HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
) 71 ,מבקר המדינהדוחות על הביקורת בשלטון המקומי לשנת 2008 ( 2009 ), בפרק "תאגידי מים וביוב", עמ' 331 .
72 מסמך שכתב מנהל החטיבה הכלכלית (דאז) ברשות המים, מר גלעד פרנ נדס, מספטמבר 2009.
73 'דברי מנהל הרשות (דאז), פרופ' אורי שני, בישיבת מועצה מס39 מדצמבר 2009.
74 הוועדה הגישה את מסקנותיה ביולי 2005.
290 דוח ביקורת שנתי63א .
רשות המים בודקת את סוגיית המימון של פיתוח תשתיות מים וביוב לצורך גיבוש הצעת הסדר.
אולם עד מועד סיום הביקורת, וגם עד מועד עדכון נתוניה, אפריל 2012 , טרם סיימה הרשות את מלאכתה ומועצת הרשות טרם קבעה הסדר חלופי להיטלי הפיתוח הקיימים.
75 )כללי תאגידי מים וביוב (חישוב עלות שירותי מים וביוב והקמת מערכת מים או ביוב (תיקון מס' 2 ), התשע״א- 2010 ', ק"ת תשע"א, עמ386.
הרשות הממשלתית למים ולביוב 291 .
משרד מבקר המדינה מעיר לרשות המים על ההשתהות בבחינת מרכיב ההיטלים בתעריף.
אף שחלפו שנתיים מתחילת הרפורמה בתעריפי המים, המבוססת על עקרון העלות הריאלית, ממשיכה הרשות לחייב צרכנים מבקשי היתר בנייה לשלם, נוסף על מרכיבי ההון בתעריפי המים והביוב, היטלי מים וביוב בתעריפים לא אחידים שעל פ י נתוניה אינם עולים בקנה אחד עם עקרון העלות הריאלית.
רשות המים השיבה למשרד מבקר המדינה במאי 2012 כי "לקראת שנת 2013 במסגרת עדכון סקר הנכסים המתבצע אחת לשלוש שנים בכוונת הרשות להפחית מהנכסים שהוקמו את ההיטלים ששולמו לכל תאגיד ותאגיד.
לאור זאת גם אם במקור ש ולמו היטלים הגבוהים מעלות הפיתוח בפועל, במקומות מסויימים, הרי שהצרכן ייהנה מהפחתתם מהתעריף בשימוש השוטף.
הרשות נמצאת בעיצומה של עבודה מורכבת ביותר בעניין זה הצפויה להסתיים בחודשים הקרובים ומוקדם לקבוע מסמרות באשר לעלות הריאלית של ההיטלים שייקבעו ביחס לקיים כיום".
באפריל 2011 מסרה רשות המים למשרד מבקר המדינה כי "כאשר העיריות ניהלו לתשתיות [ את משק המים והביוב העירוני, הן לא חייבו את עצמן בהיטלי פיתוח .
ולא ראו את עצמן מחויבות לכך מבחינה משפטית.
פרקטיקה זו ]מים וביוב עברה בירושה לתאגידי המים והביוב, וככלל ל פי הידוע לנו, הרוב המכריע של תאגידי המים והביוב לא גובים היטלי פיתוח למים וביוב מהרשויות המקומיות".
לדעת משרד מבקר המדינה, על רשות המים להנחות את תאגידי המים והביוב לבחון את האפשרות לחייב בהיטלי מים וביוב גם רשויות מקומיות, כל עוד מועצת הרשות לא קבעה כי הן פטורות מחובה זו.
מרכיב התשואה על ההון הזר : עד יוני 2010 העניק סעיף 11 לחוק התאגידים לשר הפנים ושר האוצר (להלן- השרים)76 סמכות לקבוע, לאחר התייעצות עם הממונה, כללים לעניין התנאים שבהם יועברו הנכסים והזכויות מן הרשות המקומית לתאגיד, ובכלל זה כללים ועקרונ ות בעניין החלק של הנכסים אשר יועבר כתמורה להקצאת מניות בחברה והחלק של הנכסים אשר יועבר לתאגיד כהלוואה ותנאי ההלוואה, לרבות שעבוד נכסים להבטחת פירעונה.
עוד קבע סעיף 11 לחוק כי הנכסים, הזכויות והחובות המועברים ותנאי העברתם ייקבעו בהסכם בין הרשות המקומית לחברה בכפוף לכללים שיקבעו השרים כאמור לעיל, וכי הסכם כאמור טעון אישור הממונה והוא יאשרו אם נוכח כי ההסכם תואם את הכללים ואת הוראות חוק זה ומטרותיו.
באוגוסט 2005 קבעו השרים כללי העברת נכסים (כללי השרים), שבהם נקבע, בין היתר, כי: "בהתאם להוראות סעיף 11( )(א2) ל חוק.
חלק הנכסים אשר יועבר לחברה מאת הרשות המקומית בתמורה להלוואה לא יעלה על 30% משווי הנכסים לפי כללים אלה.
רשויות מקומיות אשר הקימו חברה אזורית משותפת בהתאם לחוק ורשות מקומית המונה מעל 250,000 תושבים אשר הקימה חברה, החלק שיועבר לחברה בדרך של הלוואה לא יעלה על 40% .
