KBLab/rixvox huggingface dataset:
Peter Pedersen (V):
Peter Pedersen, inte Peter Eriksson, heter jag. Men jag är van vid att kallas vid fel namn så jag tar det inte så hårt. Jag kan acceptera synsättet och tycker att det är bra att man ibland byter åsikt. Men det är trist att Kristdemokraterna har gjort det i den här frågan. Jag kan erkänna att det alltid, i varje läge, finns för och emot.
För en riksdagsledamot som bor i södra Sverige eller för andra beslutshavare, som jag tror att du uttryckte det, och som ska veckopendla till Stockholm kan jag förstå att det är bra att flygplatsen finns. Men det ska vägas mot det stora flertalet stockholmare som inte dagligen utnyttjar Bromma flygplats och som inte ser den absoluta nyttan utan ser de negativa konsekvenserna. Om de här sakerna läggs i en vågskål kan, tror vi, slutsatsen dras att Bromma flygplats kan ersättas.
Dels kan trafik flyttas över till Arlanda, dels kan många som i dag tar flyget faktiskt välja andra alternativ, till exempel snabbtågstrafiken. Jag säger inte att det här är totalt oproblematiskt. Men ska man välja tycker vi att de tyngsta argumenten talar för att det är olämpligt att ha en flygplats så nära citykärnan.
Peter Pedersen (V):
Jag skäms inte det minsta för att säga att jag i det här fallet tycker att allmänintresset går före egenintresset. Oavsett om det gäller flygplatsfrågor eller om det gäller järnvägsfrågor måste man ibland mer se till allmänintresset än till det egna intresset.
Med den argumentation som Tuve Skånberg för Kristdemokraternas del har och med förklaringen om att man har bytt åsikt går det inte riktigt att veta om det är själva sakfrågan som har gjort att Kristdemokraterna bytt åsikt eller om detta är ytterligare ett exempel på att man måste visa sammanhållning på allianssidan även i den här frågan. Om det är så tycker jag att det är trist. För att fatta mig kort: Allmänintresset väger för oss tyngre. Jag kan dock se en del av de problem som Kristdemokraterna har anfört.
Vi tror att det går att lyfta över en massa till andra flygplatser och till andra trafikslag.
Peter Pedersen (V):
Jag har stor respekt för det engagemang som Lars Ångström och andra ledamöter av Sveriges riksdag och även människor utanför riksdagen visar i den här frågan. Jag har däremot ingen respekt för att någon försöker göra sig politiska poäng på det här. Jag tycker att det har varit en riggad debatt. Av en hel tillfällighet är det en helsida i dag i Expressen där Lars Ångström tar upp en diskussion. För några dagar sedan såg jag Lars Ångström diskutera frågan med en journalist i programmet Debatt - tror jag att det var - och så vidare.
Jag hoppas att den yttersta kärnan här är ett stort intresse av att gå till botten i den här frågan och verkligen gräva upp allting som eventuellt finns kvar att gräva upp och som vi inte känner till.
Lars Ångström började sitt anförande med att säga att vi inte kan förvänta oss att vi i Sveriges riksdag ska känna till alla tekniska detaljer, men i hela argumentationen låter det ändå som att Lars Ångström har kommit till en högre himmelsk nivå och har förstått alla tekniska detaljer som inte Haverikommissionen och andra experter har förstått. Er reservation mynnar ut i att ni kräver att regeringen tar initiativ till en ny haveriutredning om M/S Estonias förlisning med befogenhet att återuppta undersökningar av vraket.
Det är då vi från majoritetens sida säger att det med den kunskap som vi har vid det tillfället då vi ska fatta beslut inte finns så starka skäl för att kräva en ny utredning. Det är ett faktum. Ett annat faktum är att det ligger på regeringen att ta det här ansvaret. Det är ingenting som vi bara tycker, och det har ingenting att göra med om vi ska granska regeringen eller inte. Det är ju självklart, det kan man göra på olika sätt genom att ställa interpellationer och frågor, anmäla till KU och så vidare.
Jag måste säga att jag har väldigt stor tilltro till den estniska sidans förmåga att göra en bra utredning. Om man fortsätter att lägga fram fakta som visar på att det finns saker här som behöver förklaras på nytt, utgår jag ifrån, som vi brukar uttrycka oss i riksdagen, att regeringen fattar nödvändiga beslut. Men jag har alltså stor tilltro till att även Estland kan göra en väldigt bra utredning som vi kan ha nytta av för framtida beslut.
