HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
בתשובתו מספטמבר 2007 הסביר מר בן צור, בכל הנוגע לעבודתו הנוספת במועצה הדתית בירושלים, שיתכן ששגה בתום לב כשלא ב יקש מהדירקטוריון היתר להמשך העסקתו במועצה.
בעניין מעיין החינוך התורני ציין מר בן צור כי הוא משמש בתפקיד ציבורי - התנדבותי, יו"ר הרשת, והוא האחראי לקביעת המדיניות של הרשת ולפיקוח על פעילותה, בעוד תפקיד המנכ"ל שלה מחייב פעילות יומיומית.
יודגש כי הממצאים שבידי משרד מבקר המדינה, ובכללם עדותו של מר בן צור בפני צוות הביקורת, מלמדים שהיה בפועל מנכ"ל רשת מעיין החינוך התורני.
לדעת משרד מבקר המדינה, עיסוקיו הנוספים של מר בן צור הם בבחינת הפרת הסכם העבודה שלו עם המשקם.
27 בנושא זה ראודוחות ביקורת על איגודים, דוח מס' 2 /שנת 2000 , '"מפעל הפיס", עמ77.
לדעת משרד מבקר המדינה, הדירקטוריון כשל באשרו למר בן צור לעסוק בעיסוקים נוספים מבלי שהטיל עליו הגבלות ובלא שדן בהשפעת עיסוקיו הנוספים על פעילותו בחברה28.
יו"ר הדירקטוריון הודיע למשרד מבקר המדינה בנובמבר 2007 כי בעקבות ממצאי הביקורת ביקש ממר בן צור לבחור בין תפקידו בחברת המשקם לתפקידו במעיין החינוך התורני.
מר בן צור בחר לסיים את תפקידו בחברת המשקם בדצמבר 2007 .
ולהמשיך בפעילותו במעיין החינוך התורני .
בעלי תפקידים בסקטור הציבורי זכאים לקבל כלי רכב צמוד לשימושם, בהתאם לצורכי התפקיד.
סביר שהמדינה תממן את ההוצאות עבור השימוש בכלי רכב אחד לאדם אחד גם אם הוא נושא במספר תפקידים.
נמצא כי למנכ"ל היו שני כלי רכב יוקרתיים לשימושו הבלעדי, שניהם במימון ישיר או עקיף של המדינה: 1.
רכב המשקם : למנכ"ל הייתה מכונית חכורה צמודה מסוג טויוטה קאמרי.
אמנם, זהו כלי הרכב המקובל בחברות הממשלתיות ובשירות המדינה, אולם הדגם שנמסר למנכ"ל מפואר יותר מהדגם שבשימוש בחברות הממשלתיות ובשירות המדינה.
הוצאות החברה עבור מכונית המנכ"ל בשנת 2005 הסתכמו בכ- 119,000 ש"ח, מהם כ- 40,000 .
ש"ח הוצאות דלק ההוצאה הממוצעת לחודש הייתה כ- 9,900 ש"ח.
בשנת 2005 נסע המנכ"ל בממוצע כ- 4,500 ק"מ לחודש ברכב המשקם.
רכב מעיין החינוך התורני : במעיין החינוך התורני הייתה מכונית טויוטה קאמרי כרכבו הצמוד של המנכ"ל שקדם למר בן צור.
בעת כהונתו של מר בן צור בעמותה הוגדרה המכונית ככלי רכב איגום המשמש לצרכים השוטפים של העמותה ולא לשימוש פרטי.
לכלי רכב כזה יש לנהל כרטיס מפורט שבו רושמים, בין השאר, את זמני הנסיעות ברכב ואת יעדיהן.
בביקורת עלה כי העמותה לא ניהלה כרטיס רכב מפורט, כנדרש, והרכב שימש את מר בן צור לנסיעותיו באופן בלעדי ממועד כניסתו למעיין החינוך התורני - אפריל 2005 ,.
נוסף על כך התברר כי המנכ"ל נסע ברכב מעי ין החינוך התורני בשנת 2006 בממוצע כ - 4,100 ק"מ לחודש29 , במקביל לשימוש שעשה ברכב המשקם.
רק בספטמבר 2006 הודיע חשב מעיין החינוך התורני למשרד מבקר המדינה כי מאותו מועד החלה העמותה לנהל לרכב כרטיס.
כאמור, תפקיד מנכ"ל חברת המשקם הוא תפקיד הדורש השקעת זמן ניכ רת; בהסכם העבודה האישי שלו התחייב המנכ"ל להקדיש לעבודתו במשקם את זמנו, מרצו, כישוריו וניסיונו30 .
עבודתו במעיין החינוך התורני ונסיעותיו של המנכ"ל מטעם העמותה אמורות היו להתבצע לאחר שעות העבודה במשקם כפי שהתחייב בפני הדירקטוריון.
יום העבודה במשקם, בהתאם לנוהל י החברה, מסתיים לכל המוקדם בשעה 16:00 .
מניתוח ומהשוואה של דפוסי התדלוק של מכונית המשקם ומכונית מעיין החינוך התורני ומבדיקת כרטיס רכב מעיין החינוך התורני עולה כי שני כלי הרכב היו בשימוש יומיומי במהלך שעות העבודה המקובלות (ראה בהמשך).
בעניין זה ראו גם בפרק על שומרי הסף הפנימיים 29 בחודשים ינואר-יוני 2006 .
