HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
בפברואר 2005 הודיע מר זוכמן לחברה כי אגף התקציבים במ שרד האוצר לא אישר תקציב הרשאה להתחייב7 לפרויקט, ואף ביטל את תקציב ההרשאה להוצאה השנתית (תקציב מזומן) שהועמד לטובת הפרויקט לשנת 2005 .
עוד הוסיף כי יש לחדול מכל פעילות בפרויקט, שכן לא ניתן יהיה לשלם חשבונות שיוגשו בגינו.
יוצא אפוא שמשרד התחבורה מסר לחברה הודעות סותרות אשר גרמו לתקלה לאחר התנעת הפרויקט.
למרות הוראת המשרד, בדיון שהתקיים במרס 2005 בהשתתפות מנהל הפרויקט, הודיעו מנכ"ל החברה דאז מר אריה בר וראש מינהל הכספים של החברה למשתתפי הישיבה, "שיש תקציב לפינויים בין שדרות ירושלים לבין הצומת בפרויקט שמתחברת ל רחוב נס לגויים (מקטעים .
") וניתן לקדם את הנושא ללא כל מניעה במאי 2005 חתמה עיריית תל אביב -יפו על הסכם עם החברה לביצוע פרויקט המשך לציר שלבים, ועלותו נאמדה ב-24 מיליון ש"ח, שמהם תממן העירייה25%.
למרות ההנחיה של המשרד מפברואר 2005 להפסיק את הפרויקט, ביוני 2005 הגישו באי כוחה של החברה, בשמן של עיריית תל אביב -יפו והוועדה המקומית לתכנון ולבנייה, שש תביעות לתפיסת חזקה במקרקעין לבית המשפט המחוזי בתל אביב -יפו.
התביעות התייחסו לנכסים הממוקמים ברחוב הלר (מקטע A ) ובהמשך בין מחלף וולפסון לרחוב נס לגויים (מקטע B1.
) היקף הפיצוי בגין אותן תביעות נאמד אז בכ-12 מיליון ש"ח.
במזכר ששלח ביוני 2006 הממונה על נכסי המקרקעין בחברה, מר אלון פריאל, למ"מ מנכ"ל החברה, מר שי ברס, הוא אישר שהחברה פעלה ללא תקציב, וציין כי "אם יתברר בבית המשפט שידענו שאין תקציב ולא הודענו אנחנו עלולים 'לחטוף על הראש מבית המשפט'".
הממונה על נכסי המקרקעין בחברה מסר ביוני 2008 , בתשובה לשאלות משרד מבקר .
7 תקציב הרשאה להתחייב- תקציב המדינה הוא תקציב חד-שנתי בהגדרתו, ולכן, כדי לאשר התקשרות שמחייבת תשלומים בשנים שאחרי שנת התקציב הנוכחית, נדרש המשרד לתקציב הרשאה להתחייב.
חברת נתיבי איילון בע"מ 1397 .
,המדינה, כי קיבל הנחיה ישירה ממנכ"ל החברה דאז, מר אריה בר להתחיל לבצע פינויים עד צומת רחוב נס לגויים, כולל בצומת עצמו.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מסר מר אריה בר, כי "כל ההתחיבויות של החברה החתומות הן לתכנון והן לפינויים שולמו כולם ובמלואם מתוך הרשאה שיועדה לכך ושהתקבלה ממשרד התחבורה".
בתשובתו למשרד מבקר המדינה ציין משרד התחבורה כי לא ברור למשרד על בסיס מה בוצעו הפינויים, וכי התשלומים נבעו מטעות של חברת הבקרה המועסקת על ידי המשרד, שאף ננזפה בשל כך.
בספטמבר 2005 הגיש מנהל הפרויקט למ"מ המנכ"ל וראש מינהל תכנון בחברה אומדן תקציבי לביצוע ופינוי במקטע A של הפרויקט (רחוב הלר ורחוב אד קוץ'), בסך 29.
מיליון ש"ח בדצמבר 2005 נתן המשרד לראשונה לחברה הרשאה להתחייב בגובה 29 מיליון ש"ח למקטע A ,)של הפרויקט (רחוב הלר75% מזה במימון המשרד.
למרות זאת הודיע אגף התקציבים במשרד האוצר למשרד התחבורה כי על אף שניתנה הרשאה להתחייב למקטע A , התקציב מותנה בתוצאות חיוביות של בדיקת כדאיות כלכלית על פי נוהל פר"ת.
בפברואר 2006 התפרסם מכרז לביצוע העבודות במקטע A , ובאפריל באותה שנה נבחר הזוכה במכרז.
כאמור, על פי נוהלי המשרד מותנית התחלת פרויקטים בבדיקה כלכלית.
משרד מבקר המדינה מעיר כי אושר לחברה להתחיל בפרויקט עוד לפני שהתקבלו התוצאות מהבדיקה הכלכלית.
רק בחודש יוני 2006 הסתיימה הבדיקה הכלכלית לפי נוהל פר"ת של מקטע A.
ביולי 2006 הודיע סגן חשב המשרד למנכ"ל החברה כי ההצדקה הכלכלית (על פי נוהל פר"ת) טרם הוצגה בפני משרד האוצר, וכי לפי הוראת אגף התקציבים במשרד האוצר הוא מודיע שהתחייבות משרד האוצר למקטע A מבוטלת, וכי המשרד לא יכבד חשבונות שיוגשו בגי ן אותו מקטע.
