HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
ההחלטה בעניין זה נמצאת בתחום שיקול הדעת של חברי הוועד המנהל ומשרד מבקר המדינה לא מצא מקום לעסוק בכך.
7 על פי חוקת האוניברסיטה נשיא מתמנה לחמש שנים, ובתום תקופת הכהונה הראשונה הוא יכול להתמנות לתקופה נוספת של חמש שנים.
אוניברסיטת תל-אביב 1375 .
יחסי הגומלין בין הוועד המנהל לחבר הנאמנים ולנשיא .
השינויים במבנה הארגוני 1.
עד מאי 2004 היה באוניברסיטת תל-אביב מבנה ניהולי דואלי: פעלו בה מצד אחד גופי ניהול כלליים - חבר הנאמנים, הוועד המנהל, ועדה מינהלית, נשיא, משנים לנשיא ובהם מנכ"ל; ומצד אחר גופי ניהול אקדמיים - סנט, ועדה מרכזת, רקטור, סגן רקטור, מועצות פקולטות, דקנים וראשי חוגים.
להלן פרטים על חבר הנאמנים, הוועד המנהל והנשיא וסמכויות שהיו נתונות להם עד מאי 2004: חבר הנאמנים : את חבר הנאמנים, שכלל מאות חברים, רובם מחו"ל, נוהגים לדמות לאספת בעלי מניות בחברה מסחרית או לחברי עמותה ומייסדיה.
ואלה היו סמכויותיו העיקריות: לפקח על ענייניה, עסקיה ונכסיה של האוניברסיטה; לאשר תקציבים ותכניות פיתוח; לבחור את הוועד המנהל של האוניברסיטה ואת יושב ראשו, את יו"ר חבר הנאמנים, את הנשיא ואת המשנים לנשיא; לתקן את החוקה ולשנותה.
הוועד המנהל : הוועד המנהל מנה 51 חברים- נושאי תפקידים, חברי הסגל האקדמי ונציגי ציבור, והואצלו לו חלק מסמכויות חבר הנאמנים בפרקי הזמן שבין המושבים הקבועים של חבר הנאמנים.
הנשיא : הנשיא עמד בראש מינהל האוניברסיטה וייצג אותה כלפי חוץ, והיו נתונות בידיו סמכויות הניהול והביצוע שלא היו נתונות על פי החוקה בידי רשות אחרת או נושא משרה אחר, למעט סמכויות בעניינים אקדמיים.
סמכויות אלו היו נתונות לסנט ולרקטור.
ועדת מלץ קבעה בדוח שהגישה בינואר 2000 כי המבנה הארגוני של גופי הניהול ברוב המוסדות להשכלה גבוהה התאפיין בק שרים רופפים בין חוליותיו האקדמיות והכלליות, וכי הוא לקה "במספר נקודות תורפה מרכזיות בדפוסי עבודה של רשויותיו, בחלוקת התפקידים והסמכויות ובקשרי הגומלין ביניהן" 8 .
הוועדה סברה כי ייעודו המרכזי של חבר הנאמנים צריך להיות טיפוח קשרים בארץ ובחו"ל וכן גיוס תרומות בארץ ובחו"ל, וכי יש לחזק את מעמדו של הוועד המנהל (או הוועד הפועל) ולהפוך אותו למוסד העליון באוניברסיטה שהנשיא יהיה כפוף לו.
בפברואר 2004 המליצה ועדת יורטנר לבטל את המבנה הדואלי שהיה קיים באוניברסיטת תל -אביב, בנימוק שמבנה זה יצר מצב של ניגוד אינהרנטי, אידיאולוג י ופרקטי בין האקדמיה ובין מינהל האוניברסיטה - ניגוד שמקורו בעצם קיומן של שתי מערכות מקבילות המנהלות את אותו מוסד, שלכל אחת מהן תפיסת עולם, סדרי עדיפויות, אינטרסים ומחויבויות משלה.
הוועדה המליצה ליצור "שדרה מנהלית בעלת סולם סמכויות, כפיפויות ואחריות מוגדרים.
השדרה המנהלית תאופיין ע"י סולם הסמכויות הבא: גופים אחראיים ובלתי תלויים (חבר הנאמנים, ועד מנהל) - נשיא - רקטור - דקאנים - ראשי יחידות, וכן כפיפויות לנשיא של ממלאי תפקידים מנהליים - אקדמיים אחרים, כולל סגני נשיא".
הוועדה המליצה להרחיב את סמכויות הוועד המנהל ותפקידיו בכל הנוגע לתכנון, פיקוח ובקרה על איכות ניהול האוניברסיטה ולמינוי הנשיא ונושאי תפקידים מינהליים בכירים, "וזאת תוך נשיאה באחריות לפעולת האוניברסיטה".
8 יצוין כי ועדת מלץ במסקנותיה ובהמלצותיה שמה דגש רב על ביטול המבנה הדואלי של נשיא - רקטור, שאפיין את האוניברסיטאות בישראל; ואולם דוח הביקורת אינו עוסק בעניין זה.
אוניברסיטת תל-אביב 1377 .
בעקבות המלצות ועדת יורטנר תוקנה במאי 2004 חוקת האוניברסיטה9 , ובין היתר שונו סמכויות חבר הנאמנים, הוועד המנהל והנשיא.
