KBLab/rixvox huggingface dataset:
Urban Ahlin (S):
Skillnaden mellan Spanien och Sverige kanske är att Sverige är en rättsstat och Spanien inte är en rättsstat. Det lät i alla fall så på Carl Bildts inlägg. Jag må nog säga att Norge som har ratificerat den och som har drivit på utvecklingen betecknar jag som en rättsstat. Jag betecknar nog faktiskt Spanien som en rättsstat.
Jag är övertygad om att de länder som har ratificerat klustervapenkonventionen har gjort det på ett grundligt sätt. Jag noterar att den svenska regeringen inledde arbetet med att förlöjliga initiativet om klustervapenkonventionen. Man tog lång tid på sig innan man kom till den slutsatsen att man faktiskt skulle underteckna den.
När undertecknandet skedde var Carl Bildt inte närvarande utan befann sig på en konferens i Köpenhamn; ett trettiotal andra utrikesministrar tyckte att det var väsentligt att vara i Oslo. Nu när den är undertecknad drar man fötterna efter sig för att få den ratificerad. För mig ger detta en klar bild av att den här regeringen är ointresserad av nedrustningsfrågor. Jag är glad över att du tar upp en del av det sextiotalet rekommendationer som Blixkommissionen lade fram i sin rapport.
Det är alltid något. Jag delar naturligtvis uppfattningen att det inte var ett paket utan ett antal enskilda detaljer som kan användas för att driva utvecklingen framåt. Jag vill också ge utrikesministern stöd i en mycket viktig fråga som han tar upp, nämligen att vi måste ägna uppmärksamhet åt den konventionella rustningskontrollen i Europa.
Där önskar jag att utrikesministern ser till att få en bred debatt om frågorna och att bjuda in andra partier i det arbetet.
Jag tror att det kommer att få stor betydelse för hur frågorna kommer att hanteras på den europeiska kontinenten. Herr talman!
Jag vill till utrikesministern och andra rikta tack för en god debatt. Trevlig sommar, så ses vi i valrörelsen.
Urban Ahlin (S):
Jag börjar med att yrka bifall till alla socialdemokratiska reservationer, vilket jag glömde när jag höll mitt anförande. Jag kan lugna Julia Kronlid med att Socialdemokraterna inte alls menar att diplomati, bistånd, handelspolitik och internationellt samarbete ska ersätta det svenska försvaret.
Vi tror dock inte att det svenska försvaret är allenarådande och det enda som behövs för att hantera kriser och konflikter i världen.
Vi tror att många av de hot, kriser och katastrofer som riskerar att uppkomma hanteras bäst med andra resurser än militära, det vill säga med bistånd, med öppenhet för flyktingar, med fungerande utvecklingssamarbete, genom större samarbete mellan länder, genom ett gott samarbete inom europeiska unionen, genom att bistå så att andra länder blir medlemmar av Europeiska unionen och genom att kämpa mot diskriminering och annat.
Det Julia Kronlid säger om att vi bedriver den politiken för att på den vägen ersätta det svenska försvaret är alltså inte sant. Vi vill ha kvar det svenska försvaret som en försäkring som vi betalar en premie till för att vi den dag vädret blir sämre och risken för ett militärt anfall mot Sverige uppstår ska ha ett fungerande försvar.
Under tiden är det dock viktigt att se på de andra hot som finns, och då är det militära försvaret inte det allra bästa verktyget att använda.
Urban Ahlin (S):
Redan Anna Lindh sade på Folk och Försvar för mer än tio år sedan att det är svårt att se att Sverige skulle förklara sig neutralt om ett annat land i Europeiska unionen angreps militärt av en annan makt. Hon hade rätt då, och vi har rätt nu när vi säger att det inom Europeiska unionen är viktigt att vi samarbetar, utarbetar relationer med varandra och visar solidaritet.
Detta är uttryckt i solidaritetsklausulen i Lissabonfördraget där vi säger att vi är beredda att bistå med hjälp om landet så önskar men att vi själva bestämmer hur den hjälpen ska se ut. Solidaritetsklausulen har utvecklats till en solidaritetsförklaring för att också inbegripa Norge och Island, vilket jag tror att Sverigedemokraterna också tycker är högst rimligt.
