Karl Sigfrid (M):
Det här utlåtandet är ett svar på EU-kommissionens ambition att utveckla ett närmare samarbete med medlemsländernas nationella parlament. Vad vi från konstitutionsutskottet säger om kommissionens utsträckta hand är att vi gärna tar emot all information vi kan få om EU:s lagstiftning och helst i ett så tidigt skede som möjligt.
Vill vi ha inflytande måste vi veta vilka förslag som kommissionen planerar att lägga fram. Däremot finns det anledning att vara skeptisk till att låta riksdagen göra uttalanden i frågor där Sverige normalt representeras av regeringen. Det vore naturligtvis bekvämt för EU-kommissionen att kunna gå med samma fråga både till riksdagen och till regeringen och få två olika svar om vad Sveriges ståndpunkt är.
Då kan kommissionen välja det svar som går mest i linje med den egna uppfattningen. Men samtidigt som det vore bekvämt för kommissionen skulle det skapa förvirring om var Sverige egentligen står. Därmed skulle det försvåra Sveriges möjligheter att påverka. Därför är det viktigt att konsekvent hålla fast vid en ordning som innebär att det är regeringen som företräder Sverige utåt.
Med det sagt är det ändå viktigt att våra interna processer i Sverige ger riksdagen ett avgörande inflytande över EU:s lagstiftningsarbete, det vill säga att den linje som regeringen driver nere i Bryssel är förankrad hos en riksdagsmajoritet.
Utan det kravet på förankring skulle en regering på egen hand kunna styra lagstiftningsarbetet genom att förhandla fram tvingande EU-regler. I en undersökning som gjordes för några år sedan i Tyskland kom man fram till att 85 procent av alla beslut som fattades i det tyska parlamentet var föranledda av EU:s regelverk.
Ungefär det förhållandet gäller även i andra EU-länder. En beslutsprocess i EU som inte inkluderar riksdagen vore med andra ord att frånta riksdagen inflytande över i stort sett samtliga politikområden. För att undvika den situationen behövs krav på att ministrarna kommer till riksdagen innan de framför en svensk ståndpunkt. Det är också den ordning som gäller sedan Sveriges EU-inträde.
Förra mandatperioden fattade vi ett antal beslut här i riksdagen som ytterligare ska öka vårt eget EU-engagemang. För det första gav vi utskotten i uppgift att granska och yttra sig om EU-kommissionens förslag redan i de allra tidigaste skedena, innan förslagen var färdigarbetade.
För det andra fick utskotten, som följd av Lissabonfördraget, i uppgift att pröva vilka politiska åtgärder som hör hemma på EU-nivå och vilka som egentligen hör hemma bättre på nationell eller kanske till och med lokal nivå.
Det här är en uppgift att ta på stort allvar, för en regel som nästan alltid gäller är att varje politisk organisation strävar efter att öka sitt eget inflytande, oavsett om det är motiverat eller inte. EU är inget undantag, och därför behövs det en vakthund som står emot EU-kommissionens iver att centralisera alltmer av politiken.
Förmodligen kommer det att ta en del tid innan riksdagens utskott hinner utarbeta rutiner för hur det här arbetet ska gå till. Som en hjälp i detta kommer snart resultatet av den så kallade EUMOT-utredningen som riksdagens gruppledare har arbetat med. Vi ser självklart med intresse fram emot att ta del av utredningens idéer om hur riksdagen ytterligare kan öka sitt inflytande över den europeiska lagstiftningen.
Med detta instämmer jag i bifallsyrkandet till förslaget i utlåtandet.