HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
סיווג החברות חברה מסווגת על פי כמה קריטריונים, ועל פי הסיווג נקבע גם דירוג השכר לבכירי החברה.
סיווג החברות נעשה בוועדת סיווג, שחמשת חבריה הם מנהל הרשות, הממונה על השכר במשרד האוצר ושלושה נציגי ציבור.
בדוח על פעולותיה בשנת 2004 ציינה הרשות כי בשנה זו לא התכנסה ועדת הסיווג בגלל היעדר מניין חוקי, שנבע מחילופי גברי בוועדה בתקופה זו.
סיווג החברות נבחן לאחרונה ב- 1995 , ובמשך השנים היו תקופות ארוכות שבהן לא התכנסה ועדת הסיווג כלל.
במועד הביקורת, ביולי 2005 ,23 חברות לא סווגו מעקב ובקרה על החברות הממשלתיות 137 .
על ידי ועדת הסיווג אלא לצורך תשלום גמול דירקטורים, ולכן נוצר חוסר בהירות באשר לקביעת תנאי השכר בהן.
לדעת משרד מבקר המדינה, על הרשות לכנס את הוועדה בהקדם ולהסדיר את סיווגן של כל החברות שטרם סווגו.
בביקורת נמצא כי בבסיסי הנתונים הממוחשבים אין מידע באשר לתאריכים שבהם סווגו החברות, ועל כן קשה לקבוע באילו חברות נדרשת הערכה מחדש לצורך קביעת סיווגן.
מאגר נתונים הנוגעים לדירקטורים 1.
כאמור, בשאלון שממלא מועמד לתפקיד דירקטור הוא צריך להצהיר אם יש לו זיקה אישית, עסקית או פוליטית לשר משרי הממשלה.
בביקורת נמצא כי נתון זה מעודכן במערכת הממוחשבת רק באשר לטופסי המועמדים שהוזנו מפברואר 2005 ואילך.
לרשות אין רשימה חלופית ידנית של דירקטורים בעלי זיקה, כדי שתוכל לעמוד על שיעור הדירקטורים בעלי הזיקה ולעקוב אחר מינוים בחברות.
לפעולה חוקית של דירקטוריון ושל ועדות דירקטוריון נדרש קיום מניין חוקי של דירקטורים (קוורום), כקבוע בתקנון החברה.
בביקורת נמצא כי נכון לאוגוסט 2005 , לא היו בידי הרשות נתונים על המניין החוקי הנדרש של חברי הדירקטוריון באשר ל -19 מ-97 חברות.
באשר ל-36 חברות אחרות נרשם כי המניין החוקי הוא- דירקטור אחד בלבד.
עוד נמצא כי ברשות לא נעשו בשנים האחרונות בדיקות לאימות נתוני המניין החוקי על פי התקנונים של כל ה חברות בכלל ושל 36 החברות הנזכרות בפרט.
לכן התקשתה הרשות להתריע בפני השרים על היעדר מניין חוקי.
בתשובתה לעניין זה ציינה הרשות כי עבודת המעקב נעשית בעיקר על ידי נציג הרשות בדירקטוריון החברה, והוא המתריע בפני הרשות על הרכב דירקטוריון חסר.
עוד הוסיפה הרשות כי ברוב הפעמים שחברות נקלעות למצב שבו לא מונו דירקטורים במספר המזערי הנדרש, היא חוזרת ומתריעה על כך בפני השרים.
חוק החברות הממשלתיות הגביל את מספר הדירקטורים שהם עובדי מדינה כך שלא יעלה על שני שלישים מכלל חברי הדירקטוריון שהתמנו כנציגי הממשלה.
בביקורת נמצא כי בסיס הנתונים ברשות אינו כולל מנגנון התרעה על דירקטוריון ששיעור עובדי המדינה שבו עולה על שני שלישים, ובכלל אין במערכת מנגנון התרעה על חריגות כלשהן.
דין וחשבון שנתי של הרשות החברות מגישות לרשות דוחות כספיים שנתיים, והם משמשים לרשות מקור מידע וכלי מעקב.
הרשות מאגדת את הדוחות לדוח אחד באמצעות לשכת שירות חיצונית ומפרסמת אותו מדי שנה.
מלבד זאת הדוחות מפורסמים באתר האינטרנט של הרשות.
בביקורת נמצא כי הרשות מקבלת את הדוח המאוגד כספר ולא כקובץ מחשב, ולכן אין באפשרותה לבצע שאילתות חיתוך, השוואה רב -שנתית, שליפת ח ריגים וכדומה.
בתשובתה ציינה הרשות כי מערכת דיווח אלקטרוני מצויה בשלבי פיתוח.
המערכת תקבל ותשמור את הדיווחים מהחברות הממשלתיות, ובכך תיפתר הבעיה.
מבדיקת נתוני התשואה להון של החברות בשנים 2003 -2004 , כפי שמופיע בדוחות הכספיים השנתיים, עולה כי בחישוב סך כל ההון העצמי בחברות שהונן העצמי שלילי, ניתן להון העצמי הסכום אפס.
כך אי -אפשר לחשב על פי הנתונים את התשואה הכוללת על ההון עבור אחזקותיה של המדינה בכלל החברות הממשלתיות.
