KBLab/rixvox huggingface dataset:
Matilda Ernkrans (S):
Jag är allvarligt oroad och bekymrad över hur det ser ut i Sverige, inte minst i Örebro län, som jag kommer från. Jag finns där i vardagen bland varslen och de arbetslösa, mitt i jobbkrisen. Jag är övertygad om att det inte finns några genvägar. Vi måste sätta jobben främst. Jag ska nämna några siffror.
Redan i dag är 8 procent arbetslösa i Sverige. 25 procent av de unga är arbetslösa. Vi har 100 000 varslade. Man säger att det är de som har varit visstidsanställda som ökar på arbetslösheten. De stora varslen, de 100 000 varslade, har vi inte sett än i arbetslöshetsstatistiken. Ändå ser situationen så allvarlig ut hemma i mitt Örebro län och i Sverige.
I Örebro län har vi haft över 3 000 varsel. Arbetslösheten ökar, och ungdomsarbetslösheten har redan ökat med 7,7 procent. Våra varselsamordnare hemma i Örebro län anstränger sig. Det är min uppfattning, som överensstämmer med Kalmarbänkens beskrivning gällande det egna länet.
Inte bara de utan alla vi hemma i Örebro län anstränger oss hårt för att hitta bra och goda lösningar för de människor som nu drabbas. Men den uppenbara frågan ställs allt oftare: Var finns regeringen?
Vi har precis som andra län redovisat ett antal förslag på åtgärder som skulle kunna förbättra läget för oss i Örebro län, förslag på hur vi skulle kunna investera oss ur jobbkrisen. Vi har inte fått några svar. Jag var på ett möte för några veckor sedan som varselsamordnare hade kallat till. Det var ganska många människor där i salen. Det enda varselsamordnarna egentligen kunde säga var: Vi har lämnat uppdraget till regeringen.
Vi har inte fått några svar. Vi kanske kunde ana oss till att det kanske, kanske kan komma lite pengar till kommuner och landsting i vårpropositionen. I övrigt kändes det oerhört tungt. Det var deras besked till alla oss som satt där i salen. Nu har den borgerliga regeringen och de fyra partiledarna gett svaret. Det kommer inga pengar till kommuner och landsting i vårpropositionen.
Det lilla halmstrå som vi ändå hoppades på från Örebro län verkar vara borta. Då är frågan: Hur länge tänker sig regeringen att vi hemma i Örebro län ska anstränga oss för att lösa den här jobbkrisen om regeringen sätter sig passiv med armarna i kors och tittar på, om regeringen inte använder den information som man faktiskt har fått från varselsamordnarna och som hela länet står bakom?
Det handlar om satsningar på Örebro universitet, vilket har visat sig bli tvärtom. Örebro universitet är ett av de universitet som kommer sämst ut i den nya borgerliga regeringens politik. Det handlar om bygg- och energiinvesteringar, om gröna jobb. Det handlar om pengar till kommuner och landsting för att rädda jobben, för att säga till våra barn och unga, till våra gamla att de inte ska behöva betala i jobbkrisens spår.
Inga av de här beskeden kan vi ge hemma i Örebro län. Vi kan göra det vi kan hemma, och vi gör det. Men frågorna som jag bär med mig hemifrån är: Var finns regeringen? När kommer beskeden? Vad fyller varselsamordnarna för funktion om man inte tar deras förslag på allvar och dessutom, det senaste, har sagt: Ni behöver inte höra av er mer, vi har fått nog.
Matilda Ernkrans (S):
Jag hoppas att näringsministern, trots hennes senaste inlägg, tar allvarligt och seriöst på det engagemang och den oro som vi försöker förmedla. Hon kan göra det lätt för sig genom att slå tillbaka med det hon benämner som socialdemokratisk politik, men det är inte så enkelt i det här fallet.
Jag bär med mig som en budbärare, ett uttryck som någon använde tidigare, oron från varselsamordnarna hemma i Örebro län. En av dem har i alla fall inte socialdemokratisk bakgrund, och alla de människor som har varit engagerade i denna kraftsamling för Örebro län har definitivt inte socialdemokratisk bakgrund.
