KBLab/rixvox huggingface dataset:
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack, Lars Hjälmered, för denna fråga! Som Stockholmspolitiker delar jag självklart bilden att Arlanda är en helt avgörande flygplats. Den är inte bara avgörande för denna region och för de norra delarna av Sverige, utan den är faktiskt Sveriges största flygplats och länken ut i världen. Så vill vi att det förblir.
Samtidigt har vi en mycket stor klimatutmaning, där flyget måste ta ansvar för sina egna utsläpp. Jag vill gärna se en utvecklad Arlandapolitik, och jag vill se en utvecklad flygpolitik. Men i detta mål måste också ingå att minska utsläppen och att nå klimatmålen.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack, Tobias Andersson, för frågan! Jag hör till dem som verkligen delar den oro som ledamoten uttrycker i sitt anförande för den kriminalitet som tyvärr är väldigt kopplad till svenskt arbetsliv och som har fått fotfäste på ett sätt som är djupt oroväckande och skapar ett enormt lidande för många människor som är utsatta för arbetslivskriminalitet.
Jag är glad att myndigheterna vill göra mer kring det här. Det som har oroat mig och regeringen är just samverkan mellan myndigheterna för att komma åt den här brottsligheten och kriminaliteten. Detta har inrikesministern nu tagit tag i tillsammans med de berörda ministrar som har myndigheter som verkar för tillsyn i arbetslivet, på arbetsmarknaden och gentemot företagen.
Svaret på ledamotens fråga är att det är myndighetssamverkan som är det första steget för att komma åt den kriminalitet som tyvärr finns inom näringslivet och arbetslivet i dag.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Svaret på frågan är att vi behöver jobba med alla resurser vi har för att motverka denna brottslighet och kriminalitet och att de resurser som redan finns ska användas på absolut bästa och effektivaste sätt. Ett sätt att bli mer effektiv är att samarbeta med varandra och lämna sina stuprör. Det är ett svar på frågan.
Sedan har vi fått investera väldigt mycket i polisen och de rättsvårdande myndigheterna. Att utbilda så många poliser som vi gör nu är också en viktig del i att bekämpa brotten. För oss socialdemokrater är våra prioriteringar nu att satsa på välfärden och bekämpa brotten.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Det är sannerligen en ny verklighet som vi är mitt uppe i. Vanligtvis brukar våra debatter handla om vilka skatter som ska tas bort. Nu handlar det snarare om hur mycket pengar som staten, det vill säga skattebetalarna, ska fördela. Precis som Lars Hjälmered säger har enorma summor redan ställts till förfogande.
Men jag är som gift med en egenföretagare väl medveten om att detta inte räcker. Vi behöver fler åtgärder än dem som ligger på bordet nu. Jag vet också, fru talman, att det på Regeringskansliet pågår ett enormt arbete med att ta fram nya paket. Det är januaripartierna som förhandlar om detta i Regeringskansliet.
Men mig veterligen vill man hitta en så bred nationell samling som möjligt kring detta. Det är också därför vi i dag kommer att ha ett informationsmöte i näringsutskottet med två av de statsråd som jobbar allra närmast de här frågorna: näringsminister Ibrahim Baylan och handelsminister Anna Hallberg.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack, Lars Hjälmered, för det löftet! Jag värdesätter det väldigt mycket. Jag tror att det är precis som Lars Hjälmered säger. Det här är en tid då vi alla inser hur beroende vi är av varandra. Det är just samarbete som är vägen framåt. Jag vet att man i Regeringskansliet nu jobbar med kommande paket.
Man tar in alla de förslag som har kommit från partier, intresseorganisationer och företag och värderar dem för att fortsätta arbetet med att se till att stötta våra företag för både jobb och framtiden. Samtidigt ser vi nu att allt fler företag kan vara med i arbetet. Jag nämnde läkemedelsindustrin och medtechindustrin.
