Съдебният орган трябва да има правомощието да решава както от фактическа, така и от правна гладна точка — вж. решението на Съда по дело C-146/14, Махди (точка 62): „[…] компетентният съдебен орган трябва да разполага с възможност да замести със свое решението на административния или евентуално на съдебния орган, който е постановил първоначалното задържане, и да се произнесе по възможността за замяна на мярката или за освобождаване на съответния гражданин на трета страна.
Kad je riječ o praktičnim problemima kao što su slučajevi u kojima maloljetnik nema dokument kojim može dokazati obrazovanje koje je već stekao u drugim državama ili slučajevi u kojima maloljetnik ne govori ni jedan jezik na kojem je obrazovanje dostupno u državi članici, potrebno je pronaći odgovarajuća rješenja na nacionalnoj razini uzimajući u obzir duh Direktive i odgovarajuće instrumente međunarodnog prava kao što su Konvencija o pravima djeteta iz 1989. i Opći komentar br. 6 uz Konvenciju [72].