Компетентните национални органи следва да могат да прилагат решенията за връщане, без да е необходимо повторно стартиране на процедурата след определен период от време (например една година), при условие че индивидуалното положение на съответния гражданин на трета страна не се е променило съществено фактически или юридически (например промяна в правния статут, риск от нарушаване на принципа на забрана за връщане) и без да се засяга правото на изслушване и на ефективни правни средства за защита.
Novčane kazne: određivanje (razmjerne) novčane kazne za nezakoniti boravak u skladu s nacionalnim kaznenim pravom kao takvo nije nespojivo s ciljevima Direktive o vraćanju jer se time ne sprječava donošenje i provedba odluke o vraćanju potpuno u skladu s uvjetima iz Direktive (vidjeti presudu Suda EU-a u predmetu C-430/11, Sagor).