Следователно Комисията основателно определя някои дейности на пристанищата като икономически, макар националните органи да ги считат за услуги от общ неикономически интерес.
Nadalje, Komisija napominje da iako nacionalna nadležna tijela imaju „široko diskrecijsko pravo […] u pružanju, naručivanju i organiziranju usluga od općeg gospodarskog interesa u najvećoj mogućoj mjeri povezanih s potrebama korisnika” [37], to ne isključuje činjenicu da su te djelatnosti gospodarske naravi.