Det finns en tydlig oro hemma i Örebro län för att det inte är tillräckligt, att behoven är oerhört mycket större än det som regeringen har visat sig beredd att ta ansvar för. Och vi väntar fortfarande på beskeden om vad man tänker göra med varselsamordnarnas rapport, om det kommer att bli någon handling utifrån det arbete som har lagts ned.
Att investera Sverige ur krisen är inte att kasta pengar i sjön. Det är Socialdemokraterna oerhört tydliga med. Jag tror faktiskt att just det kan vi dela med de varselsamordnare och den rapport som vi har lämnat från Örebro län, för är det någonting som vi är överens om så är det att vi behöver kraftsamla för att investera Örebro län och Sverige ur krisen.
Det finns ingen sedelpress, det är jag fullständigt övertygad om. Därför är det helt oförlåtligt att sänka skatterna med 80 miljarder samtidigt som man lämnar människor åt sitt öde.
Matilda Ernkrans (S):
Jag får börja med att tacka ministern för svaret på interpellationen, även om det inte är speciellt mycket till svar. Det kunde alla här höra. Det var ett mycket kort svar på en fråga som jag tycker är mycket angelägen. Jag ska sätta in det i ett lite vidare perspektiv.
Hur kommer det sig, Cristina Husmark Pehrsson, att regeringen klarar av att sätta en halv miljon människor utanför a-kassan och att skapa Nordens sämsta a-kassa, som tvingar medelklassen att knacka på socialkontorets dörr, men inte klarar av att ge arbetslösa rätt och möjlighet till ett nytt jobb?
Man sätter människor i passiva garantier, där ett fåtal procent får utbildning och praktik och där det stora flertalet får lära sig att skriva cv:n för jobb som inte finns. Hur kommer det sig, Cristina Husmark Pehrsson, att regeringen klarar av att sätta snäva tidsgränser, ta hårdare tag mot de sjuka och sätta sjuka människor sist i kön till Arbetsförmedlingen, men inte kan se till att rehabiliteringen kommer på plats?
Hur kommer det sig, Cristina Husmark Pehrsson, att regeringen klarar av att låta föräldrar med sjuka barn få sänkt ersättning och dessutom tvingar småbarnsföräldrarna som enda grupp i Sverige att dubbelintyga för att få ut sin ersättning för vård av barn, men inte klarar av att rädda jobben i välfärden och se till att barnen inte drabbas av krisen?
Hur kommer det sig, Cristina Husmark Pehrsson, att regeringen klarar av att spara 1 miljard på Försäkringskassan samtidigt som man gör en massiv omorganisation och inför nya sjukregler, VAB-intyg och jämställdhetsbonusar, men inte klarar av att ge det personliga servicekontrakt som ministern själv utlovade och förespeglade? Det skulle vara ett individuellt personligt servicekontrakt för den försäkrade.
Den enskilde försäkrade skulle veta vad som förväntades av honom eller henne, men också vad Försäkringskassan förväntades göra för honom eller henne. Det kan gälla något så enkelt som vilken handläggare det är som handlägger just mitt ärende eller när jag kan förvänta mig att få mina pengar utbetalade.
Hur kommer det sig, Cristina Husmark Pehrsson, att din förespegling om ett personligt servicekontrakt och serviceåtagande har blivit svepande formuleringar på hemsidor och att inte ens de är på plats? Det är det min interpellation handlar om.
Kommer ministern att återgå till det hon lovade många oroliga människor: ett personligt serviceåtagande för mig, så att jag kan veta vad som gäller för just mig, när jag får ut mina pengar som jag har rätt till eller inte har rätt till och vem jag ska kontakta för att ställa frågor om just mitt ärende, mitt liv och min försörjning?
Det var det Cristina Husmark Pehrsson stort och brett förespeglade och utlovade. När kommer det, Cristina Husmark Pehrsson?
Matilda Ernkrans (S):
Borgerliga ledamöter här i kammaren med ministern i spetsen försöker göra det här till en fråga som handlar om att Matilda Ernkrans ska lugna sig lite och att det verkar lite konstigt att skicka 15 miljoner personliga brev.
Men om vi nu ska hålla oss till ämnet och frågan handlar det här inte om någonting som jag har sagt eller utlovat utan om vad ministern har förespeglat och utlovat. Vi kan väl dra oss till minnes hur debatten och stämningen var i början av det här året. Många människor var oerhört upprörda, för man hade fått vänta i månader på försenade utbetalningar.