במכתב התחייבות של המשרד, שנכתב בספטמבר 2006 , לאחר שהחברה כבר החלה את עבודתה במקטע A, .
נמחקה השורה המתייחסת למקטע, ובכך בוטל התקציב שלו בתשובה לשאלות משרד מבקר המדינה, מסר ביולי 2008 צוות תחבורה באגף התקציבים במשרד האוצר כי הורה לחשב המשרד דאז, מר ערן היימר, לעצור את הפרויקט מכיוון שהבדיקה הכלכלית שנערכה בחודש יוני 2006 על ידי המשרד התבססה על פיתוח פרויקט ציר הלר -שלבים במלואו, וזאת בניגוד לעמדת אגף התקציבים, שלא ראה בכך צורך.
משרד מבקר המדינה מעיר כי למשרד האוצר אין מומחיות וסמכות מקצועית להחליט על סדר העדיפויות בפיתוח צירי תנועה.
סמכות זאת אמורה להיות בידי המשרד המקצועי - דהיינו משרד התחבורה.
גם אחרי ביטול התקציב למקטעA , בספטמבר 2006 , שילמה החברה בגינו כ- 280,000 ש"ח, רובם לקבלן המבצע.
הקבלן גם הגיש חשבוניות עבור עבודה 1398 דוח שנתי59ב .
בתקופה שלא הייתה בה הרשאה תקציבית, על סכומים המוערכים בכ -2.
חברת נתיבי איילון פעלה בניגוד להנחיות הדירקטוריון שלא לחרוג מההרשאות התקציביות שאושרו לחברה בפרויקט.
במכתב התחייבות מדצמבר 2006 חידש המשרד למקטע A את תקציב ההרשאה להתחייב (בסך של 29 מיליון ש"ח), וקבע לו תקציב מזומן בסך 31.
מיליון ש"ח משרד מבקר המדינה רואה בחומרה את התנהלות משרד האוצר והמשרד בתקצוב העבודות במקטע A .
אין זה תקין לאשר תקציב ללא בדיקה כלכלית ולאחר מכן לבטלו ושוב לאשרו, כל זאת לאחר שפורסם מכרז והוחל בעבודות באמצעות קבלן.
התנהלות זו עלולה לגר ום לביצוע פרויקטים לא כדאיים, או לחלופין לעכב פרויקטים ולפגוע בכדאיותם.
בתשובתו מנובמבר 2008 הסביר אגף התקציבים במשרד האוצר כי בעת שהפחית את תקציב ההרשאה להתחייב לא ידע שהקבלן כבר התחיל בעבודות, שעל פי התחייבות המנכ"ל דאז של משרד התחבורה, לא היו אמורות עדי ין להתבצע .
בתשובתו מינואר 2009 למשרד מבקר המדינה מסר משרד התחבורה כי הוא מקבל את הערת משרד מבקר המדינה.
מבדיקת תשלומי החברה עבור מקטע A של הפרויקט עולה כי הם הסתכמו בכ -38 מיליון ש"ח.
הביקורת העלתה כי באותו סכום נכללו תשלומים בסך של כ -8.
5 מיליון ש"ח שמי מנו הפקעות בקטע אחר של הפרויקט (מקטע 1B .
), שעדיין לא אושר ולא תוקצב יוצא אפוא כי החברה אישרה לבצע עבודות בהיקף גדול יותר מהתקציב שאושר לה (29 מיליון ש"ח).
יתרה מזו, על אף שמשרד התחבורה היה אמור לממן 75% .
מהתקציב, הוא מימן בפועל את כל הסכום מר יצחק זוכמן, סמנכ"ל תשתיות ופיתוח במשרד, מסר למשרד מבקר המדינה כי בקרת החשבונות של משרד התחבורה, המבוצעת על ידי חברה חיצונית, טעתה כשאישרה חשבונות בגין פינויים מחוץ לתחום הפרויקט המאושר.
משרד מבקר המדינה מעיר כי על משרד התחבורה להקפיד ביתר שאת על בקרת החשבונות.
רק ב אוקטובר 2007 הוגשה תכנית לבדיקה כלכלית לפי נוהל פר"ת של המשך פרויקט ציר הלר -שלבים מכיכר וולפסון צפונה.
הפרויקט הוגדר כעתיר השקעה: עלות ביצועו של המשך הפרויקט כולל הפינויים הוערכה בכ-500 מיליון ש"ח.
הפרעות לתנועה: מסוף 2004 בוצעו בשדרות ירושלים ביפו עבודות תשתית להקמת הקו האדום של הרכבת הקלה.
בדצמבר 2004 החליטה הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה בתל אביב -יפו לבדוק חלופות לכביש הלר כחלק מציר הלר-שלבים.
בפברואר 2005 פנה מנכ"ל עיריית תל אביב-יפו למנכ"ל המשרד וציין כי "כבר היום, בשל עבודות של התשתית להכשרת תוואי הרכבשדרות [ ת בשדרה חברת נתיבי איילון בע"מ 1399 .
, אנו עדים למשמעות החמורה בעקבות הצרת נתיב הנסיעה לכלי רכב ]ירושלים בשדרות ירושלים, והפיכת ציר עיקרי זה לציר חד נתיבי.
