KBLab/rixvox huggingface dataset:
Matilda Ernkrans (S):
Jag vill passa på att påpeka att Kemikalieinspektionen också fick extra anslag i oppositionsbudgeten. Roger Tiefensee sade själv att resurser till myndigheten är viktigt men inte det enda saliggörande. Jag håller med om det. Det krävs också politiskt mod och handlingskraft.
Det är ganska stor skillnad på att höra Roger Tiefensee och Centerpartiet från talarstolen jämfört med Moderaternas företrädare i den här debatten. Det känns som att man inte riktigt vet vem det är som talar för regeringens politik.
Utmärkande för just Centerpartiet är att det är mycket ord och lite handling. Och om det är handling går det snarare åt fel håll när vi talar om att anta miljöutmaningarna. Vi har tidigare i dag talat om deka-BDE där handlingen blev att riva upp det förbud som Sverige hade mot deka-BDE.
Vi har en regering som i handling öppnat för ny kärnkraft. Jag fick nu av Miljöpartiets företrädare veta att regeringen godkänt en ny fossilgasledning mellan Gislaved och Jönköping.
Min fråga till Roger Tiefensee är: Är det inte så att Centerpartiet har lite problem i den moderatledda regeringen när det gäller miljön?
Matilda Ernkrans (S):
Jag vill nog ändå återkomma till den fråga jag hade. Vad levererar Centerpartiets miljöengagemang i den moderatledda regeringen? Man var med om att riva upp förbudet mot deka-BDE, man har öppnat för ny kärnkraft och nu har man godkänt en fossilgasledning i Jönköpings län.
Jag tycker att det är bra med handlingsplaner, med arbetet inom EU och ett internationellt arbete, men jag kräver också politiska beslut som understöder dessa planer. När det gäller den handlingsplan som jag här talar om ska man återkomma först i slutet av 2012 för eventuella beslut som ska tas i riksdagen.
I annat fall återkommer man så sent som 2014. Miljömålsberedningen i all ära, men det återstår att se vad vi kommer fram till. Faktum är att det redan gått ganska många år sedan rapporten Nu är det bråttom lämnades. Det skedde 2008, och vi är nu inne i 2011. Miljömålsberedningen har ännu inte riktigt klarat av att leverera någonting.
Jag tar mig an det arbetet, som sagt, och sedan får vi se vad vi kommer fram till. Det finns inte så mycket handlingskraft. Vad i den moderatledda regeringen levererar egentligen Centerpartiets miljöengagemang som går i rätt riktning? Vad handlar om att vi till nästa generation ska överlämna ett samhälle där de stora miljöproblemen är lösta?
Matilda Ernkrans (S):
Jag har tre utgångspunkter. För det första är det smartare att vara mer klimatsmart. Det är det som ger jobb och välfärd. För det andra: Klimatförändring orsakad av mänsklig påverkan är allvarlig. Utsläppen av växthusgaser måste minska. Det är det enda sättet att rädda mänskligheten.
För det tredje: Ett offensivt miljö- och klimatarbete bygger på förtroendet att om jag gör det jag kan göra och gör mina ansträngningar måste jag kunna lita på att också du gör dina ansträngningar. Därför är det fel att reducera överskottet av svenska utsläppsrätter till en spelteoretisk modell, som miljöministern gör i svaret.
Jag menar att utsläppsrätterna måste annulleras, skrivas av, för då plockas de bort från marknaden. Det är det enda sättet att få bestående utsläppsminskningar och dessutom se till att de globala utsläppen faktiskt minskas. Här öppnar miljöministern tydligt för en helt annan strategi. Han öppnar för att använda utsläppsrätterna som en spelbricka.
Våra ansträngningar här i Sverige för minskade utsläpp kommer bara att leda till att utsläppen görs någon annanstans. Dessutom - det som är det absolut allvarligaste i det som miljöministern här anför - säger miljöministern att det inte ska innebära nettoökningar. Det är fantastiskt! Det är en miljöminister utan ambitioner. De åtaganden som vi har gjort handlar om att minska utsläppen.
