В параграф 3.18 от насоките на ОИСР от 2010 г. се дава следната препоръка: „Когато се прилага метод на увеличената стойност, на пазарните цени или на транзакционната нетна печалба, както е посочено в глава II, трябва да се избере онази страна по сделката, за която се изпитва финансов показател (надценка върху разходите, брутна печалба или показател за нетна печалба).
Vidjeti Smjernice OECD-a o transfernim cijenama iz 1995. i 2010., točka 6.27.: „Kada se procjenjuje jesu li uvjeti transakcije povezane s nematerijalnom imovinom u skladu s tržišnim uvjetima, mogli bi se ispitati iznos, priroda i učestalost troškova nastalih pri razvoju ili održavanju nematerijalne imovine kao pomoć za utvrđivanje usporedivosti ili moguće relativne vrijednosti doprinosa svake stranke […]”.