, לפי הנתונים שהיו בידי משרד מבקר המדינה 30 בנושא זה ראודוחות ביקורת על איגודים, דוח מס' 2 / שנת 2000, '"מפעל הפיס", עמ77.
מר בן צור הודיע למשרד מבקר המדינה בספטמבר 2007 כי המבחן שנקבע על ידי החשב הכללי במשרד האוצר לצורך סיווגו של רכב כ"רכב צמוד" או כ"רכב איגום" הוא "מבחן חניית הלילה", והוא הקפיד הקפדה יתרה להחזיר את הרכב לחניון הרשת מדי ערב, עם סיום השימוש בו.
כדבריו בפגישה עם צוות הביקורת ב- 1.
07 "אין לי רכב צמוד נוסף .
מעיין החינוך התורני זה רכב איגום, הוא נמצא בחניון, כל העת יש לי רכב אחר מהמשקם ואיתו אני נוסע בדרך כלל .
בתוקף תפקידי יש הרבה פעמים שאני צריך לצאת אחר הצהריים או בערבים לכל מיני אירועים, לבתי ספר, למסיבות סיום .
שם אני צריך להביא את דברה של הרשת .
אני צריך לדבר, לצורך זה אני לא אסע ברכב המשקם".
עוד ציין המנכ"ל בשיחה: של ]של המשקם[ "אם אני אחה"צ נוסע עם הרכב של הרשת מישהו לא יכול לנסוע עם הרכב המשפחה?
, אשתי לא יכולה לנסוע עם הרכב של המשפחה?
יכולה לנסוע לת"א לחיפה ולירושלים לטייל איפה שהיא רוצה, סליחה אני משלם על זה כסף והרבה כסף כל חודש".
יש להטעים כי רכב איגום משמש לצרכיו השוטפים של המשרד או העמותה ולא לשימושו הבלעדי של עובד מסוים.
זאת ועוד, משרד מבקר המדינה השווה את רישומי כניסת כלי הרכב של עמותת מעיין החינוך התורני לחניון הרשת לרישומי כרטיס הרכב ששימש את מר בן צור והעלה כי לא תמיד הוחזרה המכונית לחניון הרשת בסופו של יום העבודה של מר בן צור.
מכל האמור לעיל יוצא שבתקופה מסוימת עמדו לרשותו של מר בן צור למעשה שני כלי רכב צמודים שמדינת ישראל מימנה את ההוצאות על החזקתם; אחד מהם שימש לדבריו של מר בן צור את בני משפחתו.
כאמור, גם בעניין זה הציג מר בן צור לדירקטוריון מצג מטעה של עבודתו ברשת מעיין החינוך התורני כשאמר שעבד ברשת ללא תמורה ובלי קבלת החזר בעבור הוצאות.
לדעת משרד מבקר המדינה, מובן מאליו שאין זה ראוי שאדם אחד יקבל שני כלי רכב על חשבון הקופה הציבורית.
סעיף2(2 )(א) בפקודת מס הכנסה קובע, בין השאר, כי הכנסה מעבודה כוללת תשלומים בשל החזקת רכב ושימוש בו, ועל נישום לשלם מס בכל שנת מס לפי שווי השימוש ברכב.
הנוהג ברכב איגום אינו אמור לשלם מס.
הואיל וכלי הרכב של מעיין החינוך התורני היה למעשה צמוד למר בן צור והיה תמורה עבור עבודה, לדעת משרד מבקר המדינה, על חשב מעיין החינוך התורני לבחון את שיעור המס הנדרש ממר בן צור עבור השימוש ברכב צמוד נוסף.
הוצאות דלק שאינן סבירות ככלל, כלי הרכב הצמודים בחברת המשקם תודלקו באמצעות התקן תדלוק שהותקן במכוניות.
גם ברכב המנכ"ל הותקן התקן תדלוק כזה, ונוסף על כך, החזיק המנכ"ל בכרטיס אשראי לצורך תדלוק בלבד ששימש אותו כשלא נסע במכוניתו הצמודה אלא בכלי רכב חלופי שסיפקה לו חברת השכרת הרכב.
כרטיס האשראי לא היה מוגבל לשימוש בכלי רכב מסוים.
את מכונית מעיין החינוך התורני תדלק המנכ"ל באמצעות התקן תדלוק שהותקן בה.
תדלוק מכונית המשקם : כשמכונית המשקם שהייתה צמודה למר בן צור עברה טיפול מטעם החברה שהחכירה לה אותו, קיבל מר בן צור רכב חלופי שבעבור הדלק שרכש לו משרד הרווחה 1029 .
היה אמור לשלם בכרטיס האשראי.
בכל זמן אחר הוא היה אמור לתדלק את רכבו באמצעות התקן התדלוק שהותקן בו.
משרד מבקר המדינה בדק את כל חיובי הדלק של כלי הרכב הצמודים בחברה ובכלל זה חיובי הדלק של המנכ"ל מינואר 2005 עד מאי 2006 ; התברר כי, להבדיל מיתר העובדים, רק המנכ"ל תדלק את רכבו הצמוד יום אחר יום לפחות פעמיים ביום ולעתים אף מספר פעמים ביום.