להלן תרשימים של המבנה הארגוני של האוניברסיטה עד שנת 2004 ולאחר מועד זה, המשקפים את השינויים שבוצעו בחוקה: .
בוצעו כמה שינויים נוספים בחוקה 1378 דוח שנתי61ב אוניברסיטת תל-אביב 1379 .
המבנה הארגוני של האוניברסיטה ממאי 2004 :להלן תמצית השינויים בסמכויות חבר הנאמנים, הוועד המנהל והנשיא חבר הנאמני ם: סמכויותיו של חבר הנאמנים צומצמו מאוד: (א) הוא אינו נדרש עוד לפקח על ניהול ענייניה של האוניברסיטה; (ב) הוא אינו מוסמך עוד לאשר תכניות, תקציבים והקמת גופים אקדמיים חדשים אלא רק לקבל דיווח בעניינים אלה; (ג) הוא אינו מוסמך עוד לבחור את הוועד המנהל של האוניברסיטה ואת יושב ראשו, את הנשיא ואת המשנים לנשיא.
במקום זאת הוא הוסמך לאשרר את בחירת הנשיא וכן לבחור את נציגי הציבור 1380 דוח שנתי61ב .
לוועדות החיפוש10 , למינוי יו"ר הוועד המנהל הראשון לפי החוקה החדשה ולמינוי נציגי הציבור בוועד המנהל הראשון.
הוועד המנהל : סמכויותיו של הוועד המנהל הורחבו מאוד, ובחוקה נקבע כי הוא אחראי לאיכותה, לתפקודה ולרמתה של האוניברסיטה.
הוא הפך כאמור לגוף אופרטיבי ובו 11 חברים בלבד- יו"ר הוועד המנהל, הנשיא, הרקטור, שלושה נציגי סנט וחמישה נציגי ציבור ישראלים 11 .
בחוקה נקבע כי תקופת כהונתם של יו"ר הוועד המנהל וחברי הוועד המנהל לא תעלה על שמונה שנים רצופות.
להלן יפורטו עיקרי הסמכויות החדשות של הוועד המנהל: (א) לפקח על ניהול ענייניה של האוניברסיטה; (ב) לפקח על נשיא האוניברסיטה ולבקר את תפקודו; (ג) לאשר את האסטרטגיה, היעדים, תכניות העבודה והתקציבים השנתיים והרב-שנתיים; (ד) ליזום ולגבש תיקונים ושינויים בחוקת האוניברסיטה ולהביאם לאישור חבר הנאמנים; (ה) לדון בסוגיות הנוגעות להקמת גופים אקדמיים חדשים, לשינוי המבנה ולסגירה של גופים אקדמיים קיימים ולקבל החלטות בעניינן; (ו) למנות את הנשיא, את יו"ר הוועד המנהל ואת נציגי הציבור בוועד המנהל; (ז) להעביר את הנשיא, את יו"ר הוועד המנהל ואת חברי הוועד מתפקידם; (ח) לאשר את העברת הרקטור ודיקני הפקולטות מתפקידם.
הנשיא : בחוקה בוטל המבנה הדואלי באוניברסיטה ונקבע כי הנשיא יעמוד בראש האוניברסיטה ויהיו בידיו הן הסמכות האקדמית העליונה והן הסמכות המינהלית העליונה בה.
עליו להיות "בעל חזון וכושר הנהגה אקדמיים, בעל יכולת להציב את אתגריה של האוניברסיטה ויעדיה האקדמיים, ובעל יכולת ניהולית בולטת".
מעיון בדוח של ועדת יורטנר ובפרשנות שנתנה לו באוגוסט 2008 הוועדה המשפטית של חבר הנאמנים (ר או להלן) עולה כי משמעות השינויים היא שאין מצפים עוד מהנשיא להיות רק "שר החוץ" של האוניברסיטה העוסק בעיקר בגיוס כספים, אלא עליו להנהיג את האוניברסיטה, לעצב את דמותה ולהיות מעורב גם בתכנון האקדמי וביישומו ולא רק בניהול השוטף של האוניברסיטה.
מעיון בחוקה שהיי תה בתוקף עד מאי 201012 עולה כי לא נקבע בה במפורש מי המוסד העליון באוניברסיטה, ואילו בחוקות של אוניברסיטאות אחרות ובמסמך גרוסמן נקבע כי חבר הנאמנים יהיה המוסד העליון.
ועדות אלה נקראות בשירות המדינה ועדות איתור .
11 במאי 2009 עודכן הסעיף העוסק בכך ונקבע בו כי בוועד המנהל יהיו13 חברים: יו"ר הוועד המנהל, הנשיא, הרקטור, שלושה נציגי סנט ושבעה נציגי ציבור ישראלים.
12 בעניין השינויים שבוצעו בחוקה במאי 2010 והנסיבות שהובילו לביצוע השינויים ראו להלן.
אוניברסיטת תל-אביב 1381 .
עוד עולה כי יחסי הגומלין בין הוועד המנהל לנשיא וחלוקת הסמכויות ביניהם לא הובהרו בחוקה במ ידה מספקת: מצד אחד, סמכויותיו העיקריות של הנשיא - למעט הסמכות למנות את הרקטור, המנכ"ל וסגני הנשיא ולהעבירם מתפקידם - לא פורטו.
בפועל הנורמה המנחה היחידה בנושא יסודי זה הייתה סעיף 43.