Peter Pedersen (V):
Nu säger Lars Ångström att det finns nya fakta, att det finns en rad belägg och så vidare. Då är frågan: Om det är helt solklart att det ligger till på ett helt annat sätt än vad Haverikommissionen har kommit fram till, vad är det då som ska utredas? Det låter på något vis som att Ångström redan har bestämt sig för vad utredningen ska komma fram till, vilket jag tycker är ett helt oacceptabelt sätt att närma sig ett problem.
Däremot, säger jag, att om vi gemensamt över partigränserna, hoppas jag, kan komma fram till att det nu finns så mycket oklarheter, till exempel utifrån de estniska utredningarna, har jag inte någonting emot att man ser vidare på det här, då förstås i samarbete mellan de två länderna. Jag tycker att det finns ett spekulativt drag. Du hänvisar till att försvarsmateriel fanns ombord, men du vet inte om det hade något att göra med att förlisningen skedde.
Det måste vara av något intresse i sammanhanget om det hade någon betydelse för att M/S Estonia sjönk. Men då säger du att nej, det vet du inte om det hade. Man tror att det har varit en explosion ombord, men att det kanske inte hade någon betydelse för själva förlisningen. Det vi ändå diskuterar är ju vad det berodde på att M/S Estonia faktiskt sjönk. Det är rimligtvis det som vi ska ta reda på. Sedan kan det finnas en massa andra fakta kring det här som vi inte vet allt om, men det är delvis en annan problematik.
Det måste ju på något vis ha att göra med själva sjunkförloppet. Där har jag stor tilltro till att vi förhoppningsvis kan få ny och fördjupad kunskap genom de utredningar som görs i Estland, och jag välkomnar de resultaten.
Peter Pedersen (V):
Den sista frågan har jag redan svarat på. Det står uttryckligen hur det ska gå till. Det är riktat mot den enskilde branschsäljaren, alltså mackägaren. Vi säger att eftersom det kommer att krävas mindre försäljningsvolymer kommer vi 2008 att överväga om kravet även i fortsättningen ska riktas mot den enskilde mackägaren eller de bakomliggande bolagen. Det tycker jag är ett ganska tydligt besked. Det som har hänt i övrigt är att vi har haft seriösa samtal med branschen och diskuterat detta.
Vi har konstaterat att man inte har lyckats komma fram till en frivillig överenskommelse. Jag konstaterade däremot att branschen tar detta på större allvar än vad Moderata samlingspartiet gör. Man inser att om man inte är med på båten kommer de bolag som inte erbjuder förnybara drivmedel att hamna i bakvattnet. Jag har svårt att tro att de är negativa till någon typ av investeringsstimulans och att man får hjälp för att upphäva skillnaderna.
Hur har Moderaterna tänkt sig att man med marknadskrafterna ska upphäva skillnaden för den enskilde mackägaren som ska göra installationer, om det kostar 300 000 att installera en etanolpump och tio gånger så mycket att installera biogas? Om marknaden fungerar som den brukar göra blir det ensidigt etanolspår som gäller. Det vi nu försöker göra är just att hitta medel för att främja teknikneutralitet så att vi inte ska döda biogasalternativet. Jag uppfattar också att de som ägnar sig åt de satsningarna är positiva.
Sedan har det tillkommit att vi är överens om att det ska tillföras extra medel för åren 2006 och 2007. Vi får väl se hur långt det räcker, men det finns ju år också efter det då vi kan tillföra ytterligare medel om det inte räcker.
Peter Pedersen (V):
Det är bra om man kan komma på några egna lustigheter och inte bara härma andras. Det jag skrev i den motionen står jag fortfarande för. Dock är jag så pass mycket realist att jag inser att det krävs kompromisser i politiken om man ska lyckas. Visst, jag hade inte varit jätteledsen om regeringen hade dragit tillbaka propositionen och kommit tillbaka med ett förslag som såg ut exakt som Vänsterpartiets, men så brukar ju inte verkligheten se ut. Då valde jag en ordning där vi åtminstone fick en förbättring av det nuvarande lagförslaget. Jag tyckte inte att lagförslaget var bra, kan jag säga. Vänstern tyckte inte det.
