Реакцията на киберинциденти може да има много форми — от определяне на технически мерки, предполагащи съвместно разследване на техническите причини за инцидента от две или повече организации (напр. анализ на зловреден софтуер) или определяне на начините, по които организациите да установяват дали са били засегнати (напр. показатели за компрометиране на системите), до оперативни решения за прилагането на такива мерки, а на политическо равнище — решения относно използването на други инструменти, като например механизма за съвместен отговор на злонамерени кибернетични дейности [10] или оперативния протокол на ЕС за борбата с хибридните заплахи [11], в зависимост от инцидента.
Stoga komunikacija u kriznim situacijama ima osobito važnu ulogu u ublažavanju negativnih učinaka kiberincidenata i kiberkriza.