Peter Pedersen (V):
Vänsterpartiet står som ett av tre samarbetspartier bakom föreliggande betänkande vad gäller medelsfördelningen på olika anslag inom ramen för utgiftsområde 17. Det innebär inte att vi till 100 % är nöjda med allt. Det finns vissa saker, som vi i samband med budgetförhandlingarna valt att prioritera i våra inlägg och skrivelser till regeringen, som inte fått genomslag, medan andra förslag gått igenom.
Jag tänker inte i detalj avslöja vilka frågor vi drivit och misslyckats med, eller vad vi fått igenom. Jag kan emellertid säga att det inte är någon hemlighet att Vänsterpartiet månar om den fria scenkonsten och gärna hade sett att vi kunnat räkna upp det anslaget ytterligare. Tasso Stafilidis kommer att ta upp detta i ett senare anförande.
Det har i betänkandet tillkommit ett antal frågor som inte är direkt budgetpåverkande och där vi har vissa avvikande uppfattningar. Jag ska ägna mig åt några av dem. Till att börja med vill jag säga att vi från Vänsterpartiets sida finner det glädjande att utskottet äntligen tillstyrkt en motion. Det gäller Kr 290 om nationella uppdrag.
Det är inte varje dag som en motion tillstyrks i utskottet eller i kammaren. Motionen handlar om att styra upp beslutsordningen för och utvärderingen av nationella uppdrag. Egentligen betyder det att vi fullföljer ett beslut som redan fattats av riksdagen men som inte riktigt har fungerat. Det är bra att detta skärps och blir tydliggjort. Jag tänkte också prata om mångfalden i den statligt stödda litteraturen. Detta behandlas i reservation 5, som jag härmed yrkar bifall till.
Vi konstaterar i en motion från förra året att likriktningen inom den svenska litteraturen är stor. Engelskspråkig översättning dominerar tydligt; det gäller inte minst barn- och ungdomslitteraturen. Där tror jag att 80 % av de böcker som översätts är engelskspråkiga originalverk. I det sammanhanget lyfter vi fram vikten av kultur vad gäller integrationsarbete och kamp mot rasism och främlingskap.
Möjligheten att förstå varandras synsätt är viktig. Det är viktigt att man vet vilken tillhörighet, kultur och historia man har. Därför lyfter vi fram värdet av att andra språk än engelska ges ut på svenska, att invandrarspråken får möjlighet till utgivning, att man översätter "invandrarspråksböcker" till svenska, att böcker på nationella minoritetsspråk ges ut och så vidare.
Detta utvecklar vi i reservation 5. Vi hoppas att regeringen i den översyn som riksdagen vill ska göras av litteraturstödet i stort även tittar på möjligheterna till ökad spridning och ökad bredd på utgivningen av litteratur. Det handlar om ökad förståelse kulturer emellan - även mellan de olika kulturer som finns inom det vi kallar Sverige.
Sedan måste jag erkänna att jag blev nästan lika förvånad som Kent Olsson från Moderaterna när vi i samband med hundraårsfirandet av den svenska idrottsrörelsen i våras fick höra om regeringens gåva i form av ett riksidrottsmuseum. Jag blev förvånad av två skäl.
För det första var det inte alldeles tydligt varifrån pengarna skulle tas, och för det andra har vi under ett antal sessioner diskuterat vilka museer vi borde ha i något slags nationell regi. Det har då framkommit en rad kloka förslag, men varje gång har svaret varit att vi av principiella skäl inte ska inrätta några nya nationella museer.
Man kan förvisso stödja alla goda idéer, med de ska då betalas med egna medel. Enda undantaget från den regeln är när regeringen själv råkar komma på ett bra museum. Då brukar förslaget gå igenom - så även i detta fall. Nu har vi inte bråkat om detta eftersom vi tycker att det är viktigt att det finns ett riksidrottsmuseum.
När det gäller pengarna kan jag hålla med om att det kan ses som att idrottsrörelsen själv får betala, men samtidigt får man när Kent Olsson är framme en lite konstig uppfattning om stödet till idrotten. Han pratar om en minskning av anslaget över statsbudgeten med, om jag minns rätt, 7 miljoner kronor. Det ligger 448 miljoner kronor där.
Därtill kommer 60 miljoner plus 200 miljoner från Svenska Spel - de 200 miljonerna består av "handslaget" om extra medel till idrottsrörelsen. Till det ska läggas drygt 600 miljoner, om jag inte minns fel var det 607 miljoner, från 2002 års överskott av värdeautomatspelen. Det är alltså ganska mycket pengar som tillfaller folkrörelsen idrotten.