Natolandet Norge ska med sina försvarsgarantier garantera stöd till Turkiet, och Sverige ska inom EU hjälpa Grekland vid en katastrof. Självklart ska vi då också hjälpa Norge, och därför har vi denna solidaritetsförklaring. Det är en bra utveckling där länderna går djupare och djupare in i ett gemensamt internationellt samarbete. Detta är Sverigedemokraterna emot.
Ni vill gå i den andra riktningen och åternationalisera. Det är därför du talar om att Cameron är så bra; han vill ju gå den andra vägen och åternationalisera. Det är fel väg framåt. Vi behöver mer internationellt samarbete, och då kommer frågor om att vi ömsesidigt ska lita på och stötta varandra när det uppstår kriser och katastrofer.
Vad gäller försvarets storlek menar vi att den budget vi har lagt motsvarar den resurs vi behöver lägga på det svenska försvaret i dagsläget, för vi ser inget militärt hot mot Sverige. För att ett militärt hot ska uppstå måste det finnas en annan makt med intention och förmåga att anfalla Sverige, och det finns ingen sådan makt i dag.
Urban Ahlin (S):
Hans Wallmark gör patetiska försök att skapa en splittringsbild på den rödgröna sidan. Jag ställde några frågor till dig, Hans Wallmark. Tycker du att det svenska försvaret är ett särintresse? Det är vad din statsminister tycker, men det är vad andra borgerliga företrädare inte tycker. Ska vi sätta upp patriotmissiler på Gotland? Det är vad en del folkpartistiska företrädare, det vill säga vice statsministern, tycker - men det tycker inte statsministern. Jag menar att detta är ett försök att lägga ut dimridåer för att få debatten att handla om någonting helt annat.
Det är den borgerliga regeringen som har ansvaret för att sköta den grundläggande uppgiften, det vill säga det svenska försvaret. Statsministern och vice statsministern har olika uppfattningar om synen på Ryssland, behovet av patriotmissiler och hur man ska se på det svenska försvaret. Tydligare kan inte splittringen vara. Sedan: You didn't pass the test. Jag ställde en enkel fråga till dig, och det var: Om den säkerhetspolitiska linjen ligger fast, betyder det då att Sverige är militärt alliansfritt?
Jag vill ha ett jasvar eller ett nejsvar på denna fråga. När vi har behandlat detta i utskottet har vi nämligen eftersträvat precis det Hans Wallmark ville, det vill säga att vi ska ha breda överenskommelser om säkerhets- och försvarspolitik. Jag har bidragit i alla dessa sedan mitten av 1990-talet, och då har vi kommit överens om förflyttningar i EU, i det nordiska samarbetet och i vår relation till Nato. Så har det varit. Detta har gjorts i total enighet, precis som du sade.
Du läste upp utrikesutskottets betänkande när vi bestämde oss för att vi skulle ställa upp på solidaritetsklausuler och solidaritetsförklaringar. Det utgick dock från den militära alliansfriheten. Du läste precis upp det själv. Frågan är naturligtvis: När du nu blev ordförande i utskottet och vi socialdemokrater föreslår att det precis på samma sätt som tidigare ska stå att vi är militärt alliansfria - vad var skälet till att du tog bort det?
Är det ett försök att skapa breda överenskommelser och ett samarbete över blockgränserna i de här viktiga frågorna? Nej, det är det inte. Det är bara att försöka skapa en bild av att vi ska jobba allt vi kan med Nato och att vi struntar i allting annat. Det är fel bild som Hans Wallmark ger.
Urban Ahlin (S):
Det enkla svaret är att militär alliansfrihet betyder att man inte är med i en militär allians. Det är den enda definition som finns av militär alliansfrihet. Det du gör nu är ett gigantiskt misstag, Hans, när du försöker få det till att militär alliansfrihet skulle definieras som någonting annat och att vi därför inte kan nämna orden militär alliansfrihet. Sverige är militärt alliansfritt. Vi har fattat alla dessa beslut om Lissabonfördraget, solidaritetsklausuler och solidaritetsförklaringar.