Man hade haft stora problem att få kontakt med sina handläggare på Försäkringskassan. JO riktade skarp kritik mot att man inte följde förvaltningslagen. Det talades om kris i Försäkringskassan, och socialförsäkringsministern Cristina Husmark Pehrsson hade den 28 januari ett krismöte med Försäkringskassans ledning. Därefter gick ministern själv ut och sade att det här kommer jag att lösa!
Jag ska ge Försäkringskassan i uppdrag att ordna ett serviceåtagande. Det är detta som ska inrättas, och det kommer att göra att människor kan känna sig trygga. Ministern gav själv bilden av att det skulle vara ett personligt brev, individuellt till varenda person som väntade på sina pengar. Man skulle få information om när utbetalningen kommer och om vem som handlägger ärendet.
Nu står det klart att det blev ingenting av de här orden. Nu står det klart att det blir svepande formuleringar på en hemsida, och inte ens det finns ute i dag. Det handlar alltså inte om mig och att jag ska lugna mig eller att jag tycker att det är bra eller dåligt med 15 miljoner personliga brev.
Det handlar om vad ministern förespeglar och utlovar, vad ministern försöker göra som ett sätt att lugna människor när vi hade den här stora debatten. Då tycker jag att det är på sin plats att man faktiskt också följer upp vad det blev av de vackra orden. Det blev väldigt lite. Det har inte ens blivit text på Försäkringskassans hemsida.
Fortfarande kan Statskontoret konstatera att trots granskningen och kritiken får människor fortfarande inte veta vem som handlägger deras ärende. Det tycker jag är riktigt, riktigt dåligt.
Statskontoret säger att omorganisationen 2007-2008 kostade 700 miljoner - samma minskning som den borgerliga regeringen hade gjort på förvaltningsanslaget. Det är dags att ta ansvar för sina egna ord och sin egen politik!
Matilda Ernkrans (S):
Man kan välja. Man kan välja att organisera och finansiera Försäkringskassan så att den fungerar, så att folk får sina pengar i rätt tid. Men det väljer regeringen att inte göra. Ni väljer i stället kontrakt, serviceåtaganden, VAB-intyg och garantier.
Det är inte jag eller vi socialdemokrater som vill ha garantier, VAB-intyg och kontrakt. Det är ni, den borgerliga regeringen, den borgerliga majoriteten i den här kammaren. Det är ministern som har valt att hantera Försäkringskassan och människors rätt till pengar på så sätt. Och inte ens det klarar ni av.
När debatten var som störst förespeglade ministern att det här skulle vara ett personligt serviceåtagande, direkt riktat till varje enskild person. Det blev inte ens en text på en hemsida. Det ska komma, säger ministern. Då får man väl vänta och se. Men det handlar inte om det.
Det handlade om att du sade att det skulle vara ett personligt serviceåtagande. Det är ni som har valt den vägen, inte jag eller vi socialdemokrater. Det här handlar om att ta ansvar för sin egen politik, för det man gör själv, inte om något annat. Det handlar om att ta ansvar för alla de människor som jobbar inom Försäkringskassan, som sliter varje dag för att se till att människor får rätt pengar i rätt tid.
Och det handlar om de människor som är beroende av att de får sina pengar i rätt tid. Det handlar om legitimiteten i våra sociala försäkringar, i våra sociala trygghetsförsäkringar. Därför är den här frågan oerhört viktig.
Matilda Ernkrans (S):
I december fattades beslut här i kammaren om budgeten för 2009. Det var en borgerlig regering som hade lagt fram budgeten, och det var en borgerlig majoritet i den här kammaren som fattade beslutet. I december hade 50 000 människor varslats. Vi kunde konstatera att vi var inne i en jobbkris.
Trots detta lämnade den borgerliga regeringen ett tomt blad när det gällde den ekonomiska familjepolitiken. Då, och än mer nu, hade Sverige och Sveriges barnfamiljer behövt en ambitiös familjepolitik som investerade Sverige ur jobbkrisen.
Barn växer, Göran Hägglund, och behöver nya kläder och skor även under en jobbkris. Men i december månad lämnade den borgerliga regeringen med Göran Hägglund i spetsen ett tomt blad när det gällde den ekonomiska familjepolitiken.