"משווי הנכסים נמצא כי בכל התאגידים שהוקמו נקבע בהסכם העברת הנכסים השיעור המרבי המועבר בתמורה להלוואה האמורה, שאותה רואים כאילו נתנו אותה הרשויות .
76 בתיקון לחוק שנערך ביוני 2006 ותחולתו נקבעה ליולי 2010 , הועברו סמכויות השרים האמורות בסעיף 11 .
לחוק, למועצת הרשות 292 דוח ביקורת שנתי63א .
המקומיות לתאגידים בעת הקמתם.
הממונה אישר הסכמים אלה.
בכך נוצרו התחייבויות גדולות של תאגידי המים והביוב כבר מיום הקמתם, ובטרם החלו לגייס הון חיצוני.
מועצת הרשות קבעה כי החזר תשלום זה ימומן על ידי הצרכנים על פי מודל של תשלום ריבית עד עולם, במרכיב התשואה על ההון הזר בתעריף לצרכן.
הרשות הממשלתית למים ולביוב 293 .
כאמור, על פי חוק התאגידים הועברה ב- 1.
10 הסמכות שהוענקה בעבר לשרים בעניין העברת הנכסים, למועצת הרשות.
אף על פי כן, מועצת הרשות לא דנה בצורך לשנות את הכללים, נוכח תשלום היתר הגלום בהם והקושי שהם יוצרים לתאגידים בגיוסי הון עבור השקעות בתשתיות.
רשות המים השיבה למשרד מבקר המדינה במאי 2012 כי "מצב שבו לא יינתן כיסוי בתעריף לתאגידים בגין נכסים שברשותם, שעליהם הם נדרשים לשלם לרשויות המקומיות וכנגדם נטלו הלוואות בפועל.
ייצור מצב לפיו התאגידים לא יוכלו לעמוד בהתחייבויותיהם הכספיות וכנגזרת מכך לא יוכלו לבצע את תפקידם, ככל שלא יימצא מקור אחר (תקציב, למשל) להחזר הלוואות אלה".
לדעת משרד מב קר המדינה, מן הראוי שמועצת רשות המים תדון בהפעלת הסמכות שהוענקה לה על פי החוק בסוגיית העברת הנכסים ותבחן את הצורך לשנות את הסדרי ההלוואה בהסכמי העברת נכסים בתאגידי מים שיוקמו וברשויות מקומיות המצטרפות לתאגידי מים קיימים.
כמו כן, ראוי שמועצת הרשות תבחן את סוגיית תשלומי ההלוואות והאפשרות לפעול להקטנתן או ביטולן, וכפועל יוצא מכך, להקטנת התעריף לצרכן.
משרד הפנים השיב למשרד מבקר המדינה באפריל 2012 כי הוא סבור שיש "לפעול לביטול התשואה על ההון הזר.
אין מקום כי ההלוואה המלאכותית שכביכול הרשויות המקומיות נתנו לתאג ידים בעת הקמתם תגולגל על הצרכנים במסגרת ריבית לעולם".
תשלום העולה על העלות הריאלית במרכיב ההוני : ככלל, תשואה על הון עצמי ועל הון זר אמורה להשתלם למי שמימן אותם.
אף על פי כן, רשות המים קבעה כי הצרכנים יוסיפו וישלמו תשואה על ההון הזר ותשואה על ההון העצמי, על אותם נכסים שהם כבר מימנו את הקמתם, על ידי תשלום היטלי מים וביוב לרשויות המקומיות בעת רכישת הנכס על ידם.
כאמור, התשואה על ההון הזר מגלמת ריבית עד עולם על ההלוואה האמורה לעיל בגין שווי בשיעור כ-%40-%30 מערך הכינון המופחת של נכסי המים והביוב77 שהעבירו הרשויות המקומיות לתאגידים.
התשואה על ההון העצמי מחושבת על 60%-70% הנותרים מערך הכינון המופחת של נכסים אלה, וכן תשואה על ההון העצמי הנובע מהשקעות התאגידים בנכסי מים וביוב.
יצוין כי בטרם הקמת הרשות, שקלה הרשות לשירותים ציבוריים מים וביוב (להלן - הרשות הציבורית), שסמכויות קביעת התעריף היו באותה עת בידיה, שלא לחייב את הצרכנים במסגרת התעריף בתשואה על נכסים שהעבירו הרשויות המקומיות לתאגידים, מכיוון שהיא סברה שיש בכך כפל תשלום.
אולם רשות המים לא קיבלה גישה זו, והכירה בנכסים שהועברו מהרשויות המקומיות לתאגידים לעניין קביעת המרכיב ההוני בתעריף, בהתבססה על כללי השרים.
על פי סעיף 103 לחוק, שכותרתו "תשלומים בעד הקמת מערכת מים או ביוב ומניעת כפל תשלומים", על הרשות להימנע מלחייב צרכנים בתשלומים חד-פעמיים או שוטפים בגין נכסים ששולמו בעדם כספים בעד הקמת מערכת מים וביוב.
בפועל, לא עשתה הרשות במסגרת כללי התעריפים הבחנה בין נכסים ששולמו בגינם היטלים ובין נכסים שלא שולמו בגינם היטלים, הואיל ולטענת הרשות היא .
