KBLab/rixvox huggingface dataset:
Sara Karlsson (S):
Jag tyckte i och för sig att jag var relativt tydlig i replikskiftet med Jens Holm om att Socialdemokraternas uppfattning är att vi borde kommunalisera insamlingsansvaret. Det vore rationellt och skulle ur ett medborgarperspektiv göra det enklare att sortera och ta hand om sitt avfall. Konsumentens, den enskilda medborgarens, perspektiv på hur man hanterar sitt avfall är utgångspunkten.
Det är anledningen till att vi önskar se en kommunalisering av insamlingsansvaret. Det ska inte tolkas som samma sak som att avveckla producentansvaret. Vi är uppenbarligen överens om att insamlingen är ett led. Om insamlingen kommunaliseras måste man lösa övriga led, det vill säga hur materialet återförs till producenterna och till produktionslinjerna.
Det har funnits olika typer av förslag till modeller på hur dessa frågor ska lösas. Det här är Socialdemokraternas uppfattning. Men Socialdemokraterna har inte över 50 procent av rösterna i dagsläget, det vill säga vi har inte en majoritet av ledamöterna i riksdagen, utan vi har att förhålla oss till att samarbeta med andra partier. Miljöministern - en miljöpartist - har bjudit in till rundabordssamtalen, men vi socialdemokrater har deltagit där.
Vi tycker att det är viktigt att sätta oss ned med företrädare för såväl oppositionen som branschen för att föra upp frågorna på bordet och titta på hur vi kan hitta vägar framåt med perspektivet att förenkla för medborgarna. Det är vår utgångspunkt.
Sara Karlsson (S):
Det är en efterlängtad dag för många i kammaren men framför allt för de anställda och arbetsgivare inom sjöfartsnäringen som länge arbetat med att få till stånd den förändring som vi nu debatterar och i dag ska besluta om, alltså införandet av tonnagebeskattning av fartyg.
Systemet med tonnagebeskattning innebär att fartygen beskattas enligt en schablon utifrån lastkapacitet, vilket är ett mycket enklare system än den konventionella beskattningen. Det påverkar såklart rederiernas investeringsbeslut och under vilken flagg fartygen går. Att vi inte har haft tonnagebeskattning har varit dåligt för svensk konkurrenskraft. Detta har vi varit medvetna om länge.
År 2004 tillsatte den dåvarande socialdemokratiska regeringen den första utredningen om tonnagebeskattning. Då hade flera EU-länder redan haft ett sådant system i ett antal år. Utredningen var klar 2006. Sedan följde åtta år av borgerligt regeringsinnehav.
Det var regeringar som knappast kan beskyllas för att vara ointresserade av olika skatteförändringar, men tyvärr var intresset svalt för just denna. Det går att jämföra den borgerliga regeringens inställning till sjöfartsjobben med inställningen till hela den svenska industrin - att det var jobb som var basically gone eller gamla jobb som inte var värda att satsa på.
I stället fokuserades näringspolitiken och inte minst skattepolitiken på att subventionera fram arbetstillfällen inom tjänstesektorn. Det är inte fel i sig att fokusera på tjänstesektorn, bortsett från att det var relativt ineffektiva verktyg, men basnäringarna i Sverige fick alldeles för lite fokus. Under tiden flaggades allt fler fartyg ut, med de negativa konsekvenser det får för sysselsättning och ekonomi.
Om detta fortsätter riskerar vi att helt tappa viktig sjöfartskompetens i Sverige. Redan 2007 riktades ett tillkännagivande från riksdagen om initiativ till en tonnageskatt. Men det dröjde ända till 2013 innan Anders Borg kände sig nödgad att tillsätta en ny utredning. Nu kan vi äntligen gå till beslut.
Hur detta kommer att påverka andelen svenskflaggade skepp i fartygsflottan är givetvis svårt att göra en exakt prognos för. Vi ligger sent i förhållande till många andra länder vad gäller införande av tonnagebeskattning, men vi vet att det påverkar konkurrenskraften i en väldigt positiv riktning. Vi vet också att det finns en stor vilja bland svenska rederier att flagga in sina fartyg.
