KBLab/rixvox huggingface dataset:
Helene Hellmark Knutsson (S):
Jag påminner igen om att många av de saker som nu efterlyses kunde ha gjorts under de åtta år som Alliansen satt vid makten och hade ansvaret. Precis som Roger Haddad säger var det de som lade projektet om lämplighetsbedömning till 2018.
Jag tycker att det är givet att även om vi får en regeringsväxling ska vi respektera att använda de metoder som den tidigare regeringen lagt ramverket för. Jag kan bara konstatera att även om ni, Roger Haddad, säger att ni har gjort satsningar fortsätter ni inte med dessa satsningar för att få högre kvalitet.
Om ni inte klarade av att följa upp dem ordentligt, eller om det kvalitetsutvärderingssystem som vi har inte räcker till för att det verkligen ska bli fler lärarledda timmar, beklagar jag det, men för oss är det viktigt att vi gör det här.
Det är därför vi hänvisar till att vi har ett förslag om ett nytt kvalitetsutvärderingssystem som både ska säkerställa lärosätenas kvalitetssystem och göra det möjligt att göra nationella utvärderingar och framför allt jämföra dem med utbildningar i EU.
Vi ser nu att det är en ökning av antalet sökande till lärarutbildningarna, men inte till alla utbildningar. Vi har haft en utredning som vi fick presenterad för oss strax före sommaren om just dimensioneringen.
Den visar att lärosätena i huvudsak klarar dimensioneringen av utbildningarna sedan de fick det ansvaret för 20 år sedan. Som sagt, ni ändrade inte på det ansvaret under de åtta år ni satt vid makten, utan det är en fråga som ni väcker nu när ni sitter i opposition.
Det man pekar på är att det behöver göras mer när det gäller att öka antalet sökande till lärarutbildningen, och det tar regeringen tag i genom att jobba med att göra läraryrket mer attraktivt men också att säkerställa kvaliteten i lärarutbildningen.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack, Roger Haddad, för den här debatten om ett för oss båda väldigt angeläget ämne! Som sagt, ni kunde under de åtta år som ni satt vid makten ha ändrat på vem som ska ha ansvaret för dimensioneringen, men det gjorde ni inte. Jag tror att det beror på att inte heller ni har svaret på frågan vilka lärarutbildningar som ska läggas ned och på vilka platser de ska läggas ned. Jag kan garantera att jag är långt ifrån nöjd.
Det är därför vi i regeringen fortsätter det här arbetet, och det är därför vi bland annat lägger fram ett förslag om ett lärarlyft som är värt 3 miljarder på årsbasis. Det är just sådana saker som ni inte gjorde. Vi fortsätter att göra kvalitetsförstärkningar på lärarutbildningen, vilket är något som ni inte har i era förslag.
Jag hoppas verkligen att jag missförstår dig när det låter som att du föreslår att vi ska föregå det här arbetet som nu pågår på Linnéuniversitetet och lägga fram ett skarpt förslag innan utvärderingen är gjord. Det tänker jag inte göra.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Linda Snecker från Vänsterpartiet har frågat mig vilka åtgärder jag avser att vidta för att öka jämställdheten inom akademin såväl kvantitativt som kvalitativt. Linda Snecker har vidare frågat mig när jag avser att vidta dessa åtgärder. Sveriges nya samarbetsregering är feministisk.
Det innebär att alla frågor som rör jämställdhet och hur maktförhållandena ser ut mellan könen är viktiga frågor, och jag kommer att bedriva ett aktivt arbete med dessa frågor när det gäller akademin. I statliga universitets och högskolors verksamhet ska jämställdhet mellan kvinnor och män alltid iakttas och främjas, och det gäller enligt högskolelagen. Arbetet med att uppnå en jämn könsfördelning är komplext, och insatser krävs på flera nivåer inom högskolan.
För att främja jämställdheten i akademin kommer regeringen under hela mandatperioden att bedriva ett aktivt arbete i dialog med universitet och högskolor. Som anges i regeringsförklaringen ska andelen professorer som är kvinnor öka. Det är ett prioriterat område för regeringen.
