KBLab/rixvox huggingface dataset:
Matilda Ernkrans (S):
Jag skulle gärna vilja att ansvarigt statsråd svarar på de frågor som jag ställer. Hur blir Sverige ett bättre land med fler i arbete? Hur får fler arbetsgivare rätt person på rätt plats om kvinnor i barnafödande ålder helt lämnar arbetsmarknaden under minst tre års tid?
Det blir under minst tre års tid, för jag antar att Kristdemokraterna fortfarande tycker att det är positivt att de allra minsta barnen får vara med sina föräldrar det första året, med föräldraförsäkringen. Sedan har ni infört ett vårdnadsbidrag som man lägger på, så man blir borta från arbetsmarknaden under minst tre års tid.
Vad ger det för drivkraft till barnen, inte minst flickorna, att vilja utbilda sig och bidra med sitt arbete? Eller tycker ni att Sverige klarar sig bättre utan kvinnorna? Beskriv den familj som du ser framför dig som kan utvecklas av att en förälder i familjen helt lämnar arbetsmarknaden under minst tre års tid!
Då har de ju bara fått ett barn, och i alla fall jag tycker att det är positivt om familjerna vågar och vill skaffa mer än ett barn. Beskriv det samhälle som du ser framför dig, där kvinnor i barnafödande ålder står helt utanför arbetsmarknaden!
Sedan jämförs ett vårdnadsbidrag, där man blir borta från arbetsmarknaden under minst tre års tid med en maximal ersättning på 3 000 kronor i månaden, med en föräldraförsäkring där det är en inkomstbortfallsprincip. Taket är 33 500 kronor i månaden.
Den är delad mellan föräldrarna och dessutom utformad så att man faktiskt kan återgå i arbete. Man kan inte plocka ut den här föräldraförsäkringen fullt ut och vara helt ledig under hur lång tid som helst, utan det finns en arbetslinje kopplad till föräldraförsäkringen. Sverige behöver nämligen kvinnor och män på arbetsmarknaden och i familjen.
Barn behöver båda sina föräldrar.
Matilda Ernkrans (S):
Det är inte bara politisk retorik att vi ska måla upp en motsättning mellan vårdnadsbidraget och förskolan. Du får gärna tycka att vi socialdemokrater överdriver kritiken, Jan Björklund, men som jag sade i mitt första inlägg är det här inget som vi hittar på. Den motsättningen är inte bara i retoriken.
Vi har stöd av rätt så många trovärdiga, tunga, samhälleliga organ i det här samhället som annars minister Björklund brukar lita på: Lärarförbundet, Socialstyrelsen, Jämställdhetsombudsmannen, som jag sade. Vi kan se på praktisk erfarenhet från Norge och Tyskland vilka effekterna av vårdnadsbidraget har blivit för samhället, för kvinnorna och för barnen.
Dessutom kunde SVT i förra veckan presentera en undersökning där man kunde konstatera att nästan 80 procent av föräldrarna tyckte att det var en dålig idé att använda skattepengar till vårdnadsbidrag. De ville hellre lägga dem på förskolan. Jag håller med förskoleminister Björklund.
Jag är fullständigt övertygad om att nutidens föräldrar vill kunna välja både barn och arbete. Det är det som jag tycker att vi borde engagera oss i och försöka hitta goda vägar framåt så att man faktiskt kan göra de valen. Jag har väldigt svårt att se var vårdnadsbidraget kommer in i det här. Dessutom säger du att kvaliteten i förskolan inte kommer att hotas.
Det är i och för sig ett skönt besked. Men hur får du det att gå ihop? Det enda besked om finansiering som vi har lyckats få är från moderaten Lars-Arne Staxäng när vi hade debatten i kammaren. Han sade att det måste finansieras via de kommunala budgetarna. I de kommunala budgetarna ligger förskolan. Vad jag vet har kommunerna inte några extra skattkistor som de kan använda för att finansiera vårdnadsbidraget.
Det måste naturligtvis tas av pengar från de prioriteringar som man redan har gjort. Då är det väl inte så otroligt att vi och andra med oss ser att det är förskolan som kommer att drabbas. Man kan också konstatera det utifrån erfarenheterna i Norge. Det var utbyggnaden av förskolan som fick betala priset i de områden där många valde eller tvingades att ta vårdnadsbidrag.
