HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
בתקנה זו נקבע כי התקשרות של חברה ממשלתית אינה טעונה מכרז, אם עריכת מכרז בעניינה או בעניין התקשרות מסוגה עלולה לפגוע ברווחיות החברה, ביכולתה להתחרות באחרים, בהזדמנות עסקית שלה, ביכולתה למלא תפקיד או מטלה שהוטלו עליה לפי דין או ביכולתה לספק שירות או מצרך חיוני לציבור.
05 המליצה ועדה של הרכבת (להלן- הוועדה), בראשות סמנכ"ל חטיבת תכנון ופיתוח ברכבת דאז מר איליה וולקוב (להלן - סמנכ"ל תו"פ דאז) כי חברת הרכבת תתקשר עם חברת "מוריה ".
הנימוקים להמלצתה היו: "בגין מורכבות הפרויקט, הלו"ז הצפוף וההוצאות הכספיות הניכרות וכדי שעיריית ירושלים והחברות הפועלות מטעמה הנוטלות חלק פעיל ועקיף בפרויקט, יטו שכם .
הוועדה הסבירה כי "חב' 'מוריה' רשאית לקבל את כל העבודות מעיריית ירושלים וממשרד התחבורה ללא מכרז" ופירטה את המיזמים שחברת "מוריה " טיפלה בהם בהצלחה.
במכתב של הוועדה מ - 13.
05 אל מר עפר לינצ'בסקי, מנכ"ל חברת הרכבת דאז ויו"ר ועדת המכרזים העליונה של הרכבת, נכתב שחברת "מוריה " היא היחידה המסוגלת להביא לידי ביצוע הפרויקט במסגרת התקציב ובלוח הזמנים שקבעה הממשלה.
05 ,אישרה ועדת המכרזים העליונה, בראשות המנכ"ל דאז את בקשת הוועדה ופטרה את ההתקשרות מחובת מכרז לפי תקנה 34(1 .
) חברת הרכבת מסרה בתשובתה למשרד מבקר המדינה כי "מדובר בתוואי בעייתי בשטחה המוניציפאלי של עיריית ירושלים.
התקשרות זו נועדה בין היתר, לסלק את המוקשים והחסמים של העירייה כפי שהרכבת נתקלה בהם".
מ"מ מנכ"ל חברת "מוריה" ציין בתשובתו למשרד מבקר המדינה מנובמבר 2008 , כי ל"מוריה" יש יתרון כאשר מדובר בפעילות בתחום ירושלים: "הניסיון הספציפי שיש לה בקשרים עם ועדות התכנון, גורמי האישור בעירייה וכיוצ"ב; ניסיון שבגינו היא מכירה היטב את דרישות הרשויות הללו, ואגב כך יכולה "לקצר טווחים" במגעים עימם".
תשובה דומה השיב סמנכ"ל תו"פ דאז.
חברת רכבת ישראל בע"מ 1429 .
מנכ"ל חברת הרכבת בעת ההתקשרו ת עם "מוריה" היה מר עפר לינצ'בסקי.
נמצא כי אשתו היא אחותו של סמנכ"ל כספים ב "מוריה ".
המנכ"ל השתתף כיו"ר ועדת המכרזים העליונה בדיון על אישור ההתקשרות עם "מוריה ", אבל לא מסר לחברי הוועדה על קרבת המשפחה.
בהתאם להוראות הדין, בנסיבות קרבת המשפחה בין מר לינצ'בסקי וגיסו סמנכ"ל הכספים ב"מוריה", היה על מנכ"ל חברת הרכבת דאז למסור בפני ועדת המכרזים על הזיקה הנובעת מקרבת המשפחה.
הוא גם לא הביא את המידע בפני הייעוץ המשפטי ברכבת, כדי לקבל חוות דעת בדבר המגבלות הנובעות מעניין זה על דיוני ועדת המכרזים לרבות בעניינים: אישור ההתקשרות עם "מוריה" וביצועה וההתחשבנות בין הצדדים.
מ"מ מנכ"ל "מוריה" הודיע בתשובתו למשרד מבקר המדינה בנובמבר 2008 כי סמנכ"ל הכספים של "מוריה" הודיע למנכ"ל "מוריה" על קרבת המשפחה שבינו לבין מנכ"ל הרכבת דאז.
עוד הוסיף מ"מ המנכ"ל כי למיטב הבנתו, על סמך שיחות עם בכירים בחברת הרכבת, גם ברכבת ידעו עובדה זו.
(ב) התקציב וקביעת שכר הטרחה - בהסכם מפברואר 2006 נקבע כי "מוריה " תקבל דמי ניהול בשיעור של 2.
85% מסך עלויות החשבונות המאושרים של כל נותני השירותים, ובהם מתכננים, מנהלי מיזמים, מפקחים וקבלני תשתית 20 - בכלל זה נותני שירותים שהועסקו ישירות על ידי חברת הרכבת.
חברת הרכבת הסבירה כי שיעור דמי הניהול הוא שיעור מקובל.
סמנכ"ל תו"פ דאז השיב למשרד מבקר המדינה בנובמבר 2008 .
כי שיעור זה אפילו נמוך מן המקובל מנכ"ל חברת הרכבת דאז ציין בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי שיעור דמי הניהול שנהגה חברת הרכבת לשלם בהתקשרויותיה עם חברות עירוניות היה 2.
5% , וכי בהתקשרות עם "מוריה" נבחר השיעור הנמוך ביותר בטווח הקיים בשוק.
