Komisija je utvrdila i da zajmovi koje su banke trebale prijaviti kao „neuobičajene” zajmove nisu uvijek bili navedeni kao takvi u nacionalnom središnjem kreditnom registru od strane tih triju banaka u državnom vlasništvu koje surađuju.
Keďže nie sú dostupné žiadne náznaky svedčiace o opaku, na základe najlepších dostupných skutočností platí, že konkrétne dôkazy o posúdeniach úverovej bonity v uvedených finančných inštitúciách chýbajú rovnako ako v prípade troch spolupracujúcich bánk vo vlastníctve štátu, a teda pre ne rovnako platí analýza konkrétneho uplatňovania normatívneho rámca podľa oddielu 3.4.1.1 písm. b).