Det finns ett gott samarbete mellan parterna på arbetsmarknaden, vilket hela den här processen har visat. Det visade sig inte minst under den hearing som skatteutskottet höll i förra veckan med anledning av det beslut vi ska fatta i dag. Därför, fru talman, finns det all anledning att känna tillförsikt inför den svenska sjöfartens framtid. Detta kommer att påverka svensk industri och näringslivet i stort i en positiv riktning.
Därmed, fru talman, yrkar jag bifall till förslaget i betänkandet.
Sara Karlsson (S):
Jag vill ställa en fråga till miljöminister Karolina Skog. Kemikaliepolitik och förekomsten av farliga ämnen är frågor som har varit aktuella under en rad år och som engagerar och oroar många. Det är en viktig politisk uppgift att se till att vi är försiktiga med vilka ämnen som sprids bland människor och i vår miljö.
Något av det viktigaste som vi har i kemikaliepolitiken är att bevaka att farliga ämnen i produkter och varor byts ut när det finns lika bra ämnen som är mindre skadliga, den så kallade substitutionsprincipen. Det är därför väldigt glädjande att regeringen har tillsatt en särskild utredare som ska se på förutsättningarna för att inrätta ett centrum för substitution i Sverige.
Utan att föregripa utredningen vill jag fråga miljöministern vad hon ser för fördelar med ett sådant centrum och vad hon tror att det kan åstadkomma.
Sara Karlsson (S):
Gunilla Nordgren pratade i sitt anförande om den väldigt ansträngda situationen för biogas, och det är ett engagemang som jag, mitt parti och regeringen delar. Vi har till exempel infört ett metangasreduceringsstöd för att förbättra förutsättningarna för biogasproduktionen. Den situation som Gunilla Nordgren beskriver behöver lösas på både kort och lite längre sikt.
När det gäller på kort sikt har vi i den vårändringsbudget som presenterades anslagit 270 miljoner för att öka stödet till biogas och för att bredda det till att omfatta fler substrat.
På längre sikt behöver det utredas hur man kan komma åt de problem som pressar svensk biogas utan att man hamnar i konflikt med kommissionen om statsstödsreglerna, vilket är ett ständigt återkommande tema i dessa diskussioner. Man jag vill ändå fråga Gunilla Nordgren hur Moderaterna ställer sig till denna kortsiktiga lösning.
Jag kan ha missat det, men jag har ännu inte noterat den moderata inställningen till det kortsiktiga ökade stödet och breddningen av det. När det gäller frågan om insamling säger Gunilla Nordgren att vi inte är överens. Så har det ju varit, men det förslag som nu är ute på remiss handlar om att försvara, stärka och utveckla producentansvaret.
Det verkade som att Gunilla Nordgren inte riktigt hade någon uppfattning om de förslag som är ute på remiss. Jag undrar om Gunilla Nordgren vill utveckla sin syn på de förslag som regeringen har lagt fram.
Sara Karlsson (S):
Vad gäller de förordningsförändringar som föreslås är det mycket riktigt så som Gunilla Nordgren säger. Förändringar gjordes i förordningen även 2014. De handlade snarare om återvinningsmålen. Här handlar det om att höja servicenivån för att göra det enklare för medborgarna eller konsumenten att göra rätt och därmed skapa bättre förutsättningar för återvinning. Jag välkomnar att Moderaterna inte verkar ha något att invända mot dessa förslag.
Man behöver helt riktigt hitta en lösning vad gäller biogasen som gör att vi har samma slags regler, så att vi inte får snedvridande effekter. Det här är dock något som behöver utredas och kan inte göras över en natt. Även om Danmark klarar statsstödsreglerna behöver vi göra en egen bedömning av detta och en anpassning till våra regelverk. Så är det vid varje enskild fråga.
Det handlar också om hur man gör saker i relation till energiskattedirektivet och liknande. Det här är som sagt inget som görs över en natt. Jag tycker också att Gunilla Nordgren ganska väl beskriver den akuta situation som biogasproducenterna befinner sig i. Det gäller även i hennes del av landet. De behöver få besked här och nu om bättre förutsättningar.
Jag hoppas att Moderaternas besked till dem är att man vill göra saker här och nu och att beskedet inte är att man vill säga nej till regeringens kortsiktiga stöd. Producenterna behöver ju verkligen detta.