Varje gång har vi i utskottet mycket noga betonat att det inte påverkar landets säkerhetspolitiska hållning, det vill säga att Sverige är militärt alliansfritt. Det har ingenting med något annat att göra. Nu vill jag höra från Hans Wallmark: Är Sverige militärt alliansfritt - ja eller nej? När det gäller den ryska situationen är det den borgerliga regeringen som inte kan vara överens om huruvida Ryssland är ett hot eller inte.
Vi socialdemokrater säger unisont - jag, Peter Hultqvist, Anna-Lena och alla andra - att Ryssland inte utgör ett militärt hot av det skälet. De har inte en intention att anfalla oss, och de har knappt förmåga. Men de håller på att utveckla sin förmåga. De satsar tusentals miljarder nu i investeringar i försvarsmateriel och annat. Då ska vi hålla ögon och öron öppna för att se vad det leder till och hur det påverkar det svenska försvaret.
Det är i den borgerliga regeringen som statsministern och vice statsministern inte kan komma överens om huruvida Ryssland är ett militärt hot eller ej och om det behövs patriotmissiler på Gotland. Det är inte i det socialdemokratiska partiet vi har problem med detta. Ryssland är inte ett militärt hot. Men Ryssland upprustar, och det kommer naturligtvis att få konsekvenser för det svenska försvaret. Detta är vi socialdemokrater fullständigt eniga om.
Men frågan återstår, och detta är din sista chans, Hans: Är den säkerhetspolitiska hållning vi har i dag att Sverige är militärt alliansfritt?
Urban Ahlin (S):
Låt mig först säga att jag är glad över en del av de svar som Ismail ger. Han sade: Vi vill vara beredda att göra insatser i EU:s regi, i Natos regi och i FN:s regi. Det är jättebra. Jag tycker att det är det rätta sättet att uttrycka det och inte som Hans Wallmark här tidigare när han bredde på med att vi skulle ställa upp men att det oftast skulle vara Nato och EU men väldigt sällan FN. Det bra att du säger det. Det är också bra att du är tydlig med försvarspolitiken. Vi har en skillnad här.
Du talar om att de upprustar, och därmed är de automatiskt ett hot. Motfrågan på det är helt enkelt att USA är en militärmakt med betydligt större resurser än vad Ryssland har. Upplever du USA som ett hot mot Sverige? Nej, för de har ingen intention att anfalla oss. Därför räknar du bort dem trots att de har den militära förmågan. Likadant är det med Ryssland. Vi måste titta på både intention och förmåga. Ryssland har i dag ingen intention, men de håller på att skapa sig en förmåga.
Det är rätt att vi måste fundera och se på hur vi i svenska försvaret ska kunna följa den förmågeutvecklingen. Det är rätt att vi gör det, och det har vi socialdemokrater varit väldigt tydliga med. Det är positivt att du säger att försvaret inte är ett särintresse utan ett nationellt intresse. Jag skulle inte ha kunnat uttrycka det på ett bättre sätt själv. Men när du sedan börjar tala om att vi har en försvarspakt i EU hänger jag ärligt talat inte med längre, Ismail.
Europeiska unionen är en politisk allians. Om du säger att vi inte är alliansfria kan jag hålla med dig. Vi är med i en politisk allians i Europeiska unionen. Vi finns med i ett nordiskt råd. Vi har väldigt många allianser, Förenta nationerna, och så vidare. Men det finns ingen annan militär allians vi är med i, och då är vi militärt alliansfria.
Det vore oerhört oroväckande om Folkpartiet nu går omkring och säger: EU har förvandlats till en försvarspakt, och vi har slutit ömsesidiga försvarsförpliktelser gentemot varandra i EU. Då har ni fel, helt enkelt. Det var mycket jag höll med om. Men när det gäller en försvarspakt skulle jag önska att du i ditt nästa inlägg funderar lite grann.
Urban Ahlin (S):
Jag håller med Ismail. Min avsikt var inte att jämföra USA och Ryssland på det sättet. Du sade i ditt tidigare inlägg att eftersom Ryssland upprustar och skapar militär förmåga är det per definition ett hot. Skulle vi resonera likadant så skulle USA i sådana fall vara ett ännu större hot. Min hela poäng var att man naturligtvis måste titta på intentionen i landet, den politiska utvecklingen och förmågeutvecklingen. I den delen ger jag dig rätt.
