KBLab/rixvox huggingface dataset:
Helene Hellmark Knutsson (S):
Boriana Åberg har frågat mig om jag kan tänka mig att återinföra kårobligatoriet om Universitetskanslersämbetet skulle föreslå det, om jag anser att det bästa sättet att få studenter att engagera sig är genom tvångsanslutning och om jag avser att vidta några andra åtgärder för att öka studenternas inflytande, utan tvångsanslutning.
Låt mig först säga att studenternas inflytande vid universitet och högskolor är en angelägen politisk fråga. Internationellt uppmärksammas studenternas möjlighet att påverka sina studier som allt viktigare för akademi och samhälle och för att skapa engagerade och självständiga samhällsmedborgare.
Studentkårernas förutsättningar att bedriva sin verksamhet förändrades i grunden då den tidigare borgerliga regeringen drev igenom ett avskaffande av kårobligatoriet 2010 utan att ge goda förutsättningar för ett starkt och oberoende studentinflytande. Nu finns det tecken på att studentkårernas möjligheter att bedriva ett starkt och oberoende inflytande har försvagats.
Därför har regeringen gett Universitetskanslersämbetet i uppdrag att kartlägga och analysera studentinflytandets förutsättningar efter kårobligatoriets avskaffande. Det är glädjande att Boriana Åberg tycks värna om studentinflytandet. Jag håller med om att ett frivilligt medlemskap i studentkårer har många positiva effekter.
Samtidigt kan jag bara beklaga att Boriana Åberg, trots flera oroande rapporter från såväl studenter som universitet och högskolor, inte verkar vilja medge att kårobligatoriets avskaffande också kan ha fått negativa konsekvenser som behöver granskas. För mig är det självklart att följa upp reformer, se deras effekter och också försöka rätta till eventuella brister.
Kårobligatoriet avskaffades utan att det gavs goda förutsättningar för ett starkt och oberoende studentinflytande. Den dåvarande borgerliga regeringen valde tyvärr att bortse från de konsekvenser som bland annat de dåvarande oppositionspartierna i riksdagen varnade för. Jag har inte för avsikt att återinföra krav på obligatoriskt medlemskap i studentkårer.
Däremot är det viktigt att det finns förutsättningar för ett starkt och oberoende studentinflytande som driver högskolornas kvalitetsutveckling framåt. Jag är beredd att vidta åtgärder för att säkerställa detta.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack, Boriana Åberg!
Jag vill vara tydlig med att vi faktiskt var beredda att göra upp med den borgerliga regeringen om reformen att avskaffa kårobligatoriet. Men problemet var att den borgerliga regeringen i allra sista sekund valde att inte följa de rekommendationer som fanns i betänkandet, bland annat när det handlade om att garantera studentkårernas oberoende gentemot högskolorna.
I det låg bland annat att de skulle ha tillräckligt med ekonomiska resurser som de hade utanför högskolan. Det har inte hänt, och precis som vi befarade då blev man mer beroende av högskolan och måste få pengar därifrån - från dem som man ska granska.
Det är också en viktig princip, vid sidan av det som du tar upp om representationen, som är en av de grundläggande principerna och som blir problematisk om man inte har tillräckligt många medlemmar. Det handlar just om principen att man ska vara oberoende gentemot den som man ska medskapa med men också ska kunna granska och kritisera.
Eftersom du inte verkar vilja följa upp reformen och se vilka utmaningar som finns efter den skulle det vara intressant att höra varför du inte ser det som ett problem att de har blivit mer ekonomiskt beroende av dem som de ska granska.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Jag tackar Boriana Åberg för detta. När det gäller nostalgianklagelserna vill jag säga att de faktiskt började från riksdagsledamoten när det påstods att jag längtade tillbaka till en tid som har flytt. Det är absolut inte det som jag gör, utan jag ser framåt. Nu har denna reform genomförts, men inte på det sätt som vi önskade. Det påpekade vi också i kammaren.