Miljöministern öppnar för att vi kan sprida ut dem lite, och så har vi dem på samma nivå som tidigare. Nej, den slutsatsen kan man inte komma fram till om man har de utgångspunkter som jag har - att det är genom att vara mer klimatsmart som vi bidrar till nya jobb och bättre välfärd, att klimatförändringen är allvarlig och att vårt uppdrag är att minska utsläppen av växthusgasen. Då kan man inte komma fram till den slutsatsen, miljöministern.
Den enda slutsats jag kan dra är att vi har en miljöminister som är inne på sitt femte år som miljöminister och som inte längre har några ambitioner, alternativt att det är någon annan som styr och drar i tåtarna, och det skulle vara ännu allvarligare. Förlorarna är klimatet och mänskligheten.
Min fråga handlade om vilka initiativ du, miljöministern, tar för att förhindra försäljningen. Det svar du ger är att du egentligen inte tar några initiativ för att förhindra försäljningen. Du vill snarare vara med i det här spelet. Jag skulle vilja hävda att det här inte är någonting som jag har hittat på alldeles ensam, inte ens vi rödgröna.
Vi är nämligen överens - socialdemokrater, vänsterpartister och miljöpartister - om att försäljningen av överskottet av utsläppsrätter ska annulleras. Riskrevisionen har pekat på det. Om överskottet säljs skulle en betydande del av de ansträngningar som har gjorts av svenska medborgare vara effektlösa. Det säger Riksrevisionen. Jag tycker att jag har ganska väl på fötterna när jag säger att försäljningen av överskotten ska annulleras.
Det är det enda sättet att få bestående minskningar av växthusgaserna. Det är också ett sätt att visa respekt för alla de ansträngningar som har gjorts här i Sverige av enskilda i sina hem, på arbetsplatser och på företag. Det som miljöministern öppnar för i debatten är oerhört allvarligt.
Matilda Ernkrans (S):
Miljöminister Andreas Carlgren! Vi ska inte begära utträde. Vi ska begära inträde. Det är det som det handlar om. Vi behöver fler goda idéer i det internationella klimatarbetet. Gustav Fridolin lyfter på ett bra sätt fram all den drivkraft och växtkraft som finns i att våga och vilja ställa om Sverige och andra delar av världen i en mer klimatsmart riktning.
Vi ska begära inträde på den internationella arenan. Jag menar att Sverige tidigare har spelat en stor roll där, men allteftersom man nu börjar sväva på målet och använda spelteorier i stället för att ta ansvar och använda det positivt minskar vårt inflytande. Det är det som är problemet, Andreas Carlgren.
Du är i bästa fall en miljöminister som använder vackra ord för det du beskriver, men i sämsta fall en miljöminister med alldeles för låga ambitioner. Du upprepar att det handlar om att inte öka utsläppen - en fantastisk ambition! Vi vet att det handlar om att minska utsläppen av växthusgaser.
Redan i dag lider människor under de klimatförändringar som har orsakats av mänsklig påverkan. Vi fick många goda exempel av Jens Holm från Vänsterpartiet. Jag lyssnade i onsdags på en debatt där Länsstyrelsen i Jämtlands län var med.
Man var mycket orolig och ville undersöka om inte det enorma skyfall som drabbade Östersund under augusti månad förra året hade någonting att göra med den parasit som kom från avloppsvattnet in i dricksvattnet och som gjort att människor i Sverige får koka sitt vatten för att de inte har tillgång till rent dricksvatten.
Effekten av klimatförändringarna finns redan i dag och behöver hanteras.
Ansvaret för framtiden och inträdet på den internationella arenan handlar om att stå upp för det goda exemplet och visa att det är möjligt att minska utsläppen av växthusgaser, bibehålla en välfärd och utveckla Sverige i en framtidsinriktning med höga ambitioner. Det är möjligt, viktigt och riktigt.
I stället ramlar miljöministern ned i en konservativ syn som tyvärr präglar den borgerliga regeringen här i Sverige och runt om i EU, där man verkar ha någon sorts grundsyn att utsläpp är det som ger ökad välfärd, när det är precis tvärtom.
Jag skulle verkligen önska att miljöministern här i dag kunde ge oss ett tydligt besked och säga: "Jag ska göra allt som står i min makt för att överskottet av de svenska utsläppsrätterna ska annulleras, för jag vet att det är det enda sättet att nå målet - att bidra till att minska de globala utsläppen."
