HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
בתי קירור עמוק ( °18- ) אושרו תמיד ע"י משרד התמ"ת, ואילו משרד החקלאות אישר בתי קירו ר אופרטיביים בלבד".
לעומת זאת, הלשכה המשפטית של משרד התמ"ת השיבה למשרד מבקר המדינה בנוגע לתלונה שהתקבלה בדבר בקשה למענק לבית קירור עמוק, צוין כי " קירור של תוצרת חקלאית , באשר הוא , הינו פעילות הנכללת בגדריו של החוק לעידוד השקעות הון בחקלאות.
יש לציין כי אין בחוק כל התייחסות למידת הקירור ]סמנכ"לית בכירה במשרד החקלאות[ אליה מתייחסת במכתבה הנ"ל" (ההדגשה במקור).
מהתשובות הסותרות של משרד החקלאות ושל הלשכה המשפטית של משרד התמ"ת עולה כי נושא זה עודנו "נופל בין הכסאות", ותשובותיהם מדגישות את הצורך להקים פורום משותף של מינהלות ההשקעה.
מנהל מרכז ההשקעות ציין בתשובתו מנובמבר 2010 כי הוא מקבל את הערת המבקר ויפעל לחיזוק הקשר בין המינהלות.
אחד הכלים העיקריים לעידוד ולפיתוח התעשייה בישראל הוא החוק לעידוד השקעות הון, אשר נועד לקידום ולפיתוח התעשייה והכלכלה ולהגדלת ה תעסוקה במשק.
בשנים האחרונות הוקמו ועדות לבחינתו ונעשו בו שינויים רבים.
השינויים התכופים גורמים לאי -ודאות בקרב משקיעים ועלולים לפגום ביישום מטרותיו.
על כן מן הראוי כי משרד האוצר ומשרד התמ"ת ישקלו ביסודיות בבואם ליזום שינויים בחוק את כל ההיבטים הנוגעים לו, ו בכלל זה יקיימו בחינה תקופתית של יעילות ההטבות הניתנות מכוחו.
כמו כן ראוי שבהמשך לעבודתה של ועדת שני תעשה הממשלה בחינה מקיפה של כלי הסיוע לפיתוח התעשייה באזורי פיתוח ותבחן את האפקטיביות שלהם לפיתוח כלכלי ולהגדלת התעסוקה באזורי פריפריה.
על מרכז ההשקעות לשפר את השירות הניתן ליזמים הפונים אליו, ולשם כך למלא את התפקידים המוטלים עליו מכוח החוק; להנגיש ולהבהיר את הוראות החוק לציבור המשקיעים; לקצר את משך ההמתנה של מגישי הבקשות למתן הטבות מכוח החוק לדיון במינהלת המרכז; לקיים בקרה נאותה על עמידת החברות בתנאי החוק וכתבי האישור ולהקפיד על החזר המענק של חברות שאינן עומדות בתנאים אלו, על מנת שכספי הציבור ישמשו למטרות לשמן נועדו.
עקב הפחתת תקציב המענקים שנותן מרכז ההשקעות מכוח החוק בעשור האחרון, חשוב במיוחד שמשרד התמ"ת יעשה כל שביכולתו כדי לנצל ביעילות תקציב זה למימוש מדיניות הממשלה וליישום מטרות החוק.
על הממשלה - בראש וראשונה על משרד האוצר ועל משרד התמ"ת - לאגם 1290 דוח שנתי61ב .
משאבים ולהגדיר באופן מפורש את המדיניות, כלי הסיוע והאמצעים לקידום כל אחת ממטרות החוק.
המטרה המרכזית של החינוך המקצועי-טכנולוגי היא הכשרתו וטיפוחו של כוח אדם מקצועי למגוון המקצועות והתפקידים בשוק העבודה כדי שיוכל לתרום לצמיחה הכלכלית במשק.
משרד החינוך ומשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה (להלן - משרד התמ"ת4 או המשרד) הם שני המשרדים הממשלתיים העיקריים העוסקים בהכשרה מקצועית -טכנולוגית של בני נוער בישראל ובהכנתם לעולם העבודה.
משרד החינוך מופקד על ביצוע חוק לימוד חובה, התש"ט - 1949 , (להלן - חוק לימוד חובה).
האגף להכשרה ולפיתוח כוח אדם שבמשרד התמ"ת (להלן - האגף)5 מופקד על הכשרה מקצועית-טכנולוגית לנערים עובדים (מערכת החניכות) בהתאם לחוק עבודת הנוער, התשי"ג - 1953 (להלן- חוק עבודת הנוער) ולחוק החניכות, התשי"ג - 1953 (להלן- חוק החניכות).
להכשרה מקצועית -טכנולוגית לרמות הנמוכות יותר של הייצור יש גם ערך חברתי חשוב.
דוח ה - OECD6 על ישראל שנכתב לקראת כנ יסתה לארגון בשנת 2010 ציין ששיעור העוני בישראל הוא הגבוה ביותר בכל מדינות הארגון, בעיקר בקרב האוכלוסייה הצעירה.
שיעורו הגבוה של העוני נובע משיעור ההשתתפות הנמוך בכוח העבודה בישראל בהשוואה למדינות ה- OECD ,.
