KBLab/rixvox huggingface dataset:
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack igen för en bra och initierad diskussion och debatt! Jag tror att vi på många sätt är överens, och det är min absoluta viljeinriktning att vi ska ge en tydlig signal. Jag tror att det, precis som Penilla Gunther säger, behövs samverkan och samarbete mellan forskare och industri men också tillsammans med våra myndigheter.
Det behövs för att man ska kunna utveckla de tjänster som vi kan se är viktiga för att vi ska kunna ta oss an detta och få ett effektivare jordbruk eller skogsbruk. Det gäller också hur vi ska bekämpa klimatförändringar och framför allt följa dem. Även när det gäller olika typer av naturkatastrofer skulle det vara värdefullt att kunna använda rymddata mycket mer.
Jag tror att det finns en enorm potential för ett land som Sverige, som har en så stark grund att stå på. Vi har en stark rymdindustri, vi har fantastisk forskning inom området och vi har en innovationsförmåga. Vi är näst bäst i världen när det gäller det. Det handlar nu bara om att få en tydlig viljeinriktning för att dessa krafter ska kunna samarbeta. Det är min absoluta ambition att vi ska kunna ge det.
Detta bäddar också för gott internationellt samarbete och gott internationellt rykte. Där finns en stor potential om vi skulle kunna möjliggöra en utveckling av Esrange så att man också kan skjuta upp mindre satelliter i omloppsbana.
Då skulle Sverige bli ett av ett tiotal länder i världen som har denna förmåga och först på den europeiska kontinenten att ha denna möjlighet. Det är klart att det skulle skicka en tydlig signal om att Sverige tänker fortsätta att vara en ledande rymdnation.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Lena Asplund har frågat mig om de biomedicinska analytikerna har glömts bort i direktiven till utredningen om specialistsjuksköterskeutbildning och vissa andra hälso och sjukvårdsutbildningar eller om jag anser att det inte behövs en specialistutbildning för de biomedicinska analytikerna. Regeringen har gett en särskild utredare i uppdrag att se över specialistsjuksköterskeutbildningen.
Syftet med översynen är att den framtida utbildningen ska möta hälso och sjukvårdens förändrade behov och ge studenterna den kunskap och förmåga som krävs för att självständigt arbeta som specialistsjuksköterska. Utredaren ska också bedöma behoven av en ändrad examensbeskrivning för barnmorskeexamen och bedöma behoven av en specialiströntgensjuksköterskeexamen.
De utbildningar och yrkesgrupper som omfattas av utredningens uppdrag ligger varandra nära och har därför bedömts kunna hanteras inom samma uppdrag. Endast för tre hälso och sjukvårdsyrken regleras specialistkompetensen, nämligen för läkare, tandläkare och specialistsjuksköterska.
2009 års behörighetsutredning bedömde i betänkandet Kompetens och ansvar att det inte finns förutsättningar för att införa skyddad yrkestitel eller någon annan form av behörighetsreglering för ytterligare yrkesgrupper. Det finns fler sätt för en yrkesgrupp att nå djupare specialiseringskunskaper än bara genom en reglering av yrket.
Universitet och högskolor har en långtgående frihet att baserat på studenternas efterfrågan och arbetsmarknadens behov erbjuda utbildningar inom ramen för sina examenstillstånd. Det finns i dag flera lärosäten som erbjuder utbildningar inom biomedicin på avancerad nivå, liksom utbildning på avancerad nivå för fysioterapeuter, för att nämna några exempel.
Om arbetsgivarna bedömer att det finns behov av specialiserade kunskaper för att utöva vissa arbetsuppgifter kan de inrätta särskilda tjänster och uppställa särskilda kompetenskrav för sådana tjänster. Svensk hälso- och sjukvård ska vara i världsklass. En förutsättning för att lyckas med detta uppdrag är en väl fungerande kompetensförsörjning.
Det är arbetsgivarna inom hälso- och sjukvården som ansvarar för att säkerställa en fungerande organisation och bemanning inom vården, men staten ska bidra till detta genom att tillhandahålla en utbildning av hög kvalitet som svarar mot vårdens behov. Ett nära samarbete mellan universitet och högskolor och sjukvårdshuvudmän krävs för att hälso- och sjukvårdens behov av personal med utbildning av hög kvalitet ska kunna tillgodoses.
Jag välkomnar en dialog med berörda aktörer om hur högskolan ska möta vårdens kompetensbehov.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack, Lena Asplund! Jag tror mig ha förstått vad frågan är: om det ska finnas en reglerad specialistutbildning för biomedicinska analytiker.
Svaret är att den bedömning vi gör baserat på tidigare utredningar är att det inte behövs i detta läge utan att det ska erbjudas när det finns ett behov i vården.
Sedan tidigt 90-tal är det universitet och högskolor som i huvudsak ansvarar för både utbudet och innehållet, utifrån de examensbeskrivningar som vi har fattat beslut om när det gäller den högre utbildningen. Detta ska matcha just arbetsmarknadens behov och studenternas efterfrågan.
Vi ser, efter den uppföljning som har gjorts av Lars Haikola, att man inte inom just vårdområdet och inom lärarområdet fullt ut har klarat detta på ett bra sätt. Därför pågår väldigt många arbeten, och den utredning som gäller specialistsjuksköterskors kompetens är ett viktigt bidrag till att få detta att fungera bättre och motsvara uppdraget.
Skulle vi lägga in även detta uppdrag i den utredningen skulle den förlängas och fördröjas avsevärt. Vi ser det som otroligt viktigt att vi så snart som möjligt kan göra de förändringar som behövs för att vi ska kunna möta det mycket stora behov av specialistsjuksköterskor som finns i vården i dag. Det handlar om att vi ska kunna erbjuda en hälso- och sjukvård i världsklass.
Med detta sagt ska arbetet med hela kompetensförsörjningen inom hälso- och sjukvården kunna fortsätta.
Sådana specialistutbildningar finns som sagt redan för biomedicinska analytiker. På Örebro universitet finns till exempel ett program som heter Metoder inom medicinsk diagnostik, som riktar sig just till biomedicinska analytiker som vill vidareutbilda sig och specialisera sig. Programmet omfattar 120 högskolepoäng och avslutas med en masterexamen.
Utbildningen kan även avslutas efter 60 högskolepoäng och leder då till en magisterexamen. Det kan vara så att fler universitet och högskolor behöver kunna erbjuda detta och att man som arbetsgivare behöver tydliggöra om man behöver denna kompetens. Detta ska då ske inom ramen för den utbildningssamverkan som universitet och högskolor ska ha med de framtida avnämarna eller arbetsgivarna, i detta fall hälso- och sjukvårdens huvudmän.
Detta är ett arbete som kan fortgå utan att vi behöver ge ytterligare uppdrag. Skulle vi vilja förändra så att även detta regleras behöver det göras i en särskild utredning och inte inom ramen för denna.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack, Lena Asplund! Jag delar uppfattningen att detta är en viktig yrkesgrupp, precis som alla yrkesgrupper inom vården. Vi är beroende av dem, och de är beroende av varandra för att vi ska få en hälso och sjukvård som motsvarar de behov och förväntningar som vi har. Jag vill vara tydlig med att detta inte alls är en yrkesgrupp som på något sätt har glömts bort. Tvärtom är det en viktig yrkesgrupp.
I regeringen gjorde vi en bedömning av vad utredningen skulle omfatta, och vi ville inte att det skulle bli en väldigt lång utredning eftersom vi är i en krissituation när det gäller specialistsjuksköterskor. Även om regeringen bygger ut antalet platser är det svårt att få sökande.
Här finns ett problem med hur arbetsgivarna hanterar specialistutbildade sjuksköterskor, både när det gäller deras möjligheter att vidareutbilda sig och när det gäller hur man använder deras kompetens efteråt. Det finns betydligt mer att göra. Här måste jag ställa en fråga: Är det Moderaternas uppfattning att vi borde förlänga den här utredningen för att man också ska kunna ta in frågan om biomedicinska analytikers specialistutbildning?
Det är i så fall ett viktigt besked till hälso- och sjukvården att detta också ska in i utredningen och att vi därför vill fördröja den. Eller ska man göra det på ett sätt som blir översiktligt och inte speciellt fördjupat? Det är ju inte heller ett sätt att ta detta på stort allvar. Som sagt: Jag är öppen för att det kan behövas en vidare utredning om just det här, men då ska det göras i särskild ordning.
Men fram till dess kan man fortsätta på den inslagna vägen. Vi är redan på spåret när det gäller att klara hela kompetensförsörjningen till vården genom de uppdrag vi har gett till UKÄ och Socialstyrelsen. Vi har också en nära samverkan med hälso- och sjukvårdshuvudmännen och de fackliga organisationerna. Det är stora behov.
Det är stora pensionsavgångar inom många yrkeskategorier, inte minst i den offentliga sektorn. Men när det gäller biomedicinska analytiker är det hela 13 universitet och högskolor som har examenstillstånd. Just nu har vi 1 275 helårsstudenter och 540 nybörjarstudenter. Även här ska det dimensioneras.
