Komisija na temelju toga zaključuje da je doprinos C2 naknada za jasno definirane obveze ulaganja u okviru obavljanja javne usluge te da je time ispunjen prvi uvjet iz presude Altmark.
Vnútroštátny súd, ktorý rozhodoval v správnom spore opísanom v odôvodneniach 27 až 32, dospel k rovnakému zisteniu, čo mu umožnilo konštatovať, že subvencované podniky „mohli využiť konkurenčnú výhodu oproti podnikom, ktoré nedostali pomoc, v dôsledku úspor dosiahnutých pri nákupe subvencovaných vozidiel a vybavenia“, a že v dôsledku tejto skutočnosti sporný mechanizmus „mohol ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi a narušiť alebo hroziť narušením hospodárskej súťaže“ [32].