U uvodnoj izjavi 50.
I linje med artikel 2.10 i analyserade kommissionen olika faktorer och fastställde bland annat att i) de skriftliga avtalen visade att ett närstående företag i Kina konsekvent tog ut ett påslag från sina närstående företag utomlands, ii) dessa skriftliga avtal antydde att handlarna övertog kundernas kreditrisk, iii) de närstående handlarnas huvudsakliga verksamhet, som motsvarade mer än 95 % av deras omsättning, bestod av handel med andra produkter än den berörda produkten, inbegripet handel med icke-närstående parter, iv) handlarna betalade ersättning för kundernas kvalitetsanspråk, v) handlarna betalade kostnaderna för sjöfrakt och bankavgifter vid exportförsäljning av den berörda produkten till unionen, vi) ett av de närstående företagens affärslicens beskrev dess verksamhet som grossistförsäljning på avgifts- eller kontraktsbasis, t.ex. agenter som arbetar på provision, vii) de närstående handlarnas egen vinst, baserat på den kontrollerade resultaträkningen, täckte de relevanta kontorsutgifterna, och att viii) handlarna inte var stationerade i eller i närheten av tillverkarnas lokaler och förvarade sin bokföring i sina egna lokaler.