לא נמצאו במסמכי הרכבת אסמכתאות אילו בעלי מקצוע התחייבה "מוריה " להעסיק בפרויקט ובאילו עלויות.
משרד מבקר המדינה העלה כי ההסכם נחתם אף שלא הוצג תחשיב מפורט (לרבות ההנחות והנתונים שהוא מבוסס עליהם).
בהסכם לא עוגן סך התקציב הכולל ולא לוחות הזמנים.
מההתכתבות בין חברת הרכבת, חברת "מוריה" ומנהל מינהלת הקו המהיר לירושלים הועלה, כי הרכבת לא קבעה את גבולות הסמכות והאחריות של הח ברות בתחומים חופפים.
ממסמכי החברות עולה כי במשך כל תקופת ההתקשרות הן נחלקו בדעותיהן באשר לגבולות סמכותה ואחריותה של "מוריה ".
מ"מ מנכ"ל "מוריה" הסביר בתשובתו למשרד מבקר המדינה, כי לאחר חתימת ההסכם התברר כי אופי ההתקשרות ששיווה כל אחד מן הצדדים לנגד עיניו היה .
בקטע האחרון 1430 דוח שנתי59ב .
"מוריה" נהגה לבצע את המטלות שהוטלו עליה במסגרת התקציב.
הרכבת, לעומת זאת, דרשה מ"מוריה" "אישורים על כל צעד ושעל, להיות צד למכרזים עצמם וכיו"ב.
אי הבנה זו הולידה 'חיכוכים' בין 'מוריה' לרכבת, ומשום כך, ההתקשרות בסופו של דבר הייתה קצרת טווח, והצדדים הסכימו להיפרד, לאחר שפורסם מכרז אחד בלבד, לכריית הבור של תחנת בנייני האומה".
מנכ"ל "מוריה" דאז אמר בתשובתו למשרד מבקר המדינה בדצמבר 2008 , כי תשובתו של מ"מ מנכ"ל "מוריה" מקובלת עליו בכל הנוגע להתקשרות עם הרכבת, למחיר החוזה ולאומדן עלות הפרויקט.
בדצמבר 2007 , חודש לאחר פרישתו של המנכ"ל דאז מר עפר לינצ'בסקי, המליץ מנהל מינהלת הקו המהיר לירושלים לסמנכ"ל תו"פ דאז לצמצם את ההתקשרות עם "מוריה " משום שרמת שירותיה, היקפם ואי-שביעות הרצון הכללית ממנה אינם מצדיקים את שכר הטרחה שנקבע בהסכם עמה.
סמנכ"ל תו "פ דאז אימץ את ההמלצה, ובינואר 2008 אישרה ועדת המכרזים העליונה את ההמלצה לסיום ההתקשרות עם "מוריה" במתכונת הקיימת.
במרס 2008 סיכמו מנכ"ל הרכבת מר יצחק הראל ומנכ"ל "מוריה " דאז מר יחיאל לביא שתופסק הפסקה מוחלטת פעילותה בקטע.
באותו חודש הודיע מנהל המינהלת לגורמים העוסקים בהקמת הקו בקטע זה, שהאחריות לניהול, לתכנון ולביצוע תועבר לחברות מנהלות אחרות.
עדכון בדיקת הכדאיות ואשרור הקמת הקו המהיר בדצמבר 2008 התקיים דיון בוועדת השרים לענייני חברה וכלכלה בהשתתפות מר רוני בר-און, יו"ר הוועדה ושר האוצר, ובהשתתפות מר שאול מופז, שר התחבורה.
כן נכחו בדיון מנכ"ל חברת הרכבת מר יצחק הראל, מנכ"ל משרד התחבורה מר גדעון סיטרמן וסגן הממונה על התקציבים במשרד האוצר.
בדיון אמר סגן הממונה על התקציבים במשרד האוצר כי "הבדיקה החוזרת לא הראתה כדאיות כלכלית עדיפה לפרויקט".
שר האוצר הוסיף כי לפרויקט "מ אפיינים ייחודיים המאפשרים תמיכה בהצעת ההחלטה"; להם ניתן להוסיף "שיקול חשוב ומרכזי - חיזוק העיר ירושלים, שיפור הנגישות לעיר ותרומה למערכת הכלכלית של העיר, התושבים והמועסקים בעיר.
" נוכח כך החליטו כל המשתתפים בדיון לאשר לרכבת ישראל להמשיך בביצוע קו הרכבת ת"א-ירושלים 21.
הקו המהיר מתל אביב לירושלים תוכנן כדי להשיג מטרות בעלות חשיבות לאומית וציבורית, ובהן קיום תחבורה נוחה ומהירה וחלופה לתחבורה הציבורית הקיימת בין ירושלים למרכז המדינה.
21 /החלטה חכ166 מיום 2.
חברת רכבת ישראל בע"מ 1431 .
הקמת קו הרכבת המהיר לירושלים הוא פרויקט תשתית מן הגדולים המוקמים במדינה.
כדי להשקיע את כספי המדינה ביעילות יש צורך בבדיקות כדאיות מקיפות.
מאז קבלת החלטת הממשלה באוגוסט 2001 להקים את קו הרכבת המהיר לירושלים הושקעו מאות מיליוני ש"ח, אך חברת הרכבת השלימה רק חלק ממנו.
