HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
הנתונים מממצאי הקבלן מלמדים, לכאורה, שחל שיפור של ממש במערך ההשגחה על הבחינות.
אולם לדעת משרד מבקר המדינה על המשרד לבדוק אם אכן מדובר בשיפור, שכן בשנת הלימודים התשס"ה העלה הקבלן מאות ממצאים חריגים וחמורים בנושאים אלו, ולפי הנתונים האמורים, בתוך שנה פחת מספרם לאפס כמעט.
נתונים אלה אינם עולים בקנה אחד עם הנתונים שבידי המשרד בנוגע למספר הנבחנים שנחשדו בעבירות על כללי טוהר הבחינות.
חשדות בביצוע עבירות על כללי טוהר הבחינות .
את מחברות הבחינה בודקים מעריכים שהם מורים במקצוע הבחינה ומגישי ם תלמידים לבחינות הבגרות.
על פי חוזר טוהר הבחינות, אם מעריך חושד שנבחן לא עשה את הבחינה בכוחות עצמו, או אם מעריך מצא חומר אסור לשימוש במחברת הבחינה, עליו למלא דוח חשד, ועל מעריך בכיר לאשר את החשד.
בחוזר מפורטים 12 סימנים האמורים לעורר את חשדו של מעריך שבוצעה עבירה על כללי טוהר הבחינות, בהם: תשובות שגויות זהות אצל כמה נבחנים, ומתן תשובות סופיות נכונות לשאלות אף שדרך פתרונן, הכתובה בבחינה, מוטעית, או שלא פורטו שלבי פתרונן.
החוזר גם מתאר מקרים שעל המשגיח למלא דוח בעניין חשד לביצוע עבירה על כללי טוהר הבחינות.
)(א משרד מבקר המדינה עיבד קובץ ממאגר הנתונים של המשרד על מחברות הבחינה הפסולות, ועל התלמידים שמחברותיהם נפסלו במועד הקיץ בשנת הלימודים התשס"ה (להלן - קובץ הפסילות).
בקובץ נכללו נתונים על 7,485 מחברות פסולות של 6,615 תלמידים28 .
התברר ש- 6,700 (כ-90% ) מהמח ברות נפסלו בעקבות חשדות של מעריכים.
כלומר, את רובן המכריע של העבירות על כללי טוהר הבחינות לא איתרו המשגיחים אלא המעריכים, והעבירות התגלו רק בשלב בדיקת המחברות.
יתר על כן, לדברי המפמ"רית למתמטיקה, "מעריכים רבים אינם מעוניינים תמיד לאתר חשדות בשל לחץ הזמן לסיים את הערכת הבחינות".
28 הקובץ לא כלל כ- 1,000 .
מחברות נוספות שנפסלו עקב אירוע חריג בבית ספר מסוים משרד החינוך 535 .
)(ב 3,455 (כ-52% ) מ- 6,700 המחברות שנפסלו בשנת הלימודים התשס "ה בשל חשד של מעריך היו מחברות בחינה באנגלית, 1,587 (כ-24% ,) מהמחברות היו במתמטיקה474 (כ-7% ,) היו במדעי המחשב 319 (כ-5% ) מהמחברות היו בביולוגיה ו -38 (כ-1% ) מהמחברות היו בלשו ן.
לעומת זאת נמצא שרק 28 מחברות בחינה באנגלית נפסלו בידי משגיחים במועד האמור בכל בתי הספר.
מעיבוד קובץ הפסילות עולה כי בקיץ התשס"ה נפסלו לפחות 50 מחברות בחינה ב-11 יישובים בשל חשדות של מעריכים, וכי לא נפסלה בהם אף מחברת בשל חשד של משגיח.
ב-9 בתי ספר מיישובים אחרים נפסלו לפחות 40 מחברות בעקבות חשדות של מעריכים, אך לא נפסלה בהם אף מחברת בעקבות חשד של משגיח.
משרד מבקר המדינה דגם70 תיקי ערעורים של תלמידים על חשד של מעריך שהנבחנים עברו על כללי טוהר הבחינות (בעניין המדגם - ראו להלן).
ב -14 מהתיקים שנדגמו נפ סלו לפחות ארבע מחברות של תלמידים שישבו באותו חדר.
לדעת משרד מבקר המדינה המספר הקטן של מחברות הבחינה שנפסלו בשל חשדו של משגיח, ובייחוד המחברות באנגלית, מלמד שלעתים לא ביצעו המשגיחים כראוי את תפקידם בכל הנוגע לטיפול בעבירות על כללי טוהר בחינות.
כמו כן, היה אפשר לצפות שהמשגיח שבאחריותו כ -20 תלמידים, יבחין בכך שארבעה מהם עברו על כללי טוהר הבחינות, כפי שהתגלה בדיעבד, ויפסול את המחברות בעצמו.
)(א אגף הבחינות מסר למשרד מבקר המדינה שיש משגיחים שמסייעים לנבחנים, אך לא היו בידיו נתונים על כך.
גם המפמ"רית לאנגלית מסרה למשרד מבקר המדינה שידוע לה שלעתים משגיחים מסייעים לנבחנים.
המשרד הסביר בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי במקרים שהיה לו מידע ספציפי על סיוע של משגיח לנבחן - הוא פוטר, וכי קנס את חברת ההשגחה שבה עבד המשגיח.
