HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
(ב) על המליאה לקבל מהוועד המנהל את הצעת התקציב הרגיל ואת הצעת תקציב הפיתוח, לדון בהן ולהעביר את המלצותיה לוועד המנהל.
(ג) על הוועד המנהל להגיש לאישור הממשלה את התקציב הרגיל ואת תקציב הפיתוח, בצירוף המלצותיה של המליאה (ובלבד שהוצאות שאוצר המדינה מכסה רשות השידור 457 .
יצוין שסמכויות המליאה בנוגע לענייני התקציב הואצלו לוועדת הכספים שלה.
חוק יסודות התקציב, התשמ"ה- 1985 , קובע שתקציב של תאגיד טעון אישור של שר האוצר, כי "אין בכך כדי לגרוע מהיותו טעון אישור אחר לפי כל דין", והוא יוגש לאישור שר האוצר לא יאוחר מ -30 יום לפני תחילת השנה.
עוד קובע החוק, כי אם החלה שנת כספים ותקציב התאגיד לא אושר 458 דוח שנתי61ב .
מסיבה כלשהי בידי אחת הרשויות שחייבות לאשרו, "יהא התאגיד רשאי להוציא בכל חודש, כל עוד לא אושר התקציב כאמור, סכום השווה לחלק השנים עשר מן התקציב השנתי שאושר לשנת הכספים הקודמת, וזאת לגבי אותם סעיפים שפורטו ועדת [ בתקציב הקודם", ו"שר האוצר רשאי, מטעמים מיוחדים ובאישור הוועדה לקבוע בצו הוראות לתקציב ביניים.
לתאגיד פלוני לשנת ]הכספים של הכנסת כספים מסוימת".
בדיקת הליכי אישור תקציב הרשות העלתה כי מאז 2004 ועד מועד סיום הביקורת, ספטמבר 2010 .
, פעלה הרשות בלא תקציב מאושר כחוק, כמפורט להלן .
תקציב הרשות בשנים 2004 עד 2010 .
השנים 2 0 0 4 -2 0 0 6 : כאמור, מ - 21.
07 , יותר משלוש שנים, פעלה הרשות בלא ועד מנהל.
היות שאישור תקציב הרשות והעברתו לאישור שר האוצ ר נתונים בידי הוועד המנהל, לא ניתן היה, על פי החוק, לאשר לרשות תקציב לשנים 2004 -2006 .
יצוין כי בשנת 2004 נתן שר האוצר דאז, מר בנימין נתניהו, בתוקף סמכותו לפי חוק יסודות התקציב הוראות להכנת תקציב ביניים לרשות השידור; לפיהן הרשות הייתה רשאית להוציא בכל חודש "סכום כולל השווה לחלק השנים עשר מן התקציב השנתי שאושר לה לגבי שנת 2003 כשהוא מוכפל במקדם ההפחתה".
בתשובתו למשרד מבקר מדינה מדצמבר 2010 ציין מנהל תקציבים, רכש וכלכלה ברשות השידור (להלן - מנהל התקציבים) כי הגם שבהיעדר ועד מנהל לא ניתן היה לאשר את הצעות התקציב לשנים 2004 -2006 , בכל מקרה נקבעה מסגרת תקציבית מחייבת.
שנת 2 0 0 7: בפברואר 2007 הכינה הרשות הצעת תקציב אשר לפיה היה צפוי לה גירעון של 156.
לתקציב צורפה תכנית חירום לצמצום בהוצאות ולהקטנת הגירעון.
בחודש יוני 2007 דנה ועדת הכספים של מליאת הר שות בתקציב, אך מוסדותיה לא אישרו אותו כיוון שהוא לא היה מאוזן.
לא נמצא כי ועדת הכספים והוועד המנהל אישרו תקציב אחר מאוזן - לפי תוכנית החירום - לשנת 2007 .
השנים 2 0 0 8 -2 0 0 9 : הצעות התקציב לשנים 2008 ו- 2009 הוכנו בהנחה שהרפורמה תמומש במלואה ומשרד האוצר יעב יר את חלקו למימונה; במבוא להצעת התקציב ל - 2008 צוין כי "במידה והערכות הרשות לגבי הגדלת המקורות ומימון חיצוני להוצאות לא יתממשו, עשוי הגרעון התקציבי להגיע לסך של כ- 158.
להצעת התקציב לשנת 2009 צורף נספח ובו הצעה חלופית - "תקציב רשות השידור להפעל ה מ - 1.
"במידה ולא תופעל הרפורמה בהצעת תקציב חלופית זו גירעון של כ- 106.
מיליון ש"ח הצעות התקציב לשנים אלו נשלחו מדי שנה לאישור שר האוצר והכנסת.
בשלהי דצמבר 2008 הודיע נציג אגף התקציבים באוצר ליו"ר הרשות ש"טרם סוכמו רשות השידור 459 .
,מרכיבים מרכזיים ביישום הרפורמהבין היתר, טרם הוסכם על אופן המימון של הרפורמה ברשות השידור, ובכלל זה, היקף הסיוע של אוצר המדינה".
לכן "לא נוכל להמליץ לשר האוצר לאשר את הצעת התקציב במתכונתה הנוכחית".
נציג אגף התקציבים ביקש שהרשות תגיש לאישור השר הצעת תקציב מאוזנת "שאינה כוללת קבלת מימון ממקורות חיצוניים שטרם סוכמו".