Trots att kvinnor under lång tid har varit i majoritet bland studenterna i utbildning på grundnivå och avancerad nivå är fortfarande bara 24 procent av professorerna kvinnor medan 76 procent är män. Dessa siffror talar sitt tydliga språk. Jämställdheten behöver förbättras. Riksdagen har fastställt att det ska finnas mål för könsfördelningen av nyrekryterade professorer på lärosätena. Dessa mål för innevarande period gäller till och med 2015.
Regeringen följer noga i vilken mån lärosätena uppnår rekryteringsmålen, och arbetet med utformningen av de nya rekryteringsmålen som ska gälla från och med 2016 pågår. Vidare anges i regeringsförklaringen att forskningsanslagen ska fördelas jämställt. Det är viktigt att kvalitetssäkra rekryteringsprocesser och anslag och se till att arbetet sker på formella grunder och inom formella strukturer så att kvinnor inte missgynnas.
Statskontoret har i uppdrag att kartlägga och analysera fördelningen av anslag för forskning och forskarutbildning vid universitet och högskolor ur ett jämställdhetsperspektiv. I uppdraget ingår att studera fördelningsprocessen, bland annat de bedömningar som ligger till grund för fördelningsbesluten. Där det bedöms möjligt för deltagande lärosäten får även övriga medel när det gäller forskning och forskarutbildning inkluderas.
Uppdraget ska redovisas den 31 december 2014, och jag inväntar resultatet med stort intresse. I regeringsförklaringen tas även upp att myndigheter ska få ett tydligare uppdrag att arbeta med jämställdhetsintegrering i all sin verksamhet. Jag kommer att föra en dialog med universiteten och högskolorna om hur ett sådant arbete ska utformas. Jämställdhet i högskolan är i grunden en fråga om rättvisa för individen.
Men det är också en avgörande fråga för akademins legitimitet som samhällsbärande institution och, i förlängningen, för samhällsutvecklingen och Sveriges konkurrenskraft.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack, Linda Snecker, för ditt engagemang i den här viktiga frågan! Jag är väldigt glad för det och hoppas att det kan innebära att vi också kan fortsätta jobba med att utveckla jämställdhetsarbetet inom akademin, både vad gäller högre utbildning och forskning.
Vi ser att våra lärosätens självständighet är av godo, men det kräver att man jobbar väldigt ansvarsfullt. Mycket makt betyder mycket ansvar, och det gäller även våra lärosäten.
Det är självklart att vi som regering men också våra myndigheter som har att följa upp ska se till att jämställdhetsarbetet hela tiden utvecklas och att det gör det på alla nivåer. Nu har vi i regeringsförklaringen satt upp ett mål när det gäller professorer, men det innebär inte att vi glömmer övrigt jämställdhetsarbete.
Precis som Linda Snecker själv sade innebär ju en jämställdhetsintegrering att man jobbar på alla nivåer, inom alla fakulteter och att man också följer upp och utvärderar. Det här är komplext på det sättet att det är många verktyg som behöver användas.
Det ena handlar om långsiktigheten, och då menar jag inte långsiktigheten i jämställdhetsarbetet, för det kan ibland kännas lite väl långsiktigt - det går ju inte riktigt så snabbt som vi önskar - utan jag menar mer att ge långsiktiga villkor för till exempel unga forskare.
Det tror jag är en sådan sak som kommer att underlätta för kvinnor att välja forskarkarriären - att man får trygga anställningar och att man inte behöver jaga anslag varje år för att kunna fortsätta som ung forskare. Det här är, precis som jag sade i slutet av mitt förra inlägg, viktigt för jämställdheten, och det är viktigt för att ge alla möjligheten att prova på en forskarkarriär så att vi faktiskt får fram de bästa.
Det ska inte vara de andra, lite mer dolda, sakerna som gör att någon tar sig fram. Den andra delen handlar om transparens både i ansökningsförfaranden och i anställningsförfaranden och att det alltid ska vara meriter som kvalificerar och inte någonting annat.
