KBLab/rixvox huggingface dataset:
Magnus Manhammar (S):
Det är intressant att höra Katarina Brännström beskriva verkligheten och försöka påskina att det är någon typ av retorik från min sida. Jag satt precis och läste om detta igen bara för att vara säker till hundra procent, och Arbetsmiljöverkets egna siffror visar att arbetsplatsolyckorna förra året ökade för tredje året i rad. Det är fakta, och det är kanske inte så svårt att förstå. Det går upp och ned med arbetsplatsolyckorna. Vissa år tidigare har det faktiskt gått nedåt också. Men det har ökat. Jag skulle vilja säga att det beror på de borgerliga regeringsåren.
Det har hänt väldigt mycket på arbetsmiljöområdet under de här åren, framför allt mycket dåligt. Alliansen lade ned Arbetslivsinstitutet och minskade anslagen till Arbetsmiljöverket. Man såg också till att antalet inspektörer hamnade under ILO-snittet, vilket flera har nämnt här i dag. Det är inget nytt. Faktum är att Sverige inte längre ens lever upp till FN-organet ILO:s minimistandard för vad som anses behövas för att säkra arbetsmiljön ute på företagen. Enligt ILO ska det finnas en arbetsmiljöinspektör per 10 000 anställda.
I Sverige är det i dag 0,6. I Norge och Danmark är motsvarande siffra 1,85 respektive 1,78. Det är klart att en sådan politik får allvarliga konsekvenser. Jag vill verkligen veta varför ni valde att försämra för Arbetsmiljöverket, Katarina. Varför valde ni att skära ned på detta arbete? Tycker ni att de gör ett dåligt arbete?
Som Katarinas vän i Centerpartiet beskrev tidigare har ni själva ändrat möjligheten för arbetsmiljöinspektörerna att jobba förebyggande. Katarina Brännström talar mycket om det förebyggande arbetet, herr talman. Moderaterna beskriver det som att det förebyggande arbetet är det viktiga. Varför väljer man då att försämra - dels för forskningen genom att ta bort Arbetslivsinstitutet, dels för Arbetsmiljöverket? Varför gör man det?
Magnus Manhammar (S):
Jag skulle vilja att Katarina Brännström träffade några av alla de skyddsombud och arbetsmiljöombud som jag träffat när jag själv varit ute på många arbetsplatser och att hon beskrev för dem att hon inte tycker att det är viktigt att inspektörerna kommer ut till deras arbetsplatser. Jag kan säga att det är en väldigt viktig del av hela deras arbete att ha det stödet och veta att det faktiskt kommer ut någon. Efter att man skurit ned så mycket på Arbetsmiljöverket, så att antalet inspektörer och regionala kontor minskat, har Arbetsmiljöverket bara möjlighet att komma ut till de ställen där det finns stora risker.
Det har gjort att det systematiska arbetsmiljöarbetet minskat. Det visar en rapport av Unionen som jag har här. Deras arbetsmiljöbarometer visar att det systematiska arbetsmiljöarbetet har minskat just för att man inte kan vara ute på alla arbetsplatser utan bara kan gå till dem där det verkligen finns risk för dödsfall eller där det till exempel finns asbest, vilket vi fick en beskrivning av här tidigare. Jag har svårt att hitta ord för att beskriva det som borgerligheten gjort.
Katarina Brännström säger att det är mycket lättare att göra anmälningar nu och att man kan anmäla in en rispa på nageln. Min morfar var en av dem som jobbade på det varv i Karlskrona som vi fick beskrivet tidigare och där man fick asbest. Det var inte så att det anmäldes in någonting i onödan, kan jag säga, utan det är ganska hårda grejer som man anmäler in om det händer någonting. Borgerligheten attackerar arbetsmiljöarbetet hårt. Jag uppfattar det som att borgerligheten faktiskt inte har någon arbetsmiljöpolitik.
Man har egentligen ingen politik för att minska sjukskrivningarna. Man har ingen politik för att minska stressen eller dödsolyckorna på arbetsplatserna. För borgerligheten finns bara skattesänkningar, vilket var det som gjordes under de två senaste mandatperioderna. Jag skulle vilja tala om för borgerligheten att skattesänkningar inte är någon trollstav som kan trolla bort arbetsmiljöproblem eller andra samhällsproblem. Vi måste också våga säga ja till vissa saker och göra viktiga satsningar. Jag hoppas att det här inlägget kanske kan ha visat någonting av det för Katarina Brännström.
