Peter Pedersen (V):
Fru talman! Det ligger i oppositionens roll att kritisera och tycka att föreliggande förslag är otillräckliga, att man skulle gå fram snabbare, att alltför mycket bereds, utreds och så vidare. Jag kan bara konstatera att kritiken alltid känns tyngre och hårdare här i kammaren än vad den gör när vi sitter och diskuterar frågorna i utskottet. Det tillhör väl också rollen. Jag tänker inte gå in och recensera varje avsnitt.
Jag konstaterar att Börje Vestlund på ett förträffligt sätt gick igenom de olika avsnitten. När det gäller det mesta av den kritik som den borgerliga alliansen framför på en rad områden tycker jag att man kan hitta ganska positiva skrivningar på de flesta områden om man läser betänkandet noga, till exempel vad gäller chiptrimning, synen på hobbyfordonsverksamhet och så vidare. Jag tycker att man ska ha respekt för att saker och ting ibland måste få ta sin tid, att man måste bereda och utreda, så att man hamnar rätt.
Jag kommer att koncentrera på det avsnitt där vi har fått en viss kritik, från framför allt Rådhström, moderat, nämligen det som handlar om tung vägtrafik. Det är väl inte så konstigt, eftersom i en annan debatt - min premiärdebatt i trafikutskottet - var Moderaterna framme och sade att det i princip inte finns några problem med några som helst transporter. Har man den synen spelar det väl ingen roll om lastbilarna väger 100 ton och är 100 meter långa.
Var finns den bortre gränsen för Moderaterna vad gäller lastbilstrafik? Det är intressant att höra att man från den borgerliga alliansen i alla andra sammanhang är väldigt mån om att hänvisa till olika saker och ting som händer i EU. Vi brukar inte vara lika positiva, men ibland kan man hitta rätt även där. Vi tycker faktiskt att det finns en viss poäng i begränsningen av långa fordon.
Liksom i en annan debatt verkar det också nu som att de borgerliga representanterna inte orkar läsa vad vi säger i Vänstern, och i det här fallet också Miljöpartiet - det är en miljöpartimotion från början. Vi har alltså förståelse för att det finns speciella förutsättningar och förhållanden i Sverige som kan skapa problem. Från Vänsterns sida kan vi också förstå varför regeringen har gått in och haft synpunkten om undantagen dispens.
Men om man läser innantill framgår det väldigt klart att vi vill ha ett undantag vad gäller just skogsråvara för förädling. Det drabbar alltså inte det som Patriksson, värmlänning, tog upp i sitt tal. Skogen växer där den växer. På många ställen finns det inte alternativa sätt att ta ut den på. Då kan vi tänka oss ett undantag.
I övrigt måste man inse att om man konsekvent gynnar lastbilstrafik, genom skattelagstiftning, förlängda dispenser och på annat sätt, jämfört med andra transportslag är det svårt att få till stånd en ökad användning av gods på till exempel järnvägssidan. Om ni menar att det gynnar lastbilssidan, måste det rimligtvis missgynna järnvägstrafiken i motsvarande grad.
Vi vill ändra på det och hitta något slags lösning på det. Vi kan konstatera att hela utskottet, även Vänsterpartiet, oroar sig för problemet med överlastning trots att vi har de här mycket högre lasterna. Mellan 20 och 50 % av de tungt lastade fordonen är överlastade.
Då är det inte 60 ton vi pratar om, utan kanske 65-70 ton. Man är oroad över att det påverkar vägslitaget, att man krossar vägunderlaget. Men vägen bryr sig inte om att vi sitter i riksdagen och bestämmer att det ska vara lagligt eller inte lagligt att köra fram en lastbil med en viss tyngd. Har en lastbil en viss vikt påverkar den vägen i en viss grad, oavsett om det finns ett riksdagsbeslut om det eller inte.
Vi kan konstatera att en lastbil på 60 ton sliter lika mycket på vägbanan som ungefär 75 000 personbilar. Om den har en överlast på 20-30 % måste det rimligtvis leda till ytterligare slitage. Var finns den borgerliga problematiseringen runt det problemet? I det här fallet tycker vi även att våra samarbetspartner Socialdemokraterna tar lite väl lättvindigt på det här.
Vi måste hitta ett system som sammanhållet leder till säkra, miljövänliga transporter, inte minst av gods. Då kan vi inte ha gynnandet av lastbilstrafik på andra transportslags bekostnad. Men lägg märke till att vi har ett undantag! Eftersom det är den 8 mars i dag tycker vi att det är viktigt att vi lyfter upp frågan om jämställdhet även på transportområdet.
Då skulle väl jag egentligen ha suttit kvar i bänken och låtit min kamrat Karin Thorborg komma fram, och det kommer hon att göra senare och då ta upp en fråga som handlar om jämställdhet, nämligen hur vi i vår vägskyltning på ett uppenbart sätt har ett väldigt manligt betraktelsesätt på transportpolitiken och trafikpolitiken. Jag ska bara nämna en liten sak till för att inte göra debatten för lång. Jag har en enskild motion som handlar om minimotorcyklar, om att jag skulle vilja ha ett förtydligande på var de får framföras.
Det handlar alltså om att man får köra på inhägnat område. Då svarar man i utskottet och håller faktiskt med mig. Man säger att man har erfarit att det för närvarande inte finns någon närmare definition av begreppet inhägnat område och att man förutsätter att Vägverket inom ramen för sitt ansvar följer frågan om regelverket för minimotorcyklar och bedömer om närmare riktlinjer behöver utarbetas. Jag utgår från att Vägverket gör det. Det är rimligt.
Om det står att ett sådant fordon bara får framföras i inhägnat område är det bra att veta vad ett inhägnat område är så att man vet vilka regler som då gäller. Med det, fru talman, vill jag yrka bifall till reservation 1.