Органът не трябва обаче да предупреждава гражданина на трета страна преди изслушването, че планира да приеме решение за връщане, нито да оповестява информация, на която възнамерява да се позове, за да обоснове това решение, нито да предвиди срок за размисъл, при положение че посоченият гражданин на трета страна има възможност реално да изложи становището си във връзка с незаконността на своя престой и съображения по силата на националното право срещу приемането на решение за връщане от посочения орган (вж. решение на Съда по дело C-249/13, Boudjlida).
Međutim, predmet Suda EU-a C-225/16, Ouhrami [61] pruža pojašnjenje tog pitanju.Sud EU-a objasnio je da se utvrđivanje početne točke za razdoblje zabrane ulaska ne može prepustiti pojedinoj državi članici jer bi se time ugrozio cilj Direktive o vraćanju i svrha zabrana ulaska.