Magnus Manhammar (S):
Det är intressant att jag fick en kommentar om min arbetslivserfarenhet. Jag har själv jobbat på ABB - synd att vi inte träffades där! Jag var med och gjorde Polenkabeln och jobbade i dieselångorna nere i lastutrymmet. Det var ganska hårt, kan jag säga. Jag har väl det att tacka för några av de muskler jag fortfarande har. Men jag tycker inte att vi ska diskutera min arbetslivserfarenhet i den här debatten. I stället ska vi fråga oss vad SD gjort här i riksdagen. Det var också den fråga jag ställde. Sverigedemokraterna har trots allt suttit i riksdagen sedan 2010 och har inte gjort någonting åt arbetsmiljöfrågorna.
Jag vill ställa frågan en gång till Magnus Persson och hans parti Sverigedemokraterna: Har man gjort någonting konkret över huvud taget för att göra arbetsmiljön bättre i Sverige? Faktum är trots allt att Sverigedemokraterna i höstas hade möjlighet att göra stor skillnad, som jag beskrev tidigare. Man hade inte ens behövt rösta; man kunde till och med ha lagt ned sina röster och gjort stor skillnad. Det är helt otroligt! Till och med passivt kunde man ha sett till att det blev en bättre arbetsmiljö i det här landet.
Men det valde man att inte göra. Jag ställer återigen frågan till Magnus Persson: Har Sverigedemokraterna någonsin gjort någonting konkret här i riksdagen för att förbättra arbetsmiljön i Sverige?
Magnus Manhammar (S):
Vi kan konstatera att Sverigedemokraterna uppenbarligen aldrig här i Sveriges riksdag gjort någonting för att förbättra arbetsmiljön i Sverige. Det kan vi konstatera av diskussionen. Det är väldigt intressant och också ett viktigt faktum att veta för väljarna inför kommande val. Sverigedemokraterna har inte ambitionen att göra någonting. De sitter och skriver på lite egna program. Jag kan också skriva saker på min kammare. Men när det väl ska till att röstas gör de inte skillnad. Fundera en del på detta. Jag har nu ställt frågan två gånger och inte fått något svar. Sanningen är den att Sverigedemokraterna aldrig går att lita på.
Det har jag bevisat tidigare här i talarstolen, och jag tänker bevisa det en gång till. Jag har här ett potpurri av Sverigedemokraternas olika förslag när det gäller arbetsmiljön. Det är de senaste förslagen som finns här. Det är en del av de förslag som Magnus Persson här beskriver. De hänger inte riktigt så bra ihop med den svenska modellen. Men det finns en del positiva förslag. Sedan är det en del förslag som helt skulle slå hål på den svenska modellen. Men det finns några förslag på första sidan som är ganska positiva. Jag har här det första politiska programmet. Det är inte så långt. Det är sex sidor.
Det är Sverigedemokraternas första politiska program från 1988. Där nämner de faktiskt fackföreningsrörelsen. Det är kanske inte i de mest positiva ordalag, men de nämner den ändå hyfsat. Det finns med. Sedan har vi förslag från 2006. Då driver Sverigedemokraterna att man ska avskaffa MBL, inga fler pengar till arbetsmiljö - hör och häpna! - och att minska fackets makt i samhället. Det blir lite olika. Sedan har vi vad SD röstade emot här i riksdagen under förra mandatperioden.
De röstade emot en nollvision för dödsolyckor. De röstade emot rättighet att jobba heltid. De röstade emot att arbetsskadeförsäkringen skulle göras mer jämställd. Om man ska dra en slutsats av detta är det inte möjligt att veta vad Sverigedemokraterna tycker i frågorna. Frågan är om sverigedemokraterna själva vet vad de kommer att tycka i dessa frågor i morgon. Är arbetsmiljö viktigt? Är facket bra eller dåligt? För mig är bara en sak säker, och det är att det aldrig går att lita på Sverigedemokraterna.
