KBLab/rixvox huggingface dataset:
Matilda Ernkrans (S):
Det känns oroligt inte bara efter den här eftermiddagen, men kanske ännu mer oroligt nu när vi haft möjlighet att debattera med Lena Ek under frågestunden och Lena Ek även haft interpellationsdebatter om klimatomställningen med Jens Holm och Helena Leander.
Det är inte helt lätt att känna trygghet i Lena Eks och den svenska regeringens ledarskap; hon hävdar i sitt svar att Sverige ska fortsätta att visa ledarskap. Som socialdemokrat ser jag klimatomställningen som något som tjänar oss väl. Den stärker vår konkurrenskraft.
Den bygger broar till jobb och välvärd. Den räddar vår planet. Den visar, inte minst fattiga och mer utsatta länder, att vi kan ta vårt ansvar. Världen kan inte vänta på att vi ska ta det ansvaret. Låt mig koppla tillbaka till min oro över det som Lena Ek säger och vad som faktiskt blir resultatet.
I svaret till mig säger Lena Ek till exempel att ett avtal ska vara på plats som klarar tvågradersmålet med god marginal. Efter mötet i Durban tyckte hon att det var helt underbart - jag kan inte citera henne exakt men hon tyckte att det var helt underbart och hon var mycket glad att det hade kommit på plats. Man kan jämföra det med andra bedömare av resultatet av klimattoppmötet i Durban.
Jag delar förvisso åsikten att om man över huvud taget inte hade fått ett avtal på plats hade det varit ett katastrofalt misslyckande. Däremot delar jag inte Lena Eks bedömning att det är underbart. Det gör inte heller SMHI, Världsnaturfonden, Naturskyddsföreningen och en del andra, utan de är ganska bekymrade och menar att man låser världen vid en fyragradersökning.
Då säger Lena Ek att det ska komma ett avtal på plats som klarar tvågradersmålet. Jag vet inte riktigt varifrån hon hämtar det vetenskapliga underlaget. Det som finns är IPPC:s fjärde rapport, och där talas det snarare om att utsläppen måste börja minska absolut senast 2015. Det som man skrev på i Durban innebär att det ska börja gälla först 2020.
Till det kan kopplas de olika bilder som Lena Ek ger i andra uttalanden. Till exempel talas det om nettoutsläpp till 2050 genom att ta ansvar och visa ledarskap på hemmaplan. Det är inte helt enkelt att hänga med i detta.
Riksdagen har, utifrån vad regeringen lagt fram, fattat beslut om att Sverige ska vara fritt från nettoutsläpp 2050. Det betyder ungefär 60 procents utsläppningsminskningar. Det kan jämföras med Socialdemokraterna, som tycker att 90 procent borde vara det mål vi riktar oss mot. EU tycker att vi borde ha 80-95 procents minskningar.
Ibland talar Lena Ek om klimatutsläpp och ibland om nettoutsläpp. Det är inte riktigt samma sak. Det är en ganska stor skillnad i ambitionsnivå, och frågan är vad som egentligen gäller. Vidare talar Lena Ek om en fossilfri fordonsflotta. Riksdagens beslut är att vi ska vara oberoende av fossila bränslen till 2030. Det är faktiskt lite skillnad på orden och vad som är ambitionsnivån.
Beträffande ledarskapet vill jag fråga: Vad är det egentligen som gäller, Lena Ek, i fråga om regeringens klimat- och miljöpolitik? Är det verkligen att visa på ledarskap när vi inte ser några resultat av era ansträngningar?
Matilda Ernkrans (S):
Jag kan ha full förståelse för att man en sen natt efter långa och tunga förhandlingar inte använder de mest nyanserade orden för resultatet av förhandlingarna. Det har jag absolut förståelse för. Jag kan också dela frustrationen som Lena Ek beskriver här. Det är klart att vi känner en frustration.
Det är inte kunskap vi saknar. Vi har vetenskapliga underlag. Vi vet vad världen står inför. Ändå klarar vi av olika skäl inte av att göra mer. Det är klart att det är en frustration. Däremot återupprepar jag min kritik som gäller Lena Ek och regeringens ansvar.
