Osim toga, prema potrebi, države članice mogle bi na temelju bilateralnog sporazuma odabrati bilo koji drugi postupak rješavanja sporova, poput arbitražnog postupka „konačne ponude” (poznatog i kao arbitraža „posljednje najbolje ponude”), za rješavanje spora na obvezujući način.
I förekommande fall skulle medlemstaterna kunna välja, genom ett bilateralt avtal, att använda andra tvistlösningsförfaranden, såsom skiljeförfarande med slutligt bud i syfte att lösa tvisten på ett bindande sätt.