Det finns ett samband mellan vårdnadsbidraget och hur förskolan ser ut. Inte minst kan man fundera på det när man i vårdnadsbidragsidén öppnar för möjligheten att ta det fulla vårdnadsbidraget, fortsätta och arbeta, och sedan kan man lösa sin barnomsorg på annat sätt. Det enda kravet är att man absolut inte använder offentligt finansierad barnomsorg.
Det kravet gör mig orolig om man sätter ett barnperspektiv på det. Jag tycker att det borde göra förskoleministern orolig, för det här är ett sätt att privatisera omsorgen om barn från ett till tre år.
Borde inte förskoleministern ha sagt att det kravet tänker han inte ställa upp på, för att förskolan är för viktig för barnen?
Matilda Ernkrans (S):
Jag säger det igen: Jag har inte sagt att det är en stor nationell katastrof. Jag har sagt att man tar politiska beslut och att de får ett antal konsekvenser. Då är det lite hederligt att faktiskt ta ansvar för de konsekvenserna.
Det är lite hederligt att nu när vårdnadsbidraget faktiskt ska genomföras berätta hur man tycker att kommunerna ska kunna finansiera det och inte bara svepande säga, som Lars-Arne Staxäng, att det går över de kommunala budgetarna. Sedan låtsas man som om det finns en egen skattkista hos kommunerna som gör att de kan finansiera vårdnadsbidraget. Det är klart att när detta ska finansieras kommer det att drabba andra, och jag är orolig över att man kommer att plocka pengarna just från förskolan.
Varifrån ska man annars ta pengarna för att betala det här? Det andra jag skulle vilja säga är att det inte är jag som privatiserar omsorgen om de små barnen. Jag tycker precis som förskoleminister Björklund att föräldrar är viktiga för de små barnen. Mitt parti, Socialdemokraterna, har byggt upp världens bästa flexibla föräldraförsäkring för det här landet. Det är jag mycket stolt över.
Det är inte jag som privatiserar omsorgen om de små barnen, det är ni, statsrådet Björklund. Det är ni som säger att man kan ta det här vårdnadsbidraget, man kan fortsätta att jobba heltid, alltså inte få någon mer egen tid med de små barnen, och använda pengarna till att anställa någon annan som ska ta hand om barnen, bara det inte är offentligt finansierad barnomsorg. Det är det jag pratar om.
Det är det jag riktar in min kritik på, just till förskoleminister Björklund. Jag trodde att du tyckte att förskolan faktiskt var en rätt och en möjlighet också för barnen, att det inte bara är så att de föräldrar som väljer den gör det och de föräldrar som väljer något annat väljer något annat. Sedan får det bli som det blir, lite hipp som happ.
Jag trodde att du som förskoleminister tyckte att förskolan hade ett värde för barnen och för alla barn, att barnen har en egen rätt, en egen möjlighet att faktiskt med ett lekfullt lärande få lägga grunden till att kunna lyckas vidare i livet.
Matilda Ernkrans (S):
Till socialminister Hägglund vill jag först säga att vi socialdemokrater välkomnar den arbetsgrupp som har tillsatts för att överväga hur arbetet med att förebygga oönskade graviditeter kan utvecklas när det vuxna, unga vuxna och ungdomar. Det är bra att man ska analysera hur detta fungerar och föreslå konkreta förbättringsåtgärder.
Med det sagt vill jag gå över till det interpellationen handlar om. Det jag skriver i interpellationen är att tonårsaborterna fortsätter öka om man ska tro socialminister Göran Hägglund. Det var ju det som presenterades på en presskonferens och i ett pressmeddelande från regeringen.
Där sades att tonårsaborterna ökade med 2 procent under första halvan av 2007 jämfört med samma period året innan. Det budskapet trummades ut rätt hårt när arbetsgruppen presenterades. I själva verket minskade antalet tonårsaborter under första halvan av 2007. Enligt Socialstyrelsen utfördes 25,8 tonårsaborter per tusen kvinnor mellan januari och juni 2006.
