Ako se tako zahtijeva Direktivom 2014/59/EU, institucije koje ulaze u njezino područje primjene trebale bi ispuniti za njih specifičan zahtjev s pomoću podređenih obveza kako bi u najvećoj mogućoj mjeri smanjile rizik pravnog pobijanja od strane vjerovnika na temelju toga što su gubitci vjerovnika u sanaciji veći od gubitaka koje bi snosili u redovnom postupku u slučaju insolventnosti (načelo prema kojem nijedan vjerovnik ne smije biti doveden u nepovoljniji položaj).
V prípadoch, keď sa to vyžaduje v smernici 2014/59/EÚ, by inštitúcie, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti uvedenej smernice, mali spĺňať požiadavky špecifické pre danú spoločnosť podriadenými záväzkami, aby tak minimalizovali riziko právnej námietky veriteľov na základe skutočnosti, že straty veriteľov pri riešení krízových situácií sú väčšie ako straty, ktoré by im vznikli v rámci bežného konkurzného konania (zásada, že žiadny veriteľ sa nesmie dostať do nevýhodnejšieho postavenia).