Države članice uspostavljaju odnose s trećim zemljama ne samo sklapanjem međuvladinih sporazuma, nego i u obliku neobvezujućih instrumenata, koji se često službeno nazivaju memorandumima o razumijevanju, zajedničkim deklaracijama, zajedničkim deklaracijama ministara, zajedničkim akcijama, zajedničkim kodeksima postupanja ili sličnim izrazima.
Eftersom dessa instrument inte är rättsligt bindande kan medlemsstaterna inte rättsligt åläggas att genomföra dem, inklusive när ett sådant genomförande är oförenligt med unionsrätten.