За да осигурят стабилност и да подпомогнат постепенния преход, държавите членки следва да могат да продължат да гарантират предоставянето на универсални услуги на своята територия, различни от услугите за подходящ широколентов достъп до интернет и за гласови съобщения в определено местоположение, включени в обхвата на техните задължения за универсална услуга въз основа на Директива 2002/22/ЕО на датата на влизането в сила на настоящата директива, ако тези или сравними с тях услуги не са налични при нормални търговски условия.
U skladu s načelom supsidijarnosti, države članice na temelju objektivnih kriterija odlučuju koji se poduzetnici određuju kao pružatelji univerzalne usluge, prema potrebi uzimajući u obzir sposobnost i spremnost poduzetnika za prihvaćanjem svih ili dijela obveza pružanja univerzalne usluge.