Kraća najdulja razdoblja zadržavanja utvrđena u nacionalnom zakonodavstvu prevladavaju nad rokom od 6/18 mjeseci predviđenim u Direktivi o vraćanju: u konkretnim slučajevima moraju se primjenjivati najdulja razdoblja utvrđenanacionalnim pravom (u skladu s Direktivom o vraćanju), a ne najdulja razdoblja utvrđena u Direktivi o vraćanju.
Čo sa týka pozbavenia slobody detí, v článku 37 Dohovoru o právach dieťaťa sa konkrétne uvádza, že „zatknutie, väzba alebo uväznenie dieťaťa musí byť v súlade so zákonom a takéto opatrenia možno použiť iba ako poslednú možnosť a na najkratšiu možnú dobu“ [článok 37 písm. b)].