HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
נוהל מינויים : לדוגמה, בשנת 2006 התקינה הסניגוריה הציבורית נוהל בנושא "מינוי סניגורים בתיקי הסניגוריה הציבורית" (להלן - נוהל מינוי סניגורים).
בנוהל נקבע כי מינוי סניגור לייצג בתיק ייעשה תוך כדי העדפת עורך דין שביכולתו משרד המשפטים 1183 .
לתת את הייצוג האיכותי ביותר, התאמת אפיוני עורך הדין לאפיוני הלקוח, הקפדה על עקרון המשכיות הייצוג45 .
והתחשבות בזמינותו וברצונו של עורך דין לייצג בתיק נמצא כי אגף הסיוע לא הכין נוהל למינוי עורכי דין לייצוג פונים שיבטיח מתן ייצוג הולם.
יתרה מכך: אין לאגף נתונים על ניסיונם המצטבר של עורכי הדין בעבודתם עם לשכות הסיוע.
45 עורך דין שייצג את הלקוח בתיקים קודמים ימשיך לייצגו גם בתיקים הבאים, זאת בשל ההיכרות ביניהם התורמת לאיכות הייצוג.
הליך מינוי עורך דין חיצוני למתן סיוע משפטי לפונה : המידע על אודות מאפייניהם של עורכי הדין אמור להתעדכן בהתאם להערכת טיב עבודתו של עורך הדין עם הלשכה, בהתאם לרמתו המקצועית, בהתאם ליכולתו להשקיע זמן ומאמץ בטיפול בתיק ובלקוח ובהתאם לגישתו ללקוח.
יכולת האגף להתחשב במידע זה חשובה כדי להתאים היטב את עורך הדין ללקוח ולתיק.
בחירת עורך הדין החיצוני מתבצעת בעזרת "תוכנת סיוע" הקיימת באגף, המסתמכת על תחום התמחותו של עורך הדין, על מקום מגוריו של הפונה ועל שפת האם שאותה הוא דובר.
כל זאת בכפוף למגבלה חודשית על מספר התיקים שרשאי לקבל כל עורך דין.
על סמך נתונים אלה מפיקה תוכנת הסיוע רשימת עורכי דין העונים על החתך המבוקש מבין אלה הנמצאים במאגר.
הגורם הממנה - העובד המינהלי או עורך הדין המחליט - צריך להפעיל שיקול דעת ולבחור מביניהם עורך דין לתיק.
בהיעדר מדדי הערכה לבחינת תפקודם של עורכי הדין, תהליך המינוי של עורך הדין החיצוני לתיק אינו מתייחס לניסיונו המצטבר של עורך הדין עם הלשכה כדי להבטיח את התאמתו לייצוג הפונה.
התאמה לא מיטבית בין עורך הדין לפונה עלולה לפגוע בטיב השירות הניתן לו.
תשלום שכר טרחה לעורכי דין חיצוניים .
תעריפי שכר הטרחה המשולמים לעורכי הדין החיצוניים תקנות הסיוע המשפטי מפרטות את גובה שכר הטרחה המשולם לעורכי הדין החיצוניים בהתאם לסוג הפעולה ולסוג ההליך המשפטי.
יצוין שתקנות הסניגוריה הציבורית (שכר טרחה לסניגורים ציבוריים), התשנ"ו-1996 (להלן- תקנות שכר טרחה) מפרטות את תעריף שכר הטרחה המשולם לסניגורים החיצוניים בהתאם לסוג הפעולה ולסוג ההליך המשפטי.
בפברואר 2002 פנה מנהל אגף הסיוע דאז, אל מנכ"ל משרד המשפטים דאז מר אהרון אברמוביץ בנושא "השוואת תעריפי שכר הטרחה - סיוע משפטי מול סניגוריה ציבורית", וצירף השוואה שערך בין שני התעריפים.
מההשוואה עלה כי ברוב הפעולות בנות ההשוואה יש פערים של כ- 35%-135% לטובת שכר הטרחה הגבוה יותר שמשלמת הסניגוריה הציבורית.
גם סקירה שעשה משרד מבקר המדינה, נכון למאי 2010 , העלתה כי בתעריפים המשולמים עבור אותן הפעולות קיימים פערים ניכרים.
בתשובתו ציין האגף כי יש מקום להעלאת שכר הטרחה של עורכי הדין החיצוניים המייצגים מטעמו.
כמו כן, טען האגף כי אין מקום להבחנה ולפער בתשלום שכר טרחה המוענק לעורכי הדין המקבלים את שכרם מהמדינה בתחום הפלילי לבין אלו המייצגים מטעם המדינה בתחום המשפט האזרחי.
בתשובתה ציינה הסניגוריה כי כדי לשפר את המצב הן בסניגוריה הציבורית והן בסיוע המשפטי יש לדעתה להשוות את השכר, המשולם לעורכי הדין החיצוניים בגופים אלה, לשכר המשולם לעורכי הדין החיצוניים שמעסיקה הפרקליטות כדי לייצג את המדינה.
עוד הוסיפה כי נכון להיום, השכר שמשלמת פרקליטות המדינה משרד המשפטים 1185 .
