HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
לדעת משרד מבקר המדינה, מן הראוי שרשות המים והמשרד ישקלו להשית - במסגרת תנאי צווי ההרשאה - על מבקש הצו העתיד לזהם את הסביבה תשלום בשיעור שהולם את היקף הזיהום.
המשרד להגנת הסביבה 137 .
שמירה על מי הנחלים הוכרה בחוק המים כאחת המטרות שבגינן יש זכות להקצאת מים.
במחקר שבדק את כמות המים המינימלית הנדרשת לשיקום 14 מנחלי ישראל נמצא כי ההקצאה הנדרשת היא122 :מלמ"ק בשנה58 מלמ"ק מים שפירים, לרבות מליחים, ו -64 מלמ"ק מים מושבים (קולחים).
במח קר נוסף שהזמינו המשרד ורשות הטבע והגנים נמצא, כי כדי לקיים את בתי הגידול ונופי המים בנחלים נדרשת הקצאה של לפחות כ-50 מלמ"ק בשנה (לא כולל את נהר הירדן בקטע שמדרום לכינרת).
באוגוסט 2000 החליטה הממשלה על הקצאה של 50 מלמ"ק של מים למשאבי טבע, על פי חלוקה שתיקבע בידי צוות בראשות נציב המים (כיום - מנהל רשות המים) ובהשתתפות נציגי המשרד, משרד החקלאות ומשרד האוצר.
כמות כזאת לא הוקצתה ממועד ההחלטה ואילך.
על פי נתוני רשות הטבע והגנים, בשנת 2009 הקצתה רשות המים כ-14.
4 מלמ"ק, ולשנת2010 צפויה הקצאה של כ-17.
8 מלמ"ק (על פי נתוני רשות המים, בשנת 2010 הוקצו כ-12 מלמ"ק של מים שפירים ומליחים).
יתר על כן - אף שמי המקור שהיו בנחלים נגרעו מהם ונשאבו לטובת יעדים אחרים, רשות הטבע והגנים נדרשת לשלם לחברת מקורות עבור ההקצאה כ-5.
מלש"ח לשנה המשרד ומשרד האוצר הסבירו בתשובתם למשרד מבקר המדינה מנובמבר 2010 .
כי לא הוקצתה כמות המים שהממשלה החליטה להקצות, לנוכח משבר המים המשרד הוסיף כי הקים ועדה בין-משרדית עם רשות המים, רשות הטבע והגנים והחברה להגנת הטבע לבדיקה של הקצאת מים לכל נחל על פי תכניות שיאושרו בידי ועדה ברשות המים.
רשות הטבע והגנים הסבירה בתשובתה מינואר 2011 כי כמות המים שהוקצתה נועדה למנוע ייבוש מוחלט של המקורות הטבעיים, ו"כיום" הרשות מבצעת בדיקות נוספות בנוגע להקצאת המים לטבע כדי לשמר באופן מיטבי את משטר הזרימה הטבעי שהיה בנחלים.
משרד מבקר המדינה העיר למשרד כי אם לדעתו החלטת הממשלה לא הייתה בת-ביצוע - היה עליו ליזום את שינויה.
עיקר הביקוש למי קולחים הוא מהמגזר החקלאי המעוניין בהם כחלופה זולה למים שפירים; חלקם מוזרם לנחלים, בייחוד בתקופת החורף.
תנאי להזרמת הקולחים לנחלים הוא איכות טיהור גבוהה כדי שיוכלו לסייע בשיקום חלקי של בתי הגידול.
בשנת 2000 פרסם המשרד הצעה לתקני איכות חדשים לאיכות הקולחים שיותרו להשקיה ללא מגבלות48 .
מקץ עשר שנים, בינואר2010 , אישרה ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת את תקנות בריאות העם (תקני איכות מי קולחין וכללים לטיהור שפכים), התש"ע-2010, ואלה פורסמו בקובץ התקנות באפריל אותה שנה.
48 הצעת התקן נקבעה בידי ועדה בין-משרדית בראשות מר יוסי ענבר מהמשרד לאיכות הסביבה, להלן - ועדת ענבר, תקן ענבר, טיהור שלישוני.
138 קובץ דוחות ביקורת לשנת2011 , התשע"ב .
על פי התקנות, התקן החדש בעניין הנחלים ייושם מ-2013 ואילך.
יצוין כי על פי מחקר שנערך באוניברסיטת תל המשרד להגנת הסביבה 139 .
אביב, גם עם יישום התקנות החדשות "בריאות" הנחלים צפויה להיות "בינונית- גרועה", ולכן יש לראות בתקן החדש צעד בכוון הנכון אך לא צעד סופי49 .
על פי הערכת רשות המים, בשנת 2013 יתאימו כ-353 מ-410 מלמ"ק של הקולחים (כ-86% ) לדרישות התקנות החדשות.
עם זאת, רשות המים הסבירה בתשובתה למשרד מבקר המדינה כי התקנות קבעו לוחות זמנים מצומצמים ביותר לשדרוג הקולחים: הדבר מחייב היערכות ארגונית מבחינה הנדסית, סטטוטורית ותקציבית, ויידר ש לכך זמן ארוך יותר ממה שנקבע בתקנות.
משרד האוצר הוסיף בתשובתו מנובמבר 2010 כי עלות השדרוג תגולם בתעריפי המים והביוב לצרכני המים.