Till skillnad från Moderaterna fortsätter vi också utbyggnaden av högskolan med 25 000 nya platser fram till 2021, varav en del är så kallade fria platser som kan användas just till det som möter både arbetsmarknadens behov och studenternas efterfrågan.
Om det finns ett stort behov av fler specialistutbildade ska det gå till precis som i fallet med Örebro universitet. Behovet ska identifieras av arbetsmarknadens parter, arbetsgivare och fackliga organisationer, och så ska samverkan ske med utbildningsanordnare, så att man kan erbjuda rätt utbildning. Allt behöver inte styras från regering och riksdag för att det ska bli av.
Vi har sedan 25 år tillbaka en modell där universitet och högskolor ska ta stort eget ansvar för utbildningsutbudet och där man också ska ha en nära samverkan med arbetsgivarna för att dimensionera och se till att det är rätt typ av utbildning.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack, Lena Asplund, för en väldigt viktig debatt! Vi kan absolut öppna för ytterligare en utredning om det skulle vara detta som krävs. Under tiden får det dock inte förhindra att det arbete som pågår mellan våra lärosäten och mellan vårdarbetsgivarna, där de fackliga organisationerna också är en viktig del, fortsätter.
Har man identifierat att det finns stora behov av till exempel specialistutbildade bioanalytiker ska det naturligtvis kunna komma till stånd utan att man behöver invänta en statlig utredning. Jag tror att det är viktigt att vi verkligen ser lärosätenas stora frihet och ansvar när det gäller att ordna med ett utbildningsutbud som matchar de behov som finns hos arbetsgivarna.
Precis som du själv säger är det viktigt att se till att det finns både tydliga utbildningsvägar och karriärvägar för de här viktiga professionsyrkena. Jag vill också säga att professionsutbildningarna ofta kräver inte bara verksamhetsförlagd utbildning utan också god introduktion.
Även detta kräver samverkan med arbetsgivarna för att man ska kunna erbjuda duktiga handledare som är utbildade och se till att studenterna får det som krävs för att de ska kunna utvecklas i dessa viktiga och svåra yrken. Jag ser fram emot att samarbetet mellan de ansvariga fortsätter.
Jag är beredd att ge det stöd som krävs för att vi ska kunna nå målet om en hälso och sjukvård i absolut världsklass. Med detta vill jag också passa på att önska en god jul till både talmannen och riksdagsledamoten.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Penilla Gunther har frågat närings- och innovationsministern om den statligt stödda satsningen på satellituppskjutning är samhällsnyttig i vidare bemärkelse, det vill säga om den leder till att övrig svensk rymdverksamhet stärks eller om den i stället leder till undanträngningseffekter. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen. Svensk rymdverksamhet håller hög kvalitet, och den av riksdagen beslutade ökningen av anslaget till Rymdstyrelsen möjliggör ytterligare satsningar på rymden och bidrar till att Sverige kan fortsätta att vara en framstående rymdnation.
Rymdforskning är exempelvis avgörande för att förstå och hantera den globala miljö- och klimatutmaningen. Vårt samhälle är beroende av rymdteknik, och rymdverksamhet kan även leda till innovationer och tillämpningar inom andra områden. Regeringen gav i september 2017 ett uppdrag till Rymdstyrelsen att i samverkan med Svenska rymdaktiebolaget undersöka förutsättningarna att på affärsmässiga grunder skjuta upp små satelliter från Esrange.
I analysen som inkom i januari 2018 gjordes bedömningen att förutsättningar finns för Svenska rymdaktiebolaget att bedriva uppskjutning av satelliter med full kostnadstäckning förutsatt att investering i etablering av förmågan täcks från andra källor. Regeringen har mottagit resultatet av Rymdstyrelsens undersökning, och frågan bereds för närvarande inom Regeringskansliet.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Jag tackar Penilla Gunther för följdfrågorna. När det gäller strategin kommer den i form av en skrivelse. Den har blivit försenad och kommer att lämnas till riksdagen under maj månad. Förseningen beror dock inte på frågan om Esrange, utan det är andra frågor som behöver beredas vidare. Att det inte är en proposition är för att den inte kommer att innehålla konkreta förslag för riksdagen att debattera utan strategiska frågeställningar om hur Sverige ska kunna vara en stark rymdnation även framöver och vilka inriktningar vi ska välja.
En viktig del är naturligtvis det riksdagsledamoten redan har tagit upp, nämligen att vi har en stark och bra rymdindustri som är konkurrenskraftig och världsledande inom tillverkning av vissa komponenter - framför allt när det gäller så kallade uppströmstjänster och att bidra till raketutveckling till exempel för stora satellitprogram som vi deltar i både i ett europeiskt samarbete och i andra internationella samarbeten.
