Kan rna findes i en række sekundære strukturer
Nucleinsyre sekundær struktur - I molekylærbiologi, to nukleotider på modsatte komplementære DNA- eller RNA-strenge, der er forbundet via hydrogenbindinger kaldes en base par (ofte forkortet bp). I den kanoniske Watson-Crick base parring danner adenin (A) et basepar med thymin (T) og guanin (G) et med cytosin (C) i DNA. I RNA erstattes thymin af uracil (U). Alternativ hydrogen bonding mønstre, såsom wobble base par og hoogsteen base par, også forekomme - især i RNA-givende stigning til komplekse og funktionelle tertiære strukturer. Det er vigtigt at parring er den mekanisme hvormed codons på budbringer RNA molekyler genkendes af antikatoner på overførsel RNA under protein oversættelse. Nogle DNA- eller RNA-bindende enzymer kan genkende specifikke base parring mønstre, der identificerer bestemte regulerende regioner af gener. Hydrogenbinding er den kemiske mekanisme, der ligger til grund for de ovenfor beskrevne grundparringsregler. En passende geometrisk overensstemmelse mellem brintbindingsdonorer og - acceptorer gør det kun muligt for de " rigtige" par at danne stabilt. DNA med højt GC-indhold er mere stabilt end DNA med lavt GC-indhold, men i modsætning til populær tro stabiliserer hydrogenbindingerne ikke DNA'et signifikant og stabilisering skyldes primært stabling interaktioner.