Matilda Ernkrans (S):
Är det nu vi ska få veta? Varför slår moderater, kristdemokrater och sverigedemokrater in på vägen att dra ned på finansieringen för svensk skola när det borde vara tvärtom? Varför har Kristdemokraterna sålt ut hela sin utbildningspolitik för att kunna fördubbla antalet prästutbildade? Och vad fick Sverigedemokraterna för att ge sitt stöd?
Sverigedemokraterna skulle ju inte ge någonting gratis. Kommer Sverigedemokraterna att hjälpa Moderaterna och Kristdemokraterna att sätta sexåringar i skolbänken utan att de fått passera den brygga som förskoleklass innebär?
Nåväl, högerpolitik blev det - det är ett som är säkert - och det i ett läge då riksdagen egentligen borde koncentrera sig på att få en ny regering på plats så att den kan lägga fram sin nya politik. Fru talman! Kunskapsresultaten ska höjas för alla i en trygg skola, och dagens och framtidens kompetensförsörjning ska klaras. Då krävs det långsiktighet och bredare överenskommelser.
Det behöver politiken ta ansvar för. Alla kan inte vara överens om allt. Vi ska inte och kommer inte att kunna vara det. Men tillräckligt många av oss behöver kunna komma överens. Det som lärare, rektorer och forskning har gett oss vid handen, nämligen Skolkommissionens arbete, måste vårdas och utvecklas. Likvärdigheten i svensk skola måste stärkas. Bara på det sättet kan kunskapsresultaten fortsätta att stiga.
Det kräver mer av statlig finansiering och statlig styrning för just likvärdighet. Vi måste fortsätta satsa på lärarna men också på andra yrkesgrupper i skolan, exempelvis elevhälsan, för att ge eleverna den trygga och lärorika skolgång de har rätt till. Trygghet och studiero ska finnas i alla klassrum och på alla skolor. De tidiga insatserna måste också stärkas och fortsätta.
Allt det måste göras för att nå det för oss självklara målet om höjda kunskapsresultat och för att skolan ska bryta mönstret att familjebakgrund fortfarande är förhärskande i fråga om hur väl en elev klarar skolan. Vi behöver kunna enas om att vi ska nå en likvärdig skola som har höga kunskapsresultat, där elevens lärande och bildning står i fokus. Allt annat är ett misslyckande, oavsett om man är socialdemokrat eller liberal.
Till detta övergripande mål ska också läggas andra stora utmaningar vi har att ta oss an. Elever ska klara gymnasieskolan, och skolan ska ge elever goda kunskaper för att få ett jobb eller kunna studera vidare på yrkeshögskola eller högskola. Individens behov av utbildning och bildning genom livet ska vara vägledande i kombination med arbetsmarknadens behov, inte minst de regionala arbetsmarknaderna.
Ingen ska hållas tillbaka, men ingen ska heller lämnas efter. Visst har vi mycket att ta oss an. Och vi är många som frustar av energi för att få sätta igång. Men mitt i allt detta har vi att ta hänsyn till att en majoritet i riksdagen röstade bort Stefan Löfven och den sittande regeringen, men samma majoritet hade inte en gemensam plan för vad som skulle komma i stället. Det är uppenbart att vi behöver hitta nya vägar för att styra Sverige.
Jag för min del tror fortfarande att en mittenregering är det som är bäst för Sverige utifrån gällande valresultat. Nåväl, det finns ingen ny regering, utan landet styrs av en övergångsregering som i sin tur har lagt en övergångsbudget på riksdagens bord - en övergångsbudget som inte är någon permanent lösning.
Den är framtagen efter speciella principer som har förhandlats fram mellan socialdemokrater, miljöpartister, vänsterpartister, centerpartister, kristdemokrater och liberaler. Fru talman! En övergångsbudget tar sig inte an de stora samhällsproblemen med nya reformer. Det är den inte heller avsedd att göra. Övergångsregeringens budgetproposition ger inte uttryck för regeringens eller Socialdemokraternas politiska prioriteringar för framtiden.
Den finns därför att viktiga samhällsfunktioner, välfärden och myndigheter ska fungera ungefär som tidigare. Den behövs för att skapa stabilitet och är just en övergångsbudget i väntan på att en ny regering ska tillträda och presentera sin nya politik. Det är när en budget läggs fram av en nytillträdd regering som vi menar att det är rimligt att som oppositionsparti lämna in motioner.
Just nu borde riksdagens arbete koncentreras på att få på plats en handlingskraftig regering, tycker vi. Fru talman! En nytillträdd regering kommer att snarast behöva lägga fram en extra ändringsbudget med nödvändiga korrigeringar. Det hade gällt om övergångsbudgeten vunnit riksdagens gehör och det kommer att gälla också nu med Moderaternas, Kristdemokraternas och Sverigedemokraternas politik på plats.
Vår mycket enkla utskottshantering för att klara beredningskravet av de nya förslagen gav vid handen ett antal misstag, bara hos oss. De har troligtvis rättats till nu under utskottets beredning, men ärligt talat kommer det ju att visa sig först när det ska regeras på de beslut som riksdagen nu fattar. Nog kommer en ändringsbudget att behövas, oavsett en ny regering.
Fru talman! Sveriges elever, studenter, lärare och många fler som finns inom svensk skola skulle inte må bra av att gå tillbaka till den tid då kunskapsresultaten sjönk som en sten. När Moderaterna sist fick igenom sin ekonomiska politik lämnade var fjärde utbildad lärare yrket av annan orsak än pension. 10 000 anställda försvann från skolan.
