Matilda Ernkrans (S):
Jag ska berätta lite grann om bakgrunden till min interpellation. Det första som jag vill säga är att jag företräder en politik och ett parti som menar att utmaningen för framtiden handlar om att få rätt person på rätt jobb. Vi tror att det är bra för den enskilda individen. Det är också bra för landet, för på så sätt kan man använda människors talanger.
Dessutom kan människor få växa med sina arbetsuppgifter. Om man har den inställningen - rätt person på rätt jobb - finns det per automatik ett stort engagemang både när det gäller arbetsmiljöfrågor på arbetsplatserna och när det gäller stöd och trygghet i omställningen.
Av den anledningen har jag och mina socialdemokratiska riksdagskolleger besökt Örebro läns samtliga arbetsförmedlingar. I första hand var vi där för att titta på hur jobbgarantin för unga fungerade eftersom vi tyckte att vi fick oroande signaler om att dessa unga människor inte fick aktivt stöd för att komma ut i arbetslivet igen. Jag ska inte ta den debatten nu, för den fördes förra veckan med minister Littorin.
Men jag vill säga att det vi också fick med oss från besöken är sådant som handlar om Arbetsförmedlingens arbetsmiljö för de arbetsförmedlare som faktiskt är satta att försöka se till att det finns ett stöd i omställningen. Den bild som jag fick med mig hemifrån Örebro län är bara några veckor gammal.
Där handlar det om en helt orimlig arbetssituation, där det inte är ovanligt att en arbetsförmedlare arbetar med 300-500 arbetssökande. Det är inte heller ovanligt att enskilda arbetsförmedlare tvingas jobba övertid och dela sin tid mellan två eller tre olika förmedlingar - ena dagen här, andra dagen där. Dokument och annat arbetsmaterial förflyttas mellan ett kontor och ett annat.
Under sådana här arbetsvillkor känns det mycket osäkert att man kan ha en verklig möjlighet att uppfylla sitt uppdrag. Till det kan man lägga de undersökningar och rapporter som vi får från ST, Statstjänstemannaförbundet, som organiserar många av de arbetsförmedlare som finns ute på Arbetsförmedlingen. ST som organisation har 100 000 medlemmar.
De har till exempel rapporterat om att det i dag är 1 000 färre anställda än 2006. Efter de rekryteringar som arbetsmarknadsministern hänvisar till är man kanske uppe i samma nivå som 2006, menar ST. Men situationen ser helt annorlunda ut i dag på Arbetsförmedlingen.
Arbetslösheten är 3 procentenheter högre, långtidsarbetslösheten är betydligt högre och man har fått nya arbetsuppgifter till Arbetsförmedlingen.
Det här sammantaget gör att jag inte tycker att arbetsmarknadsministern tillräckligt väl svarar på frågan hur regeringen har tänkt sig att säkerställa långsiktiga, hållbara, kvalitetsmässiga och goda arbetsförhållanden för de anställda på Arbetsförmedlingen. Jag tycker att vi har sett alldeles för mycket av att först rycka undan pengar och sedan lägga tillbaka lite i beskuren form.
Det fungerar inte när man ska jobba med människor som behöver ett verkligt stöd för att komma tillbaka till arbetsmarknaden - eller kanske in på arbetsmarknaden, om man är ung och arbetslös. Det är inte rimligt att den här arbetssituationen ska få finnas för arbetsförmedlingarna. Jag hoppas på ett förnyat svar från Littorin i denna omgång.