bistånd. Den kanske tydligaste lärdomen, i alla fall ur mitt perspektiv, av 50 år av svenskt bistånd är att om biståndet ska vara framgångsrikt måste det vara långsiktigt, och det måste vara förutsägbart. Tyvärr kan vi konstatera att regeringen har tryckt på pausknappen när det gäller det svenska utvecklingssamarbetet med Burkina Faso.
Regeringen i huvudstaden Ouagadougou vill samarbeta med Sverige. Man har identifierat områden där man vill utöka samarbetet - det gäller till exempel jordbrukssektorn, som vi precis diskuterade. Men från svensk sida kan man inte lämna några som helst besked. Man förlänger just nu, från svensk sida, bara samarbetet ett år i taget, vilket såklart skadar kvaliteten och möjligheterna att uppnå tydliga resultat.
Från regeringens sida har man dessutom skickat väldigt olika signaler när det gäller budgetbiståndet till Burkina Faso. Biståndsministern har ena dagen gått ut och sagt att man vill lägga ned och avveckla det svenska generella budgetbiståndet. Nästa dag ska det få vara kvar. Nu ska man göra en översyn. Det ger väldigt otydliga signaler till dem vi ska samarbeta med i syd. Det förvånar lite, för Gunilla Carlsson pratar väldigt gärna om resultat i den svenska biståndspolitiken.
Jag tror och är övertygad om att det finns ett genuint engagemang när det gäller att nå resultat i svenskt bistånd från Gunilla Carlssons sida. Men när det kommer till Burkina Faso agerar regeringen nu på ett sätt, när man hela tiden förhalar den här processen och när man inte lämnar några besked, som skadar förutsättningarna för att nå resultat. I stället för att agera långsiktigt agerar man oerhört kortsiktigt.
I stället för förutsägbarhet finns det nu egentligen bara frågetecken om det svenska utvecklingssamarbetet med Burkina Faso. Jag tycker att det är väldigt tråkigt. Sedan säger Gunilla Carlsson att det saknas band och liknande. Det saknas intresse i Sverige för Burkina Faso. Ja, det är helt sant. Det var väl en relevant diskussion att ta för tio år sedan när vi beslutade att gå in i Burkina Faso. Men nu finns vi där. Vi har byggt upp relationer. Vi har projekt, och vi har byggt upp en relation med de parter som finns i landet.
Nu är frågan om vi ska vårda de relationerna eller inte.