(ב) על פי נתוני הקבלן על בתי הספר שאינם כלולים ברשימת בתי הספר שנקבע שיש לקיים בהם בקרה מוגברת, היה שיעור המקרים שבהם סייעו לכאורה משגיחים משלוש החברות לנבחנים 8%-5% ; ושיעורים דומים נמצאו גם בנוגע למשגיחים שניהלו שיחות חולין או שקראו בזמן הבחינה.
נמצא שבנתונים אלו לא נכללו שמות בתי הספר שבהם התגלו הממצאים, והאגף אף לא ביקש מהקבלן את רשימת השמות.
המשרד השיב למשרד מבקר המדינה: "כדי למקד טיפול בכל ממצאי הבקרות נדרשות עוד 4 .
"משרות מלאות מהאמור לעיל עולה שחלק מהמשגיחים לא הקפידו שכללי טוהר הבחינות יישמרו, אף כי מתפקידם לעשות כן.
לדעת משרד מבקר המדינה, אין המשרד יכול לצאת ידי חובתו בקבלת נתונים מהקבלן גרידא.
המשרד התעלם מחלקם, אף שהיה עליו לנתח אותם בקפידה.
אילו עשה כן יכול היה להחליט אם יש לנקוט אמצעים נגד חברת ההשגחה שתפקודה היה לקוי, ואם יש מקום להמשיך בהתקשרות עמה.
ועדת טוהר הבחינות לפי חוזר טוהר הבחינות, אם אישר מעריך בכיר חשד של מעריך שלפיו נעשתה עבירה על כללי טוהר הבחינות, על המשרד להודיע על כך לתלמיד, באמצעות בית הספר, ולפרט את הסיבות לחשד.
בית הספר רשאי לערער על כך בכתב בתוך 40 ימים מתאריך ההודעה, ואף הנבחן רשאי לעשות כן באמצעות בית הספר.
הערעורים יו עלו לדיון לפני ועדת טוהר הבחינות.
בקיץ התשס"ה היו 9,589 מחברות חשודות, הוגשו 2,065 ערעורים ו- 1,057 (כ- 51% .
) מהם התקבלו במועד הקיץ בשנת הלימודים התשס"ה דנה ועדת טוהר הבחינות ב -680 תיקי ערעורים29 על חשדות של מעריכים, לרבות חשדות בעבירות שבוצעו במועד ב'.
משרד מבקר המדינה דגם באקראי 70 מ-680 תיקי הערעורים (להלן - המדגם).
בכל תיק נבדק משך הזמן של הטיפול בחשד ובערעור, לשלביו השונים; הרכב הוועדה שבדקה את הערעורים; ומיפוי מקומות הישיבה (ראו להלן) בחדר הבחינה.
בין המועד שבו חתם המעריך הראשון על דוח החשד ועד המועד שבו חתם עליו המעריך השני עברו כ -16 ימים בממוצע 30 ; בין המועד שבו חתם המעריך השני על דוח החשד ובין המועד שבו הודיע המשרד לבית הספר על החשד עברו 29 ימים בממוצע31 ; בין המועד המצוין במכתב הערעור ובין מועד קבלת החלטתה של ועדת טוהר הבחינות עברו 39 ימים בממוצע32 ; בין מועד קבלת החלטתה של הוועדה ובין מועד שליחת המכתב בעניינה לבית הספר עברו 21 ימים בממוצע33 .
בסך הכול ארך הטיפול של המשרד בחשד, ממועד איתורו ועד מועד שליחת החלטת הוועדה לבתי הספר, 105 .
ימים בממוצע, כלומר כשלושה חודשים וחצי פרק הזמן האמור אינו כולל את הזמן שעבר ממועד ההודעה על החשד לבית הספר עד למועד המצוין במכתב הערעור של בית הספר.
הטיפול בכמה מתיקי הערעורים, כולו או חלקו, ארך זמן רב ביותר.
בנוגע ל -6 תיקים נמצא כי עבר יותר מחודש בין מועד הבדיקה של המעריך הראשון למועד הבדיקה של המעריך השני, ובמקרה אחד נמצא כי עברו 58 ימים בין שני המועדים האמורים.
בנוגע ל-8 תיקים נמצא כי עברו יותר מחודשיים מתאריך הערעור עד מועד קבלת החלטת הוועדה, וב-3 מהם עברו100 ימים ויותר.
ב-5 תיקים עברו40 ימים ויותר ממועד קבלת החלטת הוועדה עד מועד ההודעה עליה לבית הספר, ובתיק אחד עברו 70 .
ימים המשרד השיב למשרד מבקר המדינה שההודעות על חשד לביצוע עבירה על כללי טוהר הבחינות אינן נשלחות לפני פרסום הציונים.
רק לאחר פרסומם מתחיל הטיפול בערעורים, ולכן הפרש הזמן שבין בדיקותיהם של שני המעריכים הבודקים חשד אינו מעלה ואינו מוריד.
תיק אחד יכול לכלול כמה ערעורים 30 ממוצע זה חושב לפי46 תיקים בלבד, שבמסמכים שנכללו בהם צוינו התאריכים של בדיקת שני המעריכים.
31 ממוצע זה חושב לפי41 תיקים בלבד, שנכללו בהם מסמכים שעליהם צוין תאריך הבדיקה של המעריך הבכיר ועותק של ההודעה לבית הספר.
32 הממוצע נעשה רק לפי66 .
תיקים; בארבעה התיקים האחרים לא צוין התאריך 33 .
ערעור אחד לא נדון ובתיק לא נמצא מכתב משרד החינוך 537 .
לדעתמשרד מבקר המדינה עיכוב הודעה על חשד לביצוע עבירה על כללי טוהר הבחינות עלול למנוע מהנבחנים שערעורם יתקבל לקבל בהקדם את ציון הבחינה.
על המשרד לבחון אם ניתן לקצר את הליך הטיפול בחשדות, כאמור בתשובתו.
על פי נוהלי המשרד, על בית הספר לצרף למחברות הבחינה טופס ובו יש "להדביק מדבקות נבחן על פי מקום ישיבת התלמיד".
מיפוי מקומות הישיבה של הנבחנים יכול לסייע למעריכים ולוועדת טוהר הבחינות לקבוע אם אכן החשד מוצדק.
נמצא שב-21 ,מהתיקים שנבדקו, היה מקום הישיבה של התלמיד רלוונטי לבדיקת הערעור למשל, במקרה שחשדו של המעריך נ בע מתשובה זהה שגויה, והתלמידים טענו שהם ישבו בשני קצוות הכיתה.
אולם נמצא שמקום ישיבתו של התלמיד לא צוין באף אחד מהתיקים האמורים.
בחוזר טוהר הבחינות נקבע הרכב מצומצם של חברי ועדת טוהר הבחינות לצורך קבלת החלטות.
עם חברי ההרכב המצומצם נמנים, בין היתר, נצי ג אגף הבחינות ונציג המפמ"ר.
אולם שני החברים האחרים בוועדה - נציג האגף לחינוך על יסודי ונציג ציבור - לא השתתפו בדיונים בעניינו של אף אחד מהתיקים שנבדקו.
נראה שהרכב הוועדה נועד להבטיח שבדיונים יישקל העניין מהיבטים שונים כגון: השיקולים הפדגוגיים, המינהליים ונ קודת ראותו של הנבחן.
לדעת משרד מבקר המדינה, עקב היעדרם של שני הנציגים מכל ישיבות הוועדה אי אפשר היה לשקול כראוי את כל ההיבטים.
ב-7 מ-70 התיקים שנדגמו קבע רק מעריך אחד שיש חשד שבוצעה עבירה על כללי טוהר הבחינות, אך החשד לא אומת בידי מעריך שני.
למרות זאת נפסלו המחברות ב-4 .
מהתיקים האמורים, שלא לפי הכללים שבחוזר טוהר הבחינות 5.
בתיק אחר קבע מעריך שהוא חושד ששלוש מחברות בחינה נכתבו בידי נבחנים שעברו על כללי טוהר הבחינות, והמעריך הבכיר אישר את החשד רק לגבי שתיים מהן.
הוועדה החליטה לפסול גם את המחברת השלישית, אף שהמעריך הבכיר לא אישר את החשד בעניינה.
רק כשמונה חודשים לאחר קביעת החשד החליטה ועדת הערעורים העליונה (ראו להלן) לזכות את התלמיד מחמת הספק.
ועדת הערעורים העליונה על פי חוזר טוהר הבחינות רשאי בית הספר לערער לפני הוועדה העליונה על החלטת ועדת טוהר הבחינות לפסול מחברת בחינה בעקבות חשד של מעריך, בתוך 30 יום ממועד קבלת ההודעה של המשרד בעניין ההחלטה, ואף הנבחן רשאי לעשות כן באמצעות בית הספר.
מנתוני הוועדה העליונה עולה שהיא קיבלה 120 פניות בעניין החלטת ועדת טוהר הבחינות לפסול מחברות בחינה במועד הקיץ ובמועד ב' בשנת הלימודים התשס "ה.
ואולם בידי הוועדה נמצאו פרוטוקולים המפרטים את החלטותיה רק ב -81 ערעורים.
הוועדה החליטה לזכות את המערערים מחשד ב-50 (כ-62% ) מ-81 .
הערעורים 538 דוח שנתי57ב .
משרד מבקר המדינה בדק22 (כ-27% ) מתיקי הערעורים שהוועדה העליונה דנה בהם בעניין הבחינות שנעשו במועד הקיץ בשנת הלימודים התשס"ה34 :, ולהלן ממצאיו (א) ב-20 מקרים35 עברו59 ימים בממוצע מהמועד המצוין במכתב הערעור לוועדה העליונה עד מועד קבלת החלטתה של הוועדה בעניינם.
נמצא כי ב -3 מהערעורים עברו 81-84 ימים ממועד מכתב הערעור לוועדה העליונה עד מועד קבלת החלט ת הוועדה.
בערעור אחר עברו 113 ימים בין שלבי הערעור האמורים.
פרק הזמן הארוך שעבר בין שלבים אלה היה עלול להקשות על התלמיד להיבחן שוב באותו מקצוע במועד הבחינות הבא, משום שההודעה נשלחה לבית הספר רק כשבועיים לפני הבחינה הבאה באותו מקצוע.
למרבית המערערים שלחה הו ועדה העליונה הודעות על החלטותיה בתוך פחות משבוע ממועד החלטתה.