הדוח המליץ לישראל בין השאר, לתגבר את ההכשרה המקצועית הניתנת בה.
"קטגוריה בעייתית ביותר היא תופעת "הנוער המנותק - בני נוער שאינם עובדים ואינם שייכים לשום מסגרת לימודית.
להלן נתוני הלשכה המרכזית .
4 עד שנת 2003 היה משרד העבודה והרווחה מופקד על הכשרה מקצועית לנערים עובדים.
ארגון בינלאומי של המדינות המפותחות לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי 1280 דוח שנתי61ב .
לסטטיסטיקה (הלמ"ס) על נערים בני 15-17 לפי לימודים, עבודה, וקבוצות אוכלוסייה לשנת 2008 )(באלפים7: .
7 ,)הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (למ"ס שנתון סטטיסטי לישראל 2009 , לוח 12.
אוכלוסייה לא לומדים .
עובדים עובדים סה"כ לא .
סך כל האוכלוסייה שבנוסף ליהודים וערבים כוללת גם קבוצות אוכלוסייה נוספות .
מהנתונים עולה כי כ- 32,000 בני נוער בני 15-17 (כ- 8.
9% מקרב בני הנוער בגיל זה) אינם לומדים; 27,000 ( נערים 7.
4% ) מכלל הנערים בגיל זה בישראל אינם לומדים ואינם עובד ים.
קבוצה זו מוגדרת כ"נוער בסיכון" הנמצא בסכנת גלישה לשוליים החברתיים.
חלקם אינם משתלבים במערכות ובמסגרות נורמטיביות, וחלקם נדחקים לפשיעה ואלימות והופכים לנטל על מערכות הסדר, המשפט והאכיפה.
לכך יש להוסיף גם את ה"נשירה הסמויה" - בני נוער הרשומים כתלמידים, א ך נעדרים בתכיפות גבוהה, וגם כשהם נמצאים בבית הספר הם בבחינת "נוכחים - נפקדים" שאינם פעילים ואינם משתפים פעולה עם בית הספר.
אין מידע מדויק על היקף תופעה זו, ואולם היא נאמדת בכ- 20,000- 10,000 תלמידים8 .
בישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת מיולי 2008 עמדמנהל האגף לארגון הלימודים במשרד החינוך על חומרת התופעה.
בדבריו ציין כי "מדובר על הרבה מאד תלמידים שפשוט לא משתפים פעולה עם בית הספר, לא מקיימים את סדר היום הרגיל, .
ילדים שעוברים עברות קטנות, ששותים, מדי פעם פורצים וממשיכים להיות נורמטיביים לחלוטין, מדווח ים במצבת התלמידים, אבל הם כן נכנסים לעולם הזה, הם כן מתנסים, זו התחלת הדרך".
מסגרות ההכשרה המקצועית -טכנולוגית של משרד החינוך ומשרד התמ"ת 9 מקדמות את הניסיון לשלב קבוצות אלה בחברה כגורמים תורמים ומועילים.
8 בישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת שדנה בצו לימוד חובה (הרחבת לימוד חובה לכיתות י"א-י"ב) ביולי 2008 , העריך יו"ר הוועדה, ח"כ מיכאל מלכיאור, כי מספר הנושרים ממערכת החינוך הוא בין 40,000 ל- 50,000 , אם כוללים בו גם את הנשירה הסמויה.
תגובת מנכ"לית משרד החינוך הייתה: "זה מסוג ה דברים שכל מספר זוכה".
9 קיימות תכניות תגבור שונות המיועדות למנוע נשירת תלמידים מתקשים, והן מופעלות גם בבתי הספר הרגילים (בתי הספר העיוניים והטכנולוגיים שבאחריות משרד החינוך, ובבתי ספר להכשרה מקצועית שבאחריות משרד התמ"ת); לבני נוער ברמת סיכון גבוהה יותר מיועדים בתי ספר חלופיים - בתי ספר קטנים שקולטים תלמידים שנשרו מבתי ספר רגילים, והם מציעים מסגרת לימודים חינוכית הכוללת בדרך כלל לימודים עיוניים בשילוב לימודים מקצועיים (כגון מרכזי נוער, מרכזי חינוך ופנימיות ייחודיות שבאחריות משרד החינוך).
ברמת סיכון גבוהה יותר נעזרים במסגרות השיקומיות של המינהל לקידום נוער שבמשרד החינוך ובמשרד הרווחה והשירותים החברתיים10 .
10 מסגרות חינוךולימוד מיוחדות מאכלסות בני נוער בסיכון שאינם יכולים ללמוד בבתי ספר רגילים או חלופיים עקב מכלול בעיות, כמו עבריינות, התנהגות בלתי מסתגלת והתנהגויות שיש בהן סיכון.
למשל, התמכרות לסמים, אלימות ועוד (במסגרות אלה אפשר לציין גם את קידום נוער היל"ה שבאחריות משרד החינוך, מוסדות חסות הנוער שבאחריות משרד הרווחה והשירותים החברתיים, מוסדות גמילה, בתי כלא, בתי מעצר).
משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה 1283 .
חוק החניכות מחייב נערים עובדים (מגיל 15-18 ) ללמוד שיעורי מקצוע בבתי ספר מקצועיים.