בדוח אף חסרים נתונים על עודפי מזומנים בחברות - נתונים החשובים להערכת פוטנציאל הדיבידנד לחלוקה.
על פי חוזרי הרשות, חברה תשלם בונוס לתגמול עובדים רק לאחר שהרשות בדקה את העניין ואישרה אותו.
מאחר שמדובר בנתון בעל חשיבות רבה, שכן עניינו מתן תגמול לעובדים והקטנת הדיבידנד הפוטנציאלי לחלוקה, מן הראוי שיפורסם.
בביקורת נמצא כי הדוח שהרשות מפרסמת מדי שנה ל א כולל את שמות החברות שחילקו בונוסים, ולא את סכומי הבונוסים שחולקו בכל חברה.
לדעת משרד מבקר המדינה, על הרשות להגביר את שקיפות המידע המובא בדוח השנתי שלה בנוגע לחלוקת דיבידנדים למדינה ובנוגע לחלוקת בונוסים לעובדים.
תיעוד קיומו של ארכיון עדכני ויצירת זיכרו ן ארגוני מקיף חיוניים למעקב הרשות אחר פעולות החברות.
במסגרת הביקורת על שלמותו של התיעוד נבדקו תשעה תיקים בארכיב הרשות.
בביקורת נמצא כי בתיקים חסרים מסמכים הנוגעים להתנהלות השוטפת של החברות.
יש שהחומר נערם על מדפים במשרדי הרשות, בלא הקפדה על סדר כרונולוגי ובלא תיוק.
בהיעדר חומר ובהיעדר תיעוד מסודר ושיטתי, הרשות אינה יכולה לבדוק את יישום מדיניות הממשלה בחברות הממשלתיות.
כך נמצא לגבי "החברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי" (להלן - "חב' הרובע היהודי") בסקירת מאזנה לשנת 2004 .
בשנת 1998 החליטה חב' הרובע היהודי לשנות את סיווג השקעות המדינה בחברה בסך של 39.
5 מיליון ש"ח (משוערך ל - 2004 ) מהלוואה להשקעות מעין -הוניות.
החברה הסתמכה על מכתב חשב משרד הבינוי והשיכון משנת 1989 , שלפיו ממועד זה נרשמה השתתפות המדינה בהוצאות החברה כהשקעות המדינה בחברה.
לקביעה זו יש חשיבות באשר למצבה הכספי של החברה, שסך נכסיה במאזן הוא 37 מיליון ש"ח בלבד, ולעצם הגדרתה כ"עסק חי"13 .
במאזן החתום לא ניתן ביאור למחלוקת עם הרשות בנדון.
בעת סקירת תיק חב' הרובע היהודי ברשות לא נמצא תיעוד באשר למתן הסיוע מהמדינה, וממילא אי -אפשר להתחקות אחר סיווגו.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מינואר 2006 הודיע החשב הכללי כי רישום היתרות הכספיות של כל חברה ממשלתית מול הממשלה חייב לקבל את אישור החשב הכללי.
לחילוקי דעות, אם קיימים, חייב להיות גילוי נאות ומלא בדוחות הכספיים.
כמו כן סוכם עם הרשות שכתנאי לאישור הדוחות הכספיים של חברות ממשלתיות היא תדרוש אישור יתרות 14 מהחשב הכללי.
בתשובתה מינואר 2006 הודיעה הרשות כי הואיל והיא אינה הגורם המתקצב את החברות הממשלתיות, אין היא מוצאת לנכון לתעד את הקצאת התקציבים לחב' הרובע היהודי.
עוד הודיעה הרשות כי בימים אלה היא נערכת להקמת "משרד ממוחשב", שבו יתויקו במחשב כל מסמכי הדואר היוצא, ייסרקו מסמכי הדואר הנכנס ותוקם מערכת דיווח אלקטרוני שתקבל ותשמור את הדיווחים המגיעים מהחברות, ובכלל זה הדוחות הכספיים.
13 האחריות הראשית על נאותות הגילוי הנדרש בדוחות הכספיים, מוטלת על יו"ר הדירק טוריון, מנכ"ל החברה, ומנהל הכספים בחברה.
בדיקה שיתרת החובה או הזכות של המדינה בספרי החברה זהה לרישום הנגדי בספרי המדינה מעקב ובקרה על החברות הממשלתיות 139 .
לדעת משרד מבקר המדינה, על הרשות היה לתעד את מתן ההשקעה/ההלוואה ולקיים מעקב בשל היות ה מופקדת על שמירת נכסי המדינה שמחזיקות החברות הממשלתיות.
הרשות מחויבת על פי חוק החברות הממשלתיות לעקוב אחר מצבן הכספי של החברות הממשלתיות, ואמצעי חשוב לכך הוא סקר הדוחות הכספיים של החברות.
מדי שנה הרשות מודיעה לחברות מהם הדוחות שהיא דורשת.
יו"ר הדירקטוריון חייב להגיש לשרים ולרשות את טיוטת הדוחות הכספיים חודש ימים לפני המועד שידונו בהם בדירקטוריון, כדי שיהיה סיפק בידי הרשות להעיר הערות בנוגע אליהם.
בעיקר אם הם עומדים בכללים החשבונאיים המקובלים, ואם אין בהם פגיעה באינטרסים של המדינה.
