Страните по конвенцията, които не обуславят екстрадицията от съществуването на договор, признават престъпленията, посочени в членове 5—7 и член 9 от настоящата конвенция, като основания за екстрадиция в отношенията помежду си, като се спазват условията, предвидени от правото на замолената страна по конвенцията.
Za potrebe izručenja između stranaka, kada je to potrebno, smatrat će se da su kaznena djela navedena u člancima 5. do 7. i članku 9. ove Konvencije počinjena ne samo u mjestu gdje su se dogodila, već i na području stranaka čija je nadležnost utvrđena člankom 14.