U pogledu trećeg uvjeta iz presude u predmetu Altmark, odgovor norveških nadležnih tijela usmjeren je na argument o širokom diskrecijskom pravu koje ona imaju kada se radi o modelu raspodjele troškova i na činjenicu da je ocjena Tijela ograničena na pitanje postojanja očite pogreške u ocjeni.
To znamená, že riziko neposkytnutia služby z dôvodu extrémnych poveternostných podmienok bolo na základe rokovaní zmluvných strán prenesené na orgán poskytujúci náhradu a úroveň náhrady tak bola zodpovedajúcim spôsobom znížená, pričom nevznikli žiadne problémy z hľadiska tretej podmienky uvedenej v rozsudku vo veci Altmark.