HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
הסכמה של הנהלת בר-אילן שהיועמ"ש יעבוד בעבודה נוספת במהלך שעות העבודה באוניברסיטה ומתוך מתקניה בניגוד לנוהל בביקורת עלה כי מנהלי האוניברסיטה ידעו כי עבודתו הנוספת של היועמ"ש נעשתה בשעות עבודתו כיועמ"ש של האוניברסיטה ומתוך שימוש במשאביה ובמתקניה , וזאת בניגוד להוראות ש בנוהל בר-אילן.
אישורה לכך ניתן כאמור באופן פסיבי, בהסכמה ש בשתיקה ולא באופן מוסדר ומנומק.
להלן כמה דוגמאות לכך: 1.
היו"ר דאזכתב בהודעתו למשרד מבקר המדינה, מ-2006 , כי "מובן מאליו שהפעילות כרוכה לעתים בשימוש בתשומות האוניברסיטה, במשרדי האוניברסיטה.
גם אם חלק מהפעולות נעשה במשרד, איננו רואים בזה בעיה מיוחדת אלא חלק מהשירות המאושר על ידינו", וכל הנוגע להעסקתו במכללה "ידוע לנו ומקובל עלינו".
במרץ 2015 ,בהמשך לבדיקה שערך המבקר הפנימי של בר -אילן בעני ין עבודותיו הנוספות של היועמ"ש36 , כתב ליועמ"ש סמנכ"למשא"ן שכיהן בשנים 2001 -1992 ופרש לגמלאות: "לא ראיתי בעיה בהקדשת הזמן הנדרש בשעות העבודה ושלא בשעות העבודה למטרת הייעוץ המשפטי לגופים .
]של הנהלת האוניברסיטה [ הללו הואיל והוא נעשה כהיענות לבקשה מטבע הדברים, פגישות וחלק מן הפעילות של המעורבים בדבר, נעשו בחלקם בשעות העבודה".
בעניין זה כתב היועמ"ש למבקר הפנימי של .
36 המבקר הפנימי הכין טיוטת דוח על ביקורת זו, אך לא הגיש אותה לוועדת הביקורת של בר-אילן.
בר-אילן בנובמבר 2015 נעשה]למכללה[ כי "היה ברור לחלוטין שהייעוץ במקביל ולעיתים במסגרת שעות העבודה.
העובדה שהאוניברסיטה זכאית לקבל תקורה עבור הייעוץ המשפטי שאני ולשכתי מעניקים למכללה מספיקה כדי להראות שהשירות למכללה אינו דומה לעבודה פרטית אחרת והזיקה הקיימת בין שתי העמותות מחייבת שהעבודה תתבצע בשעות הפעילות של האוניברסיטה" (בעניין התקורה לבר-אילן - ראו בהמשך).
בינואר2016 אישר סמנכ"למשא"ן דאז את הנאמר במכתבו של היועמ"ש אליו, ולפיו היועמ"ש לא נדרש מעולם לדווח על השעות שבהן עבד עבור החברה והמכללה.
מר חיים גליק, שכיהן כמנכ"ל בר-אילן בשנים 2012-2008 , מסר בנובמבר 2017 בתגובתו למשרד מבקר המדינה כי בעת כהונתו מנע את הגדלת תקציב משרדו של היועמ"ש, שביקש לגייס עובדים נוספים למשרדו, מאחר שהיה עסוק בשלוש עבודות בעת ובעונה אחת .
כמו כן טען מר גליק כי עשה רבות במהלך כהונתו כדי לתקן נורמות פסולות שמצא באוניברסיטה, התמודד עם ליקויים רבים ומושרשים והצליח לערוך שינויים מפליגים לתיקונה של התנהלות האוניברסיטה.
אוניברסיטת בר-אילן טענה בתגובתה מנובמבר 2017 כי "השעות אותן השקיע היועמ"ש במכללה היו שעות בודדות בשבוע והן לא היו בשום אופן על חשבון השעות אותן נדרש לעבוד באוניברסיטה" וכי היועמ"ש עבד מדי חודש עשרות שעות מעבר להיקפה של משרה מלאה; לטענתה, העבודה הנוספת אינה מפחיתה מנכונותו ו מיכולתו של העובד להקדיש לעבודה באוניברסיטה את שעות העבודה שאותן דורש תפקידו, הן אינן חופפות לעבודתו באוניברסיטה, והעבודה הנוספת אינה פוגעת בעבודת העובד בשירות האוניברסיטה.
עוד, לטענתה, בחלוף שנים כה רבות, "אך מובן כי האוניברסיטה מתקשה להמציא את כל המסמכים הנדרשים להוכחת טענותיה".
על הנהלת בר-אילן, היה לאסור על היועמ"ש לבצע את עבודתו הנוספת והפרטית, במסגרת משאבי האוניברסיטה ועל חשבונה, כל שכן, כשנלווה לכך אף סיוע מצד עובדי יחידת הייעוץ המשפטי.
אין זה משנה אם מדובר במקצת השעות או בשעות מרובות, כך או כך, זוהי חריגה חריפה מסדרי מינהל תקין, מ כללי האוניברסיטה, מהוראות המל"ג ומהוראות הממונה על השכר.
