Сравнението би трябвало да се прави между предприятията, които имат разрешително за водовземане, и тези, които понеже нямат такова, трябва да се снабдяват от обща система.
Međutim, usporedbom podataka o stopi stvarne upotrebe dozvola u poljoprivrednim gospodarstvima (34 %) i poduzećima za preradu prehrambenih proizvoda (48 %) sa srednjom veličinom dozvola (37000 m3, odnosno 243000 m3) i stopom upotrebe mogućnosti crpljenja vode općih sustava opskrbe vodom (80 %), čini se da je primarni proizvođač na temelju stvarne potrošnje u prosjeku platio otprilike 45 % poreza koji plaćaju poduzetnici koji ne posjeduju dozvolu za crpljenje vode, dok taj postotak za poduzeća koja se bave preradom pada na 6 %.