Jag frågar mig: Hur kommer det sig att ni klarar av att sänka ersättningen inom de familjepolitiska stöden men inte att stödja barnfamiljers konsumtion genom exempelvis höjda barnbidrag som ett sätt att komma igenom jobbkrisen? Hur kommer det sig att ni klarar av att skapa Nordens sämsta a-kassa som tvingar familjer och barn från hus och hem i arbetslöshet?
Det här klarade ni av innan och oberoende av finanskrisen, men ni klarar inte av att rädda jobben i välfärden - barnskötarna, förskollärarna, fritidspedagogerna och lärarna.
Och hur kommer det sig att ni klarar av att låna 15 miljarder till skattesänkningar för redan välbeställda men inte att genomföra det enda lilla pennstreck som fanns på det här tomma arket, nämligen ert löfte om att införa en särskild föräldrapenning för ensamföräldrar?
Om man blir sjuk under sin föräldraledighet skulle man ha möjlighet att lämna över sina föräldradagar till någon annan som vårdar barnet i ens ställe. Inte ens detta enda lilla detta pennstreck, detta löfte, som jag är mycket glad över att det fanns eftersom det i alla fall gav någon form av besked, klarade man av att genomföra.
Statsrådet Hägglund säger nu här att det håller på att beredas i Regeringskansliet. Ni har inte aviserat någonting om när det här kommer till riksdagens kammare.
Det finns inte ens en departementsskrivelse framtagen, vilket är brukligt innan man levererar en proposition till den här kammaren - för jag antar att det är den här kammaren som ska ta beslutet om en särskild föräldrapenning. Nu är vi inne i maj månad.
Jag undrar: Hur länge ska ensamföräldrarna behöva vänta på att ni genomför detta enda lilla löfte inom den ekonomiska familjepolitiken?
Matilda Ernkrans (S):
Det känns om inte betryggande så i alla fall skönt att få beskedet av ansvarigt statsråd Göran Hägglund att han tänker lämna en proposition till riksdagens bord när det gäller den särskilda föräldrapenningen.
Vi som har väntat på den här propositionen ända sedan i höstas när det var det man aviserade i budgetpropositionen väntar väl lite till och ser om det kommer ut något den här gången från Regeringskansliet. Det jag kan känna mig lite frågande inför är som sagt att det inte ens finns en departementsskrivelse i den här frågan ännu.
Ändå hävdar ministern att den här propositionen kommer att hinna läggas på riksdagens bord. Vi är inne på mitten av maj redan nu, men man kanske kan trolla med knäna från regeringens sida.
Faktum kvarstår ändå att ni under december månad när 50 000 människor hade varslats och vi var inne i en djup jobbkris valde att lämna ett tomt blad när det gäller den ekonomiska familjepolitiken.
Det finns ju ganska många områden där som skulle hjälpa Sverige att ta sig ur den här jobbkrisen och inte minst se till så att familjer med barn kunde konsumera mer, vilket kanske är att föredra om man är inne i en kris där man inte får exportera lika mycket som tidigare.
Då kanske det skulle vara att föredra att stimulera den inhemska konsumtionen, exempelvis med ett höjt barnbidrag som vi socialdemokrater tycker kunde vara lämpligt eller ett höjt underhållsstöd för ensamstående med barn eller andra delar som vi faktiskt vet går rakt ut i konsumtion. För som jag sade i mitt tidigare inlägg: Barn växer och behöver nya kläder och skor även under en jobbkris.
Men den borgerliga regeringen valde annorlunda. Jag vill hävda att ni valde att slarva bort högkonjunkturen och slösa bort våra gemensamma pengar på skattesänkningar till redan välbeställda. Nu är det en jobbkris som spiller över i välfärden. Lärare sägs upp i detta nu. Barnen får betala krisen medan skattepengarna bränner i redan välbeställdas fickor.
Men som sagt: De får vänta på det enda lilla som den borgerliga regeringen lovade, nämligen den särskilda föräldrapenningen, och jag väntar med dem.
Matilda Ernkrans (S):
Jag kan bara konstatera att det som sagt är glädjande med beskedet att det kommer en proposition inom kort till riksdagen när det gäller särskild föräldrapenning, men jag kan också konstatera att vi har lite olika inriktning och syn på vilket som är det bästa sättet att ta sig genom den här jobbkrisen. Jag är fullständigt övertygad om att barnen inte ska få betala krisen.