פקקי התנועה הכבדים הנגרמים פוגעים קשות באיכות חיי התושבים ובעסקים.
אני נאלץ להודיעך כי עיריית תל אביב -יפו לא תוכל לאשר את המשך עבודות התשתית של הרכבת הקלה בשדרות ירושלים מבלי שיינתן פיתרון הולם לציר חלופי שישמש בטווח הקרוב בעת ביצוע העבודה וכן בעת פעילות הרכבת הקלה בטווח הרחוק".
הדחייה בהכנת ציר שיחליף את שדרות ירושלים בהעברת תנועה מאזור בת ים- חולון לתל אביב-יפו - ציר הלר שלבים או ציר תנועה בסדר גודל דומה (כפי שקבעה הוולנת"ע) - פוגעת קשות בהתנהלות התנועה באזור.
מנהלת היחידה להסעת המונים בעיריית תל אביב -יפו, מסרה בינואר 2008 למשרד מבקר המדינה כי אין לעיריית תל אביב -יפו פתרון תחבורתי עד 2013 , מועד הסיום של ציר הלר שלבים מרחובאילת עד רחוב קויפמן.
משרד מבקר המדינה מעיר כי כל הגורמים המעורבים בהחלטות ובביצוע הפרויקט - המשרד, משרד האוצר, עיריית תל אביב -יפו וחברת נתיבי איילון - ידעו על הפרעות התנועה הצפויות לאורך ציר שדרות ירושלים במהלך עבודות התשתית להקמת הרכבת הקלה.
אך הם לא עשו די כדי לסיים במועד את פרויקט ציר הלר-שלבים, או דרך חלופית המהווה ציר תנועה בסדר גודל דומה, המיועדים להיות חלופה תחבורתית לשדרות ירושלים ביפו הן בטווח הקצר, בעת הקמת הקו האדום של הרכבת הקלה, והן בטווח הארוך, לאחר שהקו יופעל.
פרויקט דרך אם המושבות .
דרךאם המושבות היא כביש ראשי, המתוכנן לקשר בין דרך ששת הימים בגבול בני ברק-רמת גן, בקרבת קניון "איילון", לדרך אם המושבות בפתח תקווה, באזור התעשייה קריית אריה, תוך שהוא עובר מעל כביש מס' 4 .
ביוני 2000 הגיש מנהל הפרויקט אומדן ראשוני לחלופה אחת של הפרויקט (להלן- חלופה א'), בסך כ -25.
8 מיליון ש"ח, לא כולל עלות הפינויים.
אותה חלופה לא כללה גשר מעל כביש מס' 4 .
בנובמבר 2000 )נבדקה הכדאיות הכלכלית של שתי חלופות לפי נוהל פר"ת: (א חלופת ביניים: סלילת הכביש מבני ברק וחיבורו למסלול המערבי של כביש מס' 4 .
בחלופה זו איןחיבור לפתח תקווה.
על פי הבדיקה הכלכלית היה הפרויקט זמין לביצוע מיידי.
מועד הפתיחה המשוער לתנועה היה בשנת 2002 .
עלות ההשקעה נאמדה עוד ביוני 2000 - 25.
(ב) חלופה סופית: סלילת הכביש מבני ברק לדרך אם המושבות בפתח תקוה, כולל מחלף וחיבור עם כביש מס' 4 .
החלופה לא הייתה זמינה בהיעדר תכנית מתאר.
עלות ההשקעה נאמדה בכ-110 .
מיליון ש"ח שתי החלופות נמצאו כדאיות לביצוע מיידי.
חלופה ב' נמצאה מועדפת, הן בבחינת הכדאיות הכלכלית והן בכך שהיא יוצרת ציר תחבורתי מזרח-מערב, בעל חשיבות 1400 דוח שנתי59ב .
רבה במרחב זה (לפחות עד הקמת פרויקט איילון מזרח 8 ').
אך מכיוון שחלופה ב לא הייתה זמינה, הוחלט לקדם את חלופה א'.
בעקבות התכנון המפורט של חלופה א' שנערך לפרויקט בפברואר 2001 עודכן האומדן הראשוני, והגיע ל -42 מיליון ש"ח, כולל ביצוע הפינויים.
באפריל 2002 החל קבלן לבצע את חלופה א' לפי עלות של 60 מיליון ש"ח (כתוצאה מדרישות שנוספו בינתיים).
בדצמבר 2003 החלה החברה לקדם תכניות לחלופה ב', שהאומדן באותה עת לביצועה הגיע לכ-113 .
מליון ש"ח בעקבות קידום תכנון הפרויקט (כולל גשר מעל כביש מספר 4 ) ועדכון האומדן התקציבי, פנה במרס 2005 ראש מינהל הכספים דאז בחברה למשרד, וביקש לפרויקט הרשאה להתחייב בסך 52.
1 מיליון ש"ח, בנוסף להרשאה התקציבית הקיימת, בסך 59 מיליון ש"ח, על מנת להשלים את תקציב חלופה א' לתקציב חלופה ב'.
משרד התחבורה אישר תוספת של 49 מיליון ש"ח בכפוף להסכמת משרד האוצר.
במכתב ששלח בנובמבר 2005 מנהל הפרויקט לראש הצוות הניהולי דאז בחברה, מר שי ברס, ציין מנהל הפרוייקט כי רק הגשר נאמד עתה בכ -100 .