לא חר שהדירקטוריון מאשר את הדוחות, על יו"ר הדירקטוריון להגיש לשרים ולרשות את הדוחות המאושרים.
הערות של הרשות בנוגע לדוחות הכספיים של החברות הרשות שולחת מכתבי הערות לחברות שאת דוחותיהן הכספיים היא סוקרת.
במכתב הערות לחברות, הרשות מסכמת את עמדתה באשר לנאותות הצגת הנתונים בדוחות הכספיים של החברות.
בביקורת הועלה כי הרשות סקרה את טיוטות הדוחות הכספיים לשנת 2003 של38 חברות בלבד (כ-52% ), מ -73 חברות ממשלתיות וחברות בנות ממשלתיות פעילות (לא כולל חברות מעורבות).
כמה ממכתבי ההערות נשלחו לחברות לאחר אישור הדוחות הכספיים, כך שבעצם הם לא תרמו דבר להליכי הפיקוח על הצגת הנתונים בדוחות.
עוד נמצא כי ברשות אין מאגר נתונים המרכז את מועדי שליחת מכתבי ההערות, את מועדי קבלת התגובה מטעם החברה ואת אופן יישום הערות הרשות - גם אלו הנוגעות לליקויים מהותיים.
בתשובתה מאוקטובר 2006 הודיעה הרשות כי החל משנת 2006 פועל ברשות מאגר נתונים המרכז את ההערות והתגובות של החברות ועוקב אחר נתונים אלה.
לדעת משרד מבקר המדינה, מן הראוי שהרשות תיערך לבדיקת הדוחות הכספיים של כל החברות הממשלתיות והמעורבות ולמעקב אחריהם.
עליה לקבוע בנוהל את התדירות שבה היא תסקור את דוחותיהן הכספיים של החברות באופן מעמיק, בהתחשב במשאביה.
פיגורים במועדי ההגשה של הדוחות הכספיים הדוחות הכספיים מייצגים את פעילות החברה והם צריכים להיחת ם על ידי מנהלי החברות ויו"ר הדירקטוריון.
החותמים על הדוחות אחראים לנאותות הנתונים.
על פי חוזרי הרשות, על החברות להגיש דוחות כספיים שנתיים מבוקרים ומאושרים על ידי רואה חשבון עד ל-1 באפריל של השנה העוקבת לשנת הדיווח.
בביקורת נמצא כי עד לחודש ספטמבר 2005, כ -20 ( חברות%22 ) מכלל 93 החברות שהיו פעילות בשנת 2004 לא הגישו דוחות כספיים מבוקרים לאותה השנה.
התברר כי כמה מקרים של היעדר דיווח מקורם בהסכמתה של הרשות לדחות את מועדי הגשת הדוחות.
בתשובתה מינואר 2006 ציינה הרשות כי במקרים שבהם הדירקטוריון אינו מאשר את הדוחות הכספיים מסיבה זו או אחרת, אין בידי הרשות כלי אכיפה.
הרשות ציינה עוד כי מזה כמה שנים היא מבקשת לתקן מצב זה בחקיקה.
אכן, בחוק ההסדרים במשק המדינה (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנת הכספים 2007 ), התשס"ז - 2007 , נכלל תיקון לחוק החברות הממשלתיות שיסייע לרשות לאכוף על החברות להגיש לה דוחות כספיים במועד שנקבע ע"י הרשות.
אי-המצאת מיד ע לרשות על פי חוק החברות הממשלתיות, הרשות רשאית לדרוש מכל חברה מידע ומסמכים.
נמצא כי לעיתים לא קיבלה הרשות את המידע שביקשה מהחברות.
הרשות אינה דורשת בשיטתיות ובאופן קבוע העתקים של פרוטוקולים מדיוני הדירקטוריון וועדותיו בחברות השונות.
הדבר פוגע בבקרה השוטפת של הרשות על המתרחש בכל חברה וחברה.
להלן שתי דוגמאות בדבר אי-קבלת מידע: (א) במאי 2005 פנתה הרשות לבז"ן והעירה כי היא לא מסרה לה מידע שדרשה ממנה בפברואר 2005 באשר לטיוטת הדוחות הכספיים ליום 31.
04 , ובהם סקר על הבקרה הפנימית וניתוח גורמי הסיכון בבקרה הפנימית, דוח שנתי על עבודת הדירקטוריון וועדותיו ודוח שנתי על עבודת הביקורת הפנימית בבז"ן, בצירוף דוח המבקר הפנימי.
ממסמכי בז"ן והרשות עולה כי רק בסוף יולי 2005 העבירה בז"ן לרשות חלק מהמידע שדרשה.
05 פנתה הרשות לבז"ן והעירה כי קיבלה את טיוטת הדוחותהכספיים ל - 30.
05 , כארבעה ימים לפני מועד הדיון בהם בדירקטוריון בז"ן.
עוד העירה הרשות כי לא קיבלה דוחות של חברות הקשורות לבז"ן, שהיה על בז"ן לצרף על פי הנחיית הרשות.
הרשות הודיעה למשרד מבקר המדינה בסוף אוקטובר 2006 כי בסמוך למועד תשובתה הוגשו ל ה דוחות כספיים של החברות המוחזקות.
