Директивата за връщането определя цел („да изпълнят принудително решението за връщане“), която следва да се постигне по ефективен и пропорционален начин с „всички необходими мерки“, като конкретните начини („как“) трябва да бъдат определени в законодателствата и административната практика на държавите членки — вж. решение на Съда по дело C-329/11, Achughbabian, точка 36: „[…] фигуриращите в него понятия „мерки“ и „принудителни мерки“ се отнасят за всяка намеса, която води, ефикасно и пропорционално, до връщането на заинтересувания“.
Država članica koja priznaje odluku uživa tri različite „zaštitne mjere”: