kan grundlæggende rettigheder ændres i henhold til artikel 368
Grundlæggende rettigheder i Indien -- Mens der træffes afgørelse i Golaknath-sagen i februar 1967, Højesteret fastslog, at Parlamentet ikke har nogen beføjelse til at begrænse de grundlæggende rettigheder. De blev gjort permanente og hellige vende Højesterets tidligere afgørelse, som havde fastholdt Parlamentets beføjelse til at ændre alle dele af forfatningen, herunder del III vedrørende grundlæggende rettigheder. Indtil den 24. forfatningsændring i 1971 var de grundlæggende rettigheder for befolkningen permanente og kan ikke ophæves eller udvandes af Parlamentet. Ved den 24. forfatningsændring blev der indført en ny artikel 13, stk. 4, som sætter Parlamentet i stand til at lovgive om emnerne i forfatningens del III ved hjælp af sine konstituerende beføjelser i henhold til artikel 368, stk. 1. I 1973 stadfæstede den 13 medlemmer af højesterets forfatningsdomstolen ligeledes med flertal gyldigheden af 24. forfatningsændring. Men den fastslog, at grundlæggende struktur i forfatningen, som er bygget på det grundlæggende fundament, der repræsenterer den enkeltes værdighed og frihed, ikke kan ændres. Dette er af største betydning og kan ikke ødelægges af nogen form for ændring af forfatningen. Mange forfatningsændringer til forfatningens del III blev foretaget ved at slette eller tilføje eller udvande de grundlæggende rettigheder før dommen i Golaknath-sagen (Forfatningsmæssige ændringer 1,4,7 og 16), og efter gyldigheden af 24. forfatningsændring bekræftes af højesteret (Forfatningsændringer 25,42,44,50,77,81,85,86,93 og 97).