Sara Karlsson (S):
Jag hade inte tänkt begära replik, men jag studsade lite på något som Nina Lundström sa gällande frågan om nedskräpning med fimpar och tobaksprodukter, som vi skulle tycka är en ringa fråga. Jag tycker inte att det är riktigt hederligt att säga att det är det vi påstår. Däremot konstaterar vi, vilket även tidigare riksdagsmajoriteter har gjort, att det är att betrakta som ett ringa brott. Brottet är ju att kasta den enskilda fimpen.
Man har då inte ansett det proportionerligt att använda straffrätten mot människor för det ringa brottet. Det är inte samma sak som att säga att den totala nedskräpningen är en ringa fråga; jag vill bara reda ut det.
I sammanhanget kan man också fråga sig om det, när vi ser att vi har en ansträngd situation på de rättsvårdande myndigheterna, vilket jag tror att alla här är överens om, är rätt läge att lägga denna typ av uppgifter på dessa myndigheter. När jag ändå står här vore en annan sak intressant att ta upp.
Nina Lundström använde en stor del av sitt anförande till att tala om producentansvaret och om hur det är en självklarhet att producenterna ska ta det ekonomiska ansvaret för sina förpackningar. Förra året var det inte Nina Lundström utan hennes partikamrat Lars Tysklind som tog debatten. Då diskuterade vi behovet av en höjd servicenivå i insamlingen av förpackningarna.
Nu finns det sådana förslag på bordet, som tydliggör det ekonomiska ansvaret och höjer servicenivån. Det vore intressant att höra Nina Lundströms syn på regeringens förslag.
Sara Karlsson (S):
Som jag sa tidigare delar jag och mitt parti bilden av att vi har stora problem med nedskräpning. Givetvis får också vi ta emot synpunkter från allmänheten. Som jag sa i mitt anförande och som också Nina Lundström sa i sin replik: Det handlar om vuxna människor som ju i största möjliga mån borde undvika att skräpa ned. Fimpar är en typiskt onödig sak att kasta.
Sedan är frågan om man ska använda straffrätten för att komma åt detta problem. Som Nina Lundström säkert vet pågår en utvärdering av möjligheten att använda botinstrumentet för att komma åt nedskräpning. Den utvärderingen tycker jag att man ska invänta. Sedan utesluter jag inte att man kan gå vidare med det verktyget även på andra områden, till exempel när det gäller fimpar.
Men man bör noga fundera över proportionaliteten eftersom det rör ringa brott. Man bör också noga överväga om man verkligen ska lägga på ansträngda rättsvårdande myndigheter ytterligare uppgifter. Jag fick aldrig något svar om Nina Lundströms syn på de förslag som regeringen har lagt fram för att stärka producentansvaret, tydliggöra det ekonomiska ansvaret och höja servicenivån. Det vore intressant att få det.
Sara Karlsson (S):
Jag vill i den här debatten vända mig till Alliansens gröna röst, Centerpartiet. I sitt anförande talade Rickard Nordin mycket om tillämpningen av lagstiftningen. Det är såklart viktigt att diskutera de frågorna och fortsätta följa hur arbetet med förenkling och kortande av handläggningstider fortlöper utifrån de regeringsuppdrag som har lagts.
Men vi har också hört Johan Hultberg, som Rickard Nordin har gemensamma tillkännagivanden med, tala om att Sverige inte bör gå före EU-rätten i miljölagstiftningen.
På Johan Hultberg lät det som att han inte helt utesluter möjligheten att Sverige går vidare men att gå före per definition är någonting som missgynnar svenska företags konkurrenskraft.
Jag vill vända mig till Centerpartiet och fråga: Är det också Centerpartiets principiella hållning att detta att gå före i miljölagstiftningen per definition är dåligt för konkurrenskraft och därför någonting som vi inte bör ägna oss åt?
Sara Karlsson (S):
Jag talade också i mitt anförande om de långa handläggningstiderna och saker som behöver förändras. Det är svårt att se att vi skulle vara särskilt oeniga om det som Rickard Nordin talar om. Det finns egentligen liten grund för oenighet om man tittar på vad som faktiskt står i propositionen och vad den syftar till, nämligen att förtydliga och förenkla. Det finns inte heller aktuella förslag som skulle innebära att vi gick utöver EU-rätten.
