27 и 28; решение на Съда от 10 януари 2006 г., Cassa di Risparmio di Firenze и др., C–222/04, ECLI:EU:C:2006:8, т.
2. i 27., zakon CIR iz 1992.), pri čemu se taj izraz u sudskoj praksi tumači u smislu ‚zanimanja čija je svrha ostvarenje profita’; 2. ‚zanimanja koja ostvaruju profit, no čija svrha nije ostvarenje profita’, koja obuhvaćaju stalnu stručnu djelatnost koja se sastoji od: (a) dovoljno učestalo ponavljanje industrijskih, komercijalnih ili poljoprivrednih aktivnosti kako bi ona činila ‚zanimanje’; (b) primjene industrijskih ili komercijalnih metoda.Prema tome, u točki 2. u biti se radi o zanimanjima koja u uobičajenim okolnostima stvaraju dobit ili profit, čak i ako pravna osoba koja ih obavlja u skladu sa svojim statutima ili u stvarnosti nema svrhu ostvarivanja profita.”