לדעת משרד מבקר המדינה, אם רשות המים סבורה כי לוח הזמנים שנקבע בתקנות אינו ישים - עליה לפעול לשינויו.
אחד מגורמי הזיהום של נחלי הארץ הן ברכות הדגים ששטחן המצרפי הוא כ- 27,000 דונם.
ענף המדגה היבשתי משתמש בכ-90 מלמ"ק, ומקורותיו העיקריים הם מים מליחים שאינם משמשים לשתייה ולחקלאות מתפיסת מי שיטפונות וממעיינות ונחלים.
מגדלי הדגים שוא בים את מי הנחלים ומקורותיהם ולאחר השימוש משיבים את המים, השקולים לביוב גולמי, לנחלים.
פלט הברכות מכיל הפרשות של דגים, חומרי הזנה, תרופות, חנקן, זרחן ועוד.
על פי נתוני המשרד, בשנת 2008 הוזרמו כ-40 מלמ"ק של פלט מי ברכות הדגים לנחלים (בעיקר לנעמן, לחרוד, לירדן הדרומי ולתנינים), ובשנת 2009 - כ-30 .
מלמ"ק רשות הטבע והגנים הוסיפה בתשובתה מינואר 2011 כי ברכות הדגים אינן מבוקרות ומפוקחות באופן ראוי בידי רשות המים בנושא ניצול המים הטבעיים.
בברכות רבות שואבים מפעיליהן מים באופן בלתי-חוקי, והם הפכו את הנחלים הסמוכים להן לחלק ממערך התפעול שלהן בד בבד עם זיהומם הכימי והביולוגי.
התברר כי המשרד עדיין לא התקין תקנות בנוגע לאיכות מי ברכות הדגים המותרים להשבה לנחלים כדוגמת התקנות שהתקין בנוגע לתוצרי המט"שים המותרים בהזרמה לנחלים.
יצוין כי כבר בשנת 2001 עסק המשרד בסוגיה זו, אך טרם חל שינוי בתקנות.
המשרד גם לא הנחה את מגדלי הדגים, עד להתקנת תקנות בעניין, לנקוט אמצעים כגון אלה שהוצעו במחקר למגדלי הדגים באזור נחל חרוד50 : סחרור מים מרבי בין .
49 ,שחם גיוראזכות הטבע למים - דרישות מים עבור גופי מים ובתי גידול לחים (2003 '), עמ12.
50 ,אבנימלך יורם ורשות נחל חרודניהול ידידותי לסביבה של בריכות דגים באגן היקוות נחל חרוד (2007.
) 140 קובץ דוחות ביקורת לשנת2011 , התשע"ב .
הברכות; העברת הפלט למאגר שיקוע וטיפול בו לפני ההזרמה לנחל; שחרור המים לנחל רק בחודשי החורף שבהם הם נמהלים במי שיטפונו ת ועוד.
המשרד להגנת הסביבה 141 .
המשרד הסביר בתשובתו מיוני2011 למשרד מבקר המדינה כי "בימים אלה" הוא מעביר טיוטת תקנות בנושא איכות מי בריכות הדגים שהכין להתייעצות עם משרדי ממשלה, ואלה יסדירו את נושא המדגה והשפעתו על הנחלים בעקבות הזרמת מי הפלט לסביבה.
על פי מדיניות המשרד, יש להעדיף קביעת תקן סביבתי למי הנחלים על פני התקן הקובע את איכות הקולחים שיוזרמו אליהם.
יתרונו של התקן הסביבתי בכך שהוא מחמיר בדרישותיו, מאפשר את שיקום בתי הגידול בנחל ומותאם לכל נחל בנפרד.
בפברואר 2000 קבעו רשות נחל קישון והמשרד תקן סביבתי לאיכות מי הקישון 51 .
עמידה בדרישות התקן מאפשרת את הקיום והחידוש של המערכות האקולוגיות שנכחדו, גם אם אינן בהכרח המערכות המקוריות שהיו בנחל הקישון.
זהו המקרה היחיד שבו אומצה מדיניות המשרד.
בתכנית-האב של נחל הקישון הוצע לאמץ תקן זה בנחלים נוספים בהתאמות המתחייבות, ואולם הדבר טרם נעשה, לרבות בנחל הירקון, שבו קיימת רשות נחל נוספת.
 מהמקובץ עולה כי שיקום מי הנחלים, אשר נקבע בידי המשרד כתנאי ראשוני והכרחי לשיקום הנחלים, רחוק מהשלמתו.
המשרד מופקד אמנם על שיקום הנחלים, אולם קידום הטיפול במים ל רבות תכנון מפעלי מים ושיפוטם בוועדות הנדסיות, המימון והבנייה שלהם והקצאת המים השפירים והקולחים מופקדים בידי רשות המים והרשויות המקומיות או תאגידי המים שלהם.
המשרד פעל באמצעות אכיפה להמרצת בנייתם של מט"שים ביישובים רבים אולם באותם מקרים אשר בהם יכול היה ליזום שינויי תקינה הוא לא עשה זאת, למשל בעניין תקנות לאיכות מי ברכות הדגים שיותרו להזרמה לנחלים או בחיבור תקן סביבתי למי הנחלים.
