U svakom slučaju, poticaji slični rabatima na stvarne porezne stope usmjereni na privlačenje povećane aktivnosti i zapošljavanja nisu u skladu s logikom poreznog sustava.
Napriek tomu, že finančná správa musí mať pri uplatňovaní vnútroštátnych daňových ustanovení k dispozícii určitú voľnosť pri zohľadňovaní rozdielov medzi daňovníkmi, ak má finančná správa široký priestor na voľné uváženie pri stanovovaní príjemcov alebo podmienok, podľa ktorých sa právne predpisy uplatňujú na základe kritérií nesúvisiacich s daňovým systémom, uplatňovanie takého voľného uváženia sa musí považovať za zvýhodňovanie niektorých podnikov alebo výroby niektorých tovarov v porovnaní s inými, ktoré sú vzhľadom na presadzované ciele v porovnateľnej skutkovej a právnej situácii [319].