HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
62 על פי תקנות חובת המכרזים, הת קשרות משרד בחוזה לביצוע עסקה בטובין או במקרקעין, לביצוע עבודה או לרכישת שירותים, אינה טעונה מכרז, בין השאר אם מדובר ב" התקשרות להענקת זכויות בעלות או חכירה בדירה המשמשת למגורים, למחזיק בדירה אשר זכאי לסיוע לדיור בהתאם לכללי הזכאות של משרד הבינוי והשיכון, ובלבד שהוא מתגורר בפועל בדירה שנתיים לפחות ולעניין אזורי עדיפות לאומית גם אם הוא מתגורר בפועל בדירה שנה לפחות".
63 חלק מהחברים חתמו על חוזה שכירותשל שתי דירות שאוחדו בשל גודל משפחותיהם.
משרד הבינוי והשיכון 351 .
שם הדוח: שם הדוח: דירות דיור ציבורי שהושכרו שלא לזכאי דיור ציבורי מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64א שנת פרסום: התשע"ג- 2013 "בפועל64.
ה משרד הוסיף כי לדעתו "לא היה מקום לשינוי הנוהל בנקודה זו לגבי בקשות לדיור ציבורי של חברי קיבוץ שכן האירועים היחידים בשלושים השנים האחרונות בהם נדונו בקשות לדיור ציבורי של חברי קיבוץ היו ב - 2007 לגבי הקיבוצים העירוניים בית ישראל וראשית".
סיכום אגף התקציבים במ שרד בעניין החתימה האישית על חוזי השכירות: בהמשך לכך שהמשרד אפשר לחברי הקיבוצים העירוניים בירושלים לשכור את הדירות ישירות מחברות האכלוס, הפיץ אגף התקציבים במשרד, בדצמבר 2008 , סיכום שעניינו דרישת חברי קיבוץ ראשית לרכוש את הדירות שהם מתגוררים בהן.
מהסיכום עולה שהמשרד היה מודע לכך שלהשכרה אישית של הדירות לחברי הקיבוץ עלולות להיות השלכות מהותיות גם בנוגע לדיירים אחרים שאינם זכאים ושוכרים דירות של דיור ציבורי.
בסיכום צוין כי "מדינת ישראל, באמצעות חברות האכלוס, חתמו הסכם עם קיבוצים ועם רשויות מקומיות להשכרת דירות מגורים.
הסדר זה מעביר את האחריות לאכלוס, לאחזקה, לניהול ולגביית שכר הדירה לגוף השוכר.
בשונה מקיבוץ השוכן באזור ביקוש (ירושלים) הדירות האחרות נמצאות באזורים פריפריאליים או בישובים בהם המשרד אינו מעורב בנוג[ בקביעת הדיירים המתאכלסים בדירות.
לכל החלטה שתהיה, עשויות להיות ]ע לקיבוץ השלכות לגבי הדירות המושכרות והסכמים דומים".
קביעת תנאי חתימה ישירה על חוזה השכירות כתנאי לרכישת הדירות: בשל ההשלכות העשויות להיות להיתר שנתן המשרד לחברי הקיבוצים העירוניים בירושלים לשכור את הדירות ישירות מחברות האכלוס, קיים המשרד דיון פנימי בפברואר 2009 שמטרתו לקבוע את הכללים שלפיהם יוכלו חברי הקיבוץ לרכוש את הדירות.
בדיון השתתפו היועצת המשפטית של המשרד, הסמנכ"ל הבכיר לאכלוס, הסמנכ"ל הבכיר למימון ותקציבים ומנהלת אגף לענייני הכפר .
על פי סיכום הדיון הפנימי, התנאי לדיון עתידי על זכאות לרכישת דירה הוא חתימה ישירה של הדייר על חוזה שכירות מול חברות האכלוס ועמידה בתנאי המכר, לרבות מגורים בדירה ממועד החתימה.
בחינה עתידית של בקשות רכישה תיעשה על בסיס תנאי המכר באותה עת ולאחר בדיקת המסגרת המשפטית של הקיבוץ, לרבות מסמכי היסוד.
חוות דעת של היועצ ת המשפטית של המשרד בנוגע להשכרה ולמכירה של הדירות לחברי הקיבוץ: במהלך הביקורת נמצאה במסמכי המשרד טיוטה להצעת החלטה לממשלה, שבסופו של דבר לא הוגשה, שכותרתה "מתן אפשרות לזכאים חסרי דירה חברי קיבוץ 'ראשית' לרכוש דירות בהן מתגוררים בשכירות", שכללה חוות דעת של היועצת המשפטית למשרד65 .
חוות הדעת מעלה את הקושי המשפטי הנובע מהשכרה ישירה של הדירות לחברי הקיבוץ, ולדעתה של היועצת המשפטית "הבעייתיות הינה כי הצעת ההחלטה, אינה עולה בקנה אחד עם הכללים הקבועים במבצעי המכר הנהוגים במשרד.
ראשית דבר, על פי הכללים אין מכר לאגודות או גופים שאינם משקי בית.
על פי התקנון של קיבוץ ראשית כל נכסיו של חבר הקיבוץ מועברים לבעלות הקיבוץ.
יוצא אפוא שנכסי החבר הם נכסי הקיבוץ (האגודה).
