Stig Henriksson (V):
Jag tackar för klargörandet. Jag tycker verkligen att det är bra att vi driver de här frågorna som nation. Det har vi all heder av. Men jag är fortfarande lite förundrad. Jag förstår rent allmänt att alla avtal vi undertecknar naturligtvis bör tillgodose svenska säkerhetspolitiska intressen. Jag har bara så förtvivlat svårt att förstå hur ett avtal om att förbjuda kärnvapen inte skulle göra det per se. Hur skulle det kunna vara formulerat på det sättet?
Detta kombineras som sagt med det för mig obegripliga och av utrikesministern okommenterade talet i generalförsamlingen om att betona att man måste kunna utträda. Det förbryllar mig lite grann. Vad skulle vi ha för intresse av det, om det nu inte fanns något slags Natokoppling här? Det senare vill jag ogärna tro och har väldigt svårt att tro.
Ministern säger vidare i interpellationssvaret: "Tyvärr tvingas man konstatera att kärnvapen återigen hamnat i blickfånget." Där håller jag inte med. Jag tycker att det är bra att de har hamnat i blickfånget, eftersom läget är så allvarligt som det är. Världen kärnvapenupprustar grovt. Avtalet med Iran är visserligen en framgång, men i övrigt ser det mörkt ut. Hur det är med Nordkorea känner vi till. Det är väldokumenterat. Ryssland moderniserar sina kärnvapen till en i alla fall för mig okänd kostnad.
USA beslutade redan under Obama att modernisera sina kärnvapen till den svindlande summan av 350 miljarder dollar under tio år. Det innebär att USA spenderar 1 000 gånger mer på att modernisera och underhålla sina kärnvapen än på att nedrusta dem - något man är skyldig att börja göra enligt NPT. Även de brittiska kärnvapnen ska moderniseras.
Det nuvarande Tridentsystemet kostar 1,8 miljarder pund per år, och nu ska dessa vapen moderniseras för 15-20 miljarder. Beslut om det togs redan under Blairregimen, så det är väl i full gång. Sedan finns den här nya tendensen att utveckla taktiska kärnvapen som är avsedda att kunna användas i direkt krigföring, något som fredsrörelsen och några icke-kärnvapenstater har uppmärksammat men jag som tror att befolkningen i allmänhet inte känner till.
Tidigare har principen varit att man har kärnvapen för att inte använda dem, så kallad terrorbalans. Men ju mer man utvecklar små och lätta kärnvapen, desto mer sänker man tröskeln för användandet av dem. Det brådskar alltså - därav mina frågor och tips. Jag undrar fortfarande till exempel om det här med att driva på för ett stopp för att finansiera, assistera eller på annat sätt uppmuntra de här vapnen, som vi vill förbjuda.
Sedan finns det de som tycker att det är naivt och dumt att tro att man kan förbjuda kärnvapen. Men det är inte alls något konstigt i det. Man brukar räkna med tre typer av massförstörelsevapen, och vi har förbjudit två av dem. Visserligen sker det brott mot detta, men då är det erkänt att det är brott. Nu återstår att förbjuda det tredje, som är allra farligast för vår överlevnad.
Jag tycker att vi bör försöka hitta alla möjliga tänkbara vägar och testa dem i de här förhandlingarna, eftersom det är väldigt svårbearbetad materia. Och som sagt: Redan det att man inte rustar ned kärnvapen och att man placerar ut sina kärnvapen i kärnvapenfria länder innebär - jag kan inte fatta annat, lekman som jag är - brott mot NPT. Vad gör vi åt det, ministern?