KBLab/rixvox huggingface dataset:
Helene Hellmark Knutsson (S):
Den ordning vi har vilar både på de demokratiska idealen och på att vi ska ha en fungerande rättsstat. Myndigheter är skyldiga att följa de lagar och regler som riksdag och regering har satt upp. Däremot är det inte riksdagens och regeringens uppgift att tolka dessa lagar; det ska myndigheterna självständigt göra.
Jag hoppas att detta är en ordning som Jeff Ahl inte tänker ändra på. Annars är det viktigt att han berättar på vilket sätt han har för avsikt att förändra den demokratiska ordning som vi har haft i Sverige under lång tid och som har garanterat just myndigheternas självständighet. Vi har också myndigheter som har till uppgift att granska till exempel universitet och högskolor.
Det är dessa man ska vända sig till om man vill få en sak prövad. Jag utgår från att alla medborgare använder den ordning vi har och inte hittar på egna regler för hur granskningen ska gå till. Jag tror att Jeff Ahl väldigt väl vet att statsråd inte kan gå in och styra myndigheter.
Det kallas för ministerstyre och är inte lagligt. Skulle vi få den ordningen är det någonting helt nytt som väntar och där man verkligen skulle se att politiseringen av myndigheter skulle öka väldigt mycket. Jag är trygg med att våra myndigheter följer grundlagar, lagar och förordningar.
Som sagt, behövs det en granskning görs det en sådan. I vårt fall kan till exempel Universitetskanslerämbetet vara en granskande myndighet. Men det är inte jag som ska säga åt dem vad de ska göra, utan det ska ske en anmälan från till exempel en student. Jag hoppas att vi är överens om den här ordningen.
Annars vore det viktigt att få höra om den eventuella nya ordning som man vill se framöver, om man ges politiskt inflytande från Jeff Ahl.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Jag fick inte heller något svar på min fråga om den nya ordning som Jeff Ahl tänker sig att införa. Det gäller inte minst våra myndighetschefer. Det finns en ordentlig ordning för hur de ska tillsättas och också hur de ska avskiljas.
Men om jag har förstått Jeff Ahl rätt skulle du, om du var i min roll, avskilja en myndighetschef bara utifrån vad du tycker och inte följa den ordning som vi har. Är det rätt uppfattat, att du vill se en helt ny ordning för våra självständiga myndigheter och för de myndighetschefer som regeringen har utsett?
Tänker du också ha en helt ny ordning för hur rektorer för universitet och högskolor utses för att det ska passa just dina åsikter? Frågan om hur den nya ordningen ska gå till skulle man gärna vilja ha svar på före valet.
Du verkar inte ha någon tillit till våra tillsynsmyndigheter, som har till uppgift att se till att universitet och högskolor följer de regler som regeringen och riksdagen har fattat beslut om. Hur ska tillsynen gå till i din nya värld och med din nya ordning som du propagerar för inför det kommande valet?
Det vore väldigt upplysande om du kunde berätta det för väljarna, så att de vet vad det är för typ av nytt samhälle som skapas med ditt inflytande framöver.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Jag konstaterar att Jeff Ahl inte vill berätta om den nya ordning som han tänker införa om han bereds inflytande i Sveriges riksdag eller i nästa regering. Han fortsätter att prata om sina upplevelser av den rättsstat och den demokrati som vi lever i nu. Du har inte heller förtroende för den ordning som vi har med fristående myndigheter.
Myndighetschefer utses av regeringen, och det finns ett tydligt regelverk för det som gäller om de ska avskiljas från olika uppdrag. Man vill gärna göra det här efter eget gottfinnande och egna tolkningar av tillvaron.
Inför det här valet är det otroligt viktigt att du som riksdagsledamot ger en tydlig och korrekt bild av det framtida Sverige som du ser framför dig med en helt annan rättsordning och med myndigheter som styrs direkt av enskilda riksdagsledamöter eller ministrar.
