Тези съдебни решения предполагат, че държавите членки трябва винаги да спазват долупосочените гаранции при вземането на решения, свързани с връщане (т.е. решение за връщане, решения за забрана за влизане, решения за извеждане, заповед за задържане), въпреки че това може да не е изрично посочено в съответните членове на Директивата за връщането:1) правото на всяко лице да бъде изслушвано, преди срещу него да бъде предприета индивидуална мярка, която би имала неблагоприятни последици за него;
Međutim, ne može se smatrati da je bilo koji od tih čimbenika automatski i sam po sebi opasnost za javni poredak: države članice obvezne su uvijek provesti procjenu svih relevantnih okolnosti pojedinačnog slučaja i poštovati načelo proporcionalnosti.