Tijekom vremena za dobrovoljni odlazak konkretni državljanin treće zemlje obvezan je vratiti se, iako se ta obveza ne može provesti dok to razdoblje ne istekne ili ako postoji opasnost od bijega ili opasnost za javni poredak, javnu sigurnost ili nacionalnu sigurnost ili ako je zahtjev za zakonit boravak odbijen kao očito neutemeljen ili lažan (vidjeti odjeljak 6.3.).
Členský štát nemôže považovať štátneho príslušníka tretej krajiny za osobu predstavujúcu riziko pre verejný poriadok len z toho dôvodu, že tento štátny príslušník je podozrivý zo spáchania činu, ktorý je podľa vnútroštátnych právnych predpisov kvalifikovaný ako prečin alebo trestný čin, alebo bol za takýto čin odsúdený v trestnom konaní.