I denna frustration ligger att vi vet att alla måste göra allt de kan, och alla gör inte allt de kan. Min uppfattning är att inte heller vi i Sverige gör allt vi kan. Det har jag mindre förståelse för. Jag har mindre förståelse för att, som jag uppfattar det, Lena Ek som miljöminister försöker blanda bort korten. Det ger också en oro.
Om man blandar bort korten om definitioner, vilka mål som egentligen gäller och så vidare blir det än svårare att följa upp resultatet. Vi behöver resultat i Sverige och i världen. Om vi ska tala om resultat kan man enkelt gå in och titta på enbart den svenska utvecklingen.
Man kan titta på åren 1992-1994, när vi hade borgerlig regering och en centerpartistisk miljöminister. Man kan fortsätta med åren 2007-2010, som vi har statistik för. Det är fortfarande en borgerlig regering och en centerpartistisk miljöminister. Här hemma i Sverige, där vi själva kan påverka, har vi under den tiden ökat våra koldioxidutsläpp med 1,8 miljoner ton. Det är resultatet.
Man kan också i statistiken gå in och titta på åren 1994-2006. När vi här i Sverige leddes av en socialdemokratisk regering minskade koldioxidutsläppen med 6,1 miljoner ton. Det är statistik och fakta, och det är jämförbara siffror.
Jag menar att man i de internationella klimatförhandlingarna och här hemma måste ta ansvar för vad man säger, och man måste definitivt ta ansvar för konsekvenserna. Det gäller den klimatomställning som vi behöver men också klimatförändringen.
Om det nu är så att Lena Ek numera delar min och också andras uppfattning - Svenska Naturskyddsföreningen, Världsnaturfonden och andra - att det man kom fram till i Durban låser världen i en färdplan mot en fyragradersvärld måste man ta ansvar här på hemmaplan. Det handlar inte bara om att se till att resultaten, de faktiska utsläppsminskningarna, blir faktiska utsläppsminskningar.
Man måste också ta ansvar för vad det får för konsekvenser för vårt land och för världen. Där har Lena Ek en del att svara på. Jag skulle uppskatta om vi kunde få ett litet svar på det som är andra delen i min frågeställning i interpellationen, nämligen handlandet när det gäller klimatförändringarna och dess konsekvenser.
Matilda Ernkrans (S):
Jag tackar miljöminister Lena Ek för debatten. Jag har stor respekt för de svårigheter som vi står inför.
Men som jag sade i mitt tidigare inlägg känns det på något sätt som att man vill ta sig an dessa svårigheter och denna frustration genom att själv göra allt man kan, och jag tycker inte att Sverige gör allt vad vi kan. Jag tycker att resultatet av de internationella klimatförhandlingarna snarare tyder på att vi behöver mer av politik och fler som kan visa framfötterna.
Vi behöver fler som kan visa resultat av hur en bra klimatomställning kan se ut i ett land. Då räcker det inte med mål, Lena Ek. Det räcker inte att ha mål som miljöministern uppenbarligen inte riktigt själv har rett ut vilka de är. Vilka mål är det vi strävar emot, och vad är det som riksdagen har beslutat? Jag är fullständigt övertygad om att det krävs mer. Det krävs mer handling.
Vi måste investera i ett hållbart samhällsbygge. Vi måste göra offensiva investeringar i lokal klimatomställning, i förnybart, i energieffektivisering, i bostäder, i järnvägar och så vidare. Jag hade nog hoppats på att detta skulle ha varit svaret på min fråga, nämligen denna: Vilka konsekvenser och slutsatser drar man som miljöminister i Sverige av resultatet av förhandlingarna i Durban?
Om vi nu låser oss vid 4 grader - vilka åtgärder vidtar man då för att anpassa vårt samhälle och vår infrastruktur till det förändrade klimatet? Även om vi vet att klimatförändringarna slår hårt och orättvist och att skillnaderna i världen kommer att bestå och snarare förstärkas kommer också vårt land att drabbas av klimatförändringar. Lena Ek har nu en sista chans att åtminstone försöka svara på den frågan.
