HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
המשרד הוסיף כי בכוונתו להשלים במרוצת 2019 את הסדרת השימושים המשניים במידע רפואי, לרבות ההתממה, התקנת תקנות ופרסום חוזרי מנכ"ל.
139 הצלבה של מידע בלתי מזוהה עם מידע אחר באופן שיוצר מידע מזוהה.
140 נוהל14 של אגף הרוקחות מהדורה שניה מיום 1.
Harmonized Tripartite Guideline for Good Clinical Practice (ICH -GCP E6) 82 |דוח שנתי 69ב .
בנתונים או שאלונים, .
הסיכון הנשקף לפרטיות במחקרי נתונים רב יותר מאשר במחקרים אחרים, בעיקר משום שאין מבקשים מנושאי המידע את הסכמתם לשימוש בנתוניהם לצורכי מחקר.
הסיכון רב אף יותר במחקרים בנתוני עתק.
מחקרי נתונים נערכים מזה שנים במוסדות רפואיים וקביעת כללי ההתממה נועדה למעשה ליצור אחידות בקרב המוסדות הרפואיים ולטפל בתחום פעיל שהסיכון בו כבר קיים.
על הנהלת משרד הבריאות לפעול לזירוז הסדרתה של הסוגיה ולהטמעת הנחיותיה בנושא.
בהתאם לחוזר אישור מחקר שאינו ניסוי רפואי בבני אדם, חלק מהתנאים לאישור מחקר בנתונים ובשאלונים הם: "ניתן פירוט של דרכי השמירה על פרטיות במחקר" ו הסכמתם של המשתתפים במחקר.
עם זאת, על פי החוזר, במחקר בנתונים שנאסף בו מידע מתוך רשומות רפואיות באנונימיזציה מלאה, תת -הוועדה רשאית לפטור את החוקר מהסכמה מודעת של המטופלים -המשתתפים ובלבד שהחוקר הראשי של המחקר הוא מבית חולים אוניברסיטאי.
על פי נוהל ניסויים רפואיים בבני אדם , הפטור האמור ניתן ל"מחקר המתבסס על נתונים לא מזוהים (שהפרטים המזהים הופרדו מהם באופן שלא ניתן בכל דרך שהיא לחזור אליהם), הנלקחים מתיקים רפואיים, או רשומות רפואיות/ סיעודיות/ סוציאליות של חולים.
הסיבה לדרישת האנונימיזציה המלאה במחקר בנתונים נובעת מכך, שבניגוד לסוגי מחקרים אחרים, במחקר בנתונים לא מבקשים את הסכמת נושאי המידע לביצוע המחקר באמצעות המידע האישי שלהם.
וועדת הלסינקי העליונה במשרד הבריאות כתבה לנציגי משרד מבקר המדינה, כי כאשר החוקר הראשי איננו הגורם המטפל של המשתתפים במחקר בנתונים או שאלונים, הוא אינו אמור להיחשף לתיקים הרפואיים שלהם ולא תהייה לו גישה ישירה אליהם .
המידע הרפואי אמור להיות מועבר אליו כשהוא לכל הפחות מקודד, ולעיתים אף אנונימי לחלוטין בהתאם לסוג המחקר.
ה מחלקה לניסויים קליניים במשרד הבריאות (להלן - המחלקה לניסויים קליניים) הוסיפה שאין מניעה להיחשפות החוקר הראשי למידע רפואי מזוהה כשהוא גם הגורם המטפל בנושאי המידע שמשמשים כבסיס המחקר, וזאת מתוך הבנה כי הוא נגיש גם כך למידע על אודותיו.
מנהלי משרד הבריאות משתמע שבמחקר בנתונים שלא התבקשה בו הסכמת משתתפים, התממת המידע באמצעות אנונימיזציה מלאה צריכה להיעשות טרם העברת המידע לחוקר, כאשר ההבחנה בין חוקר שהוא הגורם המטפל ובין חוקר שאינו הגורם המטפל אינה מופיעה בחוזר אישור מחקר שאינו ניסוי רפואי בבני אדם או בנוהל ניסויים רפואיים בבני אדם.
היבטים בהגנה על הפרטיות במאגרי מידע |83 .
מעבר לכך, במחקרים רבים בנתונים החוקר אינו הגורם המטפל, כך שגם לשיטת משרד הבריאות אין הצדקה לחשיפתו למידע הרפואי טרם התממתו או קידודו.
נמצא, כי במחקרים רפואיים בנתונים בבית החולים שיבא החוקר מקבל מידע רפואי מזוהה גם אם אינו הגורם המטפל, והוא המבצע את הקידוד.
בית החולים שיבא מסר בתשובתו כי מדובר במחקרים שאינם בנתוני עתק וברובם יש לחוקר "קשר טיפולי " למשתתפים במחקר, וכי החוקר מחויב לסודיות על פי הוראות הדין וכללי המחקר .
בית החולים גם אינו רואה מניעה שהחוקר יקבל מידע מזוהה , שכן הדבר חשוב לאמינות המחקר ולמקצועיותו, והקידוד נעשה בשלב מאוחר יותר.
נמצא כי גם במחקרי נתונים בבית החולים אסף הרופא החוקר מקבל מידע רפואי מזוהה אף אם אינו הרופא המטפל.