Det är en viktig upplysning som behöver ges till väljarna innan de lägger sina röster i det kommande valet. Det är också viktigt att få höra hur man tänker sig att inflytandet och maktutövandet ska ske framöver.
Som sagt, jag har hög tilltro till den rättsordning som vi har, till demokratin, den grundlagsskyddade yttrandefriheten och till att myndigheterna följer våra lagar. När tillsyn ska göras ska det göras på de grunder som vi har fastställt från riksdag och regering.
Helene Hellmark Knutsson (S):
har frågat mig varför det inte finns något om fler svenska astronauter i rymdstrategin, varför rymdstrategin inte visar på ett snabbt möjliggörande av privat bemannad rymdfart från svensk mark, varför den svenska rymdstrategin inte stöder en europeisk månbas, varför det inte finns ett mål eller en plan för en svensk lagstiftning om asteroidbrytning samt varför det saknas en plan för att sätta en svensk på Mars.
Jag uppskattar att Mathias Sundin delar regeringens engagemang för vikten av satsningar på rymdverksamhet. Vi eftersträvar att ha en långsiktig strategi för vårt arbete och en blocköverskridande samsyn om prioriteringarna. Jag tror också vi är eniga om huvudlinjerna i de statliga satsningarna. Rymdstrategin sätter nyttan för samhället i centrum.
Svenska satsningar på rymdverksamhet ska dels baseras på det vetenskapliga intresset, dels på näringslivets möjligheter att delta i utveckling och leverans av instrument, styrsystem, satelliter, delar till bärraketer och avancerade rymdtjänster. De satsningar som Mathias Sundin efterfrågar måste huvudsakligen göras i internationella samarbeten.
Den största delen av de anslag som avsätts för rymdverksamhet finansierar svenskt deltagande i program som drivs av Europeiska rymdorganisationen Esa. Rymdstyrelsen som svensk expertmyndighet avgör vilka av Esas program som Sverige bör delta i. Ökningen av anslaget för rymdverksamhet under 2018 och 2019 möjliggör för större svenskt deltagande i dessa.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack för ditt engagemang i dessa frågor, Mathias Sundin, och för dina mer detaljerade följdfrågor! Politik är verkligen att vilja, och det är alldeles uppenbart att du vill någonting med svensk rymdpolitik, Mathias Sundin. Men politik är också att välja, och den här regeringen har satt tre områden allra främst under den här mandatperioden.
Det handlar om jobb, det handlar om skola och det handlar om klimat. Det är också det som genomsyrar den här rymdstrategin. Som den första feministiska regeringen har vi även ett jämställdhetsperspektiv, som också återfinns i rymdstrategin.
Det är därför jag tycker att det var så viktigt att det vi valde att fokusera på var att utveckla de möjligheter som redan i dag finns. Det är precis som Mathias Sundin säger: Rymdverksamheten genomgår en otrolig omvandling nu.
Det finns mer möjligheter för kommersiella rymdverksamheter, och det finns till exempel helt ny teknik, som möjligheten att skicka upp små satelliter i omloppsbana för att förstärka och förbättra jordobservationen. Sverige deltar redan engagerat i detta, och den största delen av Rymdstyrelsens budget går faktiskt till Esas gemensamma program.
Där ingår också ett astronautprogram, som Esa ansvarar för, och jag ser gärna att de rekryterar fler svenskar till programmen framöver.
Att detta inte är en del av strategin beror väl mer på att vi just har valt att fokusera på de andra delarna: fler jobb, högre teknisk utveckling och det som är intressant för forskningen och vetenskapen i Sverige - och där vi kan använda de styrkor vi har. Det handlar också om att ta oss an den största utmaningen, som jag ser det, och den rör faktiskt vår egen planet. Det är klimatutmaningen.
Innan det är dags att bemanna rymdfärder till Mars eller till och med kolonisera Mars tycker jag nämligen att vi behöver använda rymdverksamheten för att förbättra villkoren på vår egen planet. Därför har klimatarbetet fått en väldigt stor plats i den svenska rymdstrategin.