Jag är mer orolig över att Ryssland i framtiden kommer att utgöra ett militärt hot mot Sverige än jag är att USA kommer att vara det. Det är jag av det skälet att vi ser en demokratisk tillbakagång. Visst ska vi hålla ögonen öppna. Men det finns ingen anledning att sätta patriotmissiler på Gotland. Jag tror att de kommer att hinna rosta innan Ryssland kommer att kunna utgöra ett hot om det någon gång skulle vilja det.
När det gäller de olika delarna inom Europeiska unionen finns det solidaritetsklausuler och skrivningar som säger att om vi bestämmer oss för att ha ett gemensamt försvar kommer det till slut att bli ett gemensamt försvar. Så är det naturligtvis. Men i alla dessa artiklar står att inget av detta förändrar respektive länders säkerhetspolitiska hållning. Det betyder för Sverige, Irland och andra att vi bibehåller vår säkerhetspolitiska hållning, det vill säga den militära alliansfriheten.
För andra länder är det Natomedlemskapet som är det väsentliga. Vi tycker också att det är viktigt att vi är solidariska och visar att vi har en möjlighet att bidra och hjälpa varandra när katastrofer inträffar i Europeiska unionen. Vi är med i en politisk allians och har därmed ett ansvar. Men det är ingen militär allians. Det är ingen förvarspakt.
Den är inte byggd för att vi ska skapa ett gemensamt försvar för att hjälpa varandra om den andre blir attackerad av ett annat land. Det är inte syftet med den. Nato är en sådan organisation där hela syftet är: Vi ska träna, och vi ska öva. Vi har bildats av ett enda skäl. Om du blir attackerad så lovar jag att hjälpa dig, och tvärtom. Vi är inte med i sådana allianser, och därmed är vi militärt alliansfria.
Urban Ahlin (S):
Ulrik talade om revolutionsromantiker. Den enda revolutionsromantiker jag såg i den här salen var Ulrik som längtade till Tahrirtorget för att vara med, skapa historia och göra förändring i det verkliga livet. Jag tycker att det är en bra inställning, Ulrik. Du har faktiskt chansen att bidra till att göra just den förändringen. I mitt inledningstal talade jag om att det snart kommer att vara en mycket viktig omröstning i FN.
Stöder Sverige att vi uppgraderar Palestinas status i Förenta nationerna? Vad kommer den borgerliga regeringen att göra? Kommer den att säga ja eller nej eller att avstå när omröstningen sker i generalförsamlingen? Längta inte tillbaka till Tahrirtorget för att skapa förändring! Ta chansen i dag! Ge mig ett svar!
Urban Ahlin (S):
Det är väl ingen som tvekar om att fred och säkerhet gynnas bäst av fred och säkerhet mellan Israel och Palestina. Problemet är bara att vi har drivit den linjen under väldigt lång tid. Vi har ställt krav på israelerna att upphöra med bosättningarna och på att vi ska ha en fredsprocess och komma fram till ett fredsavtal. Den politiken har visat sig vara misslyckad.
De som gynnas av den politik som Ulrik Nilsson företräder är ju extremisterna på den palestinska sidan och extremisterna på den israeliska sidan. Om inte vi i omvärlden är beredda att hörsamma de krafter som vill ägna sig åt diplomati och fredsförhandlingar, det vill säga den palestinska myndigheten, och om de hela tiden får nobben gynnas Hamas.
Vilken lärdom för framtiden kan man dra om det är missiler som skickas in över Israel som leder till att man kan sluta avtal? Det är klart att vi i omvärlden måste visa var vi lägger vår tyngdpunkt, och det ska naturligtvis vara på diplomati och fred. Den palestinska myndigheten kommer till oss och säger: Vi vill ha en uppgraderad status. Vi vill använda FN-systemet för att driva våra frågor och våra krav.
Då säger Ulrik Nilsson: Lita på oss! Vi är för fred och för säkerhet, och för fred och för säkerhet, och för fred och säkerhet. Men man fattar aldrig några beslut om vad man ska göra. I mitt inledningstal sade jag att det redan finns länder i Europeiska unionen som klart har deklarerat att de kommer att rösta ja, och det finns länder, bland annat Tyskland, som har deklarerat att de kommer att rösta nej.