התשלומים של המנכ"ל בעבור דלק, אשר חויבו באמצעות כרטיס האשראי שלו, כללו אף תשלומים בגין כלי רכב שמספריהם היו אקראיים31 או בגין כלי רכב שלא היו בשימוש המשקם.
המנכ"ל שילם בכרטיס האשראי שלו בגין מילוי דלק גם כאשר רכבו הצמוד לא היה בטיפול אלא היה אמור להיות ברשותו, והתשלום בגין הדלק היה אמור להיגבות באמצעות התקן התדלוק ולא באמצעות כרטיס האשראי.
למשל, בחודש אוקטובר 2005 הסתכם החיוב בעבור דלק באמצעות כרטיס האשראי ב - 2,250 ש"ח- 50% מהסכום ששולם עבור דלק באותו חודש.
המשקם שילמה אם כן בגין רכישת דלק של המנכ"ל לכלי רכב שלא נמצאה ראיה שהיו בכלל בשימושה.
חשב החברה אישר את התשלומים מבלי שבדק אם כלי הרכב שבעבורם נרכש הדלק היו בשימוש המשקם; לדעת משרד מבקר המדינה, יש לראות את התנהגות המנכ"ל והחשב בחומרה.
שימוש ברכב מעיין החינוך התורני ללא דיווח : כאמור, במהלך הביקורת, החל מספטמבר 2006 , הוחל במעיין החינוך התורני ברישום הנסיעות של המכונית שהוצמדה למנכ"ל.
משרד מבקר המדינה השווה בין מועדי הנסיעות שנרשמו בספר הרכב בחודש נובמבר 2006 .
ובין תאריכי קניית הדלק לרכב באמצעות חברת האשראי בבדיקה התברר כי המכונית תודלקה גם בימים שבהם לא נרשמו לה כלל נסיעות בספר הרכב.
בתשובתו מספטמבר 2007 הסביר מר בן צור כי כלי הרכב של המשקם תודלק מספר פעמים ביום בסכום המינימלי הדרוש, בין השאר, על מנת לקבל עיתון במסגרת מבצעי קידום של שתי תחנות דלק בירושלים.
מר בן צור הבהיר כי לא עשה מעולם שימוש בכרטיס האשראי לשם תדלוק של רכב שלא היה בשימוש חברת המשקם.
לדעתו, הרישומים בעניין חיובי הדלק שלו והשימוש בכלי הרכב זרועים טעויות: שגיאות הקלדה של מספרי כלי הרכב; שגיאות ברישום מועדי כלי הרכב החלופיים שנמסרו לו; שגיאות במועדי הטיפולים ואף שגיאות בספר הרכב של הרשת ששוחזר בהוראת חשב .
מן האמור לעיל למדים כי מדינת ישראל מימנה בפועל למר בן צור שני כלי רכב יוקרתיים: האחד - רכבו הצמוד מחברת המשקם, והאחר - רכב מנכ"ל מעיין החינוך התורני.
עולה חשש כי המנכ"ל עשה שימוש לא ראוי בכרטיס האשראי .
שאינם נראים כמספרים אמתיים של כלי רכב 1030 דוח שנתי58ב .
הס ברי המנכ"ל לא היה בהם כדי להפריך את הממצאים שהועלו.
נוכחות העובדים הבכירים מנכ"ל חברת המשקם היה יכול לפקח על נוכחותם ופעילותם של העובדים הבכירים הכפופים אליו באמצעות רישומי הנוכחות ועל ידי בדיקת תכניות העבודה השבועיות שלהם.
רישום נוכחות - ההסכם הקיבוצי משנת 2000 בין החברה לוועד העובדים וההסתדרות ונוהלי החברה אפשרו לעובדים הבכירים - 20% מעובדי המנגנון- לחתום בכרטיס הנוכחות פעם אחת ביום.
לפי ההסכם הקיבוצי, עובד היוצא בתפקיד ממקום עבודתו הקבוע במהלך יום עבודתו יציין על גבי כרטיס הנוכחות ש לו את סיבת יציאתו ממקום עבודתו.
תכנית עבודה שבועית - החל משנת 2002 דרש מר בן צור שמנהלי אזורים32 ומנהלי אגפים ידווחו לו מראש על פעילותם השבועית המתוכננת.
בדיקת משרד מבקר המדינה מעלה שלמנכ"ל לא הייתה בקרה כלשהי על עבודתם ונוכחותם של חלק מהעובדים הבכירים; חלקם לא החתימו את כרטיס הנוכחות שלהם בשעון ימים רבים בחודש או כל החודש וחתמו בסופו ידנית במרוכז ללא ציון סיבת אי-החתמת הכרטיס בשעון הנוכחות.
המנכ"ל גם לא אכף על העובדים את חובת הגשת תכנית העבודה השבועית.
חתימה אחת ביום לעובדים הבכירים אמנם מעוגנת בהסכם הקיבוצי אך ממצאי הדוח (כמפורט להלן) מעוררים את השאלה האם די בה.
לדעת משרד מבקר המדינה, על החברה לקבוע הסדרים שיחייבו את כל עובדי החברה להחתים את כרטיסם בשעון הנוכחות פעמיים ביום, בכניסתם למקום העבודה ובצאתם ממנו.
להלן דוגמה33 לדיווח הנוכחות של המבקר הפנימי.
המשקם העסיקה מבקר פנימי, מר יעקב גרוסמן (להלן - המבקר הפנימי), שאליו היה כפוף עובד ביקורת נוסף.
מבדיקת דוחות הנוכחות של המבקר הפנימי לשנת 2006 עלה כי במרבית ימי העבודה הוא דיווח על נוכחותו בעבודה בחתימת ידו ולא החתים את הכרטיס בשעון.
בימים האחרים דיווח באמצעות החתמה אחת של כרטיסו בשעון, לא לפני שעות הצהריים.
סביר להניח כי חלק מעבודתו של המבקר הפנימי היה אמור להתבצע ביחידות החברה, מחוץ למשרד הראשי.
אולם, כאמור, בדיווחי הנוכחות שבחתימת ידו לא ניתן כל ביטוי לעבודתו מחוץ למשרד הראשי וגם המנכ"ל לא דרש זאת ממנ ו.
המבקר הפנימי גם לא הגיש תכנית עבודה שבועית למנכ"ל כך שימים רבים לא ניתן לדעת מה הייתה פעילותו והיכן הוא נמצא.
מר גרוסמן הודיע למשרד מבקר המדינה באוגוסט 2007 כי בנוהלי החברה אין דרישה לציין את מקומות העבודה שבהם עבד, ועל כן לא רשם אותם.
עוד ציין כי המנכ"ל הקודם ניסה להצר את צעדיו כמבקר ולשבש את הביקורת הפנימית ובכללם ביקורת ללא הודעה מוקדמת.
אשר על כן, בשיחה שקיים עם המנכ"ל בפברואר 1998 אישר לו האחרון כי אין צורך שיגיש .
32 בחברה היו שבעה אזורים, ובראש כל אחד מהם- מנהל אזור.
דוגמאות נוספות ראו בפרק על תפקוד עובדים בכירים משרד הרווחה 1031 .
לו תכניות עבודה שבועיות.
הוא ציין כי על פי חוק הביקורת הפנימית, הממונה על המבקר הפנימי בגוף ציבורי ייקבע בידי הדירקטוריון, וכפיפותו של המבקר הפנימי בחברת המשקם אינה מוסדרת על ידי הדירקטוריון.
הדירקטוריון הודיע למשרד מבקר המדינה בדצמבר 2007 כי המבקר הפנימי כפוף מן הבחינה המנהלית למנכ"ל החברה, ואין דירקטוריון החברה סבור שתפקידו לערוך מעקב פרטני אחרי עובד זה או אחר.
החברה תעשה בדיקה מעמיקה עם המבקר הפנימי ותדרוש הסברים באשר לשעות עבודתו.
יצוין כי מרבית עבודת הביקורת ידועה מראש וחלק ניכר ממנה מתבצע במשרד המבקר.
לפיכך היה אפשר למצוא הסדרים אשר יחייבו את המבקר הפנימי לדווח בדיעבד רק על ביקורות הפתע, אם נעשו.
בכל מקרה היה על מר גרוסמן להסדיר את הדיווח על נוכחותו בעבודה, שכן כללי מינהל תקין מחייבים זאת, אף אם הנוהל אינו מחייב זאת במפורש.
אם לדעתו כפיפותו אינה מוסדרת כנאות, ראוי שידאג להסדיר זאת עם הדירקטוריון.
נוכחות העובדים הזוטרים נוהל נוכחות בעב ודה לעובדי מנגנון קובע כי חובת רישום נוכחות חלה על כל העובדים בחברה.
על פי הנוהל, העובד ירשום באמצעות החתמת כרטיס בשעון את השעות שבהן התחיל וסיים לעבוד.
האחריות לרישום נוכחות מוטלת על הממונה על היחידה או על עובד שהוטל עליו לעשות כן.
מאז דצמבר 1997 (מועד כניסת המנכ"ל לתפקיד) נקלטו בחברה 53 עובדי מנגנון ועובדים זמניים שעדיין עבדו בה בפברואר 2006 (ראו בהמשך).
למשרד מבקר המדינה התברר כי ל- 16 מ-53 ( העובדים הללו30% ) היו קרובי משפחה ברשימת ש"ס לכנסת ה-17 או שהם היו מקורבים לעובדים בחברה.
לשלושה מהם היו קרובי משפחה מקרב הפעילים בשכר של ש"ס ביום הבחירות לכנסת (להלן - העובדים המקורבים).
בבדיקת דוחות הנוכחות עלה כי מחד גיסא, הקפידה החברה שחלק מהעובדים הזוטרים ידווחו על נוכחותם כנדרש, אולם על דיווח של עובדים אחרים, ובעיקר עובדים מקורבים, לא הקפידה.
חלקם דיווחו על נוכחות בעבודה ידנית בדיעבד, וחלקם רשמו את נוכחותם חלקית באמצעות שעון הנוכחות והשלימו את הרישום ידנית.
בחברת המשקם היו אפוא בפועל שתי נורמות: האחת - לחלק מהעובדים (עובדים מקורבים בעיקר), שנוהל י החברה לא נאכפו עליהם, והאחרת - לעובדי החברה האחרים.
בכירים חברי מועצות ערים עובדים בכירים מסוימים בחברת המשקם היו גם חברי המועצות של ערי מגוריהם; פעילותם הציבורית בהן הייתה ללא שכר.