Samtliga partier har ju möten med de ansvariga inom den svenska idrottsrörelsen, och jag kan inte påstå att dessa tillhör de lobbyister som gnäller mest för att de får så lite pengar. I stället måste jag säga att de är förhållandevis nöjda. Jag vet inte riktigt vad Kent Olsson har fått det ifrån han sade om vinstandelen. Jag vet inte om jag uppfattade rätt att det skulle vara knutet till år 2002 års nivå. Det som står nu är att de pengar som förs över från värdeautomatspel utgår från 2002 års nivå.
Mig veterligen finns det inget färdigt förslag till vinstandel. Det är möjligt att jag har missat någonting. Jag har i varje fall inte sett några exakta sådana siffror. Men jag kan ha missat det. Jag kommer sedan till det som jag misstänker är det mest kontroversiella i våra reservationer. Det gäller reservation 13 där vi yrkar att myndigheten Forum för levande historia bör avvecklas.
Jag ska göra något så ovanligt att jag ska erkänna att i den här frågan har Vänsterpartiet haft helt fel, eller rättare sagt att vi hade helt rätt från början. Av hänsyn till de budgetuppgörelser och andra uppgörelser vi gör gick vi med på inrättandet av myndigheten. Egentligen kan man säga att det går tillbaka till 1997. Sedan har det gått framåt, och nu har myndigheten nyligen kommit i gång.
Det var de borgerliga partierna som hade rätt, åtminstone hade de mer rätt än vad vi hade år 2001. Då röstade de faktiskt emot inrättandet av myndigheten. Men nu när man läser olika mer eller mindre aggressiva tidningsartiklar i frågan får man intrycket att år 2001 var samtliga partier helt överens om att vi skulle inrätta myndigheten där vi skulle belysa olika brott mot mänskligheten med betoning och utgångspunkt i Förintelsen.
Om vi ska vara ärliga i politiken, vilket jag tror är viktigt, finns det ingen som helst tvekan om att alla härinne tycker att det är mycket viktigt att vi belyser alla brott mot mänskligheten, folkmord och så vidare, oavsett i vems namn de begås. Det kan vara i en kyrkas namn, en politisk ideologis namn eller vad det kan vara. Det ska upp i ljuset och avslöjas. Det gäller framför allt dem som står för en åsikt officiellt och någonting annat inofficiellt. Det är inte vad vår kritik handlar om.
Är det någonting man borde lära av historien är det just att man ska hålla isär politik, vetenskap och ideologi. Det finns förskräckande exempel i historien på hur illa det kan gå om man inte lyckas hålla rågången. Vi tycker att det är ett lite svagt argument att enbart hävda att det är för att myndigheten möjliggör offentlighet som man kommit fram till att det ska vara i just myndighetsform. Det är vad vår kritik går ut på.
Vi vill att verksamheten ska fortsätta men i en annan skepnad. Vi tror att den oberoende forskarvärlden är mycket bättre på att lyfta fram alla obekväma fakta, och då finns ingen risk för inblandning från oss politiker. I dag finns en rad olika yrkanden. Jag tror det finns en reservation där andra partier på två ställen föreslår att Forum för levande historia ska lyfta vissa frågor.
Den möjligheten ska inte ens finnas att vi ska stå här i kammaren och tala om det, eller vad värre är eventuellt fatta beslut och ge direktiv till myndigheterna: Nu ska ni studera det här fenomenet, nu ska ni sprida kunskap om det här fenomenet. Det har skett elände historiskt. Där har kommunismen stått för en stor del. Det finns inget hemligt med det. Det finns ingen anledning för oss att försvara det som historiskt har skett i kommunismens namn vare sig i Östeuropa eller för den delen i Sverige. Vi har gjort fel och har haft brister. Andra partier har gjort fel och har haft brister.
Alla har sina fel och brister. Det vi säger är: Lyft upp allting på bordet. Låt oberoende forskare titta på det. Låt oss i stället stärka historieämnet i skolan på olika nivåer. Då tror vi att vi får en mycket starkare demokratisk fostran. Vi inympar för alltid, eller i varje fall för mycket lång tid framåt, en känsla för demokrati, värdighet och rättvisa.
Det gör att man kan stå emot de ideologier som vill förtrampa demokratin och sätta sig på andra människor som råkar ha en annan åsikt, annan hudfärg, annan sexuell läggning eller vad det kan vara. Vi tycker att det är något trist att vi får en så demoniserad debatt om att vi egentligen vill någonting annat med vårt nedläggningsyrkande. Vi säger: Fortsätt med verksamheten, men i en annan form. Därmed hoppas jag att jag inte har missat någon reservation. För klarhetens skulle yrkar jag bifall till reservationerna 5 och 13.