HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
כוח האדם בלשכות המידע מתבסס בעיקר על עובדים זמניים, על פי רוב סטודנטים.
נמצא, כי לשכות המידע סובלות מתחלופה גבוהה בכוח האדם, וקשה לגייס עובדים בעלי כישורים מתאימים לתפקיד זה ובעלי גמישות מספקת לשם הפעלת הלשכות בלוחות הזמנים הדרושים.
נוסף על לשכות המידע של משרד התיירות פועלות בחלק מהערים דוגמת תל אביב-יפו, חיפה וירושלים לשכות מידע עירוניות.
שלוש לשכות המידע השוכנות 1014 דוח שנתי62 .
בתל אביב -יפו הוקמו על ידי העמו תה העירונית לתיירות בתל אביב, אחרי שבעמותה ובעיריית תל אביב זוהה הצורך בהקמתן, כפי שנהוג בשאר הערים הגדולות בעולם.
לשכות אלה מספקות מידע לתיירים ומאפשרות אף לרכוש כרטיסים לסיורים, לאירועים ולמופעים (ובהם גם פרטיים -מסחריים) המתרחשים בעיר.
צורך זה התעורר, בין היתר, לנוכח היעדרה של לשכה ממשלתית בעיר.
אף כי משרד התיירות השתתף במימון הקמתה של לשכת המידע העירונית הממוקמת ביפו, שיתוף הפעולה בין המשרד ובין העמותה העירונית ולשכות המידע העירוניות בתל אביב חלקי בלבד.
לדעת משרד מבקר המדינה, נוכח האמור לעיל על משרד התיירות ליזום בחינה מחדש של לשכות המידע, של מידת נחיצותן במתכונת הנוכחית ושל הצורך בפתיחת לשכות ממשלתיות נוספות או בשיתוף פעולה עם לשכות עירוניות בערים השונות.
לשכות המידע בעיר העתיקה בירושלים לשכת המידע הממשלתית לשכת המידע הממשלתית שמפעיל משרד התיירות בירושלים שוכנת סמוך לשער יפו.
את הלשכה מנהל עובד של משרד התיירות, ומועסקים בה עובד קבוע אחד מטעם משרד התיירות, כמה עובדים זמניים בשכר (על פי רוב סטודנטים), וכמה מתנדבים מטעם משרד התיירות.
הלשכה מספקת לתיירים מידע במגוון נושאים ללא תשלום וכן חומר עיוני, דוגמת מפ ות של ירושלים ומידע על אתרים שונים בעיר.
עם זאת, אין בה עמדות אינטרנט לטובת התייר המזדמן, והקומה השנייה של המתחם, שאמורה לשמש חדר הדרכה לזכרו של שר התיירות לשעבר, מר רחבעם זאבי ז"ל, משמשת מחסן.
נמצא כי אף שהלשכה הממשלתית שוכנת במקום אטרקטיבי בכניסה לעיר העתיקה בירושלים שאותה פוקדים תיירים רבים מדי יום, לא מוצה הפוטנציאל של המקום לטובת המבקרים בו.
לשכת המידע המסחרית סמוך ללשכת המידע הממשלתית שוכנת לשכת מידע מסחרית בנכס ששוכרת החברה לפיתוח מזרח ירושלים בע"מ (להלן - פמ"י), בעקבות מכרז שפורסם למטרה זו.
פמ"י היא חברה ממשלתית אשר בעלי מניותיה העיקריים הם מדינת ישראל, באמצעות משרד התיירות, המחזיקה כ -67% מהמניות ועיריית ירושלים המחזיקה בכ -33% ממניות החברה.
לפני שכירת הנכס ציינה פמ"י במסגרת תכתובות עם עיריית ירושלים כי בכוונתה להתאים את המקום לצורך "מרכז הדרכה פעיל ", שישמש מרכז מבקרים.
במרכז יפעלו גורמי תיירות ומורשת המתמחים בהדרכת מטיילים ותיירים בעיר העתיקה ובסביבתה.
כמו כן ישמש המקום כשלוחה של מרכז דוידסון וכנקודת מפגש ויציאה לסיורים.
יינתנו בו תדריכים, הרצאות ומצגות לקבוצות סיור.
בכך, ציינה פמ"י, ירחיב וישלים המרכז את לשכת התיירות הסמוכה וישמש "נקודת מפגש" כמקובל בעולם.
כמו כן המקום משרד התיירות 1015 .
יופעל בתיאום מלא עם לשכת התיירות הממשלתית השכנה, ללא כפילות, וכי הוא ילּווה בוועדת היגוי משותפת למשרד התיירות, לעירייה ולפמ"י.
נמצא כי לשכת המידע המסחרית אינה מספקת בפועל את השירותים שעליהם הצהירה פמ"י, וכי הקמתה של הלשכה והפעילות המתקיימת בה אינן מתבצעות בתיאום עם לשכת המידע הממשלתית.
לפיכך שתי לשכות המידע, המסחרית והממשלתית, מתחרות זו בזו בגלוי על תשומת לבם של התיירים הנכנסים בשערי העיר העתיקה בירושלים, אינן משתפות פעולה ואינן מספקות שירותים משלימים.
לדעת משרד מבקר המדינה, על משרד התיירות להימנע ממצבים שבהם חברה ממשלתית המוחזקת על ידו פועלת ללא תיאום עם לשכה המופעלת על ידי המשרד.
