Националните регулаторни органи следва да могат да налагат предоставяне на достъп до активни или виртуални мрежови елементи, използвани за предоставяне на услуги в рамките на такава инфраструктура, ако достъпът до пасивни елементи би бил икономически неефективен или физически невъзможен и ако националният регулаторен орган счита, че при липса на подобна намеса целта на задължението за предоставяне на достъп би била заобиколена.
Na taj bi način nacionalno regulatorno tijelo trebalo prvo razmotriti odabir točke u zgradi ili odmah izvan zgrade.