Magnus Manhammar (S):
Jag är glad att vi har denna debatt i dag och att vi har tid att tala om detta ordentligt. Det här är ju en debatt om djurskydd. Det finns mycket att säga, inte minst i dessa dagar då allas tankar egentligen bara kretsar kring corona. Det är det vi tänker på.
Vi tänker på hur vi själva, våra nära och kära och samhället ska klara sig från denna pandemi, som nu även har drabbat vårt land. Coronakrisen är en kris för mänskligheten och en kris för ekonomin, men den är också en kris för djurskyddet. Det var nämligen på grund av ett dåligt djurskydd som coronaepidemin från början kom till. Det är viktigt att komma ihåg att detta i grunden handlar om djurskydd.
Eftersom denna fråga är så aktuell är jag väldigt glad att vi har denna debatt i dag. Låt oss tala om detta, och låt oss tala om hur vi kan se till att det här inte händer igen. Låt oss tala om hur vi kan se till att denna typ av pandemier, eller andra livsfarliga sjukdomar, inte kommer att spridas och hota mänsklighetens överlevnad på sikt.
Om man i dag frågar WHO, eller för delen FN, vilka som är de stora farorna för mänskligheten på sikt får man givetvis svaret att det är klimatförändringarna som är det överskuggande och det som alla är oroliga för. Man får också höra om förlusten av biologisk mångfald. Men därefter kommer antibiotikaresistens, som kan skapa ännu värre pandemier än den vi ser just nu.
Jag återkommer till antibiotikaresistensen. Den coronaepidemi vi ser sägs, i alla fall enligt de forskningsresultat som finns än så länge, komma från en djurmarknad i Wuhan. Detta känner alla till. Det som är viktigt att komma ihåg att tala om är att det hela förmodligen kom från fladdermöss, enligt vad de forskare och läkare som har tittat på detta har kunnat se.
Spillning från fladdermöss kom ned på det lilla söta djuret myrkott, som fanns på djurmarknaden. Från myrkotten spred det sig på något sätt till människan, och därefter spreds det från människa till människa. Wuhans djurmarknad hade knappast något gott djurskydd. Där stod det öppna burar, och det var småfåglar och fladdermöss uppe i taken.
Spillningen kom ned och spreds bland alla möjliga djur, både exotiska djur som tas från världens alla hörn till denna typ av marknad och vanliga, domesticerade djur som grisar och kycklingar. Här blandades alla möjliga bakterier och virus på ett väldigt oansvarigt sätt.
I grunden är det så att om Wuhans djurmarknad - och för den delen andra djurmarknader och annan djurhantering i världen - hade haft ett gott djurskydd hade vi förmodligen inte haft den pandemi som vi nu står inför. Det är viktigt att riksdagen diskuterar detta även efter den debatt vi har just nu. Nu är det såklart det svenska djurskyddet vi talar om, men dessa saker hör ihop. Världen är globaliserad. Hade detta hänt för 100 år sedan - eller om det till exempel hade gällt spanska sjukan - hade det inte alls spridits på samma sätt, men i dag sprids det inom bara några dagar.
Från Wuhan, som är en väldigt stor och internationell stad, spreds det snabbt ut i Kina och därefter i världen. Låt oss komma ihåg detta, och låt oss därför också se vår roll i det hela. Vad kan Sveriges roll vara i detta? Denna coronaepidemi ska vi såklart hantera just nu, men vad kan vår roll vara för att hantera detta på sikt? Antibiotikaanvändningen är en sakfråga som jag tycker att vi ska tala om, liksom hur vi kan ha ett bättre djurskydd för att visa vägen.
Vi hörde nyss Kristdemokraternas företrädare tala om att Sverige har världens bästa djurskydd och att vi är bäst på att inte använda så mycket antibiotika. Det är fel, och det är lite farligt att måla upp en bild av att vi i Sverige är bäst. Vi i Sverige är duktiga, och vi ska vara stolta över mycket av det arbete vi gör. Vi har fantastiska bönder. Jag är själv delvis uppväxt på en mjölkgård och vet precis hur det går till. Men det finns också många exempel som inte är så goda; vi har också saker som vi kan göra bättre.