יתר על כן, על פי גישתו של בית החולים, המנוגדת לעמדתו של משרד הבריאות, כל החומר והמידע שנאסף בידי החוקר הראשי חשוף ליזם המחקר142 , משום שהמידע "שייך" לו ו ההתממה נועדה לגורמים אחרים שאינם מורשים לעיין במידע המזוהה , כגון חוקרים שאינם החוקר הראשי במחקר143.
ואולם בתשובתו של בית החולים אסף הרופא מדצמבר 2018 נכתב, כי מידע רפואי מזוהה מקבל רק חוקר שהוא גם מטפל, ויזם מקבל מידע מזוהה רק אם הוא גם החוקר הראשי והמטפל.
תשובת בית החולים אסף הרופא אינה עולה בקנה אחד עם הדברים שנמסרו לביקורת מוועדת הלסינקי של בית החולים.
על בית החולים לברר הסוגיה ולחדד את הכללים בנושא.
משרד הבריאות כתב בתשובתו, כי נהליו אינם מחייבים התממה גורפת לפני העברת המידע לחוקר וכי נוהל אישור מחקר שאינו ניסוי רפואי בבני אדם מביא בחשבון שכמה מן המחקרים המועילים ביותר אינם יכולים להתבצע אם ההתממה נעשית לפני מתן גישה לחוקרים.
עוד הוסיף המשרד , כי ההבחנה בין גורם שהוא מטפל לבין גורם אחר היא רלוונטית, שכן חוקר שהוא גם גורם מטפל חשוף ממילא למידע המזוהה על מטופליו.
על כן יש לבחון כל מקרה לגופו, גם בהתאם לשיקול דעתה של ועדת הלסינקי, ואם המידע עובר בין גופים ציבוריים - גם בהתאם לשיקול דעתן של הוועדות להעברת מידע של הגוף המבקש ושל הגוף המוסר.
142 אדם, תאגיד, או מוסד האחראים לייזומו, לניהולו ו למימונו של הניסוי הרפואי .
היזם עשוי להיות החוקר עצמו אך במחקרים רבים היזם הוא גורם החיצוני למוסד הרפואי.
143 מכתב מוועדת הלסינקי של בית החולים אסף הרופא מ- 8.
18 במענה לשאלות הביקורת.
יש סתירה מובנית בין .
המחייבים אנונימיזציה .
במחקרי נתונים, ובין .
נמצא כי בשני בתי החולים שנבדקו לא הוקמו ועדות להעברת מידע בין גופים ציבוריים.
מבית החולים שיבא נמסר כי באוקטובר 2018 הוקמה ועדה ומבית החולים אסף הרופא נמסר כי תוקם ועדה.
משרד מבקר המדינה מעיר למשרד הבריאות , כי תשובתו אינה משתמעת מנהלי המשרד המחייבים את המוסדות הרפואיים.
בנוסף, גם אם החוקר הוא גורם מטפל הנחשף למידע אישי של מטופליו במסגרת הטיפול הרפואי בהם, אין הדבר מלמד שבאפשרותו להיחשף למידע רפואי נוסף, לאוספו ולהשתמש בו לצורכי מחקר, בפרט כשהדבר נעשה ללא הסכמת המטופלים.
תשובת המשרד גם אינה תואמת את הדברים שנמסרו לנציגיו של משרד מבקר המדינה מוועדת הלסינקי העליונה , שהבהירה כי חוקר שאינו המטפל לא ייחשף למידע מזוהה.
לפיכך עליו לחדד עמדתו בעניין זה, להבהירה למוסדות הרפואיים ולתקן את נהליו בהתאם.
עוד נמצא כי גם כשהמוסד הרפואי מעביר לחוקרים מידע שאינו מזוהה, הדבר נעשה באמצעות קידוד בלבד ולא באנונימיזציה מלאה כאמור בהנחיות משרד הבריאות, בכל מוסד רפואי בהתאם לשיטתו.
מהמחלקה לניסויים קליניים נמסר לצוות הביקורת, כי למעשה אי אפשר לבצע מחקר במידע אנונימי והדרישה האמורה בנוהל ניסויים רפואיים בבני אדם אינה ישימה.
למשל, בבקרה של משרד הבריאות על ועדת הלסינקי של בית החולים שיבא במרץ 2017 ביקשו נציגי בית החולים מנציגי המשרד התייחסות לדרישות רגולטוריות סותרות בנושא חסיון מידע - מצד אחד, ויתור על הסכמה מדעת מחייב הפרדת הפרטים המזהים כך שלא יתאפשר לחזור למטופל.
מצד שני, במסגרת המחקר יש להוכיח כי הנתונים מבוססים וניתנים לאימות.
הפתרון שמצא בית החולים הוא קידוד כפול של המידע, שמפתחותיו מצויים אצל הוועדה המוסדית.
משרד הבריאות כתב בתשובתו, כי ככלל מ ידע שהפרטים המזוהים המובהקים הוסרו ממנו, וקודדו בדרכים המקובלות במחקר רפואי, עשוי להיחשב כמידע ברמת התממה מספקת למחקר - בהתאם לטיב המידע ובשיטות שננקטו.