Det framgår väldigt tydligt om man läser innantill både i debattartiklar och i vår motion. Men faktum är att motionen har påverkat lagtexten och hur den ska tolkas; det kan man inte komma ifrån. Det kommer också att tillföras pengar, ekonomiska tillskott, för att främja just den teknikneutralitet som Moderaterna säger sig vilja främja.
Jag hörde fortfarande ingen som helst kommentar till hur marknaden skulle säkerställa en investeringsskillnad på 3 miljoner och 300 miljoner. Hur ska marknaden fixa det på egen hand? Branschen var mer orolig för den saken än vad Moderata samlingspartiet är. Därför har jag inte det minsta dåligt samvete. Det har funnits andra tillfällen i den här kammaren där jag, inte med någon större glädje men utifrån övertygelse, har röstat emot både mitt eget parti och den socialdemokratiska regeringen.
Jag tror alltså att du hoppar på helt fel person om du ifrågasätter mitt mod i den frågan; det kan jag säga.
Peter Pedersen (V):
Om man nu, återigen, orkar läsa de olika sidor som finns i detta betänkande framgår det tydligt av miljö- och jordbruksutskottets yttrande att detta är ett minimikrav i EU. För att vi ska lyckas sätta det högre målet, som jag tror att alla kan tycka är bra - möjligtvis undantaget Moderaterna; det vet jag inte - pratar man om att vi måste höja låginblandningen från 5 % och uppåt. Detta förfogar inte vi själva över, men det framgår tydligt av texten att Sverige jobbar hårt för det.
Vi bidrar också till det. Vi tycker att det vore bra om vi kunde höja etanolinblandningen i vanlig bensin från 5 % till 10 %. Det är ett viktigt sätt att kunna höja ribban. Det arbetet pågår alltså. Sedan håller en transportpolitisk proposition och en klimatpolitisk proposition på att tas fram. Jag utgår från att man i dessa två kommer att fastställa tydliga mål på ett mer ingående sätt än vad vi gör i detta betänkande, som i huvudsak trots allt handlar om att tillhandahålla förnybara drivmedel.
Återigen: Jag måste ha varit väldigt otydlig, även om jag inte tror att jag kommer att finna det när jag tittar i protokollet i morgon. Nu läser jag innantill ur regeringens lagförslag, som det har blivit efter utskottsbehandlingen: " säljställe: försäljningsställe för motorbensin eller dieselbränsle avsett för vägburna transporter, där bränslet finns tillgängligt för allmänheten genom en eller flera bränslepumpar avsedda för tankning direkt i det fordon där bränslet är avsett att förbrukas" - alltså det vi brukar kalla för bensinmack.
Det är det som gäller. Det tycker inte jag är det minsta oklart. Och det här ska gälla från den 1 april 2006 och framåt. Det blev ju ändrat från den 1 februari. Det vi däremot säger är att 2008 ska vi gå in och titta på vilka konsekvenser detta har haft, hur det har påverkat strukturen och om det har haft några utslagningseffekter. I det läget kommer vi att kunna diskutera och ta ställning till om vi i fortsättningen ska rikta kravet till den enskilde näringsidkaren eller till det bakomliggande bolaget.
Bara så att det är klart för borgerligheten och protokollet: Det finns inga som helst tveksamheter. Till att börja med riktas kravet mot den enskilde näringsidkaren.
Peter Pedersen (V):
Jag är glad att jag hade en kort replik till. Jag upptäckte att jag gjorde en definition av säljställe, vilket ju också är viktigt, men nu ska jag definiera bränslesäljare - det står på s. 30 i betänkandet, längst upp till höger: " bränslesäljare: den som driver rörelse i vilken motorbensin eller dieselbränsle yrkesmässigt tillhandahålls på ett eller flera säljställen". Sedan står det i 3 §: "En bränslesäljare skall på säljställe som ingår i bränslesäljarens verksamhet . tillhandahålla . från och med den 1 april 2006." Jag tycker att det är kristallklart. Där finns det ingen som helst tveksamhet.