1 בחוקה, המנוסח באופן כללי; מצד אחר, אמנם לוועד המנהל הוענקה בחוקה הסמכות למנות את הנשיא ואף להעבירו מתפקידו, אך לא פורטו סמכויות הפיקוח שלו על הנשיא 13 .
עניינים אלה לא הוסדרו במסגרת תיקון החוקה במאי 2010.
מחלוקות ועימותים לאחר כניסתו של פרופ' גליל לתפקידו התגלעו מחלוקות ועימותים, חלקם על רקע אישי, בין חברים בוועד המנהל של אוניברסיטת תל -אביב ובהם הנשיא ובין הוועד המנהל וחבר הנאמנים, והם הקשו מאוד את תפקודה התקין של האוניברסיטה.
להלן פרטים על חלק מהמחלוקות: 1.
מחלוקות על סמכויות הוועד המנהל והנשיא : בחוקת האוניברסיטה ניתנה הדעת על האפשרות שייווצרו אי-בהירויות ואף חילוקי דעות בנוגע לסעיפיה השונים.
לכן נקבע בה כי הוועדה המשפטית של חבר הנאמנים (להלן - הוועדה המשפטית) תהיה מוסמכת לפרש את החוקה, והחלטותיה בעניין זה יחייבו את כל מוסדות האוניברסיטה ונושאי התפקידים בה.
מאחר שעד מאי 2004 ,חבר הנאמנים והוועד המנהל היו כאמור גופים גדולים ובמידה מסוימת אף מסורבלים, הגורמים הדומיננטיים בפועל בניהול ענייניה המינהליים של האוניברסיטה היו ההנהלה ובראשה הנשיא, ובניהול ענייניה האקדמיים - הרקטור והסנט.
בשנים הראשונות שלאחר שינוי החוקה, שבה ניתנו כאמור סמכויות נרחבות לוועד המנהל והוא גם נעשה גוף אופרטיבי יותר, לא היו חילוקי דעות מהותיים בין ההנהלה ובין הוועד המנהל בעניין סמכויותיו ומידת מעורבותו בניהולה השוטף של האוניברסיטה, ולא היה אפוא צורך לפנות לוועדה המשפטית.
בשנת 2007 ,התקיימה שביתה ממושכת של הסגל האקדמי באוניברסיטאות ובעקבותיה התעוררו מחלוקות שונ ות בין בעלי התפקידים ונציגי הסנט החברים בוועד המנהל, ובראשם הנשיא דאז פרופ' גליל, ובין נציגי הציבור מקרב חברי הוועד המנהל ובראשם יו"ר הוועד המנהל דאז, מר דב לאוטמן, בדבר סמכויותיו של הוועד המנהל בכלל ובדבר סמכותו להורות לנשיא האוניברסיטה כיצד לנהוג בפרט.
כ מו כן התעוררה מחלוקת בין הנשיא ובין יו"ר הוועד המנהל בדבר האפשרות להארכת כהונתו של מר לאוטמן: (א) בסוף שנת 2007 , בעיצומה של השביתה, החליט ועד ראשי האוניברסיטאות (להלן - ור"ה) לעתור לבית הדין לעבודה בבקשה לקבלת צו נגד הסגל אשר ימנע את השבתת הלימודים.
08 התכנס הוועד המנהל של אוניברסיטת תל-אביב לישיבה מיוחדת ובה דיווח הנשיא כי "משך את עתירתו.
הואיל ואינו מאמין שצווי מניעה הם הכלי הנכון להשתמש בו באוניברסיטה והם אינם אפקטיביים".
13 ההערות האמורות בעניין יחסי הגומלין בין הוועד המנהל לנשיא, חלוקת הסמכויות ביניהם וקביעת סמכויות הפיקוח של הוועד המנהל על הנשיא מובאים מתוך החלטות הוועדה המשפטית של חבר הנאמנים מאוגוסט 2008 .
)(ראו להלן 1382 דוח שנתי61ב .
זו תמך גם הרקטור דאז, פרופ' דני לויתן, והוא העיר כי "לא ברור כיצד יכולים חברי הסגל לחזור ללמד תחת צווי מניעה".
לעומת זאת, יו"ר הוועד המנהל דאז מר דב לאוטמן ושניים מנציגי הציבור בוועד, עו"ד רות אורן ומר דן פרופר, טענו כי לפני קבלת ההחלטה על משיכת העתירה "היה צריך לכנס את הוועד המנהל ולהביא זאת לידיעתו".
(ב) בישיבת ור"ה ב- 15.
08 הוחלט להשבית את הפעילות באוניברסיטאות אם לא תושג הסכמה עם המרצים השובתים עד 18.
את אוניברסיטת תל-אביב ייצגו בישיבת ור"ה הרקטור, אוניברסיטת תל-אביב 1383 .
שמילא את מקום הנשיא בהיעדרו, ויו"ר הוועד המנהל דאז, מר דב לאוטמן.
08 דן הוועד המנהל בהחלטת הנשיא והנהלת האוניברסיטה שלא לקבל את החלטת ור"ה, שלא לפי עמדתו של יו"ר הוועד המנהל.
בדיון מסר הנשיא כי לאחר התלבטויות והתייעצויות הוא החליט, בהסכמת הנהלת האוניברסיטה והוועדה המרכזת של הסנט, כי תהיה זו טעות לסגור את האוניברסיטה, וכי הנפגעים העיקריים מהחלטה כזאת יהיו הסטודנט ים.