בביקורת נמצא כי אומדני העלויות שהוצגו על ידי הרכבת, לפני קבלת ההחלטה היו נמוכים במיליארדי ש"ח מאומדני העלויות הנוכחיים.
השלמת הקו שתוכננה ל - 2008 נדחתה במהלך השנים, ולפי הערכת הרכבת, במועד סיום הביקורת, יושלם הקו רק בשנת 2014 .
העיכובים בהקמת הקו מוסיפים עלות לעלות הגבוהה ממילא הכרוכה בהשלמת הפרויקט.
פרויקט הקמתו של קו הרכבת המהיר לירושלים הוא אחד הפרויקטים היקרים והמורכבים בתולדות ישראל.
נוכח הליקויים שנמצאו מוטל על כל הגורמים המקצועיים לרבות בחברת הרכבת, במשרד האוצר ובמשרד התחבורה, לעשות את כל הנדרש לתיקון הליקויים, בכלל זה פיקוח ובקרה הולמים ולוודא שההחלטות וביצוען י תבססו על תכנון מפורט וקפדני כדי שיעלו על פסים תקינים.
רשות שדות התעופה (להלן - הרשות או רש"ת) הוקמה בשנת 1977 על פי חוק רשות שדות התעופה, התשל"ז - 1977 (להלן- החוק), ותפקידיה בין היתר: להחזיק, להפעיל, לפתח ולנהל את שדות התעופה.
הרשות פועלת באמצעות מועצה הממונה על ידי שר התחבורה, באישור הממשלה.
הרשות נתונה לפיקוחו של שר התחבורה.
לפי מסמכי הרשות, היא פועלת כגוף עסקי לכל דבר וחותרת לממן את פעילותה ממקורות עצמאיים מתוך מיצוי הפוטנציאל הכלכלי הטמון בפעילותה בתעופה ובמסחר.
חטיבת מסחר, לוגיסטיקה ופיתוח עסקי של הרשות (להלן - חטיבת המסחר) מופקדת על ניהול פעילות המסחר ברשות.
כ-%45 מהכנסות הרשות הן מ אגרות1 וכ-%55 מפעילויות מסחר.
פעילויות המסחר של הרשות כוללות בעיקר מתן הרשאות לגופים פרטים למכירה ולאחסנה של טובין ליוצאים מישראל, בפטור ממכס או ממסים.
כ-67% מההכנסות ממסחר הן מבעלי הרשאה קמעונאים, כ-25% הן מבעלי הרשאה שאינם קמעונאים (כגון תדלוק למטוסים, מפעלי מזון למטוסים וחניונים) וכ -8% .
מקורן בהכנסות מהשכרה כ- 98.
8% מהכנסות הרשות ממסחר מתקבלות מהפעילות בנמל התעופה בן-גוריון (להלן - נתב"ג).
להלן נתונים מהדוחות הכספיים של הרשות על הכנסותיה בשנים 2005 -2007 :)(באלפי ש"ח הכנסות הרשות בשנים 2005 -2007 "(באלפי שח) .
2007 2005 2006 2007 .
7 777,007 807,997 838,129 הכנסות .
1 אגרת נוסע יוצא, אגרת נוסענכנס, אגרת נחיתה ואגרת חניית מטוסים.
7 974,023 917,282 1,042,577 הכנסות .
0 1,751,030 1,725,279 1,880,706 סך .
מנתוני הטבלה עולה שבשנת 2006 הייתה ירידה בהכנסות הרשות ממסחר לעומת שנת 2005 .
הירידה נבעה בעיקר מהסדר שעשתה הרשות ב - 2006 עם בעלי הרשאה (ראו להלן), מירידה בתנועת הנוסעים במחצית השנייה של השנה עקב מלחמת לבנון השנייה ומהפחתת שיעורי המס המוטלים על מוצרים מיובאים.
בשנת 2007 עלו ההכנסות ממסחר ב - 13.
7% , בעיקר בזכות העלייה במספר הנוסעים.
להלן פירוט הכנסותיה והוצאותיה של הרשות בשנת 2007 לפי שני תחומי פעילותה העיקריים - תחום התעופה ותחום המסחר (באלפי ש"ח): הכנסותיה והוצאותיה של הרשות ב- 2007 בתחום התעופה ובתחום המסחר (באלפי ש"ח) .
1,880,706 1,042,577 838,129 הכנסות .
1,746,226 193,420 1,552,806 הוצאות .
134,480 849,157 ( 714,677) )רווח (הפסד בתחום התעופה ב- 2007 היה אפוא גירעון של כ-715 מיליון ש"ח.
הגירעון קוזז על ידי עודף הכנסות מתחום המסחר ועוד נותר רווח.
למעלה מ -50% מהוצאות הרשות ממומנות מהכנסותיה ממסחר.
בחודשים מרס -אוגוסט 2008 בדק משרד מבקר המדינה את התנהלות הרשות בתחום ההסכמים עם בעלי הרשאה להפעלת חנויות פטורות ממכס, בעיקר בטרמינל 3 .
בנובמבר 2004 נפתח טרמינל3 לתעופה בין-לאומית, ובה בעת פסקה תעופה זו בטרמינל 12 .
לקראת פתיחתו של טרמינל 3 פרסמה הרשות מכרזים להפעלת חנויות פטורות ממכס ולמתן שירותים לנוסעים ואחר כך חתמה עם הזוכים על חוזי הרשאה למסחר; ברוב המקרים לחמש שנים וניתנה אפשרות הארכה לשנתיים נוספות.