Genom jordobservationer kan vi nämligen få möjlighet att utforska det vi faktiskt inte riktigt har klarat av hittills, det vill säga följa de klimatförändringar som nu sker i alltmer dramatisk takt. Det handlar om att se hur plasterna i våra stora världshav, vilket har blivit ett hot, rör sig och vad vi kan göra åt detta.
Med det ser jag också att vi behöver bli bättre på att använda de data som nu genereras i stora mängder både från stora satellitprogram och, i framtiden, från mindre satelliter i omloppsbana.
Därför ser jag detta som absolut prioriterat, och när jag ska välja är det just områdena jobb, skola och klimat som vi fokuserar på i rymdverksamheten. Att öka anslaget för att sätta folk på Mars ligger inte i regeringens intresse just för tillfället.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack för de ytterligare frågorna, Mathias Sundin! Jag tänkte att jag skulle börja lite i det här med rymdturism eller bemannad rymdfart. Det var någonting som den förra regeringen jobbade med men som vi har valt att lägga åt sidan. Anledningen till att vi har gjort det är att det inte finns någon konkret förfrågan om detta.
Att staten skulle ta initiativ och börja förbereda och bygga infrastruktur för att klara det känns, återigen, som fel prioritering när vi har möjligheten att utveckla Esrange. Det är det vägval den här regeringen har gjort.
Vi tycker att det var betydligt mer intressant att gå vidare med den rymdbas vi har och den teknikutveckling vi skulle kunna möjliggöra där, till exempel genom att utveckla testbäddar och kanske framtida uppskjutningskapacitet för småsatelliter. Det har vi också utrett för det här ändamålet, och det finns skrivningar om det.
Om det skulle komma privata intressenter som är beredda att stå för hela kostnaden själva, utan att staten behöver göra tunga investeringar, är det självklart att vi välkomnar detta. Det kommer då att bli en dialog med dessa om hur detta ska möjliggöras, och moderniseringen av rymdlagen är då helt avgörande.
I dag finns det nämligen inget lagstöd för vare sig små satelliter på kommersiell grund eller privata bemannade rymdfärder från svensk mark. Jag tycker att de länder som nu jobbar med detta gör det på ett väldigt bra och ändamålsenligt sätt.
De har också större budgetar än vad svensk rymdverksamhet har, så jag tycker att det finns en anledning till att Sverige som land ska göra dessa väldigt strikta prioriteringar. Med det sagt vill jag ändå att vårt engagemang i de internationella samarbetena fortsätter, inte minst det kunskapsutbyte som vi har mellan myndigheter och på politisk nivå.
Det gäller inte minst frågan om en europeisk månbas, som Esa har fört upp på dagordningen men där det ännu inte finns något avgörande om huruvida detta ska vara en prioritering inom Esa.
Om detta skulle vara någonting som Esa väljer att prioritera måste denna regering eller en framtida regering ta ställning till vad man tycker om svenskt deltagande i ett sådant projekt, för precis som Mathias Sundin säger är detta någonting som avgörs på ministernivå och inte bara på myndighetsnivå.
Men - än en gång - det skulle kräva höjda anslag till Rymdstyrelsen och till rymdorganet Esa. Jag vet att det finns svensk industri som tycker att det är viktigare att vi deltar på en högre nivå till exempel när det gäller de stora satellitprogrammen, där de har ett intresse för sin tekniska leverans till dem.
Detta kan som sagt vara en framtida fråga, men vi bedömer i dag att det inte är en aktuell fråga mer än att vi följer den noga inom ramen för Esa. Jag håller som sagt helt med om att mycket av det som vi i dag använder för vardagliga applikationer är sådant som har kommit från utforskningen av rymden.
Men detta kommer också när vi gör nyttiga saker för jorden genom de stora satellitprogrammen, genom uppskjutningarna och genom att delta i de internationella samarbetena.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack återigen, Mathias Sundin, för denna engagerade och kunniga debatt! Jag måste säga att det i alla fall inte finns några svarta hål i din kunskap om rymdfrågorna, och detta gör det alltid extra intressant och utmanande att debattera dessa frågor. Jag tror att vi ska vara ärliga och säga att regeringen och Liberalerna har lite olika prioriteringar när det gäller rymdstrategin.