חוק החניכות קובע עוד כי לא יועסק נער במקצוע אלא כחניך.
חוק עבודת הנוער מחייב את הנער העובד ללמוד יום אחד בשבוע, או לפצלו לכמה ימים, ובלבד שלא יעלה על תשע שעות בשבוע.
בבתי הספר של משרד התמ"ת לומדים כ- 12,000 'נערים ונערות בכיתות ט-י"ב, בעיקר בני 17-15 '(י-י"ב).
הלימודים העיוניים מתקיימים בכ -70 בתי ספר מקצועיים11.
יותר ממחציתם משתייכים לרשתות החינוך אורט, עמל, עתיד וסכנין.
מלבד לימודי המקצוע, החניכים לומדים גם מקצועות ליבה, והם יכולים לקבל, אם יעמדו בדרישות, נוסף על תעודת המקצוע גם תעודת בגרות חלקית של 14 יחידות המעניקה אפשרות קבלה להכשרה על -תיכונית במסלולים להנדסאים וטכנאים מוסמכים.
חלק מבתי הספר נמצאים בבסיסי צה"ל או בשיתוף צה"ל, ובהם לומדים כ-17% מהתלמידים, והבוגרים אמורים להמשיך לעסוק במסגרת הצבאית במקצועות שהוכשרו אליהם.
חלק ניכר מהתלמידים (כ -30% ) לומד בבתי ספר שבמגזר המיעוטים.
הענפים העיקריים שבהם לומדים כ -60% מהתלמידים הם מערכות ברכב, חשמל ואלקטרוניקה, מתכת ומינהל.
המערכת הארגונית באגף המטפלת בהכשרה מקצועית לנוער כוללת את הממונה על החניכות וסגניתו, מפקחים מקצועיים ופדגוגיים, סגן ממונה לנוער במחוזות, וכן אנשי פדגוגיה, תקציב, גזברות ומינהל ביחידת המטה ובמחוזות.
תקציב האגף להכשרה מקצועית לנוער במשרד התמ"ת לשנת 2008 עמד על כ-430 מיליון ש"ח (לא כולל עלויות כוח אדם של האגף).
הביצוע הסתכם בכ -313 מיליון ש"ח (כ - 73% מהתקציב).
רובו ככולו היה תשלום לרשתות המפעילות את בתי הספר בעבור הכשרתם של התלמידים.
בחודשים פברואר-אוגוסט 2010 בדק משרד מבקר המדינה את אופן פעולתה של מערכת בתי הספר להכשרה מקצועית לנוער שבמשרד התמ"ת, את הפיקוח שמקיים עליהם האגף ואת הקשרים וסדרי התיאום שבין שתי מערכות החינוך.
הבדיקה נעשתה במטה האגף בירושלים ובמחוזותיו שבתל אביב ובחיפה.
בירורים נערכו גם במשרד החינוך ובצה"ל, באגף כוח אדם.
מערכת החינוך המקצועי -טכנולוגי בישראל 12 .
אפיון מערכות החינוך המקצועי-טכנולוגי במשרד החינוך ובמשרד התמ"ת .
( בשנת התשס"ט 2008 ) למדו בבתי הספר המקצועיים-טכנולוגיים (במשרדי החינוך והתמ"ת) כ- 130,000 תלמידים שהם כ-36% 'מכלל התלמידים בכיתות י- י"ב בישראל.
היקף החינוך המקצועי -טכנולוגי בישראל נמוך מהממוצע בארצות הקהילה האירופית (כ -48% ) ומהממוצע בארצות ה - OECD (כ-44% ).
היקפו המצומצם של החינוך המקצועי -טכנולוגי בישראל בולט על רקע המחסור בכוח .
11 בכללם שמונה בתי ספר של רשות חסות הנוער שבמשרד הרווחה והשירותים החברתיים ובהם כ-170 .
12 בדוח זה המונח "חינוך מקצועי-טכנולוגי" משמעו חינוך טכנולו גי, ו"הכשרה מקצועית" משמעה הכשרה למקצוע ספציפי.
עבודה מקצועי בדרגים השונים: בדרג של מובילי הטכנולוגיה - מהנדסים ומפתחים; בדרג של מפעילי הטכנול וגיה (רצפת הייצור) - מפעילי מכונות ממוחשבות, מפעילי רובוטים, מבקרי איכות, בקרה ספרתית וכיוצא באלה; בדרג של עובדים מקצועיים - מכונאי רכב, רתכים, מסגרים וכדומה.
רוב תלמידי החינוך המקצועי -טכנולוגי בישראל (כ -90% ) בשנת התשס"ט ( 2008 ) למדו בבתי הספר של מינהל מדע וטכנולוגיה שבמשרד החינוך העוסק בחינוך מדעי-טכנולוגי בשלוש רמות (צבירים): צביר א' - מגמות מדעיות-הנדסיות, שבהן לומדים כ- 42,000 'תלמידים; צביר ב- מגמות טכנולוגיות, שבהן לומדים כ- 46,000 'תלמידים; צביר ג - מגמות מקצועיות -תעסוקתיות, שבהן לומדים כ - 25,000 תלמידים.
מערכת החינוך המקצועי של משרד החינוך מבוססת על התפיסה כי יש להקנות השכלה כללית וטכנולוגית רחבה על חשבון הכשרה מקצועית ספציפית והתנסות מעשית בעבודה.
