Това решение е основа на договор за гаранция, подписан между Европейската икономическа общност и Европейската инвестиционна банка на 30 октомври 1978 г. в Брюксел и на 10 ноември 1978 г. в Люксембург, с който се въвежда глобална гаранция в размер на 75 % от всички бюджетни кредити, предоставени за заеми в следните страни: Малта, Тунис, Алжир, Мароко, Португалия (финансов протокол, неотложна помощ), Турция, Кипър, Египет, Йордания, Сирия, Израел, Гърция, бивша Югославия и Ливан.
Njime će se implementirati i Uredba eIDAS i tako omogućiti uzajamno priznavanje digitalnih potpisa i nacionalnih programa za elektroničke osobne iskaznice u okviru institucija Unije.