Konvencije o provedbi Schengenskog sporazuma od 14. lipnja 1985. između vlada država Gospodarske unije Beneluksa, Savezne Republike Njemačke i Francuske Republike o postupnom ukidanju kontrola na zajedničkim granicama sve države članice schengenskog prostora moraju priznati vize za dugotrajni boravak i dozvole boravka koje su izdale druge stranke te Konvencije kao valjane za kratkotrajne boravke na svojem državnom području.
Dokonca aj v prípade, ak boli splnené podmienky stanovené v dohode, napríklad ak by žiadateľ o vízum predložil doklad potvrdzujúci účel cesty pre kategórie uvedené v článku 4, možno mu udelenie víza stále zamietnuť, ak nie sú splnené podmienky stanovené v článku 6 nariadenia Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 2016/399 (ďalej len „Kódex schengenských hraníc“), t. j. ak dotyčná osoba nie je držiteľom platného cestovného dokladu, má záznam v Schengenskom informačnom systéme (ďalej len „SIS“) alebo ak daná osoba predstavuje hrozbu pre verejný poriadok, vnútornú bezpečnosť atď.