בהצעה זו קיים קושי משפטי מסוים כמבואר לעיל, יחד עם זאת עולה שאלה ערכית בדבר מתן הטבה בדיור לתורמים בקהילה, אי לכך ראוי שהנושא ידון בממשלה במסגרת מכלול השיקולים".
64 המשרד הציג מסמך משנת 2007 ולפיו הכנסת חברי הקיבוץ עומדת בתנאי הנוגע לגובה ההכנסה המקסימלי המאפשר זכאות.
המסמך אינו חתום ואינו נושא תאריך 352 דוח שנתי64א .
משרד מבקר המדינה רואה בחומרה את החלטתו של המשרד לאשר לחברי הקיבוצים לשכור באופן אישי את דירות הדיור הציבורי כאילו עמדו הם בתנאי הזכאות המחמירים, וזאת למרות גילוי הדעת של היועצת המשפטית של המשרד, שלפיו נדרשת הכרעת ממשלה בעניין זה .
יודגש כי בזכות לקבל דירה בדיור הציבורי גלומה הטבה כלכלית בולטת - גם מגורים בתנאי שכירות מוזלים וגם אפשרות רכישה הניתנת לדייר, בתנאים מסוימים, לרכוש בעתיד את הדירה במחיר נמוך יותר.
החלטתו של המשרד חריגה והיא נוגדת את נוהלי המשרד.
בהתנהלותו זו עולה החשש שהמשרד ביקש לפתוח פתח לחברי הקיבוצים לרכוש את הדירות בלי שיעמדו בקריטריונים הנדרשים, וזאת על חשבון הזכאים בירושלים הממתינים לדירות דיור ציבורי זמן רב.
בתשובתו הודיע המשרד כי הוא הנחה את חברות האכלוס עמידר ופרזות שלא למכור את הדירות לחברי הקיבוץ.
החלטה על מתן אפשרות לחתימה על חוזה ישיר והקניית זכויות של זכאי דיור ציבורי למי שלא נבחן על פי הקריטריונים של המשרד לזכאות היא החלטה כבדת משקל ובעלת השלכות כלכליות, לכן ראוי שתוכרע בדרג הממשלתי.
משלא נעשה כן, ראוי שתונח עתה על שולחן הממשלה לבחינה מחודשת .
מהלך כזה ימנע מצב שבו ייחתמו חוזי שכירות ישירים עם מי שאינו זכאי לדיור ציבורי, ובוודאי ימנע גם את רכישתן של הדירות שלא על ידי זכאים.
אין להמעיט בתרומתם החיובית של קיבוצים עירוניים לקהילות שהם פועלים בהן.
פעילותם הביאה לידי שיפור איכות החיים בשכונות ולקידום דייריהן, ובכך הושגה מטרת הקמת ם.
אולם, לדעת משרד מבקר המדינה, אין למכור דירות למי שאינו מוגדר זכאי דיור ציבורי ויש לשקול את השבתן של הדירות לקהילה, לפחות את חלקן ובאופן הדרגתי, לטובת זכאי הדיור הציבורי.
דירות שאינן משמשות למגורים .
הביקורת העלתה כי 723 ( דירות31% ) מתוך כלל הדירות המצויות בידי גופים ציבוריים ועמותות אינן משמשות למטרות מגורים, אף שיועדו לכך מלכתחילה, אלא לצרכים אחרים: בתי כנסת ( 32%,) ( משרדים28% ( ), מוסדות חינוך 18% ( ) ומועדונים 15% ).
יתר הדירות משמשות למוסדות רפואה ולעסקים פרטיים.
אי-קבלת היתר לשימוש חורג בדירות מגורים לפי פרק ג' לחוק התכנון והבניה, התשכ"ה - 1965 (להלן- חוק התכנון והבנייה), הבנייה בארץ נעשית על פי שלושה סוגי תכניות מתאר: תכניות מתאר ארציות הקובעות את התכנון של שטח המדינה כולה, תכניות מתאר מחוזיות הקובעות פרטים ה דרושים לביצוע תכנית המתאר הארצית במחוז ותכניות מתאר מקומיות המתייחסות לתכנון מקומי.
משרד הבינוי והשיכון 353 .
שם הדוח: שם הדוח: דירות דיור ציבורי שהושכרו שלא לזכאי דיור ציבורי מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64א שנת פרסום: התשע"ג- 2013 בסעיף61(2 ) לחוק התכנון והבניה נקבע כי אחת ממטרות תכנית המתאר המקומית היא, בין היתר, "ייחוד אזורים למגורים, לתעשייה, למסחר ולמבני ציבור לרבות מבני דת".
כלומר, תכנית המתאר המקומית קובעת מהו ייעוד ו של כל נכס ברשות המקומית.
לפי סעיף 146 לחוק התכנון והבנייה, הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה (להלן - הוועדה המקומית) רשאית לתת היתר לשימוש חורג, דהיינו שימוש החורג מהשימוש המקורי של הנכס.
לפי סעיף 1 שימוש חורג הוא שימוש למטרה שלא הותרהלפי כל תכנית או תקנה לפי חוק התכנון והבנייה או שימוש למטרה שלא הותרה בהיתר הבנייה שניתן.
