Osobito, države članice trebale bi slobodno moći u svojem nacionalnom pravu utvrditi prag između 1000000 EUR i 8000000 EUR, izražen kao ukupna vrijednost ponude u Uniji tijekom razdoblja od 12 mjeseci, ispod kojeg bi trebalo primjenjivati izuzeće, uzimajući u obzir razinu zaštite domaćih ulagatelja koju smatraju primjerenom.
Členské štáty by predovšetkým mali mať možnosť stanoviť vo svojom vnútroštátnom práve limit vo výške medzi 1000000 EUR a 8000000 EUR vyjadrený ako celková protihodnota ponuky v Únii za obdobie 12 mesiacov, pričom pri nepresiahnutí tohto limitu by sa mala uplatňovať výnimka, zohľadňujúc pritom úroveň domácej ochrany investorov, ktorú považujú za primeranú.