בראשית שנות התשעים יושמה במערכת החינוך המקצועי של משרד החינוך רפורמה13 שהדגישה במידה רבה יותר את החינוך המדעי -טכנולוגי.
מטרת הרפורמה הייתה לאפשר לתלמידי החינוך המקצועי -טכנולוגי להיבחן בבחינות בגרות רבות ולהשיג תעודה שוות ערך לזו המתקבלת בחינוך העיוני.
זאת, כדי להגדיל את שיעור הפונים לרכישת השכלה גבוהה במקצועות המדע והטכנולוגיה, והם יוכלו להשתלב בדרג של מוב ילי הטכנולוגיה כמהנדסים ומפתחים.
בנוגע לתלמידים שלא ימשיכו ללימודים אקדמיים, הקניית השכלה כללית וטכנולוגית רחבה יותר והעדפתה על פני הכשרה מקצועית ספציפית נובעת מהשינויים הטכנולוגיים והכלכליים המהירים המאפיינים משק מודרני.
הדבר עולה בקנה אחד עם המעבר ממקצו עות מסורתיים הדורשים מיומנות טכנית ספציפית למקצועות המתבססים על טכנולוגיה מתקדמת ודורשים ידע רחב יותר.
עם זאת, משרד החינוך עדיין עוסק גם בהכשרה מקצועית-טכנולוגית ספציפית, למשל עיצוב שיער (צביר ב'), בישול ואפייה (צביר ג') ומערכות ברכב (צביר ב').
בוגרים שאינם זכאים לתעודת בגרות מלאה אך עומדים בתנאי הקבלה (14 יחידות לימוד) יכולים להמשיך את לימודיהם במסלול הרצף העל-תיכוני לקראת תואר הנדסאי או טכנאי מוסמך במכללות טכנולוגיות.
בבתי הספר שבפיקוח משרד התמ"ת לומדים רק כ-3% 'מתלמידי כיתות ט- י"ב בישראל, וכ-10% בלבדמכל תלמידי החינוך המקצועי -טכנולוגי.
בעוד מערכת החינוך המקצועי -טכנולוגי של משרד החינוך מכשירה את תלמידיה לעבודה בכל רמות הייצור, מתמקד האגף בהכשרת תלמידיו כמפעילי טכנולוגיה (רצפת הייצור) וכעובדים מקצועיים.
משקלו היחסי של האגף בהכשרה לרמות אלו גבוה אפוא יותר.
ייחודה של מערכת ההכשרה המקצועית של משרד התמ"ת הוא בשילוב שבין העבודה המעשית במפעלים ובין הלימודים בבית הספר ( ystemS Dual)14 .
עם זאת, בעקבות התפתחות הטכנולוגיה, ה דורשת ממפעיליה ומעובדי הכפיים המקצועיים ידע רב יותר, גדל במהלך השנים באופן ניכר חלקם של לימודי הליבה ולימודי המקצוע התאורטיים בבתי הספר.
במקום יום לימודים אחד בשבוע בבית הספר, דפוס החניכות הרווח כיום הוא של שלושה ואף ארבעה וחמישה ימי לימוד בשבוע.
כך עברה מ ערכת החינוך המקצועי לנוער של משרד התמ"ת ממערכת הכשרה מקצועית במובנה הצר ( Vocational Training ) למערכת הכשרה מקצועית- טכנולוגית במובנה הרחב (( Vocational & Educational Training.
13 דוח הוועדה העליונה לחינוך מדעי וטכנולוגי (ועדת הררי), אוגוסט 1992.
14 בנושא השילוב בפועל בין העבודה המעשית ללימודים, ראו להלן בפרק על העסקת חניכים במקומות עבודה.
יתרונה של החניכות הוא גם בשל יכולתה לתת פתרון לבעיה של היעדר התנסות מעשית בעבודה ב תקופת ההכשרה.
השילוב בעבודה מאפשר לחניכים להרוויח שכר כלשהו שתורם להם מהבחינה הכלכלית ומחזק את תחושת המסוגלות ואת הדימוי העצמי שלהם, וכן לצבור ניסיון חיים והתנסות ביחסי עובד-מעביד כהכנה לחיי העבודה.
החניכות מתאימה במיוחד לשכבה רחבה של אוכלוסייה משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה 1287 .
המתקשה ללמוד עקרון מדעי מופשט וליישמו, אך מסוגלת ללמוד מקצוע ספציפי תוך כדי התנסות ולהצליח בו.
החיסרון נעוץ ב"הסללה" - ככל שההחלטה על מסלול להכשרה מקצועית ספציפית תתקבל בשלב מוקדם יותר, כן תגבר הסכנה של חסימת האפשרויות לניעות חברתית-כלכלית, במיוחד אצל תלמידים שיכו לותיהם מבשילות רק בגיל מאוחר יותר.
אמנם "הסללה" מוקדמת המאפיינת במיוחד את החניכות צריכה להיקבע ב"יד רועדת", אך היעדרה גורם להתעלמות מצרכיה של אוכלוסייה רחבה.
האוכלוסייה הזו מתוסכלת מחוסר יכולתה להתמודד עם הדרישות של מערכת החינוך העיונית, והיא מתקשה להתמודד עם חינוך טכנולוגי -מדעי ברמותיו הגבוהות.
אלא שביכולתה להצליח לפתח את כישוריה בצורה טובה יותר ולהשתלב בתעסוקה באמצעות השילוב הטמון ב- Dual System .
שיטת ה - Dual System מקובלת מאוד בחינוך המקצועי באירופה.
כ -15% מכלל התלמידים בקבוצת הגיל המתאימה לומדים במסגרת זו בקהילה האירופית ובארצות ה - OECD (כשליש מכלל החינוך המקצועי).
שיטה זו רווחת בעיקר בגרמניה - 42% , בדנמרק- 48% ובשוויץ- 59% מכלל התלמידים.
במדינות אלה חלקה של ה - Dual System מכלל החינוך המקצועי -טכנולוגי עולה על 70% .
בישראל, כזכור, מגיע היקף החינוך המקצועי בש יטה זו ל -3% בלבד מכל התלמידים בקבוצות הגיל המתאימות, ולכ-10% .
מכלל הלומדים בחינוך המקצועי 4.
המועצה הלאומית לכלכלה הגישה באפריל 2007 לראש הממשלה דאז, מר אהוד אולמרט, את "האג'נדה הכלכלית-חברתית 2008 -2010 " (להלן- האג'נדה), ובאותו חודש אישרה הממשלה את עקרונותיה.
באג'נדה צוין בין השאר כי החינוך המקצועי בישראל הולך ונעלם.
"מערכת החינוך העל יסודית מכוונת, רובה ככולה, להשגת יעד מרכזי אחד - תעודת בגרות.
אולם, העובדה היא שכ-50% מתלמידי כל מחזור אינם מקבלים תעודת בגרות.
מערכת החינוך אינה מציעה לתלמידים אלה אלטרנט יבה כלשהי.
החשש מפני "הסללה" וסגירת דלתות בשלב מוקדם הוביל לגרוע בשני העולמות: מחד המערכת לא מסוגלת להכשיר חצי מילדי ישראל להמשך לימודים במוסדות להשכלה גבוהה, ומאידך היא לא מספקת להם הכשרה אלטרנטיבית כלשהי".
מערכת החינוך המקצועי -טכנולוגי לנוער בישראל, ב עיקר ברמות של מפעילי טכנולוגיה ועובדים מקצועיים, לא התפתחה להיקף הקיים בארצות התעשייתיות במערב.
מנתוני הצבא עולה כי בין השנים 2004 - 2010 חלה ירידה של 12% בשיעור בוגרי כיתות י"ב בנתיב המקצועי - טכנולוגי מכלל המתגייסים לצבא.
כתוצאה מכך קיים בישראל מחסור בכוח אד ם מקצועי הן בכוח העבודה האזרחי והן בצבא.
עקב מספרם הקטן של בוגרי החינוך המקצועי-טכנולוגי בקרב המתגייסים, נאלץ הצבא להכשיר כ - 55%-45% מכוח האדם המקצועי -טכנולוגי שהוא זקוק לו מקרב בוגרי בתי ספר עיוניים, החסרים כל חינוך מקצועי-טכנולוגי קודם.
לדעת משרד מבקר המ דינה, צורכי המשק והצבא וההכרח לסייע לבני שכבות רחבות שאינם מצליחים לסיים את לימודיהם התיכוניים ולהשתלב בשוק התעסוקה מדגישים את ההכרח שבהרחבת החינוך המקצועי - טכנולוגי, והם מחייבים שהמדינה תפתח מסלולי הכשרה ראויים שיותאמו להם.
קיומן של שתי מערכות חינוך נפרדות להפרדה בין שתי מערכות החינוך של משרד החינוך ומשרד התמ"ת יש שורשים היסטוריים.
מערכת החינוך המקצועי -טכנולוגי שבאחריותו של משרד החינוך ובפיקוחו הייתה מיועדת לנערים לומדים.
לצדה הוקמה מערכת חינוך נוספת לנערים הלומדים בחניכות ומוגדרים בחוק החניכות כנערים משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה 1289 .
העובדים (חניכים) אצל מעביד ומבקרים באופן סדיר בשיעורי המקצוע.
לפי חוק עבודת הנוער, נערים עובדים חייבים ללמוד יום אחד בשבוע, והאחריות לחינוכם הוטלה אפוא על משרד העבודה.
במרוצת השנים, כשחלקו של מרכיב הלימודים בחניכות התרחב, התעוררה גם שאלת הכפילות וההפרדה שבין שתי המערכות.
בעקבות החלטת הממשלה מינואר 1988 , מינו באוגוסט שר החינוך ושר העבודה והרווחה (להלן- שר העו"ר) דאז צוות בראשות מר קוברסקי (להלן - צוות א') שיבחן את הכפילות של המשרדים.
בנובמבר 1989 הגיש צוות א' את המלצותיו לשר החינוך.
הצוות המליץ כי כל נושאי החינוך, מראשית חינוך החובה ועד גיל הגיוס, יהיו באחריות המינהל הפדגוגי שבמשרד החינוך, ואליו יועברו כאגף גם היחידות המטפלות בנוער באגף להכשרה מקצועית שבמשרד העו"ר.
בדצמבר 1989 קיבלה הממשלה החלטה המאמצת את המלצות צוות א'.
כדי ליישם את החלטת הממשלה הקימו משרדי החינוך והעו"ר צוות חשיבה משותף, והוא הגיע למסקנה כי האיחוד לא יביא כל תועלת.
בעקבות כך פנו במאי 1990 מנכ"לי שני המשרדים דאז לראש הממשלה ולשרי החינוך והעו"ר דאז וביקשו להעלות לדיון חוזר את החלטת הממשלה האמורה.
הממשלה לא דנה בבקשת המנכ"לים, וכך נותרה החלטת הממשלה על כנה.
בדיונו בבג"ץ15 , במסגרת עתירה שנמחקה בסופו של דבר לאחר כמה שנות דיונים, נדרש גם בית המשפט העליון לשאלת קיומן של שתי מערכות חינוך נפרדות.
בית המשפט ביקש משר האוצר ומשר העו"ר דאז להתייחס בתשובתם לעתירה גם לאפשרות של העברת בתי הספר המקצועי ים לאחריותו של משרד החינוך.
פרקליטות המדינה ציינה כי "המסגרת של בתי הספר התעשייתיים, על פי חוק החניכות, היא מסגרת שיורית לזו המרכזית המופעלת במשרד החינוך.
המשיבים מקווים שבעקבות דיוני הצוותים הבין-משרדיים שהוקמו לטיפול בסוגיה זו יימצאו פתרונות הולמים שיתנו את המענה המיטבי לצרכי אוכלוסיית התלמידים המבקשים לשלב בין הלימודים העיוניים להכשרה המעשית".
למרות זאת לא הצליחו הצוותים הבין-משרדיים של משרד החינוך ומשרד התמ"ת להגיע להסכמה בעניין מיזוג שתי מערכות החינוך.
למשרד החינוך הועברו 13 בתי ספר מבין כ-80 בתי ספר שהוקמו והופעלו בתחילת דרכם על ידי משרד העו"ר, ובשנת התשס"ט למדו בהם כ- 1,900 תלמידים.
לדברי התמ"ת העברת בתי הספר הללו נבעה ממצוקה ומחריגה תקציבית של משרד העו"ר.
כך נותרה על כנה ההפרדה שבין שתי מערכות החינוך.
משרד החינוך מפעיל את מרכזי החינוך לנוער שבהם משלבים לימודים מקצועיים במגמות התמחות דומות לאלו של משרד התמ"ת באמצעות התנסות מעשית בסדנאות בבתי הספר.
בשנת התשס"ט למדו במרכזי נוער אלו כ- 9,000 תלמידים (בכיתות ט' -י"ב).
חלק ממגמות הלימוד המקצועיות -טכנולוגיות הקיימות במשרד החינוך דומות במידה רבה לאלו שבבתי הספר של משרד התמ"ת.
למשל, במגמת מערכות ברכב (ובכללה מכונאות רכב ומערכות ממוחשבות ברכב) למדו בשנת התשס"ט כ - 4,400 תלמידים; במגמת חשבונאות (המקבילה למגמת מינהל במשרד התמ"ת) למדו בשנת התשס"ט כ - 8,300 תלמידים; במגמת מערכות .
15 בג"ץ 7659/97 רשת עמל1 - הסתדרות העובדים הכללית החדשה נ' שר העבודה והרווחה ואח', תקדין.
הספק, פיקוד ובקרה (המקבילה למגמת חשמל ואלק טרוניקה במשרד התמ"ת) למדו בשנת התשס"ט כ- 6,300 תלמידים.
יצוין שהתלמידים במגמות אלה הלומדים בבתי הספר של משרד החינוך אינם מתנסים בעבודה מעשית במקומות העבודה (ראו להלן - העסקת חניכים במקומות עבודה), אך הם זכאים להמיר בתנאים את התעודה הטכנולוגית של משרד החינוך בתעודת מקצוע ממשרד התמ"ת.
משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה 1291 .
מלבד חוסר היעילות הנובע מהכפילות שבהפעלת שתי מערכות חינוך נפרדות ועלויותיהן, מפלה הפרדה זו את נבחני בחינות הבגרות בקרב תלמידי משרד התמ"ת שהם תלמידים אקסטרניים במערכת החינוך.
לפיכך, ללא התקנת תקנות על ידי שר החינוך ובהיעדר הסדר מתאים בין משרד החינוך למשרד התמ"ת (ראה להלן - בפרק על האמנה לשיתוף פעולה), אין הם זכאים לציוני מגן.
יש לציין שמדובר באוכלוסייה המתקשה להתמודד עם בחינות הבגרות, ומן הראוי לחזקה ולעודדה ולא להפלותה לרעה.
אף שהממשלה אישרה את המלצות צוות א' בדצמבר 1989, היא לא אכפה עד כה את החלטתה להעביר את מסגרות החינוך של משרד התמ"ת לאחריותו של משרד החינוך.
הפירוש המעשי של אי -אכיפה זו הוא שהממשלה קיבלה כעובדה את המשך קיומן של שתי מערכות חינוך נפרדות.
שר החינוך, מר גדעון סער, מסר בתשובתו מינואר 2011 כי ביולי 2009 התקיימה ישיבה בהשתתפות שר התמ"ת ושר החינוך ומנכ"לי משרדיהם בנושא ריכוז החינוך המקצועי -טכנולוגי במשרד החינוך.
שר החינוך הוסיף כי בכוונתו לשוב ולפנות לשר התמ"ת בעניין זה, ולאחר פגישה זו ישקול את הדרך הנכונה לקידום הנושא.
לדעת משרד מבקר המדינה, על הממשלה לבחון את החלטתה מדצמבר 1989 , ואם תחליט לשנותה עליה לפעול ליישום השינוי ולמניעת אפלייתם של התלמידים במסגרת החינוך המקצועי שמפעיל משרד התמ"ת.
הרחבת ההחלה של חוק לימוד חובה ושינוי חוק עבודת הנוער .
חוק לימוד חובה מגדיר "ילד" כאדם שבראשיתשנת הלימודים היה בן שלוש עד 13 "ועד בכלל, ו"נער- אדם שבראשית שנת הלימודים היה בן 14 עד17 .
עד שנת הלימודים התש"ע החיל חוק לימוד חובה את חובת הלימוד משלוש שנות לימודים בגן ועד כיתה י' 16 .
מאחר שהחניכות אינה מסגרת לימודים הנכללת בחוק לימוד חובה, קבע המחוקק בחוק לימוד חובה (משנת 1969- )התשכ"ט בסעיף 2 א כי חניכות תיחשב על פי החוק כלימוד חובה, בתנאים שייקבעו בתקנות שיתקין שר החינוך, בהסכמת שר התמ"ת ובאישור ועדת החינוך והתרבות של הכנסת.
בית המשפט הע ליון בדיונו בבג"ץ 17 ביקש משר העו"ר ומשר האוצר לבדוק בתשובתם לעתירה גם את האפשרות להתקין תקנות לפי סעיף 2 א בחוק לימוד חובה.
המדינה השיבה, בין השאר, כי יוקם צוות בין-משרדי מיוחד שיכלול את נציגי .
16 על הרחבת ההחלה של חוק לימוד חובה עד כיתה י"ב בשנת הלימודים התש"ע, ראו בהמשך הפרק.
משרד החינוך ומשרד העו"ר, והוא ידון בנושא בתי הספר המקצועיים.
העתי רה נמחקה, והממונה על ענייני הבג"צים בפרקליטות המדינה פנתה ליועצים המשפטיים של משרדי החינוך, העו"ר והאוצר וציינה כי בית המשפט סבר שמפאת חשיבותו הרבה של הנושא, יש להעלותו לפני השרים כדי שיקבעו את עמדתם בסוגיות העולות מן העתירה.
בקשת הבג"ץ ופניית הממונה על ענייני הבג"צים בפרקליטת המדינה הניעה את משרד החינוך ומשרד העו"ר להקים, באיחור של 30 שנה, ועדה בין -משרדית שתדון בנושא.
בין השנים 1999- משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה 1293 .
2002 התכנסה הוועדה בהשתתפות נציגי משרד החינוך, משרד העו"ר ועל פי הצורך גם נציגי משרד האוצר.
הדיונים לוו בפגישות בין שרי החינוך והעו"ר דאז ובין המנכ"לים דאז של שני המשרדים.
עמדת משרד החינוך הייתה כי ללא הגדרה ברורה של בתי הספר לחניכות והסכמה עליה, לא ניתן להתקין את התקנות, והוא עומד על כך שרק בתי ספר שתלמידיהם עובדים במרבית ימות השבוע ייכללו בחוק החניכות.
לדעת משרד החינוך, יש להעביר את סמכויות הפיקוח על ההיבט הפדגוגי של בתי הספר לחניכות (פיקוח על בתי הספר, קביעת תכנית הלימודים וכיוצא באלה) לשר החינוך, ואילו סמכויות הפיקוח על מקומות העבודה שבהם עובדים החניכים יישארו בידי משרד התמ"ת.
משרד התמ"ת ומשרד העו"ר דאז התנגדו להעברת הסמכויות הנוגעות למערכת החניכות לידי משרד החינוך.
בפועל לא הצליחו משרד החינוך ומשרד התמ"ת להגיע להסכמה בנוגע להגדרתם של בתי הספר להכשרה מקצועית על פי חוק החניכות.
עד היום לא הותקנו התקנות לפי סעיף 2 א בחוק לימוד חובה שיקבעו את התנאים להכללת החניכות בחוק לימוד חובה.
'בחוק לימוד חובה (תיקון מס29 ), התשס"ז- 2007 , נקבעה חובת לימוד של 15 שנות לימוד עד סוף כיתה י"ב.
סעיף46 לחוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנים 2009 ו- 2010 ), התשס"ט- 2009 , קובע כי תיקון החקיקה האמור ייושם בפריסה מדורגת החל משנת הלימודים התש"ע ועד שנת הלימודים התשע"ה.
אי-הכללת החניכות בחוק לימוד חובה באופן מפורש, יוצרת תדמית שלילית למעבר אל מסגרת החניכות, ומקנה לה דימוי של מערכת שיורית נחותה ולא של מערכת חינוך משלימה לזו של משרד החינוך.