מיליון ש"ח מדובר היה במבנה גשר שונה, בעל רוחב ומפתח גדולים יותר, שתוכנן מחדש על פי דרישות העיריות הרלבנטיות, ודרישות החברה הממשלתית חברת נתיבי תחבורה עירוניים בע"מ (נת"ע) לצורך מעבר הרכבת הקלה באזור, וכנגזרת ממחלף מערכתי של פרויקט איילון מזרח שמתוכנן לעתיד.
תקציב הפרויקט עם הגשר במתכונתו החדשה ועם שינויים נוספים הגיע ל- 188.
מליון ש"ח המשרד ומשרד האוצר לא נתנו לפרויקט תקציב נוסף; החברה יצאה במכרז לביצוע החלופה הסופית וזכה בו קבלן נתן הצעת מחיר של 154.
מיליון ש"ח מהמסמכים עולה כי לסכום זה יש להוסיף עלויות של עבודות נוספות שאינן כלולות בעבודות הקבלן, בסכום של כ-23 מיליון ש"ח (פינויים, הריסה, והגבהה או הקמה של קירות תומכים); בדצמבר 2005 הייתה לחברה הרשאה תקציבית מהמשרד בסך של 108 .
מליון ש"ח עד נובמבר 2006 הוציאה החברה על הפרויקט כ-73 מיליון ש"ח מתוך ההרשאה התקציבית של 108 מיליון ש"ח, ולכן, בשל המגבלה התקציבית, אישרה החברה לקבלן לבצע מתוך תכולת המכרז רק עבודה בהיקף של 35 מיליון ש"ח.
באוגוסט 2007 הגיש מנהל הפרויקט אומדן נוסף לפרויקט, בסך 245.
מיליון ש"ח בעקבות זאת החליט משרד האוצר שלא להוסיף לפרויקט כל תקציב עד שהאומדנים התקציביים שנעשו בחברה ייבדקו על ידי חברת בקרה חיצונית.
אגף התקציבים במשרד האוצר, בתשובתו מנובמבר 2008 , מסר כי חברת הבקרה קבעה שהפרויקט אינו מוכן למכרז, וכי הערות בנושא הועברו לחברה.
הפרויקט נעצר ובינתיים נהרס חלק מההשקעה ונדרשת עבודת שיקום.
על מנת לסיים את הפרויקט באמצעות הקבלן האחרון ששהה בשטח, נדרשים, נכון לאוגוסט 2008 , עוד כ - 176.
5 מיליון ש"ח, כך שהתקציב מתחילת הפרויקט ועד סיומו יגדל לכ -285 מיליון ש"ח, מתוכם 43 מיליון ש"ח להתארגנות מחדש של הקבלן בשטח הפרויקט, ותוספת בגין התייקרויות.
8 פרויקט איילון מזרח- הקטע המזרחי המתוכנן לנתיבי איילון העובר בתחום הרשויות: תל אביב-יפו, רמת גן, בני ברק ופתח תקווה, ממחלף רוקח ליד גני התערוכה בתל אביב-יפו ועד לחיבור עם דרך מס' 5 במחלף "התקווה".
ק"מ חברת נתיבי איילון בע"מ 1401 .
מן האמור לעיל עולה כי משנת 1999 הושקעו בפרויקט למעלה מ-100 ,מיליון ש"ח ולמרות זאת, במצבו הנוכחי הוא לא השיג את ייעודו העיקרי, דהיינו לחבר בין פתח תקוה לרמת גן דרך בני ברק, מעל כביש מס' 4 , ולאפשר כניסות ויציאות בין כביש מס' 4 ובין בני ברק ורמת גן.
כיום נעשה שימוש רק בחלק קטן מהפרויקט, באזור התעשייה בני ברק.
משרד מבקר המדינה מעיר למשרד, למשרד האוצר ולחברה כי אין זה תקין שפרויקט שהוחל בתכנונו עוד בשנת 1999 והיה מתוכנן להסתיים בתוך כשלוש שנים, לא הסתיים גם כעשר שנים לאחר שתוכנן.
דבר זה פוגע בכדאיות הכלכלית של הפרויקט ובפתרונות התחבורתיים שהפרויקט אמור לתת.
לדעת משרד מבקר המדינה על משרדי התחבורה והאוצר והחברה להפיק לקחים ממקרה זה כדי למנוע הישנותם של נזקים כגון אלו שנבעו מדרך התנהלות הפרויקט.
התקשרויות עם מנהלי פרויקטים, מתכננים ויועצים .
חברת נתיבי איילון נעזרת לצורך ביצוע פעילותה בשירותהם של מומחים - מנהלי פרויקטים, מתכננים, מודדים ויועצים.
בשנים 2006 -2008 היו לחברה כ - 430 התקשרויות עם בעלי מקצוע מומחים, בסכום כולל של כ-185 .
בהיותה חברה ממשלתית חלים על החברה חוק חובת המכרזים, התשנ"ב- 1992 , ותקנות חובת המכרזים, התשנ"ג- 1993 (להלן- התקנות).
בדצמבר 2004 אישרה החברה נוהל למסירת עבודות תכנון, ייעוץ, מדידה וניהול פרויקטים (להלן- הנוהל).
