HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
) 61 בג"ץ 6312/10 קו לעובד נ' הממשלה(פורסם במאגר ממוחשב 16.
שם הדוח: זרים שאינם בני הרחקה מישראל מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 בינואר 2011 ,נתן בית המשפט העליון את פסק דינו בבג"ץ קו לעובד: "במצב העניינים הנתון בו לצד הרגישות לרקע הקשה של רבים מחברי קבוצות אלה, יש לתת את הדעת אף לאינטרס המדינה למנוע 'הגירת עבודה' החורגת כמובן מאותם מקרים בהם קיים חשש מבוסס לרדיפה - נראה כי עמדת המדינה שפורטה לעיל, לפיה אין להעניק אישורי עבודה, לצד האמירה כי בשלב זה לא יינקטו פעולות כנגד מעסיקים, יש בה משום איזון ראוי בהתחשב במציאות הקשה והרגישה שנוצרה.
אף בקביעה זו אין כדי למנוע מהעותרים לשוב ולעתור כנגד מדיניות המשיבים, ככל שיחול שינוי נסיבות שיהיה בו כדי להקרין על איזון זה".
במאי 2011 כתב ראש מינהל אכיפה וזרים ברשות האוכלוסין לראש הרשות כי הקמת מרכז השהייה מתעכבת והוא סבור כי המרכז לא יעמוד לרשותם בשנת העבודה 2011 .
ראש המינהל ציטט את פסק הדין בבג"ץ קו לעובד והוסיף כי אי-מימוש החלטת הממשלה להקמת מרכז שהייה ולוחות הזמנים להקמתו כפי שנמסרו לבג"ץ, עלולים להביא לשינוי הנסיבות ולהפר את האיזון, כאמור בפסיקה.
הוא המליץ לבחון לעומק דרכים חלופיות לטיפול בסוגיית המסתננים, אם לא מתממשת החלטת הממשלה.
כעבור חודשיים עדכן שר הפנים דאז את ראש הממשלה בדבר פסק הדין של בג"ץ וכתב: "אי מימוש החלטת הממשלה להקמת מרכז שהייה ולוחות הזמנים להקמתו כפי שנמסר לבג"ץ, עלולה להביא לשינוי הנסיבות ולהפר את האיזון, כאמור בפסיקה; במצב כיום, על פי הפסיקות במקרים פרטניים, נראה כי ביהמ"ש המחוזי נוטה לאשר הענקת אשרו ת עבודה לעותרים " (ההדגשה במקור).
בנובמבר 2011 הוקפא המשך הקמתמרכזי השהייה, ובסך הכול הוקמו, עד מועד סיום הביקורת, ספטמבר 2013 , 8,800 מקומות שהייה (בהם מקומות במתקני משמורת).
באותה עת הוחזקו במשמורת פחות מ- 2,000 .
בדיון שכונס באוגוסט 2013 בוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת פירט שר הפנים תכנית אופרטיבית שתביא ליציאת זרים מהארץ, שראש הממשלה והיועץ המשפטי לממשלה אישרו.
שר הפנים הודיע כי במהלך יישום התכנית תפסיק רשות האוכלוסין להאריך את רישיונות השהייה של זרים בארץ, ותחל לאכוף את איסור העסקת הזרים - על הזרים ועל מעסיקיהם (בנוגע לתכנית זו ראו להלן).
בבג"ץ החוקתיות כתבה כבוד השופטת אסתר חיות: "לא קיים הסדר ברור, בחוק או למצער בנוהל, בשאלה האקוטית הנוגעת לזכותם של עשרות אלפי המסתננים לעבוד בישראל.
הפתרון שמצאה המדינה לכך.
הוא שלא להעניק להם אישורי עבודה אך גם לא לנקוט פעולות אכיפה הנוגעות לאיסור העסקת מסתננים.
פתרונות אד -הוק מסוג זה אינם תחליף למדיניות סדורה"62.
בדצמבר 2013 'תיקנה הכנסת את החוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (תיקון מס 4 והוראת שעה) התשע"ד - 2013 , תיקון הקובע, בין היתר, כי יוקם מרכז שהייה למסתננים שיש קושי בגירושם; במרכז יסופקו לשוהים תנאי מחיה הולמים, ובכלל זה שירותי בריאות ורווחה; בה בעת ייאסר על השוהים במרכז לעבוד בישראל.
בדברי ההסבר להחלטת הממשלה מנובמבר 2013 "בדבר התכנית המשולבת האמורה לטיפול ב"תופעת ההסתננות הבלתי חוקית נכתב כי בהקמת מרכז השהייה, שיהיה מרכז פתוח שיספק את כל צורכי השוהים בו, מבטיח החוק את האיזון הראוי בין זכותה של מדינת ישראל להגן על גבולותיה, ריבונותה ושלום אזרחיה ותושביה ובין חובתה לכבד זכויות אדם.
על פי התכנית שהוצגה לממשלה לשם קבלת ההחלטה הזו, במרכז השהייה יש 3,300 מקומות ובמתקןהמשמורת סהרונים - המיועד למי .
62 בג"ץ 7146/12 'אדם ואח' נ' הכנסת ואח, פס' 1 לפסק דינה של השופטת חיות.
