HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
בהיעדר חקיקה מחייבת לא הוסדר נושא אבטחתם של עובדי המחלקות לש"ח.
על פי הוראת תע"ס, בתקופות מתח מיוחדות מממן משרד הרווחה מאבטח לתקופה שלא תארך משלושה חודשים.
על פי "מיפוי מצב הבטיחות ", ב -230 מ-317 המבנים ששוכנות בהם מחלקות לש"ח (כ -73% ) לא הייתה שמירה בשנת 2006 .
יצוין , כי בדוח הצוות לבדיקת שיפור ביטחונם של העובדים נכתב, בין היתר, שמשיחות עם עובדים עולה שהצבת שומר מעניקה תחושת ביטחון.
זאת ועוד, להצבת שומר בכניסה למחלקה עשויה להיות תרומה מכרעת למניעת אירועי אלימות, והוא כמובן יוכל לסייע בעת התרחשותם.
בישיבה שכינס מנכ"ל משרד הרווחה באפריל 2008 לשם דיון באלימות כלפי עובדים סוציאליים הוחלט שצוות בראשות מנהל אגף הביטחון של המשרד והממונה על הביטחון במרכז השלטון המקומי יכין מסמך המפרט את תפקידי השומר, סמכויותיו ועלות העסקתו.
אף על פי כן עד מועד סיום הביקורת, אוגוסט 2009 , לא הוכן המסמך האמור, ולמעשה משרד הרווחה ומרכז השלטון המקומי לא הסדירו את נושא אבטחתם של עובדי המחלקות לש"ח, החשופים לאירועי אלימות .
33 ראו מבקר המדינה, דוח שנתי 51 ב( 2001 '), עמ 546-561 ; דוח שנתי 57ב ( 2007 '), עמ651.
בתשובתו מסר משרד הרווחה כי מיד לאחר קבלת ההחלטה הובהר שעל פי חוק סמכויות לשם שמירה על ביטחון הציבור, התשס"ה- 2005 , הגוף המוסמך להגדרת תפקיד מאבטח הוא משטרת ישראל, וכי מאחר שהעובדים הם עובדי הרשויות המקומיות על מרכז השלטון המקומי לפנות למשרד לביטחון הפנים להסדרת סמכויות המאבטח.
לדבריו, העלאת רמת האבטחה ברשויות המקומיות מו תנית בהחלטה של משטרת ישראל להכריז על כל אחת מהרשויות המקומיות כגוף מונחה משטרת ישראל.
בתשובתו מדצמבר 2009 מסר מרכז השלטון המקומי למשרד מבקר המדינה כי הוא עמותה המאגדת את כלל העיריות והמועצות האזוריות ותפקידו הוא לדאוג לקידום האינטרסים של הרשויות המקומיות ולייצגן מול רשויות השלטון; הגוף המוסמך להגדרת תפקידי המאבטח הוא משטרת ישראל.
לדעת משרד מבקר המדינה, על משרד הרווחה ומרכז השלטון המקומי לפעול לאלתר להסדרת הנושא בשיתוף המשרד לביטחון הפנים והמשטרה.
נאמני ביטחון : בהוראת תע"ס נקבע שבכל מחלקה לש"ח ימונה נאמן ביטחון - מנהל המחלקה או מי שהוסמך על ידו - ותפקידיו יהיו, בין היתר, לוודא את קיומם ותקינותם של סידורי הבטיחות במחלקה; לתדרך את עובדי המחלקה לגבי נהלים להתנהגות בזמן התרחשותו של אירוע אלימות והשימוש באמצעי המיגון; להשתתף בהשתלמות מקצועית בתחום שיארגן משרד הרווחה; לעמוד בקשר הדוק עם מפקד תחנת המשטרה באזור ולהיות חבר בצוות המשותף למחלקה לש"ח ולמשטרה; לעמוד בקשר עם ועדת אל-אלימות ; ולרכז את הנתונים על אירועי אלימות במחלקה.
אולם ב "מיפוי מצב הבטיחות ", שנעשה בשנת 2006 , הועלה שבמרבית המחלקות לש"ח לא מונה נאמן ביטחון כאמור.
זאת ועוד, נאמני הביטחון שכבר משמשים בתפקידם במחלקות לש"ח לא השתתפו בהשתלמות מקצועית כנדרש.
בדיון ארצי של ועדות אל-אלימות שהתקיים באפריל 2009 הועלתה חובת משרד הרווחה לרענן את המידע של נאמני הביטחון.
לפיכך הוצע לארגן להם ימי עיון בשיתוף מרכז השלטון המקומי, ומונה צוות "שיבוא בדברים עם מנהלת מחלקת ההדרכה של מרכז השלטון המקומי".
אלא שעד מועד סיום הביקורת, אוגוסט 2009, כעבור ארבעה חודשים, לא חלה כל התקדמות בנושא, ונאמני הביטחון לא השתתפו בהשתלמות מקצועית כאמור.
משרד הרווחה מסר בתשובתו מנובמבר 2009 כי הר שויות שטרם מינו נאמן ביטחון ימנו בחודשים הבאים נושא משרה מתאים למטלה זו.
בתשובתו מינואר 2010 מסר המשרד כי לאחר מועד סיום הביקורת, בחודשים נובמבר -דצמבר 2009 .
