U pogledu razine razumne dobiti, norveška nadležna tijela tvrdila su da se dobit može razlikovati iz godine u godinu te da ne znači nužno da se ugovorom dodjeljuje prekomjerna naknada ako se njime osiguravaju poticaji pružatelju usluge.
Dessutom hävdar Norge att ersättningen enligt Hurtigrutenavtalet baseras på fördelningen av risker och skyldigheter mellan parterna.