Поради това, ако при дадена правна система е нормално въздушните превозвачи или летищните оператори да поемат разходите за определени услуги, докато други въздушни превозвачи или летищни оператори, предоставящи същите услуги от името на същите публични органи, не са задължени да поемат тези разходи, последните може да се ползват с предимство, дори и ако тези услуги се считат сами по себе си за нестопански (вж. също точка 37 от Насоките за въздухоплаването от 2014 г.).
Stoga, ako jedan od njih nije ispunjen, ne može se tvrditi da predmetne mjere ne uključuju gospodarsku prednost na temelju presude Altmark.