HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
שיטת המכרזים והרכבי הוועדות הופכת את אגף החשכ"ל לגורם מרכזי בתחומים בהם הוא חסר את ההבנה המקצועית ואינו נושא באחריות הכוללת לתחום.
המציאות הנוכחית יוצרת הבחנה לא מקובלת בין ממד האחריות המקצועית לבין ממד הסמכות באופן בו לנושא האחריות אין, הלכה למעשה, את הסמכות לקבלת החלטות בתחומי אחריותו".
אגף החשכ"ל מסר בתשובתו מדצמבר 2008 כי הוא "מקדם פרויקטים באמצעות הקמת ועדת מכרזים בינמשרדית במסגרתה חברים כל הגורמים המעורבים בפרויקט ומיועדת בין היתר לאפשר את ראיית הרוחב בשיתוף הפעולה של כל הגורמים לצורך השלמה מוצלחת ויעילה של הפרויקט.
ועדות אלו משמשות כפלטפורמה רחבה לדיונים, ליבון סוגיות מורכבות, זיהוי והסרת חסמים וכשלים באמצעות הגורמים הרגולטורים/חקיקתיים השותפים לוועדה.
הוצאת כתב המינוי מחייבת שימת לב להרכב החברים השותפים בה על מנת לתת מענה הולם למשימות המוטלות על הוועדה לכל אורך עבודתה".
עוד ציין האגף כי "עבודת ועדת המכרזים מתבצעת באמצעות ועדות משנה.
ועדת המשנה המקצועית מובלת על ידי המשרד הייעודי האחראי על הפרויקט ואילו ועדת המשנה המימונית מובלת על ידי החשב הכללי, שהוא גורם הידע בתחום זה.
צורת עבודה זו מבטיחה ניצול אופטימאלי של היכולות של הגופים שנציגי הם חברים בוועדה, כל אחד בתחום התמחותו ובמסגרת סמכויותיו.
כך שמצד אחד באות לידי ביטוי היכולות המיוחדות של האגף בתחום הפיננסי באמצעות הגורמים המטפלים בנושא המימון וניהול הפרויקטים ומאידך מופעלת בקרה הדוקה באמצעות יחידת הביקורת של האגף, החשבונאי הראשי וחשבי המשרדים".
בתשובתו מדצמבר 2009 הוסיף האגף כי ההחלטה למנות נציג אחד בלבד של רשות המים בוועדת המכרזים הבין- משרדית להתפלת מי ים הייתה של משרד התשתיות, וכי העובדות מוכיחות כי בעבר, דווקא כאשר עסקו בפרויקטים של רשות המים, פנתה הרשות לוועדת המכרזים שבראשות סגן החשכ"ל וביקשה ממנו שיקבל אחריות לביצועם.
בדוח ועדת מגן 59 " :צוין עניין ריבוי הגופים האחראים לטיפול בנושא המים שיש לצמצם את מספרם.
למשל, משרד הבריאות הוא הגוף שצריך לטפל במפגעים בריאותיים הקשורים למים, המשרד לאיכות הסביבה מוסמך לטפל בנושאים הקשורים לזיהומים סביבתיים, משרד האוצר חייב להיות המפקח על הקצאת והוצאת כספי מדינה בתחום המים ומשרד החוץ חייב להיות מעורב כשמדובר בהסכמים בנושא המים עם מדינות זרות.
אולם, יש למנוע כפילויות ולדאוג שהתיאום בין המערכות יהיה מובנה בתהליך העבודה".
רשות המים מסרה בתשובתה מדצמבר 2008 כי התקלות בהקמת המתקן להתפלת מי ים בחדרה נבעו מארגון לקוי: "על הסטטוטוריקה אחראי מינהל התכנון במשרד הפנים, את המשא ומתן שהתנהל עם בעלי הקרקע.
ניהלה ועדת המכרזים הבין-משרדית בריכוז חברת ענבל.
התכנון לפיו נקבע הצורך בהקמת מתקן ההתפלה בחדרה, נוהל בנציבות המים ואת היקף המתקן, 100 מלמ"ק/שנה, קבע אגף התקציבים.
לא נקבע מנהל פרויקט אחד מטעם המדינה.
לדעת רשות המים אופן ניהול מבוזר זה הינו מקור וסיבה לתקלות.
" בדוח 59ב העיר מבקר המדינה בעניין הקמת קו הרכבת המהיר מתל אביב לירושלים כי חברת רכבת ישראל לא קבעה את אופן חלוקת הסמכויות והאחריות בינה ובין החברה העירונית "מוריה" בתחומים חופפים.
בעקבות זה נוצרו ביניהן חיכוכים במשך כל תקופת ההתקשרות.
בתשובתו מדצמבר 2009 עמד מנכ"ל משרד התשתיות לשעבר, מר חזי קוגלר, על הצורך בהובלה ומנהיגות וצי ין כי "בכל מצב שהוא, תתעורר התופעה של ריבוי סמכויות ואחריויות, ולא ניתן להתגבר על תופעה זו אלא באמצעות הובלה ומנהיגות ברמה הגבוהה ביותר, באופן מקצועי, מסודר, תוך ירידה לפרטים ובנחישות.