Motsvarande siffra för 2007 var 25,4. Det innebär alltså en minskning med 1,6 procent och inte en ökning som regeringen påstod. Dessutom presenterade Socialstyrelsen en rapport som redovisar genomförda aborter för hela 2007. Minskningen av tonårsaborter blir då ännu större, 2,4 procent jämfört med 2006.
Din politiskt sakkunnige, kristdemokraten Joakim Pettersson, var tydligen den som författade pressmeddelandet. Han tycker inte att det innehäll några felaktigheter. Han verkar inte ens tycka att det spelar så stor roll hur man har valt att redovisa antalet aborter.
Också socialministern har här i sitt nyss upplästa svar framhållit att han inte direkt anser att det är problematiskt att fakta presenteras på ett felaktigt sätt. Han säger att det inte ens var deras avsikt att ge en helt komplett bild. Men då blir det absurt. Det kan väl inte vara så att ministern menar att det är rätt att vilseleda allmänheten?
Vad finns det för syfte och varför vill ministern piska upp stämningen och säga att tonårsaborterna ökar när det trots allt är tvärtom?
Matilda Ernkrans (S):
Statsrådet, socialministern, säger att det är skäligen ointressant hur man väljer att presentera fakta. Jag tycker inte att det är ointressant. Jag tycker att det är allvarligt när en regering slarvar med underlag inför framtida beslut.
Socialstyrelsen - inte jag - har räknat ut och kan tala om att tonårsaborterna minskar. Då tycker jag att det är allvarligt när regeringens företrädare i ett pressmeddelande och en presskonferens säger precis tvärtom.
Jag tycker inte att det finns någon som helst anledning att piska upp en stämning om att tonårsaborterna ökar när de faktiskt minskar. Som jag sade tidigare välkomnar vi socialdemokrater den här arbetsgruppen och vi ser fram emot konkreta förbättringsåtgärder.
Om jag kunde lita på att Göran Hägglund och Kristdemokraterna faktiskt vill lägga fram förbättringsåtgärder skulle det vara lite enklare, men jag känner att jag inte riktigt kan lita på det. Vi socialdemokrater har faktiskt redan här i kammaren föreslagit att barnmorskor ska kunna utföra medicinska aborter.
Vi tycker att det är rimligt att en kvinna ska kunna besluta om sin egen kropp och inte behöva vänta på ett läkarbesök. Det kan ta alldeles för lång tid. Det är ju viktigt att detta sker tidigt. Det har majoriteten i utskottet avstyrkt. Dessutom finns det kristdemokratiska motioner i utskottet som pekar i en helt annan riktning.
Man uppmanar den borgerliga regeringen och Sveriges riksdag att vara väldigt noga med att abortlagstiftningen följs och att man inte ruckar på den. Man vill inte ens se över en möjlighet till medicinska aborter, något som är möjligt redan i dag. Det har Socialstyrelsen konstaterat.
Men det skulle kunna bli ännu bättre för kvinnorna om det faktiskt kom konkreta förbättringsåtgärder som inte behöver utredas mer, utan kan genomföras här och nu.
I ljuset av det blir det problematiskt när man presenterar att tonårsaborterna ökar när de faktiskt minskar och när man här i kammaren har den bakgrund som jag just beskrev.
Göran Hägglund är ansvarig för den här frågan så jag vill fortsätta att fråga: Är du beredd att vidta åtgärder för att säkerställa att du i framtiden baserar dina politiska beslut på korrekta fakta? Vad var syftet med att piska upp en stämning om att tonårsaborterna ökar när de faktiskt minskar?
Matilda Ernkrans (S):
Jag vill avslutningsvis berätta för Göran Hägglund att jag inte har presenterat felaktiga fakta. Det är du som har presenterat det faktum att tonårsaborterna ökar, trots att de minskar.
Du borde vara angelägen att rätta till det så att du i framtiden baserar dina beslut på riktiga fakta. Det borde vara du som är angelägen om att inte lägga fram bilder som inte är sanna till allmänheten. Så är fallet den här gången. Jag har inte presenterat några felaktiga fakta. Du säger att jag gör en höna av en fjäder.
Det tycker jag är ett nonchalant sätt att se på den här oerhört viktiga frågan. Som du själv säger i ditt inlägg handlar det om unga människor. Det handlar om att unga kvinnor och män ska få komma till tals och få möjlighet att bestämma över sin egen kropp.