ובנוגע לטענה שמדובר בשעות בודדות - האוניברסיטה לא דרשה מהיועמ"ש דיווח על עבודותיו הפרטיות, כל שכן אין בידיה נתונים בדבר היקף העבודה הנוספת שהיועמ"ש וצוותו ביצעו עבור החברה והמכללה במשך עשרו ת שנים על חשבון זמן העבודה הרשמית באוניברסיטה; למצער, גם אין בידיה נתונים לגבי שעות העבודה שביצעו היועמ"ש וצוותו עבור גופים אלו בעשור האחרון, שלגביו אין לטעון שיש קושי בהמצאת נתונים ומסמכים - כך שטענתה שמדובר ב"שעות בודדות" אינה מבוססת.
היועמ"ש קיבל תשלום, שחלק ממנו היה תשלום משולש - הן מבר-אילן, הן מהחברה והן מהמכללה, עבור עבודתו הנוספת שנעשתה בסיוע צוות לשכתו.
מוסדות להשכלה גבוהה | 1559 .
העבודה הנוספת של היועמ"ש בחברה ובמכללה נעשתה בניגוד להוראות הממונה מ-2011 .
מאז 1985 האוניברסיטאות ידעו כי הן גופים נתמכים לעניין חוק יסודות התקציב התשמ"ה-1985 , ובשל כך כפופות לקביעותיו של הממונה.
הממונה מצדו ערך ביקורת בבר-אילן ובאוניברסיטאות נוספות כבר בשנת 1999.
מבקרהמדינה התריע בעבר כמה פעמים על תנאי שכר מועדפים שנתנו האוניברסיטאות לעובדיהן בלא אישור הממונה, וקבע בשנת 2009 כי האוניברסיטאות עושות מאמצים רבים כדי לסכל כל ניסיון של הממונה להחיל עליהן פיקוח37 .
תנאי השכר החריגים עלו גם בדוחות של הממונה, לרבות בדוח של הממונה משנת 1999 .
,בהמשך לכל אלוקבע הממונה על השכר ב הנחייתו מאפריל 2011 כי "בעלי התפקידים הבכירים יועסקו במוסד במשרה מלאה והמוסד יהיה מקום עבודתם היחיד" ; הוא שב וקבע זאת בהנחייתו מ מאי 2015 .
מכאן שעבודתו הנוספת של היועמ"ש בחברה ובמכללה נוגדת את שנקבע בדוח מבקר המדינה, עוד בשנת 2009 , ואת הנחיית הממונה מ-2011.
בר-אילן טענה בתשובתה כי עד למתן פסק הדין של בג"ץ ב אוגוסט 2015 הייתה עמדתה (וגם עמדת אוניברסיטאות אחרות) שהנחיות הממונה אינן מחייבות את האוניברסיטאות, ובכלל זה את בר-אילן, וכי עד אז היה "חלל נורמטיבי".
עוד טע נה כי מאחר שעמדה זו הייתה משותפת לאוניברסיטאות נוספות ולוותה בחוות דעת, "לא תיתכן בעניין זה ביקורת קונקרטית על אוניברסיטת בר-אילן, או ביקורת אישית על עובד כלשהו של האוניברסיטה ", ואת הביקורת יש להפנות לאוניברסיטאות כמכלול וכלפי ור"ה.
מאמציהן של האוניברסיטאות לסכל את ביקורתו של הממונה על השכר נמשכו עשרות שנים ופסקו לבסוף, עם פסק הדין של בג"ץ ; ואולם התנהלותן זו, שלוותה בהמצאת חוות דעת שונות מטעמן, אינה מעניקה לאוניברסיטאות - ובכללן לבר-אילן - הגנה מפני החוק שהיה שריר וקיים כבר מ-1985 , ולכן לא היה "חלל נורמטיבי".
חוות הדעת שהומצאו מטעמן גם אינן מאיינות את הוראות הממונה מ-2011 שניתנו מתוקף החוק מ- 1985 , אינן מחליפות את החוק ואינן מספקות הצדקה לפעולה בניגוד להוראות ה חוק ולהוראות הממונה.
על בר-אילן ועל עובדיה, כמו על כל מוסד אחר ועובדיו, מוטלת באופן פרטני האחריות להחלטותיהם ולפעולותיהם, והסתמכותם על חוות דעת שהזמינו אינה מגינה עליהם מביקורת לגבי פעולות שביצעו בניגוד להוראות הממונה ולהוראות החוק.
37 מבקר המדינה, דוח ביקורת על מערכת ההשכלה הגבוהה (2009 '), עמ23 .
אי-תשלום תקורה לבר -אילן עבור הייעוץ המשפטי .
ויתור בר-אילן על מלוא התשלום שהחברה שילמה בעבור הייעוץ: מנובמבר 1995 ועד סוף חודש דצמבר 1996 שילמה החברה לבר -אילן בעבור שירותי הייעוץ המשפטי שקיבלה מהיועמ"ש ומלשכתו; היועמ"ש קיבל את שכרו מבר-אילן על פי החוזה שנחתם עמו, שלא כלל תוספת נפרדת בעבור הייעוץ שנתן לחברה.
באפריל 1998 החליטו מנכ"ל בר-אילן דאז ד"ר שבתאי לובל , מ"מ יו"ר הוועד המנהל של בר -אילן דאז עו"ד אברהם מלמד ז"ל ויו"ר החברה דאז מר משה מושקוביץ38 , כי מינואר1997 ואילך (דהיינו רטרואקטיבית), ובניגוד למה שהיה נהוג בתקופה שקדמה לכך, לא תשלם החברה עוד לבר-אילן את מלוא הסכום בעבור שירותי הייעוץ שהיועמ"ש וצוות לשכתו נותנים לה (להלן - דמי הייעוץ), אלא רק 30% מהסכום (להלן- תקורה), ואילו את 70% הנותרים תשלם החברה ישירות ליועמ"ש; הוא יקבל תשלום נוסף זה כנגד חשבונית שתקבל ממנו החברה (להלן - ההחלטה מאפריל 1998 .