Vi hade kunnat ha en uppgörelse om detta, men det blev inte så eftersom man i sista sekunden valde att inte följa den utredning som man hade tillsatt från den borgerliga regeringen. Jag är, som sagt, glad att vi är överens om att studentinflytandet är viktigt och att det också är starkt. Vi har en mycket stark tradition på svenska lärosäten av studentinflytande.
Det är någonting som jag är både glad och mycket stolt över, och det är någonting som vi ofta uppmärksammas för internationellt. Men det går inte att bortse från dessa rapporter. Jag tror inte att man behöver läsa så många rapporter. Men rapporter som vi har tagit del av är från SUHF, Sveriges universitets- och högskoleförbund, och från SFS, Sveriges förenade studentkårer, som visar att det finns brister.
Bland annat påpekar de att anslutningsgraden bland studenterna i genomsnitt är ca 45 procent. Då kommer man in på representativiteten och att det är en mycket stor variation, alltifrån 10 procent till över 90 procent. Två tredjedelar av kårerna har fått en sämre ekonomi, och tre fjärdedelar av kårerna har sänkt medlemsavgiften med i snitt 35 procent.
50-60 procent av kårernas kostnad för utbildningsbevakning täcks i dag av statsbidraget. Resten måste alltså tas in på annat sätt. Bland annat görs det genom att lärosätenas stöd till kårerna har tredubblats till 82 miljoner kronor. Då kommer vi in på frågeställningen vilket oberoende man har när man kanske vill kritisera dem som finansierar den egna verksamheten.
72 procent av kårerna anser att oberoendet gentemot lärosätet har minskat, och 78 procent av kårerna anser att det är svårt att rekrytera studenter till beslutande organ. Där ska man i rättvisans namn säga att de tyckte det även under kårobligatoriets tid. Men det är ändå en tredjedel som tycker att det har blivit svårare nu.
De kommer också med ett antal rekommendationer till oss om vad vi bör vidta för åtgärder för att detta ska bli bättre. Men i stället för att följa det har vi nu gett uppdraget till Universitetskanslersämbetet att kartlägga detta, så att vi får en ordentlig kartläggning av hur detta ser ut innan vi bestämmer oss för vilka eventuella åtgärder som vi vill vidta. Jag tycker att det är för tidigt att säga det innan jag har sett hela rapporten.
Men som svar på Boriana Åbergs sista fråga är det inte ett återinförande av kårobligatoriet som jag anser är vägen framåt, utan det är just att säkerställa och stärka oberoende studentkårer och förhoppningsvis också ge dem förutsättningar för att ha en mycket bred representativitet bland studenterna.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Jag tror att vi delar tron på individens kraft och styrka men också att det frivilliga organiserandet absolut kan leda till att man får ett stort engagemang. För mig som tillhör ett folkrörelseparti är det givet att tro på det. Men det bygger också på att man har goda och rättvisa förutsättningar.
Tyvärr var det så att när den borgerliga regeringen genomförde denna reform och avskaffade kårobligatoriet gav man inte studentkårerna just goda och rättvisa förutsättningar. Därför finns det tecken på att deras frihet har blivit något mindre, det vill säga att beroendet har ökat.
Det kan inte något som helst engagemang råda bot på, utan jag som statsråd behöver se till att ge dessa förutsättningar som de inte fick vid reformens införande.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Maria Stockhaus har frågat utbildningsministern på vilket sätt regeringens budget ger stockholmarna fler utbildade förskollärare och om utbildningsministern tycker att det är rimligt att kommunerna själva ska stå för kostnaderna gällande vidareutbildningen av förskollärare. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Universitet och högskolor har själva det huvudsakliga ansvaret för att planera och dimensionera sina utbildningar.
Planeringen av utbildningsutbudet ska ske utifrån bland annat studenternas efterfrågan och arbetsmarknadens behov. Regeringen anser att det är viktigt att det finns en välfungerande dialog och samverkan med arbetsmarknaden och kommande arbetsgivare i detta arbete. Med hänsyn till den stora bristen på högskoleutbildad arbetskraft inom bland annat läraryrket har det dock funnits anledning för regeringen att särskilt peka ut vissa utbildningar som behöver byggas ut.
