Ingemar Vänerlöv (KD):
I det här betänkandet finns 16 reservationer, och vi kristdemokrater står bakom sju av dem, av vilka fem är alliansreservationer. Självfallet står vi bakom alla våra reservationer, men för att måna om tiden nöjer jag mig med att yrka bifall till reservation nr 3.
Vi kristdemokrater anser - det gör man även inom alliansen - att högre krav måste ställas på föräldrarna till barn som begår brott. Föräldrarna måste vara delaktiga, och skolan, de sociala myndigheterna och polisen ska vara skyldiga att ha upparbetade rutiner för att informera föräldrarna om deras barn misstänks för brott.
Föräldrarna ska också vara närvarande när barn och ungdomar förhörs av polis, och fler polisförhör ska genomföras i hemmet. Föräldrarnas skadeståndsansvar ska också skärpas. Motivet till en sådan förändring skulle vara att tydligt peka på att föräldrarna har ett tydligt ansvar för vad barnen gör och var de befinner sig.
Om barnen orsakar skador ska kostnaderna inte belasta brottsoffer, näringsidkare och försäkringsbolag. Vi menar att den förändring som vi vill få till stånd har en klart preventiv effekt. Det är nödvändigt att få vårdnadshavarna att mer aktivt verka för att deras barn ej orsakar skador eller skadegörelse.
Utskottets ställningstagande i den här frågan förvånar något när man påstår att det vi för fram redan ligger i linje med gällande rätt, och därför behövs ingen översyn. Förvisso finns det i 6 kap. 2 § andra stycket föräldrabalken stadgat om vårdnadshavares tillsynsplikt.
Men - här finns det ett starkt "men" - endast om vårdnadshavaren uppsåtligen eller av vårdslöshet försummat sin tillsynsplikt kan det för honom eller henne medföra ett skadeståndsansvar. Det finns till exempel inte något allmänt ansvar för bristande uppfostran för en vårdnadshavare.
Därmed betyder det så kallade tillsynsansvaret praktiskt taget ingenting. Vem kan bevisa att en vårdnadshavare uppsåtligen eller av vårdslöshet försummat sin tillsynsplikt när ett barn tar de första stegen in på brottets bana genom att ägna sig åt den skadegörelse som till exempel klotter innebär? Reglerna om tillsynsansvaret är i dag för defensivt utformade.
Om lagstiftningen på området vore mer offensiv, med ett skärpt skadeståndsansvar, skulle säkert föräldrar eller andra vårdnadshavare vara mer observanta på vad barnen har för sig på fritiden. Till exempel skulle kanske sonens eller dotterns innehav av sprejburkar med klotterfärg upptäckas på ett tidigt stadium.
När det gäller det solidariska skadeståndsansvaret för personer under 18 år anser vi att det bör avskaffas. Enligt huvudregeln gäller att om två eller flera ska ersätta samma skada svarar de solidariskt för skadeståndet. Det innebär att den skadelidande kan kräva ut hela skadeståndsbeloppet från vilken som helst av dem.
Eftersom ett skadestånd ofta får långtgående konsekvenser för de unga bör därför inte en person straffas för att medbrottslingarna inte gör rätt för sig. Vi vill ha en översyn av trafikskadelagens ersättningsregler. Det är inte rimligt att jämkning av trafikskadeersättning till en rattfull förare endast kan ske om körningen varit vårdslös.
Som det nu är kan en rattfyllerist, som orsakat en trafikolycka och blivit skadad, få full trafikskadeersättning och sitt inkomstbortfall täckt till 90 %. Det är direkt stötande. Naturligtvis måste synsättet vara att så fort någon kör bil berusad är körningen att betrakta som vårdslös.
Här bör ersättningsreglerna ändras så att full ersättning inte ska kunna utgå till en förare som varit rattfull.