Međutim, mogući su slučajevi u kojima institucija vrlo često, a ponekad svakodnevno, trguje s određenom nefinancijskom drugom ugovornom stranom.
Ak preto v nadväznosti na posúdenie stanovené v nariadení (EÚ) č. 575/2013 inštitúcia zistí, že jednu z jej protistrán usadených v tretej krajine nemožno kvalifikovať ako nefinančnú protistranu alebo ak dotknuté transakcie prekračujú zúčtovaciu prahovú hodnotu stanovenú v nariadení, inštitúcia musí vypočítať požiadavky na vlastné zdroje pre riziko úpravy ocenenia pohľadávok v súlade s hlavou VI uvedeného nariadenia pre všetky mimoburzové derivátové nástroje s uvedenou protistranou, ktoré patria do rozsahu pôsobnosti článku 382 ods. 1 uvedeného nariadenia.