Det finns ett land som har bättre djurskydd och som använder mycket mindre antibiotika än Sverige. Det landet är Norge - inte långt härifrån. Det är enkelt att se vad Norge har gjort som är bättre och vilka lagar de har för att skydda djuren, inte minst mot lidande, som är starkare och som gör att de inte behöver använda antibiotika på samma sätt. Det finns mycket att lära - låt oss också titta på detta framöver! Jag tycker såklart att det är viktigt att tala om de problem som finns, men det är också viktigt att tala om lösningarna.
I grunden är givetvis lösningen för att minska pandemier - och för den delen för att skapa en bättre djurvälfärd - att stärka djurskyddet. Detta har även flera företrädare som har talat före mig i dag lyft fram goda exempel på. Vi behöver stärka djurvälfärden genom en bättre lagstiftning. Vi behöver se till att vi har friskare djur.
Vi kanske också behöver se till att den djurindustri som vi har i Sverige inte är en industri på det sätt som vi ser i dag. I dag är djuren produkter som kommer in i och ut ur fabriker - inte djur som får leva därför att de är djur.
När vi behandlar djur på det sätt som sker i industriell skala skapas det såklart en djurvälfärd som inte är så god, och risken är också stor att det uppstår olika sjukdomar. Ett sätt för offentligheten att komma till rätta med denna typ av saker och få ett bättre djurskydd är offentlig upphandling. Detta brukar nämnas som en lösning på mycket här i kammaren, men offentlig upphandling är ett jättebra sätt. Vi gör upphandlingar för hundratals miljarder i Sverige.
Reglerna för dessa upphandlingar - framför allt när det handlar om livsmedel - skulle såklart kunna vara striktare just i fråga om djurskydd, inte minst när det gäller regler om antibiotika. Av dem som i dag vågar sig till affären, vilket man nog ska göra - man ska inte ha en allmänt jättestor rädsla i Sverige just nu - är det inte alls omöjligt att många väljer att äta en halloumisallad i kväll. Halloumi har ju varit väldigt uppmärksammat, för mycket halloumi kommer från Cypern.
På Cypern använder man 40 gånger mer antibiotika till djur än vad vi gör här i Sverige. Antibiotikaresistensen i djurhållningen på till exempel Cypern sprids på grund av de multiresistenta bakterierna och virusen och är livsfarlig på sikt. Det var en talare som här för en stund sedan nämnde att ungefär 25 000 personer redan nu dör varje år i EU på grund av multiresistenta bakterier.
Det är klart att det här är någonting som är väldigt farligt för oss och som vi måste ta på största allvar. Man kan ha upphandlingskrav på sig själv när man går i affären, men de behövs framför allt också i det offentliga. Vad kan vi mer göra? Vi bör ha strikta importregler när det gäller djurprodukter även från länder utanför EU. Det är otroligt viktigt. Det finns mycket kött från hela världen som inte minst som konsumeras på restauranger men även säljs i affärer.
Köttet kommer från länder där man använder antibiotika nästan som mat för djuren för att förebygga att de blir sjuka. Men man ger det inte till djuren när de blivit sjuka, utan man förebygger och i princip matar dem med antibiotika. Det är så oansvarigt i denna tid när vi ser vad det kan innebära. Det är oansvarigt mot djuren, men det är också oansvarigt mot mänskligheten. Vad ska vi mer göra? Det är flera som har nämnt att vi ska ha en hårdare lagstiftning i EU. Jag delar den uppfattningen.
Det är viktigt att vi harmoniserar lagstiftningen i EU så att vi höjer ribban, inte så att vi i Sverige ska sänka ribban, som det har blivit på vissa sakområden. Vi måste höja resten av EU-ländernas djurskyddsstandard till den svenska. Det tycker jag är helt rätt väg, så låt oss verka för detta tillsammans. Jag vill återkomma till antibiotikan igen.
