Matilda Ernkrans (S):
Statsrådet Hägglund, det är ju du som har infört vårdnadsbidraget. Det här är din paradgren. Det var du som vann förhandlingarna med partiledarna om familjepolitiken. Nu är det på plats och beslutet är fattat. Det börjar kännas angeläget att du faktiskt berättar för oss om din framtidsvision.
När vi behandlade detta i utskottet sade en av de kristdemokratiska ledamöterna att hon kände en euforisk glädje över att vårdnadsbidraget nu skulle komma på plats. Men ni kan väl inte seriöst mena att det här är er framtidsvision? När ni talar med era döttrar, söner eller barnbarn, målar ni då upp en framtid med vårdnadsbidraget?
Säger du till dina flickor: Du ska vara dukig och studera, det är viktigt med skolan, det är viktigt att lära, läs så mycket du kan och gärna också på universitetet - men sedan, lilla vän, när barnen kommer, är det bara för dig att stanna hemma. Minst tre år går bra, längre går också bra om du vill ha fler barn. Din utbildning eller ditt yrke behöver du inte bekymra dig om. Det är bara att ta vid där du slutade. Nej, nej, att du är borta från arbetsmarknaden mer än tre år är inget att bekymra sig för.
Du, min dotter, har din plats hemma med barnen. Jobbet fixar sig, ska du se. Se nu bara till att studera ordentligt, så att du är högt utbildad och väldigt kompetent när du går hemma med barnen. Tänk inte på pensionen. Det löser sig. Du har ju en man att luta dig mot, och han kommer aldrig att svika dig. Till era söner säger ni: Familjen behöver du inte bry dig så mycket om. Den tar din fru hand om, vet du.
Se nu bara till att utbilda dig och jobba, för jobba kommer du att få göra extra mycket när dina barn är små. Barnen behöver inte dig som pappa. Dem sköter mamma om. Barnen behöver bara dina pengar och inte så mycket mer. Nej, Göran Hägglund, jag tror faktiskt inte att ni tror på det här själva. Jag tror att ni vet att ett vårdnadsbidrag aldrig kommer att gälla era döttrar, söner eller barnbarn. Jag tror att ni vet att det handlar om något helt annat.
Det handlar om att privatisera omsorgen om våra barn för dem som har råd att välja och om att glömma de kvinnor som redan nu lever isolerat med lång väg in på arbetsmarknaden. Man glömmer de barn som inte lever i en väletablerad kärnfamilj, och sist men inte minst glömmer man och gömmer man det faktum att både kvinnor och män behövs på arbetsmarknaden och i familjen.
Detta kanske kan vara en borgerlig politik som du kan känna dig stolt över, men det kommer aldrig att bli en socialdemokratisk. Därför tar vi bestämt avstånd från ett borgerligt ofinansierat kommunalt vårdnadsbidrag, för barnens skull, för kvinnornas skull, för familjens skull och för framtiden. Ökade orättvisor är inte lösningen, och jag tror inte att ett vårdnadsbidrag är vad nutidens föräldrar efterfrågar eller vad våra barn behöver. Vi tycker att det är fel väg att gå.
Jag vill gärna att statsrådet svarar på frågan. Hur blir Sverige ett bättre land med fler i arbete? Hur får fler arbetsgivare rätt person på rätt plats om kvinnor i barnafödande ålder helt lämnar arbetsmarknaden under tre års tid? Vad ger det för drivkraft för barnen, inte minst flickorna, så att de vill utbilda sig och bidra med sitt arbete? Eller menar den borgerliga regeringen att Sverige klarar sig bättre utan kvinnorna?