על פי סעיף 148 , ההיתר לשימוש חורג מתכנית יינתן לתקופה מוגבלת מראש.
בסעיף181 נקבע כי "התקופה המרבית לחריגה לכל קרקע שבה קיים שימוש חורג, תיקבע בשים לב לכל הנסיבות, ובי ן השאר, מידתה ואופיה של החריגה".
723 ,דירות מכלל הדירות המושכרות ליעדים ציבוריים אינן משמשות למגורים אף שיועדו לכך מלכתחילה.
משרד מבקר המדינה בדק כ -70 מתיקי נכסים אלו.
התברר כי לאף לא אחד מהנכסים נתנה הוועדה המקומית היתר לשימוש חורג, לכן מדובר בשימוש שאינו בהתאם לדיני התכנון והבנייה.
בביקורת עלה כי השוכרים - רשויות מקומיות, בתי כנסת, קופות חולים, מוסדות חינוך, חברות אכלוס ועוד - לא פנו לוועדה המקומית בבקשה לקבל היתר לשימוש חורג בנכסים ששכרו; חברות האכלוס לא עמדו על הצורך להסדיר את השימוש בדירות כדין; והמשר ד, שהקצה את הדירות שלא למגורים, לא דרש מהשוכרים להציג היתר לשימוש חורג והעלים עין מהעובדה שנעשה בנכסים שימוש שאינו על פי דין.
בתשובתה ציינה עמידר כי שינויי ייעוד וקבלת היתר לשימוש חורג בדירת מגורים אינו נכלל במסגרת תפקידיה, והיא תמליץ כי אחריות זו תוטל על השוכרים.
גם עמיגור ציינה בתשובתה כי השוכרים - משרדי הממשלה והרשויות המקומיות - הם אלה האחראים לקבלת ההיתרים הנדרשים.
בתשובתו ציין המשרד כי "רוב הדירות שהוקצו בעבר למוסדות ציבור נועדו לשימושים המסייעים לקהילה באופן זמני בלבד.
בכוונת המשרד לפעול להשבת דיר ות אלו למעגל האכלוס".
משרד מבקר המדינה מעיר למשרד ולחברות האכלוס כי השימוש החורג הנעשה בנכסי המדינה שהופקדו בידיהם לא נעלם מעיניהם וברי היה להם שדירות המיועדות בדין לשמש דירות מגורים משמשות ליעדים אחרים ללא היתר לשימוש חורג.
אין המשרד וחברות האכלוס יכולים להתנער מאחריותם להבטיח שהשימוש שייעשה בדירות יהיה שימוש מותר.
אין זה מתקבל על הדעת שהאחריות תוטל על השוכרים.
המשרד וחברות האכלוס הם שלוחי המדינה האמורים להיות נאמנים לניהול הנכסים שהופקדו בידיהם ועליהם לוודא כי השימוש הנעשה בנכסים אלו חוקי.
להלן דוגמאות לשימושים חורגים שנעשו בדירות דיור ציבורי ולאופן ניהולן: דירות המשמשות בתי כנסת 354 דוח שנתי64א .
על פי הנוהל משנת 2003 .
ניתן להשכיר דירות ממאגר הדיור הציבורי כדי שישמשו בתי כנסת יצוין כי בנוהל משנת 2012 המעודכן נגרעה אפשרות זו.
בביקורת עלה כי233 דירות מגורים ממאגר הדיור ה ציבורי משמשות בתי כנסת; הדירות מושכרות למועצות דתיות מקומיות, לרשויות מקומיות, לוועדי בתי כנסת או לישיבות.
193 ( דירות83% ) מנוהלות בידי עמידר והיתר בידי עמיגור.
היעדר חוזה בר -תוקף ואי -תשלום שכר דירה: בישיבת ועדת מחירים של המשרד מאוגוסט 2002 הוחלט כי בעבור נכסים המשמשים בתי כנסת שייעודם המקורי היה מגורים, ישולם שכר דירה בשיעור 50% .
מתעריף שד"ח מעיון ב-14 תיקים של נכסים שבניהול עמידר ועמיגור המשמשים בתי כנסת עלה כי באף לא אחד מהם נמצא חוזה בר-תוקף, וזאת בגלל סירובם של השוכרים לחתום על חוזה שכירות.
אשר לתשלום דמי השכירות עלה כי רק כמה בתי כנסת מקפידים לשלם את שכר הדירה כנדרש, ויותר מ-95% מבתי הכנסת מאחרים בתשלום או שאין הם משלמים כלל וצוברים חובות כבדים.
היקף החובות של בתי הכנסת המשתמשים בדירות שבניהול עמידר הגיע בשנת 2012 לכ-10 מיליון ש"ח ואלה בניהולה של עמיגור לכ - 200,000 .
ש"חלמשל , בירושלים 18 דירות דיור ציבורי משמשות בתי כנסת; היקף החובות של בתי הכנסת בעיר ב גין דמי שכירות עמד במועד סיום הביקורת על כ-3.
בבאר שבע משמשות למטרה זו34 דירות דיור ציבורי והיקף חובן עמד על יותר מ-2 מיליוןש"ח.
בעקבות הביקורת הודיע המשרד כי שוב ינחה את חברות האכלוס לדרוש מבתי הכנסת תשלום שכר דירה התואם להחלטותיה של ועדת מחירים.