כך נדחקים אל מחוץ למערכת החניכות נערי ם שמערכת זו היא המתאימה ביותר לפיתוח כישוריהם.
לדעת משרד מבקר המדינה, מן הראוי היה כי לאחר ששרי החינוך והתמ"ת לא הגיעו להסכמה בנושא זה, יביאו את הנושא להכרעת הממשלה.
משרד התמ"ת השיב למשרד מבקר המדינה בנובמבר 2010 כי בישיבה של מטה משרד התמ"ת עם מטה משרד החינוך ביולי 2010 הוחלט על הקמת צוות בין - משרדי שינסח את התקנות ליישום חוק לימוד חובה בתוך חצי שנה.
חוק החניכות וחוק עבודת הנוער (להלן- חוקי עבודת הנוער) נחקקו בשנת 1953 .
לאחר החקיקה עמד דפוס החניכות על יום לימודים אחד וחמישה ימי עבודה בשבוע.
במרוצת השנים עברה החניכות לדפוס שונה: בכיתות ט'-י' החניך לומד, ורק בכיתות י"א-י"ב הוא לומד ועובד בדרך כלל שלושה -ארבעה ימי עבודה בשבוע.
בין תלמידי החניכות - תלמידים הלומדים מקצועות שהוכרזו בתקנות החניכות מקצועות חניכות ועליהם חל חוק החניכות, וכן תלמ ידים הלומדים מקצועות שלא הוכרזו מקצועות חניכות.
האחרונים לומדים על פי חוק עבודת הנוער.
בחוק החניכות לא נקבע מספר ימי הלימוד של החניך, אולם בחוק עבודת הנוער (סעיף 27 א(ה)), וכן בצו עבודת הנוער (הטלת חובת לימודים לשם הכשרה 1294 דוח שנתי61ב .
מקצועית), התשל"ג- 1973 , נקבעה חובת לימודים לנער עובד שלא תעלה על תשע שעות בשבוע.
כך, נערים הלומדים מקצועות שלא הוכרזו מקצועות חניכות, לומדים יותר משנקבע בחוק עבודת הנוער.
כלומר נוצר פער בין הוראות חוק עבודת הנוער ובין דפוס החניכות הקיים במציאות.
משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה 1295 .
משרד התמ"ת השיב כי על פי סעיף 27 א(ג) לחוק עבוד ת הנוער, שר העבודה, לאחר התייעצות עם שר החינוך, יקבע תכנית לימודים מינימלית אחידה שלא תמנע הוספת שיעורים על המפורטים בה.
כלומר שתשע שעות הלימוד בשבוע הנן בגדר חובה כמינימום.
משרד מבקר המדינה העיר כי אף אם תתקבל פרשנותו של משרד התמ"ת, הרי הסעיף האמור קובע כ י משך הלימודים ייקבע בתקנות באישור ועדת העבודה של הכנסת, ואולם תקנות או צווים כאמור לא הותקנו.
לדעת משרד מבקר המדינה, על משרד התמ"ת לפעול כדי להתאים את ההוראות של חוקי עבודת הנוער שהם חוקים מיושנים, לשינויים בדפוס החניכות שהוא מפעיל הנגזרים מההתפתחות של הטכנולוגיה המודרנית.
חתימת אמנה לשיתוף פעולה בין משרד החינוך למשרד התמ"ת .
בינואר 2008 , לקראת הארכת תחולתו של חוק לימוד חובה ל -12 שנות לימוד, מינתה מנכ"לית משרד החינוך דאז צוות מקצועי לבדוק את השפעתה של הארכת חוק לימוד חובה על מערכת החינוך (להלן - צוות ב').
בצוות היו פקידים בכירים במשרד החינוך בראשותו של מנהל האגף לארגון הלימודים במשרד.
הצוות התבקש להכין מצע לדיון בהנהלת משרד החינוך.
ביולי 2008 הוגש למנכ"לית דוח צוות ב'.
לדעת הצוות המקצועי, "נדרשת החלטת ממשלה ברורה בה יקבע כי כל המסגרות בחינוך העל יסודי יהיו בפיקוח משרד החינוך.
לפיכך רק בתי ספר הפועלים על פי חוק החניכות ובתי ספר תעשייתיים - צמודי מפעלי תעשיה - מבנה מוצלח ומקדם, יהיו בפיקוח משרד התמ"ת".
בדוח צוות ב' צוין כי "צוות הבדיקה קיים מפגש תיאום עם הנהלת האגף להכשרה מקצועית שבמשרד התמ"ת, וגובש קו כ ללי של שיתוף פעולה, לסיוע לתלמידות ולתלמידים הנושרים והעוברים בין המערכות".
עוד נכתב בדוח כי "הצוות המקצועי מציע להקים מינהלת משותפת למשרד החינוך ולמשרד התמ"ת על מנת לקיים את השיח ואת המעקב עם התלמידים - כך שתובטח, בכל דרך, החזרה למסגרות ואי הנשירה".
היעדר המעקב אחר התלמידים עולה מנתונים של משרד החינוך שלפיהם כ - 1,580 מתלמידי משרד התמ"ת (כ -13% ) היו עדיין רשומים בשנת התש"ע ( 2009 ) במערכת של משרד החינוך כלומדים בה.