על המשרד למצוא את המתווה הנכון לשילוב בין פעילות הלשכה הממשלתית ובין פעילות הלשכה המסחרית.
מנכ"ל משרד ה תיירות ציין בתשובתו מנובמבר 2011 כי בימים אלו מתגבשים שינויים בתפקודה של הלשכה המסחרית, בתיאום בין משרד התיירות, פמ"י ועיריית ירושלים, וכי חדר ההדרכה יוחזר לייעודו הקודם.
מנכ"ל פמ"י השיב בנובמבר 2011 .
נוכח התחזיות בדבר מספר התיירים הצפויים להגיע לארץ, על משרדי הממשלה הרלוונטיים להתאים את התשתיות ואת השירותים הניתנים לתיירים המבקרים בישראל- ובכלל זה להתאים את תשתית התעופה ואת מספר חדרי האכסון בארץ - לגידול הצפוי.
מדובר בתחום שיש בו כדי להביא תועלות רבות ומשמעותיות למדינה, מהבחינה הכלכלית, הפוליטית, והתעסוקתית, בייחוד באזורי הפריפריה, אך נראה שתחום זה לא זוכה לתשומת הלב הראויה מצד הממשלה על משרדיה הנוגעים בדבר.
על משרד התיירות לגבש מדיניות כוללת ארוכת טווח, לרבות תכנית אסטרטגית לשיווקן ולפיתוחן של התשתיות הציבוריות והפרטיות; ועליו להקצות תקציבים על בסיס תכניות אלו.
כמו כן, על משרד התיירות לשקול כיצד להסתייע גם במגזר העסקי במסגרת ההיערכות לעמידה ביעדיו כדי להביא לגידול בתיירות הנכנסת ולשם הפקת מרב התועלת הכלכלית.
יש לעשות את כל הדרוש כדי למצב את ישראל כיעד תיירותי מבוקש בעולם.
רשות השידור (להלן - הרשות) הוקמה ופועלת מכוח חוק רשות השידור, התשכ"ה- 1965 (להלן- החוק) ועל ביצועו מופקד שר שאותו ממנה הממשלה רשות השידור 1483 .
על מילוי תפקידיה של הרשות מופקדים: יושב ראש הרשות (להלן - היו"ר), מליאה של 31 חברים וועד מנהל בהשתתפות שבעה מחברי המליאה (להלן - מוסדות הרשות) ומנהל כללי (להלן - המנכ"ל).
את המליאה ממנה נשיא המדינה, לפי המלצת הממשלה4 .
הממשלה היא שממנה את היו"ר, את חברי הוועד המנהל ואת המנכ"ל.
לפי החוק, עם תפקידיה העיקריים של המליאה נמנים התוויית מדיניות הרשות, הנחיית הוועד המנהל במילוי תפקידו ופיקוח ו בקרה על פעילות הרשות.
הוועד המנהל הוא הגוף הניהולי המרכזי של הרשות, אשר מוסמך לדון בענייניה ולקבל החלטות בנושא, להכין את תקציבה, לפקח על ביצועו ועוד.
מפברואר 2010 מכהן ראש הממשלה, מר בנימין נתניהו, כשר הממונה על ביצוע החוק.
במרץ 2011 מונתה מליאה חדשה וד"ר אמיר גילת מכהן כיו"ר שלה.
שבעה מחברי המליאה החדשה, ובכלל זה היו"ר, נבחרו לשמש כחברי הוועד המנהל שהחל לפעול באפריל 2011 .
מנכ"ל הרשות הקודם סיים את תפקידו ביולי 2011 , וכעבור כחודשיים נבחר מנכ"ל חדש מר יוני בן-מנחם.
יחידות הרשות השונות (טלוויזיה, רדיו, מי נהלה וגבייה) פועלות במבנים, במשרדים ובמגרשים השוכנים באתרים הפזורים בכל רחבי הארץ.
עיקר הנכסים מרוכזים בירושלים - במתחם רוממה, במתחם שערי צדק ובמתחם הלני המלכה.
פעילות הרשות בתל אביב מרוכזת במתחם בדרום הקריה.
חלק מהנדל"ן נמצאים בשימוש הרשות זה שנים רבות, ורק מקצתם רשומים בבעלותה (ראו להלן).
זה שנים חלה הידרדרות חמורה במעמדה הציבורי של הרשות ובתפקודה הדבר בא לידי ביטוי, בין היתר, בגירעון מתמשך בתקציבה ובשחיקה במעמד השידור הציבורי.
עקב כך מונו כמה ועדות ציבוריות כדי לבחון את הגורמים שהביאו אותה למצבה, וה ן הגישו דוחות ובהם המלצות לשינויים.
הדוחות קבעו שהגורמים למצבה הקשה של הרשות הם, בין היתר, מספר עובדיה הגדול, עלויות שכר גבוהות, הסכמי שכר קשיחים ומבנה הרשות שנקבע בחוק, שבתנאי השוק הקיימים מקשה לנהלה באופן מקצועי.
מחברי הדוחות המליצו בין היתר על שינויים מבניים ברשות ובחוק.
באפריל 2007 החל הוועד המנהל בהליך לגיבושה של תכנית רפורמה מקיפה.
התכנית נועדה לגבש עקרונות לפעילותה הראויה של הרשות, ובכלל זה: הגדרת חזון ומבנה פעילות ראוי, הגדרת מבנה ארגוני, מצבת כוח אדם ועקרונות העסקה, שדרוג מערך הציוד ברשות, שיפו ר מערך הגבייה וריכוז גיאוגרפי של יחידות הרשות.
ביולי 2007 אישרו מוסדות הרשות את תכנית הרפורמה.
תכנית זו כללה, לצד עקרונות הפעילות, גם מחקר כלכלי ומודל עסקי להערכת יכולתה של הרשות ליישם ברמה הכלכלית את הרפורמה שגובשה.
עם אישורה של התכנית החלה הנהלת הרשות בה ליכים ליישומה, לרבות הליכי ניהול משא ומתן עם ועדי העובדים.
באפריל 2009 נחתם הסכם בין הרשות ומשרד האוצר ובין ארגוני העובדים המייצגים את עובדי הרשות, ולפיו יפרשו ממנה 700 עובדים בכפוף לחתימת הסכמי עבודה חדשים שיחליפו את הקיימים.
עד יוני 2011 נחתמו הסכמי העבודה החדשים בין הרשות לבין ארגוני העובדים.
להוציא חבר מליאה אחד שעליו ממליצה הסוכנות היהודית 1484 דוח שנתי62 .
בתכנית הרפורמה כלול מתווה לריכוז פעילות הרשות בשלושה מתחמים מרכזיים בשלוש הערים הגדולות (ירושלים, תל אביב וחיפה).
בנובמבר 2011 , כארבע שנים וחצי לאחר מועד אישור תכנית הרפורמה, היא עדיין לא יושמה, והרשות ומשרד האוצר עדיין לא הגיעו להבנות ולא חתמו על הסכם למימונה.
בחודשים מאי-נובמבר 2011 בדק משרד מבקר המדינה את אופן טיפולה של הרשות בנדל"ן שברשותה.
בדיקות השלמה נעשו במשרד האוצר, במינהל מקרקעי ישראל (להלן - המינהל) וברשות לפיתוח ירושלים (להלן - הרל"י)5 .
ביולי 2011 הנחה ראש הממשלה בתוקף תפקידו כשר הממונה, את הרשות לפעול למימוש הנדל"ן שברשות לצורך מימון תכנית הרפורמה (להלן - הנחיית ראש הממשלה).
עם קבלת הנחיית ראש הממשלה החל הוועד המנהל בפעולות לקראת יישומה.
בינואר 2012 עדיין נמצאה הרשות בעיצומה של בדיקה בדבר יישום הנחיית ראש הממשלה (ראו להלן).
הטיפול במתחמי הרשות בירושלים ובתל אביב .
בשנת 1965 נקבע בחוק שהממשלה תעמיד לרשותה של הרשות את כל הנכסים הנמצאים בידי קול ישראל6 ואת האולפנים של קול ישראל על מתקניהם וציודם, אם על ידי מכר או העברת בעלות בדרך אחרת, אם על ידי הקניית זכויות בנכסים, ואם בכל דרך אחרת, הכול בהתאם לתנאים שייקבעו בהסכם בין הממשלה ובין הוועד המנהל.
עוד נקבע בחוק כי הרשות לא תהיה רשאית למכור או להעביר בדרך אחרת נכס שבבעלותה7 אלא באישור הממשלה או באישור חבר ממשלה שהממשלה קבעה אותו לכך, או - אם היה הנכס מקרקעין - באישור ועדת הכספים של הכנסת.
כמו כן נקבע שהרשות לא תהיה רשאית למשכן נכס שברשותה או להשכירו לתקופה העולה על עשר שנים, אלא באישור השר הממונה.
חוק יסוד: מקרקעי ישראל קובע כי מקרקעי ישראל הם המקרקעין בישראל של המדינה, של רשות הפיתוח או של הקרן הקיימת לישראל, והבעלות בהם לא תועבר אם במכר ואם בדרך אחרת.
על פי חוק רשות מקרקעי ישראל, התש"ך- 1960 , המינהל הוא המנהל את מקרקעי ישראל.
בחוק המקרקעין, התשכ"ט- 1969 .
נקבע כי עסקה במקרקעין טעונה רישום בהחלטת ממשלה 575 ממרץ 1973 נקבע כי השר הממונה מוסמך לאשר מכירה או העברה בדרך אחרת של נכסים שבבעלות הרשות, אשר נרכשו על ידה מיום הקמתה ב -8 ביוני 1965 ואילך לגבי הרדיו, ומיום הכללת שידורי הטלוויזיה .
5 הרשות לפיתוח ירושלים (הרל"י) היא תאגיד שהוקם בשנת 1988 על פי חוק, ובין תפקידיה ייזום פעולות והכנת תכניות לפיתוחה הכלכלי של ירושלים ותיאום בין משרדי הממשלה, הרשויות והגופים הפועלים לפיתוח ירושלים.
6 עם הקמת הרשות בשנת 1965 הועברו לאחריותה שידורי רדיו קול ישראל.
נוסדה הטלוויזיה הישראלית, ושנה לאחר מכן צורפה אף היא לרשות 7 .
למעט תקליטים וסרטים מגנטיים רשות השידור 1485 .