בנוהל מפורטות דרכי ההקמה והעדכון של מאגרי המומחים.
על פי הנוהל, הוועדה למסירת עבודות רשאית לפרסם בעיתונות הודעה על עדכון המאגרים, ובה יצוינו כל הקריטריונים הנדרשים כדי להיכלל בכל אחד מהמאגרים.
הביקורת העלתה כי החברה לא יזמה פרסום בעיתונות כפי שמאפשר הנוהל, ומומחים נוספו למאגר דרך פניות ישירות לחברה.
בעקבות הביקורת הודיעה בספטמבר 2008 ,החברה כי "תפעל לפרסם קול קורא על מנת לאפשר למומחים להצטרף למאגר".
התקנות קובעות בין היתר את הכללים להתקשרות עם מומחים.
לפי תקנה5 התקשרות עם מומחים ויועצים תיעשה רק לאחר בדיקה של כמה הצעות, והפנייה לקבלת הצעות תיעשה ככל הניתן בסבב מחזורי, באופן הוגן המעניק את מרב היתרונות לגורם המתקשר.
על פי הנוהל, הזמנה למתכנן,למנהל פרויקט, ליועץ ולמודד הדרוש לצורך פרויקט מסוים תיעשה באמצעות טופס הזמנת עבודה שימולא על ידי הגורמים המוסמכים לכך על פי העניין.
בטופס יירשמו לא פחות משלושה, אך לא יותר מחמישה מועמדים מתוך המאגר הרלוונטי.
על פי הנוהל, רשאי ממלא הטופס לרשום בו פחות משלושה מועמדים אם לדעתו רק הם מתאימים לביצוע העבודה.
משרד מבקר המדינה בדק את הטפסים להזמנת עבודות שמולאו בין ינואר 2003 לפברואר 2008 , ואת הפרוט וקולים מאותה תקופה של הוועדה למסירת עבודות (להלן - הוועדה), בתחומי ניהול פרויקטים, תכנון, ייעוץ ומדידה, ואלה ממצאיו: (א) ברוב הטפסים שהוגשו לוועדה בשנים 2006 -2008 נרשמו שמות של שלושה מועמדים.
מבדיקת הטפסים עולה כי ברוב המוחלט של המקרים, המועמד שסומן בעדיפות ראשונה זכה בעבודה.
(ב) בהמשך הנוהל נקבע כי בחירת המועמדים שבטופס מתוך מאגרי המומחים תיעשה בסבב מחזורי ככל הניתן.
לא נמצא כי החברה ערכה סבב מחזורי בין המומחים.
(ג) בטפסים לא נמצא כי ניתן ניקוד כלשהו להתאמתו של המומחה או לניסיון קודם שלו לצורך הערכה יחסית, כפי שנדרש בנוהל.
(ד) במקרים לא מעטים נמצא כי אותם שמות מועמדים נרשמים שוב ושוב בעדיפות שנייה ושלישית.
בפרויקטים מסוימים רשומים בעדיפויות שנייה ושלישית מועמדים שבפרויקטים אחרים צוינו בעדיפות ראשונה וזכו בעבודה.
גם נמצא כי בטפסים שהוגשו לישיבות הוועדה בחוד שים יוני וביולי 2007 , המועמדים שצוינו בעדיפות הראשונה וגם נבחרו הובאו בטופס בדפוס, בעוד ששמות המועמדים בעדיפות שנייה ושלישית נוספו בהם בכתב יד.
כמו כן נרשמו בטופס בכתב יד נימוקים נוספים לבחירת המועמדים בעדיפות ראשונה.
דוגמאות אלו מצביעות על כך כי החברה לא קיימה את הנוהל בדבר ביצוע סבב מחזורי הוגן בין היועצים.
בתשובה לשאלות שהעלה משרד מבקר המדינה ענתה ראש מינהל תכנון בחברה כי מאגר המומחים איננו ממוחשב, אך בעתיד, כאשר הוא ימוחשב, יינתנו למומחים ציונים, ואלה יילקחו בחשבון לעבודות עתידיות.
עוד הוסיפה כי בשלב של בחירת המתכננים, החברה מסתמכת בעיקר על המלצתו של מנהל הפרויקט, שנבחר קודם כאמור.
על פי ניסיונה, יש שהמלצת מנהל הפרויקט לא מתקבלת.
ההיקף הכספי של העבודות שמבצע כל מומחה אינו מהווה שיקול בעריכת הסבב המחזורי ובבחירת המומחים.
(ה) במהלך הביקורת נבחרו באקראי פרויקטים לבדיקה, ונמצא כי מתוך רשימות של 51 מומלצים ל -51 עבודות שונות, ב -49 מקרים נבחרו מומלציו של מנהל הפרויקט.
בשני המקרים האחרים החליטה הוועדה שלא למסור את העבודה לאף מועמד.
לדעת משרד מבקר המדינה, העובדה שהמומחה המועדף מומלץ בפני הוועדה על ידי מנהל הפרויק ט, ושברוב מוחלט של המקרים הוא זה שנבחר, מעלה חשש לפגיעה בעקרונות השוויון והיעילות, בעקרון הסבב המחזורי ההוגן ובסדרי בקרה פנימיים נאותים, המחייבים הפרדה בין סמכויות המזמין (מנהל הפרויקט) לסמכויות הוועדה: על מנהל הפרויקט לקבוע את סוג העבודה הנדרשת, ועל הוועד ה לבחור את המומחה המתאים תוך שהיא מעניקה משקל, אך לא משקל מכריע, להעדפה של מנהל הפרויקט.