En sådan utbildning är den för förskollärare. Regeringen föreslog i propositionen Vårändringsbudget för 2015 och budgetpropositionen för 2016 att antalet permanenta utbildningsplatser vid universitet och högskolor ska öka betydligt jämfört med den budget som riksdagen beslutade i december 2014. Med regeringens förslag uppgår utbyggnaden till motsvarande 7 925 nya utbildningsplatser 2016.
Den ökar sedan till motsvarande 14 600 nya utbildningsplatser 2019. Inom ramen för denna satsning utökas förskollärarutbildningen med 800 nybörjare. Av dessa har 60 nybörjare tilldelats Stockholms universitet och 50 nybörjare tilldelats Södertörns högskola. Även förskollärarutbildningarna vid Uppsala universitet och Mälardalens högskola utökas med 60 respektive 40 nybörjare.
Det är värt att ha i åtanke att Stockholm även kommer att gynnas av de platser som tilldelas lärosäten i andra delar av landet eftersom Stockholm med sin attraktionskraft hämtar kompetensförsörjning från hela landet. Enligt skollagen är det i första hand huvudmannen som ansvarar för att personal vid förskolor och skolor ges möjlighet till kompetensutveckling. Trots det kan det i särskilda fall finnas skäl att stimulera huvudmännen att investera i kompetensutveckling för sin personal genom olika insatser.
Ett sådant exempel var det så kallade Förskolelyftet, som pågick till och med 2015 och som syftade till att utveckla förskolepersonalens kompetens i samband med att förskolans pedagogiska uppdrag förtydligades i läroplanen. Den svenska modellen innebär att vi ska konkurrera genom att investera i kunskap och kompetens, inte med låga löner. För att lyckas med det måste vi vända den negativa kunskapsutvecklingen i svensk skola.
Därför har regeringen valt att investera i lärar- och förskollärarutbildningarna och i skolan och förskolan.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack, Maria Stockhaus! Bostadspolitiken ligger som sagt inte inom mitt ansvarsområde. När det gäller möjligheten att locka till sig studenter är det ett problem att man har skapat en så stor bostadsbrist i Stockholm och dess kranskommuner. Vi bygger ut förskollärarutbildningen och tillskjuter nya platser.
Det sker inte alls någon minskning av nya platser, utan det sker en ökning. Alla högskolor och universitet får fler högskoleplatser de kommande åren. Vår ökning är betydligt större än den som Alliansen föreslog. Men vi gör en annan fördelning, för vi måste också ta hänsyn till de andra bristyrken som finns.
I Stockholmsregionen bygger vi ut inte minst inom vården och vårdutbildningarna, något som inte fanns med i Alliansens budgetförslag. Där bygger vi ut med 300 nya platser. Dessa vårdutbildningsplatser tillfaller inte Stockholms universitet, eftersom det är Karolinska institutet som står för dem. På totalen ökar utbyggnaden rejält - över hela landet ökar den med 21 procent.
För Stockholms universitet innebär vår utbyggnad att de kommer att få 750 nya utbildningsplatser under denna mandatperiod. Sammanlagt kommer alla Stockholms universitet att få 2 500 nya utbildningsplatser. Det är 280 fler än vad som motsvaras i Alliansens budget för Stockholmsregionen. Vi har däremot gjort en annan fördelning.
Vi har också tagit hänsyn till bristyrkena inom vården, och där blir ni svaret skyldiga, Maria Stockhaus. Hur ska ni klara barnmorskorna och specialistsjuksköterskorna? Det fanns inte med i er plan. Nu var det som sagt bra att våra budgetar gick igenom så att vi får en rimligare fördelning av utbildningsbehoven. Alla var heller inte fasta platser, utan det fanns också så kallade fria platser.
Det är viktigt att komma ihåg att Stockholms universitet tilldelades fria resurser motsvarande 240 helårsstudenter. Dessa kunde man ha använt för utbyggnaden av förskollärarutbildningen, men det valde man att inte göra. Jag tror att vi är överens om att vi har stora brister när det gäller såväl lärare och förskollärare som vårdpersonal. Ansvaret för att dimensionera utbildningen ligger som sagt i huvudsak på lärosätena.
