To je nužno zbog obveze država članica da pruže solidarnost u slučaju iznimnih okolnosti i za temeljne potrebe.
Följaktligen kan medlemsstaterna i enlighet med den ramen behandla hälso- och sjukvårdstjänster, grundläggande sociala omsorgstjänster samt räddnings- och säkerhetstjänster som solidaritetsskyddade kunder, inbegripet när dessa tjänster utförs av en offentlig förvaltning.