Budući da se ne može primijeniti kriterij subjekta u tržišnom gospodarstvu, može se zaključiti da za postojanje prednosti u okviru mjere br. 2 nije odlučujuće ostvaruje li zahvaljujući toj mjeri država najveći mogući povrat ili bilježi najmanji mogući gubitak za državna sredstva.
V týchto prípadoch môže mať spoločnosť ťažkosti s prístupom k súkromným financiám a verejná záruka jej pravdepodobne poskytne výhodu rovnajúcu sa celkovej zaručenej sume.