Det här kommer inte att beröras av en eventuell investering i Esrange. Vi har som sagt haft väldigt mycket arbete som rör Esranges utveckling men även frågan hur svensk rymdverksamhet ska utvecklas framöver. Vi hade en utredning som leddes av Ingemar Skogö och som lämnade sitt betänkande för över två år sedan.
Vi har också haft Jan Nygren som särskild utredare, och han har tittat på just hur vi skulle kunna utveckla Esrange till exempel när det gäller uppskjutning av mindre satelliter i omloppsbana. Det känns lite speciellt att vi sedan 50 år tillbaka har en rymdbas med enorm kunskap om att skjuta upp inte bara sondraketer utan även så kallade atmosfärballonger.
Där finns det väldigt mycket kunnande, och där är Rymdaktiebolaget en av världens största nedtagare av satellitinformation på kommersiell grund.
Allt detta sammantaget gjorde att Jan Nygren såg att det finns potential att utveckla vår rymdbas även när det gäller det som går under begreppet "new space", alltså nya rymdverksamheter som bland annat baseras på att man skjuter upp mindre satelliter i olika konstellationer för att ta ned information som rör vår egen planet.
För att utveckla detta och se om det finns en affärsmässig grund gav jag och närings- och innovationsminister Mikael Damberg i uppdrag till Rymdstyrelsen och Rymdaktiebolaget att tillsammans titta på om det går att göra det här på kommersiell grund.
Slutsatsen blev också just att man kan göra det på kommersiell grund, med kommersiella aktörer, förutsatt att vi klarar själva grundinvesteringen i infrastruktur för att utveckla rymdbasen.
Därför skulle inte driften belasta till exempel Rymdstyrelsens budget och inte tränga undan det vi gör bland annat i de internationella samarbetena och som gynnar vår viktiga rymdindustri.
Detta ska alltså inte alls innebära undanträngningseffekter utan vara just tillförande verksamheter som gör att vi både blir duktiga på uppströmstjänster och utvecklar vår förmåga att ta till vara all den information som satelliter ger. På det sättet kan det stärka annan industriverksamhet, digitalisering och även det viktiga miljö- och klimatarbetet.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack för de fortsatta frågorna, Penilla Gunther! Som jag sa är det inte på grund av Esrange som skrivelsen om en ny rymdstrategi är försenad, utan det rör andra områden som behöver ytterligare kompletteringar och djupdykningar. När det gäller Esrange har vi som jag sa just gett i uppdrag till Rymdstyrelsen och Rymdaktiebolaget att tillsammans ta fram både den marknadsanalys och den affärsplan som nu har överlämnats till regeringen och som vi har tagit del av.
Det är naturligtvis en jätteviktig del i hur vi sedan väljer att gå vidare, men många frågor återstår att lösa. En av dem är det riksdagsledamoten själv pekar på, nämligen hur samarbetet med Norge ska se ut. Det känns ju oerhört viktigt att vi kan hitta ett samarbete mellan de två unika platser vi har här uppe i norra Europa.
Det är också viktigt att sätta in detta i ett europeiskt perspektiv; nu är det flera europeiska länder som tittar på möjligheten att bygga rymdbaser helt från scratch. Vi har redan en, genom Esrange, och det kan vara en del i den europeiska strategin att ha ett oberoende tillträde till rymden. Det här ska alltså naturligtvis diskuteras inom den europeiska rymdverksamheten.
Jag känner som sagt att vi är ganska trygga med den marknadsanalys som har gjorts. Det här är ett växande fält, och många av våra industrier är delaktiga i det som nu händer med mindre satelliter.
Jag var och besökte Ruag i Linköping, och de jobbar som sagt med till exempel det stora projektet Oneweb, som handlar om att få upp mindre satelliter i omloppsbana för att kunna erbjuda internet till de områden i världen som inte har det i dag. Det finns alltså många saker de är inblandade i även när det gäller den så kallade new space-industrin.
Det kommer också att kräva utveckling av till exempel nya typer av bärraketer för att kunna skjuta upp mindre satelliter.
I dag skjuts de mindre satelliterna upp framför allt på stora bärraketer och får alltså åka så kallad piggyback på de stora satellituppskjutningarna, men tanken här är just att se om man kan utveckla detta så att man själv kan besluta när och var de ska skjutas upp.