) עובדי לשכת הייעוץ המשפטי לא תוגמלו בנפרד ובנוסף תמורת עיסוקם בענייני החברה.
מכאן, שעבודת הייעוץ של היועמ"ש וצוותו עבור החברה הפכה מעבודה שבוצעה במסגרת תפקידם לעבודה נוספת פרטית של היועמ"ש.
ההחלטה מאפריל 1998 לא נומקה והתקבלה בניגוד לנוהל בר-אילן המחייב אישור של הוועדה לעבודה נוספת והסדרת העבודה הנוספת.
הסדר זה התקיים עד סוף מרץ 2016 , אז הפסיק היועמ"ש את עבודותיו הנוספות בהוראת הממונה על השכר.
משמעות ההחלטה מ אפריל 1998 היא שבר-אילן ויתרה על הכנסה כספית שיכלה לקבל - 70% מדמי הייעוץ39 - לטובת היועמ"ש שלה, וזאת אף שבפועל היא זו שמימנה את המשאבים המושקעים בעבודת הייעוץ: היא זו שנשאה בשכר היועמ"ש ועובדי לשכתו, תוך שהשירותים המשפטיים שהם העניקו לחברה ניתנו במסגרת ובמהלך עבודתם השוטפת באוניברסיטה ותוך שימוש במתקניה.
38 מרמושקוביץ מכהן בתפקיד יו"ר המכללה מייסודה ועד היום.
כמו כן הוא כיהן כיו"ר מועצת המנהלים של החברה וכחבר בגופים המנהלים של בר -אילן (חבר הנאמנים, מועצת המייסדים, הוועד המנהל, ועדת הקבע, וכיו"ר ועדת הבינוי.
ואילך, ללא הגבלת מועד מוסדות להשכלה גבוהה | 1561 .
השתכרותו המלאה על פי חישוב שעשה משרד מבקר המדינה, הסכום הכולל שעליו ויתרה בר-אילן ושקיבל היועמ"ש, בתקופה שמתחילת 1997 ועד סוף מרץ2016 היה כ-1.
מדובר בתוספת שכר שבר-אילן איפשרה ליועמ"ש לקבל בעקיפין, באמצעות החברה, תוך עקיפת המגבלות הקיימות לגבי העלאת שכר העובדים באוניברסיטה41 , הימנעות מדיווח לוות"ת ולממונה בנוגע להעלאת שכרו ולהשתכרותו המלאה של היועמ"ש, ומשנת 2011 ,גם בניגוד להנחיות הממונה בנוגע לאופי העבודה הנוספת המותרת בשכר (הוראה במוסד אחר), והיקפה.
אוניברסיטת בר -אילן והיועמ"ש טענו בתגובותיהם כי החברה היא גוף עצמאי ונפרד , ומאחר ש החברה העסיקה את היועמ"ש , התמורה צריכה להגיע אליו ולא לבר-אילן.
יש להעיר לבר-אילן וליועמ"ש כי החברה, היא בבעלות מלאה של בר-אילן ומשמשת זרוע שבר-אילן הקימה לטיפול בענייניה.
היועמ"ש מקבל את שכרו מהאוניברסיטה ומצופה ממנו שיפעל למען כל צרכיה המשפטיים של האוניברסיטה בסיוע עובדי יחידתו.
אין לקבל את העובדה שהיועמ"ש יקבל תשלום נפרד ונוסף בעבור שירות משפטי שהוא נותן לאחד מגו רמי האוניברסיטה ולגוף קשור לה, מה גם שהדבר נעשה על חשבון משאבי האוניברסיטה ובשעות עבודתו הרגילות.
לּו סברה האוניברסיטה כי נדרש לחברה ייעוץ משפטי ייחודי ונפרד, ראוי היה שתמצא לכך פתרון הולם שאינו תשלום נפרד ליועמ"ש שלה.
החברה לא שילמה את מלוא התקורה לבר-אילן: אף שבהחלטה מאפריל 1998 נקבע כי החברה תשלם לבר-אילן תקורה בשיעור של 30% ,מדמי הייעוץעלה שבמהלך כמעט כל התקופה שמתחילת מועד ההסדר ועד סיומו בסוף מרץ 2016 לא דרשה בר -אילן מהחברה את התקורה שהייתה זכאית לה, וממילא החברה לא שילמה אותה לבר-אילן, להלן הפרטים: במאי 2015 דיווחהיועמ"ש למנכ"ל בר -אילן כי התברר לו שהחברה לא שילמה לבר -אילן את התקורה.
מנכ"ל בר -אילן הסביר בדצמבר 2016 למשרד מבקר המדינה כי בשנת2006 שילמה החברה לבר-אילן כ-95,000 ש"ח עבור ייעוץ משפטי שניתן בשנים שקדמו לכך, אבל אין לבר -אילן .
זאת לפי חישובי משרד מבקר המדינה על סמךמכתב של החברה שכתב ד"ר ישראל פאר ב-13.