(פורסם במאגר ממוחשב 16.
13) זרים שאינם בני הרחקה מישראל 101 .
:שם הדוח זרים שאינם בני הרחקה מישראל מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 שיפר את כלליהמרכז הפתוח, לסרבני היציאה מהארץ ולמסתננים חדשים - 5,400 ,מקומות ובסך הכול כ- 9,000 .
)מקומות שהייה לזרים (בנוגע להחלטת הממשלה הזו ראו גם להלן בישראל שוהים כאמור כ- 50,000 זרים שאינם בני הרחקה.
יכולתם של אלפים אלו להתקיים מותנית בהשגת עבודה תמורת שכר או בפעולה יזומה של המדינה לאספקת צורכיהם הבסיסיים.
תכנית ההקמה והאכלוס של מרכזי השהייה מומשה באופן חלקי מאוד.
נוסף על כך גם אם היו מוקמים ומאוכלסים שלושת מרכזי השהייה שתוכננו, רוב הזרים שאינם בני הרחקה היו נותרים מחוצה להם, ללא אפשרות חוקית לעבוד ולהתפרנס; שכן עוד בסוף 2010 , מועד החלטת הממשלה והדיונים בבג"ץ, מספר הזרים בארץ היה כפול ממספר מקומות השהייה המתוכנן בהם.
גם לאחר הפעלתה של התכנית המשולבת מנובמבר 2013 , מספר הזרים גדול פי חמישה ויותר ממספר המקומ ות במרכזי השהייה.
כפי שיפורט להלן, במרכז השהייה ובמתקן המשמורת סהרונים יש מקומות לאכלוס כ- 9,000 זרים, פחות מ- 20% ממספר הזרים השוהים בישראל על פי הערכת רשות האוכלוסין ( יותר מ - 50,000 איש); המרכז מיועד בשלב הראשון לגברים זרים בלבד, ולא לאלפי הנשים הזרות שבארץ ולילדים.
זאת ועוד, המדינה הציגה לבג"ץ הסדר שיינקט עד פתיחתו של מרכז השהייה, המושתת על יישום מדיניות של אי -אכיפה כנגד מעסיקים.
את המענה הזה הציגה המדינה כפתרון ביניים לכשישה חודשים, עד פתיחתו של מרכז השהייה.
בג"ץ מצא כי יש בעמדת המדינה משום איזון ראוי, בהתחשב במציאות שהוצגה לו.
בפועל הפתרון שנקטה המדינה הפך מפתרון ביניים להסדר קבוע.
נמצא כי במועד סיום הביקורת (כשנתיים וחצי לאחר שתמו ששת החודשים האמורים ), ע דיין תלויה אפשרות הזרים שנמצאים מחוץ למרכז השהייה להתקיים בכבוד ולספק את צורכיהם המינימליים רק ביכולתם להשיג עבודה ששכר בצדה.
זאת במסגרת של הסדר ארעי לפיו נמנעת המדינה מלפעול מול המעסיקים.
בפתרון זה ככל שהוא מתמשך, יש אף משום פגיעה בעקרונות יסוד של שלטון החוק, שכן הוא יוצר מצב שבו הדין עמום ונסתר, והרשויות מנציחות שגרה של אי-כיבוד החוק על ידי אי - אכיפתו.
המציאות הקיימת מחייבת התמודדות עם השאלה כיצד אפשר להבטיח קיום מינימלי בכבוד לזרים שנמצאים מחוץ למרכז השהייה, ובייחוד לזרים שאינם מסוגלים לעבוד למחייתם, והמדינה אינה מספקת להם תנאים בסיסיים, כמו אנשים שסובלים מנכויות או ממחלות.
על פי ממצאי הביקורת, שאלה זו כלל לא עלתה לדיון, וברי שלא נמצא פתרון להגשמת זכותם של זרים לקיום בסיסי.
מגבלות על העסקת זרים ביוני 2013 פנו נציגי התכנית לזכויות פליטים באוניברסיטת תלאביב לשר הפנים מר גדעון סער בבקשה לשוב ולשקול את המדיניות שלא להעניק רישיונות עבודה למי שאינם בני הרחקה מישראל.
הם ציינו כי הפתרון של "איסור שהוא היתר", שהוצג בעבר כפתרון זמני, הולך ומתקבע כמדיניות כללית; ואין זה ראוי שמדיניות תהא מעורפלת.
הם הוסיפו שרישיונות עבודה ימנעו תופעות קשות של לינה ברחובות והצטופפות עשרות אנשים בדירה קטנה.
עותק מהפנייה הועבר גם ליועץ המשפטי לממשלה.
בהחלטת ממשלה מיולי 2010 הוטל על מנכ"ל משרד הפנים להנחות את הרשויות המקומיות והתאגידים העירוניים כי בהתקשרויותיה ם לביצוע עבודות בתחומי הבניה והתשתיות, הניקיון והשמירה ייכלל תנאי סף לפיו לא יועסקו עובדים זרים שהעסקתם מותנית בקבלת היתר, למעט מומחי חוץ; מנכ"ל רשות האוכלוסין ידווח למנכ"ל משרד הפנים ולממונה על התקציבים במשרד האוצר אודות רשויות מקומיות שנמצא כי פעלו בניגו ד לכללים האמורים בהחלטה, ככל שישנן; מנכ"ל משרד הפנים והממונה על התקציבים יבחנו נקיטת צעדים נגד רשויות אלה.
