В решението си по делото Altmark Съдът е поставил, че „доколкото държавната намеса трябва да се приема като компенсация, представляваща насрещната престация за извършените доставки на услуги от предприятията получатели, за да изпълнят задължения за обществена услуга, по такъв начин, че в действителност тези предприятия не се възползват от финансово предимство и посочената намеса следователно няма за последица да ги постави в по-благоприятно конкурентно положение спрямо предприятията, които ги конкурират, подобна намеса не попада в обхвата на член 92, параграф 1 от Договора“ [29].
Drugo, zbog diskriminacije tehnologija ta se usluga ne može smatrati obvezom obavljanja javnih usluga.