Hela techindustrin hjälper nu till när det gäller digitaliseringen av viktiga möten men också av till exempel undervisning. Det är väldigt glädjande. Nu skulle jag gärna se att även fastighetsbranschen visade sina möjligheter när det gäller till exempel hyror, möjligtvis med stöd från staten. Fru talman!
Som jag sa i mitt inledningsanförande tror jag verkligen att det som nu kommer att hända är att vi formar en ny tid. Vi behöver fundera på vad det är vi tar med oss och vad det är vi lämnar bakom oss.
Det jag vill ta med mig från den här tiden är just att se hur vi behöver samarbeta mer, hur ömsesidigt beroende vi är och hur viktigt det är att vi har samma mål om ett livskraftigt samhälle med både mer välstånd och mer jämlik fördelning av det välståndet. Jag ser fram emot att samarbeta med samtliga partier i riksdagen om det.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Jag har en fråga till näringsminister Ibrahim Baylan. I måndags hade jag tillsammans med entreprenören Sandra Casos ett möte med vår rådgivande grupp med kvinnliga entreprenörer för att få fler kvinnor att starta, driva och även äga företag. Självklart var mötet digitalt i dessa tider.
Det var inte helt förvånande att det var den rådande coronakrisen och dess inverkan på företagandet som upptog mötet. Vi gick igenom alla de omfattande stödpaket som regeringen har tagit fram tillsammans med Centern och Liberalerna. Men det som kom fram där är att det är svårt att få en heltäckande bild av alla dessa åtgärder som har genomförts.
Därför är min fråga till näringsministern: Vad gör regeringen tillsammans med myndigheterna för att samla informationen så att den blir lättillgänglig för småföretag och enmansföretag?
Stig Henriksson (V):
Statsrådet! Låt mig först gratulera till utnämningen till försvarsminister. Det känns väldigt tryggt att ha en före detta kommunstyrelseordförande på en så viktig post i landet. Jag vill också tacka för svaret. Jag har full förståelse för att statsrådet inte vill föregripa den utredning som bland annat ska bedöma tillgången på helikoptrar som kan användas vid brandbekämpning.
Men, precis som statsrådet skriver, det finns redan beslut om att inte bara helikopter 10 utan även helikopter 14 och 16 ska kunna bistå med vattenbombning. Under dessa dagar har även helikopterbristerna i samband med ubåtsjakt varit uppenbara, men inte ens fullt utrustade och levererade helikopter 14 kommer att kunna bomba annat än med vatten.
Det är verksamt vid skogsbränder, dock har de mer tveksam effekt vid ubåtsjakt, tror jag. Statsrådet skriver att det pågår utbildning och övning för denna uppgift. Han skriver också att det är mer än utbildning och övning som saknas. Både helikopter 14 och 16 kommer dock att utrustas för brandbekämpning.
För en lekman är detta lite svårt att förstå. Upphandlingen av denna helikoptertyp inleddes ju redan 1999, under förra årtusendet. År 2001 skrevs kontraktet under, men inte förrän 2007 landade den första helikoptern i Sverige.
Trots att leveransen skulle vara klar 2009 var det först 2011 som FMV kunde inleda överlämnandet av helikoptersystemet till Försvarsmakten. I skrivande stund är det 7 av 18 beställda helikoptrar som är levererade. Slutleveransdatum antas nu vara 2019.
Trots att upphandlingen började för 15 år sedan och leveransen för 6 år sedan finns det inte utrustning för brandbekämpning till dessa helikoptrar. Så det är mycket mer än utbildning och övning som krävs. I väntan på det beslutades det 2011 att komplettera med helikopter 16.
Tyvärr är inte heller den färdigutrustad för vattenbombning.
I avvaktan på vad utredaren och utredningen ämnar föreslå i framtiden kvarstår min fråga: Vilka initiativ kommer statsrådet att ta för att de befintliga helikoptersystemen - efter att de tio Vertolhelikoptrarna såldes till ett privat företag i USA - ska utrustas och förses med utbildad och övad besättning?