Jag skulle önska att miljöministern här i dag skulle säga: "Jag som miljöminister ska göra allt som står i min makt för att ge respekt och uppskattning till alla de människor i Sverige som har gjort detta möjligt." Till dem hör definitivt inte miljöministern. Svara på min fråga!
Är du beredd att förhindra försäljningen av överskottet av utsläppsrätter? Jag inser att du har starka män att brottas med: Fredrik Reinfeldt och Anders Borg. Men, Andreas Carlgren, du är Sveriges miljöminister.
Matilda Ernkrans (S):
Jag noterar miljöministerns mycket ogina inställning till Riksrevisionen. Jag kan bara konstatera att det är jobbigt att bli granskad när man sitter vid makten. Jag ska svara på miljöministerns fråga.
Blir det bättre eller sämre för klimatet om man säljer rätten att släppa ut 70 miljoner ton koldioxid? Det är alldeles uppenbart att det är en enorm prestigeförlust för Sverige som internationell klimatförebild om överskottet säljs. Det är också en prestigeförlust på hemmaplan.
Det är trots allt svenska folket som tillsammans har bidragit till utsläppsminskningen genom medvetna kollektivtrafikresor, val av hur man semestrar, källsortering, återvinning, second hand och så vidare. Det är en prestigeförlust för miljöministern. Det är uppenbart att det är moderat ideologi med fokus på marknadskrafter som nu styr svensk klimatpolitik.
Om inte miljöministern har uppfattat det i debatten här i dag med socialdemokrater, vänsterpartister och miljöpartister vill jag bara uppmärksamma miljöministern på hur det är. Är det detta som den borgerliga regeringen har att komma med till svenska riksdagen senare under året kommer du att få problem.
Då kommer du att få vila din klimatpolitik på ett passivt stöd av Sverigedemokraterna. Nio av tio gånger stöder de er. Det kan fungera också den här gången. Jag vädjar till miljöministern att lyssna på vad den rödgröna oppositionen säger och anser. Då kanske vi skulle kunna ta en annan och bättre väg för Sveriges framtid.
Matilda Ernkrans (S):
Jag har frågat miljöminister Andreas Carlgren om Sveriges röst i klimatförhandlingarna. Du gör det inte helt enkelt för oss, Andreas Carlgren. Inför det nu välkända misslyckandet i Köpenhamn deklarerade du stolt att en förlängning av Kyotoprotokollet var helt otillräckligt.
Det var snarare så att du lade in grus i maskineriet genom att få fattigare länder att tro att vi helt skulle skjuta Kyotoprotokollet i sank. Nu inför klimattoppmötet i Mexiko deklarerar miljöministern lika stolt att han vill ha en förlängning av Kyotoprotokollet och vill att vi ska uppfatta det som en framgång.
Jag och miljöministern vet att det som gäller är att försöka få uppvärmningen vid två grader och att det fortfarande är möjligt. Men då måste koldioxidutsläppen minska nu. Det handlar om att de rika länderna måste ta sitt ansvar inte bara i ord utan också i praktisk handling. Vad det egentligen handlar om är människors framtid och berättigade oro.
I dag frågar sig många människor här i Sverige varför det känns som att det regnar mer och under längre perioder. Jordbrukare oroar sig för varför det blir allt torrare under den för dem viktiga månaden för skörden, juli månad. I andra delar av världen kämpar människor för sin överlevnad i ett redan torrt klimat som har blivit torrare. Kvinnor och barn får gå i timmar i stekhet sol för att leta efter vatten.
Det handlar om en dubbel ojämlikhet. Det är de redan fattigaste som drabbas en gång till när det gäller klimatförändringarna och för att de rika länderna inte tar sitt ansvar. Det handlar om solidaritet i det lilla, att vi uppmuntrar enskilda människor här i Sverige att ta cykeln en gång extra, att ta en köttfri dag och att handla miljömärkt.
Men det handlar också om solidaritet i det stora mellan länder och att bygga broar och förtroende mellan fattigare länder och rikare länder. Du försöker hävda att de spänningarna inte finns och att det är någonting som vi delvis har missförstått. Jag menar att du har fel. Jag tycker att du hoppar från det ena benet till det andra. Snart gör du krokben för dig själv, Andreas Carlgren.
