Iz ustaljene sudske prakse proizlazi da odricanje od sredstava koja bi u načelu morala biti vraćena u državni proračun čini prijenos državnih sredstava [65].
Tento výklad vychádza v podstate z predpokladu, že povaha činností vykonávaných prístavmi by nevyhnutne vylučovala, že by mohli byť kvalifikované ako „spoločnosti“ na účely dane z príjmu (právnických osôb so sídlom v Belgicku), keďže predstavujú „podniky“ v zmysle článku 107 ZFEÚ, ako sa uvádza vyššie.