Vi vet alla att könsmaktsordningen gör att man ibland värderar kvinnors och mäns arbete och meriter på olika sätt.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack för frågorna! Jag tror att vi får avvakta lite tills vi får den här utvärderingen, som är en väldigt viktig grund för det arbete som nu påbörjas inom departementet inför den nya forskningspolitiska propositionen. Vi har sagt att den ska ha just det långsiktiga perspektivet där detta är en väldigt viktig del.
Precis som jag sade inledningsvis handlar det både om akademins legitimitet och om Sveriges konkurrenskraft, att vi får fram de bästa och att inte andra strukturer avgör. Det finns allmänt en kritik mot hur mycket strategiska satsningar vi ska göra just i jämförelse med till exempel den fria grundforskningen, så det här är ett av de viktiga områden vi har.
Ordet för dagen brukar ofta vara balans. Vi behöver peka ut en del strategiska områden, men vi måste också förbättra för den fria grundforskningen. Regeringen har sagt i sin regeringsförklaring att basanslagen till universitet och högskolor kommer att öka i sin andel.
Vi ska se till att hitta balansen mellan strategiska satsningar, den fria forskningen och den fria grundforskningen. Vi har i den här budgeten, som vi lägger fram gemensamt i riksdagen, gjort en omprioritering.
I stället för att satsa på äldre erfarna internationella forskare, ofta män, vill vi satsa än mer på de unga forskarnas villkor och att fånga in de nya talangerna. Det gör att vi successivt fasar ut den delen för att i stället ge bättre villkor för de unga forskarna, skapa de nya forskningsmiljöerna och de nya forskningsområdena som ska leda till de nya genombrotten.
Det här är en viktig prioritering för att göra det möjligt för både kvinnor och män att satsa på forskning. De ska ges goda förutsättningar att satsa på forskning. Det är också viktigt för Sveriges näringsliv och samhälle att vi vågar ta nya grepp i forskningen och att det finns forskare som långsiktigt kan få ägna sig åt nya frågor.
Om detta i framtiden ska leda till tillämpad forskning eller till och med till innovation återstår att se. Vi tror att det här kommer att höja kunskapsnivån och utvecklingsförmågan i hela samhället. Då inkluderar vi både det privata näringslivet och samhällsfunktioner i övrigt.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Jag vill också tacka för en bra diskussion. Det finns mycket som jag bär med mig. Jag glömde bort att nämna bonusfrågorna. Än så länge finns inte något skarpt förslag. Jag delar Linda Sneckers uppfattning att dialog inte räcker, utan det behövs skarp uppföljning och utvärdering.
När den finns och man kan se vad som fungerar och inte fungerar behövs också åtgärder och konsekvenser om man inte lyckas. Det kräver en förändrad politik. Vi får ta till oss de utvärderingar som nu är på gång. Vi ska följa upp ordentligt hur arbetet fortskrider.
Sedan hoppas jag att vi med fortsatta gemensamma krafter ska se till att arbetet blir långsiktigt men inte långsamt.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack, Anders W Jonsson, för frågan! Det är mycket angeläget att vi har en högre utbildning och forskning av hög kvalitet i hela landet, inte minst för att säkerställa kompetensförsörjningen. Jag tror att vi två delar den uppfattningen. Tyvärr trodde den förra regeringen att man kunde koncentrera den högre utbildningen till ett fåtal stora universitet.
Nu är det lärosätena som i sin autonomi jobbar med utformningen av utbildningarna. Detta har varit, precis som du säger, en mycket lyckosam satsning. Det visar också hur viktigt det är att man får kompetensutveckla sig och utbilda sig där man sedan ska vara verksam.
Det är klart att vi kommer att fortsätta hålla den här dialogen med våra lärosäten om hur vi säkerställer kompetensförsörjningen i hela landet, så också när det gäller de norra länen. Men jag vill säga att detta med dimensionering och utformning ändå i huvudsak är en fråga för lärosätena.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Jag kanske inte uttryckte mig tillräckligt tydligt, eller så lyssnade inte riksdagsledamoten tillräckligt uppmärksamt. Jag sa just att vi avser att ha en dialog om hur vi säkerställer kompetensförsörjningen i hela landet och hur man jobbar.
