Когато доставчиците на платежни услуги прилагат задълбочено установяване на идентичността на клиента в съответствие с член 97, параграф 1 от Директива (ЕС) 2015/2366, установяването на идентичността се основава на два или повече елемента, категоризирани като знание, притежание и принадлежност, и води до генерирането на код за установяване на идентичността.
Tijekom prve godine primjene izuzeća na temelju članka 18. i najmanje tri godine nakon toga ili češće, na zahtjev nadležnog tijela, tu reviziju provodi neovisni i kvalificirani vanjski revizor.