KBLab/rixvox huggingface dataset:
Matilda Ernkrans (S):
Låt mig först poängtera, så att det inte råder något tvivel om det, att jag också tycker att kostnadseffektivitet är viktigt. Det är dock inte riktigt det denna debatt handlar om. Min fråga till miljöministern var ju: Varför är det just inom miljö- och klimatområdena som regeringen driver kostnadseffektiviteten så hårt?
Vi som arbetar med miljö- och klimatpolitik slås av att ordet "kostnadseffektivt" används väldigt flitigt i all kommunikation som regeringen producerar om miljö och klimat. Jag har ju gjort en liten undersökning och kan konstatera att ordet förekommer 48 gånger i klimatpropositionen från 2008/09.
Det finns också i de två propositioner som Lena Ek har undertecknat och som har kommit under 2014. I kemikaliepropositionen används "kostnadseffektivt" 14 gånger, och i propositionen om biologisk mångfald används det 21 gånger. Man får en känsla av att kostnadseffektivitet är en viktig ingrediens i regeringens politik och bärande för att förklara regeringens politik.
Men när jag granskar andra propositioner blir jag lite fundersam.
Om kostnadseffektivitet är så viktigt för regeringen som det verkar i de propositioner och förslag som kommer från regeringen när det gäller miljö och klimat borde "kostnadseffektivt" finnas med i propositioner som kommer från andra departement, till exempel från Finansdepartementet och finansministern eftersom finanspolitiken inte sällan handlar om kostnader.
Men i den omfattande propositionen på 323 sidor om förstärkta kapitaltäckningsregler som kom i våras finns ordet med noll gånger. Också i propositionen om nya mervärdesskatteregler saknas ordet helt.
I budgetpropositionen finns "kostnadseffektivitet" med 15 gånger, men 11 av dessa 15 gånger rör det just miljö och klimat. Det här är bara en liten undersökning som jag har gjort på egen hand.
Jag tycker mig ändå kunna konstatera att "kostnadseffektivitet" används flitigt när det handlar om miljö och klimat men att det är ett sällsynt begrepp på andra politikområden.
Jag tycker att miljöministern bör få en chans till att försöka förklara varför det är inom just miljö- och klimatområdena som regeringen driver kostnadseffektivitet så hårt. Eller kan ministern visa att min undersökning inte stämmer?
Matilda Ernkrans (S):
Även om jag kanske inte riktigt tycker att jag får svar på frågan om varför det är så viktigt med kostnadseffektivitet på enbart miljö- och klimatområdet kan jag konstatera att det är viktigt för regeringen med kostnadseffektivitet på just miljö- och klimatområdet.
Vi som läser allt som kommer från Lena Ek och Regeringskansliet slås ofta av att ordet kostnadseffektivitet finns inpetat på en mängd ställen. Ibland förstår jag inte riktigt hur ni räknar fram kostnadseffektiviteten. Sveriges klimatmål ska vara -40 procent till 2020. Det är regeringens mål.
Ni har räknat ut att det är billigare per ton att minska utsläppen i utvecklingsländer än i Sverige. Visst är det så, men för mig går det ändå inte riktigt ihop. Om utsläppen ska minskas i Sverige, varför är det mest kostnadseffektivt att minska på andra ställen? Det är som att säga att vi skulle bygga ett hus i Sverige för att minska bostadsbristen, men det blev billigare att bygga i Kina.
Då hjälper vi dem med deras bostadsbrist i stället. Det är solidariskt och bra, och jag har verkligen inget emot det, men vi har fortfarande kvar vår egen bostadsbrist att lösa. När 2020 kommer och vi enligt regeringens sätt att räkna har nått 40-procentsmålet visar det sig att utsläppen bara har minskat med 27 procent i Sverige. Vad ska vi göra då? Jo, vi måste fortsätta att minska våra utsläpp.
Hur vi än vänder och vrider oss är det 0 som är målet. Det finns inget alternativ. Det har forskarna i FN:s klimatpanel lärt oss. Det finns ingen lagom utsläppsnivå. Efter 2020 måste vi fortsätta att minska utsläppen, men vi måste dessutom minska utsläppen med de 13 procenten som Reinfeldt och Lena Ek har lurat i svenskarna att vi kan slippa.