כאשר כל הגורמים יודעים שהניהול מבוצע באופן צמוד בדרג הבכיר ביותר, הם פועלים.
עוד הוסיף כי יש להקנות "לאותם המנכ"לים הכלים הדרושים כדי לבצע את תפקידיהם כראוי".
לדעת משרד מבקר המדינה - נוכח האמור לעיל, על הממשלה להורות לשרים האחראיים לתחומים הרלוונטיים להטיל על גורמים מקצועיים לנהל את כל התהליכים הקשורים לקידומן של תכניות הפיתוח על כל מרכיביהן (להלן - גופים מנהלים).
תפקידם יתחיל בשלב ייזום התכנית ויימשך כל "חיי" הפרויקטים הכלולים בהן.
על השרים להגדיר את התפקידים והכישורים הנדרשים מהגופים המנהלים לפי המאפיינים של התכניות והפרויקטים, את הסמכות שתינתן להם ואת האחריות שתוטל עליהם וכן את היעדים והמדדים להצלחתם.
הגופים המנהלים יתאמו בין הגורמים המעורבים; יקדמו את ההליכים הסטטוטוריים והמכרזיים וידאגו ככל הניתן להסרת חסמים מסוגים שונים ולזמינות המשאבים; יעקבו ויפקחו אחר ביצוע הפרויקטים בידי הגורמים המבצעים; יקבלו, יבדקו ויאשרו תכנ יות, מסמכים והסכמים לאורך כל שלבי התכנון, ההקמה והתפעול של הפרויקטים המוקמים, במסגרת תכניות הפיתוח שאותן ינהלו.
59 ועדת החקירה הפרלמנטרית לנושא משק המים מיוני 2002.
ייזום ומימוש של תכניות פיתוח בתחום התשתית 41 .
אג"ת בתשובתו מנובמבר 2009 ציין כי "יש מקום לבחון כיצד להביא לניהול יעיל של פרויקטים.
זאת ניתן להשיג באמצעות ריכוז האחריות לפרויקטים בידי גופים ממשלתיים רלוונטיים דוגמת חברות ממשלתיות, בהתאם למגזרי התשתית השונים".
יצוין, כי דיווחים חלקיים על תכניות הפיתוח, לרבות הפרויקטים הכלולים בהן, מתפרסמים בדוחות הכספיים השנתיים של הממשלה, בהצעת התקציב השנתית, בתכניות העבודה השנתיות של משרדי הממשלה ובאתרי האינטרנט שלהם.
נמצא כי אין אף גורם שמרכז מידע מלא על כל הפרויקטים התשתיתיים שבתכניות הפיתוח הנמצאים בתהליכי הקמה, לרבות פרויקטים שאינם ממומנים באופן ישיר מתקציב המדינה.
בשל כך לא ניתן לקבל תמונה כוללת של ההשקעה בתכניות הפיתוח.
לדעת משרד מבקר המדינה - הגופים המנהלים צריכים להיות אחראיים גם לאיסוף המידע המלא על תכניות הפיתוח, שיכלול בין השאר גם את סטאטוס ביצוע הפרויקט על פי חלוקה לאבני דרך מרכזיות, משאבים שהושקעו, התפוקות הנדרשות, העמידה בלוח הזמנים והמפרט המעודכן של הפרויקט ותכנית הפיתוח.
כל זה יש להציג בהשוואה לנתוני תכנית הפיתוח המקורית שאושרה ולהצביע על חריגות.
ריכוז המידע יאפשר בין היתר, תהליך מובנה של הפקת לקחים והיזון חוזר ובכלל זאת גיבוש חוות דעת על קבלני ביצוע ואיכות עבודתם.
מן הראוי שריכוז המידע יימשך לכל אורך "חיי" הפרויקטים הכלולים בתכנית הפיתוח.
רצף הכשלים המתגלים במהלך הביצוע של תכניות פיתוח, ואי -מימושן של תכניות אחרות מצביעים על כך שלא קיים גוף מתכלל מוסמך שיגיש לממשלה תכנית מערכתית כוללת לפיתוח התשתיות במדינה.
פיתוח תשתיות דורש שיקולים רחבים וראייה רב -שנתית של היקף ההשקעות הכולל והשפעתו על המשק.
לפיכך על הממשלה להסמיך גוף מטה לריכוז צורכי הפיתוח ולהכנת תכנית רב -שנתית מקיפה.
גוף זה ינחה את המשרדים הייעודיים להכין תכניות פיתוח ענפיות על פי שיטה אחידה ולהתאימן לתכנית הכוללת.
התוצרים של עבודת מטה מעין זאת חיוניים כבסיס לדיון בממשלה כדי שתוכל לקבוע סדר עדיפויות ולקבל החלטות מושכלות בתחום התשתיות.
מלבד החסמים הקיימים בביצוע הפרויקטים עצמם, הטענות העולות מצד המשרדים הייעודיים כלפי משרד האוצר והרשויות הסטטוטוריות מלמדות שעל הממשלה לטפל בבעיות רבות הנוגעות לסמכויות ולאחריות ובמידת הצורך להסדיר את ה חקיקה והתקנות ולעדכנן.
הקמת רשויות וגופים סטטוטוריים נועדה, בין היתר, ליצור מנגנוני איזון ובלמים חיוניים.