בשלהי דצמבר 2008 החליט הוועד המנהל של הרשות כי תוך שבוע יגיש המנכ"ל הצעת קיצוצים חדשה שייעשו ממרס 2009 .
""במידה והרפורמה לא מתבצעת במרס 2009 החליט הוועד המנהל כי "יוחל בתוך שבועיים בהליך שמטרתו לצמצם את הגירעון".
עד סוף 2009 לא מומשה הרפורמה, ומוסדות הרשות לא הצליחו לאשר תקציב ללא גירעון.
שנת 2 0 1 0: גם הצעת תקציב 2010 הוכנה בהנחה שבמהלך החודשים הראשונים של השנה תופעל הרפורמה במלואה.
לפי הצעת התקציב, היה צפוי לרשות גירעון של כ- 129.
1 מיליון ש"ח, אך היא סברה שלאחר חתימת ההסכמים ועדכון אגרות הרשות יושג איזון בין ההוצאות להכנסות.
בהצעת התקציב צוין כי אם לא ימומשו תהליכי רפורמה במהלך החודשים הראשונים של שנת 2010 תצטרך הרשות לבצע קיצוצים נרחבים במגמה להשיג איזון תקציבי.
יודגש כי סגן הממונה על התקציבים באוצר ביקש שלוש פעמים, לאחר ונה ב - 15.
10 , כי הרשות תעביר לעיון האוצר "הצעת תקציב מאוזנת לשנת 2010 .
" כאמור, הוועד המנהל סיים את כהונתו ב - 16.
עד אותה עת לא הכינה הנהלת הרשות הצעת תקציב מאוזנת לשנת 2010 , וממילא הוועד המנהל לא אישר את תקציב הרשות לשנת 2010.
סמנכ"ל כספים וכלכלה מר ערן הורן (להלן - סמנכ"ל כספים) ומנהל התקציבים ברשות מסרו בתשובותיהם כי מרבית הסעיפים שבתקציב הינם סעיפים קשיחים; לפיכך הצגת תקציב מאוזן ללא מימוש הרפורמה חייבה הפרה של הסכמי שכר, הפרת חוזים והתקשרויות ופגיעה בשידורים - דבר שממנו נמנעו מוסדות הרשות.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2010 העיר סגן הממונה על התקציבים במשרד האוצר, כי בשנים 2004 -2010 לא הציגה רשות השידור תקציב מאוזן ועל כן לא אושר תקציבה על ידי שר האוצר.
לדבריו, הרפורמה אמורה למנוע את הכשלים המפורטים לעיל.
 מאז שנת 2004 ועד סיום הביקורת ניהלה רשות השידור את פעולותיה ללא תקציב מאושר.
האחריות לכשל מתמשך זה מוטלת על המוסדות המנהלים שלה (בשנים שבהן היה לה ועד מנהל) ועל השרים הממונים עליה.
יש להדגיש כי החובה להכנת תקציב ולאישורו שרירה וקיימת גם כאשר מתגבשת תכנית הרפורמה.
תכנון התקציב וביצועו .
להלן נתונים בדבר התקציב המתוכנן33 של הרשות וביצועו34 בשנים 2010- 2005 .
כפי שהוכנו בהצעות התקציב על ידי הנהלת הרשות 34 הנתונים על הביצוע בפועל, כפי שהובאו בדוחות הכספיים של הרשות לשנים 2005 - 2006 ובטיוטת הדוחות הכספיים לשנת 2008 .
462 דוח שנתי61ב לוח רשות השידור 463 .
מהטבלה עולה שלפי הצעת התקציב שהוכנה ל - 2005 , הייתה אמורה השנה להסתיים באיזון תקציבי.
בפועל היה גירעון הרשות באותה שנה - כ-137 מיליון ש"ח.
עוד עולה מהטבלה כי בשנים 2006 -2008 הכינה הרשות הצעת תקציב שבה חרגו ההוצאות מן הכנסות ב- 100-150 מיליון ש"ח לשנה.
בפועל, בעקבות קיצוצים שעשתה הרשות, היה הגירעון השוטף בכל שנה קטן מהצפוי, ובשנים 2007 -2008 כמעט לא היה גירעון שוטף.
הגם שהקטנת הגירעון השוטף נדונה בישיבות של ועדת הכספים ושל הוועד המנהל של הרשות, בפועל היא לא עדכנה את הצעות התקציב.
במועד סיכום דוח זה, ינואר 2011 , עדיין לא היו בידי הרשות השידור נתונים מלאים על ביצוע התקציב ב- 2009.
מרבית הכנסות הרשות מקורן באגרת הטלוויזיה.
תשלום האגרה חל על כל מי שמחזיק ברשותו מקלט טלוויזיה; גבייתה מוטלת על הרשות.
בדברי ההסבר להצעות התקציב לשנים 2007 -2010 ציינה הרשות בכל שנה כי היא פועלת לגביית אגרת הטלוויזיה תוך ניהול מערכת הסברה נרחבת מחד גיסא, ונקיטת פעולות אכיפה כלפי סרבנים מאידך גיסא.
יחד עם זאת ציינה הרשות כי יש אוכלוסיות ש"נמצאות עדיין מחוץ למעגל המשלמים, והבולטת שבהן היא אוכלוסיית המיעוטים".
בדברי ההסבר לא מצוין אחוז הגבייה ולא מוגדרים יעדים ברורים להעמקתה.
בשנת 2003 , עם העברתה של התכנית הכלכלית להבראת המשק בכנסת, תוקן חוק רשות השידור.
לפי התיקון לחוק35 , סכום האגרה בשנת 2003 נקבע ל-515 ש"ח לשנה.
כן נקבע כי מ - 2004 ואילך תופחת האגרה באחד בינואר בכל שנה (לאחר ההצמדה למדד המחירים לצרכן): בשנת 2004 - ב-10% ; בשנת 2005 - ב-11% ; ב- 2006 - ב-12% ; ב- 2007 - ב-5%; ב- 2008 , ב- 2009 וב- 2010 - לא תופחת, וב- 2011 - תופחת ב-%536 .
מנהל התקציבים ברשות ציין בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי בעקבות תיקון החוק פחתו הכנסות הרשות מאגרה בשיעור מצטבר של כ -40% מבלי שנקבעו מקורות מימון לכיסוי הפער.
שיעור ההפחתה בהכנסות הרשות מאגרות היו אחת מהסיבות המרכזיות שהקשו על הכנת תקציב מאוזן בשנים הנדונות.
א לחוק 36 יצוין כי ב - 2003 מתווה הפחתת האגרה היה שונה, אך בשנת 2008 הוקפאה ההפחתה ונקבע כי אם תכנית ההתייעלות (הרפורמה) של הרשות לא תבוצע, תופחת האגרה בשנת 2009 ב-8% , ולאחר מכן בשיעור של5% מדי שנה.
בשלהי דצמבר 2008 אישרה הכנסת צו שלפיו ב- 2009 לא תהיה הפחתה בסכום האגרה.
לרשות יש הכנסות נוספות: תוספת לאגרת רישוי רכב שנגבית באמצעות משרד התחבורה, והכנסות ממשרדי ממשלה שונים המשתתפים בתשלום אגרת הטלוויזיה עבור אוכלוסיות הפטורות על פי חוק37.
37 עם האוכלוסיות הפטורות ניתן למנות אזרחים ותיקים שמשרד האוצר נושא בתשלום האגרה עבורם, נכי צה"ל שמשרד הביטחון נושא בתשלום עבורם ועוד.
מעיון בהצעות התקציב לשנים 2009 ו- 2010 עולה כי הנהלת הרשות הכינה את ההצעות בהנחה שהאגרות יופחתו ולא עדכ נה אותן גם כשהוברר שהן לא יופחתו.
בהצעות התקציב הוצגו הכנסות נמוכות מן הצפויות, כמפורט להלן: בדברי ההסבר להצעת התקציב ל - 2009 צוין כי סכום אגרת הטלוויזיה בשנת 2009 יהיה360 ש"ח כמו בשנת 2008 .
בדברי ההסבר להצעת התקציב ל- 2010 נאמר כי סכום האגרה לאותה שנה יהיה לפי הוראות החוק 370 ש"ח.
ההנחה בשתי השנים הייתה שהאגרה תופחת כל שנה ב-5% ,.
בפועל לא הופחתה האגרה ולכן סכומה בשנת 2009 היה376 ש"ח38 , ובשנת 2010 - 390 ש"ח.
הצעות התקציב לא הותאמו לסכום בפועל.
סמנכ"ל כספים מסר בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי "הצעות התקציב משקפובהן הכנסת ביטלה ]ש[ ת את המצב החוקי במועד הכנת התקציב.
בשנים את שיעור ההפחתה, הדבר בא לידי ביטוי בדוחות הביצוע ובעדכון המערכת הממוחשבת המשמשת לניהול התקציב".
הנה כי כן, בשנים 2004 -2010 פעלה הרשות בלא שתקציבה אושר כחוק על ידי הממשלה, וברובן לא אישרו ועדת הכספים והוועד המנהל של הרשות את תקציבה.
לא זו בלבד אלא שההנחות שהצעות התקציב של הרשות הוכנו לפיהן בשנים 2008 -2010 לא התממשו: בכל אחת משנים אלו הוכנה הצעת התקציב בהנחה שהרפורמה תמומש, הסכמים עם העובדים ייחתמו, ומשרד האוצר יעביר לרשות את חלקו במימון הרפורמה; בשנים 2009 -2010 נבנה אומדן ההכנסות מאגרת הטלוויזיה לפי סכום אגרה נמוך משנקבע.
הנהלת הרשות צפתה שאם ההנחות בדבר מימוש הרפורמה לא יצאו אל הפועל, יהיה לה גירעון תקציבי כבד, אך לא פעלה מראש כדי להקטין את רמת ההוצאות בהצעת התקציב כך שהתקציב לא יהיה גירעוני, אף שהממונה על התקציבים במשרד האוצר ומוסדות הרשות דרשו ממנה להכין תקציב מאוזן.
סמנכ"ל כספים ברשות מסר בתשובתו כי בשנים 2008 -2010 שררה אי -ודאות במועד הכנת התקציב בכל האמור ליכולת ליישם את הרפורמה, בכל הנוגע ללוחות הזמנים החזויים עד מימושה ובעניין הפחתת האגרה לפי החוק.
מנהל התקציבים ברשות מסר כי מדיניות מוסדות הרשות הייתה להביא ליישום הרפורמה, והנחייתם הייתה להביאה לידי ביטוי בהצעות התקציב.
לטענתו, בזמן הכנת התקציב לשנים 2008 -2010 לא ניתן היה לחזות כי הרפורמה לא תמומש, אך בכל אחת מהצעות התקציב הובהר מה יהיה במקרה כזה.
משרד מבקר המדינה ער לעובדה שהתקציב לאותן שנים הוכן כאשר הרשות נמצאה במצב משברי, כאשר מחד גיסא, קטנו הכנסותיה לאחר שאגרת הטלוויזיה הופחתה בחוק, ומאידך גיסא, היא מוגבלת ביכולתה להפחית את תשלומי השכר שהיא משלמת.
עם זאת, חובה על הרשות לגבש ולהגיש מדי שנה הצעת תקציב המושתת על הנחות פסימיות.
רק כך יהיה אפשר להתמודד באופן אחראי עם אי-הוודאות שהיא נחלתה של .
38 תיקון החוק (להמשך הקפאת הפחתת האגרה) התקבל בכנסת ב- 29.
על המוסדות המנהלים של הרשות להקפיד ולפעול על פי עקרון זה עד להתייצבותה.
החוק מטיל על רשות השידור חובות הנוגעות לשידור ה פקות מקומיות קנויות.
במטרה לעגן את המחויבות של רשות השידור להפקות ישראליות בחוק ובמטרה לקבוע לה עקרונות דומים לאלו החלים על גורמי שידור מסחריים, קובעים סעיף 44 ג לחוק והתוספת לחוק את היקף השידורים ואת הסכומים שאותם מחויבת הרשות להקצות לרכישת הפקות מקומיות; תחולת הסעיף והתוספת הם מינואר 2007.
החוק קובע כי הרשות חייבת להקצות לפחות 50% מזמן השידורים להפקות מקומיות קנויות, לפחות %70 מן הזמן יוקצו לשידור ראשוני39 , והיא תרכוש בכל שנה הפקות מקומיות.
ההוצאה השנתית של הרשות לרכישת הפקות מקומיות לא תפחת מ -%36 מהכנסותיה40 באותה שנה.
ההוצאה השנתית לרכישת תכניות "סוגה עלית"41 לא תפחת מ-%10 .
מהכנסותיה באותה שנה ההוצאה השנתית שהייתה צריכה הרשות להוציא בשנים 2007 -2010 למימון רכישה של הפקות מקומיות הייתה אם כן 230-245 מיליון ש"ח לשנה- בהתאם להכנסות הרשות בכל אחת משנים אלו.
ההו צאה השנתית מסכום זה לרכישת תכניות "סוגה עילית" הייתה צריכה להיות 64-68 .
מיליון ש"ח לשנה החוק קובע כי השר הממונה רשאי להתיר הפחתה בהיקף השידורים ובסכומי ההוצאה שבהם מחויבת הרשות מ-1 בינואר 2007 עד31 בדצמבר 2010 .
בנובמבר 2007 פנה יו"ר הרשות דאז, מר גביש, לשר הממונה דאז, מר יצחק הרצוג, וציין לנוכח המצוקה התקציבית של הרשות ולנוכח העובדה שאין לה תקציב מאושר לשנת 2007 , "אין בידיה לעמוד כיום במכסות הקבועות בחוק ובתוספת הן לגבי היקף ההפקות הקנויות שעליה לשדר, הן לגבי הסכום המינימלי שעליה להוציא לרכישת תכניות אלו".
לפיכך ביקש מר גביש מהשר הרצוג כי ישתמש בסמכותו ויתיר - לגבי שנת 2007 - הפחתה בהיקף השידורים ובסכומי ההוצאה שבהם מחויבת הרשות על פי החוק לשידור הפקות מקור ותכניות סוגה עילית ולרכישתן.
בקשה דומה הפנה מר גביש במאי 2009 אל השר אדלשטיין לגבי שנת 2009.
שני השרים התירו את ההפחתה כמבוקש.
השר הממונה לשעבר מר יצחק הרצוג מסר בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי התיר את ההפחתה הואיל ובשל המצב הכלכלי הקשה של הרשות "לא היה תקציב פנוי לצורך הפקות מקור".
יו"ר הרשות לשעבר מסר בתשובתו כי "בתקציב הנתון וברמת ההוצאות הנתונה" לא הייתה לרשות האפשרות לעמוד במשימותיה.
עוד ציין כי מטרת הרפורמה היא להביא את הרשות למצב של הפקות שנתיות שסכומן כ-200 .
גם בשנת 2008 לא עמדה הרשות בדרישות החוק לגבי היקף רכישת תכניות מהפקות מקומיות ורכישת הפקות סוגה עילית.
לא נמצא כי בשנה זו התיר השר הממונה הפחתה בהיקף הרכישות לתכניות מהסוגים האמורים.
39 החוק מגדיר שידור ראשוני כ"שידור ראשון של תכנית בישראל".
40 הכנסות מוגדרות בסעיף1 .
הכנסות משידורי]טלוויזיה[ לתוספת: "הכנסות מאגרות חסות, הכנסות מתשדירי שירות, הכנסות מימון נטו, הכנסות מתקציב המדינה שיועדו לשידורי טלוויזיה".