לפי נתוני הרשות, ב - 2007 פעלו76 בעלי הרשאה בטרמינל 3 (בעיקר .
2 במועד סיום הביקורת, טיסות בין -לאומיות מופעלות גם מטרמינל 1 , ואין בו חנויות פטורות ממכס.
רשות שדות התעופה 1483 .
חנויות, שירותי הסעדה ובתי קפה, בנקים, שירותי השכרת רכב והסעות, השכרת מכשירי טלפון סלולריים, הפעלת חניונים, מסופי מטענים, תדלוק מטוסים, שירותי דואר ושירותי תיירות).
החוזה הגדול ביותר למתן הרשאה נחתם עם חברה מסחרית (להלן - חברה א').
מהות החוזה : בדצמבר 2003 בחרה ועדת מכרזים עליונה (מסחר) של הרשות בחברה א' לזוכה במכרז שפורסם ביולי 2003 , והשתיים חתמו ביניהן על חוזה הרשאה (להלן - החוזה).
עיקרו של החוזה: הרשאה למכירה ולאחסנה של טובין ליוצאים מישראל בפטור ממכס או ממסים באולם הנוסעים היוצאי ם שבטרמינל 3 .
יש לציין שהמכרז הזה עסק בהתקשרות שההכנסות ממנה הן הגבוהות מכל הכנסות הרשות ממסחר: כ-60% מסך ההכנסות של הרשות (ראו להלן).
בחוזה הסתכמו דמי ההרשאה הבסיסיים השנתיים ב -88.
4 מיליון דולר בתוספת הפרשי הצמדה (ראו להלן).
נקבע שתקופת החוזה תהיה שבע שני ם, ובאפשרות הרשות להאריך אותו ב-35 .
הסדר בגין שנת 2 0 0 4 : כאמור, טרמינל3 נפתח בתחילת נובמבר 2004 , כך שלמעשה תקופת ההפעלה בשנת החוזה הראשונה עם בעלי ההרשאה נמשכה חודשיים בלבד - נובמבר ודצמבר 2004 .
לפי החוזה, בשנת החוזה הראשונה ובשנת החוזה האחרונה (שאינן שנים שלמות) תשלם חברה א' לרשות את החלק היחסי של דמי ההרשאה.
7% בגין נובמבר ודצמבר 2004 .
בתחילת 2005 פנו חברה א' ובעלי הרשאה אחרים אל הרשות וטענו שהטרמינל נפתח באיחור (לפי התכנון, היה הטרמינל אמור להיפתח במחצית 2004 ), ועקב כך נוצר עיוות במנגנון ההתחשבנות שבחוזה: בחודשים נובמבר ודצמבר בכל שנה תנועת הנוסעים מועטה יחסית - כ-14% בלבד מתנועת הנוסעים השנתית, ואילו התשלום שנדרש מהם בעבור חודשים אלו היה 16.
יוצא אפוא שהעיוות "יתוקן" רק בשנת החוזה האחרונה, שכן בשנה זו - שלא תכלול את נובמבר ודצמבר - בעלי ההרשאה אמורים לשלם דמי הרשאה נמוכים יחסית לתנועת הנוסעים.
במרס 2005 אישר המנכ"ל דאז מר גבי אופיר לחשב הרשות, על פי המלצות חטיבת המסחר, להגיע להסדר תשלומים עם בעלי ההרשאה באשר לשנת 2004 .
המנכ"ל גם הורה למשנה ליועץ המשפטי של הרשו ת להכין חוות דעת בנושא, שהוגשה באפריל 2005 ועיקרה: אין מקום לעשות שינויים כלשהם בתנאיהם הכלכליים של חוזים שנחתמו לאחר מכרז.
במאי 2005 בישיבה בהשתתפות המנכ"ל ועובדים נוספים של הרשות הביע היועץ המשפטי של הרשות מר אריה שחם את דעתו, שבגלל העיכוב בפתיחת הטרמינל נראה הוגן להיעתר לפניית בעלי ההרשאה.
בסיכום הפגישה הוחלט לאמץ את ההמלצות באשר לאופן ההתחשבנות עם כל בעלי ההרשאה הנוגעים בדבר באשר לחודשים נובמבר-דצמבר 2004 .
הסתמן הסדר ועל פיו הם ישלמו בעבור החודשים האלה 14% מדמי ההרשאה, במקום 16.
7% כפי שנקבע בחוזה, ואילו השיעור החסר - של כ- 2.
7% - יתווסף לדמי ההרשאה בשנת החוזה האחרונה של כל בעל הרשאה.
מהמסמכים עולה כי משמעות ההסדר הייתה דחיית תשלומים כלהלן: 1484 דוח שנתי59ב .
לחברה א' - בסך של כ-2.
4 מיליון דולר, וליתר בעלי ההרשאה- בסך של כ-0.
מיליון דולר הביקורת העלתה כי הרשות לא אמדה את כלל התוצאות הכספיות מדחיית תשלומים אלו.
בסוף מאי 2005 אישרה ועדת הכספים של מועצת הרשות את ההסדר הנדון בכפוף לחוות הדעת של היועץ המשפטי לרשות ושל מבקר הרשות באשר לשאלה האם ההסדר שהוצע חוקי.