Då kan man bara konstatera att det är en principiell hållning som de borgerliga partierna och Sverigedemokraterna vill slå fast: att inte gå utöver EU-rätten. Det finns faktiskt inga sådana förslag som diskuteras. Denna proposition syftar inte till att göra det. Detta är en inställning som jag inte riktigt har uppfattat att Centerpartiet har haft tidigare, och jag beklagar den utvecklingen.
Sara Karlsson (S):
Jag vill rikta min fråga till miljöminister Karolina Skog. Begreppet cirkulär ekonomi har använts alltmer de senaste åren för att beskriva den omställning som vi behöver göra av ekonomin och produktionen. Regeringen tillsatte också tidigare en utredning som presenterades i mars. Både i debatten och i utredningen, även om det förvisso är en bra utredning, är fokus mycket på konsumenternas beteende och mindre på produktionen.
Men en omställning av ekonomin och produktionsprocesserna förutsätter ett fokus på just produktionen. Aktörer inom återvinningsindustrin har länge efterfrågat en materialstrategi. Det finns olika förslag på ekonomiska styrmedel som kan användas för att öka cirkulariteten i stället för att ta ut jungfruliga resurser. Vilka åtgärder ser miljöministern framför sig att man kan vidta för att åstadkomma en cirkulär ekonomi?
Magnus Manhammar (S):
Paula Bieler och hennes argumentation är skrämmande. Jag skulle egentligen inte ha frågat om hon är demokratisk utan om hon är demokrat. Det är det man kan fråga om ditt parti också. Jag ska svara på din fråga, för jag tycker att detta är intressant. I SD:s partiprogram, som jag hoppas att i alla fall många av medlemmarna i Sverigedemokraterna har läst, skriver Mattias Karlsson under rubriken SD och nationen om just detta. Han skriver om Sveriges befolkning och delar in den i tre kategorier.
Enligt forskare är detta en typ av apartheidsystem som Sverigedemokraterna vill införa, helt enkelt. Jag ska läsa upp ett utdrag så att du får höra. Om du inte har läst det själv får du i alla fall höra det från mig här: Infödd svensk är den första kategorin, som han verkligen gillar. Till den här gruppen räknas alla som är födda i Sverige eller i tidig ålder adopterade till Sverige av svensktalande föräldrar med svensk eller nordisk identitet.
Assimilerade svenskar - till denna grupp räknas de som inte har svensk bakgrund men som talar flytande svenska. Man ska uppfatta sig själv som svensk, leva i enlighet med svensk kultur, se den svenska historien som sin egen och känna större lojalitet med den svenska nationen än med någon annan nation. Jag brukar tänka på min kompis Bernhard ibland. Han är halvtysk, och jag tror att det blir lite problem för honom när han hejar på någon i fotbolls-VM. Det blir lite svårt för honom med lojaliteten i det här fallet, skulle jag tro.
Det här är ingenting att skoja om, även om det låter som att jag gör det. Det är uppenbart att Paula Bieler driver en politik ihop med sitt parti som syftar till att lägga sig i hur vi alla tycker och tänker. Man vill bestämma hur vi alla ska få leva våra liv. Jag vill påminna Paula Bieler om att det absolut inte fungerar så i en demokrati. Återigen, Paula Bieler: Är du demokrat?
Magnus Manhammar (S):
När det handlar om insatser på det arbetsmarknadspolitiska området fanns det ett helt batteri av bra och konkreta förslag i regeringen Löfvens budget, till exempel höjd a-kassa, nedläggning av fas 3, 90-dagarsgaranti för unga, som vi precis hörde diskuteras här, stora satsningar på en bättre arbetsmiljö och krav på kollektivavtal vid all offentlig upphandling.
Dessa förslag var centrala för vår budget och för alla de förbättringar som vi ville genomföra i Sverige. Det är ingen nyhet att våra viktigaste mål och krav helt enkelt handlar om att skapa fler jobb och bättre arbets- och livsvillkor för alla som bor i Sverige. Den 3 december röstades emellertid vår budget ned. De förbättringar som oerhört många människor hade längtat efter blev aldrig av.
De partier som grusade så många människors förhoppningar om ett bättre 2015 var Folkpartiet, Centerpartiet, Kristdemokraterna, Moderaterna och Sverigedemokraterna. Alliansen är tydlig med vilken arbetsmarknadspolitik man driver. Sverigedemokraterna däremot gick till val just på höjd a-kassa, på en nedläggning av fas 3, på satsningar på jobb för unga, utökat arbetsmiljöarbete och krav på kollektivavtal.