באוגוסט 2010 , בעת שההליך המשפטי בבג"ץ קו לעובד היה תלוי ועומד, כתב מנכ"ל רשות האוכלוסין למנהל רשות החברות הממשלתיות דאז, הן בנוגע להעסקת עובדים זרים שרישיון העבודה שלהם פג, ולכן מי שמעסיקם פועל בניגוד לחוק, והן בנוגע להעסקת זרים בעלי רישיון שהייה בארץ (ללא היתר לעבוד, דהיינו רישיון שהייה זמני): העסקת עובדים שאינם אזרחים או תושבים של ישראל, מבלי שניתן למעסיק היתר רשמי להעסקתם, היא העסקה בלתי חוקית לכל דבר ועניין; הדבר נכון גם לגבי מסיגי הגבול עם מצרים, שקיבלו אישור שהייה זמני ממדינת ישראל, ללא היתר עבודה.
כעבור חודשים אחדים, בפברואר 2011 , הפיץ מנכ"ל רשות האוכלוסין מכתב ובו הוראה כזו גם לראשי רשויות מקומיות, והוסיף שעל פי החלטת הממשלה, על מנכ"ל משרד הפנים והממונה על התקציבים במשרד האוצר הוטל לבחון נקיטת צעדים נגד רשויות שיימצא כי פעלו בניגוד לכללים האלה.
באוגוסט 2012 כתב ראש עיריית נתיבות למנכ"ל רשות האוכלוסין וביקש אישור להעסיק באופן זמני כעשרה זרים שמוצאם ברפובליקה של סודן.
הוא הסביר שהעירייה מתקשה למצוא עובדים לעבודות ניקיון, ציין שהעסקה כזו תסייע לעירייה לתת שירות לתושבים וגם תאפשר לזרים להתפרנס, והוסיף ש"כל עובד ישראלי שירצה לעבוד בעבודה זו, יחליף לאלתר עובד זר".
מנכ"ל הרשות השיב כי על אף הבנת המצוקה המתוארת במכתב, אין לעירייה אישור להעסיק זרים.
רשות ה אוכלוסין השיבה כי האיסור על העסקת זרים ברשויות המקומיות נובע ממדיניות הממשלה המעודדת העסקת עובדים ישראלים.
החלטת הממשלה האמורה משקפת מדיניות של עידוד העסקת ישראלים על פני מי שאינם ישראלים.
מבחינתם של זרים שאינם בני הרחקה, האפשרות להשיג עבודה ולהתפרנס, מצטמצמת.
,מנקודת ראותו של מעסיק בכוחהסדר אי האכיפה שעליו התחייבה המדינה לבג"ץ הוא עמום ובלתי מובן , כמפורט להלן: (א) על רישיון השהייה הזמני שמנפיקה רשות האוכלוסין לזרים שאינם בני הרחקה (מסוג 2()(א5 )) נכתב: "רשיון זמני זה אינו מהווה רשיון עבודה".
כיתוב זה שונה מהכיתוב על גבי אשרה מאותו סוג, המונפקת לאחרים, ועליה מצוין: "אינו רשאי לעבוד"; "יינקטו הליכי אכיפה כנגד העסקה לא חוקית".
זרים שאינם בני הרחקה מישראל 103 .
:שם הדוח זרים שאינם בני הרחקה מישראל מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 המדינה מסרה לבית המשפט כאמור כי תימסר הודעה30 יום בטרם תחלבאכיפה .
באתר האינטרנט של רשות האוכלוסין לא פורסם הסבר באשר לאי-אכיפת האיסור על העסקה של הזרים וכיצד הדבר משפיע על האפשרות להעסיקם.
גילוי ופרסום של הוראות הרשויות ה וא עקרון יסוד של שלטון החוק 63 .
לדעת משרד מבקר המדינה, בייחוד לנוכח התמשכות המצב, היה ראוי כי רשות האוכלוסין תבהיר את המדיניות הייחודית ל גבי זרים שאינם בני הרחקה, המאפשרת בפועל להעסיקם .
לאי-הבהרת המדיניות בנוגע להסדרי ההעסקה של הזרים עשויה להיות השפעה על עצם יכולתם להשיג תנאי מחיה בסיסיים.
(ב) החוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט), התשי"ד - 1954 (להלן- החוק למניעת הסתננות), קובע, מאז נכנס לתוקף תיקונו ביוני 201264 , כי יראו את ההחלטה בדבר שחרורו של מסתנן המשוחרר בערובה ממשמורת לפי סעיף 30 (א), כאסמכתה חוקית לשהייתו בישראל בתקופת השחרור בערובה.
זר משוחרר לפי סעיף זה בחוק למניעת הסתננות במקרים חריגים בשל מצב בריאותו, מטעמים הומניטריים מיוחדים, דוגמת היות המשוחרר קרבן סחר (בנוגע לקרבנות סחר ראו להלן), וכיוצא באלה.