När det gäller uppdateringen av lagstiftningen är vi dock överens; jag vill verkligen se till att detta händer för att vi ska ha en modern lagstiftning. Denna har som sagt några år på nacken - jag tror att den antogs 1982 - och mycket har hänt sedan dess. Sverige ska vara en ledande rymdnation, precis som vi har varit under 50 års tid.
Detta är väldigt okänt - inte för dig, Mathias Sundin, men för många - men vi har en fantastisk rymdindustri och forskning och ett fantastiskt kunnande, inte minst på vår egen rymdbas Esrange, som vi kan använda otroligt mycket mer.
När det gäller att sätta en svensk på Mars vet jag att det är detta som verkligen stretchar tanken och tekniken, och jag har ingenting emot att i framtiden ingå i ett sådant samarbete när det eventuellt tar form. Här ska jag dock åter säga att även Esa måste prioritera.
De måste välja om de vill kolonisera Mars eller om en europeisk månbas känns viktigare, och där är vi inte riktigt än. Sverige ska dock som sagt vara aktivt i dessa diskussioner. Det är, återigen, ett spännande mål, men det är också dyrt och långsiktigt.
Jag tycker att det viktiga är att vi nu får Sveriges allra första rymdstrategi och att vi utifrån detta stärker svensk rymdverksamhet till nytta för jorden.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Ida Drougge har frågat utbildningsminister Gustav Fridolin vilka åtgärder han avser att vidta för att göra det mer attraktivt att vara lärare och vilka åtgärder han avser att vidta för att öka antalet sökande till lärarutbildningarna. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.
Lärarbrist är en högt prioriterad fråga för regeringen, och regeringen har sedan dag ett arbetat för att stärka läraryrket och för att få fler att vilja bli och förbli lärare. Antalet behöriga förstahandssökande till utbildningar med inriktning mot pedagogik och lärarutbildning har under de senaste årens höstterminer legat på 20 000-21 000 personer.
Att Universitets- och högskolerådets siffror inför vårterminen 2017 nu visar att antalet sökande till förskollärar- och grundlärarutbildningarna minskar är såklart bekymmersamt. Vi behöver fler studenter som söker sig till dessa utbildningar. Glädjande nog har antalet sökande ökat på andra lärarutbildningar. För ämneslärarutbildningarna är ökningen marginell, men för utbildningarna till specialpedagog är den hela 24 procent.
Regeringen genomför en utbyggnad av lärarutbildningarna för att möta den stora lärarbristen. För exempelvis grundlärarutbildningarna har det inneburit att ca 270 fler studenter kunnat antas till utbildningarna höstterminen 2017 jämfört med föregående år. Det är en ökning med 7 procent. Det är också viktigt att nå dem som är mitt i yrkeslivet och som vill ställa om till läraryrket.
Här satsar regeringen bland annat på fler platser på de kompletterande pedagogiska utbildningarna, så kallade KPU, och på en särskild KPU för dem som har en examen på forskarnivå. I budgetpropositionen för 2018 avsätter vi dessutom särskilda medel till projekt som ska skapa fler vägar in i lärar- och förskolläraryrkena.
Vi satsar också på sommarkurser inom lärarutbildningarna, och regeringen har nyligen beslutat om en ny flexiblare ämneslärarutbildning för årskurs 7-9. Lärarbristen måste också mötas med ökad attraktivitet i läraryrket. Fler måste vilja bli lärare, men fler verksamma lärare behöver också stanna kvar i skolan. Här ser vi nu positiva siffror.