,לפי מכתבוהייעוץ המשפטי שנתנה לשכת היועמ"ש בבר-אילן לחברה, שעלותו לחברה מאז שנת 1999 הייתה25,000 ,$ לשנהעלותו תתייקר מ-1.
02 ותעמוד על 30,000 ;$ לשנה70% ממנה יקבל היועמ"ש, ו-30% בר-אילן.
החברה מסרה כי שילמה ליועמ"ש כ-712,000 ש"ח בשנים 2016 -2009 , וכי נתונים לשנים שקדמו לכך אינם זמינים.
41 ובכלל זה דוח משנת1999 שמסר הממונה על השכר לבר-אילן על חריגות בשכר הבכירים, לרבות על חריגות בשכרו של היועמ"ש עצמו.
המנכ"ל הוסיף כי בשנת 2007 נחתם הסכם חדש בין החברה לבר-אילן, ש"לא כלל סעיף נפרד לתקורה עבור הייעוץ המשפטי.
התקורה עבור ייעוץ זה נכללה בסה"כ התקורה לאוניברסיטה".
מבדיקת ההסכמים שחתמ ה בר-אילן בינואר 1996 , ביולי2007 ובינואר 2016 עם החברה בדבר ההרשאה שנת נה לה לניהול קניינה הרוחני ולמסחור שירותי המחקר שלה42 עולה כילא נכללה בהם התייחסות ייחודית לשירותים מינהליים וניהוליים שבר -אילן תיתן לחברה, וממילא לא נכתב בהם כי התמורה שתשלם החברה לבר-אילן תכלול גם קבלת שירותי ייעוץ משפטי43.
,לא ניתן לקבל את הסברי המנכ"לולפיהם " התקורה עבור ייעוץ זה נכללה בסה"כ התקורה לאוניברסיטה".
ייעוץ משפטי הוא שירות מקצועי פרטני, אשר אינו נכלל בהגדרת ה סיוע שתיתן בר -אילן לחברה.
ולראיה, אחרי שפסק היועמ"ש לספק שירותי ייעוץ משפטי לחברה, היא החלה להעסיק יועץ משפטי חיצוני, אך הדבר לא גרר צורך בעדכון ההסכם של החברה עם בר-אילן, ובר -אילן לא נדרשה לשפות לכאורה את החברה בשל תשלומיה ליועץ החיצוני.
ואם ייעוץ משפטי היה נכלל במסגרת השירותים שעל בר -אילן לספק לחברה בתמורה לתקורה, היועמ"ש לא היה צריך לקבל תמורה מהחברה עבור הייעוץ.
מחישוב שעשה משרד מבקר המדינה44 עולה כי התקורה שהחברה הייתה צריכה לשלם לבר -אילן גבוהה הרבה יותר מזו ששילמה: מתחילת 1997 ועד לסוף2005 התקורה המחושבתהיא כ-294,000 ש"ח, ומשנת 2006 ועד למרץ 2016 - כ-369,000 ש"ח, ובסה"כ כ-663,000 ש"ח.
יוצא אפוא כי התשלום שקיבלה בר-אילן מהחברה עבור הייעוץ היה חסר ביותר (כ-15% בלבד - 95,108 ש"ח), ולא היה בו כדי לכסות את מלוא התקורה שהייתה זכאית לקבל.
42 בתמורה לכך סוכם שהחברה תעביר לבר-אילן חלק מההכנסות שהיא תגבה בגין פעילות זו.
43 בר-אילן התחייבה בכל ההסכמים הללו לספק לחברה "את כל הנתונים והמסמכים והמידע הרלוונטיים וכן את הסיוע הדרוש כדי לאפשר לה לפעול במסגרת סמכויותיה".
נוסח זה לא שונה בכל אחד מההסכמים, על אף ההחלטה מה-2.
44 החישוב נעשה על בסיס נתונים שהחברה העבירה למשרד מבקר המדינה בדצמבר2016 לגבי סך התשלומים ששילמה ליועמ"ש; ו לפיהם, מתחילת שנת 2009 ועד אפריל2016 היאשילמו לו כ-712,000 ש"ח.
מוסדות להשכלה גבוהה | 1563 .
עם זאת, בר-אילן לא דרש ה מהחברה את מלוא התשלום שהייתה זכאית לו ולא רשמה את זכאותה בספריה.
בשל היעדר הרישום החשבונאי לאורך כל תקופת מתן הייעוץ נמנע מגופי הבקרה החיצוניים בבר-אילן - רואה החשבון והמוסדות המנהלים, להיות ערים לנושא ולדרוש את גביית מלוא ההכנסות מהחברה.
יתר על כן, במשך כל תקופת מתן הייעוץ המשפטי, לא בדקה בר-אילן מהי עלותו של מתן השירות לחברה ואם התקורה שנקבעה מכסה את העלויות.
אף לא היה ביכולתה לבדוק זאת, מאחר שהיועמ"ש לא דיווח בנפרד בזמן אמת על שעות העבודה שהוא וצוותו עבדו בהן עבור החברה, ומנהלי בר-אילן אף לא דרשו ממנו לעשות כן.
המכללה לא שילמה תקורה לבר-אילן: המכללה היא עמותה, ישות משפטית עצמאית שאינה חלק מבר -אילן; את שירותי הייעוץ המשפטי קיבלה המכללה מהיועמ"ש וצוותו, על חשבון שעות העבודה באוניברסיטה ותוך שימוש במתקניה.