Det är viktigt att få med rätt siffror. Ungefär två tredjedelar, 66,67 procent, av all antibiotika som används i världen ges till djur. Det är klart att det inte är seriöst av oss människor. I Sverige använder vi 16 procent av antibiotikan till djuren och 84 procent till människorna, så vi är ju otroligt mycket bättre än övriga världen.
Men vi använder ändå ganska mycket antibiotika till djuren, och det är därför att vi har en djurindustri. Det är inte som på gården där jag själv delvis växte upp, med ett trettiotal djur, några höns, någon sugga och lite andra djur, som man tog hand om på ett värdigt sätt. I dag har vi i stället fabriker med tiotusentals kycklingar och hundratals eller tusentals grisar.
Många av dem lever utan att ens se dagens ljus förrän den dagen de transporteras från fabriken till slakteriet. Det är klart att ur ett mänskligt perspektiv är inte den typen av industri särskilt god. Vi måste lära oss av detta. Vi måste också verka för ett ännu bättre djurskydd och en ännu bättre djurindustri, om man nu ska kalla det för det. Jag tycker att det är bättre att kalla det för jordbruk, och det kanske är det vi borde återgå till.
Det är så mycket som jag vill prata om här i dag. Det fantastiska är att jag har anmält ett antal minuter och kommer att fortsätta prata en stund till, för jag tycker att det här är så pass viktiga frågor, inte minst i dag med tanke på corona, att vi verkligen ska prata om dem här. Också i förra årets djurskyddsdebatt hade jag äran att företräda mitt parti här i talarstolen. Den stora skiljelinjen i debatten förra året var i frågan om förprövning av djurstallar.
Det är en fråga som jag gärna vill återkomma till och som nu är nog så aktuell. Jag tycker att det är beklämmande att i tider när vi ser att djurskydd är viktigare än någonsin för att undvika pandemier och antibiotikaresistens har vi partier i Sveriges riksdag - förra året fick de majoritet i Sveriges riksdag - som har linjen att man ska försämra djurskyddet.
Jag skäms som förtroendevald över att vi har det så här i Sveriges riksdag. Några som var banerförare för detta var de borgerliga partierna ihop med Sverigedemokraterna. Kristdemokraterna och Moderaterna var kanske de som var starkast företrädare för att vi inte längre skulle ha förprövning av djurstallar. Vad är då förprövning av djurstallar? Som jag sagt tidigare har vi i Sverige i mångt och mycket en djurindustri.
Det är inte jordbruk i den form som man ser i reklamen med Bregottfabriken, där korna går glada ute, utan vi har faktiskt en djurindustri där oerhört många djur är inne, framför allt grisar och höns, i princip från det att de föds tills de dör. Förprövning av djurstallar innebär att innan man ska bygga de här djurindustrierna eller mindre djurstallar ska man konsultera länsstyrelsen.
Länsstyrelsen har då information om vilka bestämmelser och lagar som gäller, så att man kan bygga djurstallar som är så kallat humana och där djuren inte behöver fara illa. Djurvälfärden ska vara så god som möjligt utifrån de regler som finns i Sverige i dag. Det är ett väldigt bra sätt vi har i Sverige. LRF har gjort reklam för detta i Europa och sagt att Sverige är ett gott exempel.
Efter debatten och beslutet mot förprövning av djurstallar förra året gick LRF ut nationellt i Sverige och sa: Vi är inte alls emot förprövning av djurstallar. Vi tycker inte att det är ett problem. Det är klart att man kan titta på hur man kan vara mer flexibel och kanske göra systemet bättre. Men att ta bort förprövning av djurstallar var inte någonting som LRF förespråkade. Borgerliga partier har dock självpåtaget drivit att man ska ta bort förprövningen av djurstallar.
Bland dem som uttalar sig om förprövningen tycker jag att Sveriges Veterinärförbund är intressant att lyssna på. I samband med debatten förra året gjorde de ett uttalande om förprövning av djurstallar under rubriken "Behåll kravet på förprövning av djurstallar".
