Коли пізнього вечора йдеш безлюдними вулицями старого міста, де кожен будинок має власний характер, а ліхтарі кидають довгі тіні на потріскані бруківки, можна відчути дивне змішання спокою та легкої ностальгії, ніби минуле й сучасність існують тут одночасно, і кожна цеглина в стінах будинків пам'ятає голоси, що колись лунали в цих провулках.