51 תקן איכות מי הקישון נקבע בידי ועדה מקצועית בין -משרדית (שחבריה היו מן המשרד, מנציבות המים דאז, ממשרד הבריאות, מהמכון לחקר הימים והאגמים, מהטכניון, מרשות נחל קישון ואקולוגים), ועל פיו פועלים הגורמים הנוגעים בדבר לניטור ולשמירה של איכות המים.
142 קובץ דוחות ביקורת לשנת2011 , התשע"ב .
התכנון הלאומי מייחס חשיבות רבה לרצועות הנחלים: תכנית המתאר הארצית המשולבת (תמ"א 35 ) מגדירה את הנחלים העיקריים בישראל כ"רצועות" (בתחום של 100 )מ' מכל גדה המשרד להגנת הסביבה 143 .
שאותן יש להסדיר בתכניות מתאר מחוזיות חלקיות שעיקרן שיקום הנחלים ובתי הגידול שלהם, עיצוב הגדות וייצובן, מניעת זיהומים ופיתוח אתרי נופש בצידיהם.
גם תכניות מתאר ארציות נושאיות דוגמת תכנית המתאר הארצית ליער ולייעור (תמ"א 22 ) ותכנית המתאר הארצית לתיירות (תמ"א12 ) מייעדות את הנחלים הגדולים במישור החוף לנטיעות, לצורכי נוף ולפעילות פנאי בחיק הטבע.
תכניות המתאר המחוזיות מייעדות את רצועות הנחלים לפארקים מטרופוליניים, לחלק חשוב ממארג השטחים הפתוחים ולפריסת תשתיות לאורכם (במחוז ירושלים).
תכנית ייחודית לעניין הנחלים היא תכנית מתאר ארצית משולבת למשק המים - נחלים וניקוז (תמ"א 34/'ב3 ), שאושרה בידי הממשלה בנובמבר2006 .
מטרתה להבטיח את המשך קיומם ותפקודם של הנחלים וסביבתם לצורך שיקום הנוף ושימורו וכמוקד לפעילויות נופש בד בבד עם הבטחת תפקודם כעורקי ניקוז המצמצמים את נזקי הסחף וההצפות.
בין היתר, קבעה התכנית את העקרונות האלה: שיקום נחל לכל אורכו ושימורו יהיו בראייה אגנית; תכנית בתחום העורק תבטיח שמירה מרבית של פיתוליו של הנחל תוך התייחסות להיבטים סביבתיים של נוף ואקולוגיה; מוסד תכנון הדן בתכנית החלה בשטח בעל רגישות נופית סביבתית גבוהה יעביר אותה לחוות דעת של רשות הטבע והגנים; בדונה בתכנית למפעל ניקוז תבחן הוועדה המחוזית את השפעתה על ערכי טבע ונוף ועל תפקודי סביבה.
על פי נתוני המשרד לאוגוסט 2010 , הוכנו תכניות מסוגים שונים (תכניות-אב, תכניות מתאר, תכניות מרקמיות ותכניות שלד) ל-35 נחלים או לקטעיהם, ומאלה טרם הושלמו שמונה תכניות, לרבות תכניות שבהכנתן הוחל ב-1995 (פארק נחל חדרה) וב-1997 .
אחת הדרכים להגן על רצועות הנחלים מפיתוח בלתי-מבוקר ובלתי -רצוי היא הכנת תכניות מתאר מקומיות או מפורטות אשר יקבעו את השימושים המותרים והאסורים בהן.
חובת הכנתן של תכניות מתאר כאלה עולה גם מהוראות בתכניות המתאר הארציות שצוינו לעיל.
אולם אף שהמשרד הוא בעל עניין בהכנת תכניות כאלה, הוא אינו יוזם זאת.
המשרד הסביר בתשובתו מנובמבר 2010 כי בהי ותו מאסדר (רגולטור) הוא אינו יוזם תכניות מתאר משום שזה תפקידו של מנהל התכנון במשרד הפנים.
מנגד, במסגרת "קול קורא" לשיקום נחלים שהוא מפרסם, ניתן בקלות יחסית לקבל מימון לתכנון סטטוטורי של אגני נחלים.
לדעת משרד מבקר המדינה, ייזום תכנון הוא מעשה מובהק של אסדרה , ולכן על המשרד לעסוק בכך.
עליו ליזום תכנון מתארי של רצועות נחלים, למצער במקומות שבהם קיים חשש מיידי של בינוי בתחום פשט ההצפה, ולא להמתין לכך שרשויות הניקוז ייזמו זאת ויבקשו את עזרתו במימון.
אחד התפקידים של מינהלת הנחלים הארצית היה לקדם את תכנון הנחלים.
ניתן היה לצפות כי המינהלה הארצית או אגף מים ונחלים יגבשו הנחיות להכנת תכניות-אב ומתאר לנחלים שבהן יפורטו דרישות המינימום והנושאים ההכרחיים לתכנון שיקום של כל נחל.
הדבר לא נעשה, וקיימים פערים ניכרים באיכות התכניות לשיקום הנחלים.
הפערים באים לידי ביטוי בעיקר בהיקף המידע שנאסף 144 קובץ דוחות ביקורת לשנת2011 , התשע"ב .
כבסיס לתכנון, בקביעת מדדים להצלחת השיקום ובאופי הפתרונות הפיסיים הנגזרים מהתכניות.