(ב) במאי 2004 דרשה הרשות מתש"ן את טיוטות דוח הפעילות שלה, את הדוחות הכספיים על פי מרכזי הרווח של החברה לשנת 2003 ואת הערות רואה החשבון בעניינם, את הניתוח המפורט של ביצועי החברות שבהחזקתה בשנת 2003 לעומת התקציב המקורי, את הדוחות הכספיים החזויים לחמש השנים הקרובות ואת הערות רואה החשבון שלה לדוחות אלה.
בינואר 2006 הודיעה הרשות למשרד מבקר המדינה כי תש"ן הגישה לה רק מקצת הדוחות שדרשה, חרף פניותיה החוזרות ונשנות בנדון.
לדעת משרד מבקר המדינה, על הרשות לעשות ככל הניתן לכך שהדוחות יוגשו לה במועד, ואף לפנות לשרים האחראים, בעת הצורך.
מעקב ובקרה על החברות הממשלתיות 141 .
שירותי מיקור-חוץ לבדיקת הדוחות הכספיים בדיקת הדוחות נמשכת לאורך כל השנה, אך מרוכזת בעיקר בחודשים פברואר-מאי.
בתקופה זו מגישים לרשות את רוב הטיוטות של הדוחות, ובפרק זמן קצר של כשלושה חודשים הרשות אמורה לבדוק את רובם המכריע של הדוחות הכספיים של כ-90 חברות.
לשם כך העסיקה הרשות בתקופת הביקורת שני רואי חשבון חיצוניים בפיקוח הממונה על החשבונאות ברשות.
בביקורת נמצא כי הרשות לא קבעה עבור רואי החשבון מטעמה מהן הבדיקות ההכרחיות בכל חברה, ולא הנחתה אותם לשמור על ניירות עבודה ולהעבירם אליה לצורך תיעוד בכתב של עבודת הבדיקה.
בביקורת שנעשתה בתיקי החברות נמצא כי אין אחידות ברמת הבדיקות בחברות השונות ובהיקפן, ואין תיעוד מסודר של בדיקות רואי החשבון החיצוניים.
לדעת משרד מבקר המדינה, על הרשות לגבש נוהל עבור רואי החשבון הסוקרים מטעמה את הדוחות הכספיים של החברות, שבו יפורטו הבדיקות ההכרחיות שיש לעשות במהלך עבודתם והיקף הבדיקות.
כמו כן, על הרשות לדרוש מרואי החשבון לתעד בכתב את עבודת הבדיקה שלהם.
בדיקת הצגת הדוחות על פי הכללים החשבונאיים המקובלים במהלך הביקורת נסקרו הדוחות הכספיים של תשע חברות ממשלתיות ומעורבות.
נמצאו מקרים שבהם לא העירה הרשות לחברות על כך שהדוחות הוצגו שלא על פי הכללים החשבונאיים המקובלים.
לעניין כללים אלה יש להעיר כי החברות הממשלתיות פועלות מחד גיסא בתנאים ייחודיים ומתוקף חקיקה ייחודית, ומאידך גיסא מציגות את דוחותיהן הכספיים על פי הכללים החשבונאיים החלים על כל החברות בישראל ואין תקינה חשבונאית ייחודית להן המשקפת את השוני שבאופי פעילותן.
את הצורך בהסדרת תקינה זו העלה בעבר מבקר המדינה בדוח 53ב15 .
בעקבות דוח זה החליטה ממשלת ישראל באוגוסט 2004 כי התקינה החשבונאית הכללית לגבי החברות הממשלתיות היא זו של הסקטור הפרטי.
התקינה הייחודית לחברות הממשלתיות היא הרחבה או חידוד של הנושאים הייחודיים לחברות הממשלתיות.
התקינה תתבצע בהתאם לחוק, והרשות תמשיך להסתייע בצוותים מקצועיים שהקימה לצורך זה.
בחוזר ששלחה לחברות בינואר 2006 ציינה הרשות: "כידוע המוסד הישראלי לתקינה בחשבונאות החליט כי מראשית שנת 2008 יחולו בישראל כללי החשבונאות הבינלאומיים ( IFRS במקום הכללים ]המתייחסים לתאגידי הסקטור הפרטי, לרבות תאגידים נסחרים [ ) והתקנים החשבונאיים הקיימים היום.
מטרת מהלך זה הינה, בין השאר, להגביר את השקיפות בדוחות הכספיים ולעודד השקעות בינלאומיות.
והוא משתלב, בין היתר, עם יעדי השקיפות, ההפרטה והשינויים המבניים עליהם מופקדת הרשות.
בעקבות החלטת המוסד לתקינה חשבונאית, הרשות עוסקת בימים אלו בבדיקת היערכותן של החברות הממשלתיות לאימוץ התקינה החשבונאית הבין-לאומית בישראל האמורה לחול על חברות ציבוריות החל משנת 2008 .
עם זאת, במקביל, על הרשות לגבש גם כללים חשבונאיים ייחודיים לחברות הממשלתיות, כאמור בהחלטת הממשלה שלעיל, לצורך כך נדרש שיתוף פעולה בין החשבונאי הראשי שבמשרד החשב הכללי של משרד האוצר ובין הרשות, האמורה להסדיר את הכללים ולעקוב אחר יישומם.
