Bugarska navodi da je NRIC postupao poput vjerovnika u tržišnom gospodarstvu jer je bilo gospodarski razboritije naplatiti obveze koje priznaju obje strane, nego pokretati stečajni postupak i riskirati da dužnik prestane poslovati.
En sådan transaktion var tillåten enligt nationell lagstiftning, särskilt artikel 65.2 i lagen om avtal och förpliktelser, och regeringens beslut utgjorde rättslig grund.