דירה באשקלון המשמשת בית כנסת: בספטמבר 1961 הוקצתה דירה באשקלון באופן זמני לשמש בית כנסת, לחודש אחד בלבד בתקופת החגים, ומאז היא משמשת לייעוד זה.
מהמסמכים של עמידר עולה כי מאחר שהדירה לא הושבה אליה, היא פנתה לבית המשפט66 בדרישה להוצאת צו פינוי וכי בית המשפט קבע כי יש להחזיר את הדירה לבעליה החוקיים.
אף על פי כן, לא כובד פסק הדין והדירה המשיכה לשמש בית כנסת (לא קיים חוזה שכירות המסדיר את השימוש בדירה).
עוד עולה מהמסמכים, כי בשנות השישים ובתחילת שנות השבעים של המאה העשרים פנתה עמידר כמה וכמה פעמים למועצה הדתית באשקלון ולמשרד לשירותי דת בבקשה להשיב את הדירה לידיה, אך ללא כל הצלחה.
משנות השבעים ועד שנות התשעים של המאה העשרים לא נמצאו התכתבויות נוספות בנושא.
כמו כן עלה מהמסמכים של עמיגור כי באפריל 1996 , לאחר שהיא קיבלה את הטיפול בדירה לידיה, היא פנתה למועצה הדתית באשקלון בבקשה לחתום על חוזה שכירות ולהסדיר את תשלומי שכר הדירה, אך המועצה הדתית סירבה לעשות כן.
בעקבות זאת עתרה עמיגור ביולי 1997 לבית משפט67 .
באותוחודש פסק בית המשפט כי על המועצה הדתית אשקלון לפנות את הנכס ולהשיבו לידיה של עמיגור, אך הדירה לא הושבה כמצווה בפסק הדין.
באוקטובר 2001 אישרה עמיגור למועצה הדתית לעכב את הפינוי עד השלמת תהליך ההתאגדות של בית הכנסת שהחל זמן קצר לפני ההכרעה בבית המשפט.
בינואר 2002 הושלם רישום בית הכנסת כעמותה, אך עד מועד סיום הביקורת לא פונתה הדירה וגם לא נחתם חוזה שכירות בין הצדדים.
66 ת"א 2103/61 , עמידר נ' מימון ויטוריו(נציג בית הכנסת).
67 'ת"א א 2250/97 , חברת עמיגור נ' בית כנסת לעולי לוב.
משרד הבינוי והשיכון 355 .
שם הדוח: שם הדוח: דירות דיור ציבורי שהושכרו שלא לזכאי דיור ציבורי מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64א שנת פרסום: התשע"ג- 2013 בתשובותיהן הודיעו עמידר ועמיגור כי קיים קושי בהגשת תביעות נגד מחזיקי בתי כנסת משום שמנהליהם מתחלפים לעתים קרובות.
עמיגור הוסיפה כי לא פעלה לפינוי בתי כנסת בשל רגישות הנושא ומשום שלא קיבלה הנחיות מפורשות בעניין מהמשרד.
בתשובתו מאפריל 2013 .
הודיע המשרד כי קיים קושי בפינוי של בתי כנסת משרד מבקר המדינה מעיר למשרד כי מאז קבע בית המשפט כי יש להשיב את הדירה למאגר הדיור הציבורי, לא פעל המשרד למימוש פסק הדין, ואף לא הסדיר את תנאי השכירות של הדירה, לרבות הצורך בשינוי הייעוד ממגורים לבית כנסת.
בתי כנסת הם שירות קהילתי חשוב לחברה הישראלית.
הגורמים המופקדים על מתן השירות הם המשרד לשירותי דת והרשויות המקומיות ובהן המועצות הדתיות המקומיות.
אף שבעבר התיר המשרד בנהליו להקצות דירות דיור ציבורי להפעלת בתי כנסת, הוא ביטל שימוש זה בנוהל המעודכן משנת 2012 .
מדובר ב-233 דירות שלפחות חלקן יכלו לשמש את הזכאים הממתינים לדיור ציבורי.
על כן , על המשרד, בשיתוף עם משרד הפנים, המשרד לשירותי דת והרשויות המקומיות, לבחון בראייה מערכתית כוללת מהו הפתרון הראוי ביותר שיענה על צרכיה של הקהילה בלי לפגוע בזכויותיהם של הזכאים.
עדכון הנוהל של המשרד משקף את ההנחה הבסיסית שעל דירות דיור ציבורי לשמש לייעודן המקורי, מגורים לזכאי דיור ציבורי, וכל שימוש אחר שאינו מותר בנוהל המשרד מהווה חריגה שיש להימנע ממנה.
כמו כן, על המשרד להסדיר את תשלומי שכר הדירה, לרבות הסדרת החובות שהצטברו.
דירות המשמשות משרדים 187 מתוך כלל הדירות המושכרות שלא למגורי זכאים מושכרות לשימוש כמשרדים.
בין הגופים השוכרים ניתן למנות רשויות מקומיות, משרדי ממשלה, חברות אכלוס, ישיבות ובתי חולים.
עמיגור מנהלת שתי דירות באשקלון שהושכרו בתעריף שד"ח למשרד הביטחון.
הדירות, 32 מ"ר כל אחת, אוחדו והושכרו בשנת 1971 .
לקצין העיר לתקופה של שנה ומאז היו בשימושו בשנת 1991 .
דרשה עמיגור מקצין העיר לפנות את הדירות כדי לאכלס בהן זכאי דיור ציבורי קצין העיר לא נענה לבקשה.
במהלך הביקורת, בנובמבר 2011 , שוב דרשה עמיגור מקצין העיר לפנות את הדירות, אך הן פונו רק ביולי 2012.
משרד מבקר המדינה מעיר למשרד כי במשך כארבעים שנה פעל שלא כנדרש ואפשר לעמיגור להשכיר דירות ממאגר הדיור הציבורי לצרכים שעל מערכת הביטחון לתת להם מענה, על חשבון זכאי דיור ציבורי.
יתרה מכך, גם כשדרשה עמיגור בשנת 1991 ,ממשרד הביטחון להשיב את הדירות והוא לא נענה לבקשתה לא נקט המשרד צעדים לאכיפת דרישת עמיגור ולא נכנס לעובי הקורה בעניין זה.
דירות המשמשות את עמידר ובהן דירת נופש לעובדיה: שבע דירות ממאגר הדיור הציבורי משמשות את עמידר.
שתיים בחצור הגלילית, שתיים בירוחם, שתיים במצפה רמון ודירה אחת בערד.
כל הדירות, למעט הדירה בערד, משמשות משרדי החברה, ושכר הדירה בעבורן הוא שד"ח.
משנת 1971 משמשת הדירה בערד דירת נופש לעובדי עמידר.
עמידר מנהלת אותה וועד העובדים מתחזק אותה.
עמידר משלמת בעבורה 708 ש"ח לחודש.
במהלך הביקורת, במאי 2012 , ולאחר כארבעים שנה שהדירה שימשה דירת נופש לעובדי החברה, סוכם בין מנכ"ל עמידר למנכ"ל המשרד כי הדירה תוחזר למאגר הדיור הציבורי.
משרד מבקר המדינה מעיר לעמידר ולמשרד שאפשרו לאורך עשרות שנים לנצל דירת זכאי דיור ציבורי בערד לטובת בילוי ופנאי של עובדי עמידר, וזאת בניגוד לכללים ולסדרי מינהל תקין.
רק במהלך הביקורת מצא לנכון המשרד לדרוש את השבת הדירה למאגר הדיור הציבורי.
מדובר בהפרת חובת הנאמנות שיש לעמידר כאחד מן הגופים המופקדים על נכסי מדינה ובשימוש לא ראוי במשאב שהופקד בידיה.
בתשובתה מסרה עמידר כי השקיעה כספים רבים בשיפוץ הדירה ובתחזוקתה השוטפת והוסיפה כי באותה עת לא היה לדירה ביקוש בקרב הזכאים בעיר.
במהלך הביקורת תיקנו אמנם המשרד ועמידר את העיוות בנוגע לדירה בערד, אבל דוגמה זו מצביעה על בקרה ומעקב לקויים ביותר של המשרד אחר אופן ניהולה של עמידר את הנכסים המופקדים בידיה.
עמידר מנהלת את רוב נכסי הדיור הציבורי ומשמשת לעניין זה נאמן של המדינה ושל הציבור.
ראוי שהמשרד יפעיל מערכת בקרה ומעקב יעילה בכל הנוגע לפעילותה של עמידר, כמו על יתר חברות האכלוס, וישמור על נכסי המדינה המופקדים בידיו.
על המשרד להציב לנגד עיניו בראש ובראשונה את טובת זכאי הדיור הציבורי ולפעול למימוש זכותם לדיור הולם.
במהלך הביקורת ביקש משרד מבקר המדינה ממשרד השיכון נתונים הנוגעים לדירות שבבעלותו.
בידי המשרד לא היו נתונים זמינים, וכדי להמציאם הוא נדרש לאסוף אותם מחברות האכלוס.
רק לאחר יותר מחודש ממועד הבקשה להמצאת הנתונים, העביר אותם המשרד למשרד מבקר המדינה.
יצוין שמדובר בנתונים האמורים לשמש את המשרד באופן שוטף לצורך פיקוח ובקרה על ניהול הדירות שבבעלותו.
יודגש כי ליקוי זה כבר עלה בעבר בביקורות שעשה מבקר המדינה והמשרד התייחס לליקויים אלו בהערותיו.
בדוח שנתי4968 העיר משרד מבקר המדינה למשרד כי אין הוא מנהל רישום מרוכז של מלאי הדירות הציבוריות שבבעלות המדינה והוא מסתמך רק על דיווחי חברות האכלוס בנושא זה.
בתשובתו מדצמבר 1998 לאותו דוח הודיע המשרד כי החליט למחשב את כל מאגרי הדיור הציבורי, והוא יחל בהכנת כלים לבקרה על מלאי הנכסים.
בביקורת הנוכחית נמצא כי המשרד לא יישם את החלטתו.
68 ,ראו מבקר המדינהדוח שנתי 49 ( 1999 '), בפרק "רכישה וניהול של מלאי דירות", עמ94.
משרד הבינוי והשיכון 357 .
שם הדוח: שם הדוח: דירות דיור ציבורי שהושכרו שלא לזכאי דיור ציבורי מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64א שנת פרסום: התשע"ג- 2013 2.
בהערות ראש הממשלה לדוח שנתי51 ב של מבקר המדינה משנת 2001 ציין המשרד כי הקמת מאגר הדירות הממוחשב נמצאת בעדיפות ראשונה בתכנית העבודה של אגף מערכות מידע במשרד לשנת 2001 .
בהערות ראש הממשלה לדוח שנתי55 ב של מבקר המדינה משנת 2005 דיווח המשרד כי נבחרה חברה שתפקידה לאחד את מאגרי המידע הקיימים במ שרד עם מאגרי המידע המצויים בחברות ולבצע הצלבות, השוואות ממוחשבות של מאגרי מידע ועוד.
בפועל הופסק פיתוח הפרויקט בלי שהושלם.
בהערות ראש הממשלה לדוח שנתי57 ב של מבקר המדינה משנת 2007 דיווח המשרד כי ניהול הנכסים ישולב בדגם לניהול נכסים בפרויקט מרכב"ה 69 שעניינו מחשוב משרדי הממשלה, והוסיף כי קליטת הנתונים מחברות האכלוס אמורה הייתה להסתיים בתחילת 2007.
בתשובתו מינואר 2009 לדוח שנתי59ב70 הודיע המשרד כי "אגף נכסים ודיור נמצא בשלבים של בניית 'מערכת נדלן', מערכת ממוחשבת המנהלת את מלאי הדירות בכל הארץ.
ע"פ לוח הזמנים עד מאי 2009 .
"יטוייבו כל הנתונים במערכת בביקורת הנוכחית עלה שעדיין אין בידי המשרד מסד נתונים אמין ומרוכז הנוגע לנכסיו המנוהלים בידי חברות האכלוס.
בתשובתו הודיע המשרד כי "לאחר מספר שנים במהלכן הושקעו מאמצים רבים לפיתוח המערכת, הסתבר למשרד כי תוכנת מרכב"ה אינה מאפשרת מנגנוני בקרה ניהול ומעקב אחר דיווחי החברות בצורה יעילה", לכן הוחלט כי במהלך 2013 ייבנה מאגר פנים-משרדי שישמש לצורכי ניהול הנכסים ויכלול גם מנגנוני בקרה וניהול; בתקופת הביניים עד השלמת המערכת ישתמשו במודל ביניים שפותח לצורך תחקור הנתונים המגיעים מחברות האכלוס.
משרד מבקר המדינה מעיר למשרד כי היעדר נתונים מלאים ושלמים על הדירות שבבעלותו, ובעצם בבעלות המדינה, משמעו פיקוח רופף וחסר על נכסי המדינה.
להתנהלות המשרד ללא מסד נתונים אמין ומרוכז על נכסיו יש השלכות שליליות, בין היתר, על היעילות שבאופן ניהול הנכסים, על מיצוי פוטנציאל האכלוס שלהם ועל הבקרה על גביית תשלומי שכר הדירה ועל תשלומי דמי הניהול לחברות האכלוס.
69 מרכב"ה- מערכת רוחבית כוללת במשרדי הממשלה.
70 ,ראו מבקר המדינהדוח שנתי 59ב ( 2009 ), בפרק "הקצאת דיור ציבורי לזכאים", עמ' 259.
הדיור הציבור הוא מרכיב חיוני ומרכזי ב"רשת המגן" שהמדינה פורשת לאוכלוסייה החלשה בחברה, אוכלוסייה אשר מבקר המדינה שם דגש מיוחד על החובה להבטי ח ולשמור את זכויותיה; הליקויים החמורים שעלו בביקורת אך מדגישים את חשיבות ההקפדה על כך שזכויותיהם החוקתיות של החלשים בחברה לא ייפגעו.
על פי נתוני המשרד, כ- 2,500 משפחות ויחידים שהוגדרו כזכאים ממתינים כיום לדיור ציבורי.
רבים מהם כבר ממתינים שנים רבות למימוש זכאותם.
מחירי הדיור שנסקו בשנים האחרונות והעובדה שמדובר באוכלוסייה קשת יום המשתייכת לשכבות הסוציו-אוקונומיות הנמוכות רק מעצימים את קשיי ההתמודדות שלה עם חיי היום-יום, ובייחוד את התמודדותה עם נטל ההוצאות לדיור.
המדינה , באמצעות מתן אפשרות לזכאים להתגורר בדיור הציבורי, מגשי מה הלכה למעשה את חובתה החוקתית להבטיח את הזכות למינימום של קיום אנושי בכבוד, המצויה בלבה ובגרעינה של הזכות החוקתית לכבוד האדם המעוגנת בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.
כ- 2,300 דירות מתוך כ - 63,500 הדירות במאגר הדיור הציבורי אינן מושכרות לזכאי דיור ציבורי אלא לגופים ציבוריים, כמו רשויות מקומיות, משרדי ממשלה, מוסדות לימוד, עמותות ואגודות וקיבוצים עירוניים, המשתמשים בהם ליעדים ציבוריים.
רוב הדירות יכולות לשמש למגורי זכאים, אך משמשות בפועל למגורים של דיירים מטעם השוכרים, שאינם מוכרים כזכאים - סטודנטים, אברכים, חוסים של משרד הרווחה ומורים חיילים.
