Ingemar Vänerlöv (KD):
Ja, Thomas Bodström, jag inser också att ett vittnesmål från ett icke anonymt vittne säkerligen kan värderas högre än ett vittnesmål från ett anonymt vittne. Frågan är bara vad som värderas högst - inget vittnesmål alls eller ett vittnesmål från ett anonymt vittne. Det är det man får tänka på.
Jag nämnde i mitt förra inlägg att jag skulle ta upp de fyra huvudvillkor, de processuella villkor, som ska vara uppfyllda enligt den norska lagen. Det är alltså fyra huvudvillkor - materiella villkor. Ett villkor är måltypen. Möjligheterna att besluta om anonyma vittnesmål begränsas av vad för slags omständigheter i målet man har att göra med.
Det är bara i vissa brottmål knutna till överträdelser av bestämda och positivt angivna straffbestämmelser som det över huvud taget finns anledning för rätten att besluta om anonyma vittnesmål. De aktuella bestämmelserna räknas upp i straffeprosessloven . Samtliga av dessa brott finns i den norska straffeloven . Ett annat villkor är farosituationen. För att kunna besluta om anonymt vittnesmål ska vad man kort sagt kan kalla för en farosituation föreligga.
Villkoret är uppfyllt i fall där det kan vara risk för allvarlig brottslighet som kränker liv, hälsa eller frihet för vittnet eller någon närstående om vittnets identitet röjs. Allvarlig brottslighet kan exempelvis vara dråp, grov misshandel, sexualbrott, frihetsberövande och mordbrand. Ytterligare ett villkor är nödvändigheten. Det föreligger krav på att anonymt vittnesmål kan beslutas bara när det är strikt nödvändigt.
Villkoret innebär att anonymt vittnesmål inte kan beslutas i fall där det inte finns andra, mindre ingripande sätt att tillvarata de skäl som nämns, exempelvis vid praktiska skyddsåtgärder. Vidare är ett villkor hänsynen till tilltalads försvar. Enligt tillägget i lagen finns det också ett krav på att anonymt vittnesmål inte får medföra väsentliga betänkligheter vad gäller den tilltalades försvar.
I detta krav ligger att man ska se till i hur stor utsträckning den tilltalades rätt till ifrågasättande av vittnes trovärdighet begränsas vid anonyma vittnesmål. Det centrala i sammanhanget blir hur viktigt det är för den tilltalade att känna till vittnets identitet för att kunna försvara sig. Det processuella kravet är att det för att anonymt vittnesmål ska kunna beslutas krävs att statsadvokaten, som man säger i Norge - här är det väl riksåklagaren - inger en begäran om det.
I de fall rätten finner att samtliga villkor är uppfyllda "kan" rätten besluta om anonymt vittnesmål. Rätten måste inte besluta om detta bara därför att villkoren är uppfyllda. Rätten får företa en skönsmässig värdering av om det i det konkreta fallet är ändamålsenligt att tillåta att vittnets identitet hålls dold i högre eller lägre grad. Om rätten beslutar om anonymt vittnesmål kan detta genomföras på flera olika sätt.
Det kan innebära att vittnets namn inte röjs, att det inte ges andra upplysningar som kan leda till att vittnets identitet blir känd eller att fysiska eller tekniska åtgärder kan sättas i verket för att hålla vittnets identitet hemlig. Dessa åtgärder kan utnyttjas var och en för sig eller i kombination.
Det här var helt kort lite grann om att man ser att de i Norge rätt så grundligt har tänkt igenom detta. Det är noggranna villkor. Jag har inte hunnit ta del av den danska lagen. Men det var intressant att höra att justitieministern kan tänka sig att se över, kika igenom, den norska lagen och hur man har tänkt och resonerat.
Jag vet att justitieministern i andra sammanhang tittar på våra nordiska grannländers lagstiftning just när det gäller att komma åt den svåra organiserade brottsligheten. I Norge och Danmark har man insett att det här kan vara en väg att gå.