77 ב-15 השנים הראשונות של הרפורמה יחושב ההון הזר לפי ערך הכינון המופחת של הנכסים ולאחר מכן כמחצית ערך כינון מלא שלהם.
ראו סעיף 4 לכלליחישוב עלות.
294 דוח ביקורת שנתי63א .
לא מצאה בסיס נתונים מספיק לצורך ביצוע הבחנה זו.
עם זאת, נמצא כי הרשות גם לא מאפשרת למי שבידו ראיות לכך ששילם בעד הקמת מערכות המים והביוב, להציגן כדי לקבל פטור או הוזלה בתעריף.
השיטה שבחרה הרשות מתייחסת לכל הצרכנים כאילו שילמו בעד נכסיהם, ומפחיתה ממרכיב התשואה על ההון העצמי למשך 15 שנים את ערך הכינון המופחת של נכסי התאגיד.
ממסמכי הרשות עולה כי הפחתה זו מבוססת על מודל שלפיו התאגיד רוכש את הרשות הממשלתית למים ולביוב 295 .
ערך הנכסים המופחת שהוא מקבל מהרשות, כאשר 30%-40% מתוכם הוא משלם לרשות המקומית כ"החזר הלוואה", ו"את יתרת הנכסים המופחתים 'ירכוש' התאגיד על ידי כך שהצרכנים 'ילוו' סכום זה לתאגיד, כאשר התאגיד 'יחזיר' לצרכנים את 'ההלוואה' על פני 15 .
"שנה משרד מבקר המדינה מעיר למועצת הרשות כי מרכיבי התשואה על ההון העצמי והתשואה על ההון הזר בתעריף לצרכן מחייבים את הצרכנים בתשלום העולה על העלות הריאלית, ולעתים אף עשויים ליצור למעשה כפל תשלום.
בהפחתה שקבעה המועצה מתוך מרכיב התשואה על ההון העצמי, אין כדי לאיין את התשלום העולה על העלות הריאלית והאפשרות של יצירת חיוב יתר העולה על העלות הריאלית והמגיע לחיוב כפול בחלק מהמרכיבים, מהטעמים האלה: (א) ה"החזר" לצרכן שקבעה הרשות מתייחס רק ל- 60%-70% משווי הנכסים ולא לכל שווי הנכסים שהצרכנים השתתפו בחלק ניכר ממימונו; (ב) ה"הלוואה" המוחזרת לצרכן על פני 15 שנים, היא ללא ריבית, אך הוא עצמו נדרש לממן תשלומי ריבית על ההלוואה בגובה 30%-40% משווי הנכסים שהעבירו הרשויות המקומיות לתאגידים; (ג) אין הצדקה כלכלית להחזר השונה שניתן בתעריף לצרכנים של תאגידים מקומיים (חד-רשותיים) לעומת צרכנים ש ל תאגידים אזוריים.
אלה גם אלה שילמו את היטלי המים והביוב שהושתו עליהם.
רשות המים השיבה למשרד מבקר המדינה במאי 2012 כי היא לא יישמה מנגנון החזר לצרכנים בגין השתתפות הצרכנים בעבר במימון ההשקעות על מרכיב ההון הזר.
זאת, לטענתה, בשל האמור בכללי השרים.
משרד מבק ר המדינה מעיר לרשות כי אין בכללי השרים כדי לבסס את הטלת התשלומים האמורים על הצרכנים, בשל הסיבות האלה: סמכויות השרים הועברו למועצת הרשות, אך היא לא בחנה את הצורך לשנותן; הממונה על התאגידים ברשות הוא שאישר את ההסכמים בין התאגידים לרשויות המקומיות, שכתוצאה מה ם הם נאלצו לשלם סכומים גבוהים כהחזר הלוואות לרשויות המקומיות; הממונה אישר לכל הרשויות המקומיות את השיעורים המרביים האפשריים על פי כללי השרים.
משרד מבקר המדינה רואה בחומרה את העובדה שהרשות חייבה את הצרכנים בתשלום יתר העולה על העלות הריאלית.
עוד השיבה הרשות כי "כיום לא ניתן להתחקות אחר מקורות המימון המדוייקים של התשתיות וההיטלים ששולמו בכל אחת מהרשויות בגין תשתיות המים והביוב ולכן לא ניתן לזהות את יחס גובה ההיטלים לעלות התשתיות.
לשם גילום ההיטלים ששולמו על ידי הצרכנים, הופחת מהתעריפים רכיב של 1/15 משווי הנכסים ליום 1/2/2010 .
הרשות סבורה כי הפחתה זו, סבירה בנסיבות העניין, ומגלמת את תשלומי הצרכנים".
יצוין כי בנובמבר 2009 ובאוקטובר 2010 הוגשו הצעות חוק פרטיות שלפיהן "כללים ותעריפים לעניין תשלומים חד פעמיים או שוטפים בעד הקמת מערכת מים 296 דוח ביקורת שנתי63א .
או מערכת ביוב, שקובעת מועצת הרשות בהתאם לסעיף 103 , יובאו לאישור ועדת הכלכלה של הכנסת"78 .
78 הצעת חוק תאגידי מים וביוב (תיקון) (אישור לקביעה ושינוי של תשלומים בעד הקמת מערכת מים או מערכת ביוב), התשע"א - 2010 /(פ 2619/18 ), הוגשה באוקטובר 2010 .
הצעת חוק דומה בעיקרה הונחה על שולחן הכנסת בנובמבר 2009 על ידי חברת הכנסת מירי רגב וחברי כנסת נ וספים (פ/ 1829/18 ), המציעה להחזיר את סמכותה של ועדת הכספים לאשר את תעריפי המים, לרבות לעניין סעיף 103 .
לחוק ראו הצעת חוק המים (תיקון - פיקוח על תעריפי מים), התש"ע- 2009/, פ 18/1863 מנובמבר 2009.
הרשות הממשלתית למים ולביוב 297 .
,נמצא, כי מכיוון שחלק מהרשויות המקומיות הפנו חלק מכספי משק המים והביוב לרבות היטלי המים והביוב, למטרות אחרות 79 במקום להשקיען בחידוש ושיקום תשתיות המים והביוב, קבעה הרשות מרכיב הוני בתעריף, שנועד בין היתר להקל על התאגידים לפעול להשלמת פיגורי העבר.
פיגורים אלה באים לידי ביטוי בתשתיות במצב רעוע שחלק מהרשויות המקומיות העבירו לתאגידים80 .
מצב זה בא לידי ביטוי, בין היתר, בפיצוצים שאירעו בנובמבר 2010 , בנובמבר 2011 ובינואר 2012 בקווי צינורות המים הישנים באזור רחוב דרך נמיר בתל אביב.
פיצוצי צנרת אלה גרמו, בין היתר, לשיבושי תנועה חמורים ולנזקים עקיפים הנובעים מאבדן שעות עבודה, עלויות דלק וזיהום אוויר הנגרמים בעומסי תנועה ממושכים.
יוצא אפוא כי המרכיב ההוני בתעריף לצרכן מממן בין היתר עבודות תחזוקה ושיקום הנ דרשות כתוצאה ממחדלי העבר של חלק מהרשויות המקומיות בהזנחת תשתיות המים והביוב.
:מפקד הנכסיםעל פי כללי חישוב עלות, כל מרכיבי ההון של התעריף לצרכן נגזרים מתוצאות מפקד נכסים שמכינה רשות מקומית המאושר על ידי הממונה (להלן - מפקד הנכסים).
המפקד עצמו מאופיין ל עתים בהערכות ובאי -דיוקים אפשריים81 .
על פי כללי חישוב עלות, ככל שמפקד הנכסים מצביע על שווי גבוה יותר של נכסי מים וביוב, כך תקבל הרשות המקומית סכום כסף גבוה יותר בגין העברתם לתאגיד.
גידול בשווי הנכסים על פי מפקד הנכסים מביא לגידול גם בתעריף לצרכן.
על מפקדי הנכסים ששימשו בסיס לקביעת מרכיבי תעריפים אלה, חל חוזר שהוציא הממונה על תאגידי המים והביוב במשרד הפנים ביולי 200582 .
בכללים אלה לא צוין אילו מסמכים נדרשים לאימות הנתונים לגבי נכסים שגילם מעל חמש שנים.
בפועל, מפקדי הנכסים לגבי נתונים אלה התבססו לעתים על המידע שמסרו נציגי הרשות המקומית.
לעורך מפקד הנכסים, שהוא בדרך כלל יועץ חיצוני שעמו מתקשרת הרשות המקומית, יש קושי, במקרים רבים, לאמת באופן אובייקטיבי את הנתונים, למשל כשמדובר בצנרת המותקנת מתחת לפני האדמה.
אף על פי כן, לא קבעה רשות המים כי מפקד הנכסים יבוסס במקרים כאלה על תצהיר בכתב של נציגי הרשות המקומית, ואף אינה דורשת מעורך מפקד הנכסים לציין מיהו מוסר הנתונים ועל בסיס מה הוא מסר אותם.
79 ,ראו, לדוגמה, מבקר המדינהדוח שנתי 46 ( 1996 ), בפרק "הקמת מתקנים לטיפול בשפכים, הובלתם וסילוקם", עמ' 518 : "דוגמה נוספת לדרך שבה ניצלו רשויות מקומיות דמי היטלים ואגרות ביוב שגבו, שלא למטרות שלהן הם נועדו, באה לידי ביטוי בבדיקה שנערכה בעירית נתניה.
לכיסוי חלקי של הגירעון השתמשה העירייה - בידיעת משרד הפנים - ב-64.
2 מיליוני ש "ח שנצברו עד 31.
93 בכל קרנות הפיתוח שלה, לרבות קרן התיעול בה נצברו הכנסותיה מגביית היטלי הביוב".
80 על רמת התחזוקה הנמוכה של תשתיות המים והביוב ברשויות המקומיות ראודוחות על הביקורת בשלטון המקומי לשנת 2008 ( 2009 ') בפרק "תאגידי מים וביוב", עמ 337, וכן דברי ההסבר להצעת חוק תאגידי מים וביוב, התש"ס- 1999 ', עמ21.
81 לדוגמה, בסקר הנכסים של תאגיד מי שבע מדצמבר 2009 , נאמר כי חישוב שווי מכון טיהור השפכים "נעשה בקירוב ולא במדוייק".