עם זאת נמצאו שני ערעורים שבהם נשלחה ההודעה רק כעבור 52 .
ימים (ב) בהודעה של ועדת טוהר הבחינות לבית הספר מצוינת רשימת מסמכים שיש לצרף לערעור.
אם בית הספר לא צירף לערעור את כל המסמכים הדרושים, הוא נדרש להשלימם בתוך שבועיים.
נמצא שב -9 מקרים נדרש בית הספר להשלים מסמכים, ובהם מסמך שלא נכלל בהודעה האמורה.
ב-4 מהמקרים האלה שלחה הוועדה את הדרישה להשלים מסמכים רק כעבור כחודש ממועד הערעור של בית הספר.
המשרד השיב למשרד מבקר המדינה שלקראת מועד בחינות החורף של שנת הלימודים התשס"ז תוקנה ההודעה של ועדת טוהר הבחינות לבית הספר.
(ג) לאחר קבלת כל מסמכי הערעור מתבקש המפמ"ר של המקצוע שבו נעשתה העבירה, לחוות את דעתו על הערעור בתוך 10 ימים.
נמצא שב-10 מקרים עבר יותר מחודש מהמועד שבו נשלח המכתב למפמ"ר ועד מועד הדיון בו ועדה העליונה36.
ימים או יותר המשרד השיב למשרד מבקר המדינה שהוא רענן "אצל המפמ"רים את הנוהל המחייב מתן תשובה תוך 10 .
"ימים מהאמור לעיל עולה שלא תמיד היו בידי הוועדה העליונה נתונים מלאים על מספר הערעורים שדנה בהם.
לעתים התמשך מאוד טיפולה של הוועדה בערעורים.
34 12 ערעורים שנבחרו באקראי ו-10 .
ערעורים שנכללו במדגם 35 ערעור אחד לא נדון, וביןמסמכי ערעור שני לא נמצא מכתב הערעור.
בתיק אחד לא נמצאה הפנייה למפמ"ר, ותיק אחר לא נדון משרד החינוך 539 .
אמצעי משמעת הננקטים נגד תלמידים על פי חוזר טוהר הבחינות, מוסמכת ועדת טוהר הבחינות להשעות נבחן שמבחנו נפסל מהיבחנות במקצוע שבו נעשתה העבירה, או בכל המקצועות, לפרק זמן של עד שלוש שנים.
פסילת בחינה תגרום לשלילה זמנית של הזכאות לתעודת בגרות.
באגף הבחינות פועלת גם ועדת משמעת.
חברי הוועדה הם סגן מנהלת אגף הבחינות, נציג נוסף של אגף הבחינות ונציגה של האגף לחינוך על-יסודי.
ממסמכי האגף עולה שהוועדה דנה ב-26 מקרים במועד הקיץ בשנת הלימודים התשס"ה.
(א) ועדת המשמעת אינה מוזכרת בחוזר טוהר הבחינות.
המשרד השיב למשרד מבקר המדינה שוועדת המשמעת היא ועדת טוהר בחינות רגילה.
אולם נמצא ששניים מחברי הוועדה לטוהר הבחינות - נציג המפמ"ר ונציג ציבור - אינם משתתפים בדיוני ועדה זו.
(ב) המשרד לא קבע אמות מידה שלפיהן יכולה ועד ת המשמעת להחליט בעניין חומרת הענישה בעבירות על כללי טוהר הבחינות.
למשל, הוא לא קבע באילו סוגי עבירות תישלל זמנית זכאותם של התלמידים להיבחן גם במקצועות אחרים, ובאילו מקרים יש להגיש תלונה למשטרה.
על פי מסמכי ועדת המשמעת הנוגעים לעבירות של26 תלמידים על כללי טוהר הבחינות במועד הקיץ בשנת הלימודים התשס "ה, היא החליטה לשלול זמנית מ-22 מהם את הזכות להיבחן גם במועד בחינות נוסף אחד לפחות.
את הדבר יש לרשום במאגרי המידע של המשרד, כדי שלא יהיה אפשר לתת לתלמיד ציון כל עוד הרישום תקף.
(א) הבדיקה העלתה שב -2 מ-22 מקרים אלה לא נרשמו ההחלטות של ועדת המשמעת במערכת הממוחשבת של המשרד.
באחד המקרים החליטה הוועדה לשלול זמנית מ-2 תלמידים מאותו בית ספר את הזכות להיבחן.
שני התלמידים האמורים נבחנו באותה בחינה, ואולם במערכת הממוחשבת צוין הדבר רק בקשר לאחד מהם.
בעקבות הבדיקה הודיע המשרד כי שתי טעויות אלה תוקנו.
(ב) נמצא של-18 תלמידים נפסלו4-6 מחברות בחינה בקיץ התשס"ה, אך ועדת המשמעת לא דנה בעניינו של אף אחד מהם.
על פי הרישום במערכת הממוחשבת נשללה רק זכאותם של 2 מ-18 .
התלמידים להיבחן במועדים נוספים מהאמור לעיל עולה שלעתים החלטתה של וע דת המשמעת לא נרשמה כנדרש.
הוועדה לא דנה גם במקרים חמורים במיוחד, כגון פסילת כמה מחברות בחינה של אותו תלמיד באותו מועד.