41 תכניות סוגה עילית הן, לפי סעיף1 לתוספת לחוק, הפקות מקומיות קנויות מהסוגים האלה: תכניות תעודה, תכניות דרמה ותכניות מיוחדות במתכונת מקורית ובעלת ערך מיוחד.
בנובמבר 2010 פנה יו"ר הרשות ד"ר אמיר גילת, לראש הממשלה מר בנימין נתניהו, השר הממונה, וביקשו לעשות שימוש בסמכותו ולהתיר הפחתה בהיקף השידורים ובסכומי ההוצאה לשנת 2010 בציינו כי "לאור המצוקה הכספית בה מצויה.
רשות השידור, ולאור העובדה כי לרשות אין תקציב מאושר לשנת 2010 , אין בידה לעמוד כיום במכסות הקבועות בחוק ובתוספת, הן לגבי רשות השידור 469 .
היקף ההפקות הקנויות שעליה לשדר, הן לגבי הסכום המינימלי שעליה להוציא לרכישת תכניות אלה".
בדצמבר 2010 התיר ראש הממשלה את הה פחתה בהיקף השידורים ובסכומי ההוצאה כמבוקש, היות שלא רצה להביא את הרשות "למצב בו היא מפירה את החוק".
להלן פירוט נתוני רכישת הפקות מקור והפקות סוגה עילית באחוזים מכלל הכנסות רשות השידור, לפי החוק וכפי שבוצעו על ידי הרשות באישור השרים (הנתונים - מתוך מכתבי האישור של השרים), בהצגה גרפית: 470 דוח שנתי61ב .
אחד מתפקידיה של הרשות הוא כאמור קידום היצירה הישראלית והעברית.
מכך נגזר, בין השאר, הצורך לשדר הפקות מקור מקומיות קנויות, מרביתן בשידור ראשוני.
החוק מגדיר לרשות השידור היקף נדרש של הפקות מקומיות קנויות בכלל, ובפרט של תכני ות סוגה עילית, הן מבחינת הקצאת זמן השידור והן מבחינת המשאבים הכספיים שיוקצו למימון רכישתן.
נוכח התמשכות מצבה המשברי נתקלה הרשות בקושי אמתי לעמוד בדרישות החוק לגבי הפקות מקור מקומיות קנויות.
מן המתואר לעיל עולה כי מאז תחולת התיקון לחוק, 1.
07, הפחיתו הרשו ת והשרים כמעט לחלוטין את הרכישה והשידור של הפקות מקור מקומיות והפקות סוגה עילית ובכך ביטלו את אחד מתפקידיה העיקריים של הרשות.
לדעת משרד מבקר המדינה, על הרשות, שהיא גוף שידור ממלכתי, לקבוע לעצמה יעד מרכזי בתחילת כל שנה - לרכוש ולשדר הפקות מקומיות קנויות ולהשיגו.
ניהול כוח האדם ברשות .
באוקטובר 2010 הועסקו ברשות 1,766 :עובדים996 (כ-56% ) מהם עיתונאים, כ -300 (%17 ) טכנאים, הנדסאים ומהנדסים וכ -470 (%27 ) עובדי מינהלה42 .
לפי הצעת התקציב של הרשות לשנת 2010 , הוצאות השכר הצפויות לעובדיה הסתכמו בכ-480 מיליון ש"ח, שהם כ-54% .
מהצעת התקציב השנתית 2.
בעלי התפקידים המרכזיים העוסקים ישירות בניהול משאבי אנוש ברשות הם הסמנכ"לית למשאבי אנוש ומינהל ומנהל מחלקת כוח אדם.
בעניינים הכספיים, ובכללם אלה הקשורים לכוח אדם, מטפלים סמנכ"ל כספים וכלכלה ומנהל התקציבים.
חוק שירות המדינה (מינויים), התשי"ט - 1959 (להלן- חוק המינויים), מתווה את סדרי הקבלה והמינוי של עובדים לשירות המדינה.
לפי סעיף 19 בחוק, "לא יתמנה אדם עובד המדינה אלא לאחר שנציב השירות הכריז על המשרה בפומבי על פי בקשת המנהל הכללי או מי שהוסמך לכך על ידיו, בין שנתפנתה המשרה ובין שהיא עשויה להתפנות".
בסעיף 24 (א) בחוק רשות השידור נקבע שקבלת עובדים לרשות ומינוייהם יהיו כשל אלה של עובדי המדינה, בתיאומים שייקבעו בתקנות שיקבע השר הממונה על ביצוע חוק זה.
בתקנות רשות השידור (תיאומים בעניין קבלת עובדים ומינוייהם), התשכ"ה- 1965 (להלן- תקנות הרשות), נקבע כי חוק המינויים יחול על עובדי הרשות.
בית הדין הארצי לעבודה43 עמד על החשיבות של איוש משרות בשירות הציבורי באמצעות מכרז וקבע ש"הנורמה הרצויה היא איוש משרות בדרך מכרזים: מכרז .
42 לפי נתוני רשות השידור מאוקטובר 2010 .
הנתונים אינם כוללים את עובדי תזמורת רשות השידור ועובדים המועסקים באמצעות שוברי תשלום.
43 דבע מד/ 4-20, חלמיש חברה ממשלתית עירונית לשיקום הדיור בתל -אביב-יפו בע"מ נ' מועצת פועלי תל-אביב-יפו.