מדובר אפוא בשירות שניתן על חשבון משאבי האוניברסיטה, ומשכך ראוי היה שבר-אילן תחייב את המכללה עבור שירות זה.
ואולם הלכה למעשה שילמה המכללה את התמורה בגין שירותי הייעוץ ליועמ"ש ולא לאוניברסיטה, והיא הסתכמה, בכל תקופת מתן השירותים, בכ-1.
מיליון ש"ח ממסמכים עולה כי הייתה כוונה שבר-אילן תקבל תקורה מהמכללה בגין שירותי הייעוץ המשפטי שיחידת הייעוץ המשפטי של בר -אילן סיפקה למכללה, בשיעור של 30% משכר הייעוץ, ושהיועמ"ש יקבל את שכר הייעוץ מהמכללה.
במסמך מדצמבר 2016 אישר מנכ"ל בר-אילן כי המכללה אכן הייתה אמורה לשלם לבר-אילן בגין הייעוץ המשפטי תקורה "שנועדה לכסות את התשומות, האמצעים, שעות העבודה, הציוד, השירותים וכל כיוצא באלה שבהם נעשה שימוש בנכסי האוניברסיטה ובסיוע צוות המשרד".
ואולם, במשך כל תקופת מתן הייעוץ המשפטי למכללה לא בדקה בר-אילן מהי עלותו בפועל של מתן השירות למכללה ואם התקורה שנקבעה אכן מכסה את העלויות.
יתר על כן, אף לא היה ביכולתה לבדוק זאת, מאחר שהיועמ"ש לא דיווח בנפרד בזמן אמת על שעות העבודה שהוא וצוותו עבדו בהן עבור המכללה, ומנהלי בר-אילן אף לא דרשו ממנו לעשות כן.
לפי חישובי משרד מבקר המדינה 45 , התקורה (בשיעור30%) שבר-אילן הייתה אמורה לקבל מהמכללה בעבור מתן שירותי ייעוץ משפטי במהלך 22 שנה הסתכמה בלמעלה מ-400,000 .
ש"ח ואולם לאורך כל תקופת מתן השירות לא דרשה בר-אילן מן המכללה, וממילא לא קיבלה, את מלוא התשלום שהייתה זכאית לו, ואף לא רשמה את זכאותה לו בספריה.
גם כאן, היעדר הרישום החשבונאי לאורך כל תקופת מתן הייעוץ מנע מגופי הבקרה .
45 חושבעל בסיס הנתונים שמסר היועמ"ש למשרד מבקר המדינה בדצמבר 2016 בדבר הכנסותיו מהמכללה מ-1.
, בתוספת נתונים מחושבים בנוגע לשנים שקדמו לכך 1564 |דוח שנתי 68ג .
החיצוניים בבר-אילן להיות ערים לנושא ולדרוש את גביית מלוא ההכנסות מהמכללה.
בפועל, בר-אילן לא קיבלה תקורה מהמכללה עבור שירותי הייעוץ המשפטי שסיפקו היועמ"ש ולשכתו, למעט שני תשלומים שקיבלה במהלך הביקורת ולאחר סיומה: האחד בסך 58,000 ש"ח באוגוסט2016 , ותשלום נוסף בסך 21,000 ש"ח לסגירת החשבון בדרך של פשרה, שעליה סיכמו בפברואר 2017 "מנכל בר-אילן ומנכ"ל המכללה.
נוסף על כך, לפי הודעות בר-אילן מינואר וממאי 2017 למשרד מבקר המדינה , בשנים 2014 -1996 רכשה המכללה פריטים ללשכת היועמ"ש בבר -אילן.
לטענת בר -אילן, שוויים המוערך מסתכם בכ-99,000 ,ש"ח ואולם לבר-אילן אין אסמכתאות מלאות לכך, וסכום זה משקף, לפי טענתה, "רישומים חלקיים שונים" "ורישומים שלא נמצאו בבדיקה".
לבר-אילן אין הסבר מניח את הדעת למתכונת התחשבנות זו שבה האוניברסיטה הסכימה לקבל מהמכללה פריטים ללשכת היועמ"ש באופן לא מוסדר ולא מסודר והעוקף את נ והלי הרכש שלה, כחלופה לקבלת תשלום ולביצוע רכש מסודר בעצמה.
לא זו בלבד שמתכונת תשלום חליפי זה לא סוכמה בינה לבין המכללה ולא נקבעו תנאיו, הוא אף אינו רצוי אצל גופים ציבוריים, מאחר שמדובר בעסקות שהיכולת להסדירן כראוי לקויה: ראשית, קשה לאמוד את ערכם של הסחורות ושל השירותים המוחלפים בין הצדדים; ושנית, מידת השקיפות של עסקאות כאלו מוגבלת וכך גם היכולת לבקרן ולפקח עליהן.
ההנהלה הבכירה של בר-אילן, לא הקפידה לגבות מהחברה ומהמכללה את מלוא ההכנסות שבר-אילן זכאית להן.
בר-אילן, שעיקר הכנסתה היא מכספי הציבור, נשאה בעלויות מתן שירותי הייעוץ המשפטי לחברה ולמכללה ואיפשרה להן לקבל שירותים משפטיים על חשבונה במשך שנים רבות.
בכך היטיבה בר-אילן עם המכללה ועם החברה ומימנה אותן מכספים שייעודם ציבורי.
כך נוצר שימוש לא ראוי של בר-אילן בכספי הציבור, ואירעה פגיעה בחובת הנאמנות המוטלת על בר-אילן כלפי הציבור.
