Sara Karlsson (S):
Tack, justitieministern, för svaret! Men jag måste säga att svaret gör mig bekymrad. Jag hade verkligen önskat mig någonting annat. Inledningsvis vill jag klargöra en sak och ge ministern så lite som möjligt att gömma sig bakom. Utvisningsbeslut ska gälla. Om detta är vi överens. Jag vill visserligen se en annan migrationspolitik än dagens, en mer human politik, ett starkare skydd för barn och en breddning av särskilt ömmande omständigheter.
Men vägen dit går genom en förändring av migrationslagstiftningen, inte genom att låta personer leva här utan papper. Det är inte ett liv jag önskar att fler tvingades leva. Vi är alltså överens om principen att besluten ska gälla. Med det sagt tycker jag att det finns all anledning att diskutera hur det arbetet ska ske och vilken prioritet det ska ha.
Som justitieministern skriver i sitt svar har det de senaste åren pågått ett särskilt arbete i samarbete mellan Rikspolisstyrelsen, Migrationsverket och Kriminalvården. Det går under namnet Reva, Rättssäkert och effektivt verkställighetsarbete. Det verkar finnas positiva inslag i arbetet, som att antalet dygn i förvar har reducerats. Men den överskuggande bilden är mörk, och arbetet verkar ha intensifierats den senaste tiden. Det är ingenting som poliserna har kommit på själva.
Det är något som regeringen uttryckligen kräver i regleringsbrevet för 2013. Det handlar inte bara om att arbetet ska fortsätta, utan antalet verkställda utvisningar ska vara väsentligt högre än förra året. Fru talman! Vi har en situation där 17 procent av anmälda misshandelsfall klaras upp, 13 procent av anmälda rån och 4 procent av bostadsinbrotten.
Det rapporteras kontinuerligt om hur förundersökningar om grova brott läggs ned, trots att det finns bevisning, för att det saknas resurser. Jag tänker till exempel på en diskussion i P1 den 10 januari om den bedrövligt låga uppklaringen av sexköp när det gäller barn. Och det finns gott om exempel. De siffror som jag läste upp nyss var förresten för 2011. Vad jag förstår ser siffrorna för 2012 ännu värre ut.
I detta läge med så låg uppklaringsgrad för brott, där det finns brottsoffer och människor som drabbas, styr alltså regeringen polisen att prioritera utvisningar. Det är fullständigt orimligt, och det riskerar att urholka förtroendet för rättssamhället. Den här regeringen har gjort en grej av att öka den polisiära närvaron för att öka tryggheten i samhället. Och fler poliser har det blivit.
Men det är knappast i tunnelbanan eller utanför skolor spanandes efter personer att utvisa som polisen behövs för att ingjuta trygghet hos befolkningen. Det för mig in på min andra fråga, om metoderna. Jag antar att också justitieministern har tagit del av rapporteringen, alla berättelser från personer som stoppats och kontrollerats enbart på grund av sitt icke-svenska utseende. Detta kallas rasprofilering eller etnisk profilering.
Om uppgifterna stämmer - jag ser ingen anledning att ifrågasätta om de stämmer - är det ren och skär diskriminering. Det är inte bara väldigt obehagligt och oetiskt utan också olagligt. Och här blir ministerns svar lite svårt att förstå. Menar hon på allvar att det inte är regeringens sak att agera när det framkommer uppgifter om att polisen systematiskt använder sig av olagliga metoder i sitt arbete?
Finns det enligt ministern inte ett politiskt ansvar för konsekvenserna av regeringens beställning?