ההסכם הקיבוצי בחברה אינו פוסל עבודה ללא תמורה בשעות הפנאי של העובד, אולם יש להבטיח שתהיה הפרדה מלאה ומוחלטת בין עבודתם במשקם, שעליה הם מקבלים תמורה, לבין פעילותם הוולונטרי ת בשעות הפנאי.
להלן פרטים על שניים מבכירי המשקם שהיו גם חברי מועצות ערים.
ממצאים על עובד נוסף, שהעלו חשש למעשה פלילי, הועברו לפי סעיף 14 (ג') לחוק מבקר המדינה ליועץ המשפטי לממשלה.
סמנכ"ל החברה וממלא מקום רא ש עירית קריי ת ים בספטמבר 1996 מינה דירקטוריון המשקם את מר דוד אבן צור לסמנכ"ל יחיד בחברה.
מר אבן צור, היה חבר מרכז הליכוד, ממלא המקום והסגן של ראש עירית קריית ים.
מר אבן צור החל לעבוד במשקם באפריל 1990 כמנהל יחידה במחוז הצפון של החברה בכפיפות למנהל המחוז ב אותה עת, מר יעקב פרץ - יו"ר הדירקטוריון, וראש עירית קריית אתא השכנה לקריית ים.
בנובמבר 1998 , כשנה לאחר מינויו של מר בן צור למנכ"ל, קבע המנכ"ל את סמכויותיו ואת תחומי עבודתו של הסמנכ"ל: גיוס לקוחות, ויסות עבודה בין האזורים, בחינת קבלת פטור מלא מהרשויות מ תשלום ארנונה, טיפול בביטול או בהקטנה של חובות המשקם לרשויות המקומיות והשתתפות קבועה בישיבות עם מנהלי אזורים.
משכורתו של מר אבן צור הייתה אחת הגבוהות בחברה, ועלותה הייתה כ- 445,000 ש"ח ב- 2006 (כ- 37,000 .
)ש"ח בחודש לפי המבנה הארגוני של החברה, לא היו למר אבן צור כפיפים.
גם בעבודתו השוטפת לא היו לו שירותי מזכירות או עובדים שהיו אתו בקשרי עבודה יומיומיים.
הוא לא השתתף בקבלת ההחלטות בחברה ולא מילא כל תפקיד בניהולה השוטף.
בפגישה שקיימו נציגי משרד מבקר המדינה עם הסמנכ"ל בספטמבר 2006 הוא הסביר כי ניהול החברה בידי המנכ"ל ריכוזי, והמנכ"ל לא אצל לו סמכויות.
כמו כן, מר אבן צור הודיע למשרד מבקר המדינה באוגוסט 2007 כי לדעתו מכותרת התפקיד - סמנכ"ל - לא צריך להסיק כי תפקידו היה בהכרח ניהולי.
עוד ציין הסמנכ"ל כי הוא סמנכ"ל גבייה שעוסק בעבודת שטח, בגביית חובות מעיריות ובקבלת הנחות בתשלום ארנונה מהן.
וכי הוא משתמש בקשריו הפוליטיים להשגת משימותיו ולגיוס תקציבים לחברה.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מספטמבר 2007 ציין מר בן צור כי כהונתו של מר אבן צור כסמנכ"ל הייתה עובדה מוגמרת כאשר מונה למנכ"ל.
עם זאת ניסה מר בן צור, לדבריו, להטיל על מר אבן צור משימות, ואופי עבודתו היה יותר במישור השתדלנות ופחות במישור הפורמלי.
תשובתם של הסמנכ"ל והמנכ"ל אינה עולה בקנה אחד עם תפקיד הסמנכ"ל ככלל ועם תפקיד הסמנכ"ל במשקם בפרט, כפי שהגדיר אותו המנכ"ל בנובמבר 1998 , משרד הרווחה 1033 .
ועם התמורה שקיבל מר אבן צור בגין ביצוע ה תפקיד.
אם חשב מנכ"ל החברה שכישוריו של מר אבן צור אינם מאפשרים לו למלא את תפקיד הסמנכ"ל כנדרש, היה עליו לפעול לשינוי מעמדו או לחילופין לשנות את הגדרת התפקיד.
נוהל נוכחות בעבודה קובע, כאמור, כי על עובדים בכירים בחברה להחתים את כרטיס הנוכחות שלהם פעם אחת ביום.
כמו כן, לבקשת המנכ"ל, על העובדים הבכירים להגיש תכנית עבודה שבועית ולדווח בה על יציאה בתפקיד.
בבדיקת דיווחי הנוכחות של מר אבן צור מינואר 2005 עד אפריל 2006 עלה כי הוא כלל לא החתים את כרטיסו באמצעות שעון הנוכחות.
דוחות הנוכחות שלו, ששימשו בסיס לתשלום שכרו, כללו רק חתימה בסוף החודש - בדיעבד ובכתב יד.
הם לא כללו את ציון שעות העבודה או הסבר על הפעילות שביצע או המקומות שביקר בהם במשרדי החברה או מחוץ להם.
דוחותיו לא נבדקו ולא אושרו על ידי המנכ"ל או על ידי גורם אחר בחברה, והוא, בדומה לעובדים נוספים בחברה לא הגיש כל תכנית למנכ"ל.
בפגישה שקיים צוות הביקורת, בספטמבר 2006 , הסביר מר אבן צור כי אופן דיווח הנוכחות שלו הוסדר בעל פה עם המנכ"ל, והוא עבד בהתאם לשעות העבודה הנהוגות בחברה, בהתאם להסכם העבודה בחברה לרבות שעות נוספות לפי הצורך.