חברת נתיבי איילון בע"מ 1403 .
לדעת משרד מבקר המדינה, על החברה לבחור מתכננים ויועצים על פי העקרונות שנקבעו בתקנות ובנוהל, קרי בסבב מחזורי, באופן שיוויוני והוגן שמעניק את מרב היתרונות לחברה.
ממצאי הביקורת על חברת נתיבי איילון מעלים בעיות בשני רבדים של התנהלות: זו של החברה וזו של משרדי הממשלה האחראים לפעילותה.
ברובד הראשון נמצאו ליקויים משמעותיים - החברה מסרה למשרד התחבורה אומדני עלות לא מציאותיים.
כתוצאה מכך הוקצו תקציבים שאינם מאפשרים לסיים א ת העבודות.
לעתים מבצעת החברה עבודות ללא כיסוי תקציבי, דבר שמציב אותה בפני סיכונים שונים וגורם לאי - עמידה בלוחות זמנים.
כמו כן היא חשופה לתביעות פיצויים ללא הסדרה מראש של סוגיית השיפוי.
ברובד השני נמצא כי משרדי התחבורה והאוצר נמנעו מהקצאת תקציב רב-שנתי לפרוי קטים, ובהחלטות חוזרות ונשנות על אישור וביטול של תקציבים ופרויקטים, ובכך מנעו מהחברה כל אפשרות לבצע את עבודתה בצורה אפקטיבית, חסכונית ויעילה ובלוח זמנים סביר.
מן הראוי שהממשלה בכלל, ומשרדי התחבורה והאוצר בפרט, יגבשו עמדה לטווח ארוך באשר להמשך פעילותה של החברה בעתיד, ובהתאם להחליט על מבנה השליטה בה, לגבש תכניות רב -שנתיות ולהקצות תקציבים רב-שנתיים על מנת לאפשר לה לנהל ביציבות את הפרויקטים שיוטלו עליה.
במקביל יש לקבוע סדרי פיקוח ובקרה הן בתחומי התכנון והן בתחומי התקציב, כדי לוודא שסדרי הניהול בה משתפרים, ושהיא מתנהלת בצורה יעילה, אפקטיבית ותקינה.
האגודה לתרבות הדיור (ע"ר) (להלן - האגודה) הוקמה בשנת 1964 בידי משרד הבינוי והשיכון (להלן - המשרד) בשיתוף עם חברת "עמידר - החברה הלאומית לשיכון בישראל בע"מ" והסוכנות היהודית לארץ ישראל, כדי להעלות את הרמה של תרבות הדיור בארץ וכדי לסייע בהתארגנותן ובפעילותן של נציגויות בתים משותפים, ובכלל זה שיפוץ בתים וכל פעולה שיש בה לתרום למימוש המטרות האמורות.
מאז 1982 רשומה האגודה כעמותה לפי חוק העמותות, התש"ם - 1980 (להלן- חוק העמותות), והוראות חוק החברות הממשלתיות, התשל"ה- 1975 (להלן- חוק החברות הממשלתיות) חלות עליה מתוקף סעיף 60 לחוק החברות.
השר האחראי על פעולות האגודה הוא שר הבינוי והשיכון.
האגודה נתונה לפיקוח רשות החברות הממשלתיות, ולפיקוח רשם העמותות על פי הוראות חוק העמותות.
האגודה מספקת שירותים בתחום תרבות הדיור לנציגויות של בתים משותפים 3 שיש בהם ארבע דירות ומעלה (להלן - ועדי בתים או נציגויות בתים), בעיקר ייעוץ וליווי מקצועי בנושאים משפטיים והנדסיים הנוגעים לרכוש המשותף, וכן שירותי מידע, הסברה, הדרכה וכד' (להלן - סל השירותים).
גם הרשויות המקומיות מספקות לתושביהן שירותים בתחום תרבות הדיור.
בין האגודה ובין הממונים על תחום זה ברשויות המקומיות יש קשרים ושיתוף פעולה מינהלי, תקציבי ומקצועי; בפועל הם מהווים מערך שירותים ארצי בתחום תרבות הדיור.
בשנת 2001 ,בדק משרד מבקר המדינה היבטים אחדים בפעילותם של האגודה של המשרד ושל כמה רשויות מקומיות בתחום השירותים של תרבות הדיור לשנים 1998 -2000 , לרבות דפוסים של שיתוף הפעולה המינהלי, הכלכלי והמקצועי .
3 בחוק המקרקעין, התשכ"ט - 1969 ,'פרק ו מוגדר בית משותף: "בית שיש בו שתי דירות או יותר והוא נרשם בפנקס הבתים המשותפים".
לפי ההגדרות שם, רכוש משותף הוא "כל חלקי הבית המשותף חוץ מן החלקים הרשומים כדירות, ולרבות הקרקע, הגגות, הקירות החיצוניים, המסד, חדרי המדרגות, מעליות, מקלטים, וכן מתקני הסקה או מים וכיוצא באלה המיועדים לשמש את כל בעלי הדירות או מרביתם, אפילו הם בתחומי דירה מסוימת".