Stig Henriksson (V):
Jag förstår fuller väl att det finns skäl att analysera styrkor och svagheter. Men som statsrådet var inne på handlar det också lite grann om ett inriktningsbeslut som har tagits.
Det har ju skett ett skifte i synen på Försvarsmaktens bistånd till det civila samhället, så att Försvarsmaktens materiel inte ska vara dimensionerad för något annat än den egna kärnuppgiften och inga andra hänsyn ska tas när man dimensionerar utrustningen.
Därför sades avtalet med Räddningsverket upp i sin helhet 2002, och därmed hade man inte längre något avtal med Försvarsmakten om tillgång till helikoptrar för brandbekämpning. Senare sades även Försvarsmaktens avtal med Sjöfartsverket upp avseende helikoptrar i beredskap på olika platser i Sverige för sjöräddning. Det är inte så att man inte hjälper till - man gjorde jättebra insatser bland annat vid skogsbranden i Västmanland.
Men det kan bara ges stöd om det handlar om olycka, om att rekvirera räddningsledare och om Försvarsmakten har någon resurs, det vill säga vilket inte längre är säkert. I propositionen som ligger till grund för 2009 års försvarsbeslut anger regeringen att Försvarsmakten fortsatt bör kunna bistå det övriga samhället. Men förutsättningen är att det sker inom ramen för myndighetens befintliga resurser och förmåga.
Stödet ska kunna inordnas i myndighetens ordinarie verksamhet och - där kommer klämmen - får inte bli dimensionerande eller utgöra ett hinder för den ordinarie verksamheten. Jag tror att Sverige är ett för litet land för att se så snävt på uppgifterna. Det var också med hänsyn till detta som den helikopterutredare som särskilt skulle utreda huruvida helikopter 4, Vertolhelikoptrarna, skulle avvecklas eller inte till slut rekommenderade avveckling.
En utgångspunkt för utredningens ställningstagande i delfrågan om att helikopter 4-systemet inte borde vidmakthållas är att stödet till det civila samhället inte får vara dimensionerande. Det gjorde naturligtvis att vi stod där tämligen fattiga på brandbekämpningshelikoptrar när den största skogsbranden i Sveriges moderna historia bröt ut. Det var ett aktivt beslut att det skulle vara på det sättet. Det tål nog att tänka på i väntan på utredningen och dess förslag.
Stig Henriksson (V):
Det är viktigt att vi ser över hur det civila samhället ska kunna stödja Försvarsmakten. Jag finner det naturligtvis lika viktigt att se det tvärtom, hur Försvarsmakten på olika sätt ska kunna vara ett stöd för det civila samhället. Inte minst klimatförändringarna kommer rimligen att göra att antalet skogsbränder, och svåra skogsbränder, inte minskar i detta land utan ökar. Det finns nog skäl att följa frågan.
Jag ska inte förlänga debatten, utan jag ansluter mig till det Peter Hultqvist sade angående att vi är överens om att det finns skäl att rikta ett stort och varmt tack till både frivilliga insatser och försvarsinsatser men också till de civila myndigheterna.
Då inkluderar jag även den tidigare regeringen, som på ett snabbt och obyråkratiskt sätt löste en ganska svår penningfråga i sammanhanget - nog så viktigt för de kommande åren i de fyra drabbade kommunerna.
Trots att det säkert vid utvärderingar kommer att visa sig att det har gjorts misstag av olika slag i den här stora insatsen är jag djupt imponerad av styrkan i det svenska samhällsbygget, som ändå klarade av att såväl hantera som koordinera en sådan enormt stor katastrof som detta var. Stort tack till alla inblandade!
