Sara Karlsson (S):
Jag tackar Maria Larsson för svaret även om det lämnar en del övrigt att önska. Barn som omhändertas och placeras är vårt samhälles kanske mest utsatta barn. Rapporten från Barnombudsmannen är ingen trevlig läsning. Jag utgår från att Maria Larsson har tagit del av den och barnens och ungdomarnas berättelser om hur de kränkts, isolerats och förvägrats kontakt med sina föräldrar.
För mig blir det uppenbart att det finns ett antal HVB-hem som inte fungerar och som rent av är skadliga för dessa barn och ungdomar. Det är inte heller första gången vi hör talas om brister inom den sociala barn- och ungdomsvården. Jag kan inte Socialstyrelsens riktlinjer och allmänna råd utantill. Jag har dock läst dem och tror att de och föreskrifterna skulle kunna göras tydligare.
Kanske skulle kraven på extern handledning och på kompetensutveckling för personalen skärpas. Också kraven på relevanta behandlingsmetoder skulle kunna ses över. Föreskrifterna är ganska vaga - även om de finns, som Maria Larsson skriver i sitt svar. Herr talman! Låt mig ge ett exempel på hur det kan se ut. En metod som är vanlig på HVB-hemmen är teckenekonomi. Det handlar om att bygga ett system för att belöna önskvärt beteende och bestraffa icke önskvärt beteende.
Vi ska såklart inte stå i kammaren och säga vilka metoder som ska användas i enskilda verksamheter, men jag får lite ont i magen av detta. Vi har sett det i nannyprogrammen på tv, och vi får uppmaningar att coacha våra barn med denna metod. Maria Larsson hänvisar i sitt svar till evidensen. Jag tror att det har varit en lite överdriven hajp kring evidensbaserade metoder, men det är klart att det ska finnas vetenskapligt stöd för de metoder som används.
Det är oklart om teckenekonomi har något vetenskapligt stöd som effektiv metod, men den nämns som exempel på så kallad kontingensträning i Socialstyrelsens riktlinjer. Det ställer dock nya frågor. Ställs det krav på denna kompetens om teckenekonomi ska användas? Jag tror att många som jobbar på HVB-hem bara har ytliga kunskaper i kognitiv beteendeterapi och de olika grenarna inom det.
Det är svårt att ha en heltäckande bild, men jag vet av egen erfarenhet att det finns HVB-hem med svåra målgrupper där man arbetar med KBT trots att personalen saknar den kompetens som krävs. Kanske är det just denna kombination som gör att teckenekonomi kan förvandlas till ett system som kränker barn och fråntar dem deras rättigheter, vilket påvisas i Barnombudsmannens rapport.
Det är också oklart för mig hur höga krav som ställs på att metoden ska anpassas efter målgruppen. Om målgruppen innehåller personer som har kognitiva problem är denna typ av exercis kanske inte den allra mest lämpliga metoden. Jag anser att man behöver göra en översyn av riktlinjerna för tillståndsprövning. Det är dock möjligt att de är tillräckliga, som Maria Larsson menar. Då är i så fall tillsynen problemet, som Lena Hallengren var inne på.
Den fungerade inte förra året, vilket Socialstyrelsen själv har framfört och som både Vårdförbundet och andra fackförbund slagit larm om. I Maria Larssons svar framkommer en förhoppning om att det blir bättre i år. Det får vi verkligen hoppas. Men jag förväntar mig att regeringen är beredd att agera om man ser att det inte blir så. Jag frågade om Barnskyddsutredningens betänkande och fick till svar att det bereds inom Regeringskansliet.
Jag vill dock påminna om att betänkandet lämnades i juli 2009. Jag förväntar mig att ministern åtminstone kan ge några besked om vad som kommer att hända med det. Är det rimligt att anta att förslagen kommer att läggas fram? Och när tänker Maria Larsson återkomma?