נציגי הציבור מקרב חברי הוועד המנהל ביקשו לברר אם ההחלטה בדבר ההצטרפות ליזמת ור"ה וסגירת האוניברסיטה אינה אמורה להיות בסמכות הוועד המנהל ולא בסמכות הנשיא.
(ג) חילוקי הדעות האמורים בדבר סמכויות הוועד המנהל נודעו ברבים ועוררו תגובות חריפות של הסגל האקדמי הבכיר באוניברסיטה, והוא אף דרש להדיח את יו"ר הוועד המנהל דאז מתפקידו.
08 פנו נציגי הסנט בוועד המנהל בכתב לכל חברי הוועד וציינו כי מאחר ש"נוצרה אוירה קשה וטעונה ביחסים שבין חברי הסגל בוועד לבין נציגי הציבור שבו.
קיים צורך דחוף למנוע את העימות המיותר הזה.
חיוני לפתוח מיד בהליך של גישור ופישור בין עמדות הצדדים כדי להגיע לפתרון מוסכם בהקדם המירבי" (ההדגשות במקור).
בעקבות זאת פנה באותו חודש נשיא האוניברסיטה פרופ' גליל, על דעת יו"ר הוועד המנהל דאז מר לאוטמן, ליו"ר הוועדה המשפטית (ישראל)14 פרופ' דוד ליבאיוביקש ממנו לכנס את הוועדה המשפטית15 כדי לפרש את הנאמר בחוקת האוניברסיטה בעניין הארכת תקופת כהונתו של יו"ר הוועד המנהל ובעניין הסמכויות של הוועד המנהל ושל הנשיא.
באוגוסט 2008 הגישה הוועדה המשפטית את החלטותיה.
בעניין הארכת תקופת כהונת יו"ר הוועד המנהל החליטה הוועדה כי הוא רשאי להיבחר לתקופת כהונה נוספת בתנאי שתימשך שנה אחת בלבד.
בעניין סמכויות הוועד המנהל והנשיא הגישה הוועדה שתי החלטות - החלטת יו"ר הוועדה (ישראל) ושלושה חברי ועדה נוספים (דעת הרוב) והחלטת יו"ר הוועדה (ארה"ב) וחבר נוסף (דעת המיעוט).
בדעת הרוב נקבע, בין היתר, כי "התפקיד המוצע לוועד המנהל אינו הניהול עצמו של האוניברסיטה, אלא הפיקוח על הניהול", ולכן לא התקבלה עמדתו של יו"ר הוועד המנהל דאז ולפיה "הנשיא כפוף להחלטות הוועד המנהל בכל נושא הקשור לניהול האוניברסיטה" (ההדגשות במקור).
לעומת זאת, בדעת המיעוט נקבע כי אף שראוי כי הנשיא הוא שיוביל את האוניברסיטה "בעניינים היומיומיים", הוא "נדרש לנהוג על פי החלטות הוועד המנהל בעניינים בעלי חשיבות".
יצוין כי בסיכום דעת הרוב נקבע כי "המאמצים שכל חברי הוועדה עשו כדי לפרש את החוקה נובעים מכך שהחוקה לא טרחה לפרט מהן ס מכויותיו של נשיא האוניברסיטה ומהן סמכויות הפיקוח של הוועד המנהל על הנשיא.
נוכח חילוקי הדעות כדאי לשקול האם לא עדיף תיקון החוקה, על ידי המוסדות המוסמכים, על פני פרשנותה של הוועדה המשפטית".
הביקורת העלתה כי למרות ההמלצה האמורה לעיל של הוועדה המשפטית ולמרות הצורך בתיקון החוקה, בספטמבר 2010 טרם הותקנו בחוקה סעיפים המפרטים את סמכויותיו של נשיא האוניברסיטה וסעיפים המפרטים את סמכויות הפיקוח של הוועד המנהל על הנשיא; ואף לא הוחל בתהליך להתקנת סעיפים כאלה.
14 לוועדה המשפטית שני יושבי ראש- יו"ר מישראל ויו"ר מארה"ב.
15 כאמור, הוועדה המשפטית היא הגורם המוסמך לפרש, במידת הצורך, את חוקת האוניברסיטה.
בתשובתה למשרד מבקר המדינה מינואר 2011 כתבה האוניברסיטה, בין היתר, כי לדעתה "החוקה הנוכחית מסדירה באופן ראוי את סמכויות המוסדות השונים, את האיזון ביניהם, ואת תפקידיו של כל אחד מהם.
חוקה מפורטת, ככל שתהא, לא תמנע עימותים וויכוחים מיותרים.
תכונותיהם של בעלי התפקידים, אישיותם, היכולת שלהם לעבוד בהרמוניה ובשיתוף פעולה.
הם אשר יביאו להאדרת המוסד, לפעילותו המשגשגת ולהצלחתו".
אוניברסיטת תל-אביב 1385 .