Det är ett utvecklingsarbete där Sverige skulle kunna vara bland de första att erbjuda detta, men det kräver som sagt mer. Det kräver framför allt en investering i infrastrukturen för Esrange. Vi behöver också hitta en finansiering för det hela innan det kan bli verklighet. Skrivelsen och strategin kommer alltså inte att handla om att fatta beslut om det här.
Det är en parallell process som självklart också hänger samman med ett budgetarbete. Strategin kommer att handla om hur vi tycker att Sverige ska utvecklas som rymdnation. Sverige är redan i dag en framstående rymdnation. Men frågan är om vi ska fortsätta att enbart koncentrera oss på uppströmstjänster i de stora internationella satellitprogrammen eller om vi kan göra mer.
Regeringen ser en stor potential i att utveckla tjänster, nya företag och innovationer i de så kallade nedströmstjänsterna. Detta kommer skrivelsen förmodligen att behandla i första hand.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack, Penilla Gunther, för en väldigt angelägen och intressant diskussion och debatt om Sverige som en stark framtida rymdnation! Jag delar helt din uppfattning vad gäller utbildnings- och forskningssatsningar. Därför är jag glad över att riksdagen beviljade ytterligare 40 miljoner till Rymdstyrelsen. Det är precis vad som behövs för att fortsätta stärka forskningen. Vi har på många sätt en världsledande forskning och oerhört attraktiva utbildningar. Det gäller både forskarutbildningar och grundutbildningar på området.
De universitet och institut som jobbar med dessa frågor är väldigt angelägna om att fortsätta hålla hög kvalitet och locka människor till utbildningar. Det kan bli ännu tydligare med en sammanhållen rymdstrategi. Jag vill understryka det som Penilla Gunther tar upp om hur viktigt det är att detta kopplas ihop med annan industri.
Det är en sak att många människor från norr till söder sysselsätts i den direkta rymdverksamheten. Men vad som är fascinerande med rymdverksamhet, rymdindustri och rymdforskning är att vår kunskapsbild tänjs så mycket att vi får möjlighet att också använda den här kunskapen till innovationer inom andra industriverksamheter.
Det är detta som gör rymdverksamheten så fantastiskt bra. Av dem som jobbar inom rymdverksamheten är 70-80 procent riktigt högutbildade. Det handlar om verkligt avancerade jobb som skapar enormt mycket ny kunskap och innovationsförmåga.
Jag är helt säker på att man genom att skapa kluster för innovation och samarbete kommer att stärka Sverige, inte bara som rymdnation utan också som en ännu starkare industrination.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Jeff Ahl har frågat mig vad jag och regeringen gör för att säkerställa yttrandefriheten på landets skolor, högskolor och universitet. Öppenhet och yttrandefrihet är grundpelare i en demokrati. I Sverige finns bestämmelser om yttrandefrihet och informationsfrihet i regeringsformen, tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen.
Av regeringsformen framgår också legalitetsprincipen och objektivitetsprincipen. De innebär att den offentliga makten utövas under lagarna och att domstolar och myndigheter ska beakta alla människors likhet inför lagen och vara sakliga och opartiska. Detta gäller självklart även statliga universitet och högskolor.
I ett demokratiskt kunskapssamhälle är en grundläggande uppgift för universitet och högskolor att värna vetenskapens trovärdighet och vara en självständig och kritiskt reflekterande kraft i samhällsutvecklingen. En förutsättning för detta är ett fritt meningsutbyte där olika åsikter och perspektiv kan mötas och balanseras och där olika personer får möjlighet att uttrycka sin mening.
Högskolans ideal måste vara att argumentens tyngd och vetenskapliga grund är det som räknas medan kön, könsöverskridande identitet eller uttryck, etnisk tillhörighet, religion eller annan trosuppfattning, funktionsnedsättning, sexuell läggning eller ålder aldrig får leda till diskriminerande behandling. Våra universitet och högskolor måste erbjuda en god arbetsmiljö och studiemiljö för Sveriges forskare och studenter.
Jag vill avsluta genom att återknyta till det jag sa inledningsvis. Universitet och högskolor har genom sin uppgift att sprida kunskap och främja kritiskt tänkande en central roll i ett demokratiskt samhälle. I tider med snabb information - och desinformation - är det viktigare än någonsin att värna den akademiska friheten och det fria ordet. Då är det särskilt betydelsefullt att det finns ett regelverk för att garantera individens grundläggande fri- och rättigheter.
I Sverige är yttrandefriheten grundlagsskyddad, vilket ger ett starkt skydd för den enskilde. Det finns också flera myndigheter som har till uppgift att granska att lagar och andra regler följs. Jag har stort förtroende för den ordning som finns och har därför inte för avsikt att vidta några särskilda åtgärder.