Stoga se nukleotidne antisens ili ometajuće tvari, kod kojih dodavanje, zamjena ili gubitak nukleotida znatno ne utječu na kinetiku hibridizacije s ciljnim mjestom obično smatraju sličnima;
Hlavné znaky molekulovej štruktúry môžu pozostávať z terapeuticky účinnej zložky alebo terapeuticky účinnej zložky v kombinácii s pridaným štrukturálnym prvkom(-ami), ktorý významne prispieva k funkčným vlastnostiam predmetnej účinnej látky.