I dag när vi debatterar budgeten får vi ett smakprov på högerns skolpolitik, nämligen att Moderaterna, Kristdemokraterna och Sverigedemokraterna valt att dra bort en halv miljard från området utbildning och forskning - detta jämfört med en avskalad övergångsbudget utan ny politisk riktning.
Med detta hamnar svensk skola i samma hägn av nedprioriteringar som neddragningarna på miljöområdet, på jämställdhet, på arbetsmarknad och på bostadsbyggande. På något annat sätt går det inte att se på detta. Det kan ju inte vara så att det bara är politisk styrning när M, KD och SD ger mer pengar, som ni gör till exempel till försvar och polisen. Men det innebär bara teknikaliteter när man gör stora neddragningar.
Det är klart att det är en politisk styrning både i vad man prioriterar och i vad man drar bort. På utbildningens område är pengar borta som tidigare har gått till stärkt likvärdighet, till fler anställda i lågstadiet och till en bättre arbetsmiljö. På utbildningens område tar ni bort en halv miljard. Det är fakta, oavsett hur mycket ni försöker hävda motsatsen.
Det hade ju varit spännande att vara en fluga på väggen och höra hur man kom fram till en halv miljard mindre pengar till utbildning, eftersom vi vet att Kristdemokraterna ville lägga 1,7 miljarder mer än övergångsbudgeten medan Moderaterna ville ta bort 288 miljoner från övergångsbudgeten.
När man sätter sig och förhandlar kommer man simsalabim fram till att man gemensamt sparar halv miljard på utbildningsområdet. Det är alltså mer än vad som var sänkningen från Moderaterna. Bara det är väl en politisk signal som heter duga! Det är tyvärr inte utbildning som är de här partiernas främsta område att prioritera. Kristdemokraterna har sålt ut hela sin politik. För vad?
Mindre barngrupper på förskolan vill de nog gärna säga själva. Men jag kan avslöja en hemlighet. Pengar till mindre barngrupper i förskolan hade nog legat på riksdagens bord nästan oavsett vilken regering som tillträder, för det är det många partier som lovat. På samma sätt som vi är många partier som lovat fler platser till yrkeshögskola, yrkesvux och universitet, satsning på lärarna och på förskollärar- och lärarutbildning.
Kanske var detta svårt att leverera för Moderaterna och Kristdemokraterna, men jag kan drista mig till att säga att det inte hade varit svårt att leverera för socialdemokrater. Så för vad sålde Kristdemokraterna ut hela sin utbildningspolitik? Inte kan det väl ha varit för de 8 miljoner som kommer att fördubbla antalet präster i Sverige, eller kanske? Det har jag bara hittat i Kristdemokraternas förslag.
I så fall är ju det en viktig upplysning till de som röstat på Kristdemokraterna. Visserligen är det ett parti som väldigt sällan talar om skolan, och när man gör det är det oftast genom att ifrågasätta förskollärare och barnskötare. Så lite betydde alltså Kristdemokraternas löfte på utbildningens område. För att inte tala om Moderaterna som gått till val på att satsa på skolan, men som nu väljer att dra ned på just området utbildning och forskning.
Sverigedemokraterna tål också att nämnas i detta sammanhang för de ville också ge mer pengar till området, men det slutade med att de röstade igenom en halv miljard mindre pengar till utbildning och forskning. Så hur ska man tolka det?
Det som förenar dessa tre partier är uppenbarligen att när det kommer till kritan får finansiering av utbildning alltid stryka på foten till förmån för skattesänkningar. Det oroar mig för framtiden. Fru talman!
Jag tror att många kloka medborgare förstår att sättet som Moderaterna, Kristdemokraterna och Sverigedemokraterna har hanterat politiken på under den här hösten är oseriöst. Det hade varit bättre att acceptera övergångsbudgeten och ägna all sin kraft till att se till att en ny regering kan komma på plats, så att den nya regeringen fick lägga fram sin nya politik. Nu blev det inte så.
I stället bifölls Moderaternas och Kristdemokraternas förslag med stöd av Sverigedemokraterna i det första steget i budgetprocessen. Det gav budgetpolitiken en annan inriktning, och det är också andra utgiftsramar som har beslutats i det andra steget av budgetprocessen. Det handlar om andra utgiftsramar än dem som vi socialdemokrater har förespråkat. Därför väljer vi att avstå från ställningstagande när det gäller anslagsfördelningen inom utgiftsområde 16.
Vi socialdemokrater tänker inte bidra till att dra bort en halv miljard på området utbildning och forskning. Vi tänker ägna all vår kraft åt att satsa pengar på svensk skola och utbildning, inte att dra ned på pengar. Vi tänker lägga all vår energi på att försöka hitta breda överenskommelser och långsiktighet för svensk skola och utbildning för en stärkt likvärdighet, för högre kunskapsresultat, för att stärka lärarna, för trygghet och studiero, för tidiga insatser och för kompetensförsörjning.
Det är värden och övergripande mål som förenar såväl socialdemokratin som liberalismen, och det är prioriteringar som vi borde kunna hitta breda majoriteter för i denna kammare. Men den här gången kommer dock en annan ordning att vinna kammarens stöd. Det beklagar jag.