Att vi kan hitta åtgärder som förbättrar möjligheten för unga kvinnor att bestämma över sin egen kropp är jätteviktigt. Det är oerhört viktigt att vi håller oss till riktiga fakta när vi pratar med ungdomarna. Jag vidhåller: Det är allvarligt när man slarvar med underlag inför framtida beslut.
Jag tycker att det är extra allvarligt att man, när det handlar om tonårsaborter som rör unga människor, försöker skapa en bild av att tonårsaborterna ökar när de faktiskt minskar. Avslutningsvis vill jag naturligtvis önska dig en trevlig midsommar, även om vi i debatten ibland har hårda ord och olika åsikter.
Efter ditt sista inlägg är du färdig i kammaren för den här gången.
Matilda Ernkrans (S):
Jag har till kammaren tagit med mig en kopia på en av dagens tidningar hemma i Örebro län. Där står det om långa köer och dålig ordning. Bemanningen förstärks nu på servicekontoren, säger man här. I den här artikeln berättas om ett exempel på hur det har sett ut i Sverige under hösten och vintern. Det är bedrövligt.
Det är långa köer, ingenstans att sitta och inga skyltar som visar vad som är Försäkringskassan och inte. En engagerad medarbetare på Försäkringskassan säger: Det har varit rörigt, och vi har försökt så gott vi har kunnat. Det har varit så här ända sedan i december. Cristina Husmark Pehrsson!
I stället för att gång på gång säga i olika situationer att du inte haft korrekta underlag och inte riktigt vetat hur det har sett ut hade det ju räckt att besöka något av de servicekontor som finns runt om i Sverige. Det hade räckt med ett besök, och du hade fått bilden klar för dig av hur det ser ut i dag i den blå alliansens Sverige.
Det hade räckt för att du skulle ha kunnat ta ansvar för den politik som du är med och genomför. Man kan inte sola sig i glansen när det går bra och gömma sig bakom byråkrati när det går sämre. Det är stötande, och det är oansvarigt.
Jag hoppas att vi i den här debatten kommer att få se det här ansvarstagandet, för det är ju ni som i jobbkrisens Sverige skickat ut en halv miljon människor utanför a-kassan och sett till att enbart 20 procent av landets löntagare faktiskt får 80 procent i arbetslöshetsersättning, om de ens får det.
Det är ju ni som har infört nya, krångliga sjukregler som sätter människor på undantag, och det är ni som mitt i en omorganisation har infört just de här sjukreglerna, som har infört en jämställdhetsbonus som är så krånglig att ingen förstår den, som har infört vårdnadsbidrag och som har infört nya regler om när föräldrar har rätt att få ut sin ersättning när det gäller vård av barn - man ska nu springa med intyg fram och tillbaka till dagis för att få ut sin ersättning.
Det är ni som är ansvariga för det här, den blå alliansen. Det är ni som har satt Försäkringskassan och de människor som har rätt att få sin försäkring i rätt tid på undantag.
Det hoppas jag att du som ansvarig minister faktiskt tänker ta ditt ansvar för, inte bara för de människor som har rätt att få ut sin socialförsäkring när de har rätt att få den utan också för de människor som sliter och försöker jobba dubbelt så mycket med mindre resurser och ökade krav, alla de engagerade medarbetare som finns på Försäkringskassan.
Jag hoppas att du kan ge besked till alla dem, inte bara dem som i mitt hemlän, Örebro, vill känna trygghet i en gemensam socialförsäkring. Tänker du, ministern, ta ansvar för det ministern har ansvar för, eller tänker du gömma dig bakom byråkrati och genom att skylla ifrån dig på andra?
Matilda Ernkrans (S):
Det är den blå alliansen och regeringen med Cristina Husmark Pehrsson som är ytterst ansvariga. Det är ni som har förändrat villkoren i dagens Sverige. Det är ni som har valt skattesänkningar i miljardklassen och ökad ojämlikhet framför rättvis fördelning och ansvar för våra socialförsäkringar.
Det är ni som väljer att bortse från den verklighet som finns väl dokumenterad: försenade utbetalningar, långa köer, ingenstans att sitta, för lite personal och många oroliga människor. Det är ni som gömmer er bakom byråkrati och skyller ifrån er på andra, inte minst Försäkringskassan.