Det behöver göras i närmare samverkan med huvudmännen och de framtida arbetsgivarna, så också i Stockholmsregionen. Jag ska göra allt jag kan för att se till att denna samverkan ska fungera betydligt bättre framöver så att man kan hitta rätt dimensionering. Det fungerar väl i andra delar av landet, men det finns mer att göra när det gäller Stockholmsregionen. Så ska vi se till att långsiktigt klara kompetensförsörjningen i alla delar av Sverige.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack igen, Maria Stockhaus! Som jag sa fördelar vi fler platser på totalen till Stockholmsregionen. Alla dessa är inte öronmärkta, utan det finns fria platser. Stockholms universitet tilldelades 240 fria platser som, om samverkan mellan huvudmännen och Stockholms universitet hade fungerat bättre, skulle ha kunnat användas exempelvis till att bygga ut förskollärarutbildningen. Som sagt är det viktigt att påpeka att det inte är riksdagen eller regeringen som sköter dimensioneringen.
Vi ser att det, när det är brist, kan finnas anledning att tillföra ytterligare platser, både öronmärkta och fria.
Vi har fördelat platserna över landet och tagit hänsyn till behovet av, efterfrågan på och möjligheten att bygga ut med bibehållen kvalitet, för det är viktigt att det finns ordentligt med tillgång på till exempel verksamhetsförlagd utbildning, som ska ske just i samverkan med huvudmännen.
Om det nu fanns en möjlighet att bygga ut 129 platser, varför tog Stockholms universitet inte de 240 fria platserna eller delar av dessa till detta? Det måste ha funnits mer som låg där än just det. Som sagt är det inte vi som dimensionerar, utan det sker ute på våra högskolor efter studenternas efterfrågan men också efter arbetsmarknadens behov.
Det jag tror behövs i denna region för att det ska bli en bättre dimensionering framöver är stärkt samverkan mellan huvudmännen och universiteten. Det är också vad vår särskilda utredare Lars Haikola pekar på kommer att behövas om vi ska klara dimensioneringen av de viktiga lärar- och vårdutbildningarna.
Det sker inte genom detaljstyrning härifrån eller från Regeringskansliet, utan genom att se till att de resurser vi har används till att möta de behov som finns. Då behöver samverkan stärkas också i denna region.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack, Maria Stockhaus! Som jag sa är det ingen som har dragit ned. Vi har utökat platserna också till Stockholmsregionen. Vi har utökat dem mer än i det förslag som låg i Alliansens budget. Totalt är det 280 fler platser med vår budget än vad det var med Alliansens budget. Sedan har vi gjort en annan fördelning av de öronmärkta platserna, men det finns också fria platser att tillgå som man kunde ha använt.
Återigen: Det är oerhört viktigt att vi har tillgång till högre utbildning av hög kvalitet i hela landet och att vi klarar kompetensförsörjningen, inte minst inom vård och skola. Här har vi en stor utmaning. Hittills har vi inte klarat den dimensioneringen, och en av de saker man har pekat på är att samverkan måste stärkas för att dimensioneringen ska fungera framöver.
Här har arbetsgivarna ett väldigt stort ansvar. De har också ett stort ansvar när det gäller kompetensutveckling. Jag tycker också att Förskolelyftet var bra. Men det var en tidsbegränsad satsning i samband med att man gjorde förstärkningar och förändringar i förskolans läroplan. Sådana saker kommer säkert också att göras framöver. Men det stora ansvaret för kompetensutvecklingen av sin personal ligger hos på arbetsgivaren och ska så göra.
Sedan ska våra lärosäten se till att mäta det. Förskolorna och förskollärarna ingår i Lärarlönelyftet. Jag vill passa på att säga att jag är glad att Moderaterna har backat från att ta avstånd från Lärarlönelyftet. Det är en väldigt viktig uppgift och en väldigt viktig reform för att höja resultaten i grundskola och gymnasieskola.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Allan Widman har frågat klimat- och miljöministern samt vice statsministern vad ministern avser att göra för att svensk kärnkraftssäkerhet även framgent ska kunna försörjas med kvalificerad akademisk kunskapsproduktion i Sverige. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.