De skrev: "Djurskyddslagstiftningen ska förebygga djurskyddsproblem, skydda våra djur och främja en god djurvälfärd. Förprövningen är en granskning av djurstallar redan på ritningsstadiet. Förprövningen är en viktig del för att uppfylla den svenska djurskyddslagstiftningen eftersom den förebygger miljö- och inhysningsbetingade sjukdomar och skador hos lantbrukets djur, istället för att djuren ska behöva lida eller behandlas i efterhand."
Sveriges veterinärer tycker självklart också att förprövningar är en väldigt bra sak. Ändå blev det ett politiskt spel kring detta, där några partier ville verka vara för regelförenklingar. Men det här kan på sikt orsaka både ekonomisk skada för Sveriges jordbrukare och inte minst lidande bland våra djur. Jag tycker att det är ynkligt av de borgerliga partierna. Jag tycker att de ska skämmas och att de ska dra tillbaka beslutet.
De borde också ha skrivit om detta i år. Detta var förra årets debatt. Jag ville faktiskt lyfta fram den igen, för den här frågan är fortfarande levande. Jag tycker att man som borgerlig politiker ska vara så pass hyfsad i debatten att man kan be om ursäkt och ändra sig när man har gjort fel.
I debatten i år är det återigen framför allt Kristdemokraterna som är banerförare för att försämra djurskyddet - det hörde vi i debatten här precis innan. Det handlar om beteskravet för nötkreatur, inte minst kor. I Sverige har vi en fantastisk sak som jag tycker att jordbrukare, andra som jobbar i jordbrukssektorn och vi politiker ska vara stolta över, nämligen ett beteskrav som innebär att nötkreatur har möjlighet att gå ute på sommaren.
De har möjlighet att beta och följa de naturliga beteenden de har som djur. Det står också i vår djurskyddslagstiftning att djuren ska ha möjlighet att leva enligt sina naturliga beteenden. Beteskravet är som sagt något som många andra länder ser upp till. De ser Sverige som ett föregångsexempel.
Arla slår sig för bröstet och gör reklamfilmer för att visa hur fint det är att vara djur och inte behöva bo inne i ett djurstall hela livet som nötkreatur, utan att nötkreaturen faktiskt får komma ut och beta och må bra. Det är bra för deras klövar. Det är bra för deras juver. Det är bra för deras välmående generellt. Inte minst är det psykiskt bra för dem att de får leva enligt sitt naturliga beteende.
Kristdemokraterna är för tillfället mest högljudda, men även Moderaterna vill ta bort beteskravet för nötkreatur. Om man tar bort beteskravet skulle det innebära en möjlighet att stalla in våra kor under hela deras liv, även de som ger oss mjölk, och till exempel tjurar och andra djur som ger oss kött.
Det som har varit det goda exemplet i Sverige är just att vi inte har haft det på det sättet. Nu driver Kristdemokraterna det här. De slår sig för bröstet, tycker att det är en bra sak och att man på något sätt gör Sveriges lantbrukare en tjänst. Enligt forskningen finns det ingenting som säger att det skulle vara bra för djuren.
Det finns ingenting som säger att det skulle vara bra för Sveriges konkurrenskraft. Det finns ingenting som säger att det skulle vara bra för att minska sjukdomar eller antibiotikaanvändning. Det finns massor med forskning som säger tvärtom; det kommer att vara skadligt för våra lantbrukare, och det kommer att vara skadligt för djuren. Jag vill gärna höra vad Kristdemokraterna och Magnus Oscarsson säger om det. Det är nämligen av stor vikt.
Det finns mycket mer att säga om djurskyddslagstiftningen. Vi har många djur i det här landet som lever okej liv. Men vi har också många djur i det här landet som lever liv som knappt kan kallas liv. Det är djur som föds upp bara för att slaktas, djur som inte får se ljus och djur som på många sätt lever ovärdiga liv. Jag tycker att vi ska fortsätta den här debatten.
I mitt parti funderar vi mycket på de här frågorna, inte minst inför vår egen partikongress och egentligen inför varje nytt riksdagsår. Det är viktiga frågor. Och på grund av det som har hänt med corona är frågorna viktigare än någonsin. Låt oss fortsätta debatten. Nu ser jag fram emot att höra Kristdemokraternas kommentarer.