הדירות האחרות משמשות לצרכים קהילתיים כמו בתי כנסת, גני ילדים, מועדונים וישיבות.
יתרה מכך, 240 דירות (כ - 10% ) ,מושכרות לשימושים החורגים מנוהלי המשרד, למשל מגורי עובדי בית מלון ולשימושים שאינם מוגדרים "יעדים ציבוריים", למשל משרדים.
מדובר בחריגה מהותית של המשרד ושל חברות האכלוס, שהתירו במשך שנים ארוכות את השכרתן של הדירות בניגוד לכללים.
בביקורת עלו ליקויים חמורים בתפקודם של משרד השיכון וחברות האכלוס הנוגעים לסדרי הניהול של השכרת דירות ממאגר הדיור הציבורי; הועלה כי הדירות הושכרו לשוכרים שאינם זכאים, וכי המשרד וחברות האכלוס לא פעלו בנחישות לפינוי שוכרים סרבנים שנדרשו לפנות את הדירות אף שהדירות נדרשו לטובת זכאי דיור ציבורי.
ליקויים אלה מלמדים על פיקוח שאין בו די על השימושים הנעשים בנכסי המדינה שבאחריות המשרד.
בהתנהלותו זו הפר המשרד את חובתו לשמירת נכסים אלו ולניתובם לזכאי דיור ציבורי , כנאמן הציבור.
בכך, הוא פוגע באוכלוסייה החלשה הנזקקת לסעד ו ובאמון הציבור במוסדות השלטון, וכן נפגעת החובה החוקתית להבטיח את הזכות למינימום של קיום אנושי בכבוד.
בחלק מהדירות אמנם נעשה שימוש חש וב - אם לצורכי הקהילה אם לצורכי אוכלוסיות מיוחדות, אך הוא נעשה על חשבון זכאי הדיור הציבורי.
יוצא אפוא שהמשרד חרג מתפקידו המובהק כגוף שהוסמך לתת מענה למצוקת הדיור של זכאים; אגב כך, הוא מסבסד גופי שלטון, כמו רשויות מקומיות ומשרדי ממשלה, וגם גורמים פרטיים בני גוד לכללים שהוא בעצמו קבע.
ראוי לציין כי המשרד החמיר את כלליו בשנת 2012 וצמצם באופן מהותי את האפשרות להקצות דיור ציבורי ליעדים ציבוריים.
בעקבות הצמצום האמור ניתנת עדיפות כיום, בראש וראשונה, לזכאי הדיור הציבורי.
משרד הבינוי והשיכון 359 .
שם הדוח: שם הדוח: דירות דיור ציבורי שהושכרו שלא לזכאי דיור ציבורי מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64א שנת פרסום: התשע"ג- 2013 לנוכח המחסור החמור בדירות ממאגר הדיור הציבורי , על הגופים המעורבים - משרד השיכון, הרשויות המקומיות ואחרים - לפעול למציאת פתרון חלופי לבעיית אוכלוסיית הזכאים וליישומו.
חיוני ביותר שהמשרד יבחן מחדש את מכלול ההקצאות שנעשו בעבר בעבור שוכרים שאינם זכאים, יאתר את ההקצאות שאינן עומדות בכללים העדכניים שקבע, ו ישיב את הדירות למאגר הדיור הציבורי.
על הגופים האמורים לעיל להביא בחשבון את חובתה החוקתית של המדינה מכוח חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו לפרוס "רשת מגן" למעוטי האמצעים בחברה ; מתן דיור ציבורי לזכאים הוא מרכיב חיוני ומרכזי בקיומה של "רשת המגן" הזאת.
על משרד השיכ ון לעדכן לאלתר את תעריפי שכר הדירה שהוא גובה מהגופים הציבוריים לפי שומה מעודכנת של ערך הנכסים ולהקפיד לעשות כן מדי פעם בפעם.
כמו כן, עליו לבחון אם נכון וראוי להמשיך ולהשכיר נכסים בשכר דירה סוציאלי, הנמוך בשיעור ניכר מערכו הריאלי בשוק, למי שאינו זכאי דיור ציבורי.
שכר דירה שאינו משקף את ערכו הריאלי של הנכס הוא הטבה כלכלית משמעותית שאינה נובעת ממדיניות שקבע המשרד, אף לא מהחלטה מושכלת , אלא ממחדל של אי-עדכון גובה השד"ח .
הקצאת דירות לגורמים פרטיים שאינם מוגדרים זכאי דיור ציבורי, מתוך כוונה לאפשר להם לרכוש אותן, היא החלטה עקרונית בעלת ערך כלכלי רב ולה השלכות חברתיות וכלכליות מהותיות.
לכן, ראוי שתוכרע בדרג הממשלתי שיבחן את כל השיקולים וההשלכות הכרוכים בקבלת החלטה כזאת.
משנת 2010 ובמהלך הביקורת החל אמנם משרד השיכון לנקוט פעולות להשבת דירות למאגר הדיור הציבורי, אך הצלחתו הייתה דלה - הוא השיב כמאה דירות בלבד.