Jag hoppas att det bara beror på ett förbiseende från Centerpartiets sida, för inte någon av oss lagstiftare har något intresse av att vilseleda dem som berörs så att de inte vet vad som gäller utan det ska vara kristallklart vad som gäller. Vår oro har faktiskt handlat om att vi, när vi ser att försäljningsvolymen går nedåt, inte vill att vi ska slå ut detta.
Vi vill säkerställa att det finns fler förnybara drivmedel som man kan tanka runtom i hela landet, inte bara på de största bensinmackarna. Om kraven blir orimliga ur investeringssynpunkt tycker vi att det är rimligt att de bakomliggande bolagen går in och täcker upp. Jag måste säga att de själva har sagt att de är förvånade över att det inte är så. Jag tror inte att upprördheten kommer att bli speciellt stor om de måste gå in.
Det ligger även i deras intresse att se till att de har ett heltäckande nät av bränslestationer där de kan erbjuda olika typer av drivmedel till medborgarna.
Peter Pedersen (V):
Jag ska inte recensera argumentationstekniken som min kamrat från höger har. Vi tycker att det finns en rad olika prioriteringar som vi behöver göra i Sverige politiskt, och jag måste erkänna att jag inte skäms det minsta för att säga att jag tycker att det är jättebra om vi kan frigöra pengar till andra saker än bara underhåll på vägar för att vi belastar dem så hårt med tungt lastade lastbilar.
När det gäller längd kontra vikt kan man tänka att vikten har den stora nackdelen att om det inträffar en trafikolycka får det förödande konsekvenser. Ju tyngre fordon som möter en liten personbil till exempel, desto mer förödande konsekvenser får det. Det är en trafiksäkerhetsfråga. När det gäller längden är det framför allt en trafiksäkerhetsfråga.
Alla vet att det tar ganska lång tid om man inom gällande hastighetsbestämmelser ska köra förbi en långtradare ute på en väg. Det tar ganska lång tid att köra förbi 25 meter om man ska hålla de regler som finns.
Både ur trafiksäkerhetssynpunkt, vägslitagesynpunkt och miljösynpunkt finns det en stark argumentation för att vi förordar kortare och inte så tunga lastbilar. Jag har fortfarande inte hört var den borgerliga analysen finns av vad det får för konsekvenser ur alla de här aspekterna. Ni säger bara att Danmark och Nederländerna vill ha lite längre lastbilar. Det vet inte jag.
De har väl ungefär samma argumentation då, misstänker jag, som den borgerliga alliansen. Men jag blir inte mer övertygad för det.
Peter Pedersen (V):
Jag tror inte att argumentationen är fruktsam när det gäller att skrämma bort eventuella väljare från Vänstern och därmed bidra till en borgerlig seger. Jag tror att det finns väldigt många i Sverige, en majoritet faktiskt, som uppfattar att vi har en orimlig situation just nu vad gäller fördelningen av transporter på väg och järnväg. Vi tror inte att vi ska dra bort anslag till vägarna. Vi vill prioritera mer pengar till järnvägssidan än till vägarna. Det är inga hemligheter.
Det är bara att läsa i de dokument som finns, propositioner och annat. När det gäller investeringar tycker vi att det är rimligt att vi gör investeringar som kan bidra till att överföra mer av godstransporter, även en del av persontrafiken, från väg till järnväg. Vi tror att det är bra ur en rad olika synpunkter. Det finns specifika problem, till exempel när det gäller uttag av skogsråvara. Därför vill vi ha ett undantag.
Jag kan konstatera med enkel matematik att om man säger att maxgränsen skulle vara 44 ton och vi har en överlastning man då kanske kommer upp till de 60 ton som nu är tillåtna. Men om vi har 60 ton som godkänd gräns och 10, 20 eller 30 % får vi en enorm belastning på vägbanan. Då förstår jag att Moderaterna måste anslå pengar. Men vi tycker att det är ett dåligt sätt att prioritera, att tillåta så höga laster att vi måste lägga mycket pengar på ett vägunderhåll som Moderaterna aldrig någonsin kommer att vara nöjda med.
Ni skulle kunna bidra till att man blir mer nöjd om ni faktiskt gick på vår linje och sänkte gränserna lite grann. Då skulle vi slippa att lägga ut så mycket pengar på vägunderhåll.
