Neka oštećenja DNK mogu kratko trajati, tj. mogu se tako brzo popraviti da ih nije moguće uočiti 24 ili više sati nakon zadnje doze.
V prípade povrchovo aktívnych látok by sa na základe vlastností látky mala zvážiť realizovateľnosť testu biokoncentrácie vo vodnom prostredí, v opačnom prípade by asi bola vhodnejšia skúška expozície z potravy.