על מנהלי בר-אילן היה להסדיר בהסכם את מתן שירותי הייעוץ למכללה ולחברה ואת תנאיו, לרבות את התמורה שהיה על בר -אילן לקבל ולוודא כי היא מכסה את עלויות מתן הייעוץ ואכן מתקבלת.
מוסדות להשכלה גבוהה | 1565 .
עבודתהיועמ"ש במכללה בניגוד להנחיות המל"ג לאחר התנתקותה מבר-אילן .
ב-1999 קבעה המל"ג הנחיות למוסדות להשכלה גבוהה שאינם נתמכים תקציבית46 (להלן- הנחיות המל"ג או הוראות המל"ג).
המל"ג קבעה בהנחיותיה כי מוסד כזה יפעל במסגרת של עמותה, שהתקנון שלה יבטיח "את העצמאות האקדמית והמנהלית ואי התלות של העמותה מבחינה משפטית".
ות"ת קבעה כי במקרים שבהם קם המוסד האקדמי האחר מתוך גוף אחר, אקדמי או לא- אקדמי, תהיה הפרדה מלאה - משפטית, ניהולית ונכסית - בין הגופים, וכי "רואה החשבון, היועץ המשפטי ומבקר הפנים של העמותה החדשה יהיו כאלה שאינם נותנים שירותים לתאגיד האחר (גם לא מאותו משרד)".
בעקבות דרישת המל"ג תיקנה המכללה, שהייתה קשורה בתחילת דרכה לבר- אילן, במאי 2000 את התקנון שלה והפכה לגוף עצמאי ונפרד.
למרות הוראות המל"ג, המשיך היועמ"ש של אוניברסיטת בר-אילן לשמש גם כיועמ"ש של המכללה עד לסוף מרץ 2016, ומנהלי בר-אילן שכיהנ ו מאז החלטת המל"ג ועד מועד זה, לא הורו לו לחדול מכך.
אין שום מסמך המבסס את טענת הנהלת האוניברסיטה כי עבודתו הנוספת של היועמ"ש בעבור המכללה היא "אינטרס מובהק של האוניברסיטה", המצדיק חריגה מהכללים הקבועים בנוהל של בר-אילן, מהוראות המל"ג ומהמגבלות שקבע הממונה על השכר על עבודה נוספת של בכירים.
בסופו של דבר, מאז שחדלה בשנת 2000 המכללה להיות גוף בשליטת בר-אילן, ועל אחת כמה וכמה, מאז 2006, כשהודיע היו"ר דאז למשרד מבקר המדינה כי "במוסדות המכללה אין מכהנים נציגי האוניברסיטה", הרי שמדובר במוסד אקדמי עצמאי ומתחרה .
לכן לא היה מקום שמנהלי בר -אילן שכיהנו בשנים הללו יסכימו שהיועמ" ש, שזמנו אמור להיות מוקדש כולו לענייני בר -אילן, ימשיך לספק בעזרת עובדי לשכתו שירותי ייעוץ משפטי למכללה.
ניגוד עניינים בהתנהלותו של היועמ"ש ובעבודותיו הנוספות .
אי קביעת הסדר לניגוד עניינים בעבודתו הנוספת של היועמ"ש עבור החברה וחשש לניגוד עניינים בהשתתפותו של היועמ"ש בוועדה לניגוד עניינים: "האיסור על ניגוד עניינים הוא מעקרונות היסוד של השיטה המשפטית בישראל, והוא חל הן בתחום המשפט הציבורי והן בתחום המשפט הפרטי.
על פי עיקרון זה אסור לבעל תפקיד להעמיד את עצמו במצב שבו עלול להיות ניגוד בין חובת הנאמנות שלו לתפקיד ובין .
46 בהנחיות ההתאגדות שפרסמה מל"ג -ות"ת באתר האינטרנט שלה למוסדות שאינם נתמכים תקציבית.
על פי הלשכה המשפטית של המל"ג, ההנחיות הן משנת 1999.
אינטרס אחר שלו או של גורם הקשור אליו "47 .
בג"ץ קבע כי "קיימת אפשרות ממשית למשוא פנים ולדעה משוחדת כאשר עובד הציבור משמש בעת ובעונה אחת בשני תפקידים, אשר ביניהם קיימת אפשרות ממשית לניגוד עניינים.
ניגוד העניינים הוא היוצר משוא פנים, והאפשרות הממשית לניגוד עניינים היא היוצרת אפשרות ממשית למשוא פני ם"48.
,עודלדעת משרד מבקר המדינה49 , בעת בחינתקיומם של ניגודי עניינים יש לתת את המשקל המתאים לחששות לניגודי עניינים שעלולים לפגוע בטוהר המידות ובאמון הציבור בו, אף אם עוצמת החששות חלשה.
האיסור לפעול בניגוד עניינים אינו חל רק על שיקול הדעת עצמו בביצוע הפעולה או התפקיד אלא על הימצאות במצב שבו עלול להיות ניגוד עניינים.
מטרת הכלל היא למנוע את הרע בטרם יתרחש.
הכלל צופה פני עתיד והוא נועד למנוע מאדם להיות במצב פוטנציאלי של ניגוד אינטרסים בתחום המקצועי .
המשמעות היא שעורך דין אינו רשאי לייצג בעלי אינטרסים מנוגדים באותו עניין.