Matilda Ernkrans (S):
Jag börjar ärligt talat tröttna på de ord som bara svävar runt miljöminister Lena Ek och den borgerliga regeringen.
Orsaken till de ökade utsläppen är inte vädret, utan de fossila utsläpp vi i Sverige gjorde när det var kallt. Det finns väl ingen naturlag som säger att elen måste produceras av kärnkraft, olja, naturgas eller torv? Det finns väl ett politiskt hantverk? Det finns väl aktiva styrmedel?
Det finns väl åtgärder som den här regeringen kan vidta om kärnkraften nu återigen står stilla när det är kallt och man måste sätta i gång oljeeldade eller naturgaseldade kraftvärmeverk som ger en massa fossila utsläpp? Det finns väl politiska ställningstaganden?
Det finns väl saker som den ansvariga miljöministern och den här regeringen kan göra så att det inte är fossila utsläpp som vi gör när det blir kallt i det här landet? Jag börjar tröttna på orden som svävar omkring miljöministern och regeringen. Det är dags att visa lite handling! Jag menar att vi har förlorat fem år i klimatpolitiken.
Miljöministern fortsätter att utreda. Klimatmålen ligger fast. Det är alldeles utmärkt. Problemet är att vi måste ha aktiva styrmedel som styr mot att vi klarar våra klimatmål. Hittills har den här regeringen inte presenterat de styrmedel som leder till att vi minskar våra utsläpp. Vi kan använda statistiken.
Vi kan konstatera att utsläppen ökade under 2010, och det borde bekymra ansvarig miljöminister och ansvarig regering. I stället får vi en diskussion om det är rätt eller fel att skylla på vädret. Man kan också fråga sig om detta är strategin framåt i tiden. Är det så att den här regeringen hoppas på att det ska vara lågkonjunktur och varma vintrar fram till 2020 och att vi då kommer att nå våra mål.
Nej, det kan väl ändå inte vara en aktiv och offensiv klimatomställning. Jag saknar synen på klimatomställningen som en drivkraft till nya jobb, nya möjligheter och nya produkter. Vad är det som säger att vi i Sverige inte kan bli ännu bättre på att producera vindkraft?
Vad är det som säger att vi i Sverige inte ska tillverka vindkraftverk som vi sedan ska sätta upp för att producera energi som kommer från vinden? Det handlar om politik, ställningstaganden och aktiva åtgärder som man kan vidta här och nu. Orsaken till utsläppen 2010 är inte vädret, utan de fossila utsläpp som vi gjorde när det var kallt.
Det finns ingen naturlag omkring hur vi producerar el i det här landet. Snälla miljöministern! Svara på min fråga! När kommer de aktiva styrmedel som styr mot att vi minskar våra utsläpp?
Det är viktigt för Sverige, för Sveriges konkurrenskraft och för de nya jobben, men inte minst som en solidaritetshandling mot andra delar av världen, som behöver få möjlighet att växa och utvecklas för att de har en befolkning som nu ställer krav på en bättre välfärd och nya jobb. Det är en solidaritetshandling att aktivt och dramatiskt ställa om våra energi- och transportsystem i det här landet.
Sluta vimsa med orden och börja ge lite svar på frågorna om hur vi ska ta landet framåt!
Matilda Ernkrans (S):
Detta inlägg säger allt. Det är en helt verklighetsfrånvänd miljöminister som står här framför oss. Hon tycker uppenbarligen att det är viktigare att kunna presentera på papper ett antal idéer och ord än att utgå från hur verkligheten ser ut. Verkligheten ser ut så att utsläppen ökade dramatiskt 2010. Vi kan konstatera att orsaken inte är vädret utan de fossila utsläpp som vi gör när det är kallt.
Det går att göra någonting åt om man vill. Den här veckan har vi fått rapporter om att kärnkraften återigen står stilla och att man använder oljeeldade eller naturgaseldade värmekraftverk i stället. LKAB, som är en fantastiskt viktig gruvnäring, rapporterar att de inte klarar av att halvera sina utsläpp som det var tänkt. Det fungerade inte att binda in koldioxiden i gruvavfallet som man hade tänkt.