במסגרת הרשות ב-30 בדצמבר 1968 ואילך לגבי הטלוויזיה.
בהחלטה נקבע כי הרשות תוכל למכור נכסים שבידיה שהם בבעלות המדינה רק לאחר חתימת הסכם העברת בעלות עם הממשלה.
עוד הוחלט להמליץ לרשות להשלים בהקדם את הסדרת רשימות המלאי לגבי הנכסים שהממשלה העמידה לרשותה.
באפריל 1993 ,, כעשרים שנה לאחר שהתקבלה החלטת הממשלה האמורה התקשרה הרשות עם יועצים חיצוניים בהסכמים שמטרתם לרשום על שמה חלק מהנדל"ן של הרשות בירושלים ובכך להשביחם8 לפני מכירתם.
רישום הנדל"ן על שם הרשות נועד, בין השאר, לאפשר לה להחליט על מכירה של נכסים בכל עת בסכומים גבוהים משוויים הנוכחי ובכך למקסם את רווחי הרשות.
הנדל"ן שבשימוש הרשות היו אמורים להיות מועברים לרשותה, אך לא נמצא כי היא פעלה ברציפות כדי להבטיח את זכויותיה בנכסים.
בפועל, זכויות הרשות במרבית הנכסים לא נרשמו על שמה בלשכת רישום המקרקעין.
יתירה מזאת, אין לרשות מידע מלא על זכויותיה בנכסים שבידיה.
על פי נתוני הרשות, בנובמבר 2011 היו בשימושה54 נכסים- שמונה מהם בבעלותה (בירושלים, בתל אביב ובחיפה); ארבעה בדיירות מוגנת; שבעה של מינהל נכסי הדיור הממשלתי שהבעלות עליהם לא הוסדרה (ראו להלן) והיתר בשכירות (לרבות משרדים, אולפנים, חניונים ושטחים למשדרים).
תנאי הכרחי לניהול יעיל של נדל"ן ולקיום בקרה ראויה עליו הוא ניהול מסד נתונים מפורט ומעודכן.
מסד הנתונים צריך לכלול את כל המידע הנוגע לנדל"ן ואמור לסייע בהליך קבלת ההחלטות.
מסד הנתונים אמור לכלול פרטים רבים ובכלל זה פרטים על מקומו של הנכס, תיאורו, שטחו וערכו, וכן תשריטים, נסחי רישום, הערות אזהרה, הסכמי מכר ושכירות והיתרי בנייה.
במשך עשרות שנים הרשות לא ניהלה עבור כל נכס "תיק נכס" ובו נתונים ומסמכים הקשורים אליו.
בתיקים שכן נוהלו נכללו בעיקר מסמכים הנוגעים לטיפול השוטף בנכסים, ולרוב אין בהם מידע בנושא הזכויות בנכסים והרישום בלשכת רישום המקרקעין.
מנהל שירותי מינהל-מטה ברשות כתב בתשובתו למשרד מבקר המדינה בדצמבר 2011 כי לאחר מינויו לתפקיד בינואר 2009 הוא הכין טבלה ובה מרוכזים פרטיהם של נכסי הרשות ופתח תיק לכל אחד מהם.
הוא הוסיף כי לדעתו ניהול נכסים בסדר גודל של הרשות צריך להיות מופקד אצל גורם מקצועי בעל ניסיון רב בניהול נכסים, ואילו הוא, בתוקף תפקידו, אחראי רק לטיפול השוטף בנושא הדיור במישור הם באחריות כל מדיה ]בנכסי הרדיו והטלוויזיה[ המטה, ו"הטיפול בדיור השוטף בנפרד".
8 ,קיים קשר ישיר בין סוג הזכות הקניינית (זיקת הנאהבר רשות, חכירה ובעלות) לבין שוויו של נכס בעת מימושו.
הסדרת הזכות הקניינית של בעלות ורישומה על שם המוכר אמורה להביא למיקסום שווי הנכס.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מינואר 2012 כתב סגן בכיר לחשבת הכללית במשרד האוצר כי כבר בשנת 2003 פעל אגף החשב הכללי במשרד האוצר לקדם ביצוע סקר מקיף של נכסי הרשות.
בשל חוסר שיתוף פעולה מצד הנהלת הרשות הופסקה פעילות זו, שנועדה לסייע בניהול מיטבי ומושכל של נכסי הרשות.
משרד מבקר המדינה מעיר כי במשך למעלה מארבעה עשורים הרשות לא תיעדה את השינויים שנעשו בנכסיה ולא מינתה מנהל מקצועי לקדם את הטיפול בנדל"ן מעבר להסדרה של ההתקשרויות החוזיות שלהם.
מסד הנתונים על הנדל"ן הנמצא בידי הרשות אינו מתאים לניהול נכסים בפריסה ארצית ובהיקף ניכר ואינו מאפשר מעקב ראוי אחר מצבם.
תמונת מצב זו נחשפה בפני הוועד המנהל החדש בעת שהחליט לתת דגש לטיפול בנושא הנדל "ן9 .
משרד מבקר המדינה בדק את רשימת ה נכסים הנמצאים בשימוש הרשות אשר רשומים במינהל נכסי הדיור הממשלתי במשרד האוצר (להלן - הדיור הממשלתי), לעומת רשימת הנכסים האלה שבידי הרשות.
