След това Съдът е счел, че „изключването [на разходите за персонал и на финансовите разходи] от разходите, които служат за определяне на облагаемите доходи на посочените центрове, не позволява да се стигне до трансферно ценообразуване, близко да това, което би се използвало в условията на свободна конкуренция“, което според Съда „[предоставя] икономическо предимство на посочените центрове“ [173].
U izostanku zaposlenika jedini ljudi koji su mogli osigurati obavljanje funkcija sjedišta bili su članovi njihovih upravnih odbora.