במקום זאת אגף מים ונחלים מאפשר בשנים האחרונות לתכנן - על חשבון איכות התכנון - תכניות-אב שלדיות שהכנתן מהירה ועלותן זולה בהרבה מזו של תכניות-אב.
להלן דוגמאות: המשרד להגנת הסביבה 145 .
תכנית-אב לנחל קישון (מארס 2001 ) נעשתה בצורה מפורטת מאד בלוויית יועצים מתחומים שונים לרבות ייעוץ בינלאומי לשיקום נחלים 52.
תכנית -האב מציעה מדיניות ואמצעים להסבת הנחל המזוהם ביותר בארץ לנחל חי, וכוללת, בין השאר, תכנון של הכמות והאיכות של המים שיש להשיב לו, סקר אקולוגי עם המלצות לשיקום ופיתוח, הוראות לניטור הנחל ולהפסקת הזיהומים בו, קביעת תקן סביבתי לאיכות מימיו ועוד.
תכנית -האב כוללת מאות פרויקטים לביצוע לרבות סדרי עדיפויות ועלויות, ובהם 37 ,פרויקטים לסילוק מזהמים מהנחל ומטרדים מגדותיו שישה פרויקטים של השבת מים לנחל, 13 ,פרויקטים של השבת החי והצומח אליו 24 .
פרויקטים של טיפוח מסדרון הנחל ועוד לעומת זאת, תכנית-אב שלדית לנחל געתון ( 2009 ) הוכנה בידי אדריכל נוף ללא השתתפות של אקולוג, ואין בה פירוט של המצאי הביולוגי ושל המצאי הזואולוגי הקיימים.
התכנית השלדית קובעת כי ל-23 מ-30 האתרים לפיתוח לאורך הנחל לא נדרש סקר אקולוגי, ו-25 ,מאלה הם פרויקטים של פיתוח (חניונים, שבילים פרויקטים כלכליים) ולא של שימור (שיקום נופי, שחרור מי מעיינות); גם תכנית- האב השלדית לנחל בצת מוגדרת כמבוא לתכנון שייעשה בעתיד.
מרשימת 25 פרויקטים שמציעה תכנית שלדית זו- 24 הם של פיתוח, ורק פרויקט אחד עוסק בשיקום של מעיין.
דברים דומים ניתן לקבוע בנוגע לתכניות השלדיות של הנחלים ש ע ל, פקיעין וחילזון.
רשות הניקוז גליל מערבי הסבירה למשרד מבקר המדינה בתשובתה מדצמבר 2010 כי יזמה בצוותא עם המשרד את התכניות השלדיות דלעיל.
הן הוצגו בוועדת השיפוט ההנדסית של משרד החקלאות וטרם הוצגו בפני מינהלות הנחלים.
לדעת משרד מבקר המדינה, מאחר שמדובר בתכניות לשיקום נחלים ולא בתכניות להסדרה ניקוזית, תשובת רשות הניקוז ממחישה את בעיית סדרי העדיפויות של רשויות ניקוז ואת בעיית זיקתן הארגונית.
בדיון שהתקיים במרס 2008 ברשות הטבע והגנים בנושא התכניות השלדיות נקבע כי הן בבחינת קיצור דרך שאינו יכול להיות תחליף לתכניות-האב לנחלים.
הן עוסקות בעיקר בפיתוח ואין בהן מרכיבים של שימור ושיקום.
אין בהן רקע אקולוגי, ניתוח של מפגעים, הנחיות לתחזוקה נכונה, הנחיות לגבי הצמחייה הנכונה שיש לטעת, אין ייעודי שטח ואין תכנון לשיקום הידרולוגי.
כמו כן, הזמן הקצר שהוכתב לתכנון - ארבעה חודשים בלבד - אינו מאפשר להכין תכנית יסודית לשיקום נחלים.
המשרד הסביר בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי מטרת הכנת התכניות השלדיות הייתה לבחון בפרק זמן קצר את המידע שהצטבר על כל נחל, ואם הוא נמצא מספק - להמשיך בתכנון סטטוטורי או בתכנית-אב.
לדעת משרד מבקר המדינה, הגם שמדובר בנחלים קטנים - מן הראוי היה להכין את תכניות-האב החדשות על פי המודל של תכניות -האב הראשונות (ירקון, קישון, שורק, ירדן), ולו בפירוט מופחת, ההולם כל נחל בנפרד.
על המשרד היה לחייב למצער את הכנת הפרקים העוסקים במצאי ובשיקום האקולוגי וההידרולוגי ובתחזוקה בכל תכנית, כפי שקבע בעצמו במסמך המדיניות שלו.
52 Barbara Carroll & Trevor Turpin ו- Nicholas Pearson Associates.
146 קובץ דוחות ביקורת לשנת2011 , התשע"ב .
מאחר שהכוונה התכנונית, כפי שנקבעה בתכניות השלדיות עצמן ובתשובת המשרד, היא להכין בעתיד תכניות-אב ותכניות מתאר לאותם נחלים, וכיוון שאיסוף מידע הוא חלק בלתי-נפרד מן התכנון והבסיס לו, הרי שלא הושגו חיסכון כספי או קיצור זמן בהזמנת תכניות שלדיות שטחיות, וקיים חשש כי רשות הניקוז תממש אותן ללא בסיס מידע ראוי, כפי שתואר לעיל.