פנימי- להבטחת זכות העובדים להתקדם בעבודתם ועל ידי כך גם הבטחה למקום העבודה, כך שלא ייווצר מצב של אנטי -סלקציה, שתביא לעזיבת עובדים טובים והמשך עבודה של עובדים אחרים; מכרז פומבי - כדי להבטיח לציבור שהטובים ביותר יתקבלו לעבודה ולא 'הקרובים ביותר'".
תקנות הרשות מפרטות את תפקידיו של הוועד המנהל בכל הקשור לקביעת כללים לקבלה ולמינוי של עובדים בהתאם לחוק המינויים: הוועד המנהל רשאי לקבוע כללים בדבר דרכי המכרז ופרטיו לקבלת עובדים; הוא אף רשאי, באישור מליאת הרשות, לקבוע פטור ממכרז לאיוש משרות מסוימות ואת התנאים למתן הפטור.
נוסף על כך, לרשות נהלים פנימיים המפרטים את הליכי קבלת העובדים ואת מינוי העובדים לתפקידיהם.
נוהל הרשות מס' 101 , "מילוי משרות פנויות" (להלן- נוהל 101 ), התקף משנת 1984 ,, קובע שניתן לאייש משרה פנויה באמצעות העברת עובד ממשרה למשרה במשרות בעלות דרגות מקבילות ודרגת שיא זהה.
כדי לאייש משרה פנויה שלא באמצעות העברת עובד כאמור, יפורסם מכרז פנימי.
אם לא נמצא מועמד במכרז פנימי, יפורסם מכרז פומבי.
עוד קובע הנוהל כי פרסום מכרז פנימי ומכרז פומבי בו בזמן (להלן - מכרז פנימי -פומבי), קרי, דילוג על שלב המכרז הפנימי, יתבצע בתיאום עם נציגות העובדים הנוגעת בדבר.
במקרים בהם חיוני שתפקידים יבוצעו ללא הפסק וללא דיחוי ניתן להעסיק עובדים באופן זמני במשרה תקנית (להלן - מינוי בפועל).
נוהל 106 של הרשות עוסק במינוי בפועל (להלן - נוהל 106 ).
הנוהל, התקף מדצמבר 2007 , עדכן נוהל קודם באותו עניין משנת 1984 (נוהל102 ).
שני הנהלים קובעים כי ככלל לא יאושר מינוי בפועל לתקופה ארוכה משלושה חודשים אולם בנסיבות מיוחדות ניתן לבצע מינוי בפועל לתקופה של עד שנה, בכפוף לנוהל.
לפי שני הנהלים יש לפרסם מכרז לאיוש המשרה הפנויה מיד עם איושה באמצעות מינוי בפועל.
לפי נוהל 102 מינוי לפרק זמן שאינו עולה על שלושה חודשיםייעשה על ידי מנהל שירותי מינהל לפי בקשת מנהל החטיבה ובתיאום עם הממונה על כוח אדם ויחסי עבודה.
מינוי בפועל לתקופה שבין שלושה חודשים לשנה הוסמך לאשר הממונה על כוח אדם ויחסי עבודה.
לתקופה של מעל לשנה קבע נוהל 102 שיש לפרסם מכרז "עם ציון הזמניות".
לפי נוהל 106 מינוי בפועל לשלושה חודשים יבוצע לבקשת ראש המדיה (מנהל הרדיו או הטלוויזיה) או הסמנכ"ל הנוגע לעניין באישור המנכ"ל.
הנוהל גם קובע את בעלי הסמכות היכולים לאשר במקרים חריגים מינויים לתקופות של משלושה חודשים ועד למעלה משנה, כמפורט להלן: (א) לפי צורך מיוחד ימונ ה עובד במינוי בפועל לשלושה עד שישה חודשים, לבקשת המנכ"ל ובאישור הוועד המנהל; (ב) מינוי בפועל לתקופה של למעלה משישה חודשים יבוצע לבקשת המנכ"ל, באישור הוועד המנהל וועדת הביקורת.
(ג) מינוי בפועל לתקופה של עד שישה חודשים למשרות מנהלי מדיה, סמנכ"ל, יועץ משפטי ומבקר פנים יבוצע באישור הוועד המנהל.
מינוי בפועל למשרות אלו ליותר משישה חודשים יבוצע באישור הוועד המנהל וועדת הביקורת.
(ד) מינוי בפועל ליותר משנה מחייב מכרז שתצוין בו זמניות המינוי.
באוגוסט 2010 הועסקו ברשות כ -50 עובדים במינוי בפועל במגוון משרות: מנהלי מדיה, מנהלי חטיבות ומנהלי מחלקות וכן עובדים במטה הרשות.
משרד מבקר המדינה בדק את הליכי המינויים ואת מידת התאמתם לנוהלי הרשות.
ברשות יש ארבע משרות של מנהלי מדיה: מנהל הטלוויזיה בעברית, מנהל הטלוויזיה בערבית, מנהל הרדיו בעברית ומנהל הרדיו בערבית.
תפקיד מנהל מדיה הוא הבכיר ביותר ברשות לאחר תפקיד המנכ"ל.
בתהליכי מינוי מנהלי המדיה בעשור האחרון נמצאו ליקויים שונים שיפורטו להלן.