הדבר נובע גם מחובת הנאמנות והמסירות שבחוק לשכת עורכי הדין ומכללי לשכת עורכי הדין (אתיקה מקצועית) , ולפיהם די בחשש לניגוד עניינים למנוע ייצוג כזה.
אומנם כללי לשכת עורכי הדין בישראל מאפשרים לעורך דין לייצג, במצבים ו בתנאים מסוימים שני צדדים להסכם, באופן משותף ומוסכם.
עם זאת, יש חשיבות לעצמאות הייצוג המשפטי של כל צד.
ייצוג משותף עלול להביא למצב שעורך הדין נטול יכולת לייצג את עמדתו של אחד הצדדים מול השני, מאחר שהוא חב חובת נאמנות שווה לכל אחד מהצדדים.
לכן, כשמדובר בייצוג של שני גופים, שהאחד נתמך על ידי השני, ראוי שהגוף הנתמך יקפיד על ייצוג משפטי הולם ונפרד50.
מאז שהחל היועמ"ש להעניק את שירותיו לחברה באופן פרטי לפי ההסדר שנבע מההחלטה מאפריל 1998 , ועד סיומם במרץ2016 , לא בחנה בר-אילן את הנושא ולא קבעה הסדר למניעת ניגוד עניינים בעבודתו הנוספת של היועמ"ש בחברה.
יתרה מכך, ועדת הקבע אישרה בהחלטתה מ-1998 אתהחלטת הוועדה לניגוד עניינים כפי שרשם אותן היועמ"ש, ששימש גם בתפקיד מרכז הוועדה לניגוד עניינים: "העסקה או מתן שירות לתאגיד שהוקם על ידי האוניברסיטה או מט עמה ו/או נשלט על ידה, כל עוד נמשכת הזיקה כאמור" לא תיחשב ניגוד עניינים.
47 ,מבקר המדינהדוחות על הביקורת בשלטון המקומי 2016 ', עמ151.
48 בג"ץ531/79 סיעת "הליכוד" נ' מועצת עיריית פתח תקווה , פ"ד לד(2 ,)566 ', עמ569-570 (1980).
49 ,מבקר המדינהדוחות על הביקורת בשלטון המקומי 2016 ', עמ154.
50 על"ע1747/91 ועד מחוז הדרום של לשכת עורכי הדין נ' יוסף שמואל פ"ד מו(4 )397 ,עמ' 402 ;ת"א (י-ם) 3324/01 אלמוני נ' עו"ד פלוני.
מוסדות להשכלה גבוהה | 1567 .
עבודותיו הנוספות ואת .
משרד מבקר המדינה מעיר ליועמ"ש כי הוא היה מצוי במצב של חשש לניגוד עניינים אישי כשהשתתף בגיבושן ובניסוחן של החלטות הוועדה לניגוד עניינים בנושא האמור; זאת מאחר שבאותה תקופה (וגם לפניה ולאחריה) הוא עצמו העניק שירות משפטי לתאגידים שהוועדה קבעה כי מתן שירות להם לא ייחשב ניגוד עניינים.
לכן היה לו לכאורה עניין אישי וכלכלי לצמצם את גבולות התחולה של ההנחיה בנושא ניגוד עניינים לתחום שבו לא תיחשב פעילותו ניגוד עניינים.
היועמ"ש היה אמור לשמש דוגמה אישית לבעלי תפקידים אחרים בבר-אילן והיה ער לחשש שהוא עשוי להיקלע למצב של ניגוד עניינים, ולכן היה מצופה ממנו כי ינקוט משנה זהירות וידיר את עצמו מעיסוק בהחלטות המשפיעות ישירות עליו עצמו: החלטות המכשירות את עבודותיו הנוספות ואת ענייניו האישיים.
כמו כן היה מצופה ממנו שלכל הפחות יוודא שיירשם בפרוטוקולים של הוועדה כי דאג לגילוי נאות על כך שהוא עצמו נותן שירות לתאגידים כאמור.
אי-קביעת הסדר לניגוד עניינים בעבודתו הנוספת של היועמ"ש עבור המכללה : בדיקת משרד מבקר המדינה העלתה כי מאז החל היועמ"ש להעניק את שירותיו גם למכללה לא נקבע לו הסדר למניעת ניגוד עניינים.
עוד עלה כי כבר ב-1996 הסב היועמ"ש את תשומת לב נשיא בר- אילן והרקטור דאז, בעניין עבודה נוספת של חברי הסגל האקדמי, כי יש צורך להסדיר את האיסור להימצא במצב שיש בו חשש לניגוד עניינים בנוגע לכל עובד של בר-אילן.
יוזכר כי עוד לפני כן, ב יולי 1995 ,הודיע היועמ"ש למנכ"ל בר-אילן דאז כי הוא מספק ייעוץ משפ טי למכללה מאז ייסודה, ולנוכח הקשר שבינה לבין בר-אילן הוא מבקש לדעת מהי עמדת האוניברסיטה בשאלת ניגוד העניינים בין תפקידו במכללה לתפקידו כיועמ"ש של בר -אילן, ככל שהדבר קיים.
כחצי שנה לאחר מכן שלח היועמ"ש תזכורת בנושא למנכ"ל בר -אילן דאז, ואולם הבדיקה העלתה שאין אסמכתה לכך שהמנכ"ל דאז השיב ליועמ"ש.
יצוין כי באותה התקופה גם מנכ"ל בר-אילן דאז51 עסק, בד בבד עם עבודתו זו בבר-אילן, בעבודה נוספת כיועץ למכללה.
