HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
בנוהל עבודה של המחלקה מאפריל 2004 בעניין הליך העברת מידע לאגף הובהר, כי מטרת הליך זה היא לבדוק אם יש מידע שממנו ניתן ללמוד על כושרו הרפואי של האדם לשאת כלי ירייה.
ההליך מתייחס הן לאנשים שמחזיקים כלי ירייה ברישיון והן לאנשים המבקשים רישיון כזה.
על פי הנוהל "תחילתו של ההליך היא העברת שאילתא ממוחשבת" הכוללת רשימת שמות מבקשים ומחזיקים מהאגף למחלקה, והמחלקה מבצעת "הקבלה ממוחשבת של השאילתא מול קבצי המאושפזים, הודעות מטפל וטיפול מרפאתי כפוי".
בנוהל נקבע עוד, כי על משרד הבריאות להעביר לאגף את המלצתו.
המלצה שלילית תינתן במקרים האלה: א.
מטופל שהיה או שנמצא בטיפול מרפאתי כפוי.
אדם שהגיעה לגביו הודעת מטפל לעניין כלי ירייה.
אדם שנפסל, ערער אצל רופא בודק, נמצא לא כשיר וערעורו נדחה.
אדם שנמצא באשפוז פסיכיאטרי או שאושפז בעבר.
לפי הנוהל, המידע המועבר לאגף אינו כולל מידע רפואי אלא רק המלצה.
זכותו של המחזיק ברישיון או המבקש רישיון לערער על ה מלצת משרד הבריאות ועל החלטת פקיד הרישוי.
במקרה כזה יופנה המערער לבדיקה על ידי רופא בודק שמונה לעניין זה על ידי מנכ"ל משרד הבריאות.
תוצאות הבדיקה יועברו למחלקה ויוזנו לקובצי משרד הבריאות.
בו בזמן תימסר הודעה לפקיד הרישוי על המלצת משרד הבריאות בהתאם לתוצאות הבדיקה.
למבקש שניתנה לגביו המלצה שלילית לא יינתן רישיון לכלי ירייה.
במקרה שההמלצה השלילית ניתנה למי שכבר מחזיק כלי ירייה - יפנה אליו האגף ויודיע לו על ביטול הרישיון וידרוש ממנו להפקיד את כלי הירייה במשטרה, ובו בזמן ימסור על כך הודעה גם למשטרה, כדי שתפעל לתפיסתו אם לא יפקיד את כלי הירייה.
נוהל עבודה משותף לאגף ולמשרד הבריאות מבקר הפנים העלה בדוח הביקורת, בין היתר, ליקויים בקשרי העבודה שבין האגף למשרד הבריאות.
כדוגמה לטיפול כושל הביא מבקר הפנים את הטיפול באירוע התאבדותו של אזרח שהחזיק בכלי ירייה.
במקרה זה ה וחזר הדיווח על אי -כשירותו של בעל הרישיון ממשרד הבריאות לאגף באפריל 2011 - יומיים לאחר שנשלח לבדיקתו.
ואולם, רק שישה שבועות לאחר מכן, במאי 2011 , הודיע האגף לאזרח על ביטול רישיונו.
למרבה הצער האזרח התאבד חמישה ימים לפני שקיבל את הודעת האגף.
בין השאר התריע מבקר הפנים על כך שלא נמצא נוהל משותף או מסמך הבנות המפרט את הסמכויות והתפקידים של כל גוף.
הוא המליץ למשרד לבט"פ למנות צוות בין-משרדי לכתיבת נוהל עבודה משותף לאגף ולמשרד הבריאות, ובו יפורטו בין היתר כל מישקי העבודה בין המשרדים וכן לוחות זמנים לטיפול.
שם הדוח: רישוי כלי ירייה והפיקוח על החזקתם מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 יצוין כי במאי 2013 מינה השר ועדה בין-משרדית לקביעת מנגנון להגדרת מסוכנות לעניין קבלת רישיון לכלי ירייה בהשתתפות נציגי המשרד לבט"פ ומשרדי הבריאות, המשפטים והרווחה (להלן - הוועדה הבין-משרדית).
מדוח של הוועדה מאוגוסט 2013 עולה שהיא עסקה ב"קביעת מנגנון לצורך הגדרת מסוכנות לעניין קבלת רישיון לכלי ירייה", אך לא דנה בהכנת נוהל כאמור.
גם לאחר התרעתו של מבקר הפנים, לא הוכן נוהל משותף או מסמך הבנות המפרט את חלוקת הסמכויות והתפקידים בין האגף ובין משרד הבריאות, והוועדה הבין- משרדית לא עסקה בהכנת נוהל עבודה משותף לאגף ולמשרד הב ריאות כפי שהמליץ מבקר הפנים.
רק בעקבות הביקורת הכין האגף, בינואר 2014 , נוהל לשיתוף פעולה בינו לבין משרד הבריאות המפרט את חלוקת הסמכויות והתפקידים ביניהם.
הטיפול בהודעות מטפל 1 .
בפברואר 2012 פנתה מנהלת המחלקה לראש אגף בריאות הנפש במשרד הבריאות והתריעה על כך ש"בשנת 2011 שהתקבלו ]הודעות מטפל [ הייתה ירידה דרמטית במספר במחלקה.
לכן ברצוננו להזכיר את החשיבות של ההודעות שיכולות למנוע אסון, אם המטפל מתרשם מסכנה למטופל או לציבור בהחזקת כלי ירייה".
עוד ציינה כי "אם מסתבר כי מדובר באדם המחזיק ברישיון כלי ירייה, נשלחת המלצה לביטול רישיון, ללא מידע רפואי, למשרד לביטחון הפנים.
בכל מקרה, בין אם יש לאדם רישיון כעת או בין אם לא, הודעת המטפל נקלטת במערכת הממוחשבת של הודעות מטפל למקרה שבעתיד יבקש ה אדם רישיון לכלי ירייה".
מנתוני משרד הבריאות עולה כי בין השנים 2010 -2007 היו בממוצע יותר מ- 1,300 הודעות מטפל.
בשנים 2011 ו- 2012 חלה ירידה של יותר מ-20% .
במספרן כמפורט בתרשים להלן המשרד לביטחון הפנים 373 .
:שם הדוח רישוי כלי ירייה והפיקוח על החזקתם מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 2.
בפברואר 2013 ,פנה ראש אגף בריאות הנפש במשרד הבריאות למנהלי בתי החולים לקופות החולים, למרפאות הפסיכיאטריות וליחידות לטיפול בסמים והתמכרויות בהודעת רענון, מידע ודגשים בכל הקשור להודעות מטפל על פי החוק.
בהודעתו הדגיש את החשיבות המובהקת של שליחת ההודעות, בהיותן בעלות פוטנציאל של ממש למניעת אירועים קטלניים טרגיים.
הוא הוסיף כי אי-דיווח, "במקרים המכוונים לכאורה לעשות כן, מצריך תיעוד קפדני של השיקולים אשר הביאו להחלטה מסוג זה".
בפנייתו ציין שבשנת 2011 חלה ירידה ממשית במספר הודעות מטפל שהתקבלו במחלקה, אך יוער כי מגמת הירידה נמשכה גם בשנת 2012 .
הקשר בין התמכרות לסמים או לאלכוהול ובין הכשירות להחזיק כלי ירייה 1.
בשנתון סטטיסטי- בריאות הנפש בישראל לשנת 2012 ,שפרסם משרד הבריאות נכתב כי "השימוש בחומרים פסיכו אקטיביים הולך ומתרחב בעולם כולו, ואינו פוסח על ישראל.