לפי נוהל 101 , תקופת כהונתו של מנהל מדיה שנבחר במכרז היא שלוש שנים (להלן - תקופת כהונה), ואפשר להאריכה לתקופות כהונה נוספות של שלוש שנים כל אחת.
אופן הארכת תקופות הכהונה אינו מפורט בנוהל.
במאי 2002 חתמו נציגי אגודת העיתונאים- ועד עיתונות והפקה ברשות השידור ונציגי הרשות - על זיכרון דברים בעניין שינויים בתקופות המינוי של מנהלי המדיה (להלן - זיכרון הדברים).
נקבע בו כ י מנהל מדיה ייבחר במכרז לשלוש שנים, ואפשר יהיה להאריך את כהונתו תקופה נוספת "אחת בלבד", בהמלצת המנכ"ל ובאישור הוועד המנהל וללא מכרז.
בתום שתי תקופות כהונה אלה יתקיים מכרז למילוי התפקיד.
מנהל המדיה המכהן רשאי להגיש את מועמדותו למכרז.
אם ייבחר במכרז מנהל המדיה המכהן, הוא יכהן בתפקיד תקופת כהונה אחת בלבד, ולאחר מכן יפורסם מכרז חדש לתפקיד.
באפשרותו של המנהל לגשת גם למכרז הנוסף.
בזיכרון הדברים צוין שהנוהל יעודכן בהתאם לכך.
במועד סיום הביקורת עדיין לא צורף זיכרון הדברים לנוהל.
היועצת המשפטית של הרשות מסרה בתשובת ה למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2010 כי בעקבות [ לצרף את זיכרון הדברים כנספח לנוהל]מהמנכ"ל[ הביקורת "ביקשנו101.
"] מנהל הטלוויזיה בעברית 1.
בנובמבר 2006 ,, עם סיום כהונתו הראשונה של מנהל הטלוויזיה בעברית דאז החליט מנכ"ל הרשות שלא להאריך את תוקף מינויו וקיבל עליו את ניהול הטלוויזיה בעברית.
במאי 2007 קבע ששני מנהלים יסייעו לו, האחד יהיה אחראי לתכנון ולביצוע של לוח השידורים, והשני יהיה אחראי לניהולה השוטף של הטלוויזיה (להלן - האחראי לניהול השוטף).
שני המנהלים לא מונו במינוי בפועל.
באוגוסט 2007 הועבר האחראי לתכנון ולביצוע של לוח השידורים לתפקיד אחר, והאחראי לניהול השוטף, מר משה (מושון) מצליח נותר בתפקידו.
בספטמבר 2007 התכנסה ועדת המכרזים לבחירת מנהל לטלוויזיה בעברית במכרז פנימי.
בראש הוועדה עמד יו"ר הרשות דאז, מר משה גביש.
הוועדה החליטה שלא לבחור בשום מועמד ולפרסם מכרז חיצוני.
בינואר 2008 התכנסה ועדת המכרזים למכרז החיצוני והחליטה שוב שלא לבחור אף מועמד.
בפברואר 2008 החליט הוועד המנהל לבחור מנהל לטלוויזיה בעברית באמצעות ועדת איתור.
במרס 2008 העריך יו"ר הרשות דאז שהרשות לא תצליח להביא "מישהו רציני" בהתחשב באי-הוודאו ת בנוגע לעתיד הרשות ולנוכח הרפורמה הצפויה בה.
החליטה ועדת האיתור להקפיא את הליך הבחירה 3.
במרס 2008 העלה יו"ר הרשות לדיון בישיבת הוועד המנהל את הצורך במינוי משום ]לישיבת הוועד המנהל[ מנהל לטלוויזיה בעברית בפועל וציין ש"לא הבאנו מה את אי לאחראי [ שור מנהל הטלוויזיה במינוי בפועל".
לדבריו, "המנכ"ל נתן כזה מינוי אבל זה לא לכאן ולא לכאן".
מנכ"ל הרשות טען כי ]לניהולה השוטף " באותה הישיבה ])כמנהל הטלוויזיה העברית (בפועל [ האחראי "לא קיבל מינוי החליט הוועד המנהל לאשר את מינויו בפועל של האחראי (להלן - מנהל הטלוויזיה ) לשלושה חודשים.
היו"ר הוסיף שהדבר נעשה "מתוך הנחה או ]בפועל[ בעברית תקווה שבזמן הזה גם נבחר מנהל טלוויזיה".
הטלוויזיה בעברית היא בבחינת עמוד התווך של מערך פעילות השידור של הרשות, ולפיכך תפקיד מנהל הטלוויזיה הוא מרכזי ומשמעותי ביותר.
ואולם הליכי קבלת ההחלטות בנוגע למינוי לתפקיד זה לא שיקפו את חשיבותו ומרכזיותו.
במשך כשנה מילא את התפקיד מנהל שמילא בד בבד גם תפקיד אחר ברשות, ורק לאחר מכן פעל יו"ר הרשות דאז למנותו למנהל הטלוויזיה בפועל, אף שכמה חודשים קודם לכן החליטה ועדת המכרזים בראשות יו"ר הרשות דאז שלא לבחור בו לתפקיד.
את ההחלטה על המינוי קיבל הוועד המנהל בלא שהובא לפניו מידע על האופן שבו מילא המנהל את התפקיד ובלא שהתקיים דיון ממשי בנושא.