לדעת משרד מבקר המדינה, מאחר שהוויכוח על הסמכויות של הוועד המנהל והנשיא, שאין כל ביטחון שלא יישנה, הקשה מאוד את התפקוד של האוניברסיטה, ונוכח העובדה שגם הוועדה המשפטית עצמה לא הגיעה לתמימות דעים בענ יין זה, על האוניברסיטה לבחון את סעיפי החוקה ולשקול לקבוע בה או במסמך מחייב אחר (כגון התקנון) את סמכויות הנשיא והוועד המנהל ואת קשרי הגומלין ביניהם, כדי לצמצם ככל האפשר חילוקי דעות ומשברים דומים בעתיד.
עימות בין הנשיא לחבר הוועד המנהל מר אלפרד אקירוב : במרס 2007 ביקשו יו"ר הוועד המנהל דאז מר דב לאוטמן ונשיא האוניברסיטה דאז, פרופ' איתמר רבינוביץ, מחבר הוועד המנהל מר אלפרד אקירוב, שהוא יזם מרכזי בתחום הנדל"ן, לעמוד בראש צוות שינהל משא ומתן עם חברה שנבחרה לבנות את מעונות הסטודנטים בשטח האוניברסיטה (להלן גם - פרויקט המעונות).
ואולם בישיבת הוועד המנהל שהתקיימה ביולי 2007 , זמן קצר לאחר שפרופ' גליל נכנס לתפקידו כנשיא האוניברסיטה, הוא ביקש שמר אקירוב אמנם ימשיך לייעץ לאוניברסיטה בנושא, אך יפסיק לייצג אותה במשא ומתן עם החברה, כדי למנוע "כל ספק של מראית עין לניגוד א ינטרסים".
הנשיא ציין כי של חברה מסחרית, וחברי ]לזו של דירקטוריון[ "התנהלות של ועד מנהל אינה זהה הוועד המנהל אינם יכולים לנהל עבור האוניברסיטה נושא מסוים".
בתגובה ציין מר אקירוב בישיבת הוועד המנהל האמורה כי הוא רואה באמירה של הנשיא פגיעה, והדגיש כי יפסיק לעמוד בראש צוות המשא ומתן רק על פי הוראת הוועד המנהל, וכי הוא אינו מוכן להיות יועץ של האוניברסיטה בנושא פרויקט המעונות.
לאחר דיון התקבלה החלטה, בהתנגדותו של הנשיא, ולפיה מר אקירוב ומנכ"ל האוניברסיטה ימשיכו לנהל את המשא ומתן עם החברה (בעניין החשש לניגוד העניינים בפרויקט המעונות - ראו להלן).
יצוין כי מערכת היחסים שהתפתחה בהמשך בין הנשיא ובין מר אקירוב הייתה עכורה.
מר אקירוב הביע את אי-שביעות רצונו מתפקודו של פרופ' גליל ואף סבר כי יש להדיחו מתפקידו.
מר אקירוב וחברים נוספים התבטאו בחריפות כלפי הנשיא בישיבות הוועד המנהל (ראו להלן).
ממידע שנמסר למשרד מבקר המדינה במהלך הביקורת, בכתב ובעל פה, עולה כי מר אקירוב אמר כי ברצונו "לסלק" את פרופ' גליל מתפקידו, מאחר ש"גליל העליב אותי ואני לא אשכח לו זאת כל חיי".
מהמידע האמור עולה גם כי סמוך למינויה של ד"ר מרידור ליו"ר הוועד המנהל של האוניברסיטה (ראו להלן) טען מר אקירוב כי פרופ' גליל "לא יחזיק בתפקידו יותר משנה".
פרופ' גליל כתב בתשובתו מינואר 2011 למשרד מבקר המדינה, בין היתר, כי מאז ישיבת הוועד המנהל "בה העליתי את החשש.
מר אקירוב נטר לי, ומיהר לגבש דעה שלילית ביותר עלי, אותה הביע בכל עת.
הנושא שהעליתי, של חשש לניגוד עניינים, נראה לי, אז והיום כעניין שחשיבותו בגוף ציבורי כמו האוניברסיטה, מובנת מאליה.
אין ספק בליבי כי לעמדתי באותה ישיבה הייתה השפעה רבה על יחסו של מר אקירוב כלפי ועל רצונו להדיח אותי מתפקידי כנשיא האוניברסיטה".
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מאוקטובר 2010 מסר מר אקירוב (באמצעות בא כוחו), בין היתר, כי אמנם דבריו של פרופ' גליל "היו בגדר הטלת ספק ביושרו.
(כך אף הבינו זאת כל הנוכחים באותה ישיבה), וראוי על כן לראותם כפגיעה.
, כמו גם יתר המשתתפים בדיון זה הבינו ]הוא[ ברםהיטב כי מדובר בניסיון גס 1386 דוח שנתי61ב .
ודורסני של פרופ' גליל לדחוק את רגלי הוועד המנהל ממעורבות בפרויקט המעונות, אשר בנוגע אליו הוא ביקש לקבל שליטה בלעדית.
לאירוע זה היתה עניינית ולא על בסיס אישי!
כמו כן ציין מר אקירוב כי הוא "כמו גם חברים נוספים בוועד המנהל וכן בחוגי האקדמיה, סברו כי פרופ' גליל אינו מתאים לתפקיד הנשיא, וזאת על רקע מספר אירועים שאירעו במהלך תקופת כהונתו כנשיא האוניברסיטה".
אשר למידע אוניברסיטת תל-אביב 1387 .
האמור שנמסר למשרד מבקר המדינה טען מר אקירוב כי אין בו "כל שחר.