נמצא כי אין התאמה בין שתי רשימות הנכסים האמורות: ברישומי הרשות נכללים שבעה נכסים בשימושה המשויכים לדיור הממשלתי, אולם לפי הרשום בדיור הממשלתי אין לו נכסים הנמצאים בשימוש הרשות.
מנהל הדיור הממשלתי השיב למשרד מבקר המדינה בינואר 2012 כי אין כיום נכסים של הרשות המנוהלים על ידי הדיור הממשלתי, וכל הנכסים הועברו לניהולה ולאחריותה של הרשות.
משרד מבקר המדינה מעיר שמצב בו אין התאמה בין רישומי הרשות ובין רישומי הדיור הממשלתי הינו לקוי מיסודו.
לפיכך, על שני הגופים האמורים להסדיר לאלתר את רישומי הנכסים, כדי שיהיה מסד נתונים נכון ועדכני וכדי שניתן יהיה לבצע בקרה על מצב נדל"ן זה.
משרד מבקר המדינה בדק את פעילות הרשות לגבי מתחם שערי צדק בירושלים ומתחם דרום הקריה בתל אביב.
יצוין כי במשך השנים בדקו גופים שונים, ובהם משרד מבקר המדינה, את נושא הנדל"ן10 .
בדוח זה יפורטו ליקויים אשר השפעתם נמשכת עד לעת הזו.
9 בישיבת הוועד המנהל ביולי 2011 אמר יו"ר ועדת הכספים "מסתבר שהרשות מנהלת את כל ענייני הנדל"ן שלה בשנים האחרונות ללא שום גורם שמצוי בתחום הנדל"ן או מבין בו ואני מצטער שאני יוצא היום כל הזמן רק מתריע בשער, אבל זה מה שקורה".
10 ,מבקר המדינהדוח שנתי 47 ( 1997 '), עמ 822-830 .
פרויקט מתחם שערי צדק יחידות הרשות בירושלים פזורות באתרים שונים ברחבי העיר.
לפני כעשרים שנים עלה - מטעמי חיסכון ויעילות - הצורך להקים קריה שבה ירוכזו כל יחידות הרשות הפזורות ברחבי העיר (הנהלה, טלוויזיה, רדיו והנהלת אגף הגבייה).
צוות של הרשות והרל"י גיבשו בשנת 1990 המלצות למעבר הרשות למתחם שבו שכן לפנים בית החולים שערי צדק.
המתחם אמור היה להיות "פרויקט הדגל" של הרשות, הן בשל השינוי הארגוני שכרוך בביצועו, והן לנוכח השינוי הטכנולוגי, הפיזי והייצוגי הצפוי בעקבות ביצועו.
לדעת הרשות סיום הפרויקט אמור היה להביא לשינוי ולייעול הרשות.
על פי התכנ ון, ביצוע הפרויקט אמור היה לכלול שני שלבים: השלב הראשון - רכישת המתחם ושיפוצו (להלן - שלב א'); והשלב השני - בניית כל מתקני הרשות בירושלים לרבות אולפני הטלוויזיה והרדיו באותו מתחם (להלן - שלב ב').
במרץ 1999 הסתיים ביצוע שלב א' של הפרויקט, והנהלת הרשות עברהלמשכנה החדש במתחם שערי צדק.
כבר בשלבים המוקדמים של הפרויקט ובשל מורכבותו התקשרה הרשות עם יועצים מתחומים שונים, ובהם חברת ייעוץ כלכלי פרטית, כדי לקבל ייעוץ בכל הקשור לדרכי המימון האפשריות לביצוע הפרויקט.
בחוות דעת שהגישה חברת הייעוץ הכלכלי בשנת 1994 היא צ יינה כי הדרך הטובה והזמינה ביותר למימון הפרויקט היא באמצעות הלוואות ארוכות טווח.
מימון מסוג זה אמור היה גם לאפשר גישור על הפער בין המקורות המידיים שבידי הרשות ובין תקציב ההשקעות הנדרש לצורך מימון הפרויקט.
עוד עלה מחוות הדעת כי למימון שלב א' של הפרויקט נדרשו הלוואות בסכום של כ -25 ,מיליון דולר ולשלב ב' נדרשו הלוואות נוספות בסכום של 13.
לאישור קבלת ההלוואות בהיקף של עד כ -40 מיליון דולר נדרש אישור מהממשלה ומוועדת הכספים של הכנסת.
בהחלטת ממשלה 549511 ממאי 1995 נקבע, בין היתר, לאשר את בניית פרויקט רשות השידור בשערי צדק; לאשר לרשות לקבל הלוואות בהיקף של עד 25 מיליון דולר לרכישת הקרקע, לשיפוץ המבנה הקיים ולביצוע תכנון מפורט; להסמיך את שר האוצר לאשר הלוואות נוספות למימון הפרויקט, ובלבד שסך ההלוואות לא יעלה על 70% מהיקף המימון הנדרש לפרויקט.
עוד נקבע בהחלטה כי הרשות תשעבד ותמכור נכסים ומקרקעין שיפונו במסגרת הפרויקט; כי הרשות לא תשעבד לצורך הפרויקט הכנסות שוטפות המיועדות למימון השידורים, לרבות הכנסות מאגרות, וכי הפרויקט לא ימומן, ולו באופן חלקי, מתקציב המדינ ה או מערבויות מדינה.