Kvarvaron ökar, och 40 procent fler lärare än 2014 återvänder nu till läraryrket. Regeringen har genom lärarlönelyftet bidragit till att över 65 000 lärare i genomsnitt fått ca 2 600 kronor mer i lön varje månad. Sammantaget genomför regeringen många åtgärder för att komma till rätta med lärarbristen, och det arbetet kommer vi att fortsätta. Då Ida Drougge, som framställt interpellationen, anmält att hon var förhindrad att närvara vid sammanträdet medgav förste vice talmannen att Maria Stockhaus i stället fick delta i överläggningen.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack än en gång, Maria Stockhaus, för en mycket viktig debatt och diskussion om hur vi ska möta en av skolans allra största utmaningar, det vill säga lärarbristen! Jag vidhåller att jag är djupt bekymrad över beskedet om att antalet platser på lärarutbildningen med en ny regering kommer att minska, liksom antalet platser som vi ska bedriva lärarutbildning på.
Jag skulle gärna vilja att man gav besked till väljarna om vilka universitet det är som ska förlora rätten att bedriva lärarutbildning och på vilka grunder detta sker om man inte ska invänta den stora nationella utvärderingen innan man fattar dessa beslut. Det kommer inte att bidra till att vi löser problemet med lärarbristen på vare sig kort eller lång sikt.
Ska vi göra det här på kort sikt innebär det fler vägar in när det gäller att låta fler ställa om till att bli lärare. Det finns många goda exempel, men det handlar också om att ge de yrkesverksamma lärare som i dag saknar behörighet möjlighet och rätt att läsa in sin behörighet. På längre sikt handlar det självklart om att vi också behöver utbilda människor på våra lärarutbildningar.
Självklart ska den utbildningen ge en bra grund för att bli lärare men också att kunna utvecklas i sin yrkesroll - vi är helt överens om det - och därför behöver vi bra professionsprogram och bra möjligheter. Sist men inte minst behöver vi också se till att lärare ska kunna vara lärare och inte diversearbetare.
Där har regeringens prioriteringar av välfärdsmiljarder i stället för skattesänkningar inneburit att vi har kunnat anställa många fler så att lärare kan fokusera på det som de är utbildade för, det vill säga undervisning och att förbättra undervisningen.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack så mycket, Robert Stenkvist, för den här frågan! Jag vill börja med att konstatera att högskolelagen säger att alla universitet och högskolor i sin verksamhet alltid ska iaktta och främja jämställdhet mellan kvinnor och män. Det är det högskolepolitiska målet som vi har. Strategin för att det här ska bli verklighet är det som kallas för jämställdhetsintegrering.
Det är ett uppdrag som vi har lagt på alla våra myndigheter, inklusive universitet och högskolor. Till det finns Nationella sekretariatet för genusforskning, som är stödjande organ för det här. När det gäller de vetenskapliga frågorna står alla partier i den här riksdagen, hoppas jag, bakom att akademisk frihet råder.
Vetenskapliga metoder ska prövas fritt från politiskt inflytande utifrån de kriterier som vetenskapsmän och kvinnor själva sätter upp.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Det är oerhört viktigt att det inte är politiker som sätter samman litteraturlistor eller har synpunkter på utbildningens innehåll. Det vi fattar beslut om är examensmål för utbildningarna. Sedan är det universitet och högskolor som ansvarar för utbildningens innehåll och därmed också litteraturlistor.
De här besluten fattas självständigt av våra universitet och högskolor, så också i det här fallet, vilket man har redogjort för väldigt tydligt från den statsvetenskapliga institutionen på Lunds universitet.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack, Betty Malmberg, för en väldigt, väldigt angelägen fråga! Jag blev, precis som du, oerhört upprörd över detta. Jag vill ändå säga att detta är någonting som vi började jobba med redan under att metookampanjen startade just för att ta reda på hur det faktiskt ser ut inom universitets- och högskolevärlden, för det är precis som Betty Malmberg säger: Det här är statens största verksamhet.
Det är många anställda och ännu fler studenter, och alla har rätt att kunna både fullfölja sitt arbete och också fullfölja sina studier utan rädsla för trakasserier eller sexuellt ofredande. Så är nog inte fallet, vilket de här berättelserna och även många andra vittnat om.
