Postoji nekoliko zaštitnih mjera za borbu protiv rizika od eventualne zlouporabe mogućnosti žalbe: u članku 13. nije predviđen automatski suspenzivni učinak u svim okolnostima (stavak 2.) i besplatna pravna pomoć može biti ograničena ako nije vjerojatno da će žalba biti uspješna (stavak 4.).
Súdny orgán musí mať právomoc rozhodnúť vo veci faktov, ako aj právnych otázok – pozri rozsudok Súdneho dvora vo veci C-146/14, Mahdi (bod 62): „[…] musí byť príslušný súdny orgán schopný nahradiť vlastným rozhodnutím rozhodnutie správneho orgánu, prípadne súdneho orgánu, ktorý nariadil prvotné zaistenie, a rozhodnúť o možnosti nariadiť náhradné opatrenie alebo prepustenie dotknutého štátneho príslušníka tretej krajiny.