15 ,""תקינה חשבונאית ממשלתיתדוח שנתי 53 (ב של מבקר המדינה 2002) ', עמ319.
גריעת נכסים בעמידר "עמידר, החברה הלאומית לשיכון בישראל בע"מ" (להלן - עמידר) היא חברה העוסקת במתן פתרונות דיור ציבורי לאוכלוסיות הנזקקות לכך.
בחוק החברות הממשלתיות נקבע כי "בחברה ממשלתית שאחת ממטרותיה היא לספק שירותים שלא על מנת להפיק רווחים, רשאית הממשלה להחליט שתפעל בהשגת מטרה זו לפי הכללים שמחייבים אדם הממלא תפקיד ציבורי על פי דין".
בשנים 1998 -2000 קיבלה הממשלה, החלטות אחדות שעניינן זכותם של דיירי השיכון הציבורי, העומדים בקריטריונים מסוימים, לרכוש בהנחות מיוחדות את הדירות שהם גרים בהן.
החלטת ממשלה מ - 1999 קבעה כי ההכנסות ממכירת הדירות בניכוי הוצאות המכירה ייועדו למימון פתרונות דיור לזכאי הדיור הציבורי.
לפי דברי ההסבר לאחת ההחלטות: "מכירת הדירות אמורה להיטיב עם הדיירים הותיקים בשיכון הציבורי ולהפכם לבעלי דירות משלהם".
ההסכם מ - 2003 שנחתם בין ממשלת ישראל לבין עמידר נועד להסדיר את יישום החלטות הממשלה שתוארו לעיל, כגון משיכת כספים, מכירת הדירות והתייעלות החברה בדרכי מתן השירות ללקוחותיה.
במסגרת ההסכם יישמה הממשלה את מדיניותה בהסתמך על הסעיף בחוק המסמיך את הממשלה להנחות את החברה לפעול שלא על פי שיקולים עסקיים.
מכאן שעל ההסכם האמור בין עמידר למדינה חתמה המדינה גם כריבון הקובע את תנאי שוק הדיור הציבורי לצורך מתן מענה לאוכלוסיות נזקקות, וגם כבעלת שליטה בעמידר.
במצב זה צריך להבחין בדוחות הכספיים בין שני סוגי עסקאות בין המדינה לחברה ממשלתית: 1.
עסקאות "רגילות" בין המדינה לחברה ממשלתית שאינן מושפעות משיקולים לא עסקיים כמו טובת ציבור הלקוחות.
עסקאות אלו דינן להירשם על פי הכללים החשבונאיים המקובלים.
עסקאות שבהן המדינה מכתיבה לחברה ממשלתית תנאי עסקה השונים ממחיר השוק תוך העמדת אינטרס המדינה כריבון הדואג לציבור הרחב, מעל לאינטרס המדינה כבעלת שליטה הרוצה למקסם את רווחי החברה; עסקאות אלה צריכות להרשם במובדל מעסקאות רגילות - בבאור או בגוף הדוח.
בפועל לא נעשתה הבחנה בין שני סוגי העסקאות.
היעדר השקיפות במאזני עמידר בנוגע לתוצאותיהן של עסקאות לא כלכליות שכפתה המדינה כריבון וכבעל שליטה בחברה, אינו מאפשר לקורא הדוחות להעריך את הרווח או ההפסד שנגרם לחברה בגין אותן עסקאות.
להלן המחשה לצורך בבידול ברישום החשבונאי בין שני סוגי העסקאות: עד שנת 2002 רשמה עמידר בדוחות הרווח וההפסד השנתיים שלה הכנסות ממכירת דירות שבבעלות המדינה לדייריה במבצעי מכר שנעשו מעת לעת.
בדוחותיה לשנת 2003 רשמה החברה לראשונה גריעה של הנכסים שממשלת ישראל העבירה לחברה בשנת 1958 .
)(ראו בנוגע לכך בהמשך ב- 2004 השלימה החברה את מחיקת הנכסים מספריה.
כתוצאה ממחיקת הנכסים בשנים 2003 -2004 נוצר גירעון מצטבר בסך של כ -68 מיליון ש"ח בסוף 2004 .
הגירעון סווג כפעולה מאזנית על ידי רישום קרן הון שלילית במאזן החברה, והוצג בדוח על השינויים בהון כעסקאות עם בעל שליטה גרידא.
לו הייתה נרשמת פעולת הגריעה כבשנים קודמות בדוח הרווח וההפסד, היה הגירעון המצטבר של החברה גדל בסכום של 68 מיליון ש"ח.
לכן יש באופן הרישום של החברה בשנת 2003 פגיעה בעקרון העקביות, שהוא אחד מעקרונות היסוד החשבונאיים להצגת דוחות כספיים.
הרשות הוסיפה למכתב ההערות שלה בנוגע לדוחות הכספיים של עמידר לשנת 2003 הערה כללית שלפיה החברה נדרשת להבחין בין פעולות המדינה כריבון לבין פעולותיה כבעלת שליטה או כבעלת שליטה וריבון גם יחד, אולם הרשות לא התייחסה במכתבי ההערות שלה לעצם רישום גריעת "דירות ההשקעה" ושינוי השיטה (היעדר העקביות) ברישום העסקאות עם המדינה.
מעקב ובקרה על החברות הממשלתיות 143 .
לדעת משרד מבקר המדינה, היעדר כללים חשבונאיים ברורים באשר להבחנה הנדרשת בהצגת עסקאות של חברה ממשלתית עם המדינה כריבון, כבעל שליטה וכריבון ובעל שליטה גם יחד, הוא כר נרחב ליצירתיות חשבונאית מצד החברות.
כאמור לעיל, על הרשות לממש את ה חלטת הממשלה בדבר תקנים חשבונאיים ייחודיים לחברות הממשלתיות.
תקנים אלו יהוו נדבך נוסף לכללים החשבונאיים החלים הן על החברות הממשלתיות והן על כלל המשק, וייתנו מענה לסוגיות שפתרונן אינו מוסדר בתקינה הקיימת, כיוון שהן ייחודיות לפעילות החברות הממשלתיות.
בדיקת התחשיבים שעליהם מבוססים האומדנים החשבונאיים בדוחות הכספיים של החברות לפי חוק החברות הממשלתיות, כשהרשות מקבלת את הדוחות המוגשים לה, עליה לבדוק את החומר שעליו הם מבוססים ולהעיר לחברה ולשרים הממונים את הערותיה.
בביקורת נמצא כי הרשות אינה דורשת מהחברות את הנתונים שעליהם התבססו הדוחות הכספיים, כגון טפסי פחת, דוחות התאמה למס ותחשיבים אקטואריים.
להלן דוגמה לצורך בדרישה זו: במאזן לשנת 2004 של חברת "פרזות חברה ממשלתית עירונית לשיכון ירושלים בע"מ" (להלן - פרזות) מוצגת התחייבות אקטוארית לפנסיה תקציבית ולפיצויים לעובדיה בסך של כ -17.
ההפרשה מבוססת על תחשיב אקטוארי שנעשה ב - 31.
מבירור שנעשה ברשות עולה כי היא לא בדקה את החישוב האקטוארי שעל פיו נרשמה הפרשה זו, ולא דרשה מפרזות הסבר בנוגע לכך.
לאור דרישת משרד מבקר המדינה, הומצא העתק התחשיב של החברה, הכולל ארבעה תרחישי פרישה שונים.
חבויות הפרישה בו נעות בין כ-15.
ההפרשה שהוצגה במאזן שנת 2004 על סך כ- 17.
7 מיליון ש"ח שונה מכל אחד מארבעת התרחישים, ולא ניתן לכך הסבר.
עוד נמצא כי שיעור ההיוון של תשלומי הפנסיה שעליו התבסס החישוב ה אקטוארי האמור בפרזות הוא 3.
לשם השוואה, שיעור ההיוון שעליו התבסס החישוב האקטוארי לגבי פנסיה מוקדמת בעמידר בדוחותיה הכספיים לשנת 2004 הוא 4.
,בתשובתה הודיעה הרשות כי היא נעזרת בייעוץ אקטוארי של משרד האוצר כשיש צורך בכך אולם לא סביר להפנות כל חישוב אקטוארי לבדיקת אקטואר ממשלתי, מכיוון שבכך מופחתת האחריות מדירקטוריון החברה וממבקר החשבונות שלה.
יתרה מכך, לדעת הרשות, ייתכן שעקרונות האמידה של אקטואר ממשלתי אינם זהים לאלה הנדרשים על פי העקרונות החשבונאיים המקובלים ועל פי הוראות הרשות.
לדעת משרד מבקר המדינה, על הרשות לגבש מדיניות לבדיקת סבירות רישום אומדנים חשבונאיים, כלכליים ואקטואריים, ולקבוע בנוהל פנימי את דרכי בדיקתם, הן על ידי עובדי הרשות והן על ידי נציגי הרשות בחברות.
מלבד זאת, יכולה הרשות להסתייע באגף שוק ההון שבמשרד האוצר לבדיקת סבירות הפרמטרים המרכזיים שבבסיס המודלים האקטואריים בחברות.
את מסגרת הבדיקה תגדיר הרשות בשים לב לעקרונות החשבונאיים המקובלים.
בעניין זה הודיע הממונה על אגף שוק ההון למשרד מבקר המדינה בינואר 2006 כי האגף מוכן לסייע לרשות לגבש מדיניות ונהלים פנימיים בנושא.
הכנת תקציב על פי סעיף 32(א2 ) לחוק החברות הממשלתיות, "ח ובה על הדירקטוריון של חברה ממשלתית.
לקבוע מדי שנה - (א) תקציבה השנתי של החברה ודרך ביצועו והשימוש במקורות העומדים לרשותה".
להלן מקרה שהועלה בנוגע להכנת תקציבה של תש"ן: דירקטוריון תש"ן אישר ב - 17.
04 את תקציבה לשנ ת 2004 .
באותן הישיבות אושר גם תקציב קמ"ד.
04 אישר דירקטוריון תש"ן "תקציב מעודכן" לשנת 2004 לתש"ן ולקמ"ד, שעליו המליצה ועדת הכספים של הדירקטוריון ב - 19.
מדוח ביצוע התקציב המשותף לתש"ן ולקמ"ד עולה כי תש"ן הפכה את נתוני הביצוע בפועל גם לנתוני "תקציב סופי".