מהאמור לעיל עולה סתירה מובנית בין כללי משרד הבריאות, המחייבים אנונימיזציה מלאה של מידע המועבר ללא הסכמה במחקרי נתונים, ובין המידע הנדרש לצורך מחקר, שהוא מידע שניתן לזיהוי חוזר בעת הצורך (על מנת להוכיח כי הנתונים אמיתיים ואף לטובת המשתתפים בניסוי, אם יתגלה במחקר מידע חשוב לבריאותם).
מהאמור עולה, כי מחקרי נתונים בישראל נערכים בניגוד לכלל האנונימיזציה האמור, ועל משרד הבריאות לבחון מחדש את הסוגיה כולה.
היבטים בהגנה על הפרטיות במאגרי מידע |85 .
מספר נושאי המידע במחקר עשוי להיות מטופלים ספורים עד מאות או אלפים, למשל במחקר הנערך במקביל בכמה בתי חולים, ורבים עוד יותר במחקרים בנתוני עתק.
על משרד הבריאות בשיתוף משרד המשפטים לפעול לקביעתם של כללי התממה מתאימים, בשים לב לצורכי המחקרים מזה ולחובת ההגנה ע ל פרטיותם של נושאי המידע מזה.
כמו כן עליו לפעול להנחות את ועדות הלסינקי והמוסדות הרפואיים העורכים את הניסויים בנושא ולפקח על יישום הכללים שייקבעו.
בהתאם להוראות הדין ונהלי משרד הבריאות, הפיקוח על עריכת המחקרים נעשה באמצעות שלושה גורמים: ועדת הלסינקי המוסדית, ועדת בקרה מוסדית 144 והמחלקה לניסויים קליניים.
הבקרות נועדו להבטיח את רמתם המקצועית של המחקרים, את בטיחותם ואת שמירת כללי האתיקה, לרבות בקשר להסכמתם של המטופלים נושאי המחקר למחקר ובקשר להגנה על פרטיותם.
בנוהל 144/01 של המחלקה לניסויים קליניים מפברואר 2017 בנושא פיקוח ובקרה על ניסויים רפואיים בבני אדם (להלן - נוהל פיקוח ובקרה על ניסויים רפואיים) נכתב, כי אחד הנושאים שייבדקו במסגרת הבקרות הוא שמירה על זכויות המשתתפים .
שמירה על סודיות המידע היא מן הזכויות הב סיסיות של המשתתפים.
בנוהל האמור מובאת דוגמה לרשימת בקרה שאחד הנושאים הנבדקים בה, תחת הכותרת "הגנת הפרטיות", הוא היות המידע הרפואי מקודד טרם העברתו לגורמים חיצוניים ושמירת נתונים במחשב באמצעות מפתח קידוד.
בהתאם לנוהל יש לבצע מדי שנה ביקורות בהיקף שלא יפחת מ-5% עד10% מהמחקרים הפעילים, ובמוסד רפואי שנערכים בו פחות מ-30 מחקרים בשנה - יש לבצע ביקורות על 50% .
מהמחקרים לפחות עוד קובע הנוהל, כי יו"ר גוף הביקורת ישלח למחלקה לניסויים קליניים דוח שנתי המסכם את הביקורות שערך145.
הדוח השנתי יועבר עד סוף חודש מרץ של השנה העוקבת.
על פי נתוני המחלקה לניסויים קליניים, מכלל 54 מוסדות, בשנת2016 לא העבירו דיווחים כנדרש 34 גופי ביקורת, בשנת2017 - 25 גופים, ובשנת 2018 - 22 .
גופים משרד הבריאות כתב בתשובתו מפברואר 2019 , כי המחלקה לניסויים קליניים פועלת להעלאת שיעור הדיווחים באמצעות שלילת האפשרות לביצוע מחקרים חדשים, עריכת בקרות ועוד.
144 ועדה פנימית של מוסד רפואי המבקרת את אופן ביצוע המחקר הרפואי ומונה שלושה חברים לפחות - על היו"ר להיות נציג בכיר של הנהלת המוסד שהוא בעל מקצוע רפואי או יועץ משפטי.
145 בחוזר מנכ"ל משרד הבריאות7/05 שקדם לנוהל144 נקבעה חובת דיווח חצי שנתית של גוף הבקרה למשרד הבריאות.
נמצא, כי בית החולים אסף הרופא אינו מבצע ביקורת בנושא התממה אף שעמדת משרד הבריאות היא שעליו לבדוק הנושא במסגרת הבקרות.
מעיון ב -66 דוחות הבקרה לשנים 2015 - 2017 של גוף הבקרה באסף הרופא עולה, כי באחד מהם בלבד הייתה התייחסות - לקונית - לנושא המידע האישי וצוין כי המחקר נערך על סמך נתונים מתיקים רפואיים תוך שמירה על אלמוניותם של המטופלים.
מבית החולים אסף הרופא נמסר לנציגי משרד מבקר המדינה, כי נושא ההתממה והעברת המידע אינו עיקר עיסוקה של ועדת הבקרה , ות פקידה לבדוק את הפן הקליני של המחקר.
בעניין הגנת הפרטיות, יש לפעול בהתאם לנהלי אבטחת המידע של משרד הבריאות לגבי מידע רפואי.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה הוסיף בית החולים, כי בקרת ההגנה על הפרטיות אינה נדרשת במפורש בנוהל משרד הבריאות אך לאור עמדתו של משרד מבקר המדינה יוכנס הנושא כדגש לבקרות הבאות שתערוך הוועדה.
נמצא שככלל במסגרת בקרותיה על המחקרים במוסדות הרפואיים, המחלקה לניסויים קליניים במשרד הבריאות אינה בודקת אם הועבר מידע רפואי אישי על מטופלים לגורמים שאינם מורשים.
משרד הבריאות ציין בתשובתו כי הוא רואה חשיבות רבה בשמירת סודיות ופרטיות של מטופלים ופועל לחידוד ההנחיות והנהלים בנושא.
עוד ציין המשרד כי הוא עורך בקרות גם בנושא זה אך בשל מחסור חמור בכוח אדם במחלקה לניסויים קליניים הוא פועל בהתאם לתוכנית ניהול סיכונים.
משרד מבקר המדינה מעיר למשרד הבריאות, כי עליו לוודא שהמוסדות מבצעים בקרות בהתאם לכללים שקבע, לרבות עמידה ברף הבקרות הנדרש, לבחון את דיווחיהם של גופי הבקרה במוסדות ולוודא כי המוסדות פועלים ליישום הממצאים העולים מהם.
כמו כן עליו לשקול לכלול במפורש בנוהל פיקוח ובקרה על ניסויים רפואיים את ההגנה על הפרטיות בכלל ואת ההתממה בפרט.
עליו גם לבחון דרכים לפיקוח ובקרה על העברת המידע הרפואי במסגרת המחקר לחוקרים וליזמים.
 היבטים בהגנה על הפרטיות במאגרי מידע |87 .
מידע רפואי הוא מסוגי המידע הרגישים ביותר.
הביקורת העלתה כי משרד הבריאות אינו מקיים פיקוח מיטבי על אבטחת המידע במוסדות הרפואיים ורבים מהם אף אינם מוסמכים לתקן לניהול אבטחת מידע במערכות הבריאות.
על משרד הבריאות להרחיב את היקף הפיקוח בנושא זה, בשים לב לסיכונים הקיימים.
עליו להשלים את תהליך האסדרה בנוגע להגנה על פרטיות המידע במסגרת מחקרים רפואיים, ובפרט במחקר בנתונים ללא הסכמת נושאי המידע, ולקיים פיקוח גם בנושא זה במסגרת הבקרות על מחקרים רפואיים.
משרד הבריאות נדרש גם לפעול להסדיר את פעילותה של המערכת לשיתוף מידע רפ ואי, בחקיקה ראשית או משנית, כפי שייקבע בתיאום עם משרד המשפטים.
הזכות לפרטיות מאפשרת לכל אדם לחיות את חייו ללא התערבות ולממש את רצונותיו והחלטותיו באופן אוטונומי.
רשם מאגרי המידע העומד בראש הרשות להגנת הפרטיות הוא הרגולטור המופקד על הגנת המידע האישי במאגרי מידע .
דוח זה מ ציין ליקויים בפעולות הרשות שנמצאו בביקורת, ובכלל זה מעורבות מצומצמת של הרשות בסוגיות הגנת הפרטיות במאגרי מידע העולות במגזר הציבורי והיעדר ה של מדיניות אכיפה ברורה.
הביקורת במשרדי הבריאות והחינוך העלת ה תמונה מדאיגה , ל פיה הם מבצעים פרויקטים מקיפים או פועלים לאיסוף מיד ע אישי רב מבלי שהוסדרה כראוי המסגרת הנורמטיבית לכך.
נוסף על כך נמצאו ליקויים במדיניות אבטחת המידע וביישומה.
בניגוד לנדרש בדין, למשרד החינוך אין תמונה מלאה ומפורטת של מאגרי המידע שלו או של ה ספקים המחזיקים במאגרי המידע שלו; והוא אינו מפקח על הספקים בהיבטי ם של אבטחת מידע והגנה על פרטיות.
משרד הבריאות אינו מקיים פיקוח מיטבי על אבטחת מידע במוסדות הרפואיים .
אין למשרד מיפוי של המוסדות הטעונים רישיון שאינם מחזיקים בתקן לניהול אבטחת מידע במערכות בריאות, ורבים מהם אף אינם מוסמכים לתקן זה.
המשרד אינו מקיים פיקוח מיטבי על ההגנה על פרטיות המידע של מטופלים שנעשה בו שימוש במחקרים רפואיים.
תנאי הכרחי לשיפור ההגנה על הפרטיות ולהטמעת הזכות לפרטיות הוא מחויבות ארגונית של המערכת הציבורית בישראל.
הדברים באים לידי ביטוי גם בכמה החלטות ממשלה, המבססות את תפיסת השקיפות השלטונית ומחייבות שיקולים של הגנת פרטיות במסגרת יישומן.
נוכח הממצאים המובאים בדוח זה, הנהלותיהם של משרדי החינוך והבריאות נדרשות להתגייס להכוונה ברורה של הגורמים האחראים לאבטחת המידע המשרדי, ולנקוט פעולה נמרצת לתיקון הליקויים ולהגנה אפקטיבית על הזכות לפרטיות, כנדרש בדין.