בבדיקת משרד מבקר המדינה לא נמצאו תימוכין לדבריו של מר אבן צור.
נמצא כי הוא לא נכח בדרך כלל במשרדי החברה.
לא נמצאו מסמכים - מכתבים, סיכומי ישיבות או יומן פגישות - שיכולים ללמד על היקף עבודתו.
כאמור, מר אבן צור שימש כממלא מקום וסגן של ראש עירית קריית ים ללא שכר במסגרת תפקידיו בעירייה היה חבר בוועדות שונות והשתתף בישיבות מועצת העיר.
נמצא כי בין ינואר 2005 לאפריל 2006 הוא השתתף בשמונה ישיבות אשר רובן התקיימו בשעות הבוקר והצהריים, בימים שבהם דיווח על יום עבודה מלא בחברת המשקם.
מר אבן צור הסביר למשרד מבקר המדינה בספטמבר 2006 , כי לישיבות שהתקיימו בשעות הבוקר והצהריים הוא הופיע כדי להשלים קוורום, אך לא בהכרח נכח בכל הישיבה, לפיכך גם אם הוא רשום בפרוטוקול כמי שנכח בישיבה, הוא נכח בה למעשה רק כמחצית השעה עד שעה.
יצוין כי על מר אבן צור, כמו על כל עובד בחברה, לדווח על פעילות פרטית שקיים במהלך שעות העבודה.
התעלמותו מנוהלי החברה ונוכחותו בישיבות בעיריי ה בשעות העבודה מלמדים שדיווחיו לחברת המשקם שנכח נוכחות מלאה בחברה - כוזבים.
כאמור, הסמנכ"ל כפוף למנכ"ל החברה.
לא נמצא כי המנכ"ל העיר לסמנכ"ל על אי -תפקודו, על אי -נוכחותו בעבודה, על אי -קבלת די ווח על תפוקותיו או כי התרה בו.
ההסכם הקיבוצי קובע, בין השאר, כי הנהלת החברה רשאית לנקוט בצעדים משמעתיים כנגד עובד אשר לא מילא אחר הוראות החברה.
לדעת משרד מבקר המדינה, לנוכח ממצאי הדוח, על הדירקטוריון לבחון את הצורך בתפקיד הסמנכ"ל ולשקול את המשך העסקתו של מר אבן צור בתפקידו.
מנהל אגף או"ש וסגן ראש העיר קריית ביאליק מנהל אגף או"ש (ארגון ושיטות) והסברה במשקם, מר אלי דוקורסקי, היה במועד הביקורת חבר מרכז הליכוד, סגן ראש העיר קריית ביאליק ומחזיק תיק ההנדסה בעיריי ה; בעבור פעילותו בעירייה לא קיבל שכר.
במסגרת תפקידו כסגן ראש העיר היה מר דוקורסקי אחראי לקשר עם משרדי הממשלה וחבר במספר ועדות בעירייה.
מר דוקורסקי החל לעבוד בחברה במאי 1986 , ועלות שכרו בשנת 2006 הייתה כ- 286,000 ש"ח.
פעילותו בעירייה אמורה הייתה להתבצע אחרי שעות העבודה.
במסגרת תפקידו כמנהל אגף או"ש בחברה היה מר דוקורסקי אחראי לכתיבת נהליה.
בדומה למר אבן צור הוא היה כפוף למנכ"ל החברה בלבד, לא היו לו שירותי מזכירות, ולא היו לו כפיפים או עובדים שקיימו אתו קשרי עבודה יומיומיים.
ואולם, בניגוד למר אבן צור, יש מסמכים המעידים על עבודתו במשקם.
הוא החתים את כרטיס הנוכחות שלו פעם אחת ביום, בדרך כלל בשעות הבוקר.
בדומה לדוחות של עובדים בכירים אחרים בחברה, גם דוחות הנוכחות שלו לא נבדקו או אומתו בידי גורם אחר בחברה, והוא לא הגיש תכנית עבודה למנכ"ל.
מר דוקורסקי היה במועד הביקורת גם יו"ר ועד העובדים של המשקם34 .
משרד מבקר המדינה בדק את השתתפותו של מר דוקורסקי בישיבות עם מהנדס העיר ובדיוני ועדת ההנחות בעיריית קריית ביאליק בחודשים פברואר עד יוני 2006 (בכ-100 .
)ימי עבודה 12 פעמים (12% ) במהלך אותה תקופה נכח מר דוקורסקי בישיבות בעיריית קריית ביאליק בשעה שדיווח על נוכחות בעבודה בחברת המשקם.
מר דוקורסקי טען בתשובתו למשרד מבקר המדינה מאוגוסט 2007 כי הזימונים והפרוטוקולים של ועדת ההנחות, שאותם בדק משרד מבקר המדינה, "לא שיקפו.
את המציאות בפועל", כי ישיבות הוועדות התקיימו בשעות אחה"צ ולא כפי שנרשם בזימונים ובפרוטוקולים.
מר דוקורסקי אף העביר למשרד מבקר המדינה אישורים מעובדים ומבעלי תפקידים בחברת המשקם אשר הצהירו בהסתמך על יומניהם כי נכח במשרדי המשקם.