Peter Pedersen (V):
Jag tänker inte framställa Lena Adelsohn Liljeroth ensam som ansvarig i regeringen. Regeringen tar ju kollektiva beslut. Men lite anmärkningsvärt är det fortfarande när man i en regeringsförklaring så tydligt uttalar sig för internationella stora evenemang i Sverige inom idrotten och sedan, när ett sådant tillfälle dyker upp, är lite vankelmodig och inte tar chansen.
Jag hoppas att diskussionen här i dag och den vi tidigare haft i medierna nu kan leda till en snabb handläggning så att den andra ansökan kan få ett positivt bemötande och att det blir startskottet för att regering, riksdag och andra intressenter tillsammans med en självständig idrottsrörelse kan diskutera fram en strategi för hur vi gemensamt och utifrån våra respektive ansvarsområden ska agera inför framtiden - detta för att vi ska kunna vara med och konkurrera om de här stora evenemangen. Detta krävs alltså. Det handlar således om helt andra summor.
Jag tycker att det då är rimligt att staten och, i det här fallet, Göteborgs kommun kan tillförsäkra sig någon typ av tillgodogörande här så att de inte bara ska stå för hela risken medan till exempel det internationella förbundet tar hem hela vinsten. Det tycker inte jag är en rimlig ordning. Men kanske kan vi stärka den svenska idrottsrörelsens möjligheter att behålla en del av intäkterna genom ett bra samarbete.
Det vore bra om vi kunde få ett besked om att det är regeringens avsikt att verka i den riktningen. När det gäller detta med bredd, topp etcetera tycker jag att det är självklarheter som inte behöver sägas här. Vi behöver se duktiga tjejer och killar lyckas på idrottsarenorna. Det kommer att locka till sig nya människor - unga killar och tjejer som vill börja med tennis, friidrott och så vidare.
Man kan säga så här: Om vi vill vinna på upploppet kan vi svenskar inte sätta oss ned i kurvan och diskutera och ha sammanträde medan de andra springer i mål. Inte heller kan den som har en avgörande serve i en tennismatch stå och fundera. Man måste våga lite i det avgörande läget. Man måste våga vinna. Det är precis det jag tycker att vi nu ska göra. Vi ska våga vinna och ta hem det här mästerskapet år 2011 eller år 2013.
Peter Pedersen (V):
Jag tycker att det är positivt att höra en moderat företrädare som problematiserar transportsektorn något och ändå förstår problematiken. Vi kan diskutera om de åtgärder som föreslås är de rätta, men det finns ändå en vilja att se teknikutvecklingen. Jag kan visserligen tycka att tilltron till tekniken ibland blir som marxismens teori om produktivkrafternas utveckling, det vill säga att allting löser sig med teknik. Det har vi trott länge.
En stor del av de problem vi har nu beror på att vi har trott att vi kan ösa på med den kunskap vi har. Vi tillämpar ett sätt att bedriva industriell verksamhet som har skapat de problem som vi står inför. Det är vi människor som har skapat det problemet. Jag tror att vi måste lära av historien och fundera lite i förväg och inte bara ha den ljusa tilltron till att vi kommer att lösa allting med teknik.
Jag gillar inte att vi faller in i fållan att biodrivmedel inte heller är bra. Jag delar Miljöpartiets och många andras uppfattning att vi inte kan lösa transportsektorns problem bara genom att tro att vi ska få fram förnybara drivmedel och sedan köra på i samma tempo. Det är ändå viktigt att vi pratar om det. Precis som vi pratar om att det finns grön el och sämre el finns det bra etanol och sämre etanol.
Man måste titta på detta ur ett livscykelperspektiv. Vi måste få fram en certifiering så att vi kan titta på vilken typ av etanol som är godtagbar och vilken som inte är godtagbar. Det finns hänvisningar till olika rapporter. En del av energieffektiviseringen handlar om att hastighet har betydelse.
Jag konstaterar att regeringen har infört en hastighetsreform som kritiseras av både NTF och Svenska Naturskyddsföreningen eftersom den riskerar att vi får högre genomsnittlig fart i landet och därmed högre utsläpp av koldioxid. Man kan undra om det, tillsammans med den satsning vi gör på vägarna, går i rätt riktning ur klimatsynpunkt. Högre hastighet och mer vägtrafik, är det lösningen på klimatfrågan?