Jag väljer att fatta mina beslut utifrån ett vetenskapligt underlag och utifrån det som forskningen har lärt oss. Nicholas Stern, som Lena Ek nämnde här, har i sin kända Sternrapport också lärt oss att det är billigare att göra något nu.
Det vore kul att få lyssna på ett samtal mellan Lena Ek, Anders Borg och Nicholas Stern när de tillsammans diskuterar begreppet kostnadseffektivitet i klimatpolitiken. Utsläppen finns kvar här hemma. När hade ni tänkt, Lena Ek, att vi skulle ta itu med dem? För mig låter inte det speciellt kostnadseffektivt.
Matilda Ernkrans (S):
Jag önskar naturligtvis miljöministern lycka till i de samtal som hon ska ha med Nicholas Stern i morgon. Jag hoppas att ministern kan locka dit Anders Borg. Det vore lite intressant. Jag har förmånen och förtroendet att vara vald riksdagsledamot och har åtaganden i riksdagen.
Talmannen har bett oss att närvara i kammaren i morgon när han ska tacka av de ledamöter som inte längre kandiderar, så jag har inte möjlighet att vara med, men jag önskar naturligtvis miljöministern lycka till i samtalen.
Jag hoppas att ministern lyssnar och på allvar värderar det Nicholas Stern säger, att det är mest kostnadseffektivt att göra mer nu, att inte vänta.
En annan effekt av det som regeringen hävdar är kostnadseffektiva åtgärder är att trycket i omställningen i det svenska samhället och de svenska företagen inte riktigt blir lika stort nu när bensin- och dieselpriserna rusar i höjden. Om vi de senaste åtta åren hade haft en tuffare klimatpolitik hade vi kanske inte haft samma beroende av fossila drivmedel som vi har i dag.
Företagen hade kanske haft fler biogasbilar, och vi hade kunnat ha en större produktion av biogas i kommunerna om regeringen hade engagerat sig i att investera i en ambitiös klimatpolitik. Kanske är det en massa andra saker som hade gjort att företagen just nu inte drabbades lika hårt av de ökade kostnaderna som deras konkurrenter världen över. Plötsligt hade svenska produkter blivit billigare. Och vad hade det gjort för jobben och arbetslösheten?
Jag hoppas att Lena Ek lyssnar och tar väl vara på det som Nicholas Stern säger i morgon. För hur kan det vara kostnadseffektivt att vänta med det vi måste göra?
Matilda Ernkrans (S):
Vad är det som gör att det inte blir aktiva åtgärder som på riktigt hade kunnat betyda färre farliga kemikalier i vår vardag? Det handlar om ett förbud mot bisfenol A i livsmedelsförpackningar som kommer i kontakt med mat. Det finns ju en majoritet för det i riksdagens kammare.
Vad är det som gör att förslag om en sådan aktiv åtgärd, som på riktigt plockar bort hormonstörande ämnen från vår vardag, inte kommer fram? Ministern säger att bisfenol A har varit uppe vid flera tillfällen det senaste året.
Jag kan berätta för miljöministern att engagemanget när det gäller att förbjuda och plocka bort det hormonstörande ämnet bisfenol A går mycket längre tillbaka i tiden. Jag själv kunde konstatera att en av de första miljödebatter som jag hade i Sveriges riksdag, som ordförande i miljö- och jordbruksutskottet, hade jag i december 2010.
Då sade jag: Vi har länge påtalat att det behövs ett förbud mot bisfenol A i nappflaskor och andra livsmedelsförpackningar som har direktkontakt med mat. Då hade jag tagit över stafettpinnen från andra socialdemokrater som tidigare hade drivit den här frågan. Det här var i december 2010.
Frågan har alltså inte bara varit uppe ett antal gånger det senaste året, utan den har varit uppe i ganska många år, under nästan alla år som den nuvarande regeringen har haft makten i Sverige. Och turerna om hur vi ska ha det med det hormonstörande ämnet bisfenol A i Sverige är minst sagt förvirrande.