, התקיימו חמישה ימי עיון לנאמני ביטחון הטיפול באלימות כלפי עובדי ציבור 67 .
הדרכה והשתלמויותלעובדי המחלקות לשירותים חברתיים .
כדי שעובדי ם יוכלו להתמודד ביעילות עם אירועי אלימות יש להקנות להם ידע בנושא וכן מיומנויות וכלים נחוצים.
לעתים כל מה שנדרש כדי למנוע התפרצות אלימה של מטופל או את הסלמתה הוא לפעול במיומנות להפגת המתח במפגש שבין אנשי הצוות ובין המטופל.
לפיכך נדרשים העובדים, בין היתר, למיומנויות של זיהוי פוטנציאל האלימות והתערבות למניעת הסלמה של אירוע אלימות ולהפגתו.
יצוין כי ב"מיפוי מצב הבטיחות " השיבו 188 ( ממנהלי המחלקות לש"ח60% ) שהם מעוניינים בתכנית להתמודדות עם אלימות כלפי עובדי מחלקותיהם.
הצורך בהכשרת העובדים במחלקות לש"ח להתמודדות ע ם אירועי אלימות עלה לא פעם בשנים האחרונות.
כך, למשל, הצוות לבדיקת שיפור ביטחונם של העובדים המליץ כי בכל שנה יתקיימו עשר הדרכות בנושא ובכל אחת מהן ישתתפו 24 עובדים.
בישיבה ארצית של חברי ועדות אל -אלימות מחוזיות, שהתקיימה ביולי 2007 ודנה בהמלצות הצוות, נקבע צ וות נוסף שיגבש השתלמויות לעובדים במחלקות לש"ח.
בנובמבר 2007 דן הצוותהנוסף בהצעתה של ועדת אל-אלימות של מחוז הדרום , שלפיה תתקיים השתלמות שתורכב משלושה מפגשים, וייכללו בה הנושאים האלה: שפת הגוף ותרגומה, הגנה עצמית, התמודדות עם מצבי לחץ ואיומים פיזיים, מאפיינים טיפוסיים של הלקוח האלים וזיהוים בטרם עת, הדרכים המומלצות לטיפול באירוע לפי עצמתו ותרומתו של העובד להתפתחות אירוע אלים או למניעתו.
הצוות קיבל את ההצעה והחליט שעלות ההשתלמות תיבדק ואחר כך ייקבעו דרכי ביצועה.
אולם נמצא כי החלטה זו לא יושמה.
גם בתכנית התלת-שנתית מ- 2008 נכתב כי יתקיימו השתלמויות, ימי עיון וסדנאות לעובדי המחלקות לש"ח, אולם לא פורטו העלויות ודרכי הביצוע.
מהאמור לעיל עולה כי אף ש נושא הכשרת העובדים להתמודדות עם אירועי אלימות נדון בהרכבים שונים וגובשו המלצות בעניין זה, לא גיבש משרד הרווחה תכנית מעשית לכך.
משרד הרווחה מסר בתשובתו כי בשנת 2009 יתקיימו שתי סדנאות "למניעה והתמודדות עם אירועי אלימות" - בקריית ים ובערד, וכי במסגרת מחקר שנעשה באוניברסיטת חיפה יתקיימו ברבעון הראשון של שנת 2010 סדנאות ברשויות מקומיות רבות, והן ילוו במעקב של צוות המחקר.
המשרד הוסיף כי בשנת 2010 .
יתוגברו ההשתלמויות ברשויות המקומיות שלא ישתתפו במחקר .
כאמור, בכל מחוז של המשרד פועלת ועדת אל -אלימות הבוחנת את מקרי האלימות במח לקות לש"ח.
בחוברת שהפיץ המשרד ב - 2004 צוין כי "תחושת 68 דוח שנתי60ב .
העובד כי יש ערך ותועלת בפנייתו היא גורם משמעותי בהחלטתו לדווח"34 , ומכאן שיש חשיבות רבה לעבודתן של ועדות אל-אלימות .
משרד מבקר המדינה בדק את עבודתן של ועדות אל-אלימות במחוז הצפון, במחוז ירושלים ובמחוז הדרום.
תדירות דיוני הוועד ות: אחד מתפקידיה של ועדת אל-אלימות הוא לבדוק ולנתח את מקרי האלימות שדווחו לה כדי להסיק מהם מסקנות ולשפר את דרכי הפעולה.
כמו כן, עליה לתת את חוות דעת ה המקצועית ו המינהלית לגבי פעולת המחלקה לש"ח, ולהביא לידיעת מנהל המחלקה וגורמים אחרים הנוגעים בדבר את מסקנותיה והמלצותיה.
בתע"ס נקבע כי יו"ר הוועדה אחראי לזימונה על פי הצרכים, רצוי אחת לחודש.
מבדיקת מועדי כינוס הוועדות בשלושת המחוזות עלה כי הוועדות לא התכנסו בתדירות הרצויה - אחת לחודש - לדיון בדיווחים על אירועי אלימות במחלקות לש"ח, אף שהצטברו דיווחים כאלה 35 ,.
נוסף על כך ועדת אל -אלימות במחוז הצפון לא התכנסה כלל לדיון באירועי אלימות פרטניים שהופנו אליה.