Faktum är att en förlängning av Kyotoprotokollet var otillräckligt. Vad som nu än kommer ut av Cancúnmötet är det ett faktum att världens länder inte har tagit sitt ansvar och speciellt inte de rikare länderna. Det är snarare tvärtom. Faktum är att du kan snubbla och resa dig igen. Men många världen över, inte minst barn, reser sig inte igen.
Därför kräver jag mer av dig, miljöminister Andreas Carlgren, mer än bara ord.
Matilda Ernkrans (S):
Jag förstår inte, Andreas Carlgren. Du hade chansen här att berätta om dina drömmar och ambitioner, hur du vill vara med och skapa en bättre värld. Men du tar den inte. Du väljer i stället att ställa en motfråga tillbaka till mig. Det var en enorm styrka att världens länder kunde enas om Kyotoprotokollet. Var hade vi annars varit i dag?
Vad miljöministern borde fråga sig är hur det kom sig att man lyckades då att få till protokollet men så kapitalt misslyckades i Köpenhamn under svenskt EU-ordförandeskap och med miljöminister Andreas Carlgren i spetsen. Det borde man ägna lite mer tid åt. Du fortsätter att hoppa på ett ben åt ena hållet och ett ben åt det andra hållet. Snart har du satt krokben för dig själv.
Vi kan ta en annan liknelse: Du flyger som en fladdrande fjäril från blomma till blomma och vet inte riktigt var du ska landa. Jag har förståelse för hur det går till vid internationella förhandlingar, och jag står upp för en tidigare god svensk tradition med svensk miljödiplomati. Det känns här som att du försöker få det att låta som att du står på min sida, eller de godas sida, mot andra onda länder i EU eller i världen. Jag vill markera ett stort avstånd mot det.
Du pratar om att en förenklad bild av att rika länder står mot fattiga är vilseledande. Den är inte alls vilseledande. Det här är vad det handlar om i Köpenhamn, det vill säga de fattigas misstro gentemot den rika världens vilja att ta ansvar inte bara i ord utan också i handling för klimatförändringen. Den misstron är välgrundad. Titta bara på Sverige. En genomsnittssvensk släpper ut 6 ton koldioxid per år.
En medmänniska söder om Sahara släpper ut 0,83 ton per år. Ändå tycker den svenska regeringen att åtgärderna framför allt ska vidtas i de fattigare länderna. Ekonomen Nicholas Stern har stor prestige i klimatsammanhang och kan knappast beskrivas som den som sprider vilseledande uppgifter. Han förklarade sammanbrottet i Köpenhamn som att det berodde på de rika ländernas arrogans.
Jag vill hävda att det snarare är miljöministern som sprider en förenklad bild av de komplicerade förhandlingarna genom att skylla det mesta på USA och Kina och låtsas som att fattigare länder inte riktigt tar till sig vad miljöministern hävdar att den rikare delen av världen försöker göra.
Miljöministern kommer aldrig med den politik som den moderatledda regeringen i praktiken för på området, och den politik som regeringen driver på EU-nivå och försöker få med sig resten av världen på, att hamna på de godas sida. Jag håller med Åsa Romsons fråga om hur det kommer sig att det har blivit fult att gå före.
Det är positivt att gå före, att visa att klimatomställningen skapar också en konkurrenskraft. Många nya jobb kan skapas genom att vi vågar gå före. Det är något fint och bra. Många nya jobb kan skapas, inte minst på miljöteknikens område. Det borde miljöministern ägna sitt engagemang åt.
Matilda Ernkrans (S):
Jag tycker att det är ganska fantastiskt att Sveriges miljöminister, som i en borgerlig allians precis har vunnit ett val och tagit på sig ansvaret att leda detta land i en minoritetsregering därför att man tycker att det är så det ska vara, ägnar en stor del av sitt anförande åt att ställa frågor till oppositionen.
Vare sig du vill det eller inte, miljöminister Andreas Carlgren, är det du som har ansvaret. Vi hade agerat på ett annat sätt, både inför Köpenhamnsmötet och, tror jag, nu också inför Cancúnmötet. För det första skulle vi ha kunnat få med oss utvecklingsländerna på ett helt annat sätt. För det andra hade vi haft en helt annan ingång till och ett annat anslag i klimatarbetet, som vi har varit inne på här.