Ändå valde partiet att den 3 december rösta emot all den politik som innebar dessa saker och som skulle göra detta till verklighet. Man röstade för en politik som innebar en svag a-kassa, färre arbetsmiljöinspektörer, uteblivna jobbsatsningar för unga och fortsatta problem med att kunna kräva svenska kollektivavtal på svensk arbetsmarknad.
Dessutom röstade Sverigedemokraterna för en högerpolitik som ger mest pengar till dem som redan har mest - en omvänd Robin Hood-politik. Mot denna bakgrund är Sverigedemokraternas arbetsmarknadspolitiska program och vallöften enbart tomma ord. Därför, Sven-Olof Sällström och Magnus Persson, vill jag veta varför ni röstade för att försämra för Sveriges arbetare. I synnerhet du, Magnus Persson, har nyss här talat om hur viktigt arbetsmiljöarbetet är.
Varför röstade du för en sämre arbetsmiljö den 3 december? Dessa frågor vill jag ha svar på från Sverigedemokraterna.
Magnus Manhammar (S):
Jag är inte nöjd med det svar jag fick från Magnus Persson. Sverigedemokraterna verkar ha en föreställning om att de kan lura svenska arbetare. Men då Sverigedemokraterna tryckte på nej-knappen den 3 december fick det också konsekvenser. Svenska folket såg fram emot trygga anställningar och en starkare a-kassa. Det röstade ni bort. 5 000 undersköterskor skulle skickas ut i Sverige, bland annat för att äldre skulle ha personal som inte bara gör deras vardag dräglig utan faktiskt värdig. Detta röstade ni bort.
100 miljoner skulle satsas på arbetsmiljöarbete för att skapa säkrare och tryggare arbetsplatser i Sverige. Det röstade ni också bort. Därför undrar jag: Vad tänker Sverigedemokraterna säga till de industriarbetare som precis har blivit av med jobbet och nu tvingas sälja hus och hem? Vad tänker Sverigedemokraterna säga till undersköterskan som håller på att både bränna och slita ut sig på grund av en helt ohållbar arbetsmiljö?
Och vad tänker Sverigedemokraterna säga till de byggnadsarbetare, som Magnus Persson själv, som har sett sina arbetskamrater skadas eller till och med dö på grund av brister i arbetsmiljöarbetet? För mig är Sverigedemokraterna svaren skyldiga.
Magnus Manhammar (S):
Efter att ha hört dessa ord från Magnus Persson är det uppenbart för alla oss som lyssnar här att Sverigedemokraternas arbetsmarknadspolitik är enbart tomma ord. Partiet har skrivit ett antal förslag på ett papper, men har i själva verket aldrig haft för avsikt att genomföra dem. Detta förvånar mig inte, eftersom jag själv har läst både Sverigedemokraternas politiska program och deras principprogram. I ett stycke i Sverigedemokraternas principprogram talar man just om arbetsmarknaden.
Det är ett oerhört klargörande stycke om hur Sverigedemokraterna faktiskt har agerat just här i riksdagen. Jag ska läsa upp ett stycke från Sverigedemokraternas principprogram mellan 2005 och 2011, som i dag är något förkortat. Där står följande: Målsättningen är att kunna tillvarata nationens samlade intressen.
Avsaknaden av ideologiska bindningar och bevakande av särintressen på området gör att partiets politiska inriktning kan komma att skifta beroende på underliggande förutsättningar, politiska förändringar och konjunkturläge. Vad innebär egentligen denna text? Jo, Sverigedemokraterna kan när som helst tycka vad som helst inom det arbetsmarknadspolitiska området. Någon grundläggande syn på arbetsmarknaden har de inte.
Sverigedemokraterna har inget intresse av en starkare a-kassa. De har inget intresse av en säkrare arbetsmiljö eller av att slå vakt om kollektivavtalen. Sverigedemokraternas enda intresse är att få peka ut vem som får tillhöra nationen. Deras mest grundläggande politik är just hatet mot dem som är eller tycker olika, mot dem som enligt Sverigedemokraterna inte passar in. Det är en politik som förföljer människor och förstör för alla som arbetar i Sverige.
Därför är en röst på Sverigedemokraterna också en röst på Sveriges mest arbetarfientliga parti, ett parti som man aldrig kan lita på.