אמנם למקצת הדיווחים שנבדקו צורף מכתב תגובה שכתבה מרכזת הוועדה למחלקה לש"ח בשם הוועדה, אולם לא נמצא שהוועדה קיימה דיון בנדון.
משרד הרווחה מסר בתשובתו כי הוועדות מתכנסות מפעם לפעם, וכי במידת הצורך, ועל פי חומרת האירועים, מתקיים דיון של צוות אד -הוק מצומצם סמוך לאירוע כדי שהתגובה תהיה אפקטיבית.
הוא הוסיף כי הוועדה מסייעת לעובדים שנפגעו באמצעות פתרונות יצירתיים ובהם: הקצאת שמירה חריגה, הפניית עובד לטיפול פסיכולוגי קצר, מילוי טופס תחקיר אירוע ללמידה ולהפקת לקחים ושימוש בחוק מניעת הטרדה מאיימת, התשס"ב - 2001 .
עוד מסר המשרד כי הוועדה במחוז הצפון התבקשה להתכנס כנדרש, וכי בשנת 2010 תתכנס כל ועדה אחת לחודש במועדים שנקבעו מראש.
(א) משמ עויות העיכובים בקיום דיונים : מאחר שהדיונים אינם מתקיימים בתדירות הרצויה, לעתים דנות הוועדות במקרי אלימות כמה חודשים אחרי התרחשותם.
מבדיקת הדיונים שהתקיימו במחוז ירושלים משנת 2007 עד אפריל 2009 עלה כי39 מ-67 אירועי אלימות שנדונו בישיבות הוועדה (כ-58% ) התרחשו חודשיים עד שמונה חודשים לפני מועד הדיון בעניינם; מבדיקת הדיונים שהתקיימו במחוז הדרום משנת 2007 עד יוני 2009 עלה כי 36 מ-67 אירועי האלימות שנדונו .
34 ,רחל לוי, סמדר שריג, חיה רובין אלימות במחלקות לשירותים חברתיים - התמודדות ודרכי מניעה ( 2004 '), משרד הרווחה, עמ27.
35 במחוז ירושלים קיימה הוועדה ש מונה דיונים על אירועי אלימות פרטניים בשנים 2007 -2008 (שלושה בשנת 2007 וחמישה בשנת 2008 ;)ובמחוז הדרום קיימה הוועדה עשרה דיונים על אירועים אלו בשנים 2007 -2008 (שישה בשנת 2007 וארבעה בשנת 2008).
הטיפול באלימות כלפי עובדי ציבור 69 .
בישיבות הוועדה (כ -54% ) התרחשו חודשיים עד כשישה חודשים לפני מועד הדיון בעניינם.
משרד הרווחה מסר בתשובתו כי הי ו אירועים שלא הובאו לידיעת הוועדות מיד לאחר התרחשותם אלא כעבור זמן רב, ופירט ארבעה אירועים שדווחו לוועדה במחוז הדרום באיחור, שניים מהם לא הובאו בחשבון בביקורת משום שהתרחשו לאחר סיומה.
המשרד הוסיף כי הוועדה, מנהל המחוז והמשרד מטפלים מיד באירועים חמורים, ואף מגיעים למקום התרחשותם.
משרד מבקר המדינה מדגיש כי דיון באירוע אלימות אינו יעיל דיו אם הוא מתקיים כמה חודשים לאחר התרחשות האירוע.
אמנם המלצות הוועדה יכולות להועיל במקרים דומים בעתיד, אך אין בהן כדי לתרום לקבלת ההחלטות לגבי המקרה הנדון, שכן חלף זמן רב מדי וה מחלקה כבר אינה יכולה לתקן את הטעון תיקון.
למשל, אחד האמצעים שנוקטות המחלקות לש"ח בעקבות אירוע אלימות הוא הרחקת המטופל האלים מהמחלקה לפרק זמן מסוים.
לעתים ממליצה הוועדה לשקול את משך ההרחקה לאחר שהסתיים פרק הזמן שבו הורחק המטופל.
זאת ועוד, אם המחלקה לש"ח לא הגישה תלונה למשטרה בעת התרחשות האירוע והוועדה המליצה לעשות כן, סביר להניח שהמלצתה לא תיושם מפני שהתקבלה זמן רב לאחר המקרה.
להלן דוגמאות: (1) באפריל 2009 דנה הוועדה במחוז ירושלים באירוע אלימות שהתרחש במחלקה לש"ח בעיריית ירושלים בנובמבר 2008 ובעקבותיו הורחקה התוקפת מהמחלקה לשישה חודשים.
בתשובה למחלקה כתבה הוועדה: "אנו ממליצים לשקול את משך ההרחקה כעבור 3 חודשים.
יתכן שהרחקה ל -6 חודשים הינה ארוכה מדי.
במכתב ההרחקה יש להדגיש שלא יפגע הטיפול בשאר בני המשפחה".
דיון הוועדה התקיים כאמור כחמישה חודשים לאחר מועד האירוע, ולכן המלצותיה לא היו רלוונטיות.
(2) באוגוסט 2006 אוימה מנהלת המחלקה לש"ח ב עקבות ביצוע צו "מסירת קטין".
לפיכך הוגשה למשטרה תלונה על איומים, והמחלקה פנתה לוועדה במחוז ירושלים בבקשה שתאשר שמירה ואמצעי הגנה ל מנהלת המאוימת.
רק בנובמבר 2006 דנה הוועדהבאירוע ובבקשה .
(3) בנובמבר 2006 קיללמטופל החולה במחלת נפש את עובדי המחלקה לש"ח בבאר שבע בטלפון.
בעקבות האירוע הורחק ה מטופל מהמחלקה למשך חודש.
בסוף אפריל 2007 דנה הוועדה באירוע וכתבה שלא היה מקום להרחיק את המטופל .
מובן שכחמישה חודשים לאחר האירוע לא היה להמלצה זו כל ערך.
ראוי לציין כי פעמים רבות בתום הדיון באירוע אלימות באה הוועדה לידי מסקנה כי המחלקה הגיבה כראוי על אירוע האלימות הנדון.
גם מסקנות כאלה ראוי למסור למחלקה סמוך ככל האפשר למועד האירוע, שכן יש בכך כדי לחזק את ידיהם של העובדים בהתמודדות עם אירועי אלימות עתידיים.
(ב) מסירת מידע לוועדות : עוד עלה כי הוועדות ביקשו פרטים נוספים לגבי מקצת האירועים, אך המחלקות לש"ח לא השיבו על פניותיהן והוועדות לא עקבו אחר הטיפול בפניותיהן.
להלן דוגמאות: (1) ביולי 2007 דיווחה המחלקה לש"ח בפקיעין לוועדה במחוז הצפון על איום של מטופל כלפי עובד סוציאלי, והגדירה אותו כאירוע חמור.
בדיווח נמסר כי לא הוגשה תלונה למשטרה.
באותו החודש שלחה הוועדה מכתב למחלקה וביקשה לדעת מהם הנימוקים לאי-הגשת התלונה.
המחלקה לא השיבה על הפ נייה.
(2) בנובמבר 2008 דיווחה המחלקה לש"ח בקריית אתא לוועדה במחוז הצפון על מטופלת שתקפה פיזית כמה מעובדי המחלקה ואיימה עליהם.
המחלקה הגדירה את האירוע כחמור ביותר.
בדצמבר 2008 ביקשה מרכזת הוועדה מהמחלקה לקבל מידע על נסיבות האירוע, טיפול המשטרה ותגובת המחלקה על התנהגותה של התוקפת.
המחלקה לא השיבה על הפנייה.
: מעקב אחר ביצוע החלטות הוועדה בהוראת תע"ס נקבע כי מרכז הוועדה יביא את המלצותיה לידיעת הנוגעים בדבר ויעקוב אחר ביצוען בפרק זמן סביר, ובמידת הצורך ידווח למנהל המחוז ולמנהל תחום ארגון ומינהל על אי יישום המלצות חשובות.
בטופס הדיווח על אירוע אלים שממלאת המחלקה לש"ח מצוין שלאחר חצי שנה תדווח המחלקה לש"ח לוועדת אל -אלימות במחוז ה על תוצאות הטיפול של המשטרה - העמדה לדין או סגירת התיק - ועל תוצאות תגובת המחלקה כלפי התוקף.
הועלה כי המחלקות לש"ח בכל המחוזות שנבדקו אינן מדווחות לוועדות אל-אלימות דבר לאחר הדיווח הראשוני, והוועדות אינן דורשות מהן לעשות כן ואינן עוקבות אחר יישום המלצותיהן ותוצאות הטיפול בתוקפים .
משרד מבקר המדינה מעיר למשרד הרווחה כי עליו לדאוג שיתקיים מעקב אחר ביצוע המלצות הוועדות, שכן ב היעדרו אי-אפשר לבקר את טיפולן של המשטרה והמחלקות לש"ח באירועי האלימות ולהפיק מהם לקחים לשם ייעולו ושיפורו של הטיפול בעתיד ופיתוח תורת עבודה לצמצום היקף האלימות.
משרד הרווחה השיב כי הוא יוציא הנחיה בכתב לוועדות אל -אלימות במחוזות להקפיד על ביצוע מעקב כאמור.
לנגישותה ולזמינותה של המשטרה בעת התרחשות ו של אירוע אלימות חשיבות רבה הן למניעת הסלמה של האירוע והן לתחושת הביטחון של העובדים.
נוסף על כך, אופן טיפולה של המשטרה בתלונה המוגשת בעקבות אירוע אלימות משפיע על נכונותם של העובדים להתלונן על אירועים מסוג זה.
הטיפול באלימות כלפי עובדי ציבור 71 .
מדיווחי המחלקות לש"ח לוועדות אל-אלימות על אירועי אלימות ומתרשומות שונות עולה כי עובדים שנחשפו לאירועי אלימות במחלקות לש"ח נתקלו בקשיים שונים במגעיהם עם המשטרה.
בין היתר, הועלו הטענות האלה: שוטרים לא הגיעו למקום האירוע למרות הזעקתם; שוטרים הגיעו למקום האירוע זמן רב לאחר שהמחלקה דיווחה על כך למשטרה; שוטרים ניסו לשכנע עובד שביקש להתלונן שלא יעשה זאת; שוטרים סירבו לקבל תלונה במקום העבודה של העובד שהותקף; עובדים שבאו לתחנת המשטרה להגיש תלונה לא טופלו; המשטרה לא עצרה את הפוגע; פרטיהם האישיים של עובדי המחלקות לש"ח , ובכלל זה פרטי מקום מגוריהם, נחשפו במסמכי התלונה; העובדים לא עודכנו בעניין תוצאות הטיפול בתלונתם.
