По-конкретно съдът отбеляза, „че националното законодателство относно начина за определяне на облагаемата сума не прави разграничение между дружества със седалище в друга държава членка, според това дали те осъществяват дейност чрез клон или дъщерно дружество, която може да оправдае разлика в третирането между двете категории дружества“ [163].
Osim toga, u takvim se slučajevima vlasništvo nad imovinom ne može izravno i pouzdano iščitati iz zakonom propisanih financijskih izvještaja [188].