לפי החוק, לכל בית משותף תהיה נציגות לשם ניהול ענייני הבית המשותף.
הנציגות תיכון ותפעל לפי הוראות התקנון.
ביניהם, וכן את סדרי הניהול באגודה.
ממצאי הביקורת (להלן - הביקורת הקודמת) הובאו בפרק "מערך שירותים בתחום תרבות הדיור" בדוח שנתי 52 ב של מבקר המדינה ( 2002)4 (להלן- הדוח הקודם).
בחודשים ינואר -ספטמבר 2008 עשה לסירוגין משרד מבקר המדינה ביקורת מעקב על האגודה במטרה לבדוק עד כמה תיקנו הגופים המבוקרים את הליקויים העיקריים שצוינו בביקורת הקודמת על שירותי תרבות הדיור.
ביקורת המעקב נסבה בעיקרה על שנת 2007 , ותחום הביקורת הורחב: נבדקו היבטים במבנ ה הארגוני של האגודה, בסדרי הרכישה של שירותים על ידה, ובניהול הכספים שלה.
המבנה הארגוני של האגודה .
האגודה לתרבות הדיור היא הגוף היחיד הפועל מטעם הממשלה בתחום הסיוע לוועדי בתים בניהול הרכוש המשותף בבתים משותפים.
האגודה משתפת פעולה עם הרשויות המקומיות שבהן הוקמו סניפי האגודה.
הרשויות המקומיות הן אלה שמופקדות על תפעולם השוטף של הסניפים שבתחומן, והן שנושאות ברוב הוצאותיהם, בעוד האגודה מנחה אותן בפן המקצועי לפי נהליה וכלליה.
מקורות המימון העיקריים של האגודה הם דמי החבר של החברים וסיוען של הרשויות המקומיות.
על פי נתוני האגודה, בתקופה שמשנת 2001 ועד שנת 2007 פחת מספר החברים באגודה ב-7% בקירוב- מכ- 29,000 לכ- 27,000.
פעילות האגודה בתחומי שיפוצים ושיקום שכונות .
בדוח הקודם ציין משרד מבקר המדינה בין היתר כי משרד הבינוי והשיכון נהג למסור לאגודה ללא מכרז עבודות הן בתח ום של שיפוץ בתים והן במסגרת פרויקטים לשיקום שכונות.
ממצאי הביקורת הנוכחית הם: (א) שיקום שכונות : משנת 2005 האגודה אינה מבצעת פרויקטים של שיקום שכונות.
המשרד ערך מכרז בתחום שיקום השכונות והאגודה לא זכתה בו.
(ב) שיפוצים : בשנת 2007 צמצם המשרד כמעט לחלוטין את הקצבתו לאגודה לצרכי שיפוצים, והעמידה על 0.
בכך ירד מחזור הפעילות של האגודה ב-28% בקירוב, מכ-15.
3 מיליון ש"ח בשנת 2000 לכ-11 מיליון ש"ח בשנת 2007 .
בשנת 2008 זכתה האגודה במכרז שיפוצים של משרד הבינוי והשיכון.
הירידה בהיקף הפעילות בתחום השיפוצים והפסקת הפעילות בתחום שיקום השכונות היו בין הגורמים לצמצום מספר המועסקים באגודה.
בעת הביקורת הקודמת, בדצמבר 2000 , הועסקו באגודה36 עובדים בהיקף של33.
משרד הבינוי והשיכון 301 .
בפעילות המשותפת לאגודה ולרשויות המקומיות הועסקו עוד137 ,עובדי רשויות מהם שעסקו רק בענייני האג ודה ומהם גם בענייני הרשויות.
מביקורת המעקב עולה כי האגודה צמצמה את היקף המשרות ב- 14.
בדצמבר 2007 הועסקו באגודה 30 עובדים בהיקף של 28.
75 משרות, ובפעילות המשותפת לאגודה ולרשויות המקומיות הועסקו עוד 117 .
זיקתה של האגודה לשר הבינוי והשיכון ולמשרדו .
על פי חוק החברות הממשלתיות, השר האחראי על האגודה הוא שר הבינוי והשיכון (להלן - השר).
על פי תקנון האגודה, השר ממנה את חברי הוועד המנהל של האגודה וממליץ ומאשר את מינוים של יו"ר הוועד ומנכ"ל האגודה, וכך מוקנית לו יכולת השפעה על פעילות האגודה.
פעילות משרד הבינוי והשיכון מכוונת ליצירת תנאים שיאפשרו לכלל האוכלוסייה למצוא פתרונות דיור במחיר סביר, תוך התמקדות בקבוצות האוכלוסייה החלשות יחסית.
הסיוע לוועדי בתים משותפים אמנם נושק לתחום פעולתו של המשרד, אך אינו מרכיב מרכזי בו.
זאת ועוד, בניגוד לעבר, משרד הבינוי והשיכון חדל לממן את פעילות האגודה.
לתחום תרבות הדיור והסיוע לוועדי בתים משותפים יש זיקה לשני משרדים - משרד הפנים, דרך הרשויות המקומיות שבין היתר מממנות את סניפי האגודה; ומשרד המשפטים, מכוח חוק המקרקעין, התשכ"ט- 1969 , המסדיר את נושא הבתים המשותפים, ומכוח סמכותו של שר המשפטים למנות מפקחים על הבתים המשותפים, שתפקידם לדון ולפסוק בסכסוכים בין דייריהם.