בהוראת תע"ס נקבע כי מנהל המחוז ייפגש עם גורמים שונים, בהם משטרת ישראל, לשם גיבוש נוהלי עבודה משותפים והעברת מידע.
בתכנית התלת-שנתית נכתב כי יש לקיים פגישות תיאום עם המשטרה ועם משרד המשפטים באחריות מנהלת תחום ארגון ומינהל במטה המשרד ובסיוע הלשכה המשפטית של המשרד.
הביקורת העלתה כי במחוזות המשרד קיימו חברי ועדות אל -אלימות פגישות מעטות עם הגורמים הנוגעים בדבר במחוזות המשטרה וכי מטה משרד הרווחה כלל לא קיים פגישות ת יאום עם המשטרה ומשרד המשפטים.
על משרד הרווחה ליזום פגישות עבודה קבועות עם הגורמים הנוגעים בדבר במשטרה ולרכז לקראתם את כל הבעיות שמעלים עובדי המחלקות לש"ח.
המשרד מסר בתשובתו כי מתקיימות פגישות עם גורמי משטרה מקומיים, וכי המשרד יפעל לריבוי פגישות אלו כדי לחז ק את שיתוף הפעולה עם המשטרה בנושא חשוב זה.
אלימות כלפי עובדים במערכת הבריאות .
משרד הבריאות נושא באחריות הממלכתית להבטחת בריאותם של תושבי המדינה.
הוא קובע את המדיניות בתחום שירותי הבריאות והרפואה, ומופקד על תכנון, פיקוח ובקרה, רישוי ותיאום בכל הנוגע לשירותי מערכת הבריאות.
משרד הבריאות מפעיל, בין היתר, 11 בתי חולים לאשפוז כללי וכן בתי חולים לבריאות הנפש ובתי חולים גריאטריים.
כמו כן הוא מפקח על קופות החולים ומבקר אותן כמתחייב מחוק ביטוח בריאות ממלכתי, התשנ"ד- 1994 .
במסגרת אחריותו נדרש המשרד לגבש מדיניות בנושא ההגנה על עובדי מערכת הבריאות מפני גילויי אלימות וליזום תכניות שיאפשרו להם לספק שירותי רפואה הולמים בסביבת עבודה בטוחה ומוגנת.
בתי חולים ומרפאות במערכת הבריאות הם לעתים קרובות מוקד לאלימות כלפי אנשי צוות, ובייחוד המחלקות לרפואה דחופה - חדרי המיון - שהפונים אליהן מצויים במצב של אי-ודאות, ותחלופת החולים בהן גבוהה.
הביקור בבית החולים מתאפיין בחרדה ובמתח רב של החולים ובני משפחותיהם, ומנגד אנשי הצוות 72 דוח שנתי60ב .
פועלים בתנאים של לחץ.
במצב זה נוצרים חיכוכים בין המטפלים למטופלים, והם עלולים להידרדר לגילויי תוקפנות ואלימות.
בשנת 2004 פרסםפרופ' לנדאו מחקר בנושא "אלימות נגד צוותים רפואיים ואחרים בחדרי מיון בבתי חולים בישראל" 36 (להלן- דוח לנדאו) , ובו עלה כי הגורמים השכיחים ביותר לאלימות כלפי אנשי צוות הם: המתנה ממושכת לקבלת טיפול, חוסר שביעות רצון מהיחס של נותן השירות, פערי תרבות בין המטופלים ובין נותני השירות והמבנה הפיזי של חדרי המיון - מקום קטן שיוצר תחושת עומס.
המחקר נעשה בחדרי המיון של 25 בתי החולים הכלליים בישראל- 11 בתי חולים שמפעיל משרד הבריאות ו-14 בתי חולים שמפעילה הכללית37.
היקףמקרי האלימות במערכת הבריאות .
למשרד הבריאות אין נתונים רב-שנתיים מלאים ו אמינים על היקף אירועי האלימות במערכת הבריאות.
עד שנת 2008 לא הפעיל משרד הבריאות מערכת מידע ממוחשבת ייעודית לנושא, וריכוז הנתונים התבסס על דיווחים ידניים חלקיים ששלחו בתי החולים הממשלתיים לאגף הביטחון במשרד שהזין אותם למ חשב.
בהיעדר הנתונים האמורים מעריך משרד הבריאות את מספר אירועי האלימות38 , ולפי הערכות אלו בשנים 2005 -2007 דווחוכ- 1,600 אירועי אלימות בשנה, ובכל שנה הוגשו תלונות למשטרה בגין כ-300 .
מהםבשנת 2008 ,, לעומת זאת דווחו 3,638 אירועי אלימות, מהם902 אירועים של אלימות פיזית ו- 2,736 אירועים של איומים ואלימות מילולית, ולמשטרה הוגשו תלונות בגין 588 .