Först meddelade miljöministern i en debattartikel i Svenska Dagbladet att ämnet ska förbjudas i Sverige. Sedan kom regeringens kemikalieproposition, där tankarna om ett nationellt förbud i syfte att driva på i EU hade tonats ned. Regeringen säger att förbud i EU är nödvändiga, och regeringen ska driva på för tuffare regleringar när det gäller hormonstörande ämnen i EU. Man skriver också att nationella förbud kan leda till åtgärder på EU-nivå.
Men man bestämmer sig inte för att till Sveriges riksdag faktiskt lägga fram förslag om en åtgärd: att man ska förbjuda bisfenol A i livsmedelsförpackningar som kommer i kontakt med mat - då inkluderar vi också vattenrör.
I vilka fall kan miljöministern se att de krav som hon själv har angett i sin egen proposition, och som jag redovisar här, uppfylls?
Matilda Ernkrans (S):
Att den nuvarande regeringen i den konstellation av partier som har varit de senaste åtta åren i Sverige har sett problem och lagt fram otaliga resonemang om krånglet när det gäller att på riktigt plocka bort det hormonstörande ämnet bisfenol A från vår vardag vet vi.
Det har vi hört under åtta års tid. Det har varit nya förklaringar och nya bedyranden varje gång vi har debatterat och lyft fram denna fråga. Som jag sade är bisfenol A ett hormonstörande ämne. Det har visat sig att det i mycket små doser kan ge effekt på hälsan.
Det var därför den europeiska myndigheten Efsa sänkte gränsvärdet från 50 mikrogram per kilo kroppsvikt till 5 mikrogram - alltså en mycket kraftig skärpning. Detta vill jag speciellt rikta till medlemmarna i den regering vi har nu som är moderater och som har varit väldigt glada och tyckt att Efsa har blåst faran över: Det har de verkligen inte gjort.
De har skärpt gränsvärdet från 50 till 5. Bisfenol A påverkar människors hormonproduktion, och det är ganska enkel kemi. Det liknar det kvinnliga könshormonet och kan därför ta dess plats. Speciellt barn och foster är känsliga. Då räcker det inte att förbjuda bisfenol A i nappflaskor eller barnmatslock - det finns ju i tusentals andra matförpackningar och i vatten där vattenledningarna har "relinats".
Detta är anledningen till att vi länge har drivit att bisfenol A ska förbjudas i alla förpackningar som kommer i kontakt med mat. Självklart kan detta vara kontroversiellt i EU eftersom vi har en gemensam politik och gemensamma regler.
Men vi menar att det är viktigt att vi ansluter oss till de länder som också vill förbjuda, för att öka trycket på kommissionen att ta fram ett förslag som gäller hela EU. Det jag gärna skulle vilja ha några ord och kommentarer om är det jag inledde med: Vad är det egentligen som händer på Regeringskansliet?
Centerpartisten Lena Ek gick som sagt ut på Svenska Dagbladets debattsida och sade att man vill ha ett förbud, och sedan kom miljöminister Lena Ek med en kemikalieproposition från den nuvarande regeringen där man aktivt väljer att inte gå fram med ett förbud mot bisfenol A. Vad är det egentligen som händer där inne på Regeringskansliet?
Vad är det som gör att aktiva åtgärder som på riktigt hade kunnat betyda mindre kemikalier i vår vardag och som vi vet att det finns en majoritet i kammaren för att förbjuda inte kommer fram? Det är ju inte så att minoritetsregeringen behöver vara orolig för att inte få igenom sin politik.
Den hade fått igenom sin politik - det finns en majoritet i Sveriges riksdag för att förbjuda bisfenol A. Vad är anledningen till att dessa förslag inte kommer fram? Jag vill gärna ge Lena Ek möjligheten att svara på den frågan.
