Jeg var barn, da der i 1947 skete et drab på pigen Anne i Utterslev Mose ved København. Vores hund var med til at lede efter hende. Flere år senere kom jeg til at arbejde for en kvinde, der boede i Brønshøj i samme ejendom som morderen. Kvinden fik et chok, da han blev fængslet for mordet. Kvindens døtre og morderens piger legede hos hinanden. Kan du fortælle om sagen?
Jeg kender faktisk sagen ganske godt, selv om den er gammel og længe før min tid i politiet. Men jeg har været med til at lave en tv-udsendelse om den. Der er tale om et drab, der rystede hele Danmark. Det var den 27. november 1947, at otteårige Anne Simonsen forsvandt på vej fra sin bopæl på Rentemestervej i Københavns nordvest kvarter til sit fritidshjem på Hjortholms Alle nær Utterslev Mose. Flere hundrede efterforskere Herefter begyndte en omfattende eftersøgning, der resulterede i, at man næste morgen fandt liget af den lille pige i et buskads i Utterslev Mose. Det blev startskuddet på en af efterkrigstidens største efterforskninger. Der blev udfærdiget mere end 35.000 politirapporter i sagen af flere hundrede efterforskere, hvilket jo også efter nutidens målestok er en gigantisk efterforskning. Det var faktisk Anne-sagen, der på mange måder lagde grunden til et nyt syn på overgrebssager, men tragedien var også med til at udvikle politiets metoder i den slags sager, som der jo desværre har været en del af efterfølgende, også i nyere tid. Medarbejderne på fritidshjemmet undrede sig over, at hun ikke dukkede som normalt, men først da forældrene blev bekymrede, fordi hun ikke kom hjem som forventet ved 16-tiden, blev politiet orienteret. En stor efterforskning blev øjeblikkeligt sat i gang. Mange frivillige var med til at lede efter den lille pige, hvis lig blev fundet med blottet underliv. Gerningsmanden havde kvalt hende og udsat hende for et seksuelt overgreb. Krævede dødsstraf Efterforskningen var som sagt enorm, og i aviserne dengang kunne man læse, at politiet jagede “et menneskedyr”. Med det ordvalg er der ingen tvivl om, at politiet betragtede gerningsmanden som en bestialsk sædelighedsforbryder. Sagen vakte stor opstandelse i hele landet, og der blev lavet underskriftsindsamlinger, der krævede dødsstraffen genindført for den slags forbrydelser. Efterforskningen blev ledet af chefen for Københavns Politis drabsafdeling, politikommissær Odmar. Sammen med liget lå Annes taske med hendes urørte madpakke, hvilket jo understregede, at hun aldrig nåede frem til fritidshjemmet. Obduktionserklæringen bekræftede, at Anne havde været udsat for en sædelighedsforbrydelse. På afveje I forbindelse med efterforskningen afhørte politiet et stort antal mistænkte, blandt andet kendte sædelighedsforbrydere. En af dem var en mand ved navn Gunnar Peterson, der boede i området. Men ingen af disse afhøringer førte dog noget gennembrud med sig. Også en falsk tilståelse fra en psykisk syg mand førte på et tidspunkt politiet på afveje. Politiet indledte i et forsøg på opklaring endda samarbejde med flere clairvoyante, men det ledte heller ikke frem til noget. Netop brug af clairvoyante i drabssager skrev jeg om i Ude og Hjemme nr. 6 i 2020. Som tiden gik, sandede efterforskningen til, og politiet kom ikke videre i sagen på trods af den store efterforskningsindsats, før der næsten fire år efter skete noget. Den tidligere afhørte Gunnar Peterson blev i 1951 anholdt for voldtægt af sin steddatter. Nu bragte politiet igen Anne-sagen op, og denne gang tilstod han drabet i detaljer direkte til politikommissær Odmar. Hans forklaring var så detaljeret og blev understøttet af andre forhold i sagen, at man var sikker på, at den ikke var falsk. Peterson blev ved den efterfølgende retssag idømt livsvarigt fængsel for drabet, men også for en lang række overgreb på piger. Se mere Sagen med Anne Simonsen er omdrejningspunkt i et afsnit i serien Danske Mord på DR, som jeg medvirker i. “Barnemordet der rystede Danmark” fra sæson 3 kan streames på DRTV. Du kan også her høre gerningsmandens følelseskolde forklaring i en båndoptagelse. Sæson 4 af Danske Mord er i øvrigt ude nu på DRTV. Jeg og museumsleder Frederik Strand fra Politimuseet gennemgår igen sammen med andre fagfolk en række ældre drabssager.