Jag utgår från att ansvarig minister har varit i kontakt med LKAB och ställt frågan: Vad är det ni behöver för att gruvnäringen ska kunna vara en viktig aktiv del av vår välfärd och samtidigt klara av att minska utsläppen? Jag utgår från att man har talat med dem som nu drar i gång oljeeldade värmeverk när kärnkraften står stilla. Hur kommer det sig att man driver dem med olja eller naturgas?
Det finns ingen naturlag att man ska driva dem så. Det finns andra bra sätt att göra el i Sverige som vi kan vara och bli duktiga på. Det finns sol, vind, vatten och bioenergi. Det krävs bara att vi har en regering och en minister som känner lite ansvar för hur verkligheten ser ut.
I stället svarar ministern: Det blev ett hack i kurvan, och om det behövs ytterligare åtgärder kommer jag att återkomma. Jag tycker att det är alldeles för passivt. Det borde inte råda något tvivel om att det behövs åtgärder och att klimatomställningen är någonting positivt som driver fram nya produkter och nya jobb som detta land behöver.
Matilda Ernkrans (S):
Jag vill fylla på den argumentation som Anders Ygeman så förtjänstfullt lägger fram i den här debatten. Tidigare i den debatt som jag hade med Miljöministern pratade hon om att man inte kan titta på enskilda år och att det blir hack i kurvan. Då kan vi dra ut detta och titta på just koldioxidutsläppen.
Vi hade en borgerlig regering 1992-1994 och vi har haft en borgerlig regering sedan slutet av 2006 och fram till att den senaste statistiken från 2010 kom. Där kan man enkelt utläsa att koldioxidutsläppen ökade under regeringar med centerpartistiska miljöministrar med 1,8 miljoner ton.
Sedan hade vi socialdemokratiskt ledda regeringar från 1994 till 2006. Då minskade koldioxidsläppen med 6,1 miljoner ton. Jag vill hävda att det var både låg- och högkonjunktur under de åren. Det var hög och låg arbetslöshet. Det var kalla och varma vintrar.
Vi hade gruvindustri, stålindustri och alla de viktiga basnäringar som vi så gärna vill ha i Sverige. Vi hade det under den perioden också, och ändå minskade koldioxidutsläppen med 6,1 miljoner ton under de år som vi hade en socialdemokratiskt ledd regering.
Det vore väldigt bra om vi kunde slippa svar där man säger vad man inte vill göra och faktiskt få höra i svaren vilka åtgärder man är beredd att vidta. En del åtgärder har man själv avfört från dagordningen, till exempel koldioxidbeskattningen som vi annars brukar vara överens om är ganska effektiv. Den här regeringen har ju lovat att den inte ska höjas under den här mandatperioden.
Man vill inte ha vägslitageavgift, man vill inte ha lokala klimatinvesteringar som kan bidra till att utsläppen minskar, man vill inte ha miljöbilsbonus och så vidare. Det skulle vara vällovligt om vi fick höra vilka åtgärder man vill vidta för att minska utsläppen, och nu pratar vi om transporterna.
Matilda Ernkrans (S):
Jag vet inte riktigt hur jag ska fylla på för att toppa Anders Ygemans senaste inlägg. Det kändes som om han lyckades säga det mesta som behöver sägas i den här debatten. Man kan inte annat än småle när miljöministern som svar på mitt tidigare inlägg säger att det inte skulle ha varit tillväxt under perioden 1994-2006 under socialdemokratiska regeringar och att det var därför vi lyckades minska koldioxidutsläppen med 6,1 miljoner ton.
Anders Ygeman berättade hur det faktiskt såg ut under den socialdemokratiska regeringstiden: Vi ökade bnp och klarade av att minska koldioxidutsläppen.
Det man kan fundera på är den koppling som miljöministern gjorde, kanske utan att riktigt tänka på det, för det säger i och för sig det som vi går och funderar på allihop: Är det verkligen så att den här regeringen har tänkt klara klimatambitionerna genom att ha lågkonjunktur och hoppas på varma vintrar?