Magnus Manhammar (S):
Det är bra att vi har denna debatt om Marinens musikkår och försvarsmusiken i dag. Det är mycket viktigt. Framför allt är det otroligt bra att regeringen och försvarsminister Peter Hultqvist har säkrat musikkårens framtid genom att skriva in den i regleringsbrevet. Regeringen förtjänar ett stort beröm för detta.
Marinens musikkår är en nationell angelägenhet och genomför årligen över 100 framträdanden genom medverkan vid officiella statsbesök, kungliga audienser, högvakter, förbandsspelningar och konserter. Musikkårens verksamhet är inte bara statsceremoniell, utan den har också många andra viktiga uppgifter. En är att musikkåren utgör ett stöd till svenska förband både i Sverige och utomlands. Musikkåren har deltagit vid utlandsmissioner i bland annat Bosnien, Kosovo och Afghanistan.
Den har deltagit med såväl ceremonimusik som musikunderhållning i personalvårdande syfte. En annan viktig uppgift är att musikkåren har en betydelsefull kulturell roll i Sverige, både historiskt, genom att vara Sveriges näst äldsta musikkår, och i musiklivet i dag. Den har en viktig del i världsarvsstaden Karlskrona och har funnits där i över 300 år.
Herr talman! Musikkåren har ett mycket högt anseende i den internationella blåsmusiksfären och är också förebild för såväl professionella som amatörmusiker. Att musikkåren finns är otroligt viktigt för att denna musikgenre kan komma också framtida generationer till godo. Marinens musikkår är verkligen en unik resurs för Sverige men har tidigare flera gånger fått se sin framtid hotad vid budgetförändringar inom Försvarsmakten. Detta har skapat en osäkerhet för verksamheten.
Genom att regeringen nu har skrivit in Marinens musikkår i regleringsbrevet är dess existens räddad, och det är mycket bra. Tyvärr ser vi trots detta redan tecken på att Försvarsmakten har för avsikt att kringskära Marinens musikkårs uppgifter och minska dess möjligheter att verka. Från Försvarsmaktens sida låter det ofta som att det är det statsceremoniella som är musikkårens enda uppgift.
Men som jag redan beskrivit i mitt tal har musikkåren väldigt många fler och viktiga uppgifter än att spela vid slottet, även om det såklart också är viktigt. Därför vore det, trots den föredömliga handlingskraft som regeringen och försvarsministern har visat genom regleringsbrevet, värdefullt om regeringen kunde göra en översyn av försvarsmusikens uppgifter som helhet inför framtiden.
Magnus Manhammar (S):
Det är en intressant och viktig diskussion. Själv har jag på olika sätt haft kontakt med Marinens musikkår i hela mitt liv. Jag ser mig som ganska insatt i dess verksamhet och är glad över det försvarsministern säger, herr talman. Det känns lyckosamt att vi nu har säkrat framtiden. Men redan den här veckan har jag fått ny information som visar att det redan finns planer från Försvarsmakten att skära ned budgeten just för Marinens musikkår - även för de andra delarna av försvarsmusiken men framför allt på Marinens musikkår.
Det kommer att innebära att det enbart är det statsceremoniella som Marinens musikkår kommer att fortsätta med. Men är det bara det statsceremoniella som blir uppgiften för Marinens musikkår kommer det inte att vara så många professionella musiker som söker sig dit, för det är inte bara det som är det intressanta för en musiker. Jag har själv spelat en hel del och vet vad det innebär, för man vill utvecklas musikaliskt.
Därför är det otroligt viktigt att vi har en långsiktig finansiering så att det finns pengar till hela verksamheten, både det kulturella, det för allmänheten och kulturarvet, och det statsceremoniella. Det ska finnas en bred verksamhet för Marinens musikkår. Nu pratar vi om Marinens musikkår, men detta gäller såklart alla tre musikkårerna, också Arméns musikkår och Livgardets dragonmusikkår. Det är egentligen därför jag är uppe och talar om detta. Vi har räddat Marinens musikkår. Det är mycket bra och förtjänar allt beröm.
Men vi måste också ha en långsiktig lösning. Exakt hur den översynen ska gå till eller hur vi gör detta kan jag inte svara på här. Men jag vill att vi fortsätter den diskussionen och ser till att vi slipper ha den här diskussionen i framtiden - att det finns ett långsiktigt och stabilt sätt att finansiera Marinens musikkår.
