Това означава, че за да спазят задължението да предвидят ефективни алтернативи на задържането, държавите членки трябва да предвидят в националното си законодателство алтернативи на задържането, които могат да постигнат същите цели като задържането (т.е. предотвратяване на укриването, избягване на това гражданинът на трета страна да избегне или да възпрепятства връщането), но чрез използването на средства, които са с по-малка степен на намеса в правото на свобода на лицето.
Direktive o vraćanju – tijelo koje preispituje odluku mora odobriti ipso jure suspenzivni učinak u skladu s tim zahtjevom ako je u pitanju načelo zabrane prisilnog udaljenja ili vraćanja (non-refoulement).