קשת הח ומרים הגורמים להתמכרויות היא רחבה ביותר וכוללת: טבק, אלכוהול, תרופות פסיכו אקטיביות, הלוצינוגנים, חומרים ממריצים, הרואין, חשיש ומריחואנה.
מכוח פקודת בריאות העם לרישוי מוסדות לטיפול בנפגעי סמים, ממונה משרד הבריאות על טיפול רפואי באזרחים הסובלים מהתמכרויות גופניות ונפשיות וממלא תפקיד של מתאם ארצי לנושא סמים באמצעות מחלקה להתמכרויות בשירותי בריאות הנפש".
בדיונים במשרד הבריאות בנושא "בדיקות בקובץ המאושפזים למבקשי רישיונות - שימוש בקנביס למטרות רפואיות", עלה ש"אין מקום להעברת הודעות מטפל לפי החוק על ידי משרד הבריאות בהקשר למטופלי קנביס רפואי.
במקרים של מחלות גופניות אין כל הצדקה למסור הודעות מטפל.
הדילמה מורכבת יותר כאשר מדובר בהפרעות בתחום הנפשי למרות שהדבר אינו נקי מספקות".
עם זאת הובהר, כי בכל מקרה חלה על הרופא המטפל הישיר, בהתאם לשיקול דעתו ולנסיבות הפרטניות של המטופל, חובת מסירת הודעת מטפל לפי החוק במקרים המתאימים.
לדעת משרד מבקר המדינה טוב עשה משרד הבריאות שיזם דיון בנושא הקנביס הרפואי.
עם זאת, משרד מבקר המדינה מעיר לאגף שהנושא צבר תאוצה בשנים האחרונות, ולכן נדרש האגף להוביל בחינה מקיפה של השפעת השימוש המתרחב בקנביס רפואי על הטיפול ברישוי כלי הירייה שבאחריותו.
לשימוש בסמים ובאלכוהול יכולה להיות השפעה על הכשירות להחזקת כלי ירייה.
בשל החשש שהמתמכרים לסמים או לאלכוהול נמצאים בסיכון גבוה, והם נעדרי כשירות להחזקת כלי ירייה, מן הראוי שהאגף יפעל לאיתור מיטבי של אוכלוסייה בלתי כשירה זו ולא ייתן להם רישיון לשאת כלי ירייה.
משרד מבקר המדינה העלה, כי משרד הבריאות החל בשנת 2013 בבדיקה של הודעות המטפל מהיחידות של מטופלי מתדון.
בשלב הראשון התקבלו בהנהלת משרד הבריאות נתונים משתי יחידות, ובשלב השני הם הוצלבו עם קובץ בעלי רישיונות לכלי ירייה.
ההצלבה העלתה שמתוך 758 הודעות מטפל שהתקבלו במשרד- 27 .
מטופלים היו בעלי רישיון לכלי ירייה 374 דוח שנתי64ג .
שם הדוח: רישוי כלי ירייה והפיקוח על החזקתם מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 על פי החוק אין חובה להעביר מידע כזה לאגף.
האגף כלל לא בחן אם יש צורך להרחיב את מישק העבודה בינו ובין משרד הבריאות, וגם לא יזם דיונים עם משרד הבריאות כדי לבחון את הדרך להצליב מידע על מבקשי רישיון ומחזיקי כלי ירייה, בכל הנוגע לשימוש בסמים או להתמכרות לאלכוהול.
משרד מבקר המדינה מעיר, כי על האגף להתבסס על מידע רלוונטי רחב ככל האפשר הנוגע למבקשים ולמחזיקים ברישיון כלי ירייה, והוא לא עשה כן.
בתשובת משרד הבריאות נכתב שאוכלוסיית הנגמלים מסמים הוגדרה כאוכלוסייה בעלת סיכון גבוה להחזקת כלי ירייה, ולפיכך מתקיימת הסברה בנושא הודעות מטפל בקרב המרכזים לגמילה.
משרד הבריאות הוסיף שהאפשרות לביצוע בדיקות נוספות מותנית בקיום מאגרי מידע מרכזיים במשרד הבריאות, אך כיום רוב המידע הרפואי אינו מוחזק בידם מטעמי צנעת הפרט.
בתשובת המשרד לבט"פ נכתב, כי קיים קשר הדוק ורציף בין האגף למחלקה, ושמשרד הבריאות אחראי לבחינת היבטים שונים המגדירים מסוכנות להחזקת כלי ירייה במישור הבריאותי.
המשרד לבט"פ יסייע למשרד הבריאות בבחינת היבטים אלה ככל שימצא לנכון.
משרד מבקר המדינה מעיר למשרד לבט"פ, כי האחריות הכוללת לנושא הוטלה על האגף.
על הנהלת המשרד לבט"פ לוודא שיהיו בידיו מלוא ההתרעות על גורמי סיכון כמו שימוש בסמים או התמכרות לאלכוהול בקרב מחזיקי כלי ירייה.
המעורבות של רופא המשפחה בהליך הרישוי והחידוש של רישיון כלי ירייה על פי התקנות נדרש כל בעל רישיון פרטי לחדש את רישיונו בכל שלוש שנים.
החידוש מותנה בין היתר בכשירות הבריאותית של מחזיק הרישיון.
על פי התבחינים כשירות זו נבחנת בדרך של מתן הצהרה על מצב הבריאות החתומה על ידי רופא המשפחה או רופא אחר, וזאת רק לאחר שעיין תחילה בתיקו הרפואי האישי.
רשימת כל הרופאים בארץ מתפרסמת באתר משרד הבריאות.
למרות זאת האגף לא השתמש ברשימה, כדי למנוע הזנת הצהרות בריאות פיקטיביות שלא נחתמו לפני רופא המורשה לכך.
בתשובת משרד הבריאות למשרד מבקר המדינה נמסר כי למיטב ידיעתם זיוף חתימות של רופאים על הצהרות בריאות אינה תופעה רווחת.
הוא הוסיף שרשימת הרופאים אינה כוללת את מקום העבודה של הרופא, ולפיכך לא ניתן לבדוק אם הרופא מכיר את הנבדק, ואם אכן בדק את המידע על אודותיו.
עוד הוסיף המשרד, כי נדיר מצב שבו חותמים על הצהרת בריאות בשם פיקטיבי של רופא, ולכן הצלבת שם הרופא החתום עם רשימת הרופאים המופיעה באתר משרד הבריאות לא תסייע בצמצום כמות הזיופים.
בתשובת המשרד לבט"פ נכתב: "כל המבקש רישיון מחויב להציג אישור רופא, למרות שאין הנושא תחת אחריותו של האגף.
שיקול הדעת בדבר היקף גורמי הבריאות אליהם יש להעביר את המידע בדבר רישוי כלי ירייה מצוי בתחומו של משרד הבריאות".
המשרד לבט"פ הוסיף, כי נבחנת פיתוחה של בקרה ממוחשבת במערכת המחשוב החדשה המפותחת בימים אלה, המשרד לביטחון הפנים 375 .
:שם הדוח רישוי כלי ירייה והפיקוח על החזקתם מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 שתאפשר הצלבת נתונים עם קבצים שונים, ובהם קבצי משרד הבריאות.
המשרד הוסיף כי תיבדק האפשרות לביצוע בקרה אוטומטית שתמנע חתימה של רופא פיקטיבי.
משרד מבקר המדינה מעיר למשרד לבט"פ שהאגף הוא הנושא באחריות לבדיקת הזכאות של מבקש הרישיון לנשיאת כלי ירייה.
כחלק מבדיקת הזכאות מוטלת על האגף החובה לבדוק את מכלול הנושאים הקשורים לכשירותו הבריאותית של מחזיק הרישיון, ובכלל זה הוא נדר ש לבחון את הדרכים לאימות האישור של הרופא.
בדיון של הוועדה הבין -משרדית ביוני 2013 , סקר ראש יחידת מידע וידע במשטרה תהליכי רישוי לקבלת רישיון כלי ירייה בכמה מדינות.
באנגליה מתקיים ראיון אישי ארוך על ידי קציני כלי ירייה במשטרה שניתן להם שיקול דעת נרחב.
לקצין כלי ירייה יש סמכות לפנות לגורמים שצוינו על ידי מגיש הבקשה וביניהם ממליצים ורופא המשפחה.
רופאי המשפחה באנגליה מיודעים בנוגע למטופל שמחזיק ברשותו כלי ירייה, וקצין כלי ירייה מבצע בדיקה של מקום האחסון של כלי הירייה.
בפולין נדרש אישור של רופא ופסיכולוג מתוך רשימה המופיעה באתר האינטרנט של המשטרה.
בספרד קיימים מכונים ממשלתיים ופרטיים שבהם מתבצע אבחון למבקש רישיון.
בסלובקיה קיימת חובה של אבחון פסיכולוגי לפחות פעם אחת בתקופת ההחזקה, ולנושאי כלי ירייה ארגוני אחת לעשר שנים.
בגרמניה נעשית בדיקה למבקשים שגילם מתחת ל-25 .
שנים משרד מבקר המדינה מעיר לאגף, כי ראוי שהוא ומשרד הבריאות יבחנו את הנהוג באנגליה בכל הנוגע ליידוע רופאי המשפחה על מטופל המחזיק ברשותו כלי ירייה.
עליו לבדוק אם ניתן להביא לידיעת רופאי המשפחה מידע הנוגע להחזקת כלי ירייה ברשות מטופליהם.
הדבר יסייע לרופא י המשפחה במתן הטיפול השוטף ובמילוי חובתם למסירת הודעות מטפל, לרבות מקרים של מתן תרופות פסיכיאטריות או הפניות לטיפול נפשי.
יצוין כי השר לבט"פ אמר בדיון ממאי 2013 שהוא סבור, "כי הבדיקות הרפואיות (פיזיות ונפשיות) הנעשות היום, אינן משקפות את מצבו הבריאותי של אדם ורמת מסוכנותו לגבי נשיאת נשק".
גם משרד הבריאות כתב בתשובתו, כי "עצם המודעות של רופאים לעובדה שאדם נושא נשק אכן תתרום להעלאת המודעות להוצאת הודעות מטפל".
לדעת משרד מבקר המדינה, מן הראוי שהאגף ירחיב את הסקירה ההשוואתית על הנעשה בגופים המקבילים לו בחוץ לארץ, כדי שיוכל לבחון דרכים ולאמץ שיטות פעולה שיסייעו בידו למלא את תפקידו.
שם הדוח: רישוי כלי ירייה והפיקוח על החזקתם מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 בדיקת משרד מבקר המדינה העלתה שבמישק שבין האגף ובין משרד הבריאות אין איתור מיטבי של כל הגורמים העשויים להצביע על רמת מסוכנותו של אדם המבקש לקבל רישיון לנשיאת כלי ירייה.
לדעת משרד מבקר המדינה, על האגף לבחון את הדרכים לשיפור המישק עם משרד הבריאות.
זאת כדי לתת ביטוי מלא לכשירות הנפשית והבריאותית של נושאי כלי ירייה, לאתר באופן מיטבי את האוכלוסייה הבלתי כשירה לקבלת רישיון וליישם את הוראות החוק ואת מדיניות השר.
בחוק נקבע שעובד סוציאלי המטפל באדם, ונודע לו כי הוא מחזיק בכלי ירייה, ולדעתו יש בכך משום סכנה לאותו אדם או לציבור - עליו להודיע על כך למנכ"ל משרד הרווחה (להלן - הודעת מטפל סוציאלי).
באוקטובר 2004 פרסם מנכ"ל משרד הרווחה דאז הוראה (להלן- ההוראה) בנושא "הנחיות לעובד סוציאלי ליישום חוק כלי ירייה, תש"ט- 1949 ".
בהוראה נקבע נוהל "חובת הדיווח של עובד סוציאלי על כל אדם שבטיפולו שיש חשש למסוכנותו כלפי אדם או ציבור".
ההוראה מציינת, כי הדיווח של העובד הסוציאלי אינו בא להחליף פעולות הגנה על קורבנות אלימות ברמה המקומית.
תפקידו לשמש גורם נוסף ליידוע גופים ומשרדי ממשלה נוספים בדבר המסוכנות, כדי שישקלו להפעיל את סמכויותיהם למניעת נשיאת כלי ירייה.
לפי ההוראה, עובד סוציאלי המטפל באדם, ובמהלך עבודתו או במסגרת הטיפול נודע לו כי המטופל עצמו או בני משפחתו הקרובה מחזיקים כלי ירייה, ולדעתו יש בכך משום סכנה לאותו אדם או לציבור - נדרש העובד הסוציאלי לבצע את הפעולות הבאות: לדווח עליו על פי חובת יידוע בחוק למניעת אלימות במשפחה התשנ"א- 1991 , וליידע את הקורבן (שנפגע מן האלימות במשפחה) על דרכי הפעולה האפשריים: הגשת תלונה למשטרה; הגשת בקשה לצו הגנה מבית משפט לרבות איסור החזקה ונשיאה של כלי ירייה; השמה במסגרת מוגנת (מקלט, דירת קלט) או הפניית הקורבן הפוטנציאלי והתוקף הפוטנציאלי למסגרת טיפולית; כמו כן הוא נדרש למלא טופס של הודעת מטפל סוציאלי ולשולחו לממונה על הערכת מסוכנות במשרד הרווחה14 (להלן- הממונה).
עוד נקבע בהוראה, כי הממונה יבדוק עם העובד הסוציאלי את פרטי הדיווח, ויודיע לו אם החליט להעביר את הדיווח לפקיד הרישוי או לצה"ל להמשך הטיפול בנושא.
כל הודעת מטפל סוציאלי נבחנת לגופה, ואין הליך אחיד להעברת ההודעות לאגף.
עבודת האגף עם משרד הרווחה 1.
בנובמבר 2005 נערכה ישיבה בין-משרדית בהשתתפות נציגי משרדי הרווחה, הבריאות והפנים15 בנושא הודעות מטפל בנוגע לכלי ירייה, ובסיכומה נכתב: "הודגש שהודעות המטפל המגיעות מעובדים סוציאליים במערכת הבריאות נאגרות במאגרים של בריאות הנפש ואילו .
14 במרץ 2010 ,מינה שר הרווחה והשירותים החברתיים דאז ממונה חדשה להערכת מסוכנות ותפקידה יהיה לייעץ למנכ"ל משרד הרווחה.
המינוי פורסם בילקוט פרסומים.
15 באותה שנה פעל האגף במשרד הפנים.
:שם הדוח רישוי כלי ירייה והפיקוח על החזקתם מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 הודעות המטפל המגיעות מעובדים סוציאליים במערכת הרווחה לא נאגרות במשרד הרווחה אלא מדווחות בו בזמן למשרד הפנים.
כך למשל, אם האזרח אינו מחזיק בנשק במועד קבלת הודעת מטפל סוציאלי, דבר לא ייעשה ואותו אזרח עשוי בעתיד לבקש רישיון ובמשרד הרווחה או הפנים לא יהיה מידע על הודעת המטפל שהתקבלה בעבר ובהתאם יינתן רישיון למי שיתכן שאינו ראוי לו עקב הודעת המטפל.