תחזוקה שוטפת של נחל היא מקבץ הפעולות של ניקיון ומניעת שבר שמבצעת רשות ניקוז דרך קבע כדי לשמר את תוצאות מפעלי הניקוז והטיפוח הנופי, בשונה מהסדרת הנחל באמצעות מפעלי ניקוז חד -פעמיים.
הסדרה אופטימלית מחייבת מינימום של פעולות תחזוקה, אולם אי- קיום פעולות כאלה יכול להוביל לקריסת מפעלי הניקוז, לאובדן הוצאות שהוצאו, להתחדשות הזיהומים ולהרס של בתי הגידול.
דוגמה לכך היא נחל שורק: ב"תכנית-אב לאגן היקוות נחל שורק" מ-2005 נקבע, כי קטעי נחל שהוסדרו במפעלי ניקוז לפני שנים סווגו בעת הכנת תכנית-האב כבלתי-מוסדרים; בהיעדר תחזוקה נאותה חזר האפיק למצב גרוע ויש צורך בהסדרה מחודשת כמעט לכל אורכו של הנחל.
על פי היעדים שנקבעו במסמך המדיניות של המשרד, בתכנית שיקום של נחל יוטמעו מלכתחילה נהלים לתחזוקה שוטפת שלו, של מתקניו ושל סביבתו; פרויקט השיקום יותנה בהבטחת תקציב ומסגרת מינהלית לתחזוקת הנחל ולמעקב אחר תוצאותיו53 ; על תכנון הנחל להבטיח שישוקם כך שתידרש לו תחזוקה מינימלית וההוצאות בגינה תהיינה מצומצמות; נוסף על כך, שמירה על הישגי השיקום מחייבת ניטור שוטף של המים וקרקעית הנחל ושל מקורות הזיהום הפוטנציאליים בו.
בפועל הפעולות לשיקום הנחלים והקמת מפעלי ניקוז נפרדות מפעולות התחזוקה, וזו אף הוגדרה בידי רכז מינהלת הנחלים במשרד54 כ"צלע החלשה" בכל נושא שיקום הנחלים.
מינהלת הנחלים הארצית או אגף מים ונחלים במשרד והאגף לשימור קרקע וניקוז במשרד החקלאות לא הכינו מדריך שלפיו ייקבעו עקרונות לתחזוקת נחלים משוקמים אשר יחייבו את רשויות הניקוז -בהתאמות המתחייבות לכל נחל; המשרד לא הסב ספרי הדרכה לתחזוקת נחלים מחו"ל להדרכה ולהכוונת רשויות הניקוז, והוא אינו עושה שימוש במדריך שהוכן בידי רשות הטבע והגנים55 בעניין זה, ולו לתקופת ביניים, עד שיפרסם בעצמו מסמך בנושא; בתכניות השיקום ובמפעלי הניקוז שאושרו בידי המשרד אין התייחסות לתחזוקה ולתקצובה; לאחר שהמשרד הטיל תפקידים של רשות נחל על רשויות הניקוז הוא לא פעל להגדיל את המקורות התקציביים שלהן לטובת התחזוקה, ורשויות הניקוז עושות זאת, ככל .
53 על פי תכנית לאומית לשיקום נחלים שפרסם המשרד ב-2008 - עלות התחזוקה מוערכת בכ-4%-2% .
מן ההשקעה 54 במכתבו לשר להגנת הסביבה מ -15.
55 ,אוזן אבישיקום ושימור הנחלים ובתי הגידול הלחים בישראל: מדיניות רשות הטבע והגנים (2010.
) המשרד להגנת הסביבה 147 .
שהדבר ניתן, מאגרות וממכסות שנגבו לצרכי ניקוז; המשרד לא פעל לאיגום המידע שנצבר בשתי רשויות הנחל שקיימות זמן רב יחסית ולהפצתו בין רשויות הניקוז; אין תכנית רב-שנתית לתחזוקת נחל כלשהו בארץ; גם כשהמשרד מממן פרויקטים של שיקום במסגרת ה"קול קורא" שהוא מפרסם - הוא אינו בוחר בפרויקטים של תחזוקה.
148 קובץ דוחות ביקורת לשנת2011 , התשע"ב .
המשרד הסביר בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי משרד האוצר אינו מוכן לממן תחזוקה שוטפת של נחלים כחלק ממימון שיקומם, אלא להקצות כספים להקמת תשתיות בלבד.
משרד מבקר המדינה העיר למשרד כי לאיגום מידע ולהפצתו אין צורך באישור של משרד האוצר.
הן חוק הניקוז והן חוק הנחלים אינם עושים שימוש במונח "תחזוקת הערוצים", וממילא אינם מפרטים את ההבדל בין ניקוז ושיקום של נחל לבין פעולות של תחזוקה.
לאלה האחרונות אין נדרש אישור של שר החקלאות, של השר להגנת הסביבה ושל הוועדות המחוזיות.
התוצאה היא שרשויות ניקוז מבצעות פעולות כגון ריסוס צמחיית גדות נחל, חישופה המוחלט, עבודות עפר והוצאת סחף מהערוץ בכלים מכניים כבדים המחוללים הרס בגדות וכילָיון של המערכות האקולוגיות.