המניע האמיתי שהביא לפרוץ המחלוקות והעימותים בין הנשיא לשעבר פרופ' צבי גליל לבין הוועד המנהל, נבע ]ראו להלן[ ויו"ר חבר הנאמנים לשעבר מר רוברט גולדברג בעטיים של שינוי חוקת האוניברסיטה והשינוי הדרסטי במאזן הכוחות בין האורגנים השונים של האוניברסיטה, תוך הסטת מוקד השליטה אל הוועד המנהל על חשבון החלשת כוחו של הנשיא וחבר הנאמנים".
עימות בין הנשיא לחבר הוועד המנהל מר דן פרופר : בישיבת הוועד המנהל שהתקיימה בספטמבר 2008 , לאחר שהוועדה המשפטית הגישה את החלטותיה, הודיע אחד מנציגי הציבור בוועד המנהל, מר דן פרופר, על התפטרותו.
הוא העלה טענות קשות בדבר תפקודו של פרופ' גליל כנשיא וציין כי הוא מתפטר מאחר שאינו רואה כל אפשרות לקדם את הפתרון של הבעיות שנוצרו.
בהקשר זה אמר מר פרופר כי אינו מוכן לשאת באחריות לנושא ללא קבלת סמכויות.
עם זאת הוא נענה לבקשתו של יו"ר הוועד המנהל דאז, מר לאוטמן, וציין כי ימשיך לכהן בוועד המנהל עד שייבחר לו מחליף.
כעבור זמן מה אף החריף העימות בין הנשיא ובין מר פרופר, בשל חילוקי דעות בדבר עיתוי כניסתה לתוקף של ההתפטרות ובשל חילוקי דעות בדבר תקינותו של פרוטוקול הישיבה האמורה ובדבר סמכותו של הנשיא לקרוא את הפרוטוקולים של ישיבות הוועד המנהל ואף לתקנם לפני שהם מועברים לאישור הוועד המנהל.
התבטאויות חריפות : עד סוף שנת 2008 לא נהגו לרשום באוניברסיטה פרוטוקולים מילוליים (סטנוגרמות) של ישיבות הוועד המנהל, ולכן לא ניתן תמיד לדעת מה בדיוק נאמר בדיונים ובאיזו מידה הם משקפים את מהלך הישיבות ואת חילוקי הדעות בין החברים, אם היו חילוקי דעות ביניהם.
אולם ממכתב מספטמבר 2008 ששלח אחד מחברי הוועד המנהל, פרופ' אהוד טולידאנו, ליתר חברי הוועד המנהל עולה כי מערכת היחסים העכורה שבין חברי הוועד המנהל לנשיא גלשה לעתים לפסים אישיים ואף לעלבונות.
במכתבו ציין פרופ' טולידאנו, בין היתר: "בישיבתנו האחרונה, אך גם בכמה ישיבות קודמות לה, הושמעו ע"י כמה מהחברים דברים קשים כלפי נשיא האוניברסיטה.
הדברים הללו היו בוטים, ולטעמי - מעליבים עד גבול ההשתלחות.
אני קורא לכולנו לשמור על כבוד המוסד ולא לדרדר את השי ח בינינו לרמה שתמיט על האוניברסיטה קלון.
הנשיא ספג את העלבונות שהוטחו בפניו בסבלנות ובסובלנות, אולם כבודו הוא כבוד האוניברסיטה וכבודנו כולנו .
מותר לחלוק עליו ולבקר את עמדותיו, אסור להכפישו ולפגוע במעמדו.
אם ישנם כמה מחברי ועד המתקשים לעמוד ברמת דיון ראויה, מחובתו של היו"ר למנוע מהם להשתלח בנשיא; ליו"ר מעמד מכריע בניהול הישיבות, וחובתו לדאוג שהמשתתפים ישמרו על כללי נימוס ראויים".
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מינואר 2011 מסר פרופ' גליל כי "מכתב זה מלמד במעט על ההתקפות המילוליות.
והיחס כלפי מצד חלק מנציגי הציב ור בוועד המנהל במהלך הישיבות ועל כך שיו"ר הוועד המנהל דאז.
לא מנע התקפות אלו ולא הגיב עליהן.
אני הקפדתי לנהוג באופן ענייני ומנומס, הרי שגם למתקפות השיטתיות האלה היתה השפעה מצטברת, שיש לקחת בחשבון עת בוחנים את הדחתי מתפקידי".
ממסמכי האוניברסיטה לא עולה כי בעקבות קבלת המכתב האמור ולנוכח חומרת הדברים שפורטו בו קיים הוועד המנהל דיון בנושא, ואף לא עולה מהם כי יו"ר הוועד העלה עניין זה בישיבות הוועד, אף שראוי היה שהדבר ייעשה.
עימות בין הוועד המנהל ובין חבר הנאמנים והעומד בראשו : (א) כאמור, בעקבות השינויים שבוצעו בחוקה בשנים 2004 ו- 2005 , לא היה חבר הנאמנים של האוניברסיטה מוסמך עוד לבחור את חברי הוועד המנהל ואת העומד בראשו.
אשר להעברת יו"ר הוועד המנהל או מי מחברי הוועד מתפקידו נקבע בחוקה כי הוועד המנהל, ביזמתו או ביזמת 30 אוניברסיטת תל-אביב 1389 .