Matilda Ernkrans (S):
Det är miljöministern, inte jag, som har problem med trovärdigheten när det gäller kemikaliefrågorna. Detta gäller den nuvarande regeringen och miljöministern själv. För det kan ju inte vara så att det är okej för miljöministern och centerpartisten Lena Ek att hävda att det ska vara ett nationellt förbud mot bisfenol A i den harmoniserade EU-kemikaliepolitiken.
Jag hade hoppats få en liten hint om detta. Vad är det som händer på Regeringskansliet när man som miljöminister, trots att det faktiskt är möjligt att lägga fram en aktiv åtgärd på riksdagens bord som på riktigt plockar bort ett hormonstörande ämnen från vår vardag, väljer att låta bli? Det är inte jag som har problem med trovärdigheten i den här frågan. Det är miljöministern och den nuvarande regeringen.
Om ministern inte vill svara på de frågorna får hon gärna svara på min inledande fråga i interpellationsdebatten: Finns det några fall där miljöministern gör bedömningen att man kan uppfylla alla de om och men som hon redovisar i propositionen och där man skulle kunna gå före med nationella förbud?
Matilda Ernkrans (S):
I dag lämnade OECD sin rapport över hur svensk miljöpolitik har utvecklats de senaste åtta åren. Det man kan säga är positivt med rapporten är att vi kan konstatera att en ambitiös miljöpolitik också bär jobb och välfärd.
Det känns bra för mig som socialdemokrat att få detta bekräftat från OECD. Men OECD pekar också på att Sverige har uppenbara bekymmer när det gäller övergödningen och den biologiska mångfalden.
I båda dessa delar är det ganska enkelt att konstatera att en ökad ekologisk produktion, en ökad ekologisk konsumtion och mer av ekologisk mat skulle göra skillnad till det bättre. Det gäller inte bara Sverige, utan det gäller också för andra länder att ställa om i denna riktning.
Det ekologiska minskar helt enkelt vår klimatpåverkan eftersom man använder mindre handelsgödsel, men det ökar också den biologiska mångfalden eftersom man inte använder kemikalier och inte heller handelsgödsel i sig.
Det gläder mig i svaret från landsbygdsministern att han säger att ekologisk produktion är någonting som finns med i regeringens politik. Jag tyckte mig till och med höra att ministern anser sig stå bakom ekologisk produktion och konsumtion.
Det har tidigare inte varit riktigt så enkelt att få landsbygdsministern, som har styrt området under åtta års tid, att säga detta. Det känns snarare som att man får dra ur landsbygdsministern någonting positivt någon gång om ekologisk mat och ekologisk produktion och konsumtion. Det finns till och med citat som jag har nämnt tidigare när det gäller landsbygdsministern.
I Blekinge läns tidning i mars i år säger landsbygdsministern: Det är inte så viktigt för mig om maten är ekologisk, kravmärkt eller rättvisemärkt. Det spelar inte så stor roll. Om detta är ett felaktigt citat tycker jag att det skulle vara viktigt att landsbygdsministern berättade det för riksdagens kammare och för dem som är intresserade av mer ekologisk mat.
För min del finns det flera olika skäl till att vi behöver ha ett djupt genomgripande engagemang för den ekologiska maten. Det handlar naturligtvis om miljöskäl, men vi vet också att allt fler konsumenter bryr sig om vilken mat de lägger på sin tallrik. Man vill ge riktigt bra mat till sina barn, till barnen i förskolan eller till de äldre i äldreomsorgen.
Det handlar också om det som jag har ställt frågan om i denna interpellation, nämligen att vi ser att efterfrågan på det ekologiska ökar. Trots att landsbygdsministern har styrt och ställt i det här landet under åtta års tid har ministern inte klarat av att i tillräckligt stor utsträckning ta hem de ekologiska jobben. Det är klart att den ekologiskt producerade maten ska produceras här i Sverige.
Det är klart att vi ska se till att våra lantbrukare kan få bättre inkomster och fler jobb genom att det är vi som producerar den ekologiska maten som människor uppenbarligen efterfrågar. Jag skulle vilja höra vad ministern har för nya förslag för att få fart på den ekologiska produktionen.