את כל אלה עושות רשויות הניקוז במקרים רבים ללא היוועצות מוקדמת עם אקולוג או עם רשות הטבע והגנים ובהיעדר ידע מקצועי משל עצמן.
עבודות כגון אלה פוגעות בבתי הגידול ובנוף הנחל שמוסב לתעלה.
כאמור לעיל, רק רשות הניקוז כרמל מתייעצת דרך קבע עם רשות הטבע והגנים לפני ביצוע פעולות תחזוקה מכוח אמנה שביניהן.
להלן דוגמה לפעילות תחזוקה שנויה במחלוקת: על פי חוות דעת של רשות הטבע והגנים מאוקטובר 2009 , רשות ניקוז גליל מערבי ביצעה בסמוך למועד זה עבודות תחזוקה, לכאורה שלא לצורך, במורד נחל כזיב שהוא גן לאומי.
נכללו בהן עבודות עפר שפגעו בצורה נרחבת בערוץ ועקירת הצומח בנחל לרבות עצים.
לטענת רשות הטבע והגנים, בשנים קודמות לא נעשו עבודות הסדרה בקטע זה כי לא היה צורך בכך: במסמך המלצות לניקוז נחל כזיב מ -2008 שהזמינה מינהלת הנחלים הארצית צוין במפורש כי לא נדרשת כל הסדרה של הקטע שנפגע; בסקר רגישות שקידמה רשות הטבע והגנים יחד עם רשות הניקוז הוגדר שטח זה כבעל ערך ייחודי שאין צורך לקיים בו פעולות תחזוקה; ממדידות של השירות ההידרולוגי מ - 1944 .
ואילך עלה כי אין בעיות ניקוזיות מיוחדות בנחל כזיב, ובקטע זה בפרט רשות ניקוז גליל מערבי הסבירה למשרד מבקר המדינה בתשובתה מדצמבר 2010 כי העבודה נעשתה בחלק מהזמן בפיקוח של נציג רשות הטבע והגנים ולשביעות רצונו; העבודות היו הכרחיות ונועדו לאפשר את זרימת מי הגשם למוצא הנחל לים; מינהלת הנחלים אינה מוסמכת לקבוע את צורכי הניקוז; לא ניתן להסתמך על מדידות של השירות ההידרולוגי אגב התעלמות מהמצב החמור שנוצר בשטח בשנתיים האחרונות; במקביל - רשות הניקוז מחויבת לבצע הסדרה של נחל כזיב על פי תכנית כללית ומפורטת שעל הכנתה היא שוקדת "בימים אלה".
משרד מבקר המדינה העיר לרשות הניקוז כי מתשובתה ומצרופותיה עולה כי הסדרת הנחל בקטע הגן הלאומי נעשתה כפעולה דחופה, אולם על פי הנחיות בכתב ולא על פי תכנית כללית להסדרה ותכנית מפורטת לביצוע וללא מעורבות של אדריכל נוף ושל אקולוג.
בנסיבות אלה היה על רשות הניקוז, שהוטלו עליה תפקידים של רשות נחל, לפעול בתיאום הדוק יותר עם רשות הטבע והגנים על פי מחויבותה לשמירת מתנות הטבע.
המשרד להגנת הסביבה 149 .
על פי מסמך המדיניות של המשרד, הנחלים הם מערכות אקולוגיות ר גישות, וזיהום יכול לשבש תהליכים ממושכים ויקרים של שיקום.
על כן יש צורך באכיפה שיטתית לשמירת המים והגדות מפני זיהומים.
קיימים חוקים רבים ותקנות למניעת זיהומים של מקורות מים, ואכיפת הוראותיהם היא באחריות רשות המים והמשרד.
מהדוח של ועדת החקירה הממלכתית בנושא ניהול משק המים עולה כי קיים מחסור חמור בכוח אדם ובאמצעי ניטור לאכיפת החוק "באופן שהסמכויות שהחוק מקנה נשארות בהרבה מקרים בבחינת אות מתה".
למשל, על פי הודעת היועצת המשפטית של רשות המים לוועדת החקירה בספטמבר 2009 , משנת1999 עד סוף 2008 הוצאו81 צווים לתיקון המעוות, 22 מהם בשנת2008 .
יוצא שלמעט שנה זו הוציאה רשות המים בממוצע שישה-שבעה צווים כאלה בשנה, לעומת עשרות עד מאות מקרים של זיהומי מים בכל שנה.
רשות המים הסבירה בתשובתה מנובמבר 2010 למשרד מבקר המדינה שיש לחזק את מנגנון האכיפה הקיים במשרד להגנת הסביבה, ולא להקים מנגנון מקביל ברשות המים.
יצוין כי ועדת החקירה הממלכתית המליצה לשקול את איחוד מנגנוני האכיפה של רשות המים ושל המשרד להגנת הסביבה.
בעשרים השנים האחרונות גברה ההכרה בחומרת מצבם של הנחלים בישראל, מחד גיסא, ובפוטנציאל הטמון בהם כשטחים פתוחים איכותיים, מאידך גיסא.
המשרד להגנת הסביבה פעל לקדם את שיקום הנחלים ונחל הצלחות ניכרות בשיפור איכות מי נחל הקישון ונחל הירקון ובפיתוח גדות נחל אלכסנדר.
