За период от шест месеца на министъра на правосъдието се предоставят правомощия да назначава и освобождава председатели на съдилища без да е задължен да прилага конкретни критерии или да посочва причини, като съдиите (нито Националният съдебен съвет, нито съдебният съвет на даденото съдилище) нямат възможност да блокират тези решения.
Zbog istog se razloga u uvriježenim europskim standardima, a posebice u Preporuci Odbora ministara Vijeća Europe iz 2010., navodi da bi „najmanje pola članova [sudbenih vijeća] trebali biti suci koje su odabrali kolege sa svih razina sudstva vodeći računa o pluralizmu u pravosuđu” [21].