Vid mitt lärosätesbesök vid Umeå universitet redovisade man just arbetet med den regionaliserade läkarutbildningen och det positiva utfall som den har haft. Jag tycker som sagt att detta är ett av många exempel som visar på vikten av att det finns högre utbildning i hela landet och att den verksamhetsförlagda delen av utbildningen kan göras på olika orter runt om i landet.
Detta måste vi säkerställa. Därför är det viktigt när vi nu bygger ut den högre utbildningen att platserna tillfaller hela landet och inte bara de stora städerna.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack så mycket, Susanne Eberstein, för frågan! Nu gör vi en väldigt stor utbyggnad för att bereda plats för fler studenter som vill läsa på högre utbildning, på högskolor och universitet. Vi fördelar platserna runt om i hela landet och fokuserar inte bara på några av de större städerna eller de stora universiteten.
Men som du säger måste vi vid utbyggnaden säkerställa att utbildningen håller hög kvalitet. Det är därför utbildningen inte är detaljbestämd av riksdagen eller regeringen utan sker i dialog med lärosätena så att vi vet att de kan göra utbyggnaden med bibehållen och helst stärkt kvalitet.
Vi har haft ett arbete med ett förslag till nytt kvalitetsutvärderingssystem som snart kommer att läggas fram till riksdagen. Det har varit ute på remiss, och remissinstanserna har varit positiva. Jag ser därför fram emot riksdagens behandling av förslaget.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack, Susanne Eberstein, för följdfrågan! Efter den remissrunda som har varit är jag väldigt optimistisk. Det finns ett behov av att förslaget till nytt kvalitetsutvärderingssystem går igenom. Det säkerställer både lärosätenas egna arbeten med att säkerställa kvaliteten och att nationella utvärderingar görs.
Framför allt får vi ett utvärderingssystem som är anpassat till det gemensamma arbetet inom ramen för EU. Det gör att vi kan jämföra de svenska utbildningarna med de andra ländernas utbildningar. Det saknades i det förra utvärderingssystemet. Detta är inte minst viktigt för att främja mobiliteten mellan studenter och för att vara säker på att det håller god kvalitet men också för att vi ska se hur svensk högre utbildning står sig gentemot andra.
Precis som vi har sagt vid många tillfällen är det som ska bygga Sverige starkt framöver att vi konkurrerar med ökad kunskap, inte med låga löner.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Maria Stockhaus har frågat utbildningsministern om ministern och regeringen är beredda att gå från ord till handling och säkerställa Teach for Swedens finansiering för åtminstone tre år framåt. Arbetet inom regeringen är så fördelat att det är jag som ska svara på interpellationen.
Satsningen på Teach for Sweden är en satsning för att öka rekryteringen av lärare, särskilt i vissa ämnen där tillgången till behöriga lärare är otillräcklig, men också en satsning för att höja skolresultaten. Det råder i dag en stor enighet om att vi står inför en omfattande lärarbrist. Skolverket bedömer i sin prognos att antalet lärare som examineras fram till 2019 behöver i det närmaste fördubblas jämfört med dagens nivåer för att skolväsendets behov ska tillgodoses.
Regeringen har därför bland annat i budgetpropositionen för 2016 lämnat flera förslag på angelägna åtgärder för att öka antalet examinerade lärare. Förslagen omfattar både medel för fler platser inom utbildningar som leder till en lärar- eller förskollärarexamen liksom flera insatser för att lyfta läraryrkets attraktivitet för att därigenom locka fler att arbeta i skolväsendet.
En av de viktigaste åtgärderna för att öka läraryrkets attraktivitet är det mycket omfattande lärarlönelyft på 3 miljarder kronor på årsbasis som regeringen avser att genomföra. För att möta lärarbristen behöver vi också fler vägar in till läraryrket. I dag bedrivs flera viktiga försöksverksamheter med särskild kompletterande pedagogisk utbildning. Det arbete som Teach for Sweden bedriver tillsammans med Karlstads universitet och Högskolan i Halmstad är en sådan verksamhet.