ביוני 2005 הגישו המשנה ליועץ המשפטי לרשות ומ"מ מבקר הרשות למנכ"ל את חוות דעתם, ובה נכתב שבהסתמך על חוות דעתו של היועץ המשפטי (שהובאה לעיל), הם סבורים כי אין ההסדר המוצע עם בעלי ההרשאה הקובלים פוגע לא בזכויותיהם של יתר בעלי ההרשאה בטרמינל ולא בזכויותיהם של גופים שלא השתתפו במכרזי הרשות ו/או לא זכו בהם.
בעקבות זאת שינתה הרשות את תנאי החוזים עם חמישה בעלי הרשאה.
הסדר בגין השנים 2005 -2 0 0 6 : ,בחוזה נקבע מנגנון הצמדה ולפיו יוצמדו דמי ההרשאה לשני גורמים: (א) ל-70% מהשינוי השנתי בתנועת הנוסעים היוצאים, ובסיס החישוב הוא 3.
4 מיליון נוסעים יוצאים (המייצג את מספר הנוסעים בשנת 2003 ); (ב) למדד המחירים לצרכן בארה"ב, וזאת ביחס למדד הבסיס ביום 1.
04 (דהיינו, המדד בגין נובמבר 2003 .
) כבר במהלך 2005 פנו אל הרשות כמה בעלי הרשאה, ובהם חברה א', וטענו שנגרמים להם הפסדים, ומקורם בעיקר במנגנון הצמדה זה.
בתשובת חברה א' למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2008 היא הסבירה, שטענותיה נגד הרשות היו גם באשר לעיכוב הרב בפתיחת טרמינל 3 , שגרם לעיוותים במנגנוני החישוב הקבועים בחוזה ההרשאה, וגם באשר לכשלי התכנון והתפעול בטרמינל 3 , הגורמים בפועל להפחתה ניכרת בשיעורי כניסתם של נוסעים לחנויות; בייחוד לחנויות החברה , אפילו לעומת שיעורי כניסתם לחנויות בטרמינל 1 ,.
לדבריהם אמנם מספר הנוסעים עלה במידה ניכרת, אבל הפדיון הממוצע לנוסע ירד, והסיבה לכך היא שב - 2005 נבע עיקר העלייה במספר הנוסעים - 11% - מן העלייה במספר התיירים, אך פדיון סל הקנייה של התיירים נמוך במידה רבה מזה ש ל הנוסע הישראלי.
מלבד זאת, מדד המחירים לצרכן בארה"ב עלה גם הוא בשיעור ניכר.
לפיכך ביקשו חברה א' ובעלי הרשאה אחרים לבחון מחדש את המצב.
(א) ייעוץ כלכלי: בעקבות פניות בעלי ההרשאה שלעיל פנתה הרשות בסוף 2005 אל יועץ כלכלי חיצוני, כדי לבחון את התוצאות הכלכליותשל תשלומי דמי ההרשאה על פי החוזים שחתמה הרשות, בעיקר בנוגע לחברה א'.
בינואר 2006 הגיש היועץ הכלכלי דוח, ולפיו טענות החברה ובעלי הרשאה נוספים בדבר הפסד התפעול בשנה האחרונה נמצאו נכונות ביסודן, והוא נובע בעיקר ממנגנון ההצמדה של דמי ההרשאה שבחוזים.
היועץ הכלכ לי החיצוני הציע שתי חלופות לפתרון הבעיה: (א) הצמדת דמי ההרשאה לשיעור השינוי בפועל בפדיון של בעל ההרשאה לעומת הפדיון בשנת 2003 ; (ב) שינוי שנת הבסיס להצמדת דמי ההרשאה לתנועת הנוסעים משנת 2003 לשנת 2004 .
עלותה של החלופה הראשונה לרשות היא כ-13.
5 מיליון דולר לשנה במחירי 2005 , ועלותה של החלופה השנייה היא כ-11.
4 מיליון דולר לשנה במחירי 2005 .
רשות שדות התעופה 1485 .
06 הציגו חשב הרשות ומנהל חטיבת המסחר למנכ"ל הרשות נתונים והערכות על היקף הנושאים שבמחלוקת עם בעלי ההרשאה והצעות להסדר.
במכתבם הציגו שלוש חלופות: א.
ביצוע חוזי ההרשאה כלשונם, דבר העלול לדעתם להביא לידי הפרת חוזים מצד כמה מבעלי ההרשאה, ובכללם חברה א', וליציאה למכרזים חדשים; ב.
ביטול החוזים מתוך היפרדות בהסכמה ויציאה למכרזים חדשים; ג.
תיקון התנאים הכלכליים בחוזים מתוך בחינת תמהילים שונים.
ואלה ההפסדים המ שוערים לרשות מכל אחת מהחלופות: מחלופה א' - הפסד הכנסות שנתי בסכום של כ - 46.
7 מיליון דולר והפסד מצטבר עד לסוף תקופות החוזים בסכום של כ-305 מיליון דולר; מחלופה ב' - הפסד שנתי של כ-30 מיליון דולר והפסד מצטבר של כ-206 'מיליון דולר; מחלופה ג- הפסד שנתי של כ-16 מיליון דולר והפסד מצטבר של כ- 125 .
בסיכום הם ממליצים על חלופה ג (2) עוד טענו באותה תקופה חברה א' ובעלי הרשאה אחרים כי דמי השכירות בעבור המחסנים בנתב"ג יקרים מדמי השכירות של מתקנים דומים באזור.
בעקבות פנייתם המליצו עובדי הרשות הנזכרים לעיל כי בינואר 2006 תיכנס לתוקף הפחתה בתעריפים, בעבור בעלי הרשאה למסחר בלבד, בשיעור של 10% עד35% - לפי שטח האחסון של כל אחד.