Den enda gemensamma linje som man någonsin kan uppnå är att man avstår. Menar Ulrik Nilsson att det är regeringens politik här? Är det för att Carl Bildt är i Bryssel och försöker få alla andra regeringar att avstå i den här omröstningen som han inte kan ge några svar? Var lite revolutionsromantiker nu, Ulrik! Du får ett nytt försök. Ska vi rösta ja, ska vi rösta nej eller ska vi avstå i generalförsamlingen? Vi måste väl kunna få ett svar av dig i alla fall.
Urban Ahlin (S):
Jag skulle vilja ägna en liten stund åt det som Fredrik Malm talade om, nämligen Saddam Husseins fruktansvärda kemvapenattack mot den kurdiska befolkningen i Halabja. Vi är många socialdemokrater som har varit där, besökt museet och träffat människor som har drabbats av dessa fruktansvärda attacker.
Vi socialdemokrater, Vänsterpartiet och Miljöpartiet har under en lång tid välkomnat det erkännande av folkmordet som har skett, det vill säga att domstol i Irak har dömt personer för att ha utfört folkmordet, Kemiske Ali bland annat. Vi har också läst hur Human Rights Watch, Amnesty och andra organisationer tydligt och klart deklarerat att detta var ett folkmord.
Därför har vi också väckt motioner om att vi välkomnar erkännandet. Vi har varit glada över att utskottet enigt har skrivit att man konstaterar att det var ett folkmord. Vad som förvånar mig är att Fredrik Malm försöker framstå som att det är han som har varit drivande i att få fram den texten. Ingenting kan vara mer felaktigt.
Det är Socialdemokraterna, Vänsterpartiet och Miljöpartiet som i motioner har drivit frågorna. Jag tycker inte att Fredrik Malm ska uppträda i lånta fjädrar bara för att vi har en viss publik i kammaren just nu. Det var ett fruktansvärt folkmord. Sveriges riksdag har nu enhälligt sagt att det var ett folkmord. Gott så.
Vad gäller Palestina är vi naturligtvis kritiska till att Hamas har skickat i väg missiler som har kommit från Iran. Jag tog också upp det i mitt inledningsanförande. Det lustiga är att missilerna har skapat ett slags terrorbalans där israelerna ingår avtal med Egypten som i sin tur ingår avtal med Hamas. Samtidigt försöker den palestinska myndigheten och Abbas gå den diplomatiska och fredliga vägen.
Varför kan inte Fredrik Malm vara tydlig med vilka han vill stödja? Är det de palestinier som är för en fredlig förhandling i stället för de som använder missilerna? Varför kan vi inte få ett svar? Ja eller nej i FN:s generalförsamling?
Urban Ahlin (S):
Fredrik Malm talar vitt och brett om att han är beredd att stödja de moderata krafter i Palestina som vill ha fredsförhandlingar. Han vill hellre ta avstånd från dem som skickar missiler. Vad tycker den svenska regeringen när FN:s generalförsamling ska fatta beslut om resolutionen att ge Palestina en uppgraderad status? Folkpartiet var ute i medierna häromdagen och sade att man hade ändrat sig och var beredd att stödja detta.
Säg då att man driver kravet att den svenska regeringen ska säga ja, i stället för att säga att man tittar på frågan och att man arbetar med texten ända fram i det sista. Hur kommer det sig att länder som Spanien, Portugal, Österrike, Finland, Danmark, Luxemburg, Malta och Irland i dag har meddelat att de är beredda att rösta ja till liggande resolutionsutkast medan Tyskland har sagt att de kommer att rösta nej?
Det är inte underligt att vi i oppositionen undrar vad Sveriges regering tycker. Ni ledamöter som företräder de borgerliga partierna verkar veta minst vad er egen regering tänker rösta för i generalförsamlingen. Har ni någon kontakt med regeringen och vår FN-delegation? Vad har svensk politik för syfte? Är det att rösta ja, nej eller avstå i fråga om den resolution som ska avgöras i FN:s generalförsamling?
Vi måste väl få kunna få ett svar från politiker som företräder den borgerliga regeringen. I stället står ni här och säger att ni är för fred och säkerhet och att ni vill stödja de moderata krafterna. Ja, det finns ett enkelt sätt att göra det, nämligen att tydligt och klart deklarera att Sverige avser att rösta ja till den resolution som finns i FN:s generalförsamling - precis som mängder av andra EU-länder har gjort. Vad är det som gör att ni är så försiktiga?
