Тези критерии и методологични стандарти трябва да осигуряват последователност и да позволяват съпоставимост между морските региони и подрегиони при оценките на степента, в която е постигнато добро екологично състояние.
Kako bi se na razini Unije u državama članicama osigurala veća dosljednost i usporedivost opisa utvrđenog stanja okoliša i izbjegla nepotrebna preklapanja, primjereno je uzeti u obzir mjerodavne postojeće standarde i metode za praćenje i procjenjivanje utvrđene zakonodavstvom Unije, uključujući Direktivu Vijeća 92/43/EEZ [5], Direktivu 2000/60/EZ Europskog parlamenta i Vijeća [6], Uredbu Komisije (EZ) br. 1881/2006 [7], Uredbu Vijeća (EZ) br. 1967/2006 [8], Direktivu 2008/105/EZ Europskog parlamenta i Vijeća [9], Direktivu 2009/147/EZ Europskog parlamenta i Vijeća [10] i Uredbu (EU) br. 1380/2013 Europskog parlamenta i Vijeća [11].