U pogledu prvog kriterija, iako je prihvaćeno da države članice mogu procijeniti koje se usluge smatraju obvezama javnih usluga [31], Sud je nedavno podsjetio [32] da, ako postoje specifična pravila prava Unije kojima je uređeno definiranje sadržaja i opsega usluga od općeg gospodarskog interesa, njih su države članice dužne poštovati pri ocjeni, u skladu s točkom 46.
V tom istom článku 3 ods. 2 sa okrem toho stanovuje, že „tieto povinnosti musia byť jasne definované, transparentné, nediskriminačné, overiteľné a pre elektroenergetické podniky Spoločenstva zaručujú rovnosť prístupu k národným spotrebiteľom.“