U svojem odgovoru od 12. travnja 2018. podnositelj zahtjeva objasnio je da je pristup tržištu neograničen de facto, a glavni su argumenti bili sljedeći: mali trošak ulaska na tržište, nepostojanje drugih prepreka ulasku, veliki broj dozvola dodijeljenih za trgovanje električnom energijom i plinom te veliki broj trgovaca na malo koji su trenutačno aktivni na tržištima maloprodajne opskrbe električnom energijom i plinom.
Pokiaľ ide o otázku, či je prístup na trh neobmedzený de jure, Komisia vzala na vedomie vysvetlenia žiadateľa týkajúce sa spôsobu, akým boli obavy opísané vo formálnej výzve riešené vo vnútroštátnych právnych predpisoch.