Därför är jag mycket stolt och glad över Socialdemokraterna, som dels klarar av att göra riktiga och viktiga satsningar på en modern och ambitiös familjepolitik som innefattar höjda barnbidrag, särskild föräldrapenning och höjda underhållsstöd för att nämna några åtgärder, dels har en insikt om att det är nu det handlar om att rädda jobben i välfärden.
Varför ska vi spä på arbetslösheten ytterligare i den jobbkris som vi redan har? Nu är det en riktig och viktig ekonomisk politik att faktiskt rädda jobben i välfärden, att se till så att vi kan behålla lärare, förskollärare och fritidspedagoger ute i våra förskolor och skolor - att se till att inte barnen får betala krisen, som de inte har skapat själva.
Men den borgerliga regeringen med statsrådet Hägglund i spetsen försöker sig på en annan ordning, nämligen att låtsas som om vi räddar Sverige genom att vara passiva och sitta med armarna i kors. Jag är fullständigt övertygad om att passivitet innebär att riskera vår välfärd och slösa bort framtida skattepengar.
Och jag är fullständigt övertygad om att Sveriges barnfamiljer - Sveriges barn - behöver en ambitiös familjepolitik. De behöver en politik där vi investerar Sverige ur den här jobbkrisen. Det är deras framtid vi pratar om.
Matilda Ernkrans (S):
Ska jag tolka det, Cristina Husmark Pehrsson, som att du är nöjd med sakernas tillstånd så länge du får träffa människor som säger att de i flera år har väntat på och önskat att de ska bli utkastade från sjukförsäkringen och inskrivna på Arbetsförmedlingen med en lägre ersättning än tidigare?
Ska jag tolka det som att du är nöjd, Cristina Husmark Pehrsson, och har åstadkommit det du kan åstadkomma när det gäller sjukförsäkringen?
Den stora mängd människor som far illa här och nu i den sjukförsäkring som du har ansvar för ska alltså nöja sig med detta för att några få tycker att det kanske fungerar. Är det ditt svar till dessa människor, Cristina Husmark Pehrsson? Människor har hört av sig till mig, och jag har träffat dem.
Det var bara några få exempel, men det var ett sätt att beskriva en verklighet som den borgerliga regeringen uppenbart väljer att inte se. Det är upprörande. Det är ännu mer upprörande när du får det att handla om vad som hände bakåt i tiden, Cristina Husmark Pehrsson. Människor är inte arga, upprörda, ledsna och förtvivlade över det som hände bakåt i tiden.
De kan dock ha åsikter om vad vi gjorde och inte gjorde. Vi har också haft en hel del åsikter om vad vi gjorde och inte gjorde, och därför har vi omprövat delar av vår politik. Självklart ska människor få bidrag, om så bara för en timme om dagen.
Du måste väl känna något ansvar för de människor som far riktigt illa i det Sverige som du har skapat, Cristina Husmark Pehrsson? Sverige är fortfarande ett bra land att leva i, men allt fler möter stängda dörrar.
Det borde vara din och framför allt min ambition att se till att öppna de dörrarna för de människor som känner att de möter stängda dörrar. Jag kan i alla fall säga att till skillnad från den borgerliga regeringen kommer vi inte att rycka undan försörjningen för människor i utsatta situationer.
Det hade varit klädsamt om ministern själv hade kunnat garantera detta, för det är ju det den här politiken handlar om. Om ministern hade velat göra någonting bra och hjälpa de här människorna ur passivitet så hade det varit möjligt inom sjukförsäkringens ram. Varför ska man först rycka undan pengarna för dem och försätta dem i en oro som jag tror är svår att sätta sig in i?
Man vet inte vet hur man ska kunna skaffa mat på bordet till sig och sina ungar nästa månad eftersom man inte vet vad man får för ersättning. Det här är inget jag står här och hittar på, utan det har vi faktiskt redan fått rapporterat. Dessutom har ministern stått i den här kammaren och sagt att det inte är sjuka människor som kommer att komma till Arbetsförmedlingen, för sjuka människor ska bli kvar i sjukförsäkringen.
