Kako je objašnjeno i u uvodnim izjavama od 144. do 155., četiri banke u državnom vlasništvu koje surađuju odbile su dostaviti informacije, uključujući konkretne procjene kreditnog rizika, koje se odnose na proizvođače izvoznike u uzorku zbog regulatornih razloga i ugovornih razloga iako im je Komisija dostavila pisani pristanak proizvođača izvoznika u uzorku kojim se oni odriču svojih prava na povjerljivost.
Na základe toho Komisia dospela k záveru, že všetky ostatné banky vo vlastníctve štátu, ktoré poskytli úvery vyvážajúcim výrobcom zaradeným do vzorky, predstavujú verejné orgány v zmysle článku 3 a článku 2 písm. b) základného nariadenia.