אותה תקלה עלולה להתרחש אם רישיון בוטל עקב הודעת מטפל סוציאלי והאזרח מגיש בקשה חדשה לקבלת רישיון כעבור זמן".
באותו דיון הציע משרד הפנים שהודעות המטפל הסוציאלי למשרד הרווחה יוזנו במערכת בריאות הנפש.
גם משרד הרווחה הציע שבמקרים המדווחים לממונה תתקיים התייעצות עם משרד הבריאות, והם ישקלו ביחד אם לקלוט את הודעת המטפל במאגר משרד הבריאות.
בסופו של דבר דחה משרד הבריאות את ההצעה.
מאז אותו דיון חלפו כשמונה שנים, ובמשך פרק זמן ארוך זה לא פעל האגף עם משרד הרווחה להסדרת המישק.
יודגש כי בדיון של הוועדה הבין-משרדית מיוני 2013 "אמרה הממונה כי "לא קיים קשר בין משרד הרווחה לאגף כלי ירייה16.
משרד הרווחה כתב בתשובתו למשרד מבקר המדינה מאוקטובר 2013 (להלן- תשובת משרד הרווחה), כי "בהתאם לחוק, עובד סוציאלי מדווח למנהל הכללי של המשרד רק באם המטופל מחזיק בכלי ירייה.
במידה והמטופל לא מחזיק בכלי כאמור, עובד סוציאלי אינו מחויב בדיווח ואין באפשרותו לדוו ח על מסוכנות באם יחזיק המטופל כלי ירייה בעתיד, מאחר והערכת מסוכנות הינה תלוית זמן.
אדם היכול להיחשב כמסוכן בזמן מסוים, לאחר טיפול יכול שהמסוכנות שלו תפחת ולכן אין מקום להכנת מאגר שכזה, ואין זה אף נכון מקצועית להקמת מאגר.
כאמור, אחריות המשרד היא רק כאשר מטופל מחזיק בנשק ולא בטרם בקשה לקבלת נאגרות באופן ידני אצל הממונה".
]מטפל סוציאלי[ רישיון.
עם זאת, כיום הודעות משרד מבקר המדינה מעיר למשרד הרווחה, כי בהיעדר מישק בינו ובין האגף אין לו מידע על המטופלים המחזיקים בכלי ירייה, כך שבכל מקרה אין ביכולתם של העובדים הסוציאליים במערכת הרווחה למלא את תפקידם בצורה מיטבית בהתאם לחוק.
משרד מבקר המדינה מעיר לאגף, כי בניגוד למשרד הרווחה, במשרד הבריאות נקלטות ונשמרות הודעות המטפל במערכת הממוחשבת, בין אם יש לאדם רישיון ובין אם לאו, למקרה שיבקש רישיון לכלי ירייה בעתיד.
החשש שכלי ירייה יוחזק בידי מי שאינו כשיר לכך מחייב את האגף לתת את הדעת על הפער הקיים בטיפול בהודעות מטפל בשני המשרדים.
עליו לבחון את הדרכים לשיפור מישק העבודה עם משרד הרווחה בדומה למישק הקיים עם משרד הבריאות.
בפברואר 2012 כתבה הממונה לעורכת דין מהמחלקה המשפטית במשרד הרווחה "אכן מוניתי בין השאר כממונה על כלי ירייה.
כיום יישום החוק לקוי ביותר.
הניסיון שלי להכיר השונים נכשל.
אין ישיבות עבודה מסודרות.
]לבט"פ[ את נציגי המשרד עורכת הדין השיבה שבמשרד הרווחה הנושא אינו מוסדר, והיא אינה יודעת אם י ש נהלים כתובים גם אם אין הם מיושמים.
16 הוועדה המליצה להפעיל בהקדם את המישק שבין המשרד לבט"פ למשרד הרווחה באופן שיועבר מידע רלוונטי בנוגע למסוכנות של מטופלי משרד הרווחה לעניין החזקה ונשיאה של כלי ירייה.
