Zatim se navodi: „područja […] s izvanrednim prednostima u međunarodnom tržišnom natjecanju u kojima postoji potražnja na međunarodnom tržištu smatraju se prioritetnima”.
Okrem toho, podmienenosť sa nevzťahovala na vývoz, ale na vytváranie hodnoty, ktorá mala vyplývať zo zahraničných investícií.