Peter Pedersen (V):
På s. 21 i betänkandet hänvisar man till Energieffektiviseringsutredningen. Ett av de förslag som man nämner som väsentligt för att minska de negativa följderna av transporter är lägre hastighet. När vi diskuterade hastighetsreformen försökte jag förtvivlat få den ansvariga ministern, Åsa Torstensson, och även andra representanter för den borgerliga sidan att gå med på att om vi ska ändra hastighetssystemet måste det ske på ett sätt som inte ökar utsläppen av till exempel koldioxid.
Det var helt omöjligt att få med den skrivningen. Det är ett fysiskt faktum att om man i stället för att köra i 110 kör i 120 på 100 mil väg kan man inte kompensera det genom att sänka farten från 90 till 80 på lika lång sträcka. Det krävs en längre sträcka där man minskar hastigheten. Det kan man se på bränsleförbrukningen om man kör en någorlunda modern bil.
Om man kör i 110-120 går det åt betydligt mer bränsle än om man kör i 70-80. Vi menar att en sådan reform måste gå ut på att vi ska sänka farten. Medelhastigheten måste minska. Jag kan inte uppfatta motviljan från regeringens sida mot att skriva in en sådan formulering som annat än att man inte har något sådant krav. Man vill nu tillgodose att några vill köra fortare. Att få köra fort är också en frihetskänsla, kan man säga om man är lite ironisk.
Det kostar på miljön om man kör fortare. Det är bara att titta på bränslemätaren i bilen. På s. 34 hänvisar man till forskningsöversikten. Vi måste bryta den ökning som sker inom biltrafiken, flygsektorn och så vidare. Oavsett vilket drivmedel vi använder kan man inte komma till rätta med problemet genom att bara säga att vi löser det med teknik. Vi måste få mer kollektivt resande. Delar Eliza den uppfattningen?
Peter Pedersen (V):
De ordfäktningar som vi ägnar oss åt här i riksdagen är nog intressanta med historiska mått mätt när man tittar på det hela. Men frågan är om klimathotet det minsta påverkas av att vi står här och försöker diskutera vem som gjorde vad, i vilken ordning och vem som var radikalast eller inte radikalast för fem eller tio år sedan. Det går ju att titta i protokollen. Jag har nog samma minnesbild som Karin Svensson Smith.
När vi föreslog ungefär relationen 2-1 till järnvägens fördel blev vi kraftfullt kritiserade av den borgerliga oppositionen som undrade varför vi skulle satsa så mycket pengar på järnvägar. Det enorma underhållsberget på vägsidan framfördes som det största problemet. När vi sade att vi ville ha ekonomiska styrmedel för att minska vägtransporternas andel av trafiken - jag tänker då på exempelvis införandet av trängselavgiften - var den borgerliga oppositionen väldigt kritisk och negativ. Nu har man tagit sitt förnuft till fånga.
Vi hoppas att ni nu drar slutsatser och gör samma sak när det gäller till exempel kilometerskatten. Det är väl bara att konstatera att ingen av oss politiker har gjort det vi ska. Då skulle vi inte finnas på den position vi just nu har. Vi har låtit utvecklingen gå för långt. Vi har inte tillräckligt tidigt tagit tag i de problem som vi skulle ta tag i. Nu har vi dock mer kunskap. Vi har, törs jag säga, en allmän opinion på vår sida.
Därför är det nu läge att inte redan dagen efter Klimatutredningen avfärda dess slutsatser utan att faktiskt ta dem på allvar. Om man sedan inte vill genomföra alla förslag kan jag ha viss förståelse för det. Men jag kan inte ha förståelse för att man i princip dagen efter går ut och desavouerar en hel utredning som under en lång tid har gjort ett seriöst arbete. Jag skulle vilja ha ett svar. Ska jag tolka Sven Bergströms prat om att ett arbete pågår med Klimatberedningen som att det kommer ett antal förslag som syftar tillbaka på den? Det skulle i så fall vara ett glädjande besked.
Jag blir lite orolig när Sven Bergström bara glatt konstaterar att regeringen är för att flyget ska in i handeln med utsläppsrätter; det är ju den linje som regeringen och EU kör med. Ser ni inga problem för den utslagningsmekanism som det kan bli för svensk industri om man kör detta i en gemensam bubbla?