באוגוסט 1996 לוותה הרשות כ -109 ( מיליון ש"ח 25 מיליון דולר) משני בנקים מסחריים למימון שלב א' של הפרויקט: רכישת הקרקע, הריסה ופינוי של המבנים שאינם לשימור, שיפוץ בניין בית החולים הישן שנועד לשימור, הוצאות תכנון ושכר ליועצים.
בשנת 1998 אישר שר האוצר דאז לרשות ליטול הלוואות נוספות בסכום כולל של עד 30 מיליון ש"ח: במרץ 1998 הלוואה של עד שישה מיליון ש"ח, וביולי 1998 הלוואה בהיקף של עד24 .
החלטה הכוללת את החלטתה של ועדת השרים לענייני כלכלה 1488 דוח שנתי62 .
באפריל 1998 , כשנה לפני סיום שלב א' של הפרויקט , ולנוכח קשיים במימוש נכסי הרשות שיועדו למימון (להלן - נכסי המימון) 12 הודיע מנכ"ל הרשות דאז לוועד המנהל על עצירת הפרויקט ובדיקתו מחדש.
בעקבות כך פנה מנכ"ל הרשות דאז ביולי 1999 לשר האוצר דאז וביקש את אישורו ללקיחת הלוואה נוספת בסכום של כ-126 מיליון ש"ח, שיועד לשלב ב' של הפרויקט.
השר לא נתן את האישור המבוקש.
משרד מבקר המדינה מעיר כי העיכוב המתמשך במימוש נכסי המימון, ההחלטה על עצירת הפרויקט, ההיקף הגדול של ההתחייבויות הכספיות של הרשות ותנאי ההלוואות גרמו לרשות במשך השנים נזקים כלכליים ותפעוליים שהשפעתם עדיין ניכרת במועד סיום הביקורת13 .
בינואר 2000 הודיעו הבנקים לרשות כי היא מפגרת בפירעון ההלוואות.
בפברואר אותה שנה כתב סמנכ"ל כספים דאז למנכ"ל דאז כי "אנו במלכוד, שכן עד לאישור שר האוצר אין באפשרותנו לקבל הלוואות מהבנקים שבעזרתם נפרע את החובות, וכמו כן אסור לנו להשתמש בכספי הרשות למטרה זו".
קשיי הרשות לפרוע את ההלוואות נמשכו, ובינואר 2005 הגישו הבנקים תביעה נגד הרשות להשבת כ - 20.
בין השנים 1996 -2007 שילמה הרשות לבנקים כ-104 מיליון ש"ח, ויתרת החוב לבנקים הסתכם בכ-139 מיליון ש"ח.
ביוני 2007 נחתמו הסכמים חדשים להסדרת חובותיה של הרשות לבנקים שמקורם בהלו ואות שנטלה בעבר, הרשות נדרשה לשעבד לבנקים את מלוא זכויותיה במתחם רוממה ונקבעו לוחות סילוקין חדשים ולפיהם ההלוואות ייפרעו במלואן לא יאוחר מיולי 2021 .
בינואר 2009 התקבלה לבקשת הרשות חוות דעת של יועץ משפטי חיצוני ולפיה "מימוש נכסי רשות השידור והקמת פרויקט קר יית רשות השידור במתחם שערי צדק שלובות זו בזו ולא ניתן להפרידן באופן כזה שיימכרו נכסי רשות השידור ללא הקמת הפרויקט המלא במתחם שערי צדק".
בשנים 1999 -2010 לא התקדמה הרשות בכל הקשור למימוש שלב ב' של הפרויקט.
יצוין כי חלק מנכסי המימון הם נכסים משותפים לה ולגופי ם אחרים, ובמשך השנים התגלעו בינה ובין אותם גופים חילוקי דעות בעניין זכויותיו של כל צד בנכסים אלה ובעניין השימוש בהם.
12 נכסי המימון של הרשות שהיו אמורים לשמש מקור המימון העיקרי לביצוע שלב ב' של הפרויקט הם: מתחם בצלאל ברחוב ירמיהו; מתחם רוממה (בניין החוטים, בית ג'מיל, בניין היהלומים); משרדי מחלקת הגביה ברחוב שמאי; מתחם הלני המלכה (הכנסיות האוונגלית האפיסקופלית, האתיופית והאנגליקנית); בית ניקולאי (המשמש את יחידת ביקורת פני ם של הרשות ואת נציבות תלונות הציבור של הרשות); דירה ברחוב למפרונטי ומחסן ברחוב תובל.
13 יצוין כי עוד בשנת 2001 בדוח שהזמינה הרשות מיועץ חיצוני נכתב כי התנהלות הפרויקט, מצביעה על ניהול בלתי מקצועי, ללא פיקוח ובקרה נאותים תוך סטייה מכללי מינהל תקין, כנדרש מרשות ציבורית.
כתוצאה מכך נגרם בזבוז מתמשך של כספי ציבור ובסופו של דבר לכך שהפרויקט לא נשלם עד מועד סיום הביקורת.
14 מתוך חוב שלטענתם הסתכם בכ-150 .
מיליון דולר רשות השידור 1489 .
זכויות הרשות במתחם דרום הקריה בתל אביב 1.
הרשות מחזיקה בשטחי קרקע, ובהם בניינים ושטחי חניה בקריה בתל אביב במתחם הרחובות קפלן, אלוף קלמן מגן, ארניה וליאונרדו דה וינצ'י.
