От постоянната практика на Съда следва обаче, че новата правна норма се прилага незабавно, освен ако не е предвидено друго, към бъдещите последици на всяко положение, възникнало при действието на старата норма […].
Država članica može predvidjeti različite vremenske rokove za uobičajene kategorije slučajeva, odnosno tri godine kao opće standardno pravilo, pet godina u slučaju otežavajućih okolnosti (na primjer, učestale povrede migracijskog prava) i jednu godinu ako postoje olakotne okolnosti (na primjer, povrede počinjene samo zbog nemara) i time definirati opće smjernice za svoju upravu, ali mora osigurati da se svaki slučaj ocjenjuje pojedinačno u skladu s načelom proporcionalnosti.