Stig Henriksson (V):
Jag tackar inrikesministern för svaret. Tyvärr måste jag medge att efter att ha följt turerna och hört inrikesministerns svar tilltar snarast min förvirring - om det är på en högre nivå är jag dock tveksam till, men det sista kan möjligen bero på mig själv. Låt mig inleda med att säga till ministern att min interpellation inte var ställd till landsbygdsministern utan just till inrikesministern.
Erkänna ska jag dock att det var med viss tvekan från min sida om det var rätt statsråd. Jag förstår att frågan numera sorterar under inrikesministerns domän medan uppdraget ursprungligen emanerade från Försvarsdepartementet. Jag tänkte att det kanske är den rockaden som kan vara en orsak till att det är lite svårt att förstå hanteringen.
Men för att vi ska få en gemensam bild av förloppet vill jag ställa några kompletterande frågor eftersom jag inte riktigt fick svar från inrikesministern.
Jag har förstått att den förra regeringen tillsatte den 1 september 2014 via Försvarsdepartementet en särskild utredare som till den 1 september i år skulle för det första dra lärdomar genom att beskriva och utvärdera dels den operativa insatsen, dels övrigt arbete som har bedrivits av olika aktörer i samband med skogsbranden, och för det andra lägga fram förslag till förbättringsåtgärder och också eventuella författningsändringar.
Är det rätt uppfattat? Nu har utredningstiden för utredaren bokstavligen förkortats till hälften. Den sista delen har överflyttats till en av aktörerna i själva brandbekämpningen, MSB. Jag håller med i Åsa Coenraads analys att det känns lite märkligt. Det vore roligt att höra en bättre argumentation på området.
Om det också är rätt uppfattat kvarstår min grundläggande fråga: Varför gör man denna förändring mitt under utredningstiden? Ser statsrådet ingen risk med att MSB, en i skeendet i högsta grad involverad aktör, ska ansvara för en så central del av utredningen som att lägga fram förslag till åtgärder?
Stig Henriksson (V):
Då förstår jag. Det finns två skäl till att göra detta lappkast mitt i utredningstiden. Det första är att det enligt ministern är alldeles utmärkt att de som ska vidta åtgärderna också är de som föreslår dem. Jag delar inte den uppfattningen. Jag tror att det vore mycket mer värdefullt, inte minst för trovärdighetens skull, om en centralt placerad aktör i själva brandbekämpningen inte blev den som också föreslog åtgärder.
Det finns alltid en risk att man inte kommer att uppfattas som helt objektiv. Det är en sak att MSB har hand om krisberedskapen. Det ifrågasätter jag inte. Men vi pratar om en aktör i själva branden. Det gör att jag tycker att det hade varit bättre om utredaren fått fullfölja uppdraget. Det andra skälet är ekonomin.
Jag ska ärligt säga att lika mycket beröm som jag menar att alliansregeringen förtjänade för sin raska och obyråkratiska handläggning av ersättningsfrågorna, lika mycket klander menar jag att allianspartierna förtjänar som strök det anslag statsrådet refererar till när de med SD:s stöd fick igenom sitt budgetförslag. Det hade varit en satsning för framtiden; det här kommer inte att vara den enda naturkatastrofen.
Vi hade samtidigt med branden i Västmanland stora översvämningar i Halland. Vi skulle verkligen behöva förbereda oss bättre med tanke på den klimatproblematik vi lever under och som antagligen kommer att bli än värre. Som gammal kommunalman har jag stor respekt för detta kamerala anslag.
Men är detta verkligen orsaken till att utredningen inte kunde genomföras så som tidigare var beslutat utan lades om ganska brådstörtat på det här sättet? Visserligen är det en händelse som kanske ser ut som en tanke att Aud Sjökvists förordnande som generaldirektör såvitt jag begriper gick ut den 31 januari i år. Det kan alltså finnas en viss ekonomisk vinst i att lägga över det på MSB.
