Međutim, u iznimnim slučajevima, ako države članice imaju opravdane razloge za sumnju da je rizik od pranja novca i financiranja terorizma povezan s određenim pružateljem platnih usluga ili izdavateljem elektroničkog novca koji upravlja poslovnim jedinicama na njihovu državnom području visok, trebalo bi im biti moguće zahtijevati da taj izdavatelj ili pružatelj usluga imenuje središnju kontaktnu točku, čak i ako nije dostigao pragove utvrđene ovom Uredbom ili ne pripada kategoriji institucija koje su dužne imenovati središnju kontaktnu točku na temelju procjene rizika od pranja novca i financiranja terorizma koju je provela država članica.
Avšak vo výnimočných prípadoch, keď členské štáty majú opodstatnené dôvody domnievať sa, že riziko prania špinavých peňazí a financovania terorizmu spojené s určitým poskytovateľom platobných služieb alebo vydavateľom elektronických peňazí, ktorý má na ich území prevádzkareň, je vysoké, mali by mať možnosť od tohto poskytovateľa alebo vydavateľa vyžadovať, aby určil svoje centrálne kontaktné miesto aj v prípade, že nedosahuje prahové hodnoty stanovené v tomto nariadení alebo nepatrí do kategórie inštitúcií, ktoré sú povinné určiť centrálne kontaktné miesto na základe posúdenia rizika spracovaného členským štátom z hľadiska prania špinavých peňazí a financovania terorizmu.