לפיכך לדעת משרד מבקר המדינה על הממשלה לשקול מיהו הגורם שרצוי וראוי שירכז את האחריות לתחום זה.
מוסדות ובעלי תפקידים באגודה .
חוק העמותות קובע כי לכל עמותה יהיה תקנון, ודין התקנון כדין חוזה בין העמותה לחבריה ובינם לבין עצמם.
עוד קובע החוק כי על כל עמותה לקיים לפחות שלושה מוסדות: אסיפה כללית, ועד מנהל וועדת ביקורת.
האגודה היא גוף ציבורי שנועד לשרת את כלל הדיירים בבתים משותפים באמצעות ועדיהם, ולכן מצופה ממנה לפעול בשקיפות ולאפשר פיקוח ובקרה נאותים על פעולותיה.
ואולם בבדיקת המבנה הארגוני של האגודה עלה שבין מוסדותיה קיימים קשרי תלות אשר עלולים לפגוע בתפקודם העצמאי כגופי פיקוח ובקרה.
להלן פירוט: 302 דוח שנתי59ב .
חברי האגודה הם מייסדיה וכל נציגות של בית משותף המכיל ארבע דירות ומעלה שביקשה להיות בה חבר ומשלמת דמי חבר.
על פי תקנון האגודה האסיפה הכללית של האגודה אינה מורכבת מחברי האגודה, אלא ממנהלי הסניפים המקומיים של האגודה, רובם עובדים של הרשויות המקומיות.
על פי התקנון, סמכויות האסיפה הכללית מוגבלות בעיקר למינוי ועדת ביקורת, למינוי רואה חשבון על פי המלצת הוועד המנהל, ולאישור הדוחות הכספיים.
האסיפה גם מקבלת דיווח על תוכניות הפעולה של האגודה.
עוד נקבע בתקנון, כי ישיבות האסיפה הכללית תנוהלנה על ידי מנכ"ל האגודה, ופרוטוקול של כינוס האסיפה הכללית, חתום בידי יושב ראש הוועד ו בידי המנכ"ל, הוא ראיה לכאורה לאישור תוכנו ולכשרות כינוס האסיפה, ניהולה וההחלטות שהתקבלו בה.
בדוח הקודם הועלה כי על פי תקנון האגודה, מוסד האסיפה הכללית מורכב מנציגי "סניפים מקומיים" של האגודה, אך התקנון לא פירש מיהם נציגים אלה, ומי ממנה אותם או בוחר בהם לנציגים לאסיפה הכללית.
משרד מבקר המדינה העיר בדוח הקודם כי מכיוון שאין מדובר בסניפים של ממש, אלא במיזמים משותפים עם הרשויות המקומיות, ומכיוון ששאלת הייצוג של הרשויות המקומיות באגודה אינה בהירה דיה, יש להסדיר ולהבהיר בתקנון סוגיות אלה.
בביקורת הנוכחית עלה כ י בשנת 2002 שינתה האגודה את תקנונה וקבעה בו כי האסיפה הכללית תהא מורכבת ממנהלי הסניפים המקומיים של האגודה, ואולם לא פורט מיהם הממנים אותם ומהם הליכי המינוי.
בפועל נמצא שהנציגים לאסיפה הכללית הם עובדי הרשויות המקומיות, והן הממנות אותם.
בנוסף לכך עלולה להיוו צר בעיתיות בפיקוח האסיפה שכן מחד חברי האסיפה הכללית הם חברי מוסד האמור לשמש "גוף על" של האגודה המפקח על פעילות הוועד המנהל והעומד מעליו ומעל למנכ"ל ומאידך הם דרג מבצע של האגודה - מנהלי סניפים הכפופים מקצועית למנכ"ל.
הוועד המנהל הסמכויות העיקריות באגודה נתונות לוועד המנהל ולמנכ"ל.
תפקיד הוועד המנהל לנהל את ענייני האגודה, ובסמכותו לגבש את מדיניותה הכללית, להתוות תוכניות עבודה לטווח ארוך, לקבוע את תקציבה השנתי ואת אופן ניצולו, ולמנות באישור שר הבינוי והשיכון את המנכ"ל.
יו"ר הוועד המנהל בדוח הקודם צוין כי מאז התפטר בספטמבר 1995 היו"ר הקודם של הוועד המנהל אין לוועד יו"ר קבוע.
משרד הבינוי והשיכון 303 .
ביקורת המעקב העלתה כי בספטמבר 2002 התמנה מר לאוניד טוקרסקי כיו"ר הוועד המנהל של האגודה, ובמרס 2005 הוא סיים את כהונתו.
מאז ועד סיום הביקורת התמנה לכל ישיבה יו"ר מקרב חברי הוועד שנכחו בה.
אי מינויו של יו"ר קבוע לוועד המנהל אינו תקין ועלול לפגוע ביכולת לקבוע לאגודה יעדים ארוכי טווח ולהוציאם אל הפועל.
מנכ"ל האגודה מופקד על הניהול השוטף של ענייניה ועל ביצוע החלטות הוועד.
בנובמבר 1997 אישרה האסיפה הכללית של האגודה תיקון לתקנון האגודה, ועל פיו שר הבינוי והשיכון ימליץ על מינוי המנכ"ל.