Uppenbarligen tror miljöministern att det enda sättet att minska utsläppen är att bedriva en politik utan tillväxt. Det är fantastiskt, och jag undrar om det är den moderatledda regeringens politik.
Det känns lika svajigt som när vi för en tid sedan i ett inslag i Rapport kunde höra miljöministern hävda att det var regeringens politik att biltrafiken skulle minska. Sedan kom infrastrukturministern i samma inslag och sade att det var det inte alls det, utan biltrafiken skulle faktiskt öka. Jag har försökt få statsministern att svara på frågan om vilken politik som gäller från den svenska regeringen.
Han lämnade över frågan till infrastrukturministern, och där fick vi väl svaret. Var lite varsam om orden och visa lite mer handling! Vi vet ju vad miljöministern inte vill göra, men vad är det hon vill göra?
Matilda Ernkrans (S):
Först och främst kan jag lugna finansminister Anders Borg med att säga att han inte behöver ägna jättemycket tid och kraft åt att övertyga mig om vikten av en effektiv koldioxidbeskattning. Det var ju faktiskt en socialdemokratisk regering som en gång i tiden införde koldioxidbeskattningen.
Den 1 januari var det som en socialdemokratisk regering införde skatten och som också hade förberett den frågan. Jag har full koll på den socialdemokratiska historien.
Det som gör mig lite bekymrad, och som jag känner igen från andra konservativa moderater, är att det är mycket prat och lite verkstad. Det verkar som att ni tycker att vi har tid att fortsätta prata. Jag och många med mig är fullständigt övertygade om att vi har passerat tiden för prat. Det är hög tid för handling.
Inte minst borde väl det kommande klimattoppmötet i Durban påminna oss om detta faktum och, som jag sade, att utsläppen från transporterna ökar i Sverige. För varje dag som går kommer regeringen allt längre från riksdagens mål om en fossiloberoende fordonsflotta. Det finns absolut ingenting som hindrar den svenska regeringen att börja agera nu.
Som jag sade har Frankrike redan ett system med miljöbilsbonusar och registreringsskatt. Norge och Storbritannien har det också. Faktum är att Sverige håller på att bli omsprunget i det omställningsrace som nu pågår. Storbritannien och Tyskland gör redan större insatser för elbilar och för infrastruktur än Sverige. Danmark, Tyskland och Indien har en högre takt i sin vindkraftsutbyggnad än vad Sverige har.
Kina investerar massivt i cleantec - megamycket bättre än vad Sverige gör. Till det kan vi lägga det som jag trodde att vi var överens om tidigare, att klimatförändringarna är större än vi tidigare har insett och att de kommer snabbare. Vi har inte råd att vänta. Planeten har redan nått det som den tål. Utsläppen från transporterna ökar. Miljöbilsförsäljningen går ned.
Det finns faktiskt ingenting som hindrar Anders Borg och hans regering att aktivt lägga fram styrmedel som styr mot de mål som riksdagen har beslutat, nämligen en fossiloberoende fordonsflotta. Jag är fullständigt övertygad om att vi måste våga ta de stegen för ett progressivt och konkurrenskraftigt fossiloberoende Välfärdssverige.
Det här handlar inte om något enskilt litet grönt som man kan slänga in i slutet på en mening. Det här handlar om en omställning som är omfattande och som vi behöver ta på oss för att klara oss i konkurrensen. Du säger att det här är någonting som ni bereder i Regeringskansliet. Man kan ju fundera lite på när exakt den där beredningen sätter i gång. Har den hållit på en dag, en vecka?
Eller är det inte så att det inför den budget som du precis har lagt fram faktiskt fanns ett förslag från Miljödepartementet om en miljöbilsbonus och en registreringsskatt som stoppades av Moderaterna och Finansdepartementet? Om det är sant funderar man på hur länge ni har tänkt att ni ska fortsätta att bereda det här i Regeringskansliet.
Hur länge ska utsläppen från transporterna få fortsätta att öka innan finansministern är beredd att agera?