יצוין כי בהערות אלו אין כדי לקבוע עמדה בדבר מידת התאמתו של המנהל לתפקיד, והן נועדו להסב את תשומת הלב ל ליקויים בהליכי קבלת ההחלטות המחייבים הפקת לקחים לקראת מינויים דומים בעתיד.
יו"ר הרשות דאז מסר בתשובתו למשרד מבקר המדינה מנובמבר 2010 כי "נעשו כל המאמצים למציאת מנהל מקצועי, אך בתנאים ששררו לא נמצא מנהל כזה".
הוא הוסיף כי "הבעיה ברשות, כמו בכל ארגון, אינה ל בחור מנהל, אלא לבחור מנהל ראוי שיש סיכוי סביר שיצליח בתפקידו.
לא היה מקום למנות במינוי קבע מועמד שאחת דינו להיכשל ולפיכך מינוי זמני היה הרע במיעוטו".
ביוני ובדצמבר 2008 האריך הוועד המנהל את תקופת המינוי של מנהל הטלוויזיה בעברית (בפועל) בשישה חודשים בכל פעם.
במאי 2009 אישר הוועד המנהל את הארכת תקופת המינוי בעוד שנה עד יוני 2010 .
,מאז לא הוארכה תקופת המינוי אך מנהל הטלוויזיה בעברית (בפועל) המשיך בתפקידו.
נמצא כי ועדת הביקורת לא אישרה את ההארכות שנעשו לתקופות של מעל לשישה חודשים, וכי הרשות לא פרסמה מכרז למינוי בפועל לתקופה של מעל לשנה בהתאם למתחייב על פי הנוהל.
יוצא אפוא שהארכות אלו לא אושרו בידי הגורם המוסמך לכך, ונעשו בניגוד לנוהל.
בשני המכרזים שפורסמו בשנת 2007 למשרת מנהל הטלוויזיה בעברית נקבע כי "תוקף המינוי הוא ל -3 שנים עם אפשרות הארכה בהתאם לנוהלי הר אין באמור.
כדי להוות התחייבות להעסקה ו/או לכהונה לתקופה ]וכי[ .
שות קצובה מראש והכול בכפוף להסכמים ונהלים החלים ברשות".
עוד נקבע בהם כי וכפיפותו יכולים להשתנות ]של מנהל הטלוויזיה [ "תאור התפקיד, סמכויותיו בעקבות שינוי מבנה הרשות, תקן הרשות או החלטות הוועד המנהל".
בישיבת הוועד המנהל ביוני 2009 טען יו"ר הרשות ש"עשינו מכרז פנימי למנהל טלוויזיה ועשינו מכרז חיצוני למנהל טלוויזיה, בשניהם לא מצאנו מועמדים, קיבלנו החלטה פה אחד בוועד המנהל שלא נצא הלאה לפני שיודעים אם יש רפורמה או לא ולא נעשה מינוי קבע לטלוויזיה".
עד סוף דצמבר 2010 המשיך מנהל הטלוויזיה בעברית (בפועל) בתפקיד ובסך הכול כיהן בתפקיד כמעט שלוש שנים.
מתנאי המכרז עולה אם כן שהייתה גמישות בהגדרת התפקיד באופן שלא היה הכרח להפסיק את המהלך לבחירת מנהל הטלוויזיה בעברית עד שתקודם הרפורמה כפי שטען היו"ר דאז.
הרשות פעלה בשתי דרכים שאינן מתיישבות זו עם זו.
מצד אחד, עצרה את הליך הבחירה של מנהל הטלוויזיה בעברית כדי שלא להתחייב למינוי לזמן ממושך בתקופה שבה עובר הארגון שינויים מבניים, ומצד אחר, מינתה מנהל שמילא את תפקידו לאחר הארכה מעת לעת, כשלוש שנים - משך תקופת הכהונה שנקבעה במכרז.
מנכ"ל הרשות מסר בתשובתו למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2010 שמנהל הטלוויזיה בעברית (בפועל) "עד עצם היום הזה, עוסק בצד האדמיניסטרטיבי של ניהול הטלוויזיה ונוגע מעט בתכנים".
מנהל הטלוויזיה בעברית (בפועל) מסר בתגובתו למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2010 כי "העובדה שבמשך תקופה כה ארוכה רשות השידור שבה והאריכה את כשירותי והתאמתי ]ל[.
מינויי לתפקיד מנהל הטלוויזיה בפועל הינה הוכחה לתפקיד זה".
מנהל הטלוויזיה בעברית (בפועל) הדגיש בתשובתו את הקשיים בהתנהלותו כמנהל בפועל שצריך להתנהל מול מנהלים זמניים אחרים בערוץ הראשון, וציין כי זה למעלה מארבע שנים "לא קוימו מכרזים למינוי של קבע לאף אחד מהמנהלים הבכירים בערוץ הראשון.
במצב דברים זה היו המנהלים 'בני ערובה' בידי המנכ"ל כיון שהיה להם עניין להיבחר למשרה ברגע שיפורסמו המכרזים, וכיוון שהיו מודעים למשקלו בוועדת המכרזים".
הנהלת הרשות והיו"ר דאז נמנעו מבחירת מנהל מקצועי למדיה העיקרית ברשות בהליך מכרזי, ותחת זו מינו במשך למעלה משלוש שנים מנהל זמני למדיה עיקרית ומרכזית של הרשות.