Forskning inom kärnteknik är viktig inte minst för att hålla hög kompetens i Sverige för drift av de svenska kärnkraftverken men även för att svensk kärnteknikforskning håller hög kvalitet i internationell jämförelse. Den statliga finansieringen av kärnteknikforskning har ökat under de senaste åren. Vetenskapsrådet har fått ökade anslag från 2009 för forskning på ny kärnteknik för att säkra kvalificerad kompetens inom området för att bland annat upprätthålla säkerhetskompetens på högsta nivå.
De har även medel för att svenska forskare och doktorander ska ges tillträde till franska forskningslaboratorier för forskning och gemensam utveckling av forskningsprojekt vid forskningsreaktorer i Frankrike. Strålsäkerhetsmyndigheten har haft oförändrad nivå på avsättningarna sedan 2011. Kungliga Tekniska högskolan har utöver sin ordinarie forskningsbudget fått särskilda medel för samarbete med Frankrike för att svenska studenter ska ges tillträde till franska utbildnings- och forskningsreaktorer.
Dessa avsättningar gjordes under föregående regering som därmed bedömt detta vara en lämplig nivå på den offentliga forskningsfinansieringen för att Sverige ska försörjas av kvalificerad akademisk kunskap inom kärnteknik och kärnkraftssäkerhet. Vi har låtit alla dessa satsningar fortsätta på oförändrad nivå eftersom vi gör samma bedömning avseende forskningens omfattning.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack, Allan Widman, för den utläggningen. Jag har inte jättemycket att tillägga. Det stämmer att inga statliga medel har minskat. Däremot är det några tidsbegränsade projekt som håller på att löpa ut. Men det är inte samma sak som en neddragning. De fasta resurser som finns kommer att fortsätta att finnas. Det är också helt riktigt att näringslivets investeringar i detta har minskat.
Det gör att den totala forskningsvolymen naturligtvis minskar. Men vi har ingen ambition att minska de statliga forskningsmedlen. Jag vet att det finns en oro för att det är ett minskat intresse för utbildning inom dessa ämnen i vårt land och att man oroar sig för kompetensförsörjningen på sikt. Så är det inom många områden.
Vi ser gärna att vi fortsätter att hålla den kompetens som vi har. Men vi har svårt att styra över näringslivets investeringar, utan vi har de forskningsmedel som vi har. De avser vi inte att minska på något sätt. Vi tar andra initiativ som handlar om den långsiktiga omställningen till en hållbar energiförsörjning.
Vi deltar också i någonting som heter Mission Innovation tillsammans med andra stater för att verkligen se till att forskning och kunskapsutveckling men även innovation går framåt på fler områden. På totalen ökar vi våra ansträngningar. Men när det gäller just den här forskningen är vi på samma nivå som den tidigare regeringen var.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Jag tackar Allan Widman för detta. Frågan om utvecklingen av energiförsörjningen lämnar jag till energiministern. Jag tror att det för en liten stund sedan var en debatt just om hur det ser ut på lite längre sikt. Det som ligger på mitt ansvarsområde är att tillgodose att vi har kompetens, både forskningsmässig kompetens och utbildning, för denna sektor. Det är verkligen viktigt för regeringen.
Det är inte så att inte något projekt som nu löper ut har möjlighet att söka nya anslag. När det gäller det VR-finansierade projektet vid Chalmers om kärnbränslen som nu avslutas har man möjlighet att söka medel för vidare utveckling av det. Vetenskapsrådet avsätter 7 miljoner kronor per år under den kommande femårsperioden men kan bevilja ytterligare 15 miljoner.
Det finns alltså pengar att söka för att bedriva denna forskning. Tyvärr har prisnivån och den minskade lönsamheten påverkat industrins intresse att investera i FoU. Det påverkar, som sagt, den totala forskningsvolymen.