De var själva urtydliga med att det inte fanns någon möjlighet att mitt under en omorganisation sjösätta nya och hårdare sjukregler, jämställdhetsbonusar, vårdnadsbidrag och intyg för att få ut sin VAB-tid. Detta valde den blå alliansen medvetet att bortse ifrån när ni applåderade igenom de nya, hårdare, sjuka sjukreglerna.
Det var fort som gällde framför kvalitet, och nu har ni mage att skylla på andra. Ni har tydligen inte heller tid att besöka de människor ni har ansvar för. Ni tar inte ansvar för er egen politik. Det är skattesänkningar för de mest välbeställda som har fått gå före solidaritet och rättvis fördelning. Ta ansvar för detta!
Matilda Ernkrans (S):
Också jag vill tacka ministern för svaret på interpellationen. Men jag måste också instämma i det som Monica Green anför, att det inte duger att lämna ett svar som är ett icke-svar, för du svarar faktiskt inte på det vi frågar om.
Kan vi hitta en sådan lösning? Och kan vi få en finansiering för det? Det svarar tyvärr inte arbetsmarknadsminister Littorin på, och det är den frågan som jag har ställt. Jag bär med mig den frågan från otaliga besök och möten med människor som riskerar att bli arbetslösa, med människor som redan har blivit arbetslösa, med arbetsgivare och med fackliga företrädare.
Jag bär med mig den frågan från varselsamordnarna hemma i Örebro län, för också de har fört fram att det här är oerhört viktigt.
Det är ett sätt att investera i utbildning, investera i nya jobb och se till att rädda så många människor vi kan undan arbetslöshet, men också se till att rädda så många företag, arbetsplatser, kunskaper och kompetens som vi kan i den här lågkonjunkturen, för vi kommer att behöva det så småningom. Arbetsmarknadsminister Littorin hänvisar till socialfonderna. Det finns inga nya pengar där.
Du hänvisar till omställningsavtalen, men de gäller dem som redan är uppsagda. Det jag och många med mig efterfrågar är något annat, något ytterligare, något lite mer. Det duger inte. Svaret duger inte, och det politiska hantverket duger inte när det gäller hur du och din regering hanterar den här finanskrisen.
Den internationella finanskrisen är naturligtvis inte den borgerliga regeringens fel. Den rullar över världen. Men det politiska hantverket, hur ni hanterar finanskrisen och lågkonjunkturen här i Sverige, hur ni hanterar dem som varslas, dem som riskerar att bli arbetslösa, dem som redan har blivit arbetslösa, privata företagare och offentlig sektor är ditt ansvar, arbetsmarknadsminister Littorin.
Det är du och din regering som har val att göra. Ni kan fortsätta på den inslagna vägen med stora skattesänkningar, med mest till de redan välbeställda. Ni lånar pengar i år för att sänka skatten med 12 000 spänn för de redan rikaste i det här samhället. Ni skulle kunna använda de pengarna till att investera i kompetens, utbildning och nya jobb, men ni väljer att inte göra det.
Jag hoppas att du här i dag kan ge åtminstone en hint om att ni i alla fall funderar lite på det vi i den rödgröna alliansen, oppositionen, arbetsgivare, fackliga företrädare och varselsamordnare, inte bara från Örebro län, för fram. Det behövs mer. Det behövs framför allt extra insatser för att behålla kompetens, duktigt folk, ute i våra företag.
Nu har jag nästan bara pratat om den privata sektorn. Jag återkommer och pratar om den offentliga sektorn, om våra lärare, undersköterskor, barnskötare och förskollärare, som kommer i nästa varselvåg.
Matilda Ernkrans (S):
Jag fortsätter där Monica Green slutade, ministern. Övertyga Anders Borg, om det är honom du måste övertyga, om att det inte räcker, om att det inte duger och om att det måste till mer! Människor varslas varje dag i Sverige. Bara hemma i mitt län, Örebro län, varslade i dag Valåsens sågverk i Karlskoga 80 av sina 120 anställda.