עוד יצוין כי במהלך השנים עסק היועמ"ש בנושאים שלבר-אילן ולמכללה היה בו בזמן עניין ישיר בהם.
בעניינים אלו עמד היו עמ"ש בהכרח במצב של חשש סביר לניגוד עניינים.
למשל, ממסמכים עולה כי היועמ"ש ייעץ בשנת 2004 לצוות שניהל משא ומתן מטעם בר -אילן עם המכללה, ובמהלך פברואר 2009 הוא עסק בהכנת טיוטת הסכם לשיתוף פעולה בין המכללה לבר-אילן.
היועמ"ש מסר בתגובתו, כי מנכ"ל בר-אילן דאז אי שר בכתב כי זכור לו שהתקיים דיון בפורום שבו השתתף מי שכיהן כנשיא בר-אילן עד לשנת 1996 , בשאלה אם יש ניגוד עניינים בעבודתו הנוספת של היועמ"ש כיועץ .
51 שפרש מכהונתו זו בראשית שנת2008.
למכללה בנוסף לעבודתו באוניברסיטה.
מנכ"ל בר-אילן דאז מסר באישורו כי למיטב זכרונו, פורום זה קבע כי אין כל ניגוד עניינים בהעסקה נוספת זו.
משרד מבקר המדינה מעיר כי אין כל מסמך המעיד על קיומו של דיון כזה ועל החלטה כזו.
יתר על כן, אף אם ניתנה החלטה שכזו בשנים 1996 -1995 , הרי שהנסיבות בהן ניתנה השתנו מאז שהמכללה שינתה את תקנונה בשנת 2000 לפי דרישת המל"ג ו חדלה להיות גוף בשליטת בר -אילן, והיה מקום להביא העניין לבדיקה מחודשת.
משרד מבקר המדינה מעיר למנהלי בר-אילן שכיהנו מאז ועד שנת 2016 על שבמשך כ-20 שנה לא קבעו הסדרים למניעת ניגוד עניינים בנוגע לעבודותיו הנוספות של היועמ"ש .
הימצאותו של היועמ"ש במצב שיש בו חשש לניגוד עניינים בעבוד ותיו הנוספות סותרת את ההרשאה שניתנה לו בתוספת להסכם ההעסקה שלו המדגישה כי ההיתר ניתן בתנאי שהוא לא יימצא במצב של ניגוד עניינים.
כמו כן, היות שהיועמ"ש לא הגיש מדי שנה בשנה הצהרה על עבודותיו הנוספות ועל ניגודי עניינים שעלולים להתעורר אגב כך, הוא מנע מן הגופים המוסמכים את מלוא המידע שהיו צריכים לקבל בעניין ניגוד עניינים אפשרי בעבודותיו אלו.
נוכח מומחיותו המקצועית היה עליו לוודא שהגורמים המוסמכים באוניברסיטה יבדקו אם הוא נמצא במצב שבו עלול להתעורר ניגוד עניינים ויחליטו החלטה מנומקת בעניינו, לרבות קביעת הסדר שימנע חשש לניגוד עניינים.
כמו כן, היות שבספטמבר 1996 הקימהבר-אילן את הוועדה לניגוד עניינים, שהיועמ"ש נמנה עם חבריה, היה על היועמ"ש לוודא כי הוועדה תדון בעניינו ובסוגיית עבודותיו הנוספות כיועץ משפטי לחברה ולמכללה, שכן הוא עצמו העלה את החשש לניגוד עניינים בעבודותיו.
אולם הוא לא עשה כן ואף לא העלה את ענייניו לדיון.
טענת בר-אילן כי היועמ"ש לא נמצא במצב של ניגוד עניינים ב נוגע למכללה: בר-אילן טענה כי "לא קיים ניגוד עניינים בין המכללה לבין האוניברסיטה שהרי המכללה הוקמה בשיתוף האוניברסיטה".
לטענתה האוניברסיטה והמכללה אינן גופים מתחרים אלא בעלי קרבה רעיונית, וקרבה זו ושיתוף הפעולה ביניהן מעידים על היעדר ניגוד עניינים מובנה ביניהן; לדבריה לא קיים שום ניגוד עניינים מובנה בין האוניברסיטה למכללה אשר פונות לקהלי סטודנטים שונים ומציעות תכניות לימודים שונות.
בנוגע ליועמ"ש טענה בר-אילן כי "פעילות היועמ"ש כנותן ייעוץ משפטי למכללה נבחנה, בזמן אמת, אף על ידי הפורום הניהולי העליון מוסדות להשכלה גבוהה | 1569 .
בעלי עניין משותף יש .
ניגוד עניינים מובנה, .
באוניברסיטה, ונמצא כי לא קיים כל ניגוד עניינים בפעילות זו"; "מתן השירותים המשפטיים למכללה על ידי עו״ד [ד"פ] אף נבחן במהלך השנים על ידי גורמים חיצוניים לאוניברסיטה - ונמצא תקין"; היא מסרה כי "בחלוף שנים כה רבות, האוניברסיטה אינה בעלת הידע המיטבי או בעלת הגישה המיטבית לראיות וההצדקות המובאות ברגיל להבאת הנטל למבוקרים אינן מתקיימות במקרה הזה"; עקב כך "אך מובן כי האוניברסיטה מתקשה להמציא את כל המסמכים הנדרשים להוכחת טענותיה".