Men nu får vi rapporter från ST som säger att nästan 60 procent faktiskt är sjuka människor som behöver medicinsk rehabilitering. Dem har ministern kastat ut ur sjukförsäkringen och skickat längst bak i kön på Arbetsförmedlingen. Ministern väljer också att som svar på mina frågor och till de människor jag lyfter fram säga att de som hon har träffat i alla fall är nöjda. Det duger inte. Jag vill ha svar till de människor som jag har berättat om här. Ska det verkligen behöva vara så här?
Matilda Ernkrans (S):
Lika osant som ministerns löfte om att ingen som var sjuk skulle utförsäkras var, är det att beskriva den rödgröna sjukförsäkringen som en skiss. Vi har presenterat en överenskommelse som duger att regera utifrån. Direkt vid en valseger kommer de hårda och stelbenta tidsgränserna med prövning mot en låtsasarbetsmarknad och med en absolut tidsgräns då dagarna tar slut och den enskilde utförsäkras att avskaffas.
Det kommer att göra skillnad direkt till det bättre i människors vardag. Det handlar om respekt för de människor som nu kämpar för att göra sina röster hörda. Det handlar om de många som har drabbats hårt av den borgerliga sjukförsäkringen och som nu med brutna röster försöker få någon att lyssna. De vill inte bli lämnade i passivitet. Men de vill inte heller förlora all sin värdighet, sin ekonomi och sin hälsa. Vi håller med. Det är inte anständigt för ett välfärdsland.
De ska ha individuella bedömningar med rätt, plikt och stöd tillbaka till arbete. Vi tänker inte lämna människor i passivitet, utan varje person ska ha rätt att få bidra om så bara en timme om dagen. Sverige är ett bra land att leva i. Men faktum är att allt fler möter stängda dörrar. Ekonomin går med underskott och klyftorna ökar när skatten sänks på lånade pengar. Vart leder det?
Redan i dag ser vi svaret, och vi vet var det kommer att hamna med fyra år till med samma borgerliga politik. Ett gott mått på ett land är hur man tar hand om sina sjuka och utsatta. Och Sverige sköter sig dåligt i dag. Ansvaret ligger hos socialförsäkringsministern. Det är uppenbart att dessa förändringar i sjukförsäkringen drabbar enskilda hårt. Det hjälper dem inte vidare.
Det stänger dörrar, och det försätter människor i orimliga situationer. Regeringens snabba och stora förändringar i sin egen hemmasnickrade sjukförsäkringsmodell skapar stor oro bland människor. Handläggare hinner inte med sin arbetssituation, och enskilda försäkrade hamnar i orimliga väntetider. Det är inte anständigt för ett välfärdsland.
Matilda Ernkrans (S):
I valrörelsen inför 2006 års val kallade Moderaterna den arbetslöshet vi hade då för massarbetslöshet. I dag är arbetslösheten 3 procentenheter högre. Man skulle kunna fråga sig vad de kallar arbetslösheten i dag. I valrörelsen 2006 kallade ni den arbetslöshet vi hade då för massarbetslöshet.
Ändå gjorde ni efter valet så att ni drog ned på antalet anställda på Arbetsförmedlingen, ni halverade antalet arbetsmarknadsutbildningar, ni skar ned anslaget till Arbetsmiljöverket och ni lade ned Arbetslivsinstitutet. Det gjorde ni i en situation som ni själva betecknade som massarbetslöshet. Nu står du här och menar på att det bara var en konjunkturåtgärd.
Sedan kom finanskrisen, och då lägger vi på lite mer pengar och så blir det så bra. Jag var ute för några veckor sedan och talade med arbetsförmedlare som sitter med 300-500 arbetssökande som de själva ska ha kontakt med. Hur är det möjligt att ens göra ett vettigt jobb för dem som behöver stöd och hjälp för att komma tillbaka in på arbetsmarknaden och för de arbetsgivare som behöver hjälp att få fram personal till de jobb som de ändå har?
Det ansvaret sitter Sven Otto Littorin med. Det är du är i regeringen just nu. Jag hoppas, önskar och tror att valet den 19 september kommer att ge förtroendet tillbaka till en rödgrön regering som bedriver en politik som handlar om att vi ska ha rätt person på rätt jobb. Det tar till vara människors talanger och utvecklar den enskilde individen och landet i stort.
Det är någonting som vi inte bara säger utan också gör.