Utifrån tidigare investeringar har man gjort bedömningen från bland annat Vetenskapsrådet att vi nu ligger på en rimlig nivå när det gäller den statliga finansieringen. Men om volymerna av privata investeringar fortsätter att minska är det klart att man kan vara tvungen att göra en ny bedömning för att upprätthålla kompetensen på detta område.
När det gäller utbildningsintresset är det svårt att påverka om studenter inte söker sig till ett visst område. Men jag har ingen avsikt att avveckla detta på något sätt, utan jag vill att det ska fortsätta att bedrivas både forskning och utbildning av hög kvalitet inom detta område. Det är det som är regeringens ambition.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Jag och regeringen har inte dragit ned på några medel när det gäller forskningen på detta område och inte heller när det gäller utbildningsområdet. Det är viktigt för mig att säga att det inte är någon politik i detta. Man har från våra expertmyndigheter, som Vetenskapsrådet, gjort bedömningen att det är denna nivå som behövs för att upprätthålla just kompetensen i grundforskningen. Som jag sa är det svårt att påverka studenternas efterfrågan.
Jag tror inte att det är bara den inhemska politiska debatten i Sverige som påverkar, utan det är även internationella händelser som Tysklands beslut om kärnkraftsavveckling och Japan efter Fukushima. Det tror jag är minst lika viktigt. Som Allan Widman inledde med att säga är nämligen all forskning och utbildning en internationell verksamhet till sin natur.
Då påverkas detta även av vad som händer i vår omvärld. Det gör det också möjligt för forskare att röra sig internationellt. Jag ska naturligtvis noga följa hur detta ser ut, eftersom de privata investeringarna inom detta område minskar, för att säkerställa att vi har en fortsatt kompetens när det gäller både forskning och utbildning.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Edward Riedl har frågat mig vilka satsningar jag och regeringen ämnar göra på Umeå universitet. De senaste tio åren har det blivit svårare att komma in på högskoleutbildningar, och samtidigt har utbyggnaden av högskolan stannat av. Detta trots att antalet sökande till högskolan varit mycket högt.
För att ge fler möjlighet att studera i högskolan har regeringen därför i vårändringsbudgeten för 2015 och budgetpropositionen för 2016 föreslagit en ökning av antalet permanenta utbildningsplatser vid universitet och högskolor. I satsningen ingår dels resurser för en utökning av antalet utbildningsplatser på vissa hälso- och sjukvårdsutbildningar samt lärar- och förskollärarutbildningar, dels resurser som universitet och högskolor kan prioritera fritt.
Utbyggnaden innebär att resurser motsvarande ungefär 14 600 helårsstudenter har tillförts högskolan 2019. Umeå universitet bedriver i dag samtliga utbildningar som ingår i regeringens utbyggnad, och 2019 beräknas satsningen innebära ett tillskott på ca 60 miljoner kronor för universitetet.
Regeringen har i vårändringsbudgeten för 2015 och budgetpropositionen för 2016 också föreslagit en satsning för att stärka högskoleutbildningarnas kvalitet. Regeringens kvalitetssatsning uppgår till 250 miljoner kronor 2016 och är avsedd för utbildningsområdena humaniora, samhällsvetenskap, juridik och teologi samt för lärar- och förskollärarutbildning. Umeå universitet har till följd av denna satsning tilldelats drygt 12 miljoner kronor 2016.
Regeringen föreslog i budgetpropositionen för 2016 även en ökning av Umeå universitets anslag för forskning och utbildning på forskarnivå med 5 miljoner kronor 2016. I dag finns universitet och högskolor över hela Sverige, och det är mycket positivt. Det ökar möjligheterna att läsa vidare oavsett bakgrund, stärker regional utveckling och möjliggör att stora delar av samhället kan ha närkontakt med högskoleutbildning och forskning och rekrytera högt kvalificerad personal.
I en kunskapsintensiv värld spelar högskolan, däribland Umeå universitet, en central roll för välfärd, tillväxt och utveckling.