Grčka tijela smatraju da cilj određivanja cijene ulaznica i plaćanja državi nije prikupljanje prihoda za državu, nego odvraćanje osoba s niskim dohotkom od igara na sreću.
Tvrdia napríklad, že „okolnosti rozličných kasín sú dostatočným dôvodom a sú plne zlučiteľné s postupom stanovovania rôznych cien vstupeniek do kasín nachádzajúcich sa neďaleko veľkých mestských centier […] a kasín v odľahlých oblastiach […] obývaných zväčša vidieckym obyvateľstvom, ktoré má väčšinou nižší príjem a nižšie vzdelanie, a tak existuje väčšia potreba odrádzať ich od hrania hazardných hier než obyvateľov miest“.