לדעת משרד מבקר המדינה, הקמת מנגנונים אלה לא נועדה לעכב או לבלום את תהליכי הפיתוח והפעולות החיוניות שעליהם מחליטה הממשלה כדי לתת מענה לצרכים חיוניים ודחופים.
הממצאים מצביעים גם על כך שלא קיימת יד מכוונת האמונה על ההובלה והקידום של תכנית פיתוח בתחום מסוים.
בהיעדר גופים מנהלים שיובילו את תכניות הפיתוח שאושרו על ידי הממשלה מנסים גורמי ממשל שונים, ובהם משרדי ממשלה, חברות ממשלתיות ורשויות סטטוטוריות שונות, למלא את החלל ופועלים להוציא לפועל חלקים שונים מהתכנית, מתוך ראייה צרה ומשיקולים הנוגעים לתחום עיסוקם בלבד.
יישום חלקי או עיכוב במימוש התכניות אינם מאפשרים למצות את יתרונותיה ן ולהשיג את תפוקותיהן ויעדיהן הנחוצים.
על כל אחד מהשרים הממונים על משרדי המטה ועל המשרדים הייעודיים, ובכללם משרד האוצר, משרד התחבורה ומשרד התשתיות, מוטלת האחריות לפעול לקידומה ולמימושה של תכנית בתחום תשתיתי חיוני באחריות משרדם שאושרה על ידי הממשלה.
ניהול מקצועי ומרוכז של מקבצי הפרויקטים חיוני להצלחת התכניות, משום שלא אחת תלויים חלקי התכניות אלה באלה.
לקידום תכניות הפיתוח על השרים להטיל על גופים מקצועיים לנהל את ההוצאה לפועל של התכניות על כל מרכיביהן ולאצול להם סמכויות מתאימות לשם כך.
על הגופים המנהלים להנחות את הגורמים השונים האמונים על כל אחד ממרכיבי התכנית ולתאם ביניהם, והם יהיו האחראיים בפני השרים הממונים עד השלמתן.
משרד מבקר המדינה רואה בחומרה את התופעה שהממשלה אינה עושה די ליישום החלטותיה בתחומי תשתית חיוניים כגון מים, חשמל ותחבורה, ואינה עומדת על כך שהפרויקטים השונים יבוצעו על פי התכנון, היקף המשאבים ולוחות הזמנים שקבעה.
לעתים הדבר מאלץ את הממשל לפעול בחפזה ובחוסר יעילות כדי למצוא פתרונות מידיים למצבי משבר שנוצרים כתוצאה מהיעדר פתרונות ממשיים בתחומי תשתית חיוניים.
פתרונות כאלה טומנים בחובם פוטנציאל לכשלים ניהוליים וכלכליים המגדילים את העלות הכוללת למשק ופוגעים בהקמת תשתיות אסטרטגיות חיוניות למדינה.
בשנים האחרונות גוברת האלימות בחברה הישראלית, והיא רווחת בכל תחומי החיים: משפחה, בתי ספר, מקומות בילוי, מקומות עבודה ועוד.
האלימות מחלחלת גם לגופים ציבוריים המספקים שירותים לציבור, והעובדים בהם חשופים להתנהגויות אגרסיביות ולאיומים של הלקוחות.
האלימות כלפי עובדי ציבור קיימת בקשת רחבה של תחומים, והנפגעים העיקריים ממנה הם נותני שירותים, בהם עובדי שירותי הבריאות ושירותי הרווחה , וכן עובדים העוסקים בפיקוח ובאכיפה במשרדי הממשלה וברשויות המקומיות.
לתופעת האלימות כלפי עובדי ציבור יש השפעות אישיות ומערכתיות: עובדים שחוו אלימות עשויים להרגיש לחץ, השפלה, פגיעה במצב הרוח, תשישות, שחיקה וחוסר מוטיבציה, ויש חשש כי תפקודם ייפגע והם יתקשו לקבל החלטות ללא משוא פנים, וכי תיפגע גם איכות השירות הניתן לכלל הציבור .
נוסף על כך, תופעת האלימות עלולה לגרום להיעדרויות מהעבודה ולתחלופת עובדים גבוהה.
כדי שעובדי הציבור יוכלו להשקיע בעבודתם את מלוא כישוריהם המקצועיים ומרצם ולהעניק ללקוחותיהם את הטיפול המיטבי בלי לחשוש לשלומם, לשלום משפחותיהם ולרכושם נדרשת המדינה לספק את התנאים שיבטיחו את ביטחונם.
בחודשים מרס -אוגוסט 2009 בדק משרד מבקר המדינה את דרכי הטיפול של משרד הרווחה והשירותים החברתיים (להלן - משרד הרווחה) ושל משרד הבריאות באלימות כלפי עובדי ציבור וכן את טיפול משטרת ישראל בתלונות שהוגשו לה בעניין זה.
הבדיקה נעשתה במשרד הרווחה, במשרד הבריאות, בשירותי בריאות כללית (להלן - הכללית), בבתי החולים ובמשטרת ישראל .
בדיקת השלמה נעשתה בפרקליטות מחוז ירושלים5.
טיפול המשטרה בתיקי חקירה של עברות תקיפת עובד ציבור .
השמירה על חייו, על גופו ועל כבודו של אדם היא זכות יסוד המעוגנת בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.
חוק העונשין, התשל"ז- 1977 (להלן- חוק העונשין), מגדיר את המונח תקיפה, ובכלל זה תקיפת עובד ציבור: "המכה אדם, נוגע בו, דוחפו או מפעיל על גופו כוח בדרך אחרת, במישרין או בעקיפין, בלא הסכמתו או בהסכמתו שהושגה בתרמית - הרי זו תקיפה; ולעניין זה, הפעלת כוח - לרבות הפעלת חום, אור, חשמל, גאז, ריח או כל דבר או חומר אחר, אם הפעילו אותם במידה שיש בה כדי לגרום נזק או אי נוחות".
חוק העונשין מבחין בין "תקיפה סתם", שהיא עברה מסוג עוון ודינה שנתיים מאסר, ובין תקיפת עובד ציבור 6, שהיא עברה מסוג פשע ולגביה נקבע בחוק 7 : "התוקף עובד ציבור או מי שממלא חובה או תפקיד המוטלים עליו על פי דין או מי שנותן שירות לציבור מטעם גוף המספק שירות לציבור, והתקיפה קשורה למילוי חובתו או תפקידו של הנתקף, דינו - מאסר חמש שנים".
המחוקק החמיר אפוא בענישה בגין עברה של תקיפת עובד ציבור.
עברות נוספות המקושרות בחוק העונשין לעובד ציבור הן העלבת עובד ציבור , הפרעה לעובד ציבור, וגם עברות של איומים ופגיעה ברכוש, הנלוות לעתים לעברה של תקיפת עובד ציבור.
5 ,אשר לנושא המאבק בתופעת האלימות במערכת החינוך ראו מבקר המדינהדוח שנתי 58ב ( 2008 '), עמ693.
6 בעליהתפקידים המוגדרים "עובדי ציבור" מפורטים בסעיף 34 כ"ד לחוק העונשין.
הטיפול באלימות כלפי עובדי ציבור 47 .
מדיניות המשטרה ודרכי טיפולה בתלונות על אלימות כלפי עובדי ציבור .
בשנים האחרונות הועלה נושא האלימות כלפי עובדי ציבור ונבחריו, ובכלל זה איומים על שופטים, על פרקליטים, על אישי ציבור ועל שוטרים, בישיבות סגל הפיקוד הכללי של המשטרה, והמפכ"ל קבע כי "יש לתת דגש ועדיפות בטיפול" למקרים מסוג זה8.
משנת 2008 החלה המשטרה לעבוד על פי תכניתרב-שנתית לחמש שנים , ובה קבעה מדיניות לטיפול בפשיעה והגדירה יעדים9 .
אחד מיעדי התכנית היה שבשנת 2008 יצטמצמו עברות האלימות , ובכלל זה עברה של תקיפת עובד ציבור10 ,ב- 30% לעומת שנת 2006.
על פי נתוני המשטרה 11, ב - 2008 הצטמצמו כלל עברות האלימות בכ - 12% לעומת 2006 ,אך במספר העברות של "תקיפת עובד ציבור" לא חל שינוי: ב- 2006 היו 1,335 עברות של "תקיפת עובד ציבור", ב- 2007 היו 1,196 עברות מסוג זה וב- 2008 - 1,331 עברות, כלומר אף חלה עלייה של 11% בין 2007 ל- 2008 .
מכאן שהמשטרה לא עמדה ביעד שהציבה לעצמה בעניין צמצום עברות האלימות ובייחוד לגבי עברות של "תקיפת עובד ציבור".
על פיהוראות המשטרה, הבאות לידי ביטוי בחוזרים הנוגעים לטיפול בתיקי חקירה של עברות תקיפת עובדי ציבור 12 (להלן- הוראות המשטרה) , יש לתת עדיפות גבוהה לחקירת עברות אלה ולתביעה בעניינן.
כך, למשל, בחוזר חטיבת החקירות מאוגוסט 2005 נכתב: "בעקבות התגברות מעשי האלימות המכוונים כלפי עובדי ציבור, ועל פי הנחיות המפכ"ל, הונחו יחידות החקירה להגביר את האכיפה בטיפול בתלונות על אלימות כלפי עובדי ציבור".
8 ישיבות סגל הפיקוד הכללי ב- 7.
ועוד 9 שיא 2012 - תכנית רב-שנתית למשטרת ישראל 2008 -2012 .
10 עברותהאלימות הנוספות הן: תקיפה חמורה (רצח, ניסיון לרצח, הריגה, חבלה חמורה ותקיפת שוטר), שוד, עברות מין חמורות, אלימות קלה, עברות אלימות כלפי קטינים, עברות בין בני זוג ועברות כלפי קשישים.
11 השנתון הסטטיסטי של משטרת ישראל, פשיעה - 2008 ', עמ11.
12 חוזרי חטיבת החקירות מ- 27.
06 ; מסמך אגף חקירות ומודיעין מ- 10.
05 בנושא "הטיפול בתלונות של מפקחי הבטיחות במשרד לתשתיות לאומיות" , שחיבר סגן ראש מחלקת חקירות ותביעות; מסמך אגף חקירות ומודיעין מ- 31.
0 7 "בנושא "תקיפת סגלים רפואיים, שחיבר ראש מדור חקירות; מסמך אגף חקירות ומודיעין מ- 9.
08 בנושא "הטיפול החקירתי בתלונות עובדי חברות לדיור ציבורי"; מסמך אגף חקירות ומודיעין מ- 9.
09 בנושא "מדיניות החקירה והתביעה בתלונות על אלימות נגד עובדי ציבור", שהופץ בעקבות מכתבו של פרקליט המדינה מ - 7.
09 בנושא "ניסיונות פגיעה בעורכי דין המשמשים כתובעים בוועדות המקומיות לתכנון ובנייה".
הוראות המשטרה לטיפול בנושא זה הן, בין היתר: עם קבלת מידע או תלונה על אלימות כנ גד עובדי ציבור יש לפתוח מיד בחקירה ולגבות הודעות מהנפגעים ומהעדים ללא דיחוי; אם הסתיימה החקירה ונמצאו ראיות נגד החשוד בביצוע העברה , ייעשה מאמץ להעמידו לדין בהקדם; היה והוחלט לשחרר את החשוד, ישקול הקצין הממונה את האפשרות להביא את החשוד לפני שופט לשם שחרורו בתנאים שרק בית משפט מוסמך להתנותם; אם הוגש כתב אישום נגד חשוד והוא הורשע בסיום המשפט, תבקש התביעה להטיל עליו עונש מרתיע.
עוד נקבע בהוראות המשטרה כי ככלל אין לסגור תיקי ם שעניינם אלימות נגד עובדי ציבור בעילה של "חוסר עניין לציבור".
במהלך השנים העלו גופים ציבוריים שונים לפני המשטרה בעיות הנוגעות לאופן טיפולה בתלונות שהגישו עובדיהם שהותקפו.
כך, למשל, בחוזר שהפיצה חטיבת החקירות13 במשטרה בינואר 2005 ליחידות המשטרהנכתב כי המשרד לתשתיות לאומיות העלה בעיות בממשקי העבודה בינו ובין המשטרה ב כל הנוגע לטיפול בתקיפת מפקחים מטעמו, לרבות טיפול לא ממצה בתלונות שמגישים המפקחים בדבר תקיפה.
בחוזר הובהרה החומרה שיש לייחס לעברות כלפי עובדי ציבור וצוין הצורך בשימת דגש בחקירתן.
ביוני 2008 כתב שר הבריאות דאז, יעקב בן יזרי, לשר לביטחון הפנים וליועץ המשפטי לממשלה .
במכתבו מציין השר כי בדיון שקיים באפריל 2007 בהשתתפות נציגים מהמשטרה סוכמו הנחיות ליישום "אך עם זאת, המציאות בשטח מאז ועד היום מוכיחה - לצערי - שלא נעשה די ברמת האכיפה הפלילית, ומדיניות 'אפס סובלנות' שסוכמה ".
עוד ציין השר כי משרד הבריאות, בין יתר פעו לותיו למיגור התופעה, מעודד הגשת תלונות למשטרה על תקיפת עובדים, אך " מציאות בה נדחות תלונות מפאת 'חוסר עניין לציבור', כאשר לא ניתן דגש מספיק למהירות ויעילות הליכי החקירה וההעמדה לדין.
" יוצרת "מצב בעייתי בלשון המעטה".
יצוין, כי בשנים האחרונות חזרה חטיבת החקירות במשטרה והפיצה את הוראותיה לגבי אופן הטיפול הנדרש, ולאחרונה הופץ בפברואר 2009 מסמך "מדיניות החקירה והתביעה בתלונות על אלימות נגד עובדי ציבור" בעקבות בקשתו של פרקליט המדינה להעמיק את החקירה של מעשי אלימות וניסיונות פגיעה בעורכי דין המשמשים תובעים בוועדות המקומיות לתכנון ולבנייה באופן שיאפשר למצות את הדין עם התוקפים.
משרד מבקר המדינה בדק אם יחידות החקירה והתביעה במשטרה מיישמות את מדיניות המשטרה ואת הוראותיה כאמור לעיל.
הטיפול בתלונות ביחידות החקירה .
על פי נתוני המשטרה14 , בשנים 2008- 2006 נפתחו 2,938 תיקי חקירה ל- 3,593 חשודים בתקיפת עובדי ציבור 15 .
תיקיהם של 1,299 ( חשודים%36 ) נסגרו .
היה שמה מחלקת חקירות ותביעות 14 על פי קובץ נתוני המשטרה שהועבר למשרד מבקר המדינה ב- 1.
15 בחלק מתיקי החקירה יש יותר מחשוד אחד.
הטיפול באלימות כלפי עובדי ציבור 49 .
(תיקיהם של563 חשודים נסגרו בעילה של חוסר עניין לציבור, תיקיהם של715 חשודים נסגרו בעילה של חוסר ראיות ותיקיהם של 21 חשודים נסגרו בעילות אחרות); תיקיהם של 777 ( חשודים22% ) נדונו בבית משפט; נגד 840 חשודים (23%) הוגשו כתבי אישום; תיקיהם של 649 ( חשודים18% ) נמצאים עדיין ביחידות החקירה או התביעה; ותיקיהם של 28 ( חשודים1% .
) נמחקו משרד מבקר המדינה בדק מדגם של 197 תיקי חקירה 16 מתיקיהם של 1,299 .
חשודים שנסגרו בלא הגשת כתב אישום הנושאים העיקריים שנבדקו הם מיצוי הליכי החקירה, סיכום החקירה בידי החוקר הממונה על יה, שחרור החשודים בערובה, ביצוע השלמות חקירה וסגירת התיקים בידי הגורם המוסמך לכך.
יצוין כי ממצאי הביקורת והליקויים שהועלו בתיקי החקירה הובאו לידיעת המשטרה והתקבלה תגובתה עליהם, וכי רק התיקים שהמשטרה הודתה שהיו בטיפול בהם ליקויים הובאו בחשבון כבעלי ליקויים בעת עיבוד נתוני המדגם.
להלן הממצאים: הליכי החקירה מיצוי החקירה : כאמור, בהוראות המשטרה נקבע כי תינתן עדיפות גבוהה לחקירת תלונות על אלימות כנגד עובדי ציבור ולתביעה בעניינן, וכי "עם הפתיחה בחקירה יש לגבות ללא דיחוי הודעות מהנפגעים והעדים".
גביית עדויות מכל המעורבים באירוע או העדים לו הכרחית לצורך מיצוי החקירה וגיבוש ראיות להעמדת החשוד לדין.
נמצא כי ב-54 תיקים מכלל197 ( התיקים שנבדקו27% ) לא נגבו עדויות מכל המעורבים או העדים בלא כל הנמקה, כלומר, לא מוצתה החקירה.
משרד מבקר המדינה מעיר כי ראוי שחקירה בגין עברה של תקיפת עובד ציבור, שהיא עברה מסוג פשע והמשטרה קבעה שיש לתת עדיפות לחקירתה, תמוצה ותיוחד לה תשומת לב רבה יותר.
אי-מיצוי חקירה עשוי לפגוע בביסוס הראיות להעמדת החשודים לדין .
השל מות חקירה: לאחר סיום החקירה וסיכומה אמורה יחידת החקירה להעביר את התיק ליחידת תביעה או לפרקליטות לשם קבלת החלטה אם להגיש , ]נוסח משולב [ כתב אישום או לסגור את התיק.
על פי חוק סדר הדין הפלילי התשמ"ב- 1982 (להלן- החסד"פ), רשאי התובע או הפרקליט להורות ליחידות החקירה להוסיף לחקור, אם מצא שיש צורך בכך לשם החלטה בדבר העמדה לדין או לשם ניהול יעיל של המשפט.
הועלה כי ב -13 מ-27 תיקי החקירה שהחזירו יחידות התביעה ליחידות החקירה לשם ביצוע השלמת חקירה (48% ) לא השלימו יחידות החקירה את החקירה כנדרש, וכולם, חוץ מתיק אחד, נסגרו ביחידות החקירה אף שאינן מוסמכות לכך.
יחידות החקירה לא דיווח ו ליחידות התביעה על .
16 משרד מבקר המדינה פנה למשטרה בבקשה לקבל210 :תיקי חקירה12 תיקים לא הועברו מסיבות שונות ואחד התיקים שהתקבלו לא עסק בתקיפת עובד ציבור.
סגירת התיקים, ויחידות התביעה לא עקבו אחר הטיפול בתיקים שהוחזרו להשלמת חקירה.
להלן דוגמאות: בספטמבר 2006 .
תקפו שני אחים את עובדי חברת עמידר במשרדי החברה בלוד התיק הועבר ליחידת התביעה המחוזית בצירוף המלצה להעמיד את החשודים לדין בגין איומים, תקיפת עובד ציבור והיזק לרכוש.
במאי 2007 החזירה יחידת התביעה את התיק ליחידת החקירה כדי שתשלים את החקירה לצורך ביסוס כתב אישום.
יחידת החקירה לא השלימה את החקירה כנדרש, ובפברואר 2009 כתב קצין החקירות כי "מדובר בתיק מלפני שנתיים וחצי שההשלמות בו לא בוצעו", ולכן הוא ייסגר בשל חוסר ראיות.
בפברואר 2006 תקפה אם לתלמיד את מנהלת בית הספר של בנה ותלמידאחר בבית הספר.
בסיכום החקירה כתב קצין החקירות כי מדובר באירוע חמור של תקיפת עובד ציבור וקטין , והמליץ להעמיד את החשודה לדין.
י חידת התביעה הכינה טיוטת כתב אישום, ובאוגוסט 2006 היא ביקשה מיחידת החקירה לחקור את הבעל ואחרי כן להחזיר את התיק שכן כתב האישום כבר מוכן.
באוקטובר 2006 סגר ראש מחלקת חקירות מודיעין את התיק ביחידת החקירה, אף שאינו מוסמך לכך, וכתב: "אין מקום להמשיך ולחקור.
לנוכח ריבוי תיקים ועומס גונז חוסר עניין לציבור".
במאי 2006 תקף אזרח פקח של עיריית חיפה שרשם לו דוח חניה.
על פי סיכום החקירה, החשוד, בעל רישום פלילי שבכללו עברות איומים, הכה את הפקח באבן ברגלו ובאגרוף בגבו וכן קילל אותו ואיים עליו.
התביעה ביקשה השלמת חקירה של עדים שהוזכרו בעדות, אך אין בתיק מסמכים המתעדים פנייה לחשוד בדרישה שיביא את עדיו למתן עדות, ואין כל מסמכים אחרים המתעדים ניסיון להשלים את החקירה על פי הנחיית התביעה.
נמצא כי התיק נסגר בידי קצין חקירות אף שאינו מוסמך לכך.
סיכום חקירה: לפי הנחיית מחלקת החקירות, עם סיום החקירה על החוקר האחראי לניהולה לסכם את ממצאיו ומסקנותיו, לחוות את דעתו בעניין חומר הראיות שנאסף והאפשרות להוכחת אשמתו של החשוד ולהמליץ אם להעמידו לדין או לסגור את התיק.
הקצין הממונה על החוקר יבדוק את כל החומר שבתיק כדי לוודא את קיומן ושלמותן של הראיות, ובמידת הצורך ייתן הנחיות להמשך החקירה או לטיפול במוצגים.
נוסף על כך, עליו לבחון אם ההמלצות מתאימות לעובדות שבתיק, ולרשום את המלצתו או את החלטתו.
נמצא כי ב -27 מ-197 ( התיקים שנבדקו 14% ) כלל לא נכתב סיכום חקירה כמפורט לעיל והמשטרה לא נימקה זאת17.
עוד הועלה כי ב -41 מ- 163 התיקים שנמצא בהם סיכום חקירה(25% ) איןאינדיקציה לעיונו של הקצין הממונה בסיכום החקירה, שכן בטופס סיכום החקירה לא מופיעה חתימתו כנדרש.
17 בשבעה תיקים אחרים ציינה המשטרה את הסיבות לאי-כתיבת סיכום החקירה.
הטיפול באלימות כלפי עובדי ציבור 51 .
עוד עלה כיסיכום החקירה של כ-30% מהתיקים נעשה שלושה חודשים ויותר לאחר קבלת התלונה: ב -29 ( תיקים18% ) נכתב סיכום החקירה שלושה חודשים עד חצי שנה לאחר קבלת התלונה, וב-20 ( תיקים12% ) נכתב סיכוםהחקירה יותר מחצי שנה לאחר מועד קבלתה.
בסיכום החקירה מבצעים החוקר והקצין הממונה בקרה על תהליך החקירה.
סיכום זה משמש גם אמצעי עזר בידי הגורם המוסמך לקבלת ההחלטה לגבי המש ך הטיפול בתיק - ביצוע השלמות חקירה, העמדת החשוד לדין או סגירת התיק.
לפיכך ראוי להקפיד כי ההנחיות בעניין סיכום החקירה יבוצעו במלואן.
שחרור חשוד בערובה : בחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה - מעצרים), התשנ"ו - 1996 , מוקנית לקצין הממונה על החקירה סמכות לשחרור חשוד בערובה.
עליו לקבוע את סוג הערובה (עירבון כספי או ערבות עצמית של החשוד, בין לבדם ובין בצירוף ערבות מכל סוג שהוא) ואת סכום הערובה על פי השיקולים המפורטים בחוק זה.
החוק קובע כי " שחרור בערובה יהיה על תנאי שהחשוד יתייצב לחקירה או למשפט בכל מועד שיידרש, ושלא ישבש הליכי חקירה ומשפט; הקצין הממונה רשאי, בהסכמת החשוד, להתנות את השחרור בערובה בתנאים הבאים: .
( 3 ) איסור כניסה לאזור, לישוב או למקום בארץ , שייקבע, לתקופה שלא ת עלה על 15 ימים; (4) איסור ל קיים קשר או להיפגש עם מי שייקבע , לתקופה שלא תעלה על 30 .
הטלת הגבלות על חשוד בעברה של תקיפת עובד ציבור היא אמצעי של המשטרה להרתיע אותו מלשוב ולאיים על עובד הציבור או לפגוע בו, והיא עשויה לתרום להשבת הרגשת הביטחון של עובד הציבור שהותקף.
(א) מבדיקת 197 תיקי המדגם עלה כיהחשודים ב-19 ( תיקיםכ-10% ) שוחררו בתום חקירתם בלא שהוחתמו על כתב ערובה ובלא שהמשטרה נימקה זאת 18, וכי שחרורם של חשודים ב-46 תיקיםשהוחת מו על כתב ערובה ( כ-28% ) לא הותנה באחד התנאים הרלוונטיים לעברה הנדונה ובהם אי-כניסה למוסד הציבורי שבו בוצעה התקיפה ואי -יצירת קשר עם הנפגע.
(ב) שחרור חש וד בעירבון כספי: כאמור, בידי הקצין הממונה על החקירה נתונה האפשרות לקבוע את סוג הערובה.
הועלה כי כל החשודים ששוחררו בערובה כספית חתמו על כתב ערובה ובו ערבות עצמית לעמוד בתנאיו, ואף לא אחד מהם נדרש להפקיד עירבון כספי כתנאי לשחרור.
18 ב-15 תיקים אחרים לא הוחתם החשוד על כתב ערובה בשל שיקולים שונים של הקצין הממונה על החקירה.
(ג) שחרור חשוד בתנאי מעצר בית: אחת ההגבלות שיכול להטיל הקצין הממונה בעת שחרור בערובה היא מעצר בית שלא יארך מחמישה ימים.
רק בארבעה מ-197 תיקי המדגם השתמשו קציני המשטרה בסמכות זו.
שחרור חשוד בידי שופט : במסמך מדיניות החקירה והתביעה של המשטרה נכתב שאם הוחלט לשחרר חשוד בביצוע עברה של תקיפת עובד ציבור, "ישקול הקצין הממונה את הבאתו של החשוד בפני שופט לשם שחרורו בתנאים אותם מוס מך להתנות רק בית המשפט".
נמצא כי רק 14 חשודים (7% ) הובא ו לפני שופט טרם שחרורם.
מהאמור לעיל עולה כי אף שמדובר בעברה חמורה הקצינים הממונים על החקירות אינם ממצים את הסמכויות שניתנו להם בחוק להטלת הגבלות על החשודים בתום החקירה ועם שחרורם מהמעצר לשם הגנה על נפגעי העברה.
זאת ועוד, למרות ההנחיה לשקול את האפשרות להביא חשודים בעברה זו לפני שופט טרם שחרורם, משום שהוא מוסמך להטיל עליהם הגבלות חמורות מאלו שמוסמך להטיל קצין חקיר ות, רק מעטים מהחשודים בתיקים שנבדקו הובאו לפני שופט למטרה זו.
לדעת משרד מבקר המדינה, כדי להבטיח את שלומם וביטחונם של עובדי הציבור ראוי שקציני המשטרה הממונים על החקירות ימצו את הסמכויות שהוקנו להם בחוק, ולפני כל שחרור של חשוד בעברת אלימות כלפי עובד ציבור ישקלו כיצד לעשות שימוש מיטבי בכלים העומדים לרשותם - בדרך של התניית תנאים שיבטיחו הגנה לעובד הציבור שהותקף או בדרך של הבאת החשוד לפני שופט לשם שחרורו.
הודעה למוסד הציבורי על תנאי ההרחקה שהוטלו על החשוד בתקיפה: במסמך האגף לחקירות ומודיעין בנושא "תקיפת סגלים רפואיים" מאוקטובר 2007 נכתב כי "יש לעדכן את קב"ט בית החולים אודות תנאי ההרחקה, על מנת שבמקרה בו יחזור התוקף ]החשוד[ לבית החולים, תוך הפרת התנאי, יוכל הקב"ט לדווח אודותיו למשטרה".
מן הראוי שהמשטרה תשקול את האפשרות לעדכן את קציני הביטחון של כל מוסדות הציבור לגבי תנאי הרחקה שהוטלו על חשודים בתקיפת עובדיהם ולא רק את קציני הביטחון של בתי החולים.
הדבר יתרום לתחושת הביטחון וההגנה של כל עובדי הציבור ויעביר מסר שהמשטרה נקטה את האמצעים הדרושים כדי להבטיח את שלומם.
סגירת תיקי חקירה בחסד"פ נקבע: "ראה התובע שהועבר אליו חומר החקירה שהראיות מספיקות לאישום אדם פלוני יעמידו לדין, זולת אם היה סבור שאין במשפט עניין לציבור".
על פי החוק, הסמכות להחליט שלא להעמיד לדין חשוד בעברות פשע בשל היעדר עניין לציבור נתונה בידי פרקליט מחוז או פרקליט בכיר שהוא הסמיכו לכך .
אשר לעברות פשע המצוינות בתוספת ראשונה א לחוק - בהן עברה של תקיפת עובד הטיפול באלימות כלפי עובדי ציבור 53 .
ציבור- סמכות זו נתונה גם בידי קצין משטרה המכהן כראש יחידת תביעה.
הנחיות בנושא נקבעו בידי המשטרה באוגוסט 200519.
בהנחיות פרקליט המדינה מינואר 2003 נקבעו השיקולים לסגירת תיק מחוסר עניין לציבור: חומרת המעשה, נסיבותיו האישיות של החשוד, נסיבותיו האישיות של קרבן העברה, אינטרסים חיוניים של המדינה ושיקולים של התביעה ושל בתי המשפט.
בשל מורכבותו של שיקול הדעת בעניין זה חשוב שהחלטות אלה יתקבלו אך ורק בידי הגורמים המוסמכים לכך לפי החסד"פ .
היקף התיקים שנסגרו בעילה של חוסר עניין לציבור : כאמור, על פי הוראות המשטרה, ככלל אין לסגור תיקי ם שעניינם אלימות כלפי עובדי ציבור בעילה של חוסר עניין לציבור, ומשהסתיימה החקירה ונמצאו ראיות נגד החשוד בביצוע העברה יש לעשות מאמץ להעמידו לדין בהקדם.
המשטרה שבה ורעננה את ה וראותיה בעניין זה כמה פעמים.
כך, למשל, בחוזר מחלקת חקירות ותביעות מאוגוסט 2005 נכתב: "לאחרונה הגיעו תלונות רבות על סגירת תיקים שנפתחו בגין תקיפת עובד ציבור בעילה של 'חוסר עניין לציבור'.
להזכירכם, תקיפת עובד ציבור היא עברה.
שלצידה עונש של חמש שנות מאסר.