Regeringen ser positivt på dessa försöksverksamheter och har därför i budgetpropositionen för 2016 föreslagit att ytterligare medel tillförs dessa under åren 2016-2018. Regeringen följer utvecklingen av pågående försöksverksamheter och avser att utvärdera dem. Jag är glad att höra att vi är överens om att det är viktigt att verksamheten som Teach for Sweden bedriver kan fortsätta men också om vikten av att den utvärderas.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Detta är en av flera åtgärder som vi nu vidtar. Jag tror att det finns en ganska bred enighet i riksdagen om att vi behöver ha fler vägar in i läraryrket samtidigt som vi fortsätter att stärka kvaliteten i lärarutbildningen och jobbar för att göra läraryrket mer attraktivt och på det sättet kan höja söktrycket till lärarutbildningen.
När det gäller pengarna som har avsatts är det totalt för all typ av kompletterande utbildning 18 miljoner för 2016, samma sak för 2017 och 14 miljoner för 2018.
Det är också för den övriga KPU, det vill säga kompletterande pedagogisk utbildning, som vi nu satsar på, och vi satsar på ytterligare 500 nybörjarplatser. Jag vill också säga att vi precis i dagarna har skickat ut på remiss ett förslag om en kompletterande pedagogisk utbildning för forskarutbildade. Det är också riktat till just bristämnena.
Man ska på ett år kunna läsa in sin KPU med ett studiebidrag på 25 000 kronor i månaden. Detta är ytterligare en av de åtgärder vi vidtar. Även om vi är nöjda med Teach for Sweden och anser att försöksverksamheten kan fortsätta är det viktigt att vi jobbar på bred front. Möjligheten att få in forskarutbildade gör också att vi kan rekrytera fler lektorer till skolan.
Det är någonting som jag tror att alla tycker är önskvärt. Mot den bakgrunden hoppas jag att vi kan fortsätta att jobba för att både stärka kvaliteten i lärarutbildningen och se till att göra läraryrket mer attraktivt så att fler söker till lärarutbildningen. Vi måste också se till att jobba med att hitta fler vägar in till läraryrket.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Jag var nog otydlig där. De 500 platserna på övrig KPU är utöver detta. Detta är just för Teach för Sweden och andra försöksverksamheter som pågår bland annat vid Göteborgs universitet. Av dessa pengar går den största delen, ungefär 10 miljoner kronor, till projektet Teach for Sweden. Man har, som du säger, också extern finansiering från flera privata företag.
Vi ser detta som positivt. Men det är inte det enda som krävs för att vi ska råda bot på den stora lärarbrist vi har. Det är därför viktigt för mig att framhålla att vi också satsar mycket pengar på bedömning och validering av utländska examina, bland annat lärarexamen.
Vi ska även inom ramen för det genomföra kompletterande utbildningar så att de människor som nu kommer till Sverige eller har varit länge i Sverige och har en utländsk lärarexamen kan få den bedömd, validerad och kompletterad i den mån det behövs. Genom att på detta sätt göra flera saker samtidigt kan vi möta det stora behov vi har av nya lärare i den svenska skolan.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Jag tackar Maria Stockhaus för en angelägen debatt och diskussion om någonting som vi ändå är relativt överens om: Vi behöver verkligen göra allt nu för att få fram fler lärare till den svenska skolan och för att se till att de är kompetenta och rustade för det arbete som ska göras och för att bidra till bättre skolresultat.
Det handlar också om att kunna möta den stora grupp av elever som nu kommer att komma, inte minst i samband med flyktingkrisen. Jag tror att det är viktigt att vi kan göra många saker samtidigt. Teach for Sweden är ett utmärkt projekt som så långt vi kan se har goda resultat.
Men det finns mer att göra, och regeringen kommer att löpande återkomma med förslag om hur vi både kan stärka lärarutbildningen och få fler platser och fler sökande där och hur vi kan få fler vägar in i läraryrket.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Maria Stockhaus har frågat mig varför jag och regeringen inte vill göra andraspråksinlärning obligatorisk på lärarutbildningen och om jag och regeringen är beredda att göra specialpedagogik obligatorisk på lärarutbildningen. Sedan 2011 finns fyra nya lärar- och förskollärarexamina. I högskoleförordningens bilaga 2, examensordningen, anges de krav som ska vara uppfyllda för att en student ska kunna erhålla examen.