תש"ן הסבירה למשרד מבקר המדינה בדצמבר 2005 כי "התקציב הסופי" הוא תוצאה חשבונית לסוף שנת 2004 של "התקציב המעודכן" ושל העברות תקציב שוטפות שטרם נכללו בתקציב המעודכן, ואשר אושרו על פי נוהלי החברה ומדרג הסמכויות שבה, לרבות דירקטוריון החברה.
לדעת משרד מבקר המדינה התאמת התקציב לביצוע בפועל נוגדת סדרי מינהל תקינים ומעוותת את הבקרה על אופן היישום של התכניות שאושרו עבורן תקציבים.
היקף העברות התקציב בין "התקציב המעודכן" ל"תקציב הסופי" היה כ -3.
מיליון ש"ח הביקורת העלתה כי כ -1.
2 מיליון ש"ח מסכום זה היו העברות שעשו המנכ"ל והסמנכ"ל בהתאם לנוהלי החברה עוד לפני 7.
04 , עת אושר התקציב המעודכן.
רובן נעשו בין מועד ההמלצה של ועדת הכספים למועד אישור הדירקטוריון.
לדעת משרד מבקר המדינה, מן הראוי היה שהנהלת תש"ן תביא לידיעת הדירקטוריון ב- 7.
04 , בעת אישור התקציב המעודכן, כי היא אישרה לאחר המלצת ועדת הכספים העברות תקציב שלא נכללו בתקציב המעודכן.
בקרה תקציבית החברות נדרשות להמציא לרשות גם דוח מאושר על ביצוע התקציב.
לדוח זה יש חשיבות, שכן התקציב אמור להיות תרגום כספי של מדיניות החברה, מטרותיה, ותכניותיה לרבות תפוקותיה ותשו מותיה כפי שתוכננו.
באמצעות ניתוח הסטיות מהתקציב אפשר לעמוד על מצבה של החברה וביצועיה מהיבטים שונים.
:להלן דוגמה לכך שהרשות לא תמיד פעלה לאיתור סטיות בתקציב כדי לעמוד על מקורן הנהלת מקורות הכינה דוח ביצוע תקציב לשנת 2003 , אך בסדר היום של ישיבות הדירקטוריון ושל ועדת הכספים שלה לא נכלל דיון בדוח זה.
מפרוטוקולים של הישיבות עולה שהוא לא נדון בהן.
בסוף דצמבר 2004 אישר דירקטוריון מקורות את תכנית העבודה ואת תקציב החברה לשנת 2005 , ודרש שהנהלת החברה תגיש לו, בין השאר, מסמך בנושא תקציב מול ביצוע לשנת 2004 , כולל נית וח הפערים ביניהם.
לקראת דיון הדירקטוריון ב - 4.
05 הגישה ההנהלה לדירקטוריון דוח כנדרש, ועמו את טיוטת הדוחות הכספיים לשנת 2004 .
אולם מהפרוטוקולים של ישיבות הדירקטוריון ושל ועדת הכספים שלו עולה שדנו בהם רק בדוחות הכספיים ולא בדוח ביצוע התקציב לשנת 2004 .
משרדמבקר המדינה העיר לרשות כי היא לא התריעה על כך שדירקטוריון מקורות לא דן בדוחות ביצוע התקציב לשנים 2003 ו- 2004 .
עוד נמצא כי יש נתונים בדוח ביצוע התקציב של מקורות ל - 2003 , ובהם סעיפי הוצאות אחזקה , מסים עירוניים, תקורת משרד ראשי ועלויות הון, שאי-אפשר לייחס לנת וני הדוחות הכספיים המבוקרים והמאושרים לאותה שנה.
מקורות הסבירה למשרד מבקר המדינה מעקב ובקרה על החברות הממשלתיות 145 .
בדצמבר 2005 כי הנתונים בדוח ביצוע התקציב ובדוחות הכספיים מקורם במערכת הכספית שלה, ולכן הם זהים בשני הדיווחים, אולם הדוחות ערוכים באופן שונה.
לדעת משרד מבקר המדינה, על החברה להכין מסמך המתאם בין שני הדוחות האמורים, כדי לאפשר לדירקטורים ולרשות לבקר את מהימנותם של נתוני דוח הביצוע של התקציב.
בתשובתה הודיעה מקורות כי "החברה תכלול בעתיד השוואה בין הערכים הכספיים של ההוצאות והעלויות המתוכננות לבין אלה שבפועל, כמו גם ניתוח סטיות בהת חשב בכמויות שבוצעו למעשה, תוך אבחנה בין סטיות כמות לבין סטיות מחיר".
עוד הודיע מנכ"ל מקורות כי משנת 2005 דן הדירקטוריון בדוח ביצוע תקציבי רבעוני בוועדת הכספים ובמליאת הדירקטוריון.
לדעת משרד מבקר המדינה, בדיקת תקציב מול ביצוע היא כלי בקרה ראשון במעלה על פעולות החברה.
כגוף המופקד על בקרה, הרשות צריכה לעמוד במסגרת בדיקותיה על סטיות מהותיות מהתקציב שאושר כדי לבדוק את סיבותיהן ואת ההסברים להן.