במקרים של שחרור ממתקן משמורת ממגוון טעמים הומניטריים, המסמכים היחידים המצויים בידי המשוחרר (בעברית בלבד) הם החלטת בית הדין לשחררו, המכילה, לעתים, תיאור של הסיבות והנסיבות שבגללן החליט בית הדין שראוי לשחררו, כגון תיאור העינויים שעבר בסיני; וכן "אישור שהיית אסיר בבית הסוהר" שמנפיק שירות בתי הסוהר, שהמונחים שבו הם אלה השגורים בשירות בתי הסוהר בעניינם של אסירים פליליים, ואינם מונחים הנוגעים לזרים במתקני משמורת, כמו למשל "אסיר שפוט" ושחרור על תנאי "ע"י ועדת שחרורים".
במצב הקיים חלק מהזרים מחזיק ברישיון שהייה זמני, אך בידי אחרים, ששוחררו בהתאם לסעיף האמור בחוק, אין מסמך רשמי ומוכר שבאפשרותם להציג למעסיק פוטנציאלי.
יצוין כי להיעדר המסמך הרשמי, הנושא את פרטיו ואת תמונתו של הזר, עלולה להיות השפעה גם על היבטים אחרים: יש זרים המתקשים לשכור דירות, לפתוח חשבון בנק ולרכוש ביטוח בריאות פרטי בהיעדרו.
(ג) מדברים שהובאו בכתב לפני שר הפנים ביוני 2013 , עולה כי מעסיקים רבים אינם מודעים להסדר בדבר אי -אכיפה, שלא פורסם ברבים, ולכן פעמים רבות הם מעדיפים לא להסתכן בהעסקה בלתי חוקית ומוותרים על העסקת זר.
מעסיקים שפונים לאותם ארגונים כדי לברר אם הם רשאים להעסיק זרים מעדיפים לעתים לא לשאת בסיכון שבהעסקת מחזיק אשרה כזו, ואינם מבחינים בין זרים שאינם בני הרחקה לזרים אחרים.
בנוגע לאמצעי הקיום שבידי הזרים הסביר כאמור מפקד מחוז תל אביב במשטרת ישראל דאז שפשעים של זרים הם בבחינת "פשיעת השרדות" כיוון שאין להם אמצעי קיום; ומתן האפשרות לעבוד ולהתפרנס עשויה להקל על המצב.
63 רע"פ 1127/93 מדינת ישראל נ' קליין, פ"ד מח( 3 )485( .
1994) 64 תיקון שבג"ץ קבע כי הוא בטל בספטמבר 2013.
שם הדוח: זרים שאינם בני הרחקה מישראל מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 המדינה התחייבה לפני בג"ץ עוד בתחילת 2011 כי לא תאכוף את איסור העסקת הזרים עד שיוקם מרכז שהייה, שבו יסופקו הצרכים הפיזיים הבסיסיים של הזרים.
ההימנעות מאכיפה נועדה לאפשר לזרים לעבוד, להתפרנס ולספק בעצמם את צורכיהם הבסיסיים.
הסדר זה, אשר טומן בחובו סתירה, מיושם, כאמור, כבר כמה שנים (לאחר שנועד מלכתחילה לשמש כהסדר זמני) באופן המערים מגוון קשיים: רשות האוכלוסין נמנעה מלהבהיר ולפרסם לציבור א ת ההסדר; מסמכים רשמיים שהונפקו לזרים נוסחו באופן מבלבל ומטעה.
בצעדים אלו יש כדי לפגוע באפשרותם של חלק מהזרים להתפרנס ולהתקיים בכבוד.
לדעת משרד מבקר המדינה, היות שהסדר אי-האכיפה נועד לאפשר לזרים שאינם בני הרחקה להתפרנס ולקיים את עצמם בכבוד, הרי נקיטה בפעולות שיש בהן כדי לפגוע במימוש ההסדר עלול להוביל לפגיעה ביכולתם של זרים רבים לעבוד , להתפרנס ולספק את צורכיהם הבסיסיים.
על היועץ המשפטי לממשלה לבחון לאור ממצאיו של פרק זה את המצב הקיים והמתהווה בתחום זה וזאת על מנת להבטיח קיום הוראות חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו והדין הבין-לאומי.
הפרת זכויות הזרים כעובדים שוק העבודה במדינות מתפצל לעתים לשוק מאורגן, שבו נהנים העובדים מתנאים מועדפים, ולשוק שניוני, שבו תנאי העבודה נחותים.
שוק עבודה שניוני מתקיים בעיקר בענפים שאינם יציבים, ומאופיינים בסטטוס תעסוקתי נמוך, בסביבת עבודה מסוכנת או לא נוחה ובתגמול כספי נמוך יחסית.
מאז שנת 1993 השתלבו מהגרי עבודה רבים בשוק העבודה השניוני בישראל65.
חוקי העבודה בישראל והזכויות הנובעות מהם חלים על כל אדם עובד, ואינם מותנים במעמדו החובות המוטלות על מעסיקם של עובדים זרים, על פי חוק עובדים זרים, התשנ"א - 1991 (להלן- חוק עובדים זרים), מוטלות גם על מעסיקים של מי שאינו בר הרחקה מישראל.
הזרים מחפשים תעסוקה כאשר הם בעמדת נחיתות של ממש בשל מצבם החברתי -כלכלי, קשיי השפה ורתיעתם של מעסיקים מהעסקתם, כמפורט לעיל.