Matilda Ernkrans (S):
Finansministern säger att det är bra att hålla ordning på fakta när man debatterar. Det tycker jag också. Finansministern borde därför tänka över det mantra som han och andra använder när de hävdar att Sverige är mest ambitiöst när det gäller miljö- och klimatpolitik. Detta är nämligen inte sant. Sverige lever fortfarande på tidigare segrar, skulle jag vilja säga.
Det finns i princip inte ett enda nytt styrmedel som den här borgerliga regeringen har infört för att styra mot de mål som vi har sagt att vi måste uppnå. Jag blir också mycket bekymrad när finansministern ägnar så mycket av sin tid åt att diskutera vad andra länder gör eller inte gör. Ta ansvar för den regering och den politik som du för här hemma i Sverige, Anders Borg! Det är en bra början.
Sedan ska vi naturligtvis vara pådrivande och duktiga också på europeisk och internationell nivå, men att ta ansvar för vad man gör här hemma kan vara ett sätt att ta på ledartröjan. Miljöbilsbonus och registreringsskatt är ett färdigt och finansierat förslag som är någonting positivt.
Det sätter nämligen ett omställningstryck på nybilsproduktionen av miljöbilar och gör att vi får en bättre-begagnat-marknad för miljöbilar så att fler faktiskt kan köpa en miljöbil. Detta är alltså något positivt och inte en belastning på människor i vårt land. Det är något som Sverige och världen behöver, eftersom utsläppen måste minska. Sverige behöver detta.
Vår välfärd behöver det, för vår välfärd är beroende av att vi kan transportera oss själva och de varor vi behöver med hjälp av ett fossiloberoende bränsle. Ett progressivt, konkurrenskraftigt fossiloberoende välfärdsland är vad vi ska styra emot med aktiva styrmedel. Det är dags att sluta prata och börja styra, Anders Borg!
Matilda Ernkrans (S):
Jag vill understryka det som mina socialdemokratiska kolleger här så förtjänstfullt har uttryckt, nämligen att det naturligtvis finns en helhet i den socialdemokratiska politiken. Miljöminister Lena Ek försöker göra det lätt för sig och slippa undan frågorna om hur regeringen hanterar det politiska hantverket kring detta genom att låtsas som att det finns olika besked från oss socialdemokrater.
Vi för en generellt god politik för miljöomställning. Alla vi som är uppe i talarstolen är väldigt tydliga med att omställningen ska fortgå och att en offensiv och ambitiös klimatpolitik är det som bygger broar till jobb och välfärd. Vi menar att varje transportslag ska bära sina egna miljökostnader. Vi är tydliga med att svaveldirektivet och IMO-beslutet ligger fast.
Samtidigt borde den sittande regeringen i ett Sverige där vi går mot 8 procents arbetslöshet komma med flera nya engagemang för jobben varje dag. Vi har också ett Sverige där endast 2 av 16 miljömål uppnås.
Därför borde en ansvarsfull regering se dessa två problem och kombinera dem till en möjlighet, nämligen ansvar för miljön och den svenska konkurrenskraften. Det kan aldrig vara antingen eller. Vi måste faktiskt klara både och i Sverige.
Detta tycker jag att mina socialdemokratiska kolleger förtjänstfullt har visat här, och jag vill bara som Socialdemokraternas miljöpolitiska talesperson understryka att vår miljöpolitik håller ihop och bygger broar till jobb och välfärd.
Matilda Ernkrans (S):
Vad ska man säga efter det inlägget, Peter Persson? Det jag tänkte säga var att miljöministern naturligtvis har rätt: Det har varit en lång tid för omställning för industrin, och de måste naturligtvis bära sitt ansvar. Det vi debatterar här i dag är att det har varit lika lång tid för den svenska regeringen.
Vi menar att en regering som bestämmer sig för att klara både miljöomställningen och jobben också har haft tid på sig att med samverkan och samarbete hitta en klok väg i omställningen. Vi menar att den sittande regeringen inte har tagit det ansvaret. Det är den kritiken vi riktar här i dag.
Jag tycker att den nuvarande regeringen borde ta till sig av den kritiken. Jag nöjer mig med det och sparar mina god-jul-önskningar till lite senare i eftermiddag, eftersom vi ska fortsätta att debattera andra viktiga frågor.