gjorde artiklerne i Confederation oprette en kongres
Konføderationens Kongres - Confederationens Kongres, eller Confederation Congress, der formelt omtales som De Forenede Stater i Kongressen samlet, var det styrende organ i Amerikas Forenede Stater, der eksisterede fra 1. marts 1781, til 4. marts 1789. Et fælles organ med lovgivende og udøvende funktion bestod af delegerede udpeget af de forskellige staters lovgivende myndigheder. Hver statsdelegation havde én stemme. Forud for den anden kontinentalkongres (1775-1781) blev den styret i henhold til de nyligt vedtagne artikler i Confederation and Perpetual Union, som blev foreslået i 1776-1777, vedtaget af Kontinentalkongressen i juli 1778 og endelig vedtaget med enstemmighed af alle tretten stater i 1781, der blev afholdt af en lang strid om indlemmelsen af vestlige områder uden for Appalachian-bjergene til den centrale regering ledet af Maryland og en koalition af mindre stater uden vestlige krav, den plan, som Maryland politiker John Hanson; planen omtales som "Hanson-planen." Den nyligt omorganiserede Kongres på det tidspunkt fortsatte med at betegne sig selv som Continental Kongres gennem hele sin otte-årige historie, selv om moderne historikere adskille det fra de tidligere organer, som fungerede under lidt forskellige regler og procedurer indtil den senere del af den amerikanske Revolutionære Krig. Medlemskabet af den anden kontinentale kongres blev automatisk overført til Konføderationens Kongres, da sidstnævnte blev oprettet ved ratifikationen af vedtægterne. Det havde den samme sekretær som den anden Continental Kongres, nemlig Charles Thomson. Kongressen i Forbundet blev efterfulgt af Kongressen i USA som fastsat i den nye forfatning i USA, foreslået den 17. september 1787, i Philadelphia og ratificeret af staterne gennem 1787 til 1788 og endda ind i 1789 og 1790.