Magnus Manhammar (S):
Jag tackar för svaren, Sven-Olof Sällström. Det är bra att vi får klargöranden i fråga om detta. Det är lite synd att du verkar ha missuppfattat vår politik, eller kanske inte ens har läst våra förslag. I vår budgetproposition skriver vi just att vi kräver kollektivavtal för alla som arbetar på svensk arbetsmarknad. Vi kräver kollektivavtal för utländsk arbetskraft och för svensk arbetskraft i Sverige. Det är det som håller på att hända och som regeringen håller på att driva.
Det var därför det var toppmöte om just arbetsmarknadsfrågor i Sverige häromveckan med representanter från både Tyskland och Österrike. Detta är frågor som vi tar på allra största allvar. Om Sverigedemokraterna hade menat allvar med att göra någonting kring frågorna på arbetsmarknaden hade ni tagit chansen. Jag har en lista på flera saker ni redan under den förra mandatperioden vägrade rösta för, och jag kan läsa upp några av de saker ni redan har röstat emot.
Under förra mandatperioden röstade ni emot att fas 3 skulle läggas ned, och ni röstade emot att vi skulle ha en nollvision mot dödsolyckor i arbetslivet. Ni röstade emot att förstärka arbetslivsforskningen. Ni röstade emot regler som skulle underlätta för visstidsanställda att få tillsvidareanställning, och ni röstade emot rätten att jobba heltid. Ni röstade emot skatteavdrag för den fackliga avgiften, och sist men inte minst röstade ni emot en arbetsskadeförsäkring som skulle bli mer jämställd. Tar man inte ansvar för saker är det klart att man kan rösta precis som man vill.
Sverigedemokraterna tar inte ansvar för någonting förutom sin politik som hetsar mot särskilda grupper i samhället. Ni har ingen arbetsmarknadspolitik. Precis som utskottets ordförande inledde hela debatten med att säga erkänner ni inte ens konflikten mellan arbete och kapital. Det enda som är viktigt för er är lojalitet mot nationen, och det gör att ni inte har någon arbetsmarknadspolitik. Det spelar ingen roll vad ni tycker, för ni tänker inte genomföra det ändå.
Magnus Manhammar (S):
Sanningen är den att vi aldrig kommer att samarbeta med ett fascistiskt parti. Det kommer vi aldrig att göra. Det är sanningen. : I rest my case.) Sverigedemokraterna har likväl möjlighet att rösta på olika förslag, precis som ni redan har gjort i kammaren, men ni måste också ta ansvar för hur ni röstar. Finns det förslag som skulle hjälpa Sveriges arbetstagare kan man rösta på dem. Man kan inte bara säga att ingen vill prata med en. Vi pratar och diskuterar här just nu, men vi kommer aldrig att samarbeta med er. Ni är ett fascistiskt parti med en odemokratisk ideologi, så det är klart att vi inte kommer att samarbeta med er.
Det är mitt löfte till svenska folket: Det kommer aldrig att hända. Du talar om myndighetsprövning och att det skulle tas in när det gäller utländsk arbetskraft och den typen av saker, Sven-Olof Sällström. Det kan man säkert tycka att man vill, men vi som är från arbetarrörelsen driver en linje att det ska förhandlas med parterna på den svenska arbetsmarknaden. Det är den svenska modellen.
Ni driver förslag på förslag där staten ska avgöra vilken arbetsmarknadspolitik som ska finnas. Det är inte den typen av politik vi driver, utan vi menar att arbetsmarknadens parter ska ha det sista ordet i detta. Ditt parti erkänner inte konflikten mellan arbete och kapital, Sven-Olof Sällström. Jag vill återigen läsa upp ett citat, bara för att förtydliga och verkligen beskriva er politik på det här området.
Citatet kommer från din företrädare Per Björklund, som var arbetsmarknadsansvarig och även partikassör i ert parti. Han avgick för två år sedan. Det här har han sagt om klassamhället: "Klassamhället, vi har inte funderat över det, vi tänker inte i de banorna. Klass är inget vi funderar över. - - - Att generellt säga att det finns en motsättning mellan arbete och kapital, det gör jag inte. Det är mer en ideologisk fundering, och sådana ägnar jag mig inte åt särskilt mycket."