כאמור, בחוק נקבע כי הממשלה תעמיד לרשותה של הרשות, את כל הנכסים שהיו בידי קול ישראל עד אותה עת, וכי העברת הזכויות והנכסים תתבצע בהתאם לתנאים שייקבעו בהסכם בין הממשלה ובין הוועד המנהל.
ככל הידוע, חלק מאותם נכסים וזכויות הם אלו שנמצאים היום בידי הרשות במתחם דרום הקריה.
כאמור, זכויות הרשות במקרקעין לא הוסדרו ברישום בלשכת רישום המקרקעין; אולם לפי סעיף 126 לחוק המקרקעין, ביולי 1990 נרשמה הערת אזהרה לטובת הרשות על זכויותיה אלה.
רישום הערת האזהרה נעשה לבקשת הרשות לאחר עיכובים ברישום הנכס על שמה.
ביוני 1996 נחתם בין המינהל ובין הרשות הסכם לפינוי השטחים והמבנים שמחזיקה הרשות במתחם דרום הקריה בתל אביב (להלן - ההסכם).
במבוא להסכם נכתב כי המינהל מעוניין שהרשות תפנה את המקרקעין בדרום הקריה ותעבור למקום חלופי, על מנת לאפשר בינוי מחדש של המקר קעין לפי תכניות מתאר של האזור.
בתמורה לפינוי התחייב המינהל להקצות לרשות, בין השאר, שטח חלופי בדרום הקריה, שיכלול מקומות חניה וגג מבנה גבוה לצורך הקמת תורן נושא אנטנות.
כמו כן התחייב המינהל לממן את עלויות השכירות של מקום חלופי עד להשלמת הבנייה ולשאת בעלויות ההעברה הכפולה למקום החלופי ולמבנה הקבע ובעלויות התקנת הציוד, הן במקום החלופי והן במבנה הקבע.
בתמורה התחייבה הרשות, בין היתר, למחוק את הערת האזהרה הרשומה לטובתה.
באפריל 2002 נחתמה תוספת להסכם (להלן- התוספת להסכם) בין המינהל ובין הרשות, שעסקה בהעברת יחידות הרשות למבנים זמניים חלופיים כדי להתאימם לצורכי הטלוויזיה.
בהתאם לכך עברו יחידות הרשות למתחם ששטחו כ- 4,600 מ"ר ברחוב ארניה.
במבוא לתוספת להסכם נכתב כי בתמורה לפינוי המקרקעין המוחזקים בידי הרשות במתחם דרום הקריה, היא תקבל זכויות חכירה מהוונות במבנה הקבע.
בשנים 2002 -2006 הזמינו הרשות והמינהל עבודות תכנון, הכינו פרוגרמה15 ופעלו להשיג רישיונות להצבת תורן אנטנות על המגדל הצמוד למבנה הרשות 16 .
אך למעשה הרשות לא קידמה באופן משמעותי את מימוש ההסכם והמינהל לא שיווק את המגרש שעליו אמור היה להיבנות המבנה שיועד לרשות.
15 פרוגרמה משמשת בסיס להכנת תכנית מפורטת, וכוללת את השטח הדרוש בהתאם לשימוש הצפוי.
16 בנובמבר 2003 התברר כי התקנת תורן התקשורת של הרשות עתידה להגביל את יכולת המינהל לנצל את זכויות הבנייה בבניין ולהיות כרוכה בעלויות נוספות, בשל מגבלות גובה של רשות התעופה האזרחית ובשל חשש להשפעה של מערכות אלקטרו-מכניות אחרות על תפקוד מתקן התקשורת.
בינואר 2007 מונה יו"ר חדש לרשות.
בתקופת כהונתו הוא פעל לקדם את הטיפול בנושא הנדל"ן של הרשות.
בפברואר 2008 הוא פנה למנהל המינהל בבקשה לקיים דיון מחודש לגבי מבנה הקבע שהרשות אמורה לקבל בתמורה לפינוי המתחם בדרום הקריה בהתאם להסכם.
בפנייתו ציין היו"ר דאז כי בחלוף השנים חלו שינויים בנסיבות שמחייבים דיון מחודש, ובראשם היישום הצפוי של תוכנית הרפורמה, אשר תשפיע, בין היתר, על צורכי הנדל"ן של הרשות בתל אביב.
ממסמכי המינהל עולה שעוד באותו החודש בפגישה בין נציגי הרשות לנציגי המינהל אמרה נציגת הרשות כי הרשות בחנה את האופציה להשיב למינהל את הקרקע עליה שוכנות יחידות הרשות, ובתמורה לקבל פיצוי ששוויו כשווי הקרקע שתוחזר.
היא הוסיפה כי לחלופין נבחנה אפשרות לקבל מהמינהל מגרש חלופי באזור גוש דן ופיצוי כספי על ההפרש בין שווי הקרקע שתוחזר לשווי המגרש החלופי.
בסיכום דיון בין המינהל ובין הרשות מאפריל 2008 נקבע כי הרשות תעביר פרוגרמה ראשונית למנהל מחוז תל אביב במינהל, לצורך איתור שטח חלופי בתחום המחוז.