לעורכי דין שהיא מעסיקה במיקור חוץ גבוה פי כמה וכמה מזה המשולם לעורכי הדין החיצוניים המועסקים על ידי הסניגוריה או על ידי אגף הסיוע.
שכר הטרחה המשולם לעורכי הדין הוא רכיב חשוב בהחלטתם להיכלל במאגר עורכי הדין החיצוניים, בצד שיקולים אישיים ומקצועיים אחרים.
פערים ניכרים, הנמשכים לאורך זמן, בין רמות שכר הטרחה שמשלם האגף לבין חלופות אחרות בשוק, עלולים להביא לסינון שלילי של עורכי הדין המסכימים לעבוד בתנאים אלה עבור אגף הסיוע, ולגרום לייצוג על ידי בעלי כישורים טובים פחות, שלא מצאו תעסוקה במסגרות חלופיות - כמו השוק הפרטי או פרקליטות המדינה.
משרד מבקר המדינה סבור כי יש מקום שמשרד המשפטים ואגף הסיוע יחזרו ויבחנו את השכר המשולם לעורכי הדין של האגף, וזאת נוכח הפער הקיים בין השכר שהאגף משלם לבין השכר שמשלמת פרקליטות המדינה.
העסקת עורכי דין פנימיים בחוזי העסקה קבלניים .
כאמור, בספטמבר2010 העסיק האגף85 עורכי דין פנימיים.
בשל הגבלת מספר התקנים שמאשרת נציבות שירות המדינה (להלן - נש"ם), אגף הסיוע נוהג זה שנים להעסיק שיעור ניכר של עורכי דין, בתפקידים דומים לאלה של עורכי הדין שהם עובדי מדינה, בחוזי העסקה קבלניים (להלן - רטיינרים פנימיים).
נכון למועד האמור העסיק האגף 36 רטיינרים פנימיים; חלקם מועסקים שנים רבות, הוותיק מביניהם עוד משנת 1986.
על פי פסיקת ביתהדין לעבודה, העסקת אדם בחוזה העסקה קבלני - כאשר המאפיינים והסממנים של ההעסקה, כפי שנקבעו בפסיקה, הם של עובד - עשויה לכונן בינו לבין מעסיקו יחסי עובד מעביד.
לא הכינוי שניתן להעסקה קובע את טיב היחסים אלא מהותם46.
בהתאם, ביולי1992 פרסמה נציבות שירות המדינה את נוהל העסקת עובדים בעבודה בלתי צמיתה בשירות המדינה (להלן - נוהל נש"ם) שקבע, בין היתר47 , כי אדם לא יועסק בחוזה העסקה קבלני אלא אם כן הוא בעל עסק עצמאי, מבצע עבודות או מספק שירותים בנושא מוגדר לתקופה קצובה ומוגדרת ואינו משולב במערך הפונקציונלי הקבוע של המשרד.
קבלנים ועובדי חברות כוח אדם לא יהיו מעורבים בפעילות בתחומים הייעודיים של המשרד, לא ישתלבו בהייררכיה שלו ולא ייהנו משירותי משרד, כגון: חדר, מזכירות וטלפון.
כל זאת כדי למנוע תביעות על רקע קיום יחסי עובד ומעביד.
בביקורת שערך משרד מבקר המדינה בשנת 2004 במשרד המשפטים 48 (להלן- הביקורת הקודמת) עלה, כי קבלנים רבים הועסקו בתנאים ובתפקידים המנוגדים לנוהל נש"ם ובלי שנבדק אם אופן העסקתם עלול להביא להכרה ביחסי עובד ומעביד על פי מבחני הפסיקה.
חלקם הועסקו בתפקידים אשר על פי הפסיקה והנוהל ראוי היה שעובדי המדינה ימלאו, כגון תפקידי ניהול, בקרה ופיקוח.
46 /ראו דב"ע נב3 -142 'חסן אלהרינאת נ' כפר רות ואח, פד"ע כד 535.
47 /הודעות נש"ם נב48 ו-נו/20.
48 ,ראו מבקר המדינה דוח שנתי 55ב (2005 ,) בפרק "העסקה ותקינת כוח אדם במשרדי הממשלה", עמ' 39-60.
הקבלנים שהועסקו במשרד המשפטים עשו את עבודתם דרך קבע בתוך המשרד עצמו, השתמשו בציודו והשתלבו בתכניות העבודה שלו.
בעקבות הממצאים שהועלו בביקורת הקודמת עשתה נש"ם מיפוי כולל של צורות ההעסקה הקיימות בשירות המדינה.
המיפוי במשרד המשפטים העלה כי במשרד מועסקים כ-400 רטיינרים 1188 דוח שנתי61ב .
פנימיים באמצעות חוזה העסקה קבלני, וכי לגבי 160 מתוכם מתקיימים התבחינים של יחסי עובד ומעביד, ולפיכך העסקתם מנוגדת לחוק שירות המדינה (מינויים), התשי"ט-1959 .
בשנת2007 הגיע משרד המשפטים לסיכום עם משרד האוצר להקצאת תקציב ליצירת כ-170 משרות.
יצירת המשרות עוכבה עד קבלת החלטת ממשלה בנושא הסדרת קליטת קבלנים בשירות המדינה.
כדי להסדיר את קליטתם של קבלנים בשירות המדינה החליטה הממשלה בנובמבר 2008 על מתן אפשרות למינוי למשרה בשירות המדינה, בפטור ממכרז, ובלבד שהמועמד מועסק ברציפות תקופה של חמש שנים ומעלה בשירות המדינה 49.
בהמשך להחלטת הממשלה פנה מנהל האגף בפברואר 2009 להנהלת משרד המשפטים בהצעה לקלוט את הריטניירים הפנימיים כעובדי מדינה.
בהמשך, נקלטו 8 מהם במעמד של עובדי מדינה, כך שמספרם נכון למועד סיום הביקורת היה, כאמור, 36.
בי ולי 2009 פנה פעם נוספת מנהל האגף למנכ"ל משרד המשפטים בהצעה לקלוט 13 עורכי דין נוספים "המועסקים באגף במשך תקופות הנעות בין שלוש שנים וחצי לבין מעל 5 שנים".
עד מועד סיום הביקורת, ספטמבר 2010 , לא התקבלה תגובת מנכ"ל משרד המשפטים לפנייה זו של מנהל אגף הסיוע.
במועד סיום הביקורת מספרם של הרטיינרים הפנימיים המועסקים באגף מעל לתקופה של חמש שנים היה 12 ; מספרם של אלה המועסקים במשך תקופה העולה על שלוש שנים וחצי היה במועד זה 18.
מאז פרסום דוח הביקורת הקודמת ומאז החלטת הממשלה שהתקבלה בעקבותיו, עשה משרד המשפטים מהלכים לצמ צום מספר עורכי הדין המועסקים כרטיינרים פנימיים באגף הסיוע, ומספרם ירד.
עם זאת, בהיעדר פעולה המשכית להסדרת מעמדם של הרטיינרים הפנימיים שנשארו, הצוברים בינתיים ותק העסקה, החשש מהיווצרותם של יחסי עובד ומעביד ימשיך להתקיים.
מדינת ישראל רואה לנכון לסייע, לפי אמות המידה שנקבעו בחוק, לאלה הזקוקים לשירותים משפטיים בתחום האזרחי, אך אין באפשרותם לשלם בעדם.
לשם כך הוקמו בשנת 1975 לשכות למתן סיוע משפטי, במסגרת אגף הסיוע שבמשרד המשפטים.
בשנת 2009 פנו לאגף כ- 61,000 פונים שמתוכם נמצאו זכאים לקבלת סיוע משפטי כ- 43,000 .
פונים על אף התחזקות ההכרה בצורך להגביר את הנגישות למערכת המשפט לכלל הציבור ובעיקר לשכבות המוחלשות, האגף ומשרד המשפטים לא דנו בשינוי דפוסי הפעולה כדי לממש מטרה זו.
על אגף הסיוע ליידע את הציבור בדבר זכותו לסיוע משפטי ולהנגיש את השירות לאזרח.
כמו כן, לצו רך ניצול של כלל האפשרויות למתן סיוע .
49 'החלטה מס4263, מ- 16.
,משפטי על ידי הגופים השונים, נדרש אגף הסיוע, כגוף ממלכתי מוביל להגיע עמם לשיתוף פעולה ולתיאום.
כך יורחב מעגל הזכאים לסיוע משפטי ללא הגדלת ההוצאה הציבורית.
על הנהלת משרד המשפטים לסיים את בחינת נושא מתן הסיוע המשפטי לתושבים זרים.
במצב כיום יש אוכלוסייה מוחלשת - אוכלוסיית התושבים הזרים - שאינה מקבלת סיוע אף על פי שהוראות הדין הקיימות אינן שוללות מתן סיוע כזה.
עובדה זו מקשה עליהם את נגישותם למערכת המשפט.
על אגף הסיוע המשפטי להקנות לעצמו יכולות לניטור זמני השלבים השונים של ת הליך הטיפול בפונים, לפילוחן לפי גורמי הטיפול ולניתוח הסיבות לעיכובים, אם היו.
על האגף לקבוע נהלים ברורים ומחייבים לצורך שיפור סדרי איתור עורכי דין חיצוניים, מינויָם ופיקוח עליהם.
כך תושג שקיפות, יוענק שוויון הזדמנויות לציבור עורכי הדין ותתייעל פעילות האגף.
בחלוף ארבעה עשורים מאז חקיקת חוק הסיוע המשפטי, ולאור מגמות החקיקה, על משרד המשפטים לחזור ולבחון את סדרי ניהול האגף, ובכלל זה את הצורך ברפורמה במערכת הסיוע המשפטי האזרחי בישראל.
רשות השידור (להלן - הרשות) הוקמה על פי חוק רשות השידור, התשכ"ה- 1965 (להלן- החוק), שלפיו היא "תקיים את השידורים כשירות ממלכתי".
עד הקמתה פעלו בישראל שלושה גופי שידור: רדיו "קול ישראל" - שהיה מחלקה במשרד ראש הממשלה; רדיו "גלי צה"ל" - שפעל בכפיפות לקצין חינוך ראשי בצה"ל, והטלוויזיה הלימודית - שהייתה יחידה במשרד החינוך והתרבות.
עם הקמת הרשות הועברו שידורי "קול ישראל" לאחריותה.
בשנת 1968 נוסדה הטלוויזיה הישראלית ושנה לאחר מכן צורפה אף היא לרשות.
החוק קובע את מכלול התפקידים המוטלים על הרשות, ובהם (א) שידור תכניות חינוך, בידור ומידע בשטחי המדיניות, החברה, הכלכלה והמשק, התרבות, המדע והאמנות במגמה לשקף את חיי המדינה, מאבקה, יצירתה והישגיה, לטפח אזרחות טובה, לחזק את הקשר עם המורשת היהודית וערכיה, להעמיק את ידיעתה בציבור ולשקף את חייהם ונכסי תרבותם של כל שבטי העם ; (ב) קידום היצירה העברית והישראלית; (ג) שידורים בשפה הערבית לצרכיה של האוכלוסי יה הדוברת ערבית ושידורים לקידום ההבנה והשלום עם המדינות השכנות בהתאם למגמות היסוד של המדינה .
לפי החוק, על הרשות להבטיח כי בשידורים יינתן מקום לביטוי מתאים של ההשקפות והדעות השונות הרווחות בציבור.
עד לשנות התשעים של המאה העשרים נהנתה הרשות ממעמד של גוף שידור יחיד בתחום הטלוויזיה וגוף עיקרי בתחום שידורי הרדיו.
בשני העשורים האחרונים השתנתה מפת התקשורת ללא הכר וקמו גופי שידור רבים נוספים: שני ערוצי טלוויזיה מסחריים, ערוצי כבלים ולוויין ותחנות רדיו אזוריות.
מסוף שנות התשעים נכנסה רשת האינטרנט כערוץ תקשורת נוסף.
הרשות מצאה את עצמה אפוא כערוץ אחד מני רבים בסביבה תחרותית קשה לצד גופי תקשורת מסחריים, כאשר עליה להמשיך ולקיים שידור ציבורי ממלכתי.
מזה שנים חלה הידרדרות חמורה במעמדה ובתפקודה של הרשות.
הדבר בא לידי ביטוי, בין היתר, בגירעון מתמשך בתקציבה ובשחיקה במעמד השידור הציבורי.
כתוצאה מכך מונו מספר ועדות ציבוריות אשר בחנו את הגורמים שהביאו אותה למצבה והגישו דוחות עם המלצות לשינויים.
בין הוועדות האחרונות ניתן למנות את אלה: הוועדה לבדיקת רשות השידור שבראשה עמד האלוף (מיל') רפאל ורדי ומסקנותיה סוכמו בשנת 2000 ; ועדת השידור הציבורי שבראשה עמד פרופ' חיים בראשית ומסקנותיה סוכמו באותה שנה; הוו עדה לרפורמה בשידור הציבורי בראשות מר רענן דינור שפרסמה את מסקנותיה ב- 200512.
,הדוחות קבעו שמצבה הקשה של הרשות נובע בין היתר ממספר עובדיה הגדול מעלויות שכר גבוהות, מהסכמי שכר קשיחים וממבנה הרשות שנקבע בחוק, שבתנאי השוק הקיימים מקשה את ניהולה של הרשות במקצועיות.
על ביצוע חוק רשות השידור מופקד שר אשר מתמנה על ידי הממשלה (להלן - השר הממונה).
סמכויותיו העיקריות הן הזכות להציע מועמדים למשרת המנכ"ל, העברת מנכ"ל מתפקידו, מינוי ממלא מקום למנכ"ל.
להלן פירוט השרים הממונים בשנים 2000 -2010 : .
12 דוחות נוספים על מצב הרשות חוברו בידי אמנון צוקרמן ב- 1997 , גיל סמסונוב ב- 2001 , ד"ר רענן כהן ב- 2001 , רו"ח הוגן, גינצבורג, אבני ושות' ב- 2001 .
תקופת הכהונה תפקיד ממלכתי נוסף שמילא .
בעת היותו השר הממונה השם .
אוגוסט 2000 - יוני 2001 השרה לאיכות הסביבה דליה איציק .
יוני 2001 - אוגוסט 2002 שר ללא תיק ד"ר רענן כהן .
אוגוסט 2002 - דצמבר .
2002 ראש הממשלה אריאל שרון .
2003 שר התקשורת ראובן ריבלין .
2005 שר התקשורת והממונה על מינהל .
מקרקעי ישראל אהוד אולמרט .
ממלא מקום ראש הממשלה, .
שר התעשייה, המסחר והתעסוקה .
2006 שרת המשפטים ציפי ליבני .
מאי 2006 - יולי 2007 שר ללא תיק איתן כבל .
יולי 2007 - אפריל 2009 שר הרווחה יצחק הרצוג .
אפריל 2009 - פברואר .
2010 שר ההסברה והתפוצות יולי אדלשטיין .
מפברואר 201013 ראש הממשלה בנימין נתניהו לפי החוק, מופקדים על מילוי תפקידיה של הרשות: יושב ראש הרשות שמתוקף תפקידו זה מכהן גם כיו"ר הוועד המנהל (להלן - היו"ר), מליאה של שלושים ואחד חברים וועד מנהל של שבעה חברים (להלן - מוסדות הרשות) ומנהל כללי (להלן - המנכ"ל).
המליאה מתמנה על ידי נשיא המדינה - בהמלצת הממשלה 14.
י ו"ר הרשות, הוועד המנהל והמנכ"ל מתמנים על ידי הממשלה.
מאז מאי 2006 מכהן מר מרדכי שקלאר כמנכ"ל הרשות, ומאז יולי 2010 .
מכהן ד"ר אמיר גילת כיו"ר בינואר 2007 , עם מינויו של יו"ר הרשות הקודם מר משה גביש לתפקיד היו"ר, הוא החל במהלך להכנת תכנית כוללת לשינוי ארגוני ברשות שיאפשר שידור ציבורי ברמה נאותה ובאמצעים סבירים (להלן - תכנית הרפורמה או הרפורמה).
אישרה מליאת הרשות את תכנית הרפורמה הרפורמה מבקשת להביא, בין השאר, לשינויים האלה: (א) שינוי מבני ארגוני של הרשות הכולל את ביטול כל הסכמי העבודה הקיימים וחתימה על הסכמים חדשים המתאימים לגוף שידור מודרני הפועל בסביבה עתירת שינויים טכנולוגיים ; (ב) הקטנת מספר העובדים15 בכ-700 (כ-%40 מכלל עובדי הרשות ) וגיוס 150 עובדים חדשים לניהול, לתפקידי מפתח במערכות העיתונאיות ובתחום הטכנולוגיה.
(ג) השקעה בתשתיות טכנולוגיות; (ד) שינוי החקיקה הקיימת והרחקת הפוליטיקה מרשות .
10 היה ראש הממשלה ממלא מקום הש ר הממונה.
להוציא חבר מליאה אחד המומלץ על ידי הסוכנות היהודית 15 באוקטובר 2010 הועסקו ברשות 1,766 .
עובדים 412 דוח שנתי61ב .
השידור; (ה) הענקת סמכויות וקביעת כפיפויות כדי לאפשר לרשות לעמוד ביעדי ההכנסה הדרושים למימון פעילותה.
כחלק מהמהלכים ליישום הרפורמה נחתם באפריל 2009 הסכם בין הרשות ומשרד האוצר לבין ארגוני העובדים המיי צגים את עובדי הרשות, ולפיהם יפרשו ממנה 700 .
עובדים בכפוף לחתימת הסכמי עבודה חדשים שיחליפו את הקיימים בדצמבר 2010 חתמה הרשות על הסכמי עבודה חדשים עם האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל (המייצג את העיתונאים העובדים ברשות) ועם רשות השידור 413 .
הסתדרות העובדים הכללית החדשה, האגף לאיגוד מקצועי והסתדרות ההנדסאים והטכנאים בישראל, המייצגים את העובדים המאוגדים בוועדים אלה.
במועד סיכומו של דוח זה, ינואר 2011 , עדיין לא הסתיים המשא ומתן עם עובדי הדירוגים המינהליים ועובדי דירוג המח"ר וטרם החל הליך הפרישה.
אשר למבנה הארגוני, הנהלת הרשות גיבשה מבנה חדש המעניק להנהלה גמישות ניהולית.
בחודשים פברואר -ספטמבר 2010 בדק משרד מבקר המדינה 16 את הליכי מינוי מוסדות הרשות ואת קביעת תקציבה.
כן נבדקו מינויים בכירים בה, העסקת אנשי תקשורת בכירים והתקשרויות עם נותני שירותים.
תכנית הרפורמה ויישומה לא נבדקו.
הבדיק ה נעשתה במטה הרשות.
בדיקות השלמה נעשו, במשרד האוצר - באגף הממונה על השכר ובוועדה לבדיקת מינויים לפי חוק החברות הממשלתיות, במשרדו של השר הממונה הקודם שר ההסברה והתפוצות (מר יולי אדלשטיין) ובמשרד ראש הממשלה (השר הממונה כיום).
סעיף 13 לחוק קובע את תפקידי מליאת הרשות, וביניהם התוויית קווי פעולתה, דיון בדוחות של ועדות שהקימה, הנחיית הוועד המנהל במילוי תפקידיו ודיון והסקת מסקנות בכל עניין שייראה לה.
היא תכהן שלוש שנים מיום מינויה ותוסיף לכהן כמליאת מעבר עד למינויה של המליאה הבאה (סעיף 8 לחוק).
המליאה רשאית להקים ועדות מתוך חבריה ולאצול להן חלק מסמכויותיה; כמו כן היא רשאית להקים ועדות מייעצות לתחומי פעולותיה השונים.
התייעצות לצורך מינוי חברי המליאה סעיף 7 (א) לחוק קובע כי "לרשות השידור תהיה מליאה של שלושים ואחד חברים שימנה נשיא המדינה והם: (1 ) שלושים אנשי ציבור שהמליצה עליהם הממשלה לאחר התייעצות עם הארגונים היציגים של הסופרים, המורים והאומנים בישראל, עם מוסדות ההשכלה הגבוהה והאקדמיה ללשון העברית ועם גופים ציבוריים אחרים שיש להם זיקה לענייני שידור, ובלבד שלא יהיו ביניהם יותר מארבעה עובדי מדינה.
") נציג אחד של הסוכנות היהודית שיומלץ על ידיה .
16 ,בעניין דוחות מבקר המדינה קודמים, ראו גם מבקר המדינהדוח שנתי 42 ( 1992 ,) ,""מינוי מליאת רשות השידור והוועד המנהל עמ' 802 ,.
מבקר המדינה דוח שנתי 53א ( 2002 '), "עניני כח אדם", עמ311 ,.
מבקר המדינהדוח שנתי 54ב ( 2004 ,) '"מכרזים ומשרות קידום ומינוי של עובדים והעסקת יועצים", עמ901 ,.
מבקר המדינה דוח שנתי 57 ב( 2007 '), "נוכחות עובדים ותשלומים עבור שעות נוספות וכונניות", עמ 1023 .
דו"ח מיוחד( 1999) "היחסים בין המוסדות המנהלים של רשות השידור".
מבקר המדינה, דוח שנתי 58 א( 2007 ), "היערכות גורמי ההסברה ותפקודם במלחמת לבנון השנייה" עמ' 451 ,.
מבקר המדינה דוח שנתי 60א ( 2010 ,) "ההסברה לקהלי היעד דוברי השפה הערבית ושידורי מדינת ישראל בערבית", עמ' 217.
בפועל מגובשת רשימת המועמדים לתפקיד חברי המליאה (המפורטת להלן) בידי השר הממונה - לאחר התייעצות כאמור בחוק, ולאחר השלמתה, הוא מביא אותה לממשלה, והיא ממליצה לנשיא המדינה למנותם כחברי מליאה.
בשנת 1991 , הנחה היועץ המשפטי לממשלה את "השרים הנוגעים בדבר בעניין הרכבתן של מליאת רשות השידור" הנחייה מפורטת בדבר "כינון הועד המנהל של רשות השידור ומליאתה".
הנחייה זו עודכנה בשנת 200017 .
לגבי חובת ההתייעצות עם הגופים הציבוריים (להלן - חובת ההתייעצות) קובעת ההנחיה כי "(א) יש להחליף עם הארגונים והגופים, מבעוד מועד, מידע לגבי מועמדים אפשריים בתחום שבו הארגונים והגופים פועלים, לפני העניין, וזאת כדי לאפשר לאותם ארגונים וגופים לעוץ דבר באשר למינוי, ולתת להם הזדמנות נאותה לכך.
(ב) יש להטות אוזן קשבת לעצה ולשמעה מתוך פתיחות, הגם שאין חובה לקבלה כמות שהיא.
יש לשקול את חוות הדעת של הגופים המייעצים בכובד ראש.
היינו, לשקלה בטרם גובשה דעה סופית לגבי המועמדים המומלצים, ותוך נכונות לשנות דעה לאור עצות שתתקבלנה.
(ג) אין להחליט בדבר המועמדים המומלצים לפני קבלת חוות דעתם של כל אותם גופים וארגונים.
החלטה כאמור לפני ההתייעצות ובטרם חיוו הגופים והארגונים את דעתם, פסולה היא.
(ד) נימוקים עניינים ומפורטים הם אלה הצריכים להיות מונחים ביסודה של כל החלטה בדבר מועמד, בין לחיוב בין לשלילה".
להלן נתונים על מספר הגופים שעימם התקיימה התייעצות לקראת מינוי מליאות הרשות בעשור האחרון: בדצמבר 2000 התייעצה השרה הממונה דאז, הגב' דליה איציק עם 71 ;ארגונים וגופים ב- 2003 פנה השר הממונה דאז, מר אהוד אולמרט, אל כ -50 ארגונים; השר הממונה בין השנים 2006 -2007 , מר איתן כבל, פנה אל143 גופים, בשנת 2009 פנה השר הממונה דאז, מר יולי אדלשטיין, ל-139 .
גופים בבדיקת משרד מבקר המדינה לא נמצאו מסמכים שמהם אפשר ללמוד על ההליך שנהגו לקיים השרים הממונים לגיבוש רשימת הגופים שעמם יש להתייעץ לקראת מינוי המליאה; לא ברור מי הגורם שאישר בפועל בכל אחת מהשנים את הרשימה המומלצת מא חר שלא נמצא תיעוד באשר להליך גיבושה של הרשימה.
יודגש כי השרים הממונים לא קבעו כללים מנחים המסדירים את גיבוש הרשימה.
הם גם לא פירטו את ההליך הראוי לקבלת החלטות ולא החליטו מי הגורם המוסמך לקבלת ההחלטה הסופית בנושא.
משרד ראש הממשלה מסר בתשובתו למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2010 כי רשימת הגופים המייעצים הקיימת כיום גובשה בשנים 2006 -2007 ; מטרת גיבושה הייתה התייעצות מקיפה ומהותית שתביא לידי ביטוי את עמדתם של המגזרים והגופים השונים העוסקים בתרבות ובחינוך כמדיום תקשורתי ובשידור.
רשימה זו שימשה את השרים שכיהנו בתפקיד זה מאז גובשה בלי שנעשו בה שינויים משמעותיים.
לדבריו, רבים מהגופים הללו אינם מגיבים, ותגובות מקיפות ענייניות מתקבלות ממספר קטן של גופים.
הוא ציין כי בין הגורמים המעכבים את מינוי הקושי ]ו[ ,המליאה ניתן למנות את "אורכה של רשימת הגופים איתם יש להיוועץ לקבל מהם תשובות מקיפות שיבטיחו כי חובת ההתייעצות קוימה במלואה".
עודכנה בעקבות בג"ץ 5933/98 , פורום היוצרים הדוקומנטריים נ' נשיא המדינה , פ"ד נד( 3 ,)496 .
בפסק דין זה הורה בית המשפט על פיזור המליאה ועל מינוי מליאה חדשה בקבעו כי בשל אי -מילוי חובת ההתייעצות נפגמו הליכי מינוי המליאה.
ח"כ איתן כבל מסר בתשובתו למשרד מבקר המדינה מפברואר 2011 כי רשימת הגופים המייעצים שאליהם פנה בתקופתו נמסרה לו על ידי לשכת הייעוץ המשפטי במשרד ראש הממשלה ועל ידי לשכת הייעוץ המשפטי של הרשות.
משרד ראש הממשלה הוסיף ומסר שהיעד המרכזי של ההצעה לתיקון חוק רשות השידור (תיקון מס' 25 ) התשע"א - 2010 (להלן- הצעת החוק החדשה), שהתקבלה בקריאה ראשונה באוקטובר 2010 (בדבר ההצעה ראו להלן בפרק "הצעות לשינוי החוק"), היא פישוט הליכי מינוי חברי המליאה באופן ניכר, עד כדי ביטול הליך המינוי וההיוועצות במתכונתו הנוכחית.
השר יולי אדלשטיין 18 מסר למשרד מבקר המדינה בתשובתו מדצמבר 2010 כי רשימת הגופים המייעצים הארוכה שאליהם פנה הועברה אליו כרשימה שבה עשו קודמיו שימוש בעבר, והוא לא מצא לנכון לגרוע ממנה "על מנת להימנע מהליכים משפטיים מיותר ים וכדי לשמור על גיוון הדעות שיובאו בפניו".
השר ציין כי רוב הגופים לא העבירו התייחסות או לא העבירו התייחסות מקיפה ולכן הוא "לא נדרש לקריאת חוות דעת מרובות כמספר הגופים שברשימה".
משרד מבקר המדינה מעיר כי הליך ההתייעצות הוא התשתית למינוי הפורום הניהולי הבכיר, ולכן, כל עוד לא שונה החוק, ראוי שיוגדרו קווים מנחים לגיבוש רשימת הגופים המייעצים.
על השר הממונה לתת את הדעת למספר הרב של הגופים המייעצים שיש להתחשב בעמדתם.
בצד הרצון לשמור על מגוון דעות יש לבחון אם התייעצות עם מספר גדול מידי של גופים אינה מפחיתה מהאפקטיב יות של ההליך, במיוחד לנוכח המספר הקטן של התשובות המתקבלות מהגופים המייעצים.
הרכב המליאה החוק קובע, כאמור, שהממשלה תמליץ על מינוי שלושים אנשי ציבור כחברי המליאה (לאחר התייעצות עם גופים ומוסדות המנויים בו) ואינו קובע את הרכבה לפי מגזרים19.
בפועל המרכיב את רשימת המועמדים כולה הוא השר הממונה על ביצוע חוק רשות השידור; יצוין כי, העדר הנחיות מפורטות לסיוע בקביעת ההרכב והשפעתו הגדולה של השר על התהליך עלולים להוביל להטיות שונות בהרכב המליאה לרבות הטיות פוליטיות.
ואמנם, בחודש נובמבר 2009 פנתה גב' טנה שפניץ, יו"ר הוועדה לבדיקת מינויים לפי חוק החברות הממשלתיות (להלן - הוועדה לבדיקת מינויים) ליועץ המשפטי לממשלה דאז, מר מני מזוז, וביקשה ממנו הנחיות וכללים בעניין התאמת תפקידי הוועדה לבדיקת המועמדים לגופי שידור: רשות השידור והרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.
לדבריה, "בנושא הה של מועצת הרשות השנייה ושל מליאת רשות [ רכב עולים נושאים אשר אינם בתחום מומחיותה של הוועדה, למשל מהו הרכב ]השידור שמשקף מגוון דעות הרווחות בציבור, איזה משקל יש לתת לכל קטגוריה של דעות מבחינת מספר החברים בעלי אותה כשירות, מהו רקע תרבותי הולם והבנה למצב החברתי, וכל זאת בשים לב ליתר התפקידים אשר כל רשות אמורה למלא.
תפקידי הרשויות מוגדרים בצורה רחבה, בחלקם בתחומים רעיוניים".
בעקבות פנייה זו הנחה בדצמבר 2009 היועץ המשפטי לממשלה את השר הממונה דאז, מר יולי אדלשטיין, באשר לעיקרי הדין הנוגעים להרכבת מליאת הרשות (ראה להלן).
התשובה ניתנה באמצעות ראש מטה השר 19 לשם השוואה יצוין שבתאגידים אחרים בחר המחוקק לקבוע בחוק מינויים לפי מגזרים, ובכך הוצר שיקול הדעת של הגורם הממנה ואתו גם החשש מהטיה פוליטית, כמפורט בדוגמאות האלה: סעיף 6 לחוק רשות העתיקות, התשמ"ט- 1989 , קובע כי לרשות תהיה מועצה בת 16 חברים, והחוק מונה את הרכב המועצה לפי המשרדים והמוסדות השונים; חוק מרכז מורשת בגין, התשנ"ח - 1998 , קובע אמנם שהשר הממונה ימנה את חברי המועצה, אך הרכב חברי המועצה לפי משרדי ממשלה וגופים נוספים קבוע בחוק; החוק להסדר ההימורים בספורט, התשכ"ז - 1967, קוב ע ש שר האוצר ושר החינוך, התרבות והספורט ימנו שמונה עשר חברים למועצה שהרכבה נקבע לפי גופים.
משרד ראש הממשלה ציין בתשובתו כי לפי הצעת החוק החדשה תבוטל המליאה, ותחליף אותה מועצה: "החוק החדש מגדיר במפורש את הרכב המועצה, את הכישורים ותחומי העיסוק של חבריה, ואת מספר החברים הדרושים מתחומים שונים", על מנת שבמליאה יכהנו אנשים בעלי כישורים בתחום השי דור הציבורי ואנשי ניהול גם יחד.
משרד ראש הממשלה הבהיר שהכללים רשות השידור 419 .
החדשים יגובשו רק לאחר גמר הליך מינוי חברי המליאה הנמצא בעיצומו, היות שגיבוש כללים חדשים קודם גמר ההליך עלול לדחות את מינוי המליאה לפרק זמן נוסף לא ידוע.
פנייתה של יו"ר הוועדה לבדיקת מינויים ל יועץ המשפטי לממשלה משקפת קושי מהותי.
על השר הממונה לתת על כך את הדעת ולקבוע הנחיות וכללים בעניין.
ההליכים שהתקיימו עם סיום הביקורת ואחריה לשינוי חוק רשות השידור אינם מייתרים את ההתמודדות עם קושי זה עד שהחוק ישונה - מהלך העלול להימשך זמן רב - משום שבעת הביקורת עסק משרד ראש הממשלה בגיבוש רשימת מועמדים למליאה חדשה לרשות.
מינוי המליאה המכהנת בסוף אוקטובר 2003 החל השר הממונה דאז, מר אהוד אולמרט, בהליכי התייעצות עם הגופים הציבוריים: לכ -50 גופים ציבוריים נשלחה רשימה של 49 מועמדים למליאה כדי שיחוו עליה את דעתם.
לאחר שהתקבלה תשובתם של חלק מהם, נשלחה בסוף דצמבר 2003 .
רשימת מועמדים נוספת לסבב התייעצות שני בראשית חודש פברואר 2004 גיבש השר אולמרט רשימת מועמדים והעבירה לאישור הוועדה לבדיקת מינויים.
הוועדה סיימה את בדיקתה באוגוסט 2004 ואישרה את כשירותם של28 .
מועמדים בתשובתו למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2010 ציין ראש הממשלה לשעבר מר אהוד אולמרט20 כי המנגנון הקיים לבחינת כשירות המועמדים הינו מנגנון בירוקרטי ומסורבל, וכתוצאה מכך נגרמים "עיכובים בלתי סבירים" בהליכי המינוי.
במחצית השנייה של שנת 2004 , עוד בטרם אישרה הוועדה את כשיר ות המועמדים, חלו שינויים בהרכב הממשלה, שלוש מפלגות פרשו ובינואר הצטרפו לממשלה שתיים אחרות21 .
עקב השינויים נעצרו הליכי מינוי המליאה רק בפברואר 2005 ,התחדשו הליכי המינוי והשר הממונה דאז, מר אהוד אולמרט קיים סבב ההתייעצויות שלישי עם הגופים הציבוריים לגבי מינ וי חברי המליאה ואחריו גיבש רשימת מועמדים נוספת שהועברה גם היא לבחינת הוועדה לבדיקת מינויים.
בתשובתו למשרד מבקר מדצמבר 2010 המדינה ציין ראש הממשלה לשעבר מר אולמרט, כי "תמורות פוליטיות במדינת ישראל הן עניין תדיר ולהרכב הקואליציוני של הממשלה יש השפעה על מינוי מועמדים למוסדות הרשות.
הואיל והממשלה היא הגוף הממליץ בפני נשיא המדינה על הרכבה של המליאה, לא ניתן להתעלם מכך ששינויים קואליציוניים בהרכב הממשלה מחייבים בחינה מחודשת של רשימת המועמדים.
במציאות, כעת חיה, לאורך עשרות שנים" (ההדגשה אינה במקור).
ביולי 2005 המליצה הממשלה לנשיא על מינוי מליאה חדשה בת 28 חברים לרשות.
השר הממונה דאז, מר אהוד אולמרט, התחייב כי יביא לישיבת הממשלה .
באמצעות עוזרו הבכיר, עו"ד יעקב גלנטי 21 מפלגת האיחוד הלאומי פרשה מהממשלה ביוני 2004 ; המפד"ל פרשה ממנה בנובמבר 2004 ; מפלגת שינוי פרשה בדצמבר 2004 ; מפלגות העבודהומרץ הצטרפו לממשלה בינואר 2005.
עוד שלושה מועמדים כדי להשלים את המכסה ל-31 חברים22 .
הממשלה החליטה להביא לוועדה לבדיקת מינויים לבדיקה חוזרת את רשימת המועמדים שהוועדה בדקה באוגוסט 2004 , מאחר שחלפה שנה מאז שאושרו.