Urban Ahlin (S):
Precis som Kerstin Lundgren sade frågar sig nu vän av ordning vad Centerpartiet kommer att rösta för. I mitt anförande sade jag att den socialdemokratiska reservationen, som stöds av Vänsterpartiet och Miljöpartiet, har en text som är tagen ur Centerpartiets stämmobeslut, där ni själva tycker att det är dags att erkänna staten Palestina. Det är klart att vän av ordning undrar.
Ska Kerstin Lundgren och hennes partikamrater rösta emot sitt eget partis stämmobeslut i den votering som ska äga rum i den här kammaren? Kerstin Lundgren säger: Min huvudsakliga uppgift är inte att få oppositionens mungipor att nå upp till öronen.
Nej, men din huvudsakliga uppgift kan väl heller inte vara att en massa centerpartister i landet ska tappa tron på Centerpartiet och på att det har någon betydelse att man fattar beslut på Centerpartiets stämmor? Du säger att ni gör skillnad i regeringen, men svaret är att ni inte gör någon skillnad alls i regeringen - inte när det gäller erkännandefrågan, inte när det gäller uppdateringen av statusen, inte när det gäller Västsahara och inte om något av det som du har talat om i talarstolen.
Den huvudsakliga uppgiften för Kerstin Lundgren verkar vara att få sina egna partimedlemmars mungipor att peka nedåt. Det kanske är en av anledningarna till att opinionssiffrorna för Centerpartiet ser ut som de gör. Ni verkar försvinna i regeringen. Ingen ser vad ni har för politik eller vad ni arbetar med. Kerstin Lundgren gav ett svar i sitt anförande här. Hon sade att det pågår en beredning i regeringen om ursprungsmärkning av produkter.
I tisdags i förra veckan stod Carl Bildt i talarstolen här och sade att det inte skedde någon sådan beredning på Utrikesdepartementet i alla fall. Frågan till dig är naturligtvis: Vid vilket departement pågår just nu en beredning om ursprungsmärkning av produkter som kommer från ockuperade områden i Palestina?
Urban Ahlin (S):
Kerstin Lundgren undvek frågan. Vid vilket departement bereds just nu frågan om ursprungsmärkning av produkter från ockuperat område i Palestina? Utrikesministern stod i talarstolen för en vecka sedan och sade till mig att något sådant arbete inte pågick inom Utrikesdepartementet. Du själv stod nyss och sade att det pågår ett sådant arbete.
Eftersom nu Centerpartiet har ett sådant fantastiskt inflytande i regeringen måste väl ändå Centerpartiets utrikespolitiska talesperson kunna tala om för mig vid vilket departement detta arbete pågår. Den andra frågan jag har handlar om att Centerpartiet inte vill att riksdagen ska ta beslut här, för vi är bara en enkätundersökning.
Jag hoppas att du inte när du åker ned till Egypten talar om för de egyptiska parlamentarikerna att vi i Sverige ser på det folkvalda parlamentet och representanterna för Sveriges folk som att de är en enkätundersökning som skickar brev till regeringen. För mig är ett sådant uttalande faktiskt ganska allvarligt. I den här riksdagen tar vi beslut. När vi har en majoritet meddelar man regeringen att detta ska genomföras.
Givetvis säger grundlagen att erkännandefrågor har regeringen hand om och att man ska gå till Utrikesnämnden och samråda med de andra partierna. Men det frånsäger inte det folkvalda parlamentet möjligheten att visa att det finns en majoritet bland de valda ledamöterna. Om en regering struntar i det betyder det att regeringen struntar i vad en majoritet av svenska folket faktiskt tycker. Sedan kommer jag till min sista fråga, som jag verkligen vill ha ett svar på.
Fredrik Malm stod i talarstolen för några minuter sedan och sade att regeringen har tre alternativ när det gäller uppgraderingen av Palestinas status i FN: Vi kanske röstar ja, vi kanske röstar nej eller vi kanske avstår. Finns de tre alternativen för Centerpartiet i den här regeringen?