אולם לא ניתן להצביע על נחל כלשהו אשר שוקם במלואו לכל אורכו.
מממצאי דוח זה עולה כי בקצב ההשקעות שהיה בעת הביקורת יידרשו עוד כ-100 .
שנים להשלמת שיקום הנחלים 2.
החוקים הקיימים קובעים את המבנה הארגוני לטיפול בנחלים.
בעולם מקובלת הגישה האגנית שעיקרה - בחינה כוללת של מקורות המים באגן היקוות אחד ואיזון אינטרסים בין המשתמשים באמצעות פעילות אינטגרטיבית של המשרדים הנוגעים בדבר.
בישראל הטיפול בנחלים מאופיין בפיצול בין גורמים רבים ובאי -איזון: המשרד להגנת הסביבה מופקד על שיקום הנחלים, אולם שיקום המים, הפעולה החשובה ביותר, הוא בסמכות רשות המים והביוב, וביצוע העבודות הוא בידי רשויות הניקוז הכפופות לשר החקלאות.
המשרד לא התייחס ליזמת חקיקה של משרד החקלאות לחיזוק כפיפותן של רשויות הניקוז למשרד החקלאות במחיר פגיעה אפשרית בשיקום הנחלים.
150 קובץ דוחות ביקורת לשנת2011 , התשע"ב .
אף ששיקום הנחלים הוא אחד הנושאים היחידים שבהם יש למשרד תפקיד יזמי, הוא כמעט אינו יוזם תכנון מתארי של רצועות הנחלים לקביעת שימושי הקרקע המותרים והאסורים בהן; הוא מניח לרשויות הניקוז ליזום את עיקר הפרויקטים לשיקום על פי שיקוליהן וסדרי העדיפויות שלהן; הוא כמעט אינו יוזם פעולות של צבירת ידע, הכשרה והתמקצעות של רשויות הניקוז בתחום הסביבתי; הוא כמעט אינו יוזם מהלכים לעידוד הסדרה אקולוגית של נחלים במקום הסדרה הנדסית - הפוגעת בבתי הגידול; המשרד לא התמודד עם סוגיית המימון והניהול של התחזוקה בקטעי נחל ששוקמו, ובהעדר תחזוקה נאותה הוצאות שהוצאו עלולות לרדת לטמיון.
המשרד להגנת הסביבה אשר, בהתאם לחוק הנחלים, הסמיך את רשויות הניקוז, הכפופות לשר החקלאות, לשמש גם כרשויות נחל המופקדות על שיקום הנחלים, בחר למעשה בגופים שזמינות הפעלתם הייתה מיידית, אך לא תמיד שיקוליהם היו סביבתיים.
המשרד לא הטיל את מלוא תפקידי רשות נחל על רשויות הניקוז בדרך שתבטיח איזון הולם בין שני התפקידים.
המשרד לא בדק אם יש הצדקה שלא להטיל את תפקיד רשות הנחל על כל רשויות הניקוז וכמעט לא הקים רשויות נחל, שיכלו אולי למלא את התפקיד הסביבתי בצורה טובה יותר.
המשרד לא פעל על בסיס עבודת מטה ולא השווה, למשל, את הישגי רשויות הנחל להישגי רשויות הניקוז כבסיס להחלטותיו.
בהקמת שתי רשויות נחל בלבד ובהסמכת רשויות ניקוז כרשויות נחל בצורה חלקית מימש המשרד את כוונת חוק הנחלים רק בחלקה.
עם זאת, בשנים האחרונות מסתמן שינוי בגישתן של רשויות הניקוז להיבטים הסביבתיים של שיקום הנחלים, ועל המשרד להחיש את התמורה.
הממצאים מלמדים כי המשרד לא קידם את מדיניות ו שלו בנושא: שיקום הנחלים משמעותו בראש ובראשונה שיקום המים והשבת בתי הגידול, אולם המשרד מעדיף לקדם פרויקטים שתוצאותיהם נראות בציבור מיד - טיפוח גדות הנחלים באמצעות פארקים ושבילי אופניים.
בעניין זה אמנם חלו תמורה חשובה ושינוי תודעתי בקרב הציבור וראשי הרשויות, אולם כל עוד מוזרמים שפכים או בוצה למי הנחלים - השיקום רחוק מהשלמתו.
למשרד אין תכניות רב -שנתיות, סדרי עדיפויות, אבני דרך ומדדים לבדיקת הצלחת העמידה ביעדי השיקום.
אם בשנות התשעים של המאה העשרים פעל המשרד במרץ בנושא שבנדון ועודד הכנת תכניות -אב מעמיקות, גייס מומחים מהאקדמיה וקיים פגישות סדירות של מינהלת הנחלים הארצית - בשנים האחרונות קטנה בהרבה עצימות פעילותו.
לדעת משרד מבקר המדינה, על המשרד לשקול ליזום שינויי חקיקה אשר יתאימו את ההיערכות הארגונית לטיפול מיטבי בנחלים לגישה האגנית; לפעול לאיתור פתרון לבעיית הניהול והמימון של תחזוקת הנחלים; לקבוע מדדים להצלחת השיקום; ליצור איזון ראוי בין השיקום הנופי של הגדות לבין שיקום המים ובתי הגידול בנחלים; לשקול שינוי במעמד של מינהלת הנחלים הארצית כדי לתַקף את החלטותיה ולהגדיל את השפעתה.