Magnus Manhammar (S):
Jag är här för att jag tror på en politik som på riktigt gör skillnad för människor, och inte för att driva en hatisk politik som förstör det här landet. Jag är väldigt stolt över det, och det kommer jag att fortsätta med, oavsett om jag diskuterar med sverigedemokrater, moderater eller någon annan. När det gäller LAS och de undantag från turordningsreglerna som Sverigedemokraterna vill göra handlar det om makt på arbetsmarknaden. Det är tydligt att Sverigedemokraterna inte ställer sig på arbetarnas sida. De ställer sig på arbetsgivarens sida.
Att ni säger att ni är ett arbetarparti är ju en skymf. Herr talman! Sverigedemokraterna har uppenbarligen samma förslag som vi. De har säkert kopierat oss. Vi har ju funnits mycket längre än dem, annars hade det inte ens funnits någon välfärd i det här landet. Trots allt får man se till historien.
Den röda tvåvåningsvillan som jag pratade om där Magnus Persson står utanför och målar. Ni kommer ihåg att hans partikamrat är på insidan och håller på att rasera grunden. Skillnaden mot vad som nu sker är att Magnus Persson nästa vecka kommer att rösta nej till den budget som vi har föreslagit. Han kommer att rösta för 65 miljoner mindre till arbetsmiljö, för han röstar på Moderaternas budgetalternativ.
Nu står inte bara Magnus Persson själv och målar på huset, utan Sven-Olof Sällström har tagit med sig sitt kompisgäng med moderater som också står med släggan och håller på att förstöra den svenska modellen. Ni samarbetar kring detta. Det, om något, är skamligt. Det är det som är verkligheten och det som väljarna måste få veta. Vad blir konsekvenserna om Sverigedemokraterna sitter i riksdagen? Jo, ni kommer att välja att rösta på Moderaternas budget. Det kommer att bli stora konsekvenser, nämligen försämrad arbetsmiljö i det här landet om den budgeten går igenom.
Magnus Manhammar (S):
Det var en bra fråga. Själv hade jag tiopunktsprogrammet med mig i innerfickan under hela valrörelsen när jag träffade kamrater på olika byggen och människor som var oroliga över det som hände i Sverige. Vi gick till val på att vi skulle genomföra tiopunktsprogrammet. Inom kort kommer vi tillbaka till denna kammare och bockar av ett antal punkter som vi redan har genomfört. När det gäller utstationering är vi på god väg att till och med få med oss EU på den linjen.
Det är fler länder än Sverige som ser de stora problemen med den lönedumpning som sker runt om i Europa. Ett arbetsmiljöproblem som inte lyfts fram så ofta är de arbetsmiljöproblem som uppstår på grund av att Sverigedemokraterna driver en hatisk politik mot muslimer och mot romer. Det finns sverigedemokrater som säger att judar inte tillhör den svenska nationen. Det är en väldigt allvarlig politik som i sig är ett problem för det här landet.
Det är också en politik som leder till fler hatbrott. Av hatbrottsstatistiken i Sverige framgår det att hatbrotten ökar ungefär lika mycket som Sverigedemokraterna ökar i styrka. Jag undrar om man kan koppla mobbning, kränkande särbehandling och det som händer på arbetsplatsen till den hatpolitik som Sverigedemokraterna driver.
Jag är ganska övertygad om att det finns direkta konsekvenser av den hatiska politik som Sverigedemokraterna driver och det som händer på arbetsplatser. Varför har inte Sverigedemokraterna någon riktig arbetsmarknadspolitik? Jag tror att det är för att Sverigedemokraterna som parti i själva verket är ett arbetsmiljöproblem.
Magnus Manhammar (S):
Jag vill också tacka för de frågor som Erik Andersson har ställt. Det är viktiga frågor, och jag ska försöka svara på dem alla. Jag hinner kanske inte på de första två minuterna, så jag får fortsätta i mina kommande två minuter. Den första frågan om Arbetsmiljöverket är mycket viktig. Det är bra att vi kan bli tydliga och titta på vad som hände. De stora nedskärningarna i arbetsmiljöarbetet som den förra regeringen gjorde skedde kort efter valet.