צוין גם שבעקבות זאת יפחתו הכנסות הרשות בסכום של כ-1.
5 מיליון דולר לשנה, מתוכם כ-0.
'מיליון דולר מחברה א (ב) ייעוץ משפטי: בפברואר 2006 הגישה המשנה ליועץ המשפטי של הרשות את חוות דעתה למנכ"ל הרשות דאז, על פי בקשתו.
היא ציינה שחובה על רשות ציבורית לקיים חוזה שנחתם בעקבות מכרז שפרסמה, בתום לב, בשוויוניות ומשיקולים סבירים.
אבל אם שינוי החוזה יעמוד בעקרונות דיני המינהל הציבורי, סביר להניח כי לא יהיה בו משום עילת תביעה כלפי הרשות למתמודד שלא זכה במכרז, קל וחומר לא למתמודד בכוח.
עם זאת, חובה מוטלת על התאגיד המופקד על הפעלתו של כל מערך התעופה האזרחית במדינה שלא לזעזע את המערך הכלכלי שלו.
לדעתה, על הרשות לשקול גם את העדיפות הכלכלית של ביטול החוזים ויציאה למכרז חוזר על פני שינוי החוזים האלה.
הרשות גם פנתה בעל-פה ליועץ משפטי חיצוני א', מומחה לדיני מכרזים, וביקשה את חוות דעתו בסוגיה של שינוי חוזה שנחתם לאחר מכרז.
הוא מסר את חוות דעתו בעל-פה בישיבה ברשות שבה נכחו כמה מעובדי הרשות.
היועץ המשפטי של הרשות מסר למשרד מבקר המדינה שיועץ משפטי א' הביע את דעתו, כי אם ישונו תנאי ההצמדה בחוזה באופן ששנת הבסיס תשתנה, ובעקבות שינוי זה תהיה החברה זכאית להחזר כספי, מתמודד אחר במכרז עלול לעתור לבית המשפט בעניין זה ולקבל ממנו סעד.
באפריל 2006 שילמה הרשות ליועץ משפטי א' סך של 32,620 ש"ח בגין שירותיו בעניין זה.
הרשות לא דרשה מיועץ משפטי א' להגיש חוות דעת כתובה.
זאת ועוד, הביקורת העלתה שלא נרשם פרוטוקול מהישיבה בה מסר היועץ המשפטי את חוות דעתו.
במהלך הביקורת הסביר היועץ המשפטי של הרשות למשרד מבקר המדינה, כי באותה העת הוא התל בט: אם תשנה הרשות את חוזי ההרשאה, היא תיחשף לסיכונים משפטיים, אך אם לא תשנה אותם, היא תיחשף לסיכונים כלכליים.
עוד מסר היועץ המשפטי, שחוות הדעת של יועץ משפטי א' לא הייתה חד -משמעית 1486 דוח שנתי59ב .
וברורה, ולכן הוא החליט לאחר התייעצויות, גם עם מנכ"ל הרשות, לבקש חוות דעת חיצונית נוספת.
לשם כך הוא פנה ליועץ משפטי חיצוני ב', בעל ניסיון בתחום המשפט המסחרי-אזרחי ובתחום המשפט המינהלי.
גם פנייה זו הייתה בעל -פה.
הגיש יועץ משפטי ב' לרשות את חוות דעתו בכתב בתיקי הרשות אין תרשומות על דרך קבלת ההחלטות בדבר בקשת חוות הדעת האלו ובהן תשובות לשאלות: מי החליט על הזמנת חוות הדעת ומאילו נימוקים, ולא נמצאו אסמכתאות מלפני קבלת חוות הדעת בדבר הזמנתן ובהן פרטים על אופן הגשתן - בעל פה או בכתב - ועל עלויותיהן.
כדי לקיים מינהל תקין, חובה על גוף ציבורי לשמור מסמכים ואסמכתאות באשר לפעולותיו, בהם כאלה הנוגעים לחלופות שנבדקו, לעלויותיהן, להליכי קבלת ההחלטות, לנימוקיהן ולזהות השותפים לקבלתן.
לעניין הנדון, הדבר חשוב בייחוד משום שהרשות כבר קיבלה שתי חוות דעת בנושא - של המשנה ליועץ המשפטי שלה ושל יועץ משפטי א' - ולמרות זאת החליטה לבקש חוות דעת נוספת ולא תיעדה את נימוקיה לכך.
מדובר בהתנהלות לא תקינה של הרשות.
היועץ המשפטי של הרשות הסביר למשרד מבקר המדינה באוקטובר 2008 , שפנייתו ליועץ המשפטי א' נועדה אך ורק כדי לשמוע את דעתו המקצועית בסוגיית העדכון של מנגנון ההצמדה.
הוא הסביר עוד כי לו נמסרה חוות דעת כזו בכתב, הייתה מטילה על הרשות הוצאות שכר טרחה נוספות, וזאת שלא לצורך, היות שלא היה בחוות הדעת כדי לגבש עמדה משפטית בהירה ומספקת.
בתשובתו של יועץ משפטי א' למשרד מבקר המדינה מנובמבר 2008 הוא הביע את תמיהתו על הטענה כי אם היה נדרש להגיש את חוות דעתו בכתב, היה שכר טרחתו גבוה יותר.