לדעת משרד מבקר המדינה על המשרד להקפיד על רישום כל ההחלטות של ועדת המשמעת במערכת הממוחשבת של המשרד, ולקבוע אמות מידה לחומרת הענישה בעבירות על כללי טוהר הבחינות.
נקיטת אמצעי משמעת נגד עובדי הוראה בשנת הלימודים התשס"ה החלה מנהלת האגף לחינוך על -יסודי לבדוק מידע שקיבלה מאגף הבחינות, בדבר עובדי הוראה שיש חשש שעברו על כללי טוהר הבחינות.
בבירורים השתתפו, בין השאר, סגן מנהלת אגף הבחינות, הממונה על הטיפול בפרט ועבירות המשמעת במשרד 540 דוח שנתי57ב .
ועובד ההוראה שעמו נערך הבירור.
משנת הלימודים התשס "ה עד מועד סיום הביקורת, אוגוסט 2006 , נערכו בירורים עם5 .
על פי הנתונים המרוכזים של הקבלן לקיץ התשס"ה נמצאו יותר מ -450 מקרים שבהם מורה סייע לכאורה לנבחן.
משרד מבקר המדינה בדק באופן פרטני את המידע שבידי הקבלן לגבי69 מקרים, כ- 40% מהם התייחסו לשני בתי ספר שברשימה: ב -15 דיווחים על בית ספר מסוים נכתב שמורים נכחו בכיתה בעת הבחינה, בניגוד להנחיות המשרד; ב-12 דיווחים על בית ספר אחר צוין שמורים נכנסו לכיתות, סייעו לתלמידים וענו על שאלות.
נמצא שאף עובד הוראה לא זומן לבירור בעקבות הדיווחים האלה, אף שבכל המקרים האלה נרשמו בדיווחים שם בית הספר, תאריך הבחינה, מספר פעולת הבקרה והמקצוע, ולכן היה אפשר לנסות לאתר את עובדי ההוראה.
המשרד השיב למשרד מבקר המדינה שאי אפשר היה לדעת על פי הדיווחים מי הם המורים האמורים.
יוצא שמספר המקרים שבהם קיים המשרד בירור עם עובדי ההוראה החשודים הוא זניח לעומת מספר המקרים שעליהם התריע הקבלן.
לדעת משרד מבקר המדינה, על המשרד לברר תלונות על עובדי הוראה שעברו על כללי טוהר הבחינות, ולנקוט צעדים כנגד אלו שהתלונות כלפיהם יתבררו כמוצדקות.
 במרוצת השנים ערך משרד החינוך שינויים ניכרים בשיטות הבחינה בבחינות הבגרות, כדי לצמצם את עומס הלימודים המוטל על התלמידים, ולשפר את סיכוייהם של תלמידים רבים יותר לזכות בתעודת בגרות.
אולם גורמים בכירים במשרד התנגדו לחלק משינויים אלה, והעלו טענות כבדות משקל בדבר השפעתם על רמת הלימודים ועל איכות בדיקת מחברות הבחינה.
מסוף 2003 ואילך הנהיג המשרד כללים חדשים לאישור התאמות לתלמידים לקויי למידה, וניכר כי מחוזות המשרד אכן השקיעו מאמצים רבים בתחום זה.
אולם לעתים קיבלה ועדת הערעורים במשרד החלטות המנוגדות להחלטותיהן של ועדות ההתאמה המחוזיות, ללא דיון כלל, או לאחר דיונים חפוזים.
אף שחלה התקדמות בנושא, התברר שבשנת הלימודים התשס"ו עדיין היו פערים גדולים בין בתי הספר בשיעור תלמידי י"ב שאושרו להם התאמות: יש בתי ספר שבהם השיעור היה קטן מ-1% , ולעומתם בתי ספר שבהם היה גדול מ- 70% .
לנוכח ממצאי הבדיקה יש חשש שבבתי ספר מסוימים אושרו התאמות לתלמידים שאינם זכאים להן, ובעקבות זה לא ניתנה לכל התלמידים הזדמנות שווה להצליח בבחינות.
המשרד רכש שירותים של השגחה ובקרה על בחינות הבגרות מחברות העוסקות בכך, אולם לא השתמש בחלק ניכר מהמידע שהן מסרו לו.
לעתים עברו עובדים מצוות בית הספר ומשגיחים מטעם החברות על הכללים, ואף סייעו לתלמידים בעת הבחינה.
נראה שבמקרים האמורים הכריע את הכף רצונם של גורמים שונים במערכת לשפר באמצעים פסולים את ציוני הבגרות של התלמידים, וגבר על הצורך להקפיד על טוהר בחינות הבגרות.
לדעת משרד מבקר המדינה, יישומם של מודל הצבירה במתמטיקה ושל שיטת המיקוד, לעתים בניגוד לעמדת אנשי מקצוע; אישור התאמות לתלמידים שאינם זכאים להן; והיעדר טיפול הולם בעבירות על כללי טוהר הבחינות - עלולים להעלות באופן מלאכ ותי את הציונים בבחינות הבגרות.
בכך הם פוגעים בעיקרון של מתן הזדמנות שווה ובהגינות של בחינות הבגרות ובמטרתן העיקרית - מתן ביטוי נאות לרמת הידע של הנבחנים.
הטלוויזיה החינוכית (להלן- טח"י) הוקמה בידי "קרן רוטשילד" 1 בשנת 1964 , במטרה להשתמש בשידורי טלוויזיה ככלי עזר להוראה וכדי לתרום למערך הלימודים בבתי הספר.
בשנת 1969 העבירה קרן רוטשילד את טח"י, על מתקניה, מבעלותה לבעלות הממשלה ומאז טח"י היא יחידת סמך במשרד החינוך (להלן - המשרד); עובדיה הם עובדי מדינה, נכסיה הם נכסי המדינה וחלק הארי מתקציבה ממומן בידי המשרד.
בתחילת פעילותה שידרה הטלוויזיה הלימודית תכניות לימודיות לבתי הספר, תכניות לגיל הרך ותכניות העשרה אחרי הצהריים.
בתקופת מבצע שלום הגליל ( 1982 ) חדרה הטלוויזיה הלימודית לתחום שלא עסקה בו קודם - מבזקי חדשות ואקטואליה בתכנית "ערב חדש".
עם הזמן היא החלה לשלב ב"ערב חדש" גם דיווחי חדשות של ממש, דבר שהיה מפנה בהתפתחותה של הטלוויזיה החינוכית לכיוון של טלוויזיה המשדרת גם תכניות בידור וענייני היום.
בשנת 1986 שונה שמה לטלוויזיה חינוכית, שינוי השם ביטא את התפיסה שהטלוויזיה אינה רק לצורכי לימוד והוראה.
עם השנים הרחיבה טח"י את הסוגות ומגוון תכניותיה והיא משדרת תכניות דוקומנטאריות, אירוח, דרמה, טלנובלות, בידור, ספורט, בישול, אקטואליה; כמו כן, היא הרחיבה את קהלי היעד שלה והיא פונה לציבור כולו.
טח"י, שהיא גם בית הפקה וגם בית שידור, משדרת בשלושה ערוצי טלוויזיה: בערוץ 12 ובערוץ23 ובעיקר בערוץ234 (בכבלים ובלווין).
הפיקוח על שידורי טח"י נחלק בין כמה גופים.
בשידוריה בערוץ 2 היא באחריות מועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו ובשידוריה בערוץ 23 היא במסגרת מועצת הלוויין והכבלים.
בשנת 2006 היה תקציבה של טח"י כ-115 מיליון ש"ח, בשנת 2005 - כ-108 מיליון ש"ח ובשנת 2004 - כ-96 מיליון ש"ח.
כ-80% מתקציבה מממן המשרד, והיתר ממומן מהכנסות מפעילות מסחרית, ובעיקר מכירת זמן פרסום בערוצים המסחריים, מכירת חסויות בערוץ 1 ומכירת קלטות וחוברות.
בסוף שנת 2006 הועסקו בה234 עובדים5.
בחודשים מאי -אוגוסט 2006 .
, לסירוגין, עשה משרד מבקר המדינה ביקורת בטח"י נבדקה שאלת מעמדה של טח"י, מבנה טח"י וניהולה, בכלל זה: הפצת שידוריה; שיעורי הצפייה ותשלום אגרת תדרים.
בדיקות השלמה נעשו באגף תקציבים במשרד האוצר.
דו ח קודם של מבקר המדינה על טח"י פורסם בשנת 19986.
"קרן רוטשילד" הוקמה בידי משפחת רוטשילד כדי לממן מפעלים שונים בארץ 2 מתוקף חוק רשות השידור, התשכ"ה- 1965 ,סעיף44.
א 3 מתוקף חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, התש"ן- 1990 , סעיף55.
4 מתוקף חוק הבזקהתשמ"ב - 1982.
לא כולל עובדים שמועסקים באמצעות חברות כוח אדם 6 ראודוח שנתי 48 של מבקר המדינה ( 1998 '), עמ359.
החלטות ממשלה וועדות בדיקה בעניין מעמדה של טח"י .
בשנת 1997 עשה משרד מבקר המדינה בדיקה בטח"י וממצאיו פורסמו כאמור בדוח שנתי 48 .
בעקבות ההמלצות בדוח האמור החליטה הממשלה7 באפריל 1998 ,כי "שר החינוך התרבות והספורט יגבש תכנית לגבי המבנה הארגוני והמעמד המשפטי הראוי של הטלוויזיה החינוכית הישראלית לאור המלצת מבקר המדינה".
באוגוסט 1998 הטילה הממשלה8 על שר החינוך דאז, שעד שנת 2001 תחדל טח"י להיות בית הפקה ותרכוש שירותי הפקה מגורמי חוץ, ובהתאם לכך תצמצם את מצבת כוח -האדם ב -30 משרות בכל אחת מהשנים 1999 -2001 , ובסך הכול ב-90 .
ועדת האוזר : לאחר שהמשרד לא יישם את החלטות הממשלה האמורות, מינתה שרת החינוך דאז, לימור לבנת, באוגוסט 2001 , ועדה מייעצת לגיבוש המלצות בעניין עתיד טח"י (להלן - ועדת האוזר).
הוועדה הגישה לשרה את המלצותיה באפריל 2002 , ועיקרן סגירת טח"י והקמת גוף חדש שיעסוק בהפצת תכנים ציבוריים.
שרת החינוך דאז הגישה לממשלה הצעת החלטה שחלקה מבוססת על המלצות הוועדה.
ביולי 2002 דנה הממשלה בהצעה והטילה 9 על השרה לעשות שינויים בטח "י, ובכללם: להמיר ביצוען של הפקות עצמאיות על -ידי טח"י, כולן או מקצתן, ברכישת שירותי הפקה מגורמי חוץ, ולצמצם את מצבת כוח-האדם בטח"י.
בעקבות אותה החלטה הגישו ארגוני היוצרים והאמנים וועדי העובדים בטח"י עתירה לבג"ץ10 נגד שרת החינוך והממשלה.
לבסוף הגיעו הצדדים ל הסכמה על הקמת ועדה נוספת שתדון בייעול טח"י ועיגון מעמדה בחקיקה ראשית.
ועדת שטרן : בינואר 2003 מינתה שרת החינוך, לימור לבנת, ועדה נוספת שתבדוק את אופן הפעולה של טח"י ותמליץ על תיקונים הדרושים לפעילותה (להלן - ועדת שטרן).
בספטמבר 2003 הגישה ועדת שטרן את המלצותיה ואלה הן: יש מקום להמשך פעילותה של טח"י; עליה לפעול במתכונת חדשה שתתאים לביקוש של הצופים לתכנים של העשרה, תרבות ולימוד, ותתאים להורים ולבני נוער בסוגים שונים של תכניות שאינן משודרות בשידור הציבורי והמסחרי; על טח"י להיות בית יוצר לתכניות איכותיות בנושאים ערכיים ותרבותיים; עליה לשמש חממה ליוצרים צעירים בדרכים מגוונות; קהל היעד לשידוריה יהיו ילדים ובני נוער (השידורים יכוונו השידורים גם לעולים חדשים, לצעירים לאחר שירותם הצבאי ולבני גיל הזהב); שידורי טח"י ירוכזו בערוץ 23 וייבנה לה לוח משדרים ייחודי; טח"י ת הפוך לחברה ממשלתית לתועלת הציבור ללא מטרות רווח ועם זיקה למשרד החינוך, חברה שתעמיד בראש סולם העדיפות שלה איכות ותוכן ולא תוצאות עסקיות; טח"י תהיה תחת פיקוח ציבורי ותמומן מתקציב הממשלה; על טח"י לעבור תהליך התייעלות והבראה ארגונית ומבנית, במסגרתה יוקמו חטיבו ת חדשות, חלק מהחטיבות והמחלקות הקיימות יבוטלו וחלק מהן יאוחדו בחטיבות החדשות.
10 בג"ץ 7201/02 , ועדי העובדים של הטלוויזיה החינוכית ואח' נ' שרת החינוך ואח' (פורסם בתקדין).
בנובמבר 2003 אימצה שרת החינוך את המלצות ועדת שטרן ונקבע שתקופת יישומן תהיה תקופת רפורמה.
מאז ועד דצמבר 2006 , מהלך שלוש שנים, טרם הסתיימה תקופת הרפורמה (ראו להלן).
בד בבד עם הגשת המלצות ועדת שטרן ועוד לפני שהממשלה דנה בהמלצותיה, החליטה הממשלה11 בספטמבר 2003 להפסיק את שידורי טח"י החל ב- 1.
ההחלטה כללה הקטנה ניכרת של תקציב טח"י, ודרישה לתיקוני חקיקה מתאימים לצורך הפסקת שידוריה.
באוקטובר 2003 הודיעה שרת החינוך דאז לממשלה כי בשונה מהחלטת הממשלה מספטמבר 2003 .
הושגה עם משרד האוצר הבנה בדבר המשך הפעלתה של טח"י במתכונת מצומצמת עוד באותו החודש החליטה הממשלה12 להסמיך את ועדת השרים לעניין תיקוני חקיקה ליישם את ההחלטות בתקציב לשנת 2004 , ולדון על ההבנה שהושגה בין המשרד ובין משרד האוצר על המשך הפעלתה של טח"י במתכונת מצומצמת.
ועדת דינור : במארס 2003 מינתה הממשלה ועדה לבחינת דרכים לרפורמה בשידור הציבורי 13 (להלן- ועדת דינור), ובינואר 200514 הגישה הוועדה נוסח סופי של המלצותיה.
ועדת דינור גרסה כי השידור הציבורי הוא יסוד חיוני במשטר דמוקרטי ועל כן הוא חייב להיות במעמד עצמאי, משוחרר מלחצים פוליטיים וכלכליים; חייב להיות אמין ומהימן ולשקף את מגוון הדעות והרבדים בחברה; עליו לתרום לשימורה ולקידומה של התרבות העברית לגווניה; לשדר גם תכניות לדוברי השפה הערבית; הפצת השידור הציבורי צריכה להיות הפצה ראויה.
מינוי ועדת דינור יצר הזדמנות לבדוק את הבעיות שעלו במהלך השנים בתפקודה של טח"י ולבחון את שילובה במערך השידור הציבורי.
אולם בכתב המינוי של הוועדה לא נאמר באופן ברור וחד משמעי שעליה לבחון את מעמדה של טח"י.
במסקנותיה ציינה הוועדה כי שילובה של טח"י במסגרת השידור הציבורי יידון במועד אחר.