בתשובתו ציין כי "אין לסמוך" על הרישום ביומנים של עובדי העירייה.
מר דוקורסקי ציין כי אמנם השתתף בשלוש ישיבות בעירייה בשעות הבוקר, אך עם סיומן חזר למקום עבודתו בחברה והשלים את שעות העבודה.
הוא לא צירף לתשובתו אסמכתאות לשובו לעבודה ולהשלמת מכסת השעות.
יוטעם כי בבירור נוסף הודיעה גזברות עיריית קריית ביאליק למשרד מבקר המדינה באוגוסט 2007 כי הישיבות של ועדות ההנחות עד חודש אוגוסט 2006 (מועד בדיקת משרד מבקר המדינה) התקיימו בשעות הבוקר, למעט ישיבה אחת ב - 20.
היא ציינה כי החל מספטמבר 2006 .
ועדת ההנחות מתכנסת בשעות אחה"צ בתשובתו מאוקטובר 2007 ציין ראש עיריית קריית ביאליק כי "בעקרון ניתן היה לראות ולפגוש את אלי דוקורסקי כמעט בכל יום במסדרונות העירייה, או בסביבתה, בשעות הבוקר כמו גם בשעות אחר הצהריים.
ההנחה שלי הייתה שנוכחותו הרבה בעירייה מתואמת או נעשית על דעת המעביד בתיאום איתו או על חשבון ימי חופשה.
במידה והיה מבקש אני מניח .
בעניין הקשרים בין הנהלת החברה לוועד העובדים ראו בהמשך משרד הרווחה 1035 .
כי ניתן היה להעביר את הישיבות, או לפחות את חלקן, לשעות אחר הצהרים כפי ש נעשה במקרים אחרים".
מר דוקורסקי עסק אפוא ללא אישור בפעילותו הציבורית בעיריית קריית ביאליק בחלק מהשעות שבהן היה אמור לעבוד בחברת המשקם.
דיווחיו לחברת המשקם שנכח באותם ימים נוכחות מלאה בחברת המשקם - כוזבים.
לדעת משרד מבקר המדינה, על הדירקטוריון לדון בממצאים שנמצאו לגבי מר דוקורסקי בגין דוחותיו הכוזבים, ולשקול לדרוש ממנו השבת הכספים לחברה.
חשב החברה חשב החברה ממונה על הניהול הכספי התקין של החברה, והוא כפוף למנכ"ל.
במועד הביקורת היה החשב מר נועם דהרי; הוא הגיע אליה בעקבות היכרות מוקדמת עם המנכ"ל - מר דהרי היה מנהל הכספים ברשות לפיתוח מקומות קדושים (שם, כאמור, עבד בעבר גם המנכ"ל).
מדצמבר 1998 , מועד כניסת המנכ"ל לתפקידו, נתן מר דהרי שירותי ייעוץ כלכלי למשקם עד מועד קליטתו - אוגוסט 2000 - כעובד החברה.
להלן יובאו פרטים על קליטתו ועל הפיקוח והבקרה שלו על כספי המשקם.
קליטה בחברה : בגיוס כוח אדם במגזר הציבורי יש לנהוג בהגינות ובשוויוניות ולבחור בעובדים על בסיס של כישורים והתאמה לתפקיד; לשם כך בדרך כלל יש לקיים מכרז.
ההסכם הקיבוצי של חברת המשקם קובע הוראות ספציפיות בדבר איוש משרה פנויה המחייבות אותה, בין השאר, לקלוט למנגנונה עובדים באמצעות מכרז פנימי, ואם לא נמצא עובד מתאים במכרז הפנימי - באמצעות מכרז חיצוני.
החליטה ועדה של הדירקטוריון כי החברה תפרסם מכרז למשרת חשב בעיתון באותה ישיבה הביע המנכ"ל את עמדתו שמר דהרי הוא המועמד המתאים לשמש חשב החברה.
ועדת הבחינה למכרז שהתכנסה ביולי 2000 כללה ארבעה חברים ובהם המנכ"ל, אשר ציין מי מועמדו המועדף ארבעה חודשים קודם לכן.
במסגרת הליך הבחירה אף הסמיכה הוועדה את היו"ר ואת המנכ"ל לבחור את המועמד המתאים לתפקיד, ובסופו של ההליך היא בחרה במר נועם דהרי.
על המנכ"ל היה להודיע לוועדת הבחינה על הקרבה בינו לבין מר דהרי ולציין את העובדה שמר דהרי נתן למשקם ייעוץ כלכלי.
על ועדת הבחינה היה לבחון אם אין מדובר בניגוד עניינים הפוסל את המנכ"ל מחברות בוועדה.
שינוי מעמדו של מר דהרי : לפי ההסכם הקיבוצי נהנים עובדי מנגנון החברה מהטבות שונות, ובראש ובראשונה - מהגנה מפני פיטורין.
השכר ותנאי ההעסקה למי שמועסקים בהסכם אישי אמנם עשויים להיות משופרים מאלה הנקבעים על סמך ההסכם הקיבוצי, אך ניתן לפטר את מי שמועסק בחוזה אישי 30 יום לאחר שהודיעו לו על הכוונה לעשות כן.
מר דהרי זכה להטבות שאינן נכללות ב הסכם הקיבוצי, בין השאר, הוא קיבל תשלום בגין תוספת ניהול בשיעור של 30% משכרו ותשלום עבור60 שעות נוספות גלובליות (להלן- ההטבות).