הוא הוסיף כי למיטב זיכרונו נתבקש להכין חוות דעת בכתב, והא ראיה: הוא הביא חוות דעת בכתב לישיבה ברשות, והנוכחים ראו אותה.
בינואר 2009 הסביר היועץ המשפטי של הרשות למשרד מבקר המדינה כי בישיבה עם יועץ משפטי א' הוא לא ציין כי מצויה בידו חוות דעת כתובה.
בעניין אי-כתיבת תרשומת מהישיבה עם יועץ משפטי א' הסביר היועץ המשפטי של הרשות למשרד מבקר המדינה, כי אין נהליה הפנימיים של הרשות מחייבים זאת, ולכן אין הרשות נוהגת לכתוב תרשומת של כל פגישה עם גופים פנימיים או חיצוניים.
משרד מבקר המדינה מעיר, כי תשובה זו של היועץ המשפטי של הרשות אינה מניחה את הדעת.
חוות דעתו של היועץ המשפטי החיצוני בנושא זה חשובה לבדיקת חוקיות התנהלותה של הרשות.
לכן היה על היועץ המשפטי של הרשות לדאוג שתהיה לפחות תרשומת מפורטת ומדויקת מהדברים שמסר היועץ המשפטי א' באותה ישיבה, קל וחומר אם לא היה בכוונתו לדבריו לבקש ממנו חוות דעת כתובה.
בינואר 2009 , הודיע היועץ המשפטי של הרשות למשרד מבקר המדינה כי הערת הביקורת טופלה ומאותה עת הוא עורך תרשומות מישיבות המתקיימות בינו לבין גופים חיצוניים.
רשות שדות התעופה 1487 .
לפי הפרוטוקול מישיבת ועדת הכספים של מועצת הרשות מפברואר 2006 , היועץ המשפטי של הרשות סקר את ההתייעצויות עם שני היועצים המשפטיים החיצוניים.
סבור כי אם ביהמ"ש יתערב בסוגיה, הוא יטה שלא ]'יועץ משפטי א[" הוא מסר כי סבור כי קיימת סבירות ]'יועץ משפטי ב[ ,לאשר את השינוי בתנאי המכרז.
לעומתו גבוהה לכך שביהמ"ש לא יתערב בסוגיה בגלל שינוי הנסיבות והמצב כפי שנתמך גם בחוות הדעת הכלכלית".
בסוף הישיבה ביקש מ"מ יו"ר המועצה מהנהלת הרשות לגבש לישיבת המועצה הקרובה, חלופה נכונה כלכלית ושאפשר לתמוך בה מן הבחינה המשפטית והציבורית.
חתימת ההסדר : (א) בישיבת המועצה שהתקיימה במר ס 2006 הוחלט להסמיך את הנהלת הרשות: לשאת ולתת עם חברה א' בעניין הקלה חד- פעמית בדמי ההרשאה לשנת 2006 ; לוודא שהמנגנונים הכלכליים בחוזה ייוותרו ללא שינוי; ולגבש הסדר באשר להפחתת דמי השימוש במחסנים בנתב"ג.
בעקבות החלטה זו ובאותו היום מינה מנכ"ל הרשות דאז את צוות הרשות למשא ומתן עם חברה א'.
חברי הצוות היו מ"מ סמנכ"ל לכלכלה, כספים ומסחר; המשנה ליועץ המשפטי; ומנהל חטיבת המסחר.
06 העביר הצוות דוח ראשוני למנכ"ל, ובו דווח כי המשא ומתן הגיע למבוי סתום.
דוח הצוות נדון בישיבת ועדת הכספים של מועצת הרשות ב- 6.
06 , וזו החליטה להנחות את ההנהלה לנהוג על פי חוזי ההרשאה, ובכלל זה חילוט ערבויות, ולנהוג כך גם באשר לזכיינים אחרים - הכול לפי שיקולי מסחר.
באוקטובר 2008 כתבה הרשות למשרד מבקר המדינה, כי ב - 1.
06 התקיים משא ומתן בהשתתפות חברה א', צוות המשא ומתן, מ"מ יו"ר המועצה דאז מר שאול צמח ומנכ"ל הרשות דאז מר גבי אופיר.
עוד נכתב: "במהלך הישיבה סוכמו העקרונות.
כאשר הסיכום הסופי של עקרונות ההסכם נעשה באותו המעמד בלבד".
לאחר ]'חברה א[ בחדר סגור בו נמצאו מ"מ יו"ר מועצת הרשות דאז ויו"ר מכן עדכן מ"מ יו"ר המועצה את חברי הצוות בדבר הסיכום שהשיג.
)הוציא הצוות מסמך ובו סיכום המשא ומתן והמלצותיו (ראו להלן חברה א' הסבירה בתשובתה למשרד מבקר המדינה בדצמבר 2008 , כי בסופו של דיון ארוך בין הצדדים נותרה נקודה אחת "לא סגורה" באשר לאופן החלת ההסכם לשנת 2005 .
החליט מ"מ יו"ר רש"ת, לנסות ולמצוא פתרון בנוגע לנקודה אחרונה זו במו"מ ישיר עם יו"ר החברה בישראל.
כעבור דקות בודדות הגיעו הצדדים להסכמה גם בנוגע לנקודה אחרונה זו (בניגוד לעמדת החברה סוכם שלגבי שנת 2005 יתוקן רק מדד הבסיס של ה-CPI ולא ישונה מדד הבסיס של תנועת הנוסעים היוצאים)".