De preciserade krav som varje högskola själv bestämmer inom ramen för kraven i respektive examensbeskrivning ska också vara uppfyllda för att studenten ska kunna erhålla examen. Gemensamt för samtliga lärar- och förskollärarexamina är att examensbeskrivningarna slår fast att studenten för att erhålla examen ska visa sådan kunskap och förmåga som krävs för att självständigt arbeta som lärare eller förskollärare i den verksamhet som utbildningen avser.
I läroplanerna för grundskolan respektive gymnasieskolan betonas det språkutvecklande perspektivet. I läroplanerna anges dessutom att det är varje lärares uppdrag att organisera och genomföra arbetet så att eleven får stöd i sin språk- och kommunikationsutveckling. Att undervisningen ska bidra till elevernas språkutveckling framgår också av olika kurs- och ämnesplaner.
På motsvarande sätt anger läroplanerna att alla som arbetar i skolan ska uppmärksamma och stödja elever som är i behov av särskilt stöd. För att ytterligare betona vikten av de två områden som lyfts fram i interpellationen finns det också särskilda mål i examensbeskrivningarna. Samtliga fyra examensbeskrivningar omfattar till exempel krav på att studenten för examen ska visa förmåga att identifiera och i samverkan med andra hantera specialpedagogiska behov.
Lärar- och förskollärarutbildning finns i dag vid 28 lärosäten. Det går säkert att finna exempel på lärosäten och utbildningar där de nämnda områdena betonas mer respektive mindre. Mot den bakgrund som jag just har redogjort för ser dock regeringen inga behov av att från statens håll hårdare reglera examensbeskrivningarna för lärar- och förskollärarutbildningarna inom dessa områden.
Vägen till en bättre lärarutbildning går inte via ytterligare detaljreglering utan genom att låta universitet och högskolor använda sin omfattande kompetens och själva besluta om utbildningarnas upplägg och innehåll inom ramen för det tydliga regelverk som finns.
Helene Hellmark Knutsson (S):
Tack, Maria Stockhaus! Det är få utbildningar som har ändrats oftare än lärarutbildningen, och det är få utbildningar - faktiskt ingen - som är så detaljreglerade med examensmål som just lärarutbildningen.
Det ger som sagt ett begränsat utrymme att anpassa, men det finns möjligheter för högskolorna och lärarutbildarna att göra anpassningar som man jobbar fram i det samverkansuppdrag man har, inte minst med skolhuvudmännen. Min övertygelse är att vi behöver stärka just detta samverkansuppdrag ännu mer. Nu pågår ett försök med övningsskolor där man ska säkerställa kvaliteten i den verksamhetsförlagda utbildningen.
En positiv effekt som vi ser av det är just att kontaktytorna mellan verksamheten, högskolorna och lärarutbildningarna verkligen ökar. På det sättet kan man möta de behov som man ser ute i skolan betydligt tidigare - redan i lärarutbildningen.
Jag delar helt uppfattningen att vi behöver möjliggöra för personer som nu kommer med utländsk lärarexamen, till exempel, att börja jobba i skolan så att de kan fungera som studiehandledare samtidigt som de kompletterar sin utbildning eller vad som krävs för att man ska kunna jobba som behörig lärare. Jag ser också att vi har ett stort behov av fler modersmålslärare och lärare som har svenska som andraspråk.
Det kan också i allra högsta grad vara så att vi behöver utveckla möjligheten att läsa in de här ämnena på de lägre årskurserna. Nu genomförs som sagt många kompetenshöjande satsningar genom Lärarlyftet, och regeringen har sett till att förlänga dem.
Inom ramen för Lärarlyftet kan man också komplettera sin lärarutbildning med just de här ämnena så att fler har den här behörigheten framöver. Jag tycker att det är viktigt att påminna om att det är först i år som vi faktiskt ser en större grupp som har gått den nya lärarutbildningen, och ännu har ingen samlad utvärdering gjorts.
Innan vi börjar detaljreglera ännu mer i den här redan hårt reglerade utbildningen skulle jag vilja att vi gjorde en nationell utvärdering när vi har det nya kvalitetssäkringssystemet på plats.