Изискването за определяне на централно звено за контакт изглежда оправдано и когато дадена държава членка счита, че рискът от изпиране на пари и финансиране на тероризма във връзка с дейността на такива предприятия е по-голям, за което има свидетелства, например, въз основа на оценка на риска от изпиране на пари и финансиране на тероризма, свързан с някои категории доставчици на платежни услуги или издателите на електронни пари.
Zahtjev za imenovanje središnje kontaktne točke čini se nadalje opravdanim ako država članica smatra da je rizik od pranja novca ili financiranja terorizma povezan s radom tih poslovnih jedinica povećan, na što, primjerice, upućuje procjena rizika od pranja novca i financiranja terorizma povezanog s određenim kategorijama pružatelja platnih usluga ili izdavatelja elektroničkog novca.