לשכת עורכי הדין 303 .
לשכת עורכי הדין בישראל(להלן - הלשכה) הוקמה בשנת 1961 על פי חוק לשכת עורכי הדין, התשכ"א - 1961 (להלן- החוק), כדי ל אגד את עורכי הדין בישראל ולשמור על רמתו וטוהרו של מקצוע עריכת הדין .
התפקיד ים שעל הלשכה למלא על פי החוק (להלן - תפקידי החובה) הם: לרשום מתמחים במקצוע, לפקח על ההתמחות שלהם ולבחון אותם לאחר מכן; להסמיך עורכי דין חדשים; לנהל מרשם של עורכי דין זרים 20 ; לקיים שיפוט משמעתי לעורכי דין ולמתמחים ; לתת סעד משפטי למעוטי אמצעים21 .
נוסף על תפקידי חובה אלה הלשכה רשאית, בין השאר, לחוות דעתה על הצעות חוק בענייני בתי משפט וסדרי דין; לשמש בורר ולמנות בוררים; לפעול להגנת עני יניהם המקצועיים של חברי הלשכה; לייסד קרנות ביטוח, קרנות פנסיה ומוסדות אחרים של עזרה הדדית לחבריה; ליזום פעולות ומפעלים של חקר המשפט בכלל והמשפט העברי בפרט, ולהשתתף בהם; לעסוק בהוצאת ספרות משפטית.
להקמת הלשכה על פי חוק מיוחד היו כמה סיבות 22.
אחת מהן היא ה הכרה בחשיבותו של מקצוע עריכת הדין במדינה דמוקרטית שבה נדרש עורך הדין לייצג את האזרח ולהפעיל את מערכת ההגנה על זכויות יו.
כדי לאפשר לעו רך הדין לעשות זאת כראוי, הוחלט לנתק את ניהול המקצוע מהממסד השלטוני: עורכי הדין ינהלו את ענייני המקצוע ואילו הבקרה והפיקוח יוטלו על שר המשפטים, והלשכה תהיה כפופה לביקורת של מבקר המדינה 23.
סיבות נוספות היו ה הכרה בצורך לאפשר לציבור עורכי הדין להשתתף בניהול המקצוע על ידי בחירת נציגיו למוסדות הלשכה, וביטול הכפילות בתפקודם של שני המוסדות שקדמו ללשכה - המועצה המשפטית (שהוקמה בשנת 1938 כשנחקקו פקודת עורכי הדין ופקודת המועצה המשפטית) והסתדרות עורכי הדין.
בשני העשורים האחרונים עבר מקצוע עריכת הדין שינויים מרחיקי לכ ת וביניהם: עלייה חדה במספר עורכי הדין עקב "פתיחת" לימודי המשפטים לסטודנטים רבים, באמצעות הקמת מכללות ללימודי משפטים שהורשו להעניק להם תואר במשפטים.
התחרות הגוברת בין עורכי הדין שהציפו את השוק אמנם הוזילה את מחירם של שירותים משפטיים, אבל הגבירה את חוסר הביטחון כלכלי בקרב עורכי הדין, ועוררה טענות על ירידה ברמתם המקצועית.
בה בעת הרחיבו תהליכים כלכליים וחברתיים את תחומי העיסוק של עורכי דין.
למשל: התרחבות הייצוג בנושאים כלכליים כמו עסקאות בין -לאומיות, ניירות ערך, היי -טק, זכויות יוצרים ועוד.
כל אלה הציבו אתגרים חדשים לפתחה של הלשכה.
תפקידיה וסמכויותיה המרובים של הלשכה בהסדרת מקצוע עריכת הדין ובפיקוח על האתיקה של העוסקים בו - מקנים לה מעמד מרכזי מבחינה ציבורית.
לפיכך יש להקפיד הקפדה יתרה על התנהלותה התקינה כדי שתמלא בנאמנות את תפקידיה המוגדרים בחוק, תקדם את ענייניהם של כל העוסקים במקצוע ותגן על האינטרסים של הציבור כולו.
20 'חוק לשכת עורכי הדין (תיקון מס33 ), התשס"ט- 2009.
09 אושר בכנסת תיקון לחוק, אשר מוסיף תפקיד חובה ללשכה ולפיו הלשכה "תיתן סעד משפטי למעוטי אמצעים שאינם זכאים לכך מהמדינה לפי חוק" - חוק לשכת עורכי הדין (תיקון מס' 34,) התש"ע- 2009.
22 דוח פעילות לשכת עורכי הדין בישראל- 1.
08 ,)(שנת המשפט תשס"ח עמ' 7.
לחוק 304 קובץ דוחות ביקורת לשנת 2011 , התשע"ב .
מוסדותהלשכה הם24: ראש הלשכה, המועצה הארצית, הו ועד המרכזי, הוועדים המחוזיים (ירושלים, ת ל אביב, חיפה, דרום וצפון), בית הדין המשמעתי הארצי, בתי דין משמעתיים מחוזיים, ועדת אתיקה ארצית, ועדות אתיק ה מחוזיות ומבקר הלשכה.
ראש הלשכה והמועצה הארצית .
לחוק לשכת עורכי הדין 305 .