Съгласно член 5 от Директива 2009/52/ЕО на Европейския парламент и на Съвета [25] („Директива за санкциите срещу работодатели“), работодателите, които наемат на работа незаконно пребиваващи граждани на трета страна без разрешение, носят отговорност за плащане на финансова санкция, която включва разходите за връщане в случаите, когато са проведени процедури по връщане.
Budući da je cilj Direktive o vraćanju osigurati zajedničke minimalne standarde u vezi s poštovanjem temeljnih prava osoba u postupcima vraćanja, „povoljnije” se mora uvijek tumačiti kao „povoljnije za povratnika”, a ne povoljnije za državu koja izručuje/udaljava.