Direktive o vraćanju može se primijeniti kada nepredvidiva povećanja broja zadržanih osoba zbog nepredvidivih količinskih fluktuacija povezanih s nezakonitim migracijama (koje još nisu dostigle razinu „hitnog slučaja” izričito uređenog člankom 18.
Därmed är Schweiz, Norge, Island och Liechtenstein till skillnad från EU-medlemsstaterna inte bundna av domstolens rättspraxis när det gäller införlivande av direktiv i nationell lagstiftning och har frihet att välja metoder för införlivande av den skyldighet som anges i återvändandedirektivet (till exempel genom en direkt hänvisning till direktivets text) i enlighet med sina internationella skyldigheter.