מאירועים אלו על פי הערכת משרד הבריאות39 , הפער הגדול בין מספר הדיווחים בשנת 2008 למספרהאירועים שעל פי ההערכות דווחו בשנים שקדמו לה נובע מדקירת ו של רופא בבית החולים קפלן במאי 2008, שהגביר ה במידה ניכרת את המודעות והרגישות לאירועי אלימות המתרחשים בבתי החולים.
הנחת משרד הבריאות היא כי לא רבו מקרי האלימות בשנה זו, אלא רבו הדיווחים על אירועים מסוג זה.
עם זאת, משרד הבריאות מעריך כי עדיין לא מדווחים כל מקרי האלימות.
על היקף האלימות בחדרי המיון אפשר ללמוד מדוח לנדאו , שלפיו: (א) 75% מצוותי חדרי המיון בבתי החולים בישראל חוו אלימות בשנה שקדמה למחקר ( 2003 -2004 ), ו-87% מאירועיהאלימות כוונ ו אליהם; (ב) רוב מעשי האלימות כלפי צוותים רפואיים ואחרים היו מילוליים, אולם 16% מהםהיו פיזיים , וב-29% מהאירוע ים הושמעו איומים.
36 ,פרופ' שמחה לנדאודוח מחקר ( 2004) , האוניברסיטה העברית בירושלים, המכון לקרימינולוגיה, הפקולטה למשפטים.
הדוח הוזמן ומומן על ידי המכון הלאומי לחקר שירותי בריאות ומדיניות הבריאות.
37 עוד על חדרי המיון ראו בפרק "חדרי מיון (מלר"דים) של בתי החולים הכלליים - היעדר תקינה סדורה", עמ' 441-496 .
38 :מתוך"תכנית להתמודדות עם אלימות במערכת הבריאות, בי"ח ללא אלימות, פיילוט בית חולים וולפסון" ( 2008).
הטיפול באלימות כלפי עובדי ציבור 73 .
יודגש כי בדוח הוועדה לבחינת דרכי התמודדות עם מקרי אלימות במערכת הבריאות מדצמבר 1999 )(על הוועדה ראו להלן - ששר הבריאות דאז, שלמה בניזרי, אימץ את המלצותיו והורה לבצען - נכתב כי טיפול בתופעת האלימות במערכת הבריאות מחייב, בין היתר, להגדיר אותה ולברר את היקפיה , וכי כדי לבדוק אם הושגה מטרתה של תכנית להפחתת אלימות יש לבחון את ה מצב במערכת הבריאות לפני יישום התכנית ואחריה.
הוועדה המליצה להקים מערך לדיווח אירועי אלימות במערכת הבריאות, ולהטמיע נוהלי דיווח במוסדות השונים בקהילה ובמסגרות האשפוז, וכך ליצור תשתית שתאפשר מדידה של נושאים הקשורים באירועים אלו.
הועלה כי רק בשנת 2008 החל משרד הבריאות להפעיל מערכת מידע ממוחשבת ייעודית לאירועי אלימות (להלן - מערכת קב"ט), המקשרת בין בתי החולים הממשלתיים ובין אגף הביטחון שבמשרד .
מבדיקת הנתונים במערכת קב"ט עלה כי היא טרם הוטמעה בקרב בתי החולים ו לכן לא הוזנו אליה כל אירועי האלימות.
נוסף על כך, הזנת האירועים אינה אחידה, ופרטים רבים של האירועים אינם מוזנים כלל או מוזנים באופן שגוי40.
במצב זה אי-אפשר לקבל מנתוני המאגר הממוחשב תמונה מלאה ואמינה של היקף אירועי האלימות, הגורמים להם ומאפייניהם.
זאת ועוד, משרד הבריאות לא השתמש בנתוני המאגר לפילוח תופעת האלימות ולזיהוי הבעיות המחייבות טיפול.
יתר על כן, מערכת המידע הממוחשבת אינה מקושרת למוסדות הרפואיים שאינם ממשלתיים, וקופות החולים, חוץ מן הכללית, אינן מדווחות למשרד הבריאות על אירועי אלימות שהתרחשו בהן.
לדעת משרד מבקר המדינה, מן הראוי שמשרד הבריאות ימסד את הקשר עם מוסדות רפואיים שאינם ממשלתיים ויבטיח שיהיו לו נתונים מרוכזים ומהימנים על היקף תופעת האלימות בכל מערכת הבריאות.
משרד הבריאות מסר בתשובותיו מנובמבר 2009 ומינואר 2010 כי מערכת קב"ט הוכנסה לשימוש בשנת 2008 והוטמעה במהלכה, וכי תהליך ההטמעה היה כרוך ב"חבלי לידה" סבירים ובאיתור שגיאות וטעויות שהמשרד פעל לתיקונן.
עוד מסר המשרד כי הוא מקבל לעתים דיווחים מקופות החולים על פי בקשתו, וכי התקשורת עם מוסדות שאינם ממשלתיים היא אחד מיעדיו לשנת 2010.
40 בשנת 2008 נרשמו במערכת קב"ט 97 אירועי אלימות שהתרחשו בבית החולים ברזילי.
משרד מבקר המדינה איתר בדיווחי יחידת הביטחון של בית החולים עוד עשרה אירועים של אלימות פיזית שלא הוזנו למערכת המידע, ומצא כי חמישה אירועים סווגו בסיווג שגוי; באותה השנה נרשמו במערכת קב" ט 418 אירועי אלימות שהתרחשו בבית החולים איכילוב, וכן נרשם שאירעו בו 582 אירועים שסווגו בסיווג ראשי "פלילי" ובסיווג משני "הפרת סדר", ובסך הכול - 1,000 אירועים מסוג זה.