עוד נקבע שהמינהל ישלם לרשות תמורת פינוי הקרקע בהתאם להערכת שמאי מטעמו, ואם הרשות תחלוק על הערכת השמאי, היא תהיה זכאית לערער על כך לפני השמאי הממשלתי, והכרעתו תהיה סופית.
במאי 2008 נפגשו נציגי הרשות עם מהנדס העיר תל אביב לשם בחינת חלופות למתחם הרשות, ובמהלך הפגישה הוצגו לרשות כמה אתרים חלופיים.
במשא ומתן על המרת הזכויות שבהן מחזיקה הרשות מכוח ההסכם עם המינהל בתמורה כספית, הזמינו כל אחד מן הצדדים שמאויות האומדות את שווי הזכויות של הרשות.
בהתאם לשמאות שהזמינה הרשות ושהוכנה בספטמבר 2008 , הוערך שווי הזכויות של הרשות במתחם דרום הקריה בכ-126 מיליון ש"ח.
סכום זה היה גדול בכ-70 .
מיליון ש"ח מהשמאות שהוכנה לבקשת המינהל יצוין כי על א ף האמור בתוספת להסכם לא הובאה אי -ההסכמה בין הצדדים להכרעת השמאי הממשלתי.
בידי הרשות אין מסמכים המלמדים כי היא ביצעה עבודת מטה מקיפה לבחינת כל ההיבטים של מתחם חלופי בתל אביב שבו ירוכזו כל יחידות הרשות, ובכלל זה לבחינת ההיבטים הכספיים של החלופות השונות.
הרשות קיימה משא ומתן עם המינהל בנושא פינוי המתחם בלי שמוסדות הרשות דנו בנושא ובלי שהם קיבלו החלטה בעניין.
מוסדות הרשות אף לא אישרו את המתווה שגובש עם המינהל בדבר קבלת תמורה כספית בעד הפינוי.
ביולי 2010 כינס מנהל המינהל ישיבה בהשתתפות נציגי הרשות כדי לקדם את פינוי הרשות מן המתחם בדרום הקריה.
בעקבות ישיבה זו ביקשה הרשות לעשות בדיקת היתכנות כלכלית של עלות ההסכם, לשם קבלת החלטה לגבי אחת משלוש החלופות שלהלן: האחת - להישאר במתחם בדרום הקריה; השנייה - לעבור ממנו למבנה אחר בתל אביב; והשלישית - לעבור למתחם מחוץ לעי ר.
בדיקת ההיתכנות הכלכלית מאוקטובר 2010 העלתה כי לנוכח העלות הגבוהה הכרוכה במציאת מתחם מתאים, חוסר מומחיות וחוסר ניסיון בעניין זה, והקושי הצפוי במציאת מתחם מתאים, על הרשות לדבוק במתווה של ההסכם המקורי ולהימנע מביצוע החלופה של מעבר למתחם אחר בגוש דן.
נמצאכי בסמוך לקבלת הבדיקה הכלכלית לא דנו מוסדות הרשות בתוצאותיה האפשריות ולמותר לציין שהם לא התוו את דרך הטיפול הרצויה להמשך המשא ומתן עם המינהל.
בין הרשות למינהל התגלעו חילוקי דעות בעניין מחיקת הערת האזהרה המינהל סבר שהיה על הרשות למחוק את הערת האזהרה בהתאם להסכם, והוא אף כתב למשרד מבקר המדינה בתשובתו מינואר 2012 , כי הוא פנה באוגוסט 2011 בעניין זה למשנה ליועץ המשפטי לממשלה בבקשה לבירור הסכסוך, אך גם פנייה זו עדיין לא נשאה פרי.
מנגד הרשות סברה כי מימוש התחייבות זו מותנה בכך שהמינהל יקיים את ההסכם ועל כן לא מחקה את הערת האזהרה.
ניסיונות ליישב את המחלוקות הנוגעות למחיקת הערת האזהרה לא צלחו.
המינהל הציע שהערת האזהרה תיוחד אל המגרש שבו אמורה הרשות לקבל זכויות כנגד פינוי המתחם הקיים על פי ההסכם, אך בפועל עד ינואר 2012 .
הערת האזהרה לא הוסרה החלטות בתקופת הכהונה של מוסדות הרשות שהחלו לכהן בשנת 2011 1.
לאחר מינוי המליאה החדשה במרץ 2011 הגדירו היו"ר והוועד המנהל את הטיפול בנושא הנדל"ן כאחד הנושאים המרכזיים שעל המוסדות לטפל בהם.
בישיבת הוועד המנהל ממאי 2011 אמר היו"ר כי נושא הנדל"ן סבוך, וכבר שנים ארוכות הוא מכביד על קופת הרשות.
לדבריו חשוב מאוד שייבחר מטעם הוועד פרויקטור בעל ידע והבנה בתחום שיעסוק בנושא זה.
בישיבת הוועד המנהל שהתקיימה ביוני 2011 הוחלט להקים צוות נדל"ן שאחד מחבריו הוא יו"ר ועדת הכספים של הרשות.
בישיבת הוועד המנהל מיולי 2011 התייחס יו"ר ועדת הכספים לנושא ואמר כי בעבר לא היה תיאום, לא היו דיונים מסודרים ודברים נגררו שנים ארוכות, ולכן יש לבדוק את המצב ואת הסטטוס של כל נכסי הרשות.