הסכום שחושב בדרך זו אושר על ידי רשות המים.
82 'חוזר מס 781-003-5 שהוציא הממונה על התאגידים, המינהל למשק המים ברשויות המקומיות במשרד הפנים ביולי 2005 .
"בנושא "כללי העברת נכסים 298 דוח ביקורת שנתי63א .
משרד מבקר המדינה מעיר לרשות המים כי נוכח העובדה שמפקד הנכסים הוא מרכיב חשוב בקביעת תעריף המים, ובשל השיעור הגדול של נכסים שגילם מעל חמש שנים, מן הראוי כי נתונים לגבי נכסים כאמור, שאין לגביהם מסמכים המבססים את מאפייניהם, יבוססו לפחות על תצהיר לאימות הנתונים.
הרשות הממשלתית למים ולביוב 299 .
רשות המים השיבה למשרד מבקר המדינה במאי 2012 ,כי "עפ"י הוראת הממונה לא יבוצעו יותר עדכוני סקרי נכסים הנדסיים כלל ולפיכך עדכונ י מצבת הנכסים לצורך קביעת התעריפים ייעשו בהתבסס על הרישום החשבונאי של הנכסים בספרי התאגידים בהתאם לכללי חשבונאות מקובלים".
מרכיב עלויות תפעול ומינהלה .
מרכיב עלויות תפעול ומינהלה לשירותי מים וביוב שמספקים התאגידים (להלן - מרכיב התפעול) היה במועד סיום הביקו רת, נובמבר 2011, כ -21% מהתעריף הנמוך לצרכן וכ-%13.
2 מהתעריף הגבוה לצרכן83 .
לפי מסמכי הרשות מרכיב זה נועד לממן עלויות תפעול ומינהל הכוללות, בין היתר את עלויות שכר העובדים, עלויות הנהלה ויועצים, עלויות תחזוקת המערכות, לרבות פעולות למניעת פחת מים, טיפול במוני מים, בדיקות איכות מים וכן את עלויות הגבייה והאכיפה.
"על פי מסמכי הרשות, "שירותי התפעול והאחזקה נהנים מיתרונות לגודל כבר בדוח משנת 2009 העיר משרד מבקר המדינה לרשות המים כי חלק מעלויות התפעול נובע "מהיעדר היעילות הכלכלית בה פועלים חלק מהתאגידים", וכי חוסר יעילות זה נובע, בין היתר, מריבוי תאגידים.
בפועל, עד מועד סיום הביקורת הוקמו 52 תאגידים, המאגדים 137 ,רשויות מקומיות דהיינו ממוצע של כ -2.
כ -60% מהתאגידים שהוקמו הם חד-רשותיים או בעלי רשות מקומית אחת דומיננטית מבחינת מספר התושבים.
משרד מבקר המדינה העיר בשנת 2008 ובשנת 2009 ,, כי בסופו של דבר ריבוי התאגידים מעלה את המחיר לצרכן ואף פוגע באופן משמעותי ביכולת הפיקוח והמעקב של רשות המים אחר התאגידים.
ביקורת המעקב העלתה כי בינואר 2011 הגיש יועץ חיצוני א' לרשות המיםטיוטת דוח בנושא "תאגידי מים וביוב בישראל - ניתוח הפריסה האופטימאלית" (להלן - טיוטת דוח הפריסה או הטיוטה).
על פי הטיוטה, מספר התאגידים האופטימלי בכל הרשויות המקומיות החייבות בתיאגוד הוא 13 תאגידים.
היקף החיסכון הצפוי כתוצאה מאיחוד תאגידים כאמור הוא כ -7% ממחיר המים.
חיסכון זה נובע, בין היתר, מהיתרונות לגודל באיחוד תאגידים ובהם חיסכון בהשקעות בתשתיות מים וביוב באמצעות "שיפור כוח המיקוח מול ספקים ושיפור מערך הרכש", "ניצול יעיל של תשתיות, מניעת כפילויות ואפשרות תכנון מחדש של אזורי לחץ על בסיס מאפיינים הידרולוגיים ולא על בסיס גבולות מוניציפאליים", וכן חיסכון בכוח אדם ותקורות, בין היתר בשל "ביטול מערכי הנהלה ומטה כפולים" ו"ביטול כפילויות וצמצום במערכי התפעול".
83 המועצה קבעה את מרכיב התפעול בכללי חישוב עלות על פי מתווה שלפיו בשנים 2010 , 2011 , 2012 ו- 2013 תהיה עלות התפעול לשירותי מים בתעריף לצרכן 0.
871 ש"ח למ"ק בהתאמה, ועלות התפעול לשירותי ביוב בשנים אלה - 0.
658 ש"ח למ"ק, בהתאמה.
עוד נקבע כי משנת 2014 יהיו עלויות התפעול והמינהלה בתעריף לשירותי מים - 0.
999 ש"ח למ"ק ובתעריף לשירותי ביוב- 0.
לפי עמדת הרשות, הוצאות התפעול של תאגידי המים אמורות להתכנס לערכים אלה, ותאגיד שיפחית את עלויותיו מתחת לערכים אלה, יוכל להרוויח במרכיב זה.
300 דוח ביקורת שנתי63א .
עד מועד סיום הביקורת לא הוגש לרשות המים נוסח סופי של דוח הפריסה ולמותר לציין כי הוא לא הובא לדיון במועצת הרשות.
כמו כן, על אף החשיבות שרוא ה רשות המים בצמצום מספר התאגידים, עד מועד סיום הביקורת היא לא הצליחה להביא לצמצום מספרם.
ממסמכי רשות המים עולה כי ריבוי התאגידים נובע, בין היתר, מהתנגדותם של חלק מראשי הרשויות המקומיות להקמתם של תאגידים אזוריים.
הרשות הממשלתית למים ולביוב 301 .
רשות המים השיבה למשרד מבקר המדינה במאי וביו ני 2012 כי טיוטת דוח הפריסה לא הביאה בחשבון אילוצים שונים, "דוגמת תקופת הסתגלות של איחוד תאגידים, הסכמי עבודה קיימים, הסכמים וחוזים קיימים מול קבלנים וכדומה - שלכולם מאפיינים של התקשרויות ארוכות טווח", ולכן ועדת המחקרים העליונה שלה החליטה "לקדם עבודה נוספת מזוית יותר מעשית המתחשבת באילוצים הרבים של מהלך איחוד תאגידים", וכי "העבודה צפויה להיות מאושרת בקרוב", אך "הוחלט להמתין לנתוני הדוחות הכספיים של שנת 2011 ".
עוד מסרה הרשות כי עיכוב צמצום התאגידים נובע בין היתר מהקושי להתמודד עם התנגדויות.
בנובמבר 2011 החליטה הממשלה 84, בשים לב להמלצות צוות ניסן85 , לאפשר בין היתר, הקמת תאגידים של רשות מקומית אחת או יותר, שיספקו שירות ל - 50,000 תושבים לפחות, או לחלופין הקמת תאגיד בידי רשות אחת שמספר תושביה קטן יותר, אם התקיימו בעניינה כל התנאים שפורטו בהחלטת הממשלה.
רשות המים התנגדה להמלצה זו של צוות ניסן, אותה אישרה הממשלה בנובמבר 2011 .
על פי עמדת הרשות מאוגוסט 201186 , "קיומם של התאגידים במתכונת הקיימת היום.
הינו מצב ביניים, שאינו אופטימלי בהיבט של ניהול יעיל, כלכלי וחסכוני של משק המים והביוב העירוני, תוך מיצוי יתרונות לגודל".
מהמלצות הצוות נעדרת "המלצה מעשית ומחייבת לגבי צמצום משמעותי של מס' התאגידים הקיים ומנגד נכללת בהן המלצה המאפשרת למעשה הקמתם של תאגידים חד רשותיים חדשים".
לפי עמדת הרשות יש לחתור ליעד "המביא לצמצום משמעותי של מס' התאגידים, וכן להצטרפותן של הרשויות המקומיות שטרם התאגדו לתאגידים קיימים ואי הקמתם של תאגידים חדשים".
בהתייחס לעמדת רשות המים האמורה, הבהיר משרד האוצר בספטמבר 2011 כי על פי עמדתו, "צמצום מספר תאגידי מים וביוב הוא מהלך ראוי ונכון כלכלית, ומשרד האוצר תומך בו.
עם זאת, בשל דרישת נציגי השלטון המקומי, ו סיכום ראש הממשלה, הוחלט להמליץ כי במקרים חריגים בהם רשות מקומית מנהלת את משק המים ביעילות ובאחריות, ניתן יהא לאפשר לה להקים תאגיד מים וביוב עצמאי".
עמדת רשות המים ועמדת משרד האוצר כאמור לעיל הובאו לפני שרי הממשלה לקראת הדיון בהמלצות צוות ניסן בנובמבר 2011.
לדעת משרד מבקר המדינה, מן הראוי לבחון דרכים מעשיות לצמצום מספר תאגידי המים באמצעות תאגידים אזוריים.
רשות המים השיבה למשרד מבקר המדינה במאי 2012 כי היא "פועלת ככל יכולתה להוביל למיזוג של תאגידים, בכדי להביא למיצוי יתרונות לגודל וניהול יעיל יותר של התאגיד", וכי אין לרשות, נכון להיום, הכלים הנדרשים לכפות מהלך של צמצום מספר התאגידים.
את"ק מסר למשרד מבקר המדינה באפריל 2012 כי "משרד האוצר ממשיך לקדם תיאגוד אזורי, לרבות באמצעות הקצאת תקציבים משמעותיים".
84 'החלטת ממשלה מס 3798 מנובמבר 2011 בנושא "הסדרת יחסי השלטון המקומי ותאגידי המים והביוב".
85 צוות בראשות הממונה דאז על את"ק, ד"ר אודי ניסן, שמינה ראש הממשלה לבחינת ההתאמות הנדרשות ביחסי השלטון המקומי ותאגידי המים והביוב.
הצוות הגיש את מסקנותיו ביולי 2011.
86 עמדת הרשות הובעה במכתב ששלח באוגוסט 2011 מנהל הרשות בפועל דאז, מר עודד פיקסלר, למנכ"ל משרד ראש הממשלה ולממונה דאז על את"ק, ד"ר אודי ניסן.
302 דוח ביקורת שנתי63א .
מרכז השלטון המקומי השיב למשרד מבקר המדינה במאי 2012 כי מקובל עליו ש"ריבוי תאגידים שהוקמו ועשויים עוד לקום, העמיסו ומעמיסים על תעריפי המים הביתיים עלויות עודפות".
הרשות הממשלתית למים ולביוב 303 .
נמצא כי הרשות לא הוציאה לתאגידים הוראות בעניין סדרי העדיפויות המחייבים אותם בבואם לבצע קיצוץ בעלויות התפעול, ואף לא דרשה מהם דיווח מפורט על עלויות הת פעול.
מהדיווח הקיים 87 לא ניתן לדעת כמה מהוצאות התפעול מוצאות על תחזוקת תשתיות המים והביוב מזה, וכמה מהן מהוות הוצאות הנהלה ואחרות מזה.
מבדיקה שעשתה הרשות על בסיס נתוני הדוחות הכספיים של עשרים תאגידים לשנת 2010 , נמצא כי רק שבעה מהם עמדו בעלויות התפעול הנורמטיביות למים שנקבעו בכללי חישוב עלות (להלן - עלויות התפעול הנורמטיביות), ורק ארבעה עמדו בעלויות התפעול הנורמטיביות לביוב לאותה שנה.
יו"ר פורום מנכ"לי תאגידי מים וביוב מסר למשרד מבקר המדינה באפריל 2012 כי עלויות התפעול בפועל גדולות יותר מהמרכיב שנקבע בתעריף, וכי "כדי לעמוד בעלויות התפעול הגדולות יש כרסום במרכיב ההוני שבתעריף".
מן הראוי שהרשות תבחן דרכים לשפר את הפיקוח והבקרה על הוצאות התפעול של התאגידים ולחייב אותם בגילוי מפורט יותר של עלויות התפעול.
בין היתר, על מנת לגרום להם להתייעל וכן כדי שיהיו בידי הרשות נתונים מפורטים יותר בבואה לבחון את עלויות התפעול הנורמטיביות שקבעה לעומת העלויות בפועל.
על פי חוק התאגידים, על התאגידים לספק בין היתר שירותי ביוב 88 , ובכללם שירותי פינוי ביוב, מתחומם אל מכוני הטיפול בשפכים (להלן - מט"שים).
המים המטוהרים (להלן - המים המושבים) לאחר הטיפול במט"שים משמשים למטרות כמו חקלאות או גינון.
על פי כללי חישוב עלות, צרכן המקבל שירותי מים מתאגיד, יחויב גם ב גין שירותי ביוב , " לפי כמות מים במטרים מעוקבים (מ "ק) שנצרכו בפועל, למעט מים לגינון ציבורי או למטרת חקלאות".
דלף במערכות המפנות את הביוב למט"שים עלול לגרום לזיהום סביבתי ולזיהום האקוויפרים89 , והוא אף מקטין את היצע המים המושבים.
על כן, יש חשיבות רבה לצמצומו, למדידתו ולפיקוח ובקרה עליו.
ממסמך שהוגש לוועדת ביין90 ומדוח שהגיש יועץ חיצוני א' למשרד האוצר בעניין משק הקולחין בישראל באוקטובר 2010 (להלן- דוח הקולחין)91 עולה החשש כי .
87 ,)חובות הדיווח הקיים מפורטות בכללי תאגידי מים וביוב (דוחות תקופתיים ומיידיים התש"ע - 2010.
88 בחוק התאגידים מוגדרים שירותי ביוב: "איסוף שפכים, טיהורם וסילוקם, באמצעות מערכת ביוב או באמצעי אחר, טיפול בבוצה וסילוקה, וכן פיקוח על הזרמת שפכי תעשיה אל מערכת ביוב או באמצעותה".
89 ""אקוויפר- שכבת סלע נקבובית המכילה מים.
את המים האלה אפשר להפיק בעזרת בארות.
90 ,אופירה איילוןהגדלת היצע המים בישראל ע"י צמצום פחת מים ומניעת דליפות ביוב, מוסד שמואל נאמן למחקר מתקדם במדע וטכנולוגיה, ינואר 2009.
91 דוח הקולחין מציין כי בהיעדר מדידה מלאה של כמויות הקולחין ביציאה מהמט"שים לא ניתן לדעת האם קיים פחת של מי הקולחין במערכת ההולכה של הקולחין, דהיינו במפעלי הקולחין, מעבר לאידוי המתרחש במאגרים.
304 דוח ביקורת שנתי63א .
דלף הביוב גבוה וכי אין בידי רשות המים נתונים מעודכנים ואמינים על מלוא כמות השפכים הנכנסת למט"שים מהמגזר העירוני והיוצאת מהם לצרכני הקולחין.
כפועל יוצא, אין לרשות נתונים אמינים על אבדני הביוב במערכות ההול כה מהמגזר העירוני עד למט"שים ועל דלף הקולחין מהמט"שים ועד לצרכני הקצה של מי הרשות הממשלתית למים ולביוב 305 .
ועדת ביין מצאה כי קיים פער ניכר בין כמות המים הנצרכת ברשות המקומית ובין הכמות המועברת בסופו של תהליך להשקיה בחקלאות.
הוועדה ציינה כי "בהתאם לנתוני שנת 2007 , סופקו לצריכה ביתית ולתעשיה 860 מליוני מ"ק לשנה.
סך כל הקולחים המופקים עמד על כ-417 מלמ"ק המהווים כ-48% מכמות המים שסופקה לצריכה ביתית ולתעשיה".
על פי דוח הקולחין, מאומדני רשות המים עולה כי בשנת 2009 רק כ-60% מסך הצריכה הביתית בניכוי פחת עירוני והצריכה התעשייתית טופל ו במט"שים.
ועדת ביין ציינה כי "גם אם ניקח בחשבון אובדני מים שאינם מגיעים למתקני הטיהור כגון: השקיית גינות - 180 ( מלמ"ק, פחת מים מתשתית עירונית 8% ) בסך 60 מלמ"ק ופחת צרכנים 37 מלמ"ק (סה"כ כ -280 מלמ"ק) עדיין נותר פער.
של כ -160 מלמ"ק שלגביו לא קיבלה הוועדה כל הסבר.
אחד ההסברים המתקבלים על הדעת לגבי פער זה הוא דליפות של מערכת הביוב".
לדעת משרד מבקר המדינה, נוכח מצב תשתיות הביוב כעולה ממסמכים אלה, מן הראוי שרשות המים תפעל ביתר שאת ליצירת תמריץ בקרב התאגידים והרשויות המקומיות להקטין את הדלף בצנרת הביוב, בין באמצעות מתן הוראות לעניין תכנית ההשקעות שלהם, בין באמצעות התעריף שעליהם לשלם למט"שים ובין בדרך אחרת.
הגברת הטיפול בדלף הביוב עשויה להגדיל את כמות מי הקולחין המושבים לשימוש החקלאות או הגינון העירוני ולהקטין את הזיהום הסביבתי.
רשות המים קבעה תעריפי מים פרטניים לכל אחד מהתאגידים עבור מים שמספקת להם מקורות (להלן - תעריפי מקורות לתאגידים), בין היתר, על בסיס סיווג של התאגידים ל"תאגידים חזקים" ול"תאגידים חלשים".
סיווג זה נעשה לפי המדרג החברתי -כלכלי של אוכלוסיית הרשויות המקומיות המאוגדות בכל אחד מהתאגידים, על פי פרסומי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה 92 .
נמצא כי במועד סיום הביקורת תעריף מקורות הממוצע לתאגידים החזקים היה גבוה בכ -54% בתעריף הנמוך ובכ -17% בתעריף הגבוה לעומת התאגידים החלשים.
הבדלים אלה בין התעריפים של תאגידים חזקים לחלשים משקפים בין היתר סבסוד צולב שיצרה מועצת הרשות בתעריפי מקורות לתאגידים93 .
הצורך בסבסוד צולב כאמור נובע בין היתר מכך שכ -38% ,מהתאגידים שהוקמו הם תאגידים חלשים המתקשים לממן את הוצאותיהם ממקורות הכנסתם.
האיתנות הפיננסית של חלקם הוטלה בספק כבר במועד הקמתם94.
עוד נמצא, כי חלק מהתאגידים החזקים הציגו בשנת 2010 רווחים גבוהים, כגון מניב ראשון, מיתב, מי שקמה ומי שבע, שרווחיהם לפני מס עמדו על כ-41.
9 מיליוני ש"ח, בהתאמה.
תאגידים אלה מוגבלים מבחינת אפשרויות ההשקעה בתשתיות המים והביוב, מכיוון שאין באפשרותם לבצע בעת .
92 ראו, לדוגמה, סעיפים12 ,13 ,15 ו-16 .
לכללי חישוב עלות 93 סבסוד צולב זה מתווסף על המענקים שמשרד האוצר נותן לתאגידים מתקציב המדינה.
94 לדוגמה, התאגידים מי רהט ואל עין, שהציגו בדוחותיהם הכספיים לשנת 2010 הפסדים לפני מס הכנסה של כ-3.
מיליוני ש"ח, בהתאמה 306 דוח ביקורת שנתי63א .
ובעונה אחת עבודות במספר רב של כבישים, דרכים ואזורים ביישובים שכן הדבר עלול לשבש במידה רבה את אורח החיים השוטף באותם יישובים.
יצוין כי התאגידים אינם רשאים להפחית את תעריפי המים והביוב שהם גובים מצרכניהם.
הרשויות המקומיות הרשות הממשלתית למים ולביוב 307 .
המאוגדות באותם תאגידים מעוניינות למשוך את עודפי הרווחים כדיבידנדים, לצורך מימון מטרות מוניציפליות שאינן שייכות למשק המים והביוב.
רשות המים השיבה למשרד מבקר המדינה במאי 2012 כי היא "בוחנת כל העת את נורמות התפעול השונות ומעדכנת נורמות אלו בהתאם למתווה ההתייעלות שקבעה".
עם זאת, "יש לחתור לרגולציה המתמרצת התנהלות יעילה".
מרכז השלטון המקומי מסר למשרד מבקר המדינה במאי 2012 כי הוא מתנגד "לסבסוד בין תאגידי במחיר קניית המים הדיפרנציאלית מחברת מקורות על ידי התאגידים …".