Men å andra sidan blir det egentligen inte billigare för att MSB gör det, även om det kan se så ut rent budgettekniskt. Jag förstår att vi har lite olika syn på det här. Jag tycker inte att det är bra att MSB som part i målet kommer att föreslå åtgärder och eventuella författningsändringar. Jag tycker heller kanske inte att det kamerala borde ha fällt ett så stort avgörande i det här fallet.
Stig Henriksson (V):
Ministern och jag har olika uppfattningar om det här. Jag ska ärligt säga att jag hoppas att ministern har rätt och jag fel. Det enda positiva som kan komma ut ur en sådan här katastrof är de lärdomar man kan dra inför framtiden för att minimera eller till och med undvika olyckor som denna.
När man har olika uppfattningar tillhör det traditionen att man försöker stärka sig med auktoriteter. Jag tänkte be att få citera Lars-Göran Uddholm, som var räddningsledare under skogsbranden. Angående det här med att MSB tar över slutdelen av den tidigare utredningen säger han i en intervju med Sveriges Radio: "Jag tycker det är olyckligt. Jag hade sett fram emot att vi skulle få en heltäckande utredning, så att vi verkligen kan ta till oss lärdomar och om möjligt förhindra att något liknande upprepas."
Jag citerar vidare ur artikeln: "Lars-Göran Uddholm menar att det är viktigt att det görs en heltäckande oberoende utredning. Han är kritisk till att MSB blir involverade för utredningsarbetet då de själva var en stor del av räddningsinsatsen för branden. Oberoendet försvinner, menar Uddholm. Han tycker också att det handlar om ett anständighetskrav, som de drabbade har rätt att ställa på alla de instanser som var inblandade i skogsbranden." I rest my case.
Stig Henriksson (V):
Det gick bara inte att låta bli att lägga sig i den här debatten. Jag har ett väldigt enkelt recept när det gäller vad man ska göra. Åk till Fagersta! Nu ska jag skryta lite grann i efterskott. Framtidskommissionen tittar på somaliers deltagande i arbetslivet. Det var dystert. Efter tio år var 35 procent i egen försörjning.
I Fagersta lyckades vi så att 55 procent av de 100 första som kom efter att spontaninvandringen började 2010 efter två år var i egen försörjning. Hälften av dem var kvinnor och hälften män. Detta är siffror som man borde kunna reprisera på många håll i landet. Att vara bäst betyder inte att vara bra.
45 procent har fortfarande inte egen försörjning, och två år anses av någon outgrundlig anledning vara en brytpunkt för statens engagemang på området. Men det är ändå ganska bra jämfört med att det efter tio år bara var 35 procent som var i egen försörjning. Och som sagt är hälften kvinnor. Varför blev det då så här bra resultat?
För det första måste det förstås finnas ett stort engagemang i frågan från kommunen och andra aktörer i lokalsamhället och regionen.
Det måste finnas ett fungerande samarbete mellan kommunen, kommunens näringslivsorganisation, Arbetsförmedlingen, lokalt och centralt, samhällsaktörer lokalt och regionalt, inte minst på företagssidan, och att man söker hjälp, stöd och kunskaper överallt där de finns att få, antingen det nu är hos Swedbank, Sparbanksstiftelsen eller någon annan aktör.
Med det regelverk som vi har och som inte minst Arbetsförmedlingen lider under måste man tyvärr också hoppa en hel del över skaklarna. Livet har trots allt lärt mig att det är mycket lättare att bli förlåten än att få tillstånd. Så jobbade vi.
Stig Henriksson (V):
Jag tackar försvarsministern för svaret. Frågorna handlade om ifall det har gjorts någon grundlig analys som jämför Sveriges och Finlands kostnadseffektivitet på just det här området, inte om försvarsministern vill ta initiativ till en sådan analys. Bakgrunden till mina frågor är lätt att förstå. Finlands försvarsbudget är ganska mycket i proportion till befolkningen jämfört med Sveriges, det vill säga 25 miljarder i Finland kontra Sveriges 45 miljarder.
