Държавите членки установяват отношения с трети държави не само чрез сключване на междуправителствени споразумения, но и под формата на необвързващи инструменти, които често са формално обозначени като меморандуми за разбирателство, съвместни декларации, съвместни декларации на министрите, съвместни действия, съвместни кодекси за поведение, или със сходни термини.
U interesu veće transparentnosti, države članice trebale bi moći Komisiji dostaviti neobvezujuće instrumente, i to aranžmane između jedne države članice ili više njih i jedne treće zemlje ili više njih, koji nisu pravno obvezujući i kojima se utvrđuju uvjeti za opskrbu energijom ili razvoj energetske infrastrukture, među ostalim navođenjem tumačenja prava Unije u tom pogledu, ili izmjenu takvih neobvezujućih instrumenata, uključujući i sve njihove priloge.