Matilda Ernkrans (S):
Det finns fler som vill köpa ekologisk mat än vad det i dag finns på våra hyllor i vår svenska handel. Det finns fler som vill köpa ekologisk mat än vad som i dag produceras av våra svenska bönder.
Det rymmer i sig både problem och möjligheter. Landsbygdsministern är som sig bör stolt över det han tycker att han har åstadkommit med sin politik. Han har sin fulla rätt att beskriva sin politik på det sätt som han gör.
Men jag skulle vilja beskriva det som att just stödet för omställningen till mer ekologisk odling och till mer offentlig ekologisk konsumtion har varit motsägelsefullt, kortsiktigt, svajigt och utan några specifika långsiktiga besked.
Den här regeringen är uppenbarligen inte beredd att ta nya initiativ för att se till att vi får utveckla och behålla de jobb som en ekoboom nu skapar. Regeringen är inte beredd att sätta upp några styrande mål, varken för ekologisk odling eller för ekologisk offentlig konsumtion. Det har till exempel vårt grannland Danmark gjort.
Det har också utvärderats, och man har konstaterat att det har varit viktiga styrmedel för vårt grannland för att få fart såväl på den inhemska ekologiska konsumtionen och omställningen till ekologiskt odlande som på ekologisk export.
Den här regeringen är beredd att inordna Miljöstyrningsrådet under Konkurrensverket utan att skicka med några speciella uppdrag till Miljöstyrningsrådet om att de ska fortsätta jobba med den hållbara livsmedelsupphandlingen.
Genom att lägga in Miljöstyrningsrådet i Konkurrensverket bakbinder man rådet, som inte kan ge detaljerad hjälp till kommuner och landsting för att stödja en offentlig upphandling. Regeringen är inte beredd att titta på exempelvis den extra kostnad det blir för alla som vill certifiera ekologiskt.
Som jag sade är ministern i sin fulla rätt att tycka att han känner sig nöjd och har lyckats tillräckligt bra med den politik han har företrätt i åtta år och uppenbarligen har tänkt sig att företräda framåt i tiden. Jag konstaterar att man vill köpa mer ekologisk mat än vad som finns på våra hyllor. Det tycker jag är ett problem. Man vill köpa fler ekologiska produkter än vad som i dag produceras av våra svenska bönder.
Det tycker jag är ett problem. Jag menar att det finns ett antal åtgärder som man kan vidta för att få bättre ordning, bättre styrning och bättre skjuts på den ekologiska maten. Den bär både en bättre miljömässighet och nya jobb. Vi socialdemokrater lägger inte bara mer pengar på det ekologiska än regeringen.
Vi lägger också en miljömålsmiljard som ska stödja kommuner, landsting och andra i samverkan för att nå våra miljömål mer ekologiskt. Det är ett sätt att göra detta på. Vi vill inte lägga ned Miljöstyrningsrådet utan fortsätta att utveckla och jobba med råd för en hållbar livsmedelupphandling. Det finns uppenbarligen saker man kan göra om man vill ta nya initiativ inför framtiden.
Matilda Ernkrans (S):
Landsbygdsministern säger i debatten att vi inte ska sitta här och bestämma över människors vardag. Det är ett rätt fascinerande uttalande, tycker jag, av den som säger sig vara regeringens företrädare i landsbygdsfrågor - vi ska inte sitta här och bestämma över människors vardag. Jag skulle vilja hävda att vi faktiskt är valda med förtroende till Sveriges riksdag.
Jag känner mig vald med förtroende till Sveriges riksdag för att fatta beslut som i mångt och mycket berör människors vardag. Den här regeringen har fattat beslut som berör människors vardag. Du, Eskil Erlandsson, har exempelvis fattat beslutet att ta bort skatten på handelsgödsel, vilket har utvärderats av forskare.
Tomas Sterner, som är en ansedd forskare och professor i Göteborg, har konstaterat att det ökade utsläppen av dikväveoxid med 160 000 ton per år. Det är väl att påverka människors vardag. Du, Eskil Erlandsson, har fattat beslutet att inte längre vara i framkant när det gäller att plocka bort bekämpningsmedel från vår svenska mat.