Vi hade arbetat i en positiv anda med goda exempel på hur bra det är för ekonomin att minska utsläppen och hur mycket man kan tjäna på det. Så har inte anslaget varit, inte från svensk sida och inte inom EU, utan snarare tvärtom en mycket negativ anda, där själva ordet bördefördelning uppfattas som en ogynnsam plikt för staterna.
För det tredje hade vi naturligtvis försökt bilda allianser med de många länder som faktiskt har goda ambitioner att åstadkomma förändring. Det är klart att vi hade haft en annan ingång, och vi har också en något annorlunda agenda för hur vi vill att vi ska driva klimatarbetet framåt. Vi tycker att det är viktigt med goda förebilder, att visa att vi kan gå före.
Jag tycker att det är förkastligt av miljöministern att lägga över ansvaret på oppositionen. Ta ditt ansvar, Andreas Carlgren! Man skapar förtroende med vad man gör - inte med vad man säger. Här hemma kommer oron att kvarstå. Självfallet borde EU ha tagit beslutet att vi ska öka ambitionerna till 30 procent. Vi har ju redan nått 20 procent - 17 procent är redan nått! Vad ska vi göra i tio år? Slappa?
Matilda Ernkrans (S):
Just nu pågår klimattoppmötet i Cancún där världens ledare ska försöka ta ansvar för de försämringar av vårt klimat som vi har åstadkommit med mänsklig påverkan. Det återstår att se om att världens ledare kommer att känna och ta ansvar för dagens och kommande generationer.
Med anledning av den katastrofala dammolycka som inträffade i Kolontar i Ungern för en tid sedan har jag ställt frågan om man har tillräckligt på fötterna när det gäller dammolyckor med omfattande miljökonsekvenser i Sverige.
Jag trodde att det var miljöministern som skulle svara på det eftersom det handlar om miljökonsekvenser, men jag är naturligtvis tacksam över att näringsminister Maud Olofsson är här och svarar på frågorna. Dammolyckan i Ungern är väl känd. En miljon kubikmeter giftigt slam vällde ut från aluminiumfabriken med förödande miljökonsekvenser, dödsfall och så vidare som följd. Problemet är att detta inte är någonting unikt.
Det finns rapporter världen över om olyckor som hör samman med mineral- och metalltillverkning. I Sverige inträffade år 2000 en liknande olycka med sprickor i en dammkonstruktion i gruvan Aitik i Gällivare.
Det gjorde att gruvledningen beslutade att släppa ut en och en halv miljon kubikmeter kopparhaltigt vatten, och ingen ansvarig har ställts till svars för detta. Den här gruvan är Bolidenägd, och samma bolag var 1998 inblandad i en olycka i Andalusien i Spanien. Där spreds fem miljoner kubikmeter giftslam ut i det lokala flodsystemet.
Efterräkningarna pågår fortfarande. Förra året beslutade Svea hovrätt om kvarstad på 1,4 miljarder för Boliden för kommande skadestånd. Det är högst påtagligt att olyckor sker runt om i världen. Det blev också ganska påtagligt att det faktiskt sker olyckor i Sverige.
Denna månad, tidigt i november, brast en damm i Hästberga i södra Sverige, och en miljon kubikmeter vatten - det var som tur var bara vatten - rann ut från den här dammen. Tre människor drogs med och en bro rasade.
Jag tycker att det är anmärkningsvärt att sprickan i dammen upptäcktes av två kanotister som råkade paddla förbi, och innan de ens hade hunnit ringa till SOS Alarm hade dammen brustit. Jag tycker att detta reser ett antal frågor om hur dammsäkerheten faktiskt ser ut i Sverige.
Dessutom är det oerhört viktigt att skydda våra vattentäkter och vattenmiljöer, inte minst om man har ansvar för dagens och kommande generationer. Jag menar att barn inte ska behöva leka på förorenad jord. De ska kunna samla genetiskt friska grodor i klara vattendrag.
Därför tycker jag, trots det svar ministern nu har gett på min fråga, att hon fortfarande är svaret skyldig när det gäller dammolyckor med omfattande miljökonsekvenser och säkerheten. Jag hoppas att ministern kan utveckla sitt svar i nästa inlägg.
