And I would visit her in the prisons, sitting side-by-side, knees touching, and I would have to admit to myself that monsters exist in all of us, but that maybe it's not monsters so much, but the broken parts of ourselves, sadnesses, secret shame, and that ultimately it's easy for demagogues to prey on those parts, those fragments, if you will, and to make us look at other beings, human beings, as lesser than ourselves -- and in the extreme, to do terrible things.
Ja sam je posjećivala u zatvoru, sjedila sam do nje, koljena su nam se dodirivala, i morala sam si priznati da čudovište postoji u svakom od nas, ali da možda nisu čudovišta, već slomljeni dijelovi nas samih, tuga, tajni sram, i da je na kraju jednostavno za demagoge da iskoriste te dijelove, te fragmente, ako hoćete, kako bi nas potaknuli da druga bića, ljudska bića, doživimo kao manje vrijednima od nas samih -- i u ekstremnim situacijama, učinimo grozne stvari.