בשנת 2004 כונס על פי החלטת ממשלה צוות בין-משרדי לצורך דיון בעתידן של ארבע חברות דיור ציבורי.
בדוח הצוות מפברואר 2005 הומלץ כי "האמור מצריך דרישה להצבת תנאים חשבונאיים לניהול החברות לפי כללים של משק סגור, כאשר הפעולות השונות שאינן דיור ציבורי יתנהלו בנפרד.
כך שיתאפשר מעקב חשבונאי אחר נתוני ניהול הדיור הציבורי".
המלצה זו ניתנה משום שבדוחות הכספיים של חברות אלה אין הצגה של נתונים לפי מרכזי רווח והפסד, ולכן הרווחים מפעילויות שאינן דיור ציבורי, כמו מכירת דירות וניהול הוסטלים, מממנים את הפסדי הדיור הציבורי שמטבעו הוא גירעוני בשל שכר הדירה הלא ריאלי שנגבה מהדיירים (להלן - סבסוד צולב).
כדי לקבל נתוני אמת באשר לניהול הדיור הציבורי בכל חברה, נדרשים ניהול חשבונאי נפרד ודיווח נפרד בדוחות הכספיים לכל מגזר פעילות.
כך גם אפשר לבחון סבסוד צולב בין הפעילויות השונות.
בביקורת נמצא כי במכתבי ההערות לשנת 2004 ששלחה הר שות לחברות עמידר ופרזות, שתיים מהחברות אשר דוחותיהן הכספיים נסקרו ע"י משרד מבקר המדינה, היא לא דרשה מהן להציג את הדוחות על פעילותן לפי מגזרי פעילות.
עוד נמצא כי בדוח הכספי של פרזות יש הצגה חלקית בסך 5.
7 מיליון ש"ח של מגזרי פעילות, ויתרת ההוצאות, כ-5.
9 מיליון ש"ח, שהם כ -50% מסך הוצאות החברה, היא ללא ייחוס לפי מגזרים.
בדוח הכספי של עמידר, 154 מיליון ש"ח שסווגו כהוצאות הנהלה וכהוצאות כלליות, שהם כ-60% מסך הוצאות החברה, אינם מיוחסים למגזרים.
כך אי-אפשר לראות בדוח הכספי את מלוא הסבסוד הצולב.
בתשובתה הודיעה הרשות כי הרישומים שלעיל בשתי החברות נעשו על פי הכללים החשבונאיים המקובלים.
משרד מבקר המדינה מעיר כי בכללים החשבונאיים המקובלים הנוגעים לעניין (תקן 11 ) נקבע: "לעיתים עלויות מבוצעות ברמת התאגיד עבור מגזר ספציפי.
עלויות אלה תחשבנה כחלק מהוצאות מגזר אם הן קשורות לפעילויות התפעוליות של המגזר, וניתן לייחסן באופן ישיר למגזר או להקצותן למגזר, על בסיס סביר".
לדעת משרד מבקר המדינה, לא סביר שכ- 60% מסך ההוצאות של עמידר וכ -50% מסך ההוצאות של פרזות אינם ניתנים לייחוס למגזרי הפעילות, על פי טכניקות מקובלות של הקצאת עלויות תקורה.
עוד נמצא כי בחוות הדעת של רואה החשבון המבקר של חברת פרזות לשנים 2003 -2004 לא נכללה התייחסות להחלטת הממשלה מספטמבר 2003 בדבר בחינת איחודן של חברות הדיור הציבורי או הפרטתן, שבעקבותיה הוקם הצוות הבין -משרדי כאמור לעיל.
התייחסות רואה 146 דוח שנתי57ב .
החשבון בחוות דעתו לדוחות לשנים 2003 ואילך מתחייבת לנוכח ההשלכות האפשריות של החלטות הוועדה על פעילות החברה בעתיד.
הרשות לא העירה לרואה החשבון המבקר בעניין זה.
יוצא אפוא שבחברות לסוגיהן יש כשלים בבקרה התקציבית הפנימית והחיצונית כאחת.
לדעת משרד מבקר המדינה, על הרשות והחברות לשכלל את תהליכי הבקרה התקציבית בכלל, ובתחומים שהובאו לעיל בפרט.
הבקרה על חברות מוחזקות .
לעתים לחברה ממשלתית יש חברה מוחזקת שאינה חברה בת שלה (בדרך כלל כאשר החברה הממשלתית מחזיקה ב- 50%-20% מהמניות).
בחוק החברות הממשלתיות לא נקבעו הוראות בעניין חברה כזו, ולכן במצב ים כאלה מוטלת חובת פיקוח מיוחדת על החברה הממשלתית המחזיקה.
נמצאו שני מקרים של פיקוח לקוי, שהרשות לא נתנה עליהם את דעתה: 1.
לבז"ן יש חברה בת בבעלות מלאה - גדיב; שתי חברות שהיא מחזיקה ב -50% ממניותיהן- "כרמל אולפינים בע"מ" (להלן - כאו"ל) ו"שמנים בסיסיים חיפה בע"מ" (להלן - שב"ח)16; וחמש חברות שהיא מחזיקה ב -%12.
ביוני 2003 הסתכם חלקה של בז"ן בשוויין של החברות שהיא מחזיקה בכ-1.