Matilda Ernkrans (S):
Ja, det är allvarligt, särskilt med tanke på det som redan har hänt i Sverige, nämligen dammolyckan. Två kanotister paddlade förbi och upptäckte sprickan, men innan de hann ringa SOS Alarm brast dammen. Den oron tycker jag inte att svenska medborgare ska behöva leva med. Det är klart att det är allvarligt, och vi behöver ta frågan om dammsäkerhet på yttersta allvar.
Det är vällovligt av ministern att säga att hon ska återkomma till riksdagen med en proposition om detta, men jag kan tycka att det är ganska symtomatiskt för regeringen att inte ha speciellt bråttom när det kommer till miljöansvar. Man simmar ganska dåligt i bakvattnet. Det gäller exempelvis det som jag inledde mitt förra inlägg med, klimattoppmötet i Köpenhamn som var ett fullständigt misslyckande.
Vi får väl se hur det går i Cancún. Jag åker dit med förhoppningen att den här gången få vara stolt över Sverige, även om man fortfarande simmar ganska dåligt i bakvattnet. Man har till exempel inte orkat driva att EU ska höja utsläppsåtagandena till 30 procent. Det finns andra exempel. Ett sådant är bisfenol A i nappflaskor. Där har regeringen sagt att vi måste vänta, att vi måste avvakta.
I förra veckan fattade Europaparlamentet beslut om att förbjuda bisfenol A i nappflaskor, så kanske kan även regeringen komma framåt i den frågan. När det gäller dammsäkerheten har Svenska kraftnät sedan 2003 haft i uppdrag att årligen rapportera till regeringen hur dammsäkerheten ser ut.
Redan i en rapport 2007 konstaterade Svenska kraftnät att kontrollen behövde stärkas och tillsynen förbättras, att det behövdes tydligare regelverk, speciellt för de dammar där ett dammbrott skulle kunna medföra stora konsekvenser. Man kan inte säga att regeringen precis haft bråttom när det gäller den här frågan.
Man har gett Svenska kraftnät i uppdrag att på nytt utreda frågan. De fick till och med två år på sig att göra utredningen. Uppdraget gavs 2008, och resultatet presenterades sommaren 2010. Nu är ärendet ute på remiss, och sedan kanske, möjligtvis, ska regeringen återkomma. Ganska många år har alltså förflutit; näringsministern är inne på sitt femte år som minister med ansvar för dessa frågor.
Jag tycker inte att det skett tillräckligt. Jag tycker att det finns en ganska uppenbar tendens vad gäller regeringens miljöansvar, det vill säga det är lågt prioriterat. Också i detta fall visar det sig tydligt. Det hade varit möjligt att säkra våra dammar betydligt mycket tidigare. Därför tycker jag att näringsministern fortfarande är svaret skyldig.
Hur kommer det sig att det tagit så lång tid? Vad är det som gör att dammsäkerheten är så lågt prioriterad av regeringen trots att dammar uppenbarligen brister? Det sker även i Sverige. Nu var det endast fråga om vatten den här gången, men det fick ändå ganska stora konsekvenser. Människor drogs med i vattenströmmarna, en bro rasade och så vidare.
Jag hoppas att näringsministern kan ge besked om varför man inte haft speciellt bråttom i fråga om dammsäkerheten.
Matilda Ernkrans (S):
Jag tycker fortfarande att näringsminister Maud Olofsson är svaret skyldig vad gäller frågan om varför den här regeringen har så lite bråttom när det gäller miljöfrågorna och i det här fallet dammsäkerheten.
Det fanns en rapport redan 2007 där det påpekades ett antal brister, att tillsynen behövde förbättras och så vidare. Det har gått flera år, och regeringen är inte ens framme vid att kunna presentera en proposition. Man kan göra en jämförelse. Under förra mandatperioden hade jag förmånen att ägna en stor del av mitt engagemang åt socialförsäkringsutskottet.
Där hanterar vi sjukförsäkringsfrågan. Där klarade regeringen av att på en vecka skriva ny lag när det gällde att utförsäkra människor ur sjukförsäkringen. Men här ska man behöva flera år för att få fram ett tillräckligt underlag för att skriva en proposition som ökar dammsäkerheten. Jag tycker att det visar på vad man har för agenda från den borgerliga regeringen. Jag kan bara beklaga den.
Jag ser naturligtvis fram emot den proposition, när det gäller dammsäkerheten, som vi nu får vänta på till dess att näringsministern är beredd att lägga fram den.