עלות השכר של מר דהרי בשנת 2006 הייתה כ- 400,000 .
ש"ח 1036 דוח שנתי58ב .
הביקורת העלתה כי בדצמבר 2002 , לאחר פרסום מכרז פנימי שבו לא היו מועמדים מבין עובדי המנגנון, סיכם המנכ"ל עם ועד העובדים, בסתירה להסכם הקיבוצי, כי החברה לא תפרסם מכרז פומבי, ומר דהרי יאייש את משרת החשב במעמד עובד מנגנון מינואר 2003 .
עוד העלתה הבדיקה כי בהודעה לחשב מינואר 2003 אישר המנכ"ל למר דהרי כי יזכה למעמד של עובד קבוע בחברה מבלי לוותר על ההטבות שניתנו לו במסגרת הסכם העבודה האישי.
כתוצאה מהחלטת המנכ"ל נהנה אפוא מר דהרי מכל העולמות; הוא קיבל את כל ההטבות הגלומות בהסכמים הקיבוציים של החברה כולל הגנה מפני פיטורים, ונוסף על כך קיבל את כל ההטבות הכלולות בהסכם העבודה האישי.
השתתפות ה חברה בתשלום לילדיו של מר דהרי בגין חינוך טרום חובה : כחלק מהתנאים הסוציאליים של עובדי המנגנון הקבועים השתתפה חברת המשקם במימון חינוך טרום חובה עבור ילדי העובדים עד גיל חמש.
על פי חוזר החברה (להלן - חוזר מעונות), על עובד מנגנון המבקש את השתתפות החברה במימון חינוך טרום חובה לילדיו להעביר בקשה מאושרת בידי הממונה עליו למזכירת החברה ומנהלת אגף כוח אדם ומינהלה (להלן - מזכירת החברה).
בחוזר נקבע כי השתתפות החברה במימון חינוך טרום חובה לילדי עובדיה תהיה כנגד הצגת קבלות ולא תחרוג מ-40% מהמחירים המרביים שנקבעו ע"י משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה או מהמחירים ששולמו בפועל - מהמחיר הנמוך מהם.
אם אין העובד מציג קבלות, שיעור ההשתתפות לא יחרוג מ-20% .
מהמחירים הנ"ל בבדיקת משרד מבקר המדינה עלה כי בדצמבר 2003 הורה החשב למנהל החשבונות הראשי, אשר כפוף לו, לשלם לו את דמי ההשתתפות במעונות בעבור שני ילדיו שלמדו בפעוטון.
מר דהרי הורה לשלם לו כ- 19,000 ש"ח עבור התקופה שבין ספטמבר 2002 לדצמבר 2003 וסכום חודשי של כ- 1,000 ש"ח החל מינואר 2004 .
עוד הועלה כי הוראת התשלום של החשב כללה סכום של 10,000 ש"ח (עבור עשרה חודשים) ללא אישורים המעידים על ת שלום שלו למעון.
החשב הורה לשלם לו סכומים אלה ללא בדיקה ואישור של מזכירת החברה, כנדרש בחוזר מעונות.
לא זו בלבד שהחשב פעל בניגוד לנוהלי החברה ובניגוד לכל נורמה ציבורית והורה לכפיף שלו לשלם לו כספים, אלא שגם קיבל לכאורה תשלום של כ- 10,000 ש"ח ללא הצגת אסמכתאות לזכאותו לתשלום זה.
החשב הודיע למשרד מבקר המדינה באוגוסט 2007 כי באותו חודש המציא בדיעבד אישורים על תשלום למעונות בשמונה מעשרת החודשים שבגינם ביקש דמי השתתפות, והורה למנהל החשבונות הראשי לנכות משכרו את התשלומים העודפים בגין שני החודשים האחרים.
עבודה נוספ ת: הסכם העבודה הקיבוצי מאפשר לעובד מנגנון עבודה נוספת ללא תמורה בשעות הפנאי, אולם לדעת משרד מבקר המדינה, מן הראוי שהעובד יסדיר זאת בהנהלה ויבטיח שעבודתו הנוספת תבוצע רק בשעות הפנאי.
בבדיקת משרד מבקר המדינה עלה כי מר דהרי מילא תפקיד בעמותת מרכז גני הילדים - עמותה המזוהה עם מפלגת ש"ס שבה כאמור שימש בפועל מר בן צור כמנכ"ל.
נמצא כי במאי 2006 מונה מר נועם דהרי למורשה חתימה בעמותה.
במועד הבדיקה של משרד מבקר המדינה, ספטמבר 2006 , לא היה חשב אחר לעמותה.
מר דהרי לא הודיע להנהלת החברה על עיסוקו הנוסף.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה באוגוסט 2007 הסביר החשב כי "אכן מוניתי למורשה חתימה בעמותת מרכז גני הילדים, אולם מינוי זה היה ע"י המנכ"ל ולא חשבתי שאני מפר לכאורה כללי מינהל תקינים, בכך שלא הבאתי עניין זה בפני הנהלת החברה, מאחר וחשבתי שעצם העובדה שהמנכ"ל מינה אותי למורשה חתימה, כמוה כהודעה להנהלה ע"י גורם מטעם ההנהלה אליו אני כפוף".