I går varslade Green Cargo i Hallsberg 49 personer. Varje dag är det nya människor som varslas om uppsägning. Vi är snart uppe i över 3 500 varsel bara i Örebro län, och det handlar om människor. Det är människor bakom varenda siffra. Det är människor som behöver vårt gemensamma stöd.
Känner inte ansvarig minister en viss oro? Det är ju faktiskt bara den borgerliga regeringen som är nöjd. Det var bara ni som var nöjda med det ni kallade för superpaketet i september förra året. Alla andra sade att det inte skulle komma att räcka. Det är bara ni som är nöjda med det du kallar decemberpaketet.
Alla andra sade: Det är bra att ni kommer med någonting nu - ett litet krispaket - men det är alldeles för dåligt. Vi från den rödgröna alliansen, från oppositionen, var djupt kritiska. Det var för lite, för dåligt och för sent. Men Svenskt Näringsliv var också kritiska, de fackliga organisationerna och nationalekonomerna likaså, och jag kan fortsätta uppräkningen.
Känner inte ministern en viss oro beträffande att det bara är den borgerliga regeringen som är nöjd? Jag sade i mitt tidigare inlägg att jag skulle återkomma till de kvinnor som finns i våra kommuner och landsting, för det är där nästa varselvåg kommer. Nu har vi sett en stor varselvåg i privat sektor, framför allt kopplad till fordonsindustrin, och den fortsätter rulla på.
Regeringen har visat att man inte är beredd att ta det fulla ansvaret för den krisen. Nu kommer nästa. Nu är det kommuner och landsting som på grund av minskade skatteintäkter och frysta statsbidrag som den här borgerliga regeringen har beslutat om inte längre får pengarna att räcka till.
Nu är det kvinnorna - barnskötarna, undersköterskorna, sjuksköterskorna, lärarna och förskollärarna - som går med oro i magen och undrar: När kommer jag att bli varslad? Kommer jag att få behålla mitt jobb eller inte? Här om någonstans kan ju faktiskt den sittande regeringen göra skillnad. Här kan man bestämma sig för att: Vi räddar jobben!
I den här extrema lågkonjunkturen och finanskrisen, som vi är inne i, är det viktigare att rädda jobben än att spä på arbetslösheten. Men också här kliver ni åt sidan och säger: Nej, vi tänker inte stödja kommuner och landsting med ökade statbidrag. Det får nog lov att rulla på, och så följer vi utvecklingen och ser vad som händer.
Avslutningsvis, i det här inlägget, känner jag mig lite sorgsen, men jag är glad över att jag får ett tydligt besked om att det inte kommer att räddas några jobb eller någon kompetens i företag eller offentlig sektor genom att pengar satsas på utbildning för dem som riskerar uppsägning.
Jag är tacksam för att ha fått ett så tydligt svar, men jag är djupt oroad, och jag avslutar som jag börjar: Prata förnuft med Anders Borg, Sven Otto Littorin!
Matilda Ernkrans (S):
Det är du, Sven Otto Littorin, och din högerregering som gör också det här året till ett skitår. Det handlar om hur man väljer att använda det politiska hantverket, de politiska verktygen. Det är det som bildar människors vardag.
Ni slarvade bort högkonjunkturen genom stora skattesänkningar. 80 miljarder av våra gemensamma pengar sitter nu de allra mest välbeställda i vårt samhälle på. De pengarna hade varit bra att ha. De hade behövts i lågkonjunkturen.
Det är alltså du och din högerregering som kommer att göra även detta år till ett skitår - om vi inte kan hoppas på möjligheten att ni tänker om, att du kan övertyga Anders Borg om att det finns andra sätt att ta sig an frågan.
Det finns andra förslag till hur man tar sig ur en lågkonjunktur, hur man gör en lågkonjunktur rimligare och bättre för människorna att ta sig igenom. Vi i den rödgröna alliansen har lagt fram sådana förslag i riksdagen. Våra socialdemokratiska förslag omfattar 20 miljarder kronor och ryms väl inom budgetmarginalen.
Det finns exempelvis spetskompetensutbildning för att dämpa varselvågen, alltså utbildning för anställda som riskerar uppsägning. Det finns ett antal miljarder till våra kommuner och landsting för att rädda jobben och välfärden. Det finns andra sätt, men framgång kräver rättvisa. Sverige kan bättre.