Det har varit vanligt för borgerliga regeringar att riva av plåstret direkt när det handlar om försämringar i välfärden - kanske så att man ska glömma till valet. Jag vet inte varför, men det är förmodligen en strategi. Om vi ska se till möjligheten för Arbetsmiljöverket att verka utifrån de resurser man fick skedde en stor förändring.
År 2006, då Göran Persson fortfarande var statsminister, i en socialdemokratisk regering, genomförde Arbetsmiljöverket - jag har siffrorna för verkets inspektioner i handen - 25 784 inspektioner. År 2013, året innan Moderaterna och Alliansen förlorade makten, var det 19 027 inspektioner. Det är en minskning med över 6 000 inspektioner.
Det är en stor minskning, över 20 procent, av inspektionerna. Det beror på den stora minskningen av anslagen, ungefär 30 procent, som gjordes av Alliansen. Det är också intressant att titta på antalet anställda. År 2006 fanns 868 anställda på Arbetsmiljöverket. Många fanns också regionalt så att de kunde arbeta nära företagen. År 2013 fanns 555 anställda. Erik Andersson har rätt i att antalet inte minskade mycket.
År 2009 fanns 554 anställda, och 2013 fanns 555. Man anställde faktiskt en extra under de fyra åren. Det var fantastiska anslag från den borgerliga regeringen!
Magnus Manhammar (S):
Återigen tack för frågorna. Jag tycker att det är jättebra att det ställs frågor, men jag önskar att vi hade kunnat ha en längre diskussion om detta. Det är otroligt viktigt att vi berör de här frågorna också här i kammaren och inte bara i utskottet. Jag ska försöka att svara på frågorna. När det gäller småföretagarna delar jag din syn att det är otroligt viktigt att det finns ett stöd för dem. Inte minst de regionala skyddsombuden är en viktig del i detta. Förenklingen för småföretagen för att få kontakt är kanske den bästa hjälpen som finns i dag.
Ett annat stort stöd för många småföretagare var just Arbetslivsinstitutet som kunde förmedla stöd och kunskap. Det var inte bara de stora företagen som kunde få ta del av forskning, utan det fanns en samordning av detta hos Arbetslivsinstitutet där små företag kunde få tillgång till kontakter och information kring dessa frågor.
Problemet var ju en form av politisk vendetta när man lade ned Arbetslivsinstitutet så fort man kunde. Arbetslivsinstitutets verksamhet handlade bland annat om arbetets organisering, inte bara om medicinsk arbetsmiljö utan också om arbetets villkor och makten på arbetsplatsen. Där står Moderaterna och Socialdemokraterna på helt olika sidor. Jag förstår att Moderaterna lade ned Arbetslivsinstitutet, för det gagnade inte ert partis intressen.
Men det gagnade arbetstagarna och småföretagen. Jag tycker att den frågan är lite konstigt ställd. Det är ni som drar undan mattan för småföretagen. Vi satsar ju väldigt mycket på forskning om kvinnors arbetsmiljö, för det är framför allt det som behövs. Vi satsar på det på lång sikt, under hela mandatperioden.
Det allvarligaste i kvinnors arbetsmiljö som jag kan se vid de arbetsplatsbesök som jag gör är de ungefär 140 miljarderna som borgerligheten drog ned under den förra mandatperioden. Det urholkade framför allt kvinnors arbetsmiljö i offentlig verksamhet. Det är nog det allvarligaste slaget mot kvinnors arbetsmiljö som har skett i modern tid.
Magnus Manhammar (S):
Jag vill tacka så mycket för frågorna från Désirée Pethrus, och jag ska försöka att svara på dem. Det är jättebra att vi kan borra ned ytterligare i det här politikområdet. Désirée Pethrus frågade om det ska inrättas ett nytt arbetslivsinstitut. Det ska inte skapas något nytt arbetslivsinstitut. Det är inte det som utredningen handlar om, utan den handlar om ett nationellt kunskapscentrum för utvärdering och samordning av den forskning som sker i dag.
Jag träffade i går en av forskarna från Arbetslivsinstitutet som hade i uppdrag att lägga ned det. Det var den ganska galna tanke som man fick för drygt tio år sedan. Vi samtalade en del om detta, och han tyckte att det var bisarrt eftersom Sverige ju var världsledande 2006 i det förebyggande arbetsmiljöarbetet.