מחברי חבר הנאמנים, יהיה רשאי לעשות זאת, "ובלבד שיצביעו בעד החלטה זו לפחות שני שלישים (2/3 .
") מחברי הוועד המנהל מהאמור לעיל עולה כי ממועד ביצוע התיקונים האמורים ועד לתיקון החוקה במאי 2010 (ראו להלן), לא הייתה לחבר הנאמנים כל מעורבות בהליכי המיון והבחירה של חברי הוועד המנהל או השפעה על תהליכים אלה.
ככלל, הוועד המנהל, שאינו מוגדר כמוסד העליון שלה, לא היה נתון לפיקוח ולביקורת, והוא היה היחיד המוסמך למנות ולפטר מי מחבריו; ואילו לחבר הנאמנים, שמעמדו בשדרה הניהולית גבוה ממעמדו של הוועד המנהל (אף שכאמור הוא לא הוגדר מפורשות כמוסד העליון באוניברסיטה), לא ניתנה באותה עת כל סמכות מעשית בעניין זה.
(ב) הנסיבות שהביאו לסיום כהונתו של נשיא האוניברסיטה, פרופ' גליל, ואירועים אחרים שהתרחשו באוניברסיטה אשר במרכזם עמדו הוועד המנהל ומי שעמדה בראשו באותה עת, ד"ר ליאורה מרידור (להלן גם - יושבת הראש לשעבר או יושבת הראש דאז)16 , גרמו לחילוקי דעות חריפים בין הוועד המנהל ובין יו"ר חבר הנאמנים לשעבר, מר רוברט גולדברג.
חילוקי הדעות נסבו בעיקר על הסמכויות הנתונות לשני הגופים בעקבות אי -שיתופו של חבר הנאמנים והעומד בראשו בתהליכים חשובים שהתרחשו באוניברסיטה.
בעיצומו של המשבר פנה מר גולדברג בנובמבר 2009 בשמם של30 חברי חבר הנאמנים לוועד המנהל וביקש ממנו להעביר מתפקידם את נציגי הציבור מקרב חברי הוועד ואת יושבת הראש בטענה שמעשיהם גרמו נזק לאוניברסיטה, פגעו במוניטין שלה כמובילת המוסדות האקדמיים בישראל ועלולים לפגוע בנכונות של תורמים לתרום לאוניברסיטה.
מר גולדברג ציין כי הוא מצפה שהוועד המנהל יקיים דיון רציני והוגן בבקשה, ושהחברים בוועד שהוא מבקש להעביר מתפקידם לא ישתתפו בדיון ובהצבעה.
הביקורת העלתה כי הוועד המנהל לא קיים עד ספטמבר 2010 כל דיון בבקשה האמורה, וכי הנושא לא הועלה להצבעה, אף שהדבר מתחייב על פי החוקה.
יצוין כי בעקבות פנייתו של מר גולדברג התקיימו מגעים בינו ובין יושבת הראש דאז, ובתחילת דצמבר 2009 הם אף גיבשו מסמך הבנות בדבר מתווה לביצוע שינויים בחוקה, וכי הוקמה ועדה שתגבש שינויים אלה (להלן - ועדת צ'שנובסקי).
לטענת מר גולדברג הוא לא משך את פנייתו האמורה; ולפיכך הוועד המנהל לא טיפל כמתחייב בפניית חברי חבר הנאמנים על פי הקבוע בחוקה.
בתשובתה למשרד מבקר המדינה מאוקטובר 2010 (שניתנה באמצעות באת כוחה) כתבה יושבת הראש לשעבר כי היא פעלה בשיתוף פעולה עם מר גולדברג וקידמה את הטמעת התיקונים בחוקת האוניברסיטה, וכי מר גולדברג " מעולם לא חזר בו ממסמך ההבנות שנחתם.
ומסמך זה מצא את ביטויו בשינויים בחוקה.
מכל מקום מר גולדברג לא חזר באזני.
על הדרישה לקיים דיון בבקשה לפטר את חברי הועד המנהל.
אילו אכן היה מר גולדברג אוחז בדעתו ועומד על דרישתו - הרי שהיה מצופה ממנו לפנות - לפחות פעם אחת במהלך כל אותם חודשים ארוכים והמגעים הרבים שהיו ביניהם או לכל הפחות להוציא תזכורת".
16 ד"ר מרידור התפטרה מתפקידה בספטמבר 2010 .
יושבת הראש כי אחד מחברי חבר הנאמנים שביקשו לפטר את חברי הוועד המנהל הודיע לה במהלך כינוס חבר הנאמנים בחודש מאי 2010 ,, שהבקשה מבוטלת ו"מכאן שאכן מסמך ההבנות והסיכומים על בסיסו - אכן סיכמו את כל המחלוקות" (ההדגשה במקור).
אוניברסיטת תל-אביב 1391 .
בתשובתה למשרד מבקר המדינה מינואר 2011 ,כתבה האוניברסיטה, בין היתר כי "אף אם התיעוד הקיים באוניברסיטה אינו מוכיח כי בהקמת ועדת צ'שנובסקי ושינוי החוקה בעקבותיה, הסיר יו"ר חבר הנאמנים דאז את פנייתו להדחתם של חברי הוועד המנהל, ובראשם ד"ר ליאורה מרידור, התנהלותו, התנהגותו ואמירותיו של יו"ר חבר הנאמנים, במושב חבר הנאמנים, הוכיחו ההיפך מכך".
