Komisija je smatrala da je tijekom RIP-a relativni raspon davao bolju sliku temeljnih tržišnih uvjeta koji su utjecali na kreditne rizike povezane s društvima od apsolutnog raspona.
Existencia revolvingových úverov v konkrétnej spoločnosti sa len považovala za náznak toho, že spoločnosť bola v horšej finančnej situácii než by sa na prvý pohľad mohlo zdať na základe finančných výkazov a že dodatočné riziko súviselo s problémami s krátkodobou likviditou.