Men de verkar få ut så mycket mer. I fredstid har de nära 50 procent fler soldater och vid mobilisering nära 500 procent fler. Visst, de har inga ubåtar, jämfört med Sveriges fyra för närvarande. De har bara 62 procent av vårt flyg. Å andra sidan har de nästan dubbelt så många stridsvagnar och 27 gånger fler artilleripjäser, medan antalet ytstridsfartyg i länderna är i princip lika.
När det gäller skolresultaten framhålls ofta Finland som ett föredöme. Åtskilliga studier och studiebesök har genomförts för att försöka ta reda på vad våra närmaste grannar har för orsak till sina goda resultat. Trots att det naturligtvis finns olikheter mellan länderna är nog likheterna mellan de två grannländerna i Norden större än skillnaderna i bakgrundsfaktorer.
Jag kan inte tolka försvarsministerns svar på annat sätt än att någon sådan grundlig jämförande analys inte har gjorts och kanske tyvärr inte heller ska göras. Orsaken är, om jag förstår ministern rätt, att det inte är problemfritt att jämföra länder. Nej, självklart är det inte problemfritt. Men skulle det vara ett avgörande skäl för att inte försöka? Jag, precis som ministern, kommer från den kommunala världen.
Där jämförs kommuner på längden och tvären, trots alla olikheter mellan kommunerna i Sverige som jag skulle vilja säga är nästan större än de mellan två grannländer i Norden. Skolor jämförs mellan länderna - ja, i stort sett allt som går att mäta, väga, bedöma och ibland fördöma - allt för att lära sig, bli bättre och effektivare, men inte på det här området.
Ministern nämner mycket riktigt en viktig skillnad, och det är värnpliktssystemet som Finland klokt nog har kvar. Det ter sig tydligt att man med det systemet får ut bra mycket mer för mycket mindre pengar, så kanske det vore dags att utreda en återgång till någon form av värnpliktsförsvar även i Sverige. Regeringsbeslutet i december att genomföra repövningar med krigsplacerad värnpliktig personal var ett klokt beslut.
Men det är ju en lite tillfällig hjälp, för de värnpliktiga tar väl slut inom loppet av ett antal år. Visst, värnpliktssystemet skiljer sig åt, men vore det inte intressant för oss alla med en jämförelse och seriös analys på fler fronter, om uttrycket tillåts?
Stig Henriksson (V):
Interpellationens rubrik är "Jämförelser med Finland på försvarsområdet", Finn Bengtsson. För att hålla mig till ämnet har jag därför undvikit att tala om Ryssland och Nato eller ens om Danmark och Norge, även om jag har en del att säga där. När det gäller jämförelser ska vi inte lägga vår kraft på statistiska övningar bara för den goda sakens skull.
Jag tror dock att det hade varit väldigt intressant att ha en sådan analys i botten inför inriktningsbeslutet, inte för att kopiera eller göra samma sak utan för att lära och kanske lära bättre. Jag tror också att man har rationaliserat. Det är väldigt omvittnat att det har varit stora rationaliseringar, om man nu vill kalla det så, inom försvaret.
Kombinerat med den detaljstyrning som Riksrevisionen pekar på tror jag däremot att man kanske inte alltid har rationaliserat på det mest optimala sättet. Det kanske är ett konstigt nöje jag skaffat mig, men jag har roat mig med att samla en hel del exempel på rationaliseringar som varit väldigt kostnadsineffektiva, om uttrycket tillåts. Jag ska återkomma till dem i andra sammanhang.
Man får inte glömma att vår överbefälhavare, när vi jämför vad vi får för vår försvarsbudget, säger att det inte stämmer rent statistiskt, för det fattas 4 miljarder mellan det vi ska göra och det vi har pengar till. Om detta stämmer är kalkylen ännu mer till vår nackdel.
Oavsett försvarsbudgetens storlek i slutändan tror jag det finns en sak vi alla kan vara överens om: Målsättningen ska vara maximal bang for the buck.