Det är väl att påverka människors vardag. Du, Eskil Erlandsson, har fattat beslutet att det räcker att göra det vi har gjort tidigare inom landsbygdsprogrammet för den ekologiska produktionen och inte ta nya initiativ på andra områden för att stödja den ekologiska maten. Det är väl att styra över människors vardag.
Att hyllorna gapar tomma när människor går in i affärer och vill handla ekomat är en effekt av den politik som har förts och de beslut som har fattas av Sveriges regering och också av Sveriges riksdag, så nog bestämmer också vi över människors vardag. Men vem som bestämmer spelar roll för vilken vardag människor ska få.
Matilda Ernkrans (S):
När vi debatterar ekologiskt är jag, till skillnad från ministern, fullkomligt övertygad om dess miljömässiga och hälsomässiga fördelar. Jag företräder också ett parti som är berett att sätta upp mål och agera med att fylla politiken med aktiva åtgärder som gör att vi når de målen.
Detsamma gäller industriellt framställda transfetter: Till skillnad från regeringen är jag övertygad om att de inte fyller någon som helst funktion och att de ger hjärt- och kärlsjukdomar. Om detta råder inget tvivel. Jag företräder ett parti som är berett att förbjuda transfetter, för det är bra för människors hälsa.
Hur länge tänker ministern försvara industriellt framställda transfetter? Hur lång tid kommer det att gå innan också den här ministern och den här regeringen kan tycka att det är viktigare att sätta människors hälsa och miljö framför andra intressen?
Det finns uppenbara samband mellan att sätta upp mål och att välja partier och en regering som är beredd att fylla målen med aktiva åtgärder, så att vi styr i rätt riktning. Vi har talat om Sverige och Danmark.
Jag tar Danmark som ett gott exempel, för där har man nämligen följt det svenska exemplet med att sätta mål för ekologisk produktion och ekologisk konsumtion, för man såg att det fungerade, precis som det fungerade i Sverige fram till 2010, när vi hade mål. Då styrde politiken rätt, och landsbygdsprogrammet fylldes med satsningar på ekologisk produktion, något som den här regeringen nu administrerar med armen i fickan.
Detsamma gäller frågan om industriellt framställda transfetter. Ett förbud gör också skillnad.
Matilda Ernkrans (S):
Först vill jag tacka Vänsterpartiet och Jens Holm för det ändå goda samarbete som vi har mellan regeringen och Vänsterpartiet. Genom detta samarbete kan vi lägga fram en budget med mycket högre ambitioner för miljö- och klimatåtaganden än vad vi sett tidigare - och rösta igenom den här i riksdagen.
Detta tycker jag är viktigt och riktigt att lyfta fram en sådan här dag när vi debatterar klimatpolitik, precis som det är viktigt att lyfta fram det goda som består i att det finns en bred samsyn i Sveriges riksdag om att vi ska bedriva en aktiv och offensiv klimatpolitik.
Under åtta år i opposition bad jag och andra om besked från den borgerliga regeringen om huruvida man tänkte annullera överskottet av utsläppsrätter eller inte. Vi hade krav på att annullera, stryka, överskottet av utsläppsrätter, för det är det enda sättet att garantera att utsläppsminskningar blir bestående.
Jag är nu mycket glad och stolt över att ett av de första beslut som denna nya regering fått på plats är att vi annullerar ett överskott av utsläppsrätter. Det visar på en tydlig inriktning som jag ser som positiv inför framtiden.
Att regeringen i detta skede inte kan ge besked om exakt hur vi ska hantera de utsläppsrätter som finns kvar beror på att inte alla processer är klara inom EU-samarbetet. Vi måste först veta vad detta ska räknas på, och det måste vara möjligt att göra annulleringen inom EU-systemet. Den information jag har är att det ännu inte är möjligt.
Men Jens Holm får ta mig på orden när jag säger att jag tycker att inriktningen från den nya regeringen är mycket hoppfull inför framtiden.