משרד מבקר המדינה מעיר כי משמעות סיכום זה היא הפחתה נוספת מדמי ההרשאה של החברה בסך של כ-3.
מיליון דולר מ"מ יו"ר המועצה מסר למשרד מבקר המדינה בדצמבר 2008 , כי מנכ"ל הרשות דאז פנה אליו וביקש ממנו להצטרף לישיבה כדי לסייע לו ולצוות המשא ומתן.
מלבד זאת הוא מסר כי "ישיבת העבודה עם החברה, בה הוצג להם המתווה שגיבשו צוות המשא ומתן והמנכ"ל, נערכה כל כולה בנוכחות הצוות המקצועי, ובהרכב זה סוכמו הדברים".
הוא גם העיר כי "לטענה כאילו סוכמו דברים 'בארבע עיניים' ובמובלע גם שלא על דעת הצוות המקצועי ובחריגה מהמ לצותיו אין ולו תחילה של תשתית".
לדעת משרד מבקר המדינה, למען קיומם של סדרי בקרה נאותים, על הרשות לשאת ולתת עם גופים שמחוץ לה בנוכחות כמה מעובדיה הבכירים, ולא בנוכחות עובד אחד בלבד, בייחוד אם מדובר בהיקף כספי גדול.
06 אישרה מועצת הרשות את ההמלצות לסיכום המשא ומתן עם חברה א' שהגיש הצוות (להלן - ההסדר הסופי).
ואלה ההמלצות העיקריות: (1 ) דמי ההרשאה לשנת 2006 יופחתו הפחתה חד-פעמית; ( 2 ) מדד הבסיס יהיה מדד המחירים לצרכן בארה"ב בגין נובמבר 2004 במקום המדד בגין נובמבר 2003 , הקבוע בחוזה, והחישוב יבוצעבתחולה מ - 1.
05( ;3 ) תנועת הנוסעים היוצאים הבסיסית תהיה התנועה בשנת 2004 (כ-3.
8 מיליון נוסעים) במקום התנועה ב- 2003 (3.
4 מיליון נוסעים) ותחושב בגין דמי ההרשאה לשנת 2006 .
בלבד בהצבעה השתתפו חמישה חברי מועצה (מתוך עשרה חברים פעילים באותה העת); מתוכם הצביעו שלושה בעד ההסדר המוצע, אחד נגדו ואחד נמנע.
באותה ישיבה אישרה המועצה גם את הצעת ההנהלה להפחית את תעריפי השכרתם של המחסנים לשוכרים מסחריים מראשית שנת 2005 ועד סוף 2006 .
)(ראו להלן בעקבות זאת חתמו ביוני 2006 הרשות וחברה א' על נספח לחוזה.
בהמשך פנו חברה א' ו בעלי הרשאה אחרים לרשות וביקשו להחיל הסדר זה גם על חוזי המסחר האחרים.
על פי מדיניות הנהלת הרשות בנושא ובעקבות אישור ועדת הכספים של המועצה ב- 15.
06 , חתמו31 בעלי הרשאה אלו על נספחים לחוזי ההרשאה שלהם הכוללים את ההסדר שלעיל.
(ג) לפי נתוני הרשות מיוני 2006 , סך הפחתת הכנסות הרשות בגין השנים 2005 -2006 בעקבות ההסדר הנ"ל היה כ -23.
8 ,מיליון דולר מתוכם כ-17.
2 מיליון דולר לחברה א'.
סך הפחתת הכנסות הרשות בגין תעריפי השכרת המחסנים היה כ -2.
6 מיליון דולר, מתוכם כ-1.
4 מיליון דולר לחברה א'.
מכאן שסך כל הפחתת ההכנסות היה כ- 26.
4 מיליון דולר, ומתוכם כ-18.
'מיליון דולר לחברה א התברר כי סכום ההפחתות שנתנה הרשות לבעלי ההרשאה בעקבות ההסדרים האמורים היה גבוה ב - 10-12 מיליון דולר בקירוב מהערכת היועץ הכלכלי החיצוני שהעסיקה הרשות לבדיקת הנושא.
הרשות הסבירה למשרד מבקר המדינה כי ההפרש נובע מכך שהצעתו של היועץ הכלכלי התייחסה רק להסטת שנת הבסיס לתנועת הנוסעים משנת 2003 לשנת 2004 בגין שנת 2005 ורק בגין שישה חוזי הרשאה.
כאמור, בסופו של דבר, ביוני 2006 ,אישרה ועדת הכספים של המועצה את ההסדר בנוגע לכלל בעלי ההרשאה וההסדר כלל אף שינוי של בסי ס מדד המחירים בארה"ב באופן ששנת הבסיס הוסטה מהמדד ל- 2003 לזה של 2004 הן באשר ל- 2005 והן באשר ל- 2006.
התברר שההסדר שונה גם מהמלצות צוות עובדי הרשות הבכירים, והוא גבוה בכ -8 מיליון דולר בקירוב מהערכתם: המלצותיהם נגעו רק לשנת 2006 ולשינוי בסיס תנועת הנוסעים, ולעומת זאת ההסדר כלל גם שינוי רשות שדות התעופה 1489 .
בסיס ההצמדה של מדד המחירים לצרכן בגין השנים 2005 ו- 2006 .
לעניין המחסנים, המלצת צוות עובדי הרשות הבכירים נגעה להפחתה לשנת 2006 בלבד, ואילו ההפחתה בפועל הייתה גם לשנת 2005.