Därför har jag kallat till mig generaldirektörerna för Universitetskanslersämbetet, Universitets- och högskolerådet och Vetenskapsrådet för att de ska kunna ge sin bild av hur det ser ut, och jag är beredd att vidta fler åtgärder om så krävs.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack för frågan, Betty Malmberg! Självklart är jag beredd att vidta de åtgärder som krävs för att vi ska få ordning på det här. Det är precis som Betty Malmberg säger, att synliggörandet nu kommer underifrån, både genom kampanjen och genom andra vittnesmål. Förändringen måste dock komma uppifrån, för det är vi som har ansvaret - såväl rektorer som politiker och myndighetschefer - som har att se till att det blir en förändring.
Det ska finnas en tydlig ordning för att motverka detta, och när det uppdagas ska det också finnas en tydlig ordning för åtgärder, och det tänker jag se till att det blir.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack, Maria Abrahamsson, för frågan! Vi har som sagt diskuterat sexuella trakasserier och andra jämställdhetsfrågor, och för mig är det oerhört viktigt att akademin är jämställd. Det är också det som framgår av högskolelagen - att kvinnor och män ska kunna bedriva både utbildning och forskning på lika villkor.
Men i högskolelagen står det också att man ska hålla hög kvalitet i utbildningen och forskningen, och det är de uppdragen man nu har att se till att man klarar på ett gott sätt. Det är dock myndigheterna som självständigt ser till att både tolka och genomföra lagar och förordningar. Det ska jag som minister inte styra över.
Dessutom ska innehållet i utbildningar liksom litteraturlistor bestämmas av högskolan och lärarna själva. Som jag sa har statsvetenskapliga institutionen vid Lunds universitet själv svarat på det här, och jag måste rekommendera läsning av det svaret.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack, Maria Abrahamsson! Det var just det som var mitt svar och min kommentar i den första delen, och det har också statsvetenskapliga institutionen vid Lunds universitet svarat på. Man säger att argument och kvalitet trumfar andra kriterier. Då gäller det att det är på det sättet hela vägen.
Det är också det viktigaste målet för mig - att man kan klara utbildning och forskning av högsta kvalitet men att man också upprätthåller jämställdheten mellan män och kvinnor. Det är ett jämställdhetspolitiskt mål, och jämställdhetsintegrering är det verktyg vi har för det.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack, Fredrik Christensson, för denna angelägna fråga! Vi är som sagt mitt uppe i en stor lärarbrist. Senast i dag stod det i Dagens Samhälle att en av tio skolor har svårt att rekrytera. Därför är det viktigt att vi får fram fler lärare, men vi ska också se till att lärarutbildningen håller högsta kvalitet.
Det är därför den första stora nationella kvalitetsutvärderingen av den nya lärarutbildningen nu görs så att vi verkligen får se vad det är som behöver åtgärdas. Men vi har också vidtagit åtgärder för att stärka kvaliteten redan nu. Det handlar om kvalitetspengar, 250 miljoner kronor om året, för mer lärarledd tid.
Det handlar också om att vi nu tillsätter pengar för forskarskolor till lärarutbildningen för att få fler som är forskarutbildade och en starkare forskningsanknytning i lärarutbildningen. Detta är några av alla de åtgärder som vi behöver vidta. Sedan behöver vi också se till att genomströmningen på vissa utbildningar ökar.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack, Fredrik Christensson! Det är precis det vi gör - vi öppnar upp fler vägar in till lärarutbildningen, bland annat genom KPU. Vi har ett stort paket för det i den kommande budgeten. Vi prövar också nya antagningsformer, bland annat lämplighetsprovet. Sedan vill jag göra en rättelse. Det är faktiskt så att den utbildning där vi haft störst problem med avhopp är ämneslärare 7-9, och den håller vi redan nu på att ändra.
Däremot har till exempel förskollärarutbildningen högre genomströmning än snittet i högskolan.