משרד מבקר המדינה רואה בחיוב פעולות אלו ומצפה כי משרד השיכון יפעל ביעילות ובהקדם לתיקון יתר הליקויים.
רכבת ישראל בע"מ (להלן - הרכבת או חברת הרכבת) היא חברה ממשלתית הכפופה להוראות חוק החברות הממשלתיות, התשל"ה- 1975 , לתקנות שהותקנו על פיו ולחוזרי רשות החברות הממשלתיות; וכן להוראות חוק חובת המכרזים, התשנ"ב - 1992 ולהוראות מסוימות של תקנות חובת המכרזים, התשנ"ג- 1993 (להלן- תקנות חובת המכרזים).
חברת הרכבת והממשלה חתמו באוגוסט 2008 על הסכם פיתוח, ולפיו תממן הממשלה את פיתוח הרכבת ובכלל זה את ההשקעה הנדרשת בציוד נייד.
ציוד נייד ברכבות הוא ציוד הנע על המסילה: קרונות נוסעים, קרונות משא, קרונועים וקטרים.
תוקף הסכם הפיתוח עמד לפוג ב- 31.
12, והוסכם בין הממשלה לבין הרכבת להאריך את תוקפו עד ל - 31.
לעניין הסכם הפיתוח, נקבעו נציגי הממשלה הבאים: החשב הכללי במשרד האוצר, הממונה על התקציבים במשרד האוצר ומנכ"ל משרד התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים4 (להלן- משרד התחבורה), או נציג מטעמם, יחדי ו.
נציגי הממשלה מאשרים בין היתר את התקציב השנתי של החברה, את פרסומם של מכרזים לרכישת ציוד נייד ולתחזוקתו ואת תכולתו ההנדסית של כל פרויקט.
על החברה למסור להם דיווחים תקופתיים, וכן דיווחים על חריגות כספיות בפרויקטים.
בסמכותם של נציגי הממשלה לאשר שינויים בתכנית הפיתוח או בתקציב השנתי.
בדצמבר 2009 פרסמה הרכבת מכרז פומבי (להלן- המכרז) לרכישת 74 קרונות דו-קומתיים (להלן גם - Double -Deck אוDD .
) בשלב ראשון, עם אפשרות לרכישות נוספות בהמשך ועדת מכרזים עליונה של הרכבת (להלן - ועדת המכרזים) טיפלה בכל שלבי המכרז.
בראשות הוועדה עמד מנכ"ל הרכבת דאז מר יצחק הראל (להלן - המנכ"ל דאז) וחבריה היו סמנכ"ל כספים וכלכלה ברכבת דאז מר אמיר שביט והיועץ המשפטי של הרכבת עו"ד ירון זפט.
במאי 2010 , המועד האחרון להגשת הצעות, הגישו שתי חברות הצעות למכרז, וחברה נוספת הגישה הודעה המפרטת את הטעמים לכך שלא הגישה הצעה (ראו להלן).
ועדת המכרזים בדקה בשלב ראשון את עמידתן של ההצעות בתנאי הסף של המכרז, ובסוף התהליך נותרה חברה א' מחו"ל כמציעה יחידה במכרז.
בשלב השני, לאחר בדיקה של הצעתה הטכנית והכספית של חברה א', החליטה ועדת המכרזים לאשר לנהל עמה "דיונים/מו"מ טכני.
באוקטובר 2010 חתמה הרכבת עם חברה א' על הסכם לאספקה של 78 קרונות דו-קומתיים (להלן - ההסכם).
בהסכם ניתנו לרכבת שתי אופציות, ולפי כל אחת מהן תוכל הרכבת לבצע .
4 עד תחילת שנת 2013 .
"נקרא "משרד התחבורה והבטיחות בדרכים רכבת ישראל בע"מ 693 .
שם הדוח: שם הדוח: רכישת קרונות מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64א שנת פרסום: התשע"ג- 2013 .
הזמנה נוספת של72 קרונות בתנאים שסוכמו מראש.
עד מועד מועד סיום הביקורת, דצמבר 2012 , הזמינה הרכבת וקיבלה 78 קרונות במחיר של כ -132 מיליון אירו, וכן מימשה בדצמבר 2010 את האופציה הראשונה שבהסכם והזמינה72 קרונות נוספים במחיר של כ- 115 מיליון אירו.
בספטמבר 2012 מימשה הרכבת את האופציה השנייה שבהסכם והזמינה מחברה א ' 72 קרונות נוספים 5 במחיר של כ- 122.
כל העסקאות הסתכמו בכ-370 .
מיליון אירו ביולי 2011 הגישה התנועה למען איכות השלטון בישראל (להלן- התנועה לאיכות השלטון) עתירה מנהלית ובקשה למתן צווי ביניים, במטרה למנוע את מימוש האופציה השנייה שבהסכם.
העילה להגשת העתירה הייתה טענת התנועה לאיכות השלטון שבמשא ומתן לקראת גיבוש ההסכם בעקבות המכרז נפלו פגמים מינהליים רבים.
ביניהם: שינויים מהותיים שחלו בתנאי ההסכם ובמפרט הקרונות לעומת הדרישות שפורסמו במכרז, בניגוד לדיני המכרזים ולעקרונות היסוד של המשפט המינהלי, וכן ניגוד עניינים בהתנהלותה של הרכבת.