U skladu s člankom 6. točkom (d) podtočkom ii. osnovne uredbe smatra se da je ta korist za primatelje razlika između iznosa koji je predmetni proizvođač izvoznik platio za dobivanje kreditnih linija od kineskih financijskih institucija i iznosa koji bi platio za usporedivu komercijalnu kreditnu liniju raspoloživu na tržištu, koja služi kao referentnu vrijednost.
Komisia nesúhlasí s uvedenými argumentmi, a to z týchto dôvodov: