HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
אחד מסוגי המכלים שיש לסמן הוא בקבוקי בירה העשויים מזכוכית.
הביקורת העלתה כי יצרנים ויבואנים של בקבוקים אלה, המּוכ ר ים למשרד, אינם מסמנים את הבקבוקים; וכי המשרד לא הפעיל את סמכותו לחייב אותם לפעול לפי חוק הפיקדון - הוא לא דרש מהם לסמן את הבקבוקים, וגם לא עמד על כך שישלמו לקרן לשמירת הניקיון פי שישה מדמי הפיקדון.
כך ויתר המשרד על הכנסות שהוא היה אמור לקבל לפי החוק, העשויות להסתכם במיליוני שקלים.
מעורבות הציבור בהשבת מכלי משקה ריקים .
כאמור, אחת ממטרות חוק הפיקדון הייתה להניע את הציבור ליטול חלק פעיל בתהליך ההשבה של מכלי משקה, ובכך להגביר את מעורבותו בשמירה על איכות הסביבה.
אחד התנאים ההכרחיים להשגת מטרה זו הוא זמינות של מקומות להחזרת המכלים.
כבר בדצמבר 2002 , במבצע ארצי של המשרד לאכיפת חוק הפיקדון, העלה המשרד שהיו קשיים ניכרים ליישם את החוק באמצעות רשתות שיווק, בין היתר משום שלא היו במקומות השיווק די נקודות איסוף; משום שהרשתות סירבו לקבל מהצרכנים מכלי משקה ריקים ולהשיב להם את דמי הפיקדון או הקשו עליהם את החזרת המכלים; או משום שבחלק מהן לא היה מקום מספיק לאחסון מכלי המשקה שהוחזרו.
עקב קשיים אלה נמנע הציבור מלהשיב את המכלים הריקים, ותהליך ההשבה לא הגיע לכלל מיצוי.
יוער כי בבדיקה שעשה בשנת 2004 מכון ירושלים לחקר ישראל על פי הזמנת המשרד להגנת הסביבה ומשרד האוצר נאמר שלציבור מעורבות מעטה בהשבת מכלי המשקה הריקים, ואת רוב המכלים משיבים אספנים18 ; וכי אחת הסיבות לכך היא שהחזרת המכלים כרוכה בחוסר נוחות ובקשיים: בסניפים רבים של רשתות השיווק ובחנויות רבות אחרות שאפשר להציב בהן מכונות להחזרת מכלי משקה אין מכונות כאלה, המכונות הקיימות אטיות, ותהליך ההחזרה והזיכוי מסורבל 19 .
בבדיקה צוין שבשנים 2002 ו- 2003 ,אסף הציבור הרחב (באופן ידני באמצעות מכונות ובאמצעות רשתו ת שיווק) כ - 25%-30% בלבד מכלל מכלי המשקה שנאספו.
18 אנשים האוספים מכלים ריקים כדי לקבל תמורתם את דמי הפיקדון.
19 :בעניין זה ראו גם מיחזור מכלי משקה בישראל - המצב החוקי, מרכז המחקר והמידע של הכנסת (אפריל 2007 '), עמ2.
מכאן שהשתתפות הציבור הרחב בהחזרת המכלים הריקים מועטה.
בנסיבות אלה מוחמצת אחת המטרות החשובות של חוק הפיקדון - שיתוף הציבור בהגנה על הסביבה: זאת מאחר שהציבור הרחב, שעל פי החוק אמור להיות הגורם המרכזי בהחזרת מכלי המשקה ולקבל תמורתם את דמי הפיקדון, מחזיר רק חלק קטן מהמכלים.
המשרד להגנת הסביבה הסביר בתשובתו למשרד מבקר המדינה מנובמבר 2007 כי תיקון לחוק נמצא בהליכי חקיקה (ראו להלן) וכי החלת החוק גם על מכלי המשקה הגדולים והטלת האחריות לעמידה ביעדי האיסוף על היצרנים והיבואנים - שהן עיקר התיקון לחוק - יביאו להגברת התחרות על איסוף מכלי המשקה ועמה לשיפור השירות הניתן לציבור המבקש להחזיר מכלי משקה.
משרד מבקר המדינה העיר למשרד להגנת הסביבה על שלא פעל די להסרת הקשיים שניצבו לפני מי שביקשו להשיב מכלים ריקים, וציין שכבר לפני שנים היה עליו לפעול להגברת המעורבות של הציבור בהחזרת המכלים.
פעולות לשינוי חוק הפיקדון .
תאגיד המיחזור אמור להיות אמצעי לביצוע חוק הפיקדון; ואולם בפועל הוא בעל מעמד מונופוליסטי וביצועו של החוק מותנה במידה רבה בקיומו.
זאת ועוד, עמידה ביעדי האיסוף שנקבעו בחוק הפיקדון לאו דווקא כדאית לתאגיד המיחזור.
על כך עמד בשנת 2001 גם בית המשפט המחוזי בירושלים בשבתו כבית דין להגבלים עסקיים20 .
בית המשפט ציין כי "נוצר 'פרדוקס' בהסדר אותו מתווה חוק הפיקדון.
מאחר ומקור המימון העיקרי של תאגיד האיסוף הוא הפרשי דמי הפיקדון בין הסכום שנגבה ובין הסכום שמוחזר לצרכנים, הרי ככל ששיעור האיסוף גבוה יותר, כן קטנים המשאבים הכספיים העומדים לרשות התאגיד.
בה בעת, ההוצאות המשתנות של תאגיד האיסוף, אשר סכומן פרופורציוני לכמות הנאספת, תגדלנה ככל שהתאגיד יאסוף יותר מכלים.
עולה, אפוא, כי בעוד שמטרת חוק הפיקדון והאינטרס הציבורי היא להגדיל את כמות מכלי המשקה הריקים אשר נאספת ומועברת למיחזור, הרי שחוק הפיקדון יוצר מעין 'מחסום מימוני' לפעולת תאגיד האיסוף, ומאפשר פעולה מאוזנת בהיקף איסוף של עד 65% .
לא על בית הדין המלאכה לפתור פרדוקס זה, אולם אין הוא בן חורין להתעלם ממנו".
בשל הבעיות ביישום חוק הפיקדון החל המשרד כבר בשנת 2002 :בפעולה לתיקון החוק האחראים לנושא קיימו דיונים פנימיים ואיתרו סוגיות שפתרונן חייב שינוי חקיקתי.
בנובמבר 2004 הקים חבר הכנסת אילן שלגי, ששימש ממלא מקום השר, צוות משרדי לניסוח הצעה לתיקון החוק, ובאפריל 2005 שלח המשרד לגורמים שונים תזכיר בעניין זה.
בספטמבר 2006 גיבשה הלשכה המשפטית של המשרד את הנוסח הסופי של הצעת המשרד לשינוי החוק, ובאוקטובר אותה שנה אישרה הממשלה את ההצעה.
במארס 2007 - כחמש שנים לאחר שהמשרד עמד על הצורך בתיקון החוק - אושרה הצעת החוק בכנסת בקריאה ראשונה.
לא הובאה הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית .
המשרד להגנת הסביבה 623 .
הצעת החוק כללה שני תיקונים שנגעו לסוגיות מרכזיות: האחד, להטיל את האחריות הישירה לאיסוף מכלי המשקה על היצרנים והיבואנים תוך קביעת יעדים כמותיים לאיסוף, ובכך להחיל גם עליהם את עקרון "המזהם משלם" ולצרפם לגורמים האחרים הנושאים בנטל ההוצאות על שמירת ניקיון הסביבה21 ; והאחר, להרחיב את תחולתו של חוק הפיקדון גם על מכלי משקה שנפחם 1,500 סמ"ק עד5 .
ליטר לדעת משרד מבקר המדינה, נוכח הליקויים שהתגלו בהפעלת חוק הפיקדון, ונוכח העובדה כי בפועל הציבור הוא הנושא בחלק ניכר מהנטל של הפעלת החוק, על המשרד להגנת הסביבה לבחון היטב את סוגיית הרחבת החוק גם למכלי משקה גדולים, ולוודא כי הדבר לא יטיל על הציבור נטל נוסף בלי לתת פתרון ראוי לאיסוף מכלי המשקה.
כאמור, יעדי האיסוף נקבעו בחקיקהראשית, וניתנה אפשרות לשנותם בתקנות.
לפיכך, ונוכח המרכזיות והחשיבות שיש לקביעת יעדי האיסוף בכל הנוגע להגשמת תכלית החקיקה, יש להבטיח כי שינוי היעדים בתקנות ייעשה בזהירות, לאחר עבודת מטה מסודרת ומעמיקה.
יצוין שבהצעה לשינוי החוק שעברה בכנסת בקריאה ראשונה הוצע לבטל את סמכותו של השר להתקין תקנות הנוגעות לפעולותיו של תאגיד המיחזור, לרבות שינוי השיעורים של יעדי האיסוף הקבועים בחוק.
הקרן לשמירת הניקיון .
כאמור, הקרן לשמירת הניקיון פועלת במסגרת המשרד והיא הוקמה לפי חוק שמירת הניקיון, התשמ"ד- 1984 .
מטרות הקרן הן, בין ה שאר, לרכז אמצעים כספיים לשמירה על איכות הסביבה; בכלל זה שמירה על הניקיון, מניעת השלכת פסולת וטיפול בפסולת, מיחזור, מניעת מפגעים והגנה על הסביבה החופית.
לקרן הכנסות שמקורן בחוק הפיקדון22 ,.
לפי החוקכספים אלה יתנהלו בחשבון נפרד וישמשו לעידוד המיחזור של מכלי מ שקה, לכל מטרה אחרת שתקדם את ביצועו של החוק או את אכיפת ו וכן למטרות הקרן, הכ ול כפי שיקבע השר, בהמלצת הקרן, ובאישור ועדת הכלכלה של הכנסת.
כספי הקרן שמקורם בחוק הפיקדון הם למעשה כספים ששילם הציבור ואמורים לשמש להשגת מטרות החוק.
21 דהיינו היצרנים והיבואנים יאספו בעצמם מכלי משקה ריקים- לאו דווקא מכלים שהם מכרו - ואם לא יעמדו ביעדים, יוטלו עליהם קנסות.
היצרנים והיבואנים יוכלו להשתמש לצורך זה בשירותיהם של גורמים אחרים, כגון תאגידי איסוף, אולם האחריות לאיסוף תישאר בידיהם.
22 הכנסות הקרן מכוח חוק הפיקדון באות מהמקורות האלה: (א) דמי הפיקדון שמעבירים לה היצרנים והיבואנים שאינם מקבלים שירות מהתאגיד; (ב) קנסות שמוטלים על יצרנים ויבואנים אלה בגין אי-דיווח למשרד במועד על היקף מכירותיהם; (ג) תשלומי כפל פיקדון המוטלים על התאגיד בגין אי-עמידה ביעדי האיסוף; (ד) קנסות שמוטלים על יצרנים ויבואנים בגין אי -סימונם של מכלי המשקה בתווית "חייב בפיקדון" הכוללת את סכום הפיקדון; (ה) קנסות המוטלים על בתי עסק בגין סירוב לקבל מכלים ריקים.
אישור התקציב לפעולות הממומנות מכספים ששולמו על פי חוק הפיקדון בכל שנה דנה הנהלת הקרן לשמירת הניקיון בשימוש בכספיה שמקורם בחוק הפיקדון ומאשרת את התקציב לאותה שנה.
התקציב מיועד לפעולות האלה: חינוך בבתי ספר, פרסום והסברה, טיפול משפטי, סיוע לרשויות מקומיות באיסוף מכלי משקה, תמיכה באיסוף מכלים שהחוק אינו חל עליהם, שירותי פיקוח בנמלים, ביקורת ומחשוב.
אם תקציב לביצוע פעולות אינו מאושר במועד, עלולה להיווצר אי -ודאות אצל הגורמים שאמורים לבצע אותן, וביצוען עלול להיפגע.
לפיכך ראוי כי התקציב יאושר קודם לתחילתו של פרק הזמן שהוא מיועד לו או קודם לתחילת ביצוען של הפעולות שהוא אמור לממן.
הביקורת העלתה שהנהלת הקרן לשמירת הניקיון מאשרת רק במהלך השנה את הצעת התקציב השנתי של הקרן המיועד לפעולותיה בענייני חוק הפיקדון.
לפיכך גם הגשתה של הצעת התקציב לאישורה של ועדת הכלכלה של הכנסת נעשית באיחור.
לדוגמה, רק במרס 2004 ,אישרה הנהלת הקרן הצעת תקציב לאותה שנה וועדת הכלכלה אישרה את התקציב ב-1.
04 , כלומר לאחר שכבר עברו שני שלישים מאותה שנה.
בשנת 2005 ביקש המשרד את אישור ועדתהכלכלה של הכנסת לתקציב הקרן לאותה שנה רק באמצע יולי, והוועדה אישרה את הבקשה באמצע אוגוסט; הצעת התקציב לשנת 2006 לא הובאה כלל לאישורה של ועדת הכלכלה; ואת הצעת התקציב לשנת 2007 הגיש המשרד לאישור הוועדה רק במרס אותה שנה, וועדת הכלכלה אישרה את התקציב באמצע יוני אותה שנה.
המשרד להגנת הסביבה הסביר בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי המנגנון שנקבע בחוק הפיקדון לאישור תקציב הפיקדון בקרן לשמירת הניקיון הוא מסורבל ויוצא דופן משום שהוא מתנה את אישור תקצובן של פעולות משרד ממשלתי באישור ועדה של הכנסת, וכי העיכובים באישור תקציב הקרן נבעו מדרך פעולתה של ועדת הכלכלה של הכנסת.
תשובה זו אינה מתיישבת עם ממצאי הביקורת שהובאו לעיל, ולפיהם המשרד הביא את תקציבי הקרן באיחור לאישורה של ועדת הכלכלה.
אשר למנגנון שנקבע בחוק הפיקדון בנוגע לאישור התקציב, אם סבר המשרד להגנת הסביבה שהמנגנון אינו יעיל היה עליו לפעול לשינויו.
גוף ציבורישבידיו אמצעים כספיים אמור להשתמש בהם לביצוע תפקידו ולהשגת יעדיו, ואין זה רצוי שישמור בידיו יתרות כספיות ללא שימוש וללא תכניות לניצולן.
הביקורת העלתה כי תקציבי ההוצאה השנתיים שאישרה הנהלת הקרן היו קטנים לעומת הכספים שהיו צפויים לעמוד לרשות הקרן; וכי בכל שנה אישרה הנהלת הקרן רזרבה תקציבית.
להלן בלוח פירוט הכספים שהיו צפויים לעמוד לרשות הקרן בשנים 2005 -2007 , וכן תקציבי ההוצאה והרזרבה שאישרה הנהלת הקרן לאותן שנים: המשרד להגנת הסביבה 625 הרזרבה תקציב ההוצאה (במיליוני ש"ח) ההכנסה הצפויה (במיליוני ש"ח) השנה השיעור מההכנסה הצפויה הסכום (במיליוני ש"ח) 64.
הביקורת העלתה כי בשנים שהיה לקרן תקציב מאושר לא יזמה הנהלת הקרן שימוש בכספי הרזרבה או בחלק מהם לעשיית פעולות הקשורות לניקיון רשות הרבים ולמטרות הכלליות שלה.
המשרד הסביר בתשובתו כי הרזרבה התקציבית נשמרת לשנים הבאות בשל צפי כי ההכנסות יקטנו בעתיד; וכי היא נועדה לשמש להוצאות הקשורות ליישום התיקון לחוק הפיקדון, לפעולות חינוך והסברה ועוד.
לדעת משרד מבקר המדינה, אם סבר המשרד להגנת הסביבה שהוא יזדקק לכספים כדי ליישם את התיקון לחוק הפיקדון, היה עליו לאמוד את הסכום שיידרש לו ולהציג את האומדן לכנסת בעת הגשת ההצעה לתיקון החוק.
כדי לתקצב כיאות את הפעולות ליישום התיקון לחוק, על המשרד לקבוע מסגרת תקציבית לכל אחת מהן.
נוכח הקשיים בהפעלת החוק ובהשגת היעדים שנקבעו בו היה על המשרד לבחון את הצורך בהוצאת כספים מהרזרבה דווקא בשנותיו הראשונות של החוק.
בשנת 2005 הסתכמו הכנסות הקרן מיישום חוק הפיקדון בכ- 54.
56 מיליון ש"ח, ובשנת 2006 - בכ- 17.
34 מיליון ש"ח (כמצוין בלוח לעיל, הקרן צפתה שהכנסותיה באותן שנים יהיו 60.
35 מיליון ש"ח ו - 50.
15 מיליון ש"ח, בהתאמה).
בסוף שנת 2005 הסתכמה יתרת הכספים בקרן בכ-50.
1 מיליון ש"ח, ובסוף 2006 - בכ- 67.
כאמור, הצעת התקציב לשנת 2006 לא הובאה כלל לאישורה של ועדת הכלכלה של הכנסת.
משום כך נמנע מהקרן להוציא סכומים נוספים אף להגשמה של מטרות החוק.
הביקורת העלתה כי מתקציב הקרן לשנת 2005 הוציא המשרד עבור פעולות להגשמת מטרות החוק רק כ-1.
)מתקציב הפעולות שהוגדרו מכאן שפעולות מתוקצבות לא בוצעו כלל באותה שנה או בוצעו באופן חלקי בלבד.
בקרן הצטברה רזרבה כספית גדולה שהיה ניתן לנצלה לביצוע פעולות שנקבעו בחוק הפיקדון.
ואולם עד מועד סיום הביקורת לא קבע המשרד למה תשמש הרזרבה ומתי ישתמש בה.
האמור מלמד שכספי ציבור שנועדו להגברת פעולות הקשורות להגנת הסביבה לא שימשו למטרה זו, ושהמשרד לא פעל כדרוש ליישום החוק, אף שבפועל יעדי החוק לא הושגו במלואם.
על המשרד להגנת הסביבה לפעול לשיפור התנאים להשבת מכלי משקה ריקים כדי להקל על הציבור את השבת המכלים.
כמו כן עליו לנהוג על פי עקרון "המזהם משלם" גם כלפי היבואנים והיצרנים של מכלי המשקה ולחייב גם אותם לשאת בעלויות הכרוכות בטיפול בנזק שהם גורמים לסביבה.
הואיל והמשרד הגיע לידי מסקנה שיש צורך לתקן את חוק הפיקדון על מכלי משקה, התשנ"ט-1999 , בנוגע לכמה סוגיות חשובות ואף החל בהליך לתיקון החוק, ראוי שהוא יפעל במלוא המרץ להשלמת ההליך.
המשרד להגנת הסביבה 627 .
בישראל נהוגים חוקי עבודה שנועדו להסדיר את שוק העבודה ולהגן על זכויות העובדים (להלן - חוקי עבודה או חוקי מגן), ואולם על פי הערכות של גורמים ממשלתיים ולא ממשלתיים, הפרת חוקי עבודה ופגיעה בזכויות עובדים היא תופעה רווחת בישראל.
משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה (להלן - משרד התמ"ת או התמ"ת) דיווח באוקטובר 2006 כי במבצע אכיפה, הדרכה והסברה ארצי שנערך בספטמבר 2006 נמצא כי92% מהמעסיקים שנבדקו הפרו חוק מגן אחד או יותר.
שכבות חלשות הן הנפגעות העיקריות מהפרת חוקי המגן: למרות הצמיחה הכלכלית שחלה בשנים 2005 ו- 2006, לכ -57% מהשכירים החיים במשפחות העניות שכר הנמוך משכר המינימום, ויתרתם משתכרים פחות מהשכר הממוצע.
זאת אף שכמעט 60% עובדים במשרה מלאה.
אכיפת חוקי המגן חשובה להגנה על שכבות מצוקה אלו.
מרבית חוקי העבודה קובעים כי שר העבודה והרווחה ממונה על ביצועם, והוא מוסמך למנות מפקחי עבודה שתפקידם לאכוף חוקים אלה.
לפי החלטת הממשלה, שאושרה בכנסת ב- 26.
03 , הועברו לשר התעשייה, המסחר והתעסוקה (להלן- שר התמ"ת) הסמכויות הנתונות לשר העבודה והרווחה על פי חוקי העבודה 8.
דוח שנתי54 'ב' (עמ 820-846 ) של מבקר המדינה (להלן- הדוח) הצביע בין השאר כי האגף לאכיפת חוקי עבודה שפעל במסגרת יחידת הסמך לעובדים זרים שבמשרד התמ"ת, התמקד בעיקר בהפרת חוק עובדים זרים (העסקה שלא כדין), התשנ"א- 1991 , בעוד שאכיפת חוקי המגן על מעסיקי עובדים ישראליים לא קיבלה את המשקל הראוי.
7 בעניין סדרי ניהולם של התאגידים הסטטוטוריים והצורך בהסדרה בנדון, ראו גם דוח שנתי 57 ב של מבקר המדינה ( 2006 ,"), "העדר הסדר מקיף בדבר סדרי ניהולם של תאגידים סטטוטוריים עמ' 279.
8 הודעה על חלוקת המשרד, על העברת שטחי פעולה ממשרד למשרד ועל העברת סמכויות הנתונה על פי חוק, י"פ תשס"ג- 2084.
משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה 1115 .
בעקבות הדוח נעשתה ביולי 2004 הפרדה בין אכיפת חוקי המגן על מעסיקי עובדים ישראליים ובין אכיפת חוקי עבודה על מעסיקי עובדים זרים, זאת במטרה להגביר את אכיפת חוקי המגן על מעסיקי ישראלים.
במשרד התמ"ת הוקם מינהל ההסדרה והאכיפה בראשות סמנכ"ל (מר אלי פז), המאחד שתי זרועות: (א) יחידת האכיפה: אחראית על אכיפת 17 חוקי עבודה שסמכות אכיפתם נתונה למפקחי היחידה, ובהם: חוק שכר מינימום, התשמ"ז- 1987 (להלן- חוק שכר מינימום); חוק שעות עבודה ומנוחה, התשי"א - 1951 (להלן - חוק שעות עבודה ומנוחה); חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח- 1988 (להלן- חוק שוויון הזדמנויות) ועוד.
(ב) יחידת ההסדרה: עוסקת ברישוי לשכות עבודה פרטיות וקבלני כוח אדם, ובמתן היתרים המתחייבים מחוקי המגן, כגון: היתרים לעבודה בשבת וחג, היתרים לעבודת ילדים, היתרים לפיטורי נשים בהריון וכו'.
לאחר הקמתו פעל מינהל האכיפה וההסדרה לייעול מערך האכיפה, ויישם חלק מהמלצות מבקר המדינה בדוח 54 ב': המינהל הכשיר את מפקחי העבודה שלו לפיקוח רב תכליתי, מה שמאפשר פיקוח מקיף על יישום כל הוראות חוקי העבודה במקום עבודה אחד; המינ הל הגביר בשנים 2005 -2007 את פעולות ההסברה וההדרכה בקרב ציבור המעסיקים והעובדים על מנת להעלות את המודעות להוראות חוקי המגן.
לדעת המינהל הביאה פעילות זו לעלייה במודעות העובדים לזכויותיהם, דבר שהתבטא בגידול של למעלה מפי שלושה במספר התלונות והפניות למינהל משנת 2003 עד שנת 2006 ; יחידת האכיפה ערכה מבצעים יזומים כדי למקד את פעילות האכיפה באוכלוסיות חלשות ובמגזרים בהם ההפרה הבוטה של חוקי העבודה אינה מקבלת ביטוי הולם בתלונות; חל גידול במספר תיקי החקירה המופנים ליחידת התביעה; מספר חוקי העבודה הנאכפים ע"י היחידה גדל מאז הקמת המינהל מ -8 ל-17 חוקים.
יחד עם זאת, ביקורת המעקב, כפי שתפורט להלן, מעלה עדיין ליקויים מהותיים.
מניעת ההפרה של זכויות העובדים יכולה להיעשות לא רק בידי המינהל אלא גם באמצעות הגשת תביעה אזרחית לבית הדין לעבודה.
על פי נתוני הנהלת בית המשפט נפתחו בשנת 2005 83,304 תיקים בבתי הדין לעבודה בישראל.
אולם אין להסתפק בקיומו של מסלול חשוב זה, משום שהוא מספק תשובה חלקית בלבד להפרת חוקי המגן בגין חוסר ידע על דרישות החוק ויכולת מעטה של שכבות מצוקה לפנות לבית המשפט.
סקר משנת 2007 של מינהל מחקר וכלכלה שבמשרד התמ"ת 9 (להלן- מינהל המחקר בתמ"ת) מצא כי בקרב אוכלוסיית השכירים בישראל רק 30% יודעים מהי רמת שכר המינימום.
יתרה מכך, נמצא שגם בעלי השכר הנמוך, אשר חוק שכר המינימום משמעותי ביותר עבורם, אינם מכירים בדרך כלל את החוק.
הסקר ציין כי לתפיסה הבסיסית המאפיינת את מערכת אכיפת חוק שכר המינימום בישראל, לפיה האדם הוא "שומר הסף" של עצמו, אין אחיזה במציאות, כי כפי שעולה מהסקר, האדם בדרך כלל אינו מכיר את החוק, תנאי הכרחי לכך שיוכל להגן על עצמו.
בנוסף לכך, לקבוצות אוכלוסייה שונות יש רמות שונות של נגישות לבתי המשפט.
הפרות החוק פוגע ות בעיקר בקבוצות החלשות יותר בחברה הישראלית - עולים חדשים, נשים, .
9 ,אלפסי מיכלעד כמה יודע ציבור השכירים בישראל מהו גובה שכר מינימום ואילו רכיבי שכר נכללים בו?
, מינהל מחקר וכלכלה, משרד התמ"ת, אוגוסט 2007 ', עמ1.
מיעוטים, שכבות מצוקה, אנשים עם מוגבלויות.
תלותם של עובדים אלה במעסיקים רבה, והם חשופים יותר לניצול, מתקשים להיות "שומרי סף של עצמם", וזקוקים יותר לאכיפת חוקי העבודה על ידי הממשלה.
הצורך להגן על אוכלוסיות אלה דורש שאכיפת חוקי המגן תיעשה על ידי משרד התמ"ת בהיקף ובמועילות התואמים את ממדי הבעיה.
בדיון שהתקיים ביוני 2006 בוועדה לענייני ביקורת המדינה בנושא אי -אכיפת חוקי עבודה, הוחלט לבקש חוות דעת ממבקר המדינה על הפרת זכויות עובדים על ידי חברות העוסקות במתן שירותי שמירה.
בחודשים מרס-אוגוסט 2007 בדק משרד מבקר המדינה את סדרי הפיקוח של משרד התמ"ת על חוקי העבודה בשנים 2005 -2006 .
נבדקה אכיפתם של חוקי העבודה, ובייחוד בענף קבלני אבטחה, שמירה וניקיון (להלן - קבלני שירותים) וקבלני כוח אדם ובמגזר המיעוטים ובעיקר אכיפת חוק שכר מינימום.
נבדק גם יישומה בחברות הממשלתיות וברשויות המקומיות של הוראת החשב הכללי במשרד האוצר (להלן - החשכ"ל) בדבר הגנה על זכויות עובדים המועסקים בידי קבלני שירותים.
הבדיקה נעשתה במינהל ההסדרה והאכיפה (להלן - המינהל) ובלשכה המשפטית (להלן - יחידת התביעה או הלשכה המשפטית) שבמשרד התמ"ת.
בדיקות השלמה נעשו במחלקה לרישוי חוקרים פרטיים ושירותי שמירה שבמשרד המשפטים, ביחידת המינהל ומשאבי אנוש שבמשרד התמ"ת, באגף החשב הכללי שבמשרד האוצר ובחברה למשק וכלכלה של השלטון המקומי בע"מ.
במסגרת הבדיקה שלח משרד מבקר המדינה שאלון על החלת הוראת החשכ"ל לתאגידים סטטוטוריים, אוניברסיטאות וקופות החולים.
דוח קודם של מבקר המדינה על אכיפת חוקי עבודה פורסם בשנת 200410 (להלן- הדוח או דוח 54)'ב .
סדרי העבודה של יחידת האכיפה 1.
חוק ארגון הפיקוח על העבודה, התשי"ד- 1954 (להלן- חוק הפיקוח על העבודה), מקנה למפקח עבודה (להלן - מפקח) לצורך מילוי תפקידו, בנוסף לכל סמכות הנתונה לו בכל חיקוק, סמכויות להיכנס בכל עת לכל מקום שיש לו יסוד להניח כי מועבדים בו בני אדם, או שהם עומדים להיות מועבדים בו, או נעשית בו עבודה לצרכי ע סק או משלח יד (להלן - מקום עבודה); לחקור בכל עניין שהוא מתפקידיו כל אדם הנמצא במקום עבודה וכל אדם שיש למפקח יסוד להניח שהוא עובד או עבד במקום עבודה; לבדוק ולהעתיק כל מסמך שניהולו, קיומו, או הגשתו היא חובה על פי חיקוק שביצועו בידי שר התמ"ת.
המפקחים עוברים הכשרה מיוחדת לתפקידם ביחידת האכיפה ומוסמכים לתפקידם על ידי שר התמ"ת.
(א) ככלל, פעילות יחידת האכיפה מוכתבת רובה ככולה על ידי תלונות המגיעות אליה (ראו להלן - בניית תכנית עבודה).
התלונות נבדקות בידי המפקחים ונפתחים להן תיקי פעילות (להלן - תיק חקירה).
במקביל לטיפול בתלונות קיימה יחידת האכיפה מספר מבצעי אכיפה יזומים ממוקדים באוכלוסיות חלשות ובמגזרים בהם קיימת הפרה בוטה של חוקי מגן, כדי להעלות את רמת המודעות בקרב עובדים ומעסיקים.
10 ראודוח שנתי 54 ב של מבקר המדינה ( 2004 '), עמ820.
משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה 1117 .
)(ב חקירת מקרה על ידי יחידת האכיפה מסתיימת בדוח סיכום חקירה, המכיל את מהות החקירה, פרטי החקירה ומסקנותיה.
תיק החקירה מועבר להחלטת יחידת התביעה שבמשרד התמ"ת, הפותחת תיק תביעה ומחליטה אם להחזיר את התיק ליחידת האכיפה עם המלצה להטיל11 קנס מנהלי בהתאם לחוקי העבודה ולחוק העבירות המנהליות, התשמ"ו- 1985 (להלן - חוק העבירות המנהליות), להגיש כתב אישום לבית הדין לעבודה, או להפסיק את החקירה בשל היעדר ממצאים.
יש ויחידת התביעה מחזירה את התיק ליחידת האכיפה להשלמת החקירה.
ערעורים על הטלת קנסות מנהליים נבדקים בידי יחידת התביעה.
פעילותן של שתי היחידות מהווה למעשה את מערך האכיפה על חוקי עבודה.
כאמור, פעילות יחידת האכיפה מוכתבת ברובה על ידי התלונות המתקבלות.
תלונות אלה יוצרות עומס רב על יחידת האכיפה.
בספטמבר 2006 טיפלה יחידת האכיפה ב - 1,100 פעילויות חקירה וכ-400 תלונות המתינו לטיפול.
ריבוי התלונות ומגבלת כוח האדם ביחידת האכיפה מחייבים קביעת סדר עדיפויות בטיפול בהן.
משרד התמ"ת לא קבע ליחידת האכיפה נהלים לדירוג קדימויות לתלונות, שיבטיחו זירוז הטיפול בתלונות שאינן סובלות דיחוי.
(ראו להלן - ניתוב תיקים בהתאם לסדר עדיפויות).
כל תלונה המגיעה ליחידת האכיפה נבדקת ע"י ממונה מחוזי ביחידה, ממוספרת, ומועברת לטיפול המפקחים שמציינים את מועד תחילת הטיפול בתלונה ומועד פתיחת תיק חקירה (תיק פעילות).
מרישום זה ניתן לקבל מידע ממוחשב ומהיר על פערי הזמן בין מועד הגשת התלונה, פתיחת הליך החקירה, וסיום הטיפול בתיק.
(א) משרד מבקר המדינה העלה כי ב-61 מתוך263 תלונות שנרשמו בחודשים ינואר-יוני 2005 לא צוינו תאריך פתיחת תיק הפעילות ומספרו.
כ- 10% מהתלונות לא טופלו למעלה מששה חודשים.
מבדיקת 22 תלונות במחוז ת"א נמצא כי10 .
תיקים לא הוקלדו למערכת המחשב, כך שלא ניתן לעקוב ולבצע בקרה אחר מצבם כמו כן נמצא כי ב-24 מתוך182 ( תלונות 13% ) שנרשמו בחודשים ינואר-מרס 2006 לא צוין תאריך פתיחת תיק הפעילות ומספרו.
יצוין כי מבדיקת תשע תלונות כאלה במחוז ירושלים והדרום עולה כי ביוני 2007 עדיין לא הוחל לטפל בשבע מהן, ומכאן שלמעשה תלונות אלה לא טופלו יותר משנה לאחר שהוגשו.
משרד מבקר המדינה מעיר כי מערכת המחשוב היא כלי חשוב ביותר לבקרה על פעילות בכלל, ועל פעילות פיקוח בפרט.
בהיעדר מידע מלא בדבר תהליך הטיפול נפגעת היכולת לקיים בקרה נאותה ולאתר תלונות שהטיפול בהן מתמשך יתר על המידה.
לפיכך, על יחידת האכיפה לעדכן את מערכת המחשב בנתונים על תלונות על מנת שתוכל לעשות שימוש בדוחות בקרה.
11 במקרים של פרסום מודעה עם הצעת עבודה המפלה על רקע מין או גי ל בניגוד לחוק שוויון הזדמנויות, או של העסקת עובד בימי מנוחה בניגוד לחוק שעות עבודה ומנוחה, רשאית יחידת האכיפה להטיל קנס מנהלי גם ללא צורך בהמלצת יחידת התביעה.
בתשובת משרד התמ"ת מנובמבר 2007 למשרד מבקר המדינה הסכים המינהל עם משרד מבקר המדינה בכל הנוגע לחשיבות מערכת המחשוב, והסביר כי לרשותו הועמדה מערכת מחשוב שאינה תואמת לצרכיו ועובדים שאינם מיומנים בשימוש במחשב.
עם הקמת המינהל, ומתוך הכרה בחשיבות המערכת לעבודת הפיקוח ולצורך ניהול ובקרה, החל המינהל להתאים את המערכת הקיימת לצרכיו.
המינהל הודיע כי למרות השיפורים שכבר נעשו במערכת, עדיין נדרשת לכך עבודה רבה נוספת, וכי עדיין לא ניתן להסתמך עליה בניהול המינהל ובמערך הפיקוח.
משרד מבקר המדינה מעיר כי עברו שלוש שנים מאז הקמת המינהל, ומערכת המחשוב הייתה צריכה כבר להיות מותאמת לדרישות יחידת האכיפה.
(ב) אחד מיעדי המינהל בשנים 2005 -2006 היה אכיפת חוקי עבודה על ענף חברות שירותי שמירה וניקיון, שהן עתירות עובדים והפרת חוקי עבודה נפוצה בהן.
למרות זאת, ב דיקת משרד מבקר המדינה העלתה בשנים האמורות מקרים שבהם התחיל הטיפול בתלונות בענף זה מחודשיים ועד שנה לאחר הגשת התלונה.
שתי תלונות שהתקבלו בתחילת 2005 נמצאו עדיין בשלבי חקירה במועד עריכת הביקורת, אוגוסט 2007 .
, כלומר כשנתיים וחצי לאחר הגשת התלונה בתשובת משרד התמ"ת מנובמבר 2007 למשרד מבקר המדינה הודיע המינהל כי הוא מסכים עם העיקרון שיש לתת עדיפות לזירוז הטיפול במגזרים בעייתיים, אולם משרד התמ"ת לא אישר את בקשת המינהל לקבוע סדר עדיפויות לטיפול בתלונות.
משרד מבקר המדינה מעיר כי בדרכי הטפול הקיימות יש כדי לפגוע ביכולתו של המינהל להשיג יעד מרכזי שקבע בעניין אכיפת חוקי העבודה על ענף חברות שירותי שמירה וניקיון.
אכיפת חוק שכר המינימום מול מידת ההפרה שלו 1.
מטרתו של חוק שכר מינימום היא להגן על העובדים ברמות השכר הנמוכות ולקבוע סכום מינימלי כתגמול לעבודה, כמקובל במדינות א חרות בעולם.
החוק עוסק באוכלוסיית עובדים חלשה, המתקשה לעמוד על זכויותיה12.
בשל עמדת הנחיתות של אוכלוסיות קשות יום בשוק העבודה, ובשל רמת הידע הנמוכה שלהם בהוראות חוק שכר המינימום, הן חשופות יותר לניצול, וזקוקות יותר לאכיפת חוק שכר המינימום על ידי הממשלה.
דוח הוועדה הציבורית 13 לבחינת חוק שכר המינימום בישראל ציין כי על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (להלן - הלמ"ס) לשנת 1999 , 12-15 אחוזים מכלל העובדים במשרה מלאה השתכרו פחות משכר מינימום.
סקר הכנסות של הלמ"ס משנת 2005 קובע כי כ- 233,000 שכירים (כ -11% מתוך 2,117 אלף שכירים בגילאי 18 +), השתכרו בשנת 2005 פחות משכר מינימום.
אוכלוסייה זו היא פוטנציאל האכיפה.
12 ,מרכז מאקרו לכלכלה מדיניתהשלכות העלאת שכר המינימום בישראל , פברואר 2006.
13 דוח הוועדה הציבוריתלבחינת חוק שכר מינימום בישראל, שהוגש לשר האוצר, יו"ר הסתדרות העובדים הכללית החדשה, יו"ר לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים, ביולי 2000.
משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה 1119 .
מציין בסקר מ- 200714 כי אין תמימות דעים על דרך החישוב של מידת ההפרה של חוק שכר המינימום, וייתכן כי אומדן זה מוטה כלפי מעלה וכנראה שמדובר בכ-8% בלבד, אך גם כך מדובר בשיעור גבוה משמעותית מזה המקובל במדינות המפותחות - (בין שניים לשלושה אחוזים).
מינהל המחקר שבתמ"ת קבע בסקר האמור כי "אף שחוק שכר מינימום התקבל בכנסת לפני עשרים שנה בקירוב, רמת הציות לו נמוכה מאד.
ניכר כי הסיבה העיקרית לכך שמעסיקים לא מצייתים לחוק שכר מינימום, כמו גם לחוקי עבודה אחרים, הינה רמת האכיפה הנמוכה".
הנתונים שמפרסם המינהל על פעילות האכיפה משקפים את היקף הפעילות - מספר המעסיקים ומספר העובדים שנבדקו לפי חוקי העבודה השונים.
בהצגת הנתונים אין המינהל מבחין בין סעיפים שונים של אותו חוק, גם אם אופן אכיפת סעיפים אלה שונה במהותו: ישנם סעיפים היורדים לשורשו של החוק, וישנם כאלה שעיקרם הוא פרסומם ברבים לציבור העובדים.
לפיכך יש ופרסום של כלל היקף הפעילות עלול להעניק משמעות אחרת לנתונים ואף להטעות את הציבור.
(א) מנתוני המינהל עולה כי במסגרת אכ יפת חוק שכר המינימום נבדקו בשנת 2006 17,700 עובדים.
בדיקת משרד מבקר המדינה העלתה כי 16,262 (92% ) מהם נבדקו במבצע אכיפה שבחן רק את חובת המעסיק להציג בגלוי מודעה המפרטת את עיקרי זכויות העובד על פי חוק שכר המינימום (סעיף 6 )ב' לחוק15.
מדובר בבדיקה קלה המתבססת על מראה עין - האם מודעה כזו קיימת במקום העבודה - ואינה כרוכה בחקירה מורכבת כמו בירור מקרה של הפרת שכר המינימום (סעיף 14 .
)לחוק בתשובת משרד התמ"ת למשרד מבקר המדינה בסוף דצמבר 2007 הודיעה יחידת האכיפה כי על פי בדיקתה, בשנת 2006 נבדקה עמידת המעסיקים בחובת תשלום שכר המינימום ל- 1,891 עובדים (כ- 0.
8% מהפוטנציאל) לעומת 1,438 ,עובדים כפי שעולה מנתונים שפרסם המינהל ושנבדקו על ידי משרד מבקר המדינה.
לדעת משרד מבקר המדינה, גם מספר זה אינו הולם את ההערכות על היקף הפרת תשלום שכר המינימום.
עוד צוין בתשובת משרד התמ"ת למשרד מ בקר המדינה כי חובת המעביד לתלות במקום העבודה מודעה כאמור נקבעה בתיקון לחוק שכר מינימום מיולי 2002 , ובתקנות לחוק שנקבעו בסוף שנת 2005 , ומטרתם העצמת הידע אצל העובד באשר להוראות החוק, והקלה בנגישות העובדים לחוק וליחידת האכיפה.
על יחידת האכיפה היה לפעול להטמעת התיקון החדש בקרב העובדים והמעסיקים.