כבר בתחילת שנות האלפיים הכיר משרד המשפטים בצורך בתיקונים בחוק הגנת הפרטיות ובתקנותיו, אך רובם לא קודמו או לא הושלמו.
נראה כי בתחום זה של הגנת הפרטיות יש פער מובנה בין החקיקה, הממושכת מטבעה, ובין ההתפתחות הטכנולוגית המהירה.
פער זה מגביר את הצורך לפעול בנחישות ובמהירות, על מנת לשמור על רלוונטיות של הוראות הדין במציאות המשתנה.
על משרד המשפטים לקיים עבודת מטה בעניין חוק הגנת הפרטיות, ל בחון את התיקונים הנדרשים בדיני הגנת הפרטיות, לתעדפם ולקבוע לוחות זמנים לקידומם , הן לשם הגנה על זכויותיהם של נושאי המידע בישראל והן לשם שמירת מעמדה של ישראל כמדינה המבטיחה הגנה על מידע אישי ברמה נאותה התואמת את הדין האירופי.
בשנים האחרונות גברה במדינת ישראל, כבעולם המערבי, המודעות לתופעות של עבריינות מין כלפי קטינים4 ולפדופיליה.
עבריינות מין כלפי קטינים היא ביצוע אחת העבירות המוגדרות בחוק העונשין , התשל״ז-1977 (להלן- חוק העונשין).
פדופיליה מאובחנת ומסווגת כהפרעה נפשית בדחף המיני שחלק מתסמיניה מהווים עבירה פלילית5, והיא אף בעלת היבטים של עבריינות סדרתית6.
מחקרים מלמדים כי40% עד50% מעברייני המין כלפי ילדים7 אינם פדופילים8 .
בישראל אין פילוח מדויק של מספר הילדים שנפגעו מעברייני מיןאו מפדופילים; בדוח זה המונח "עבריינות מין כלפי קטינים" מבטא את שתי התופעות.
האמנה הבין-לאומית9 לזכויות הילד10 קובעת כי על מנת להגן על ילד מפני אלימות גופנית ונפשית ומפני ניצול, לרבות ניצול מיני, יש לספק לו ולמופקדים על הטיפול בו, כמו הורים או אפוטרופוסים חוקיים, את התמיכה הדרושה להם, לרבות פעולות למניעה, לזיהוי, לדיווח, לחקירה, לטיפול ולמעקב, ולפי העניין גם מעורבות משפטית.
בחינת מספר התיקים שנפתחו במשטרת ישראל (להלן - המשטרה) מלמדת על עלייה מתמדת שחלה בשנים האחרונות במספר הדיווחים על פגיעות מין של בגירים בקטינים11 .
להלן בתרשים1 תיקי החקירה שנפתחו במשטרה בשנים 2010 עד2017 בגין עבירות מין של בגירים כלפי קטינים12: .
4 "בחוק העונשין מוגדר "קטין- אדם שטרם מלאו לו 18 .
שנים 5 לימורעציוני, טליה קלצקי, תופעת הפדופיליה וחוק הגנה על הציבור מפני עברייני מין, עלי משפט, ט' (תשע"א) עמ' 243 .
6 :פדופיליה מאובחנת כאשר מתקיימים התנאים הבאים 1 .
במשך לפחות שישה חודשים יש אירועים חוזרים של עוררות מינית חזקה, דחפים מיניים או התנהגות המערבת פעילות מינית עם ילדים שטרם הגיעו לבגרות מינית (גיל 13 .
הפנטזיות, הדחפים המיניים או ההתנהגות גורמים למצוקה או לקות תפקודית בתחום החברתי, התעסוקתי או כל תחום תפקודי משמעותי אחר.
מדובר באדם בגיל16 לפחות, ולפחותבחמש שנים מבוגר מהילדים שהוזכרו בסעיף 1.
ממחקרים עולה שפדופיל מבצע כ-280 פגיעותופוגע בממוצע ב -150 ילדים- כלומר בממוצע כל ילד נפגע מפדופיל יותר מפעם אחת.
7 בחוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים), התשט"ו-1955 , ""ילדמוגדר: מי שלא מלאו לו 14 שנה.
8 המועצה הלאומית לשלום הילד ומכון חרוב (ע"ר), "פדופיליה: לא אהבת ילדים", בעריכת עו"ד עופרה בן מאיר ועו"ס חניתה קושר , דצמבר 2012 ', עמ11.
9 ישראל חתמה על האמנה ביולי1990 , אשררה אותה באוגוסט1991 והאמנה נכנסה לתוקף לגבי ישראל בנובמבר 1991, .
10 באמנה ילד מוגדר כמי שטרם מלאו לו 18 אלא אם כן נקבע גיל הבגרות קודם לכן על פי הדין החל על הילד.
11 התיקים נספרו לפי מספר האירועים שדווחו למשטרה או שהיא חשפה ביוזמתה.
בתיק ייתכנו יותר מפוגע אחד ויותר מנפגע אחד.
12 מינואר עד סוף מאי 2018 נפתחו 563 תיקים.
תרשים 1: ,מספר התיקים שנפתחו במשטרה 2010 - 201713 .
המקור: נתוני משטרה ישראל בעיבוד משרד מבקר המדינה .
מהתרשים עולה כי מספר התיקים שנפתחו בשנת 2017 גבוה פי שמונה ממספר התיקים שנפתחו בשנת 2010 .
לפי נתוני המשטרה14 , בתיקי חקירה שנפתחו משנת 2010 עד מאי2018 בגין פגיעה מינית של בגירים בקטינים, היהמספר הקורבנות כ -9,900, כ -48% מהם בני 12 ומטה.
הנפגעים הרבים ביותר היו בקבוצת הגיל 13 - 15, כ -31% .
מכלל הנפגעים להלן בתרשים 2 מספר הקטינים שנפגעו בחלוקה לפי קבוצות גיל.
תרשים 2 : ,מספר הקטינים שנפגעו לפי קבוצות גיל 2010 - מאי 2018 .
מדי שנה יש עוד מספר כפול של תיקים שהפוגע אינו ידוע בהם או שהוא קטין 14 נכון ליוני2018.
היבטים בטיפול המדינה בעבריינות מין כלפי קטינים |103 .
ציינו כי לא ידעו למי .
עליה בשיעור הדיווחים על פגיעות מיניות בקטינים מתחת לגיל 14 עולה גם מנתוני משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים (להלן - משרד הרווחה): בשנת 2000 נחקרו כ-2,260 קטינים מתחת לגיל14 ,שהיו קורבנות לעבירות מין ובשנת 2016 נחקרו כ-2,90015.
מחקר שבוצע באוניברסיטת חיפה עבור משרד החינוך16 העלה כי כ-19% מהילדים ובני הנוער שהשתתפו בו (בערך אחד מחמישה) חוו פגיעה מינית, כ-40% מהם ציינו כי לא ידעו למי לפנות.
כמו כן, כ -40% מאלה שדיווחו כי חוו פגיעה מינית או פגיעה פיזית ציינו כי לא דיווחו על כך לאיש.
ספרות מקצועית בנושא מצביעה על כך ש עבירות מין גורמות סבל רב לקורבנות ולבני משפחותיהם ועלולות לגרום נזק נפשי ובעיות התנהגות חמורות.
השפעות הפגיעה המינית הן ארוכות טווח ומלוות את הילד גם ב בגרותו.
קורבנותיהן של עבירות אלה עלולים להתקשות בקיומן של מערכות יחסים אינטימיות, לרבות זוגיות תקינ ה ויציבה, בתפקוד כהורים, ועוד.
יתר על כן, בוגרים שעברו תקיפה מינית בילדותם הם משכילים פחות, שיעור המובטלים והגרושים בהם גבוה יותר משיעורם בכלל האוכלוסייה, והם בעלי נטיי ה גבוהה יותר להתמכרות לסמים ולאלכוהול ; יש גם כאלה שפוגעים מינית באחרים 17 .
הטיפול ב נפגעי תקיפה מינית חיוני, והשפעתו חיובית על נפגעי אירועים טראומטיים18 .
יתר על כן, טיפול בעברייני מין ומניעת עבריינות מין הם צורך חברתי, ושיקום מונע לעברייני מין, הן במסגרות עונשיות במאסר והן בקהילה, עשוי להפחית את רמת המסוכנות הנשקפת מהם, להפסיק את ההתנהגות הפוגענית ולמנוע עבירות מין חוזרות19 .
ממשלת ישראל והכנסת הכירו בחומרת התופעה ובחשיבות הטיפול בה , על כל היבטיה.
במרוצת השנים נחקקו ותוקנו חוקים על מנת לסייע לנפגעי עבירות מין, לרבות קטינים: חוק זכויות נפגעי עבירה, התשס״א -2001, הקובע את זכויותיו של נפגע עבירה ; החוק למניעת העסקה של עברייני מין במוסדות מסוימים, התשס״א-2001; חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה, התשס״ה -2004 ; ,חוק הגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין התשס"ו-2006 (להלן- חוק ההגנה); חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות, התשס"ח-2008 (להלן- חוק הסיוע לקטינים); ותיקונים לעניין זה בחוק העונשין, התשל"ז-1977 ובחוק לתיקון דיני הראיות (הגנת ילדים) , התשט"ו- 1955.
15 שנתון2017 'של המועצה לשלום הילד "ילדים בישראל" עמ542.
16 " אוניברסיטת חיפהאלימות כלפי ילדים ובני נוער בישראל: בין שכיחות לדיווח.
גורמים מעודדים מול גורמים מעכבים דיווח", פרופ' רחל לב-ויזל ופרופ' צבי איזיקוביץ' , ( Traiana ), ינואר2016 .
במחקר שבוצע בשנים 2011 - 2014 השתתפו12,035 ילדים ובני נוער בגילאים12 עד17.
17 המועצה הלאומית לשלום הילד ומכון חרוב (ע"ר), "פדופיליה: לא אהבת ילדים", בעריכתעו"ד עופרה בן מאיר ועו"ס חניתה קושר, דצמבר 2012 ', עמ13.
18 משרד הרווחה, המוסד לביטוח לאומי וקרן רש"י, "תוכנית ארצית בין משרדית לטיפול בקטינים שנפגעו מינית בישראל", אוקטובר 2011.
19 משרד הבריאות ומשרד הרווחה, "אמות מידה מקצועיות לטיפול ייעודי בעברייני מין ופוגעים מינית", מאי 2015.
בחודשים מרץ -אוגוסט 2018 בדק משרד מבקר המדינה היבטים בטיפול המערכתי בעבירות מין בקטינים, לרבות הטיפול בנפגעים, הטיפול בפוגעים, הפיקוח עליהם והיבטי אכיפה.
הבדיקה נעשתה במשרד הרווחה, במשרד לביטחון פנים (להלן - המשרד לבט"פ), במשרד הבריאות, המשטרה ובשירות בתי הסוהר (להלן - שב"ס).
בדיקות השלמה נעשו במשרד המשפטים, ב רשות לשיקום האסיר (להלן - רש"א), במועצה הלאומית לשלום הילד ובנציבות שירות המדינה.
נציגי משרד מבקר המדינה ביקרו גם במרכזי הגנה ובמרכז יום לשיקום עברייני מין.
עוד נבדקה מידת התיקון של חלק מהליקויים שצוינו בדוח מבקר המדינה "היבטים בטיפול בקטינים נפגעי תקיפה מינית או אלימות" שפורסם בשנת 2015 (להלן- דוח מבקר המדינה משנת 2015)20.
20 ,מבקר המדינהדוח שנתי 65 'ג (2015 ') עמ1143.
היבטים בטיפול המדינה בעבריינות מין כלפי קטינים |105 .
מרכזי ההגנה לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות .
לפי חוק העונשין, אדם אשר לו יסוד סביר לחשוב כי זה מקרוב נעברה עבירה בקטין, ובכלל זה עבירת מין, בידי האחראי על הקטין, חייב לדווח על כך בהקדם האפשרי למשטרה או לעובד סוציאלי שמונה לפי חוק21 .
חוק העונשין קובע את רף הענישה לאדם שלא מילא חובת דיווח זאת: האחראים לקטין, כגון בני משפחתו ואנשי מקצוע הבאים במגע עם קטינים (עובדי חינוך, עובדי רפואה וכיו"ב), שלא מילאו אחר חובת הדיווח דינם שישה חודשי מאסר; אדם אחר שהיה לו יסוד סביר לחשוב כי נעברה עבירה בקטין ולא מילא את חובת הדיווח - דינו שלושה חודשי מאסר22.
,אם נמסר הדיווח לעו"ס שמונה על פי חוק, חובה עליו לדווח על כך למשטרה בצירוף המלצתו לפעול או להימנע מלפעול בקשר לדיווח זה, אלא אם כן קיבל פטור מלעשות כן מאחת הוועדות שהקים שר המשפטים לעניין זה (ראו בפרק ועדות הפטור).
אם הדיווח נמסר למשטרה, עליה לעדכן את העו"ס ולהיוועץ עמו טרם תתחיל לפעול בעניין23.
בהתאם להנחיות משרד הרווחה, פרטי הנפגע מועברים לעו"ס שמונה לתפקידו בידי שר הרווחה לפי חוק נוער (טיפול והשגחה), התש"ך-1960 (להלן- עו"ס ח"ן)24 והוא בודק פרטים על הנפגע ומשפחתו.
נבדקים גם שינויים בהתנהגות הקטין העשויים להעיד על מצוקה , התדרדרות בלמודים, הפרעות התנהגות קשות, אלימות, מיניות חריגה, התבודדות, ואם משפחתו מוכרת לגורמי הרווחה.
לפני העברת הדיווח למשטרה, עו"ס ח"ן חייב לראות את הקטין הנפגע ולבדוק הימצאותם של סימני פגיעה בולטים, את מצבם של שא ר בני המשפחה, את ההשפעות העתידיות האפשריות של המקרה על הנפגע, ולבדוק אם יש לפוגע עבר פלילי.
חוק הסיוע לקטינים קובע כי קטין נפגע עבירת מין או אלימות זכאי לסיוע ראשוני במרכז סיוע אשר יוחד לעניין זה (להלן - מרכז הגנה).
בדברי ההסבר להצעת החוק נכתב כי במסגרת הטיפול הראשוני הניתן לקטינים נפגעי עבירות .
21 כהגדרתו בסעיף368 א בחוק העונשין 22 אםקיים חשד לפגיעה מינית בקטין בידי אדם שאינו מופקד עליו, אין חובה לדווח על הפגיעה , למעט במקרה של חובת דיווח מיוחדת המחייבת מנהל או איש צוות במעון, במוסד או במסגרת חינוכית או טיפולית אחרת.
בתזכיר משנת 2015 לחוק הוצע לתקן את סעיף 368 ד לחוק העונשין בשני עניינים מרכזיים: הרחבת הדיווח על עבירות מין בקטין או בחסר ישע שבוצעו שלא בידי אחראי לקטין או בידי בן משפחה קטין ושלא במוסד או במסגרת חינוכית או טיפולית אחרת ; והחלת חובות הדיווח השונות גם על עבירות מין שביצעו דודן או דודנית של הקטין או חסר הישע.
הרחבות אלה טרם הוכנסו לחוק.
אלא אם כן נדרשת פעולה מיידית שאינה סובלת דיחוי 24 עו"ס ח"ן הוא עובד סוציאלי שעבר הכשרה מיוחדת.
תפקידו לסייע לילדים ולבני נוער בסיכון ולנקוט את כל הפעולות הנחוצות להגנת שלומם וביטחונם הגופני והנפשי.
מין או אלימות, הקטינים באים במגע עם גורמי טיפול וסיוע רבים כגון שוטרים, לרבות חוקרי ילדים, עו"ס ח"ן, רופאים, ועוד .
ריבוי השירותים ופיצולם בין גורמים שונים עלולים להכביד על הקטין ועל משפחתו מן הבחינה הנפשית ומן הבחינה המעשית, שכן הם נאלצים לכתת רגליהם בין הגורמים השונים ולשחזר בפני כל אחד מהם את הפגיעה שחווה.
מרכז ההגנה נועד להקל על הקטין נפגע עבירות מין או אלימות לקבל - לפי החוק - את כל השירותים תחת קורת גג אחת.
בחוק נקבע כי במרכזי ההגנה יינתן סיוע ראשוני בהתאם לצורכי הקטין: אבחון וטיפול נפשי; מילוי צרכים גופניים מידיים, לרבות מזון וביגוד; פגישה עם חוקר ילדים, חוקר משטרה, עו"ס ח"ן או גורם מוסמך אחר לשם הפעלת סמכויות חקירה וטיפול לפי העניין.
לפי משרד הרווחה, עבודת הצוות המקצועי במרכז ההגנה מאפשרת ראייה הוליסטית של צורכי הקטין ומשפחתו וטובתם, לצד דרישות ההליך המשפטי.
האחריות להקמת המרכזים וקביעת הוראות להפעלתם הוטלה על שר הרווחה ונקבע שהם יוקמו ויופעלו בהדרגה, כך שעד סוף אפריל 2013 יוקמו ויופעלו שמונה מרכזי הגנה לפחות בפריסה ארצית 25.
באוגוסט2011 החליטה הממשלה26 כיהמשרדים הבאים יקצו משאבים לתפעולם של שמונת מרכזי ההגנה: משרד הרווחה, משרד הבריאות והמשרד לבט"פ (להלן - המשרדים השותפים).
אולם הקמתם של שמונת המרכזים הושלמה רק בשנת 2017 .
על העיכוב בהקמתם של מרכזי ההגנה ראו בדוח מבקר המדינה משנת 201527.
מרכזי ההגנה הוקמו באמצעות כספי תרומה והפעלתם השוטפת ממומנת מתקציב משרד הרווחה28.
במועד הביקורת נוהלו שבעה משמונת המרכזים29 בידי עמותה שזכתה במכרזים של משרד הרווחה (להלן- העמותה).
רשימת מרכזי ההגנה ושנת פתיחתם .
25 קודם לחוק, בשנת2002 הוקם בירושלים מרכז הגנהלילדים ולנוער בית לין במסגרת מיזם משותף של משרד הרווחה, ״קרן שוסטרמן״ ו״עמ ותת אשלים" בשיתוף משרדי הממשלה הנוגעים בדבר: הבריאות, החינוך, ביטחון הפנים והמשפטים.
26 החלטה מספר3678 מ-25.
27 דוח מבקר המדינה משנת2015 'עמ1143 - 1174.
28 בשנת2017 התקציב הסתכם ב-8 מיליון ש"ח.
בשנת2018 קיזז משרד הרווחה1.
8 מיליון ש"ח מן התקציב השנתי למרכזים על ידי קיצוץ במשרות אם בית ומזכירה.
למעט המרכז בתל השומר, המופעל באמצעות חוזה ישיר בין בית החולים ובין משרד הרווחה היבטים בטיפול המדינה בעבריינות מין כלפי קטינים |107 .
לוח1 : מרכזי ההגנה ושנת פתיחתם .
המקור: נתוני משרד הרווחה .
על פי המתווה שקבע משרד הרווחה להפעלתם של מרכזי ההגנה, ועדת היגוי ארצית, שחבריה הם נציגי המשרדים השותפים ונציגי פרקליטות המדינה (להלן - הפרקליטות) והעמותה, תגבש את תפיסת העבודה המקצועית, תלבן ותפתור סוגיות מערכתיות ותקבע את מדיניות הפעלתם.
בכל מרכז הגנה תפעל ועדת היגוי מקומית.
משרד הרווחה הגדיר את מטרותיהם של מרכזי ההגנה, ובהן: הערכת מצבם של הקטינים בידי צוות בין-מקצועי, בסביבה תומכת ומותאמת; חקירות בהליך הפלילי באופן מונגש ומותאם לקטינים; צמצום הפגיעה המשנית בקטין ובבני משפחתו; המלצה וסיוע לגורמי הקהילה בגיבושן של דרכי הטיפול בקטין ובמשפחתו, תוך שמירת זכויותיהם וטובתם; יצירת גוף שיספק לציבור ולקהילה המקצועית מידע בנושא פגיעות בילדים ובבני נוער.
מנתוני משרד הרווחה עולה כי בשנת 2017 הגיעו למרכזי ההגנה2,827 קטינים, מהם נחקרו כ-1,740 .