Дори Комисията да може да приеме изложеното в съображение 42 твърдение на датските органи, а именно че общият механизъм на събиране на таксата е трябвало да допринесе за подобряване на опазването на околната среда, като се увеличи тежестта на таксата върху най-големите потребители на питейна вода и като по този начин те бъдат принудени да намалят собственото си потребление, тя все пак счита, че в ограничената рамка на член 24б от кодифицирания закон (валиден в разглеждания случай, тъй като в цялостния механизъм за облагане с такса именно в този член се съдържа единственият елемент на помощ, чиято съвместимост с вътрешния пазар трябва да бъде оценявана) определянето на таван е можело да засегне общата цел, преследвана от таксата (събиране на достатъчно приходи за финансиране на регистъра на водните ресурси — вж. съображение 69), защото това определяне на таван вече не води до изместване на тежестта на таксата върху най-големите потребители на вода, а напротив — дава възможност на притежателите на разрешителни за водовземане за най-големи обеми да избегнат плащането на (значителна) част от таксата.
U ovom slučaju jedino odstupanje na koje je moguće pozvati se jest ono iz članka 107. stavka 3. točke (c), prema kojem se spojivima s unutarnjim tržištem mogu smatrati potpore za olakšavanje razvoja određenih gospodarskih djelatnosti ili određenih gospodarskih područja ako takve potpore ne utječu negativno na trgovinske uvjete u mjeri u kojoj bi to bilo suprotno zajedničkom interesu.