Informacije dobivene u tom kontekstu trebale bi se prikupiti i razmijeniti između relevantnih nadležnih tijela i agencija (useljavanje, granica, policija) na nacionalnoj razini i razini EU-a u skladu s nacionalnim pravom i najboljom praksom razmijenjenom na relevantnim forumima EU-a.
Súdny dvor v tejto súvislosti vo veci C-146/14, Mahdi [73] (body 87 a 88), výslovne vysvetlil: „[…] predmetom smernice nie je upraviť podmienky pobytu na území členského štátu neoprávnene sa zdržiavajúcich štátnych príslušníkov tretích krajín, voči ktorým nemôže byť alebo nemohlo byť vykonané rozhodnutie o návrate. […] článok 6 ods. 4 smernice 2008/115/ES však členským štátom umožňuje z humanitárnych dôvodov, dôvodov hodných osobitného zreteľa alebo iných dôvodov udeliť štátnemu príslušníkovi tretej krajiny, ktorý sa neoprávnene zdržiava na ich území, samostatné povolenie na pobyt alebo iné oprávnenie poskytujúce právo na pobyt.“