לדעת משרד מבקר המדינה, בקשה של חבר הנאמנים לפטר את חברי הוועד המנהל והעומד בראשו, המוגשת בהתאם לחוקת האוניברסיטה, היא הליך חריג ומהותי מאוד, המחייב את הוועד המנהל לדון בנושא בכובד ראש ולקבל החלטה מפורשת בעניינו, תוך תיעוד הולם של הדיון וההחלטה.
המחלוקת היסודית בין הגרסה שהעלה מר גולדברג ובין הגרסה שהעלו יושבת הראש לשעבר וה אוניברסיטה בעניין העובדות הנוגעות לטיפול בבקשה האמורה מותירה ספק בדבר תוקף הבקשה ובדבר כוונת הצדדים.
למחלוקת מעין זו אין מקום במערכת הניהולית של מוסד אוניברסיטאי כדוגמת אוניברסיטת תל -אביב; היא מחייבת דיון, ליבון ונקיטת צעדים אופרטיביים ליישוב הפערים העומדי ם בבסיסה הנוגעים לסוגיות יסודיות.
היה על יושבת הראש לקיים דיון בבקשה ולחלופין לברר עם מר גולדברג אם בקשתו עדיין בתוקף.
אשר למר גולדברג - היה עליו לעמוד על כך שהוועד המנהל יפעל על פי החוקה וידון בבקשתו, אם לא ביטל אותה.
2 לחוקה, חבר הנאמנים מוסמך לאשר תיקונים או שינויים בה.
הקוורום הנדרש לקבלת החלטה על כך הוא 60 מהחברים הישראלים בחבר הנאמנים, ונדרש רוב של שני שלישים מהמשתתפים בהצבעה.
בישיבת חבר הנאמנים במאי 2010 אושרו שינויים רבים בחוקה, על פי המלצות ועדת צ'שנובסקי, ובהם שינויים הנוגעים ליחסי חבר הנאמנים והוועד המנהל, ובין היתר: חבר הנאמנים הוגדר כ"גוף העליון של האוניברסיטה"; נקבע שחבר הנאמנים, באמצעות ועדת הקבע שלו, ימנה מקרב חבריו שני נציגי ציבור לוועד המנהל ושני חברים שיכהנו בוועדת החיפוש לצורך מינוים של חמשת נציגי הציבור הנותרים לוועד המנהל; נקבע שחבר הנאמנים יהיה רשאי להעביר מתפקידו "מי מנציגי הציבור בוועד המנהל" אם הצביעו בעד ההחלטה "לפחות 60% מכלל חברי חבר הנאמנים".
חבר הנאמנים מונה כאמור מאות חברים, חלק מהם מחו"ל ולא כולם נוכחים בדיונים, ולכן הסיכוי ש-60% מכלל החברים יצביעו בעד הפסקת כהונה הוא קלוש.
כמו כן, לחבר הנאמנים לא הוקנו כל סמכויות לעניין הפסקת הכהונה של יו"ר הוועד המנהל.
יצוין כי בישיבת הוועד המנהל שהתקיימה בדצמבר 2009 ציין חבר הוועד מר אלפרד אקירוב כי "לא היה עוד תקדים של הצבעת חבר נאמנים בה הצביעו 60% מהחברים, ולכן היכולת של חבר הנאמנים להדיח חברים בוועד המנהל היא לא מעשית".
אין מסמכים המעידים שהאוניברסיטה בחנה את השינוי האמור בחוקה נוכח טענתו של מר אקירוב.
בתשובתה האמורה של יושבת הראש לשעבר צוין "כי העובדה שהתיקון מגביל את יכולתו של חבר הנאמנים להדיח מי מחברי הועד ה מנהל, היתה ידועה לכל הצדדים.
כך נכלל במסמך ההבנות סעיף המגביל את גודלו של חבר הנאמנים ל- 200 חברים בלבד.
מגבלות אלו נכללו בידיעת ובהסכמת הצדדים במסגרת המו"מ 1392 דוח שנתי61ב .
לאחר החתימה על מסמך ההבנות ובמסגרת ויתורים הדדיים אשר שיקפו איזונים ובלמים בין שני האורגנים.
ההסכמה ביטאה איזון בין התנאים השונים בתהליך שימוע מאוד קצר שנערך בפני חבר הנאמנים, אך עם יכולת מוגבלת לפטר בפועל.
התנאי הזה נידון גם עם ות"ת".
אוניברסיטת תל-אביב 1393 .
האוניברסיטה כתבה בתשובתה, בין היתר "כי החוקה הנוכחית (לאחר שינוייה במאי [ 2010 ), נותנת מענה מספק לאיזון שבין גופיה העל] ,יונים של האוניברסיטה מבנה שדרת הניהול באוניברסיטה ברור ומובן לכל אחד מהגופים, קיימת מערכת איזונים ובלמים בין מוסדות הניהול ובעלי התפקידים הבכירים בה".
לדעת משרד מבקר המדינה, היכולת המעשית של חבר הנאמנים לפטר מי מחברי הוועד המנהל, לרבות היו"ר, כאמצעי למימוש סמכויות הפיקוח שלו כ"גוף העליון של האוניברסיטה", היא מרכיב חיוני במערך האיזונים והבלמים בין שני האורגנים החשובים של האוניברסיטה.