Konkretno, kineska vlada smatrala je da je potrebno razlikovati financijske institucije u vlasništvu poduzeća u državnom vlasništvu i one koje su u izravnom vlasništvu kineske vlade.
Podľa článku 6 písm. b) základného nariadenia sa za výhodu poskytnutú príjemcom považuje rozdiel medzi výškou úroku, ktorý spoločnosť zaplatí za štátny úver, a sumou, ktorú by spoločnosť zaplatila za porovnateľný komerčný úver, ktorý by mohla získať na trhu.