בנסיבות אלה גדלה הסבירות לדפוסי העסקה פוגעניים.
ואכן מדברים שאמרה הממונה על זכויות עובדים זרים במשרד הכלכלה (או בשמו דאז, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה) בכנסת בינואר 2012 עולה שככלל הזרים בישראל אינם מועסקים על פי חוקי העבודה.
אף ממידע של גורמי מגזר שלישי הפועלים בקרב אוכלוסיית הזרים עולה כי פעמים רבות אינן נשמרות זכויות הזרים כעובדים על פי חוק.
כמו כן עולה כי מתפתחים הסדרי העסקה פוגעניים ונצלניים, שיש בהם תמ ריץ כלכלי להעסיק זרים בעלות נמוכה.
מדובר, בין היתר, בהלנת שכר, באי-תשלום בגין שעות נוספות, בהימנעות מהפרשה לפנסיה, באי -תשלום פיצויי פיטורין והימנעות מהודעת פיטורין מוקדמת, באי-תשלום דמי הבראה ובאי -תשלום חופשה בתשלום.
בתכנית המשולבת האמורה מנובמבר 2013, החליטה הממשלה לתאם וליישם תכנית אכיפה כדי להבטיח את קיומן של הוראות כל דין, לרבות דיני עבודה.
65 ,שנל ואלכסנדר 2002 ', עמ35.
זרים שאינם בני הרחקה מישראל 105 .
:שם הדוח זרים שאינם בני הרחקה מישראל מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 מצוקות כתוצאה מהיעדר תנאי מחיה בסיסיים 1.
כאמור, חלק נכבד מהזרים אינו עובד ולכן אינו יכול להתפרנס למחייתו.
ברי שבהיעדר מקור הכנסה אחר כלשהו, ישנם זרים שידם אינה משגת לרכוש מזון.
לפיכך נוהגים מסיל"ה וא.
ף וכן ארגונים אחרים לחלק מוצרי מזון בסיסיים לזרים שפונים אליהם וזקוקים לכך.
בפרויקט משותף של עיריית ת"א ועמותת לשובע, סופקו מדי יום בחורף 2012 ובחורף 2013 מאות ארוחות חמות לזרים בגינת לוינסקי בדרום העיר, זאת במקביל לפעולה דומה של ארגונים נוספים.
על פי ממצאי הביקורת, כפי שיוצגו גם בהמשך, זרים שאינם בני הרחקה מ ישראל מקבלים שירותי רפואה בהיקף חלקי וחסר, ובדרך כלל אינם זכאים לשירותי רווחה.
על רקע זה ובשל אפשרויות התעסוקה המוגבלות שלהם, הם פונים לארגונים במצוקה קשה, ובמקרים קיצוניים פונים אליהם אף זרים המצויים בסכנת חיים (ראו להלן בפרק "שירותי בריאות").
להלן מקרים שהועלו בבדיקה: (א) בפברואר 2013 פנה לארגוני ם אדם זר שאובחן כחולה סרטן הזקוק לטיפולים כימותרפיים ולהקרנות.
הגם שנמצאו רופאים מתנדבים לטפל בו ונמצא מקור למימון הטיפולים לא היה אפשר לטפל בו בשל מצבו הסוציאלי: באותה עת הוא נהג לישון באתר בנייה, בלא תנאי היגיינה בסיסיים, ועלה החשש כי בתנאי חייו אלה לא יעמוד בטיפולים הקשים, הפוגעים במערכת החיסונית.
(ב) בינואר 2012 פנה לעזרת ארגון א.
ף יוצא אריתריאה בן 30 .
לדבריו, ה וא עבד בכפייה בסיני, ועונה במשך כחצי שנה, גם באמצעות מכות חשמל; היות שאין לו משפחה, הוא לא היה יכול לגייס את סכומי הכסף הנדרשים לשם תשלום כופר.
בעזרת סיוע שקיבל הצליח להגיע לישראל, וטופל בבית חולים במשך כחודש.
לאחר יציאתו ממנו, התגורר ברחוב במשך כחודש, ולאחר מכן מצא מקומות אקראיים ללינה, כמו בכנסייה או במסעדה אריתראית.
הוא מצא עבודה חלקית, אולם התקשה לעמוד במאמץ הפיזי והכנסתו הייתה זעומה.
כל העת הוא נזקק לתרופות, אך לא היה ביכולתו לקנותן ולא הצליח לקבלן ללא תשלום.
מקרים אלה, כמו גם מקרים אחרים שמוצגים בדוח זה, ממחישים את מורכבות מצבם של מי שקיומם הבסיסי בכבוד אינו מובטח ואינם זכאים ל"רשת ביטחון" כלכלית-חברתית בסיסית.
שם הדוח: זרים שאינם בני הרחקה מישראל מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 הבטחת תנאי מחיה בסיסיים של זריםשאינם בני הרחקה השוהים בארץ מותנית, על פי רוב, ביכולתם לעבוד ולהתפרנס משכר עבודתם.
תלותם ביכולת לעבוד ולהתפרנס מתעצמת לנוכח זכאותם המצומצמת לשירותים סוציאליים (בנוגע לטיפול בזרים בתחומי הרווחה והבריאות ראו להלן).
קיים חשש כי ביישום ההסדר האמור, על מגבלותיו, באופן מתמשך ולאורך שנים, יש כדי להוביל לפגיעה ביכולתם של חלק מהזרים ליהנות מביטחון סוציאלי ומרמת חיים נא ותה, לרבות מזון, לבוש ודיור נאותים, כדרישת האמנה הבין -לאומית בדבר זכויות חברתיות .
במצב הקיים נפגעת, במקרים מסוימים , יכולתם של זרים להיות מוגנים מרעב ולהתקיים קיום בסיסי בכבוד.
על שר הפנים ועל שרת המשפטים לגבש יחד בהקדם האפשרי הצעת החלטה עקרונית שיישומה יבטיח קיום מינימלי בכבוד של כלל הזרים שאינם בני הרחקה ולוודא שהיא תעמוד בדרישות הדין .
עוד עליהם , להביא את ההצעה לדיון בממשלה לשם גיבוש החלטה ונקיטת הפעולות הנדרשות לביצועה.
לנוכח האמור לעיל, יש להשלים בהקדם האפשרי את המשימות האלה.
רקע נורמטיבי כאמור, מחובת המדינה על פי חוק -יסוד: כבוד האדם וחירותו , כפי שפורש בפסיקת בית המשפט העליון, נגזרת החובה לקיים מערכת שתבטיח 'רשת מגן' למעוטי האמצעים בחברה כך שמצבם החומרי לא יביאם לכלל מחסור קיומי.
במסגרת זו עליה להבטיח שלאדם יסופקו, בין השאר, תנאי תברואה נסבלים ושירותי בריאות, שיבטיחו לו נגישות ליכולות הרפואה המודרנית".
האמנה בדבר זכויות חברת יות מעגנת את זכותו של כל אדם ליהנות מרמת הבריאות הגופנית והנפשית הגבוהה ביותר שאפשר להשיגה, עד כדי מרב המקורות העומדים לרשות המדינה (כמפורט באמנה), וקובעת כי למען מימושה של זכות זו יינקטו הצעדים הנחוצים ליצירת תנאים נאותים שיבטיחו לכל החולים שירותי בריאות וטיפול רפואי במקרה של מחלה.
בהערה כללית מס' 14 לאמנה66 צוין כי הזכות לבריאות היא זכות אדם חיונית לשם מימושן של זכויות האדם האחרות.
במסקנות המסכמות של ועדת האו"ם האמונה על מימוש האמנה, אשר בחנה את הדוח התקופתי של ישראל על אודות יישום הוראותיה מדצמבר 2011, הומלץ שישראל תרחיב את היקף תחולתו של חוק ביטוח בריאות לאנשים שאינם מחזיקים בהיתר תושבות קבע, כדי להבטיח נגישות אוניברסלית לשירותי בריאות בסיסיים ובני השגה לכולם.
66 על פי היחידה להסכמים בין -לאומיים ותביעות בין -לאומיות במשרד המשפטים: "ההערות הכלליות לאמנה המפורסמות על ידי , באות להרחיב על ]באו"ם[ הוועדה האמונה על יישומה האמור באמנה.
הערות כלליות אלו הינן בעלות מעמד ממליץ ולא מחייב, עם זאת, נוכח מעמדן, נודעת להן חשיבות והשפעה רבה במשפט הבין-לאומי".
זרים שאינם בני הרחקה מישראל 107 .
חוק זכויות החולה, התשנ"ו - 1996 (להלן- חוק זכויות החולה), קובע כי כל הנזקק לטיפול רפואי זכאי לקבלו בהתאם לכל דין ובהתאם לתנאים ולהסדרים הנוהגים מפעם לפעם במערכת הבריאות בישראל, וכי במצב חירום רפואי זכאי אדם לקבל טיפול רפואי דחוף ללא התניה.
מצב חירום מוגדר בחוק כנסיבות שבהן אדם נתון בסכנה מידית לחייו או קיימת סכנה מידית שתיגרם לו נכות חמורה בלתי הפיכה אם לא יינתן לו טיפול רפואי דחוף.
על פי החוק מטופל זכאי לקבל טיפול רפואי נאות, הן מבחינת הרמה המקצועית והאיכות הרפואית והן מבחינת יחסי האנוש.
חוק ביטוח בריאות קובע כי כל תושב זכאי לשירותי בריאות ממלכתיים.
עוד קובע החוק כי שר הבריאות רשאי לקבוע הסדרים מיוחדים בדבר רישום בקופות חולים ובדבר דרך מתן שירותי בריאות, בין היתר "למי שנמצא בישראל ואינו מבוטח לפי חוק זה", בהיקף ובתנאים שיקבע ובאישור שר העבודה והרווחה ושר האוצר.
זרים שאינם בני הרחקה המקבלים רישיון עבודה זמני אינם מוגדרים "תושב".
חוק עובדים זרים הסדיר את הכללים לביטוח רפואי של עובד זר על ידי מעסיקו: לא יעסיק מעביד עובד זר אלא אם כן מילא אחר ההוראות שמפורטות בחוק, ובהן המעביד הסדיר, על חשבונו, לעובד הזר למשך כל תקופת עבודתו אצלו ביטוח רפואי שיכלול סל שירותים שקבע שר הבריאות בצו.
על פי החוק רשאי שר הבריאות בהסכמת שר האוצר לקבוע כי הביטוח הרפואי יכלול שירותי בריאות נוספים על אלה הקבועים בסל השירותים.
עובד זר מוגדר בחוק: עובד שאינו אזרח ישראל או תושב בה.
מכלול המידע שרוכז בביקורת מלמד שכפי הנראה רק זרים מעטים מבוטחים בביטוח רפואי.
זר שאינו בן הרחקה ומו עסק זכאי אמנם לביטוח רפואי בידי מעסיקו, אולם כאמור רבים מהזרים אינם מועסקים, ובקרב אלה שעובדים רבים מועסקים בעבודות מזדמנות.
אפשר להניח שמעסיק של עובד בעבודה מזדמנת לא יקפיד לבטחו בביטוח רפואי67.
לארגונים אף הגיעו עדויות בדבר סירוב של חברות ביטוח מסוימות לבטח זרים שאינם בני הרחקה מישראל או לחדש להם ביטוח, בין היתר בשל אי-בהירות בעניין מעמדם ובהיעדר אישור עבודה.
ביולי 2012 הציג היועץ המשפטי לממשלה עו"ד יהודה ויינשטיין את עמדתו בעניין שירותי הבריאות שיש לספק לזרים במתקן משמורת: היות שמדובר באוכלוסייה שתימצא תקופה ארוכה במשמורת מטעם המדינה, יש למדינה אחריות משפטית לשלומה.
על כן אי - אפשר להסתפק במענה ל"צרכי בריאות בסיסיים" של הזרים, העלולים להתפרש ככוללים רק שירותי בריאות מינימליים, אלא יש להבטיח מענה ל"צרכי בריאות נחוצים", משמע מבחן רפואי אובייקטיבי של צורך המשקף את מחויבות המדינה לשלומו של מי שמצוי במשמורתה, גם אם הסתנן לישראל.
פעולות משרד הבריאות להסדרת שירותי בריאות לזרים לשם אספקת שירותי בריאות לזרים מחוץ למרכז השהייה , מפעיל משרד הבריאות שתי מרפאות בדרום תל אביב שבהן ניתנים שירותים לזרים: מרפאה לאיתור מחלות מין ואיידס, ששירותיה זמינים גם לזרים (מרפאת לוינסקי), לרבות שתי ניידות לטיפול במקומות מרוחקים; ומרפאה שהקים המשרד בשנת 2008 לשם מתן מענה רפואי בסיסי למי שחוק ביטוח בריאות ממלכתי אינו חל עליו.
משרד הבריאות גם הנהיג שירותים מסוימים לקבוצות באוכלוסיית הזרי ם: שירותי מעקב שגרתי לנשים הרות, תינוקות ופעוטות ניתנים בתחנות .
בנוגע לקטינים זרים, ראו דוח הקטינים 108 דוח שנתי64ג .
שם הדוח: זרים שאינם בני הרחקה מישראל מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 לבריאות המשפחה ("טיפות חלב") ברחבי הארץ68 ; ומימון הפסקת היריון לקטינות ולנפגעות אונס המעוניינות בכך.
טיפול רפואי ניתן גם לזרים שחולים בשחפת, במימון משרד הבריאות.
שירות בתי הסוהר משתתף במימון הטי פול בחולי שחפת המוחזקים במתקני משמורת.
השירותים האמורים מיועדים לזרים, ללא תלות במעמד הזר בארץ ובקיומו של ביטוח רפואי.
יצוין כי בהחלטת הממשלה בדבר הקמת מרכז שהייה נקבע, כי יינתנו לשוהים בו שירותי בריאות.
משרד הבריאות מסר בתשובתו שהוא פתח מרפאה בחיפה, שבה ניתנים שירותים לזרים.
עמותת רופאים לזכויות אדם (להלן - רל"א) מפעילה מרפאה הפתוחה לכל אדם ביפו.
המרפאה מספקת שירותי רפואה ראשונית ושניונית, טיפולי המשך וטיפולי שיקום.
המרפאה פועלת באמצעות מתנדבים ומסייעת להשיג תרופות.
על פי נתוני רל"א, ב- 2012 היו במרפאה קרוב ל- 7,000 .
באוקטובר 2008 כתב מנכ"ל משרד הבריאות דאז פרופ' אבי ישראלי למנכ"ל משרד רה"ם דאז מכתב שבו סקר את השירותים שניתנים לזרים, והדגיש כי אין די בשירותים אלו, ויש לתת לאוכלוסייה זו טיפול רפואי מלא.
המנכ"ל ביקש שתיקבע מדיניות לגבי אוכלוסייה זו, ויוקצו האמצעים בהתאם.
כעבור כחצי שנה כתב ראש שירותי הבריאות במשרד הבריאות לראש רשות האוכלוסין דאז כי ללא מענה רפואי הולם בקהילה יש שימוש יתר בשירותי בתי החולים (חדרי מיון ואשפוז), ועקב כך הם צוברים גירעונות וחובות אבודים.
