Metodologija raspodjele troškova uključena je u Okvir za usluge od općeg gospodarskog interesa iz 2005. koji se primjenjivao od 29. studenoga 2005. do 31. siječnja 2012. i služio kao osnova za nekoliko odluka Komisije o naknadi za obvezu pružanja univerzalne usluge u tom razdoblju.
V štúdii sa namiesto toho jednoducho spomína, že títo prevádzkovatelia poštových služieb sa považujú za „dobre riadených a dostatočne vybavených, lebo neexistuje žiadny dôkaz, ktorý by dokazoval, že sú neefektívni, alebo z ktorého by vyplývalo, že majú stimuly na neefektívne fungovanie“.