עוד ציינה כי במסגרת המתכונת החדשה של השידור הציבורי, שעליה היא ממליצה, תיבחן הקמת ערוץ טלוויזיה נוסף ובמסגרתו ייבחן שילובה של טח"י.
מהשתלשלות העניינים במהלך העשור האחרון עולה כי שאלת מעמדה של טח"י עלתה מדי פעם בפעם, וועדות שונות אף נדרשו לשאלת עצם קיומה.
בעניין מעמדה של טח"י, קיבלה הממשלה החלטות אחדות, פעם על סגירתה ופעם על המשך פעילותה, אולם בפועל דבר לא השתנה וטח"י נותרה יחידת סמך במשרד החינוך.
המשרד בחר שלא להתייחס בפירוט לאמור בדוח של משרד מבקר המדינה.
עם זאת, מנכ"ל המשרד, מר שמואל אבואב, כתב בינואר 2007 , למשרד מבקר המדינה ש"בהמשך, המשרד יבחן את הפעילות הנדרשת להשלמת הטיפול בממצאים, לרבות הסדרת פעילותה ובחינת מעמדה המשפטי של הטלוויזיה החינוכית".
המנכ"ל לא ציין בתוך כמה זמן תתחיל הבחינה האמורה.
14 המקור: הוועדה לרפורמה בשידור הציבורי, עיקרי ההמלצות, נוסח סופי לאישור השרים, פברואר 2004, ועיקרי ההמלצות- נוסח סופי לאחר דיווח לשרים, ינואר 2005.
לדעת משרד מבקר המדינה, מהות הסדרת פע ילותה של טח"י היא עניין של מדיניות שעל הממשלה לדון בה.
לפיכך, מן הראוי שהממשלה תחליט בנוגע למהות פעילותה של טח"י ולאור החלטתה ייקבעו יעדיה ויעוצב המבנה הארגוני והמעמד המשפטי שיהלום את יעדיה.
נגישות לשידורי הטלוויזיה החינוכית .
בארץ פועלים שלושה גופי שידור ציבוריים, שמימונם אינו מסחרי, ואלה הם: ערוץ 1 של רשות השידור, שידורי הכנסת (ערוץ99 ) וטח"י.
בשנות התשעים החלו לפעול שידורים על בסיס מסחרי, ואלה הם: הערוץ השני, חברות הטלוויזיה בכבלים, וחברת הלוויין - YES .
לשידור הציבורי, שפעילותו אינה מונחה משיקולים מסחריים, נודעת חשיבות רבה.
יש כמה דרכים למימון השידור הציבורי, ואלה העיקריות שבהן: כספי אגרה הנגבית מכל המחזיקים במכשירי טלוויזיה - דרך המימון של ערוץ 1 ; מימון ישיר מתקציב הממשלה- דרך המימון של טח"י ושל ערוץ הכנסת; ובאמצעות פרסומות מסחריות - דרך המימון של הערוצים הפועלים במסגרת הרשות השנייה.
אגרה ותקצוב ישיר נסמכים על מימון ציבורי ושתיהן מטילות עול כלכלי על ציבור משלמי המסים.
הפצת שידורי הטלוויזיה בישראל מתבצעת בשלושה אופנים: שידור טריסטריאלי - שידורים שקולט כל מי שמתקין אנטנה (להלן - ערוצים חופשיים); אופן זה משרת את ערוצים 1 ו-2 .
שידורים באמצעות כבלים שממומנים באמצעות דמי מנוי חודשיים; ושידורים באמצעות לווין שממומנים, בדומה לשידורי הכבלים, באמצעות דמי מנוי חודשיים.
הביקורת העלתה, שעל אף ששידורי טח"י הם שידור ציבורי שרובו ממומן מכספי הממשלה, הם אינם נקלטים בכל בתי האב בישראל ואינם זמינים לכל האוכלוסייה בכל שטחה של המדינה.
אמנם טח"י משדרת גם בערוצים החופשיים ( 1 ו-2 ,) אולם רוב תכניותיה משודרים בערוץ 23 המשודר בכבלים ובלווין ולכן אינם נגישים לכלל האוכלוסייה.
כדי לקלוט את ערוץ 23 דרוש לשלם לחברת הכבלים או לחברת הלווין דמי מנוי (להלן - מנוי) בסך של כ- 2,500 ש"ח בשנה.
תמורת המנוי יכול אמנם המנוי לקלוט מגוון רחב של ערוצים, אולם אם הוא מעוניין בשדורי ערוץ 23 בלבד עדיין עליו לשלם את מלוא הסכום לחברות הכבלים או הלווין.
יוצא אפוא שאזרח ששילם את מסיו, המממנים בין היתר את עיקר שידורי טח"י, חייב לשלם סכום נוסף לאחת החברות האמורות, כדי לצפות בשידורי טח"י.
משרד מבקר המדינה בדק מהו שיעור האוכלוסייה שיש לה טלוויזיה ואין לה מנוי לכבלים או ללווין וכתוצאה מכך נמנעת ממנה הצפייה בשידורי טח"י בערוץ 23 .
הבדיקה התבססה על נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (להלן - הלמ"ס) - סקר הוצאות משפחה15.
בטבלה להלן נתונים על משקי בית שיש להם טלוויזיה עם ובלי מנוי בשנים 2001 -2005 :)(באחוזים .