מבדיקת אמינות הנתונים במערכת עולה כי אף שבמערכת אמורים להירשם אירועי ם של אלימות כלפי אנשי צוות בבית החולים, יחידת הביטחון רושמת בה גם אירועים שאירעו לפצועים שהגיעו לחדר המיון ולא נפגעו בבית החולים.
כמו כן נמצא כי כמה אירועי אלימות נרשמו פעמיים.
פעולות משרד הבריאות לטיפול בתופעת האלימות .
משרד מבקר המדינה בחן את פעולותיו של משרד הבריאות בעשור האחרון לטיפול בתופעת האלימות במערכת הבריאות, ומצא כי אף על פי שהתופעה הייתה י דועה ונעשו פעולות לקביעת אבני דרך להתמודדות עמה, טרם יושמו נושאים מרכזיים הנוגעים לטיפול בה, כמפורט להלן: 1.
בשנת 1998 פרסם41 משרד הבריאות חוזר למנהלי בתי חולים ולמנהלי חדרי מיון כדי למסד את הטיפול בהפרעות לסדר הציבורי, לזהות מראש אירועי אלימות ולהביא לידי הפחתתם.
המסמך מפרט את הפעולות שעל בתי החולים לבצע, ובכלל זה הכשרה ייעודית לצוותי המחלקה לרפואה דחופה לאיתור קהל בעל פוטנציאל אלימות ולהתמודדות עם מצבי לחץ, תרגולים לצוות הרפואי ותחקירי אירועים.
ביולי 1999 מינה שר הבריאות דאז , שלמה בניזרי, ועדה מתמדת לבח ינת "דרכי ההתמודדות מול מקרי האלימות במערכת הבריאות", שהורכבה מנציגים של משרד הבריאות, ההסתדרות הרפואית בישראל, משטרת ישראל והכללית (להלן - הוועדה הבין -משרדית).
הוועדה הגישה את ממצאיה ואת המלצותיה לשר הבריאות בדצמבר באותה השנה, וכאמור השר אימץ את ההמלצות והורה לבצען.
בין היתר, המליצה הוועדה כי היא תרכז את המידע על אירועי האלימות, ותנתח אותו אחת לחצי שנה (או לפי הצורך), והממצאים ישמשו מצע להמלצות ולסיכומים שיוצגו לשר ולשאר מקבלי ההחלטות הנוגעים בדבר.
נמצא שאף על פי שהוועדה הייתה אמורה לפעול כוועדה מתמדת היא לא פעלה במשך פרקי זמן של שנים.
בשנת 2008 נעשה ניסיון לחדש את פעילותה, והיא קיימה ישיבה אחת בלבד - בדצמבר באותה השנה.
לפיכך במהלך השנים היא לא ריכזה את הנתונים ולא ניתחה אותם, והם לא שימשו מצע לדיון.
משרד הבריאות מסר בתשובתו מנובמבר 2009 כי אכן הוועדה לא התכנסה באופן שוטף, וכי הטיפול בנושא האלימות התבצע בפגישות אד -הוק של נציגים מאגף הביטחון במשרד, ממחלקת הביטחון של הכללית ומהמשטרה.
בתשובתו מינואר 2010 מסר המשרד כי בנובמבר 2009 קיימה הוועדה הבין -משרדית ישיבה נוספת, ובה השתתף יו"ר ועדת ההיגוי לנושא מניעת אלימו ת כנגד עובדים במערכת הבריאות (על ועדת ההיגוי ראו להלן).
עוד מסר המשרד כי במהלך השנים הופקו דוחות שנתיים על בסיס הנתונים שרוכזו באגף הביטחון.
41 חוזר מינהל רפואה 57/98, "קווים מנחים לטפול בהפרעות לסדר הציבורי ואלימות במחלקה לרפואה דחופה ( 'חדר-מיון') בבית חולים" מאת ד"ר י' ברלוביץ, ראש מינהל הרפואה, משרד הבריאות, 26.
הטיפול באלימות כלפי עובדי ציבור 75 .
משרד מבקר המדינה מעיר כי טיפול אד-הוק אינו תחליף הולם לעבודת מטה מסודרת של הוועדה הבין-משרדית שהוקמה.
בעקבות המלצות הוועדה הבין -משרדית פרסם משרד הבריאות בשנת 2000 חוזר מנכ"ל שכותרתו "היערכות להתמודדות מול מקרי אלימות במערכת הבריאות".
החוזר עסק בנושאים האלה: (א) מסד נתונים: דיווח למשרד הבריאות על מקרי אלימות והקמת מסד נתונים למידע על אלימות בבתי החולים; (ב) אבטחה: אבטחת כל בית חולים כללי בידי שלושה שוטרים לתפקידים מיוחדים (להלן - שת"מים); (ג) אמצעים טכניים (בינוי): אמצעים לשליטה ולבקרה ואמצעי אזעקה במחלקה לרפואה דחופה, ובכלל זה תיעוד אירועים חריגים והקמת מרכז שליטה או מוקד מאויש, וכן פעולות בינוי ליצירת אווירה מפיגת מתח; (ד) חינוך והשתלמויות: השתלמויות לצוותי המחלקות לרפואה דחופה; (ה) הסברה ומידע; (ו) שיתוף פעולה עם משטרת ישראל (בעניין זה ראו בהמשך).
בדצמבר 2004 הפיץ משרד הבריאות חוזרמנכ"ל נוסף המנחה את בתי החולים לפעול לביצוע ההנחיות שנכתבו בחוזר משנת 2000.
משרד מבקר המדינה בדק את יישומן של המלצות הוועדה הבין-משרדית והנחיות המנכ"ל, שהתבססו עליהן, ומצא כי במועד הביקורת, שנת 2009 ,טרם יושמו הנחיות רבות.
להלן פירוט הממצאים: (א) מסד נתונים וקביעת מדיניות: כאמור, רק בשנת 2008 החל משרד הבריאות להפעיל מערכת מידע ממוחשבת ייעודית לאירועי אלימות, ואולם מאגר הנתונים האמור אינו מקיף ואמין דיו כדי ליצור תמונה מלאה של התופעה ומאפייניה.
(ב) אבטחה: הוועדה הבין-משרדית המליצה שבבתי החולים הכלליים יועסקו שת"מים בשתי משמ רות לפחות, וציינה כי לשם כך יש להקצות שלושה תקני שת"מים בכל בית חולים כללי ולייעד לכך "תקציב מסומן".
ההמלצה קיבלה תוקף בחוזר המנכ"ל משנת 2000 .
בדוח לנדאו נכתב כי משיחות עם ממלאי תפקידים בבתי החולים ומתצפיות שנעשו אפשר להסיק כי הימצאות שוטר או תחנת משטרה קטנה ליד חדר המיון או בסביבתו תורמת לתחושת הביטחון של אנשי הצוות ולהתמודדות עם אלימות.
נמצא כי למרות ההנחיה והמלצת הוועדה, רוב בתי החולים החליטו שלא להציב שוטרים בשל עלותם הגבוהה (בערך פי שלושה מעלות מאבטח)42.
יצוין כיבאוגוסט 2005 ובמאי 2007 הגישו שרי הבריאות דאז הצעה לאישורה של ועדת שרים למאבק באלימות.
בדברי ההסבר להצעה מאוגוסט 2005 נכתב שרק חלק מ המלצות הוועדה הבין -משרדית יושמו בשל היעדר תקציב, וכי המלצותיה .
42 הנושא נבדקעל ידי משרד מבקר המדינה גם בשני בתי חולים כלליים של הכללית – בית החולים מאיר בכפר סבא ובית החולים סורוקה בבאר שבע.
הועלה כי בית החולים מאיר הפסיק להעסיק שת"מ בשל עלות העסקתו הגבוהה , וכי בבית החולים סורוקה לא מוצב שת"מ בקביעות.
נבחנו שוב וקיבלו תוקף.
עוד נכתב כי לצורך השלמת יישומן של המלצות הוועדה נדרש תקציב מיוחד בסך כ-6.
מיליון ש"ח לשנה להצבת שת"מים בבתי החולים בהצעה ממאי 2007 נכתב שיש לאשר את דוח הוועדה הבין-משרדית ולהנחות את שר הבריאות לפעול ליישום ההמלצות המפורטות בו, בהן הצבת שוטרים בבתי החולים הכלליים, שעלותה כ-6.
5 מיליון ש"ח בשנה, והכשרת הצוותים להתמודדות עם אלימות של מטופלים ובני משפחותיהם, שעלותה 300,000 ש"ח בשנה.
שתי ההצעות לא אושרו, וכאמור לא הוקצה למשרד הבריאות תקציב ייעודי לנושאים האמורים.
ראוי לציין כי מדי יום ביומו עוברים אנשים רבים בשערי בתי החולים (עובדים, חולים, מבקרים במרפאות חוץ, מבקרי חולים ונותני שירותים).
על פי נתוני משרד הבריאות, כ -2.
5 מיליון מטופלים וכ -2.
5 מיליון מלווים פוקדים את המרכזים לרפואה דחופה (חדרי המיון) מדי שנה בשנה.
גם את מרפאות החוץ פוקדים כ-2.
5 מיליון מטופלים, המלווים בבני משפחה, מדי שנה בשנה.
משרד מבקר המדינה מעיר כי נוכח היקף פעילות זה מן הראוי שמשרד הבריאות יבוא בדברים עם המשרד לביטחון הפנים ועם המשטרה לשם בחינת הקמתה של נקודת משטרה43 בבתי חולים שבהם היקף הפעילות מצדיק זאת.
המשרד לביטחון הפנים מסר בתשובתו מדצמבר 2009 כי הצבת שת"מ היא המענה הראוי לבעיות שעשויות להתעורר בבתי החולים, וכי נקודת משטרה, שעלותה גבוהה מעלות הצבת שת"מ, מיועדת לטיפול בבעיות נרחבות מן הבעיות בבתי החולים.
עוד ציין המשרד בתשובתו כי אין בידיו המשאבים להקמת נקודת משטרה בכל מקום ברחבי הארץ, וכי האחריות למימון העסקת שת"מ מוטלת על משרד הבריאות.