Hans Linde (V):
Jag vill tacka Isabella Lövin för svaret. Man kan verkligen fråga sig varför jag väljer att ställa en interpellation om Sveriges utvecklingssamarbete med Burkina Faso. Bland alla de länder som Sverige bedriver ett bilateralt utvecklingssamarbete med har Burkina Faso ett av de allra minsta programmen. Vi kan konstatera att Burkina Faso, till skillnad från många andra länder, inte befinner sig i akut kris eller i en stor humanitär katastrof. Det massmediala intresset i Sverige för Burkina Faso får betraktas som icke-existerande.
Och det saknas starka aktörer eller folkrörelser i Sverige som aktivt arbetar för Burkina Faso - jag vill ändå understryka att det finns ambassadörer här i Sverige för Burkina Faso och att det finns starka Sverigevänner i Burkina Faso. Men det är kanske just därför som vi behöver ha en debatt i kammaren om Sveriges utvecklingssamarbete med Burkina Faso. Svensk biståndspolitik kan inte bara handla om kortsiktig krishantering. Vi måste ibland höja blicken och fråga oss: Var kan vi bidra till långsiktig förändring?
Och svenskt bistånd måste styras av vårt mervärde, av var vi allra bäst kan göra skillnad och av var behoven finns - inte av vilka länder som CNN eller Svenska Dagbladet för tillfället rapporterar om. Vi kan konstatera att vi under de senaste åren har sett en rad bakslag när det gäller demokrati och mänskliga rättigheter i stora delar av världen. Vi ser att utrymmet för det civila samhället minskar. I flera länder undergrävs demokratin. Auktoritära ledare lyckas bita sig fast vid makten.
Vi ser att den arabiska våren inte ledde till den frihetsvåg som vi hade hoppats på. Men här går faktiskt Burkina Faso tydligt mot strömmen. Efter 55 år av självständighet genomförde Burkina Faso sitt första demokratiska val, den 29 november 2015. Det kom till efter att befolkningen genom till stora delar fredliga protester hade avsatt landets auktoritära president Blaise Compaoré, som i 27 år suttit vid makten.
Trots att den gamla eliten försökte återta makten, bland annat genom en militärkupp, lyckades befolkningen med fredliga medel försvara sin demokrati. Jag tycker att det visar på att det inte finns någon starkare kraft än män och kvinnor som går ihop tillsammans för förändring, och jag tycker att befolkningen i Burkina Faso på många sätt är ett föredöme. Med fredliga medel har man lyckats försvara demokrati och mänskliga rättigheter.
Jag kan uppleva att vi ofta i den här kammaren pratar om kriser, katastrofer och bakslag och om hur vi ska bemöta dem. Men vi måste också ibland fundera på: Hur kan framstegen understödjas? Hur kan vi använda de olika resurser som Sverige har som land för att förstärka och driva på en i grunden positiv utveckling i ett land, till exempel Burkina Faso? Hur kan vi bidra till att bygga demokratiska institutioner?
Hur kan vi bidra till att understödja framväxten av en fri och oberoende press? Hur kan vi stödja de sociala rörelser som nu varje dag i Burkina Faso förstärker respekten för de mänskliga rättigheterna? Och hur kan vi använda både vårt bistånd och våra politiska kontakter med Burkina Faso till att driva på för reformer? På alla dessa områden handlar det egentligen om gamla svenska paradgrenar. Detta är vi duktiga på inom svenskt bistånd. Här har vi gjort resultat i åtskilliga länder.
Men vi vet också av erfarenhet av mer än 50 år av svenskt bistånd att ska vi nå resultat krävs det tydliga strategier, och det krävs att vårt arbete är långsiktigt och förutsägbart. Jag tycker därför att det är bra att Isabella Lövin är tydlig med att regeringen avser att utarbeta en ny samarbetsstrategi för Burkina Faso. Men det är ett arbete som hastar. Den strategi man använder sig av i dag skrevs för 13 år sedan. Det var i ett läge när Burkina Faso nog fick betraktas som en diktatur.
Det var i ett läge där vi saknade dagens kunskap om klimatförändringarna och deras konsekvenser. Nu ser vi att den här strategin bara liksom förlängs med ett år i taget. Det är inte hållbart. Det leder inte till långsiktighet och inte till förutsägbarhet. Därför vill jag fråga Isabella Lövin: När kan vi förvänta oss en ny strategi? När kommer ett regeringsbeslut? Kan vi hoppas på att vi får en ny svensk strategi redan under nästa år, 2017?