Arbetslivsinstitutet var det institut som kunde samordna forskningen. Vi har ju väldigt bra forskning på många lärosäten, i Luleå, i Örebro, i Lund och här i Stockholm. Den samordning som skedde då finns inte i dag, och det är ett jättestort problem. Jag och flera andra i utskottet har redan nu samarbete och diskussioner med Helene Hellmark Knutsson om hur man ska kunna satsa ännu mer på forskning och framför allt samordna den. Just nu är forskningen uppsplittrad, och det vittnade även den forskare som jag träffade i går om.
Vi ser alltså detta som ett problem där det måste samordnas. Den moderata representanten sa tidigare här att man måste samordna forskningen för att företagen ska kunna ta vara på de nya forskningsrön som finns. Sverige skulle lätt kunna bli världsledande igen, men då måste vi använda de forskningsrön som finns. Forskarna kan inte sitta gömda uppe i Luleå eller i Örebro, utan de måste helt enkelt användas i verkligheten. Jag svarar på nästa fråga senare.
Magnus Manhammar (S):
Tack återigen för frågorna kring detta. Jag ska försöka att svara på dem. Det är inte 100 miljoner som ska gå till Arbetsmiljöverket, utan det är 60 miljoner i anslagsökning. Vi får försöka att vara så sakliga som möjligt i den här diskussionen. Jag träffade i går en representant för Arbetsmiljöverket och diskuterade med henne om vad man kan få ut av de pengar som man tilldelas, så det är jättebra att du ställer frågan just i dag. Hon berättade för mig att det är precis som du säger.
Under det år som har gått har man haft svårt att öka antalet inspektioner. Arbetsmiljöverkets verksamhet blev nedmonterad av den tidigare alliansregeringen. Man har svårt att komma i gång igen ute lokalt. För det måste man få nya inspektörer som ska finnas lokalt. Det är inte alltid lätt att hitta, för utbildningen av nya inspektörer har också skurits ned. Det har också varit ett problem. Det tar alltså lite tid innan man kan vrida tillbaka detta och det kan börja fungera bättre.
Hon menade att det är klart att det behövs fler miljoner. 60 miljoner är ett jättebra steg på vägen, och de kommer redan nu att föra oss mycket längre fram. Men om vi ska komma tillbaka dit där vi var innan den borgerliga regeringen förstörde arbetsmiljöpolitiken i Sverige kommer vi att behöva göra en hel del. År 2006 var vi världsledande.
År 2013 - det kan man se svart på vitt på hur många inspektioner och anställda det var - hade vi gått under ILO:s rekommendation, alltså den internationella rekommendationen, för hur många inspektörer man ska ha i ett land. Det är klart att det är ganska pinsamt för ett land som har varit världsledande att hamna bland de sämsta i klassen. Vi har alltså en bit kvar i fråga om det. När det handlar om mer samarbete och mer interaktivt arbete tycker vi att det är jättebra förslag.
Jag tycker att vi bör samtala mer om det, och det är säkert också sådana direktiv som man kan ge Arbetsmiljöverket att jobba med. Det är klart att ju fler som har möjlighet att få tillgång till Arbetsmiljöverkets arbete, desto bättre.
Magnus Manhammar (S):
Tack för frågan, Annika Qarlsson! Det här är en arbetsmiljöstrategi som ska verka 2016-2020. Man ska framför allt arbeta för att ta fram förslag inom detta område. Det är egentligen inte upp till mig att gå i förväg och säga vilka förslag som ska tas fram, utan det är det som arbetsmiljöstrategin handlar om. De här strategierna ska tas fram, och det ska inte ske utifrån att jag sitter på mitt rum i Socialdemokraternas riksdagskansli.
Det är inte där vi tar fram förslagen, utan förslagen för att lyckas med detta tar vi fram i samverkan med parterna. Det är så det fungerar i Sverige, och det är den svenska modellen. För mig blir det alltså lite konstigt att säga något här. I så fall skulle jag frångå den svenska modellen, och det gör jag inte. Jag tycker att den svenska modellen har tjänat oss väl. Jag sa tidigare att vi i Sverige har varit världsledande på just arbetsmiljöarbete. Det har vi varit, och det är någonting vi kan vara stolta över. Men det var vi just genom samverkan.
Att här och nu ta ett steg ifrån det är inget jag kommer att göra.