הוא הוסיף כי הפנייה לחדרי מיון במקום לטיפול אמבולטורי אינה השימוש היעיל והמומלץ בשירותי מערכת הבריאות, משום שהפונה צורך שירותים אלו בשלב מתקדם של המחלה.
ראש שירותי הבריאות הוסיף שמשרדו מצדד בפיתוח הרפואה הקהילתית (לשכות בריאות ומרפאות בקהילה) לשם מניעה וטיפול באוכלוסייה זו, כפי שנהוג ביחס לאוכלוסייה הכללית, וכי יש לדון במתן פתרון מערכתי כולל.
בשנת 2009 מינו שר הבריאות ושר הרווחה והשירותים החברתיים דאז צוות בין-משרדי "לעניין קביעת זכויות וחובות למי שאינם תושבי ישראל, לעניין חוק הביטוח הלאומי וחוק ביטוח בריאות ממלכתי".
בראש הצוות עמדו סמ נכ"ל לכלכלה וביטוח בריאות במשרד הבריאות וסמנכ"ל ביטוח וגבייה במוסד לביטוח לאומי.
הצוות פעל בסופו של דבר כוועדה, ומתפקידה היה להמליץ אם וכיצד יש להשתמש בסמכויות המדינה להתקין תקנות שיעניקו זכויות וחובות בתחומי הבריאות והביטחון הסוציאלי למי שאינם תושבי ישראל, באיזה היקף הם יינתנו, אם יותנו בתשלום ומה יהא שיעורו.
הוועדה מיפתה את סוגי האוכלוסיות שהנמנים עמם אינם מוגדרים תושבי ישראל, דנה בכל אחד מהם בנפרד, ובעניינם של חלק מהם הגישה את המלצותיה.
בדצמבר 2012 , כשלוש שנים לאחר הקמת הוועדה, כתב יו"ר הוועדה לראש הממשלה, אשר כיהן באותה עת כשר הבריאות, לסגן שר הבריאות דאז מר יעקב ליצמן, לשר האוצר דאז ד"ר יובל שטייניץ ולשר הרווחה והשירותים החברתיים דאז מר משה כחלון: בשנים האחרונות הגיעו לישראל זרים מאפריקה בהיקף גדל והולך; מטבע הדברים, גם לאוכלוסייה זו קיימים צרכים רפואיים שוטפים, מעבר לטיפול שלו זכאי כל שוהה בישראל, ללא תלות במעמדו מכוח חוק זכויות החולה; כיוון שמדובר בסוגיה מורכבת הכרוכה בהיבטים החורגים באופן ניכר מתחום עיסוקה של הוועדה, העובדה כי היא מצויה על סדר יומם של מקבלי החלטות בדרגים הגבוהים ביותר של הממשלה, וכן העובדה שהוועדה אינה חשופה למלוא המהלכים והשיקולים בתחום רגיש זה, סברה הוועדה כי סוגיה זו טעונה טיפול אינטגרטיבי בראייה כוללת ומקיפה, ולפי מיטב הידוע לה היא אכן מטופלת בראייה מקיפה על ידי הדרגים המתאימים בממשלה; .
ראו בעניין זה דוח הקטינים זרים שאינם בני הרחקה מישראל 109 .
:שם הדוח זרים שאינם בני הרחקה מישראל מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 הגשת המלצות במנותק מתהליך קבלת ההחלטות המרכזי בעניינם של המסתננים, ובלא שהוועדה התבקשה לכך ספציפית, אינה מהווה דרך פעולה רצויה וראויה; לאור כל האמור לעיל, החליטה הוועדה שלא לקיים דיון ולגבש המלצות ביחס לקבוצה זו.
ביולי 2012 מינה המשנה למנכ"ל משרד הבריאות ד"ר בעז לב "צוות לבחינת החלופות למתן מענה לטיפול רפואי באוכלוסיית המסתננים בתל אביב".
הוא הטיל על הצוות לבדוק את היקפי התחלואה בקהילה ובבתי החולים; להעריך את הצרכים בהתאם לבדיקה זו; לגבש חלופות למתן שירות וטיפול רפואי; ולהמליץ על החלופה המועדפת.
תוצאת עבודת הצוות סוכמה ב"תכנית לשירותי רפואה ראשוני ת למסתננים", כדי להקים מערך שירותי רפואה ראשונית ורפואה מונעת למסתננים באזור תל אביב.
במסמך צוין כי הטיפול בתחלואה כרונית דורש התייחסות נפרדת, ואינו מקבל מענה בתכנית המוצעת.
בעקבות עבודת הצוות הוקמה מחדש המרפאה של משרד הבריאות בדרום העיר (ראו להלן).
ביוני 2013 הוגשו למנכ"ל משרד הבריאות המלצות צוות עבודה משותף, שמינו המנכ"ל ומנכ"ל משרד הרווחה יחד, בנושא הסדרת הטיפול באוכלוסיית חסרי מעמד המאושפזים בבתי החולים הכלליים והפסיכיאטריים.
אוכלוסייה זו כוללת אנשים ללא ביטוח רפואי, ובהיעדר תקציב אי-אפשר לתת להם את הטיפול הרפואי המתאים כגון אשפוז ממושך סיעודי או סיעודי מורכב, הנשמה, שיקום ואביזרי עזר שיקומיים.