שם הדוח: רישוי כלי ירייה והפיקוח על החזקתם מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 משרד מבקר המדינה העלה, כי מאז מינוי הממונה ועד הקמת הוועדה הבין - משרדית במאי 2013 , היא לא קיימה, ולו פגישה אחת, עם נציגי האגף.
היעדרו של מישק בין האגף למשרד הרווחה הביא לידי כך שהנושא נזנח ולא טופל גם בשנים שקדמו למינויה של הממונה.
יצוין כי מנהל האגף היה מודע לנושא, כפי שציין בדיון בוועדה הבין -משרדית מיוני 2013 ממנה ]של משרד הרווחה [ : "המנכ"ל אדם מטעמו שאמור לספק חוות דעת - הנ"ל מעולם לא עבד ויש לטפל בכך".
על התוצאות של היעדר שיתוף פעולה סדור בין משרד הרווחה לאגף ניתן ללמוד מהדוגמה הבאה: באוקטובר 2012 מסרה עובדת סוציאלית לממונה הודעת מטפל סוציאלי בנוגע לאדם שהחזיק ברשותו כלי ירייה פרטי.
בין היתר ציינה שהוא ובנו מתגוררים יחד, ולעתים הם נוהגים באלימות פיזית ומילולית זה כלפי זה.
לדבריה הגיש אותו אדם כמה תלונות במשטרת ישראל נגד בנו, וציין בפניה כי לא ישתמש בכלי הירייה שברשותו, ואולם אין לדעת מה יקרה אם הוויכוח ביניהם ייצא מכלל שליטה.
בנובמבר 2012 , פנתה הממונה בכתב למנהל האגף וציינה, כי מדיווח שהתקבל מאגף הרווחה של עיריית תל אביב עולה, כי מטופל מחזיק בכלי ירייה ויש חשש שישתמש בו.
לדבריה ידוע לשירותי הרווחה כי מדובר במשפחה שבה קיים סכסוך מלווה אף בעימותים אלימים, בין המטופל לבנו.
היא הוסיפה, כי למרות התלונות שנמסרו למשטרה, המטופל עדיין מחזיק בכלי ירייה, והמטפלים מעריכים שתיתכן אפשרות שהעימות עלול להביאו לידי חוסר שליטה ולשימוש פוגעני בכלי הירייה.
משרד מבקר המדינה העלה, כי עד יוני 2013 המשיך אותו אדם להחזיק בכלי הירייה שברשותו, והאגף לא פעל בעניין ולא ביטל את הרישיון.
ביוני 2013 פנה משרד מבקר המדינה למנהל האגף וביקש לברר כיצד טופלה פניית הממונה.
בתשובתו ציין מנהל האגף, כי לא נמצאה אצלם כל פנייה בעניין זה מצד גורם כלשהו המצביעה על מסוכנותו.
רק בעקבות פניית משרד מבקר המדינה בוטל הרישיון.
העובדה שאין מישק ונוהל המסדיר את העבודה של האגף עם משרד הרווחה (פקידי סעד, עובדים סוציאליים ומטפלים אחרים), וכתוצאה מזה אין באגף מידע מלא על המבקשים או המחזיקים רישיון כלי ירייה המסכנים את עצמם או את סביבתם - יכולה להעיד על כשל במערך הרישוי.
בתשובת המשרד לבט"פ נכתב, כי "בשנה האחרונה נעשו מספר פניות למשרד הרווחה לקביעת נוהל עבודה משותף.
הצעת הנוהל מטעם המשרד לביטחון הפנים נשלחה למשרד הרווחה ונמצאת בבדי קה על ידם".
בתשובה משלימה של המשרד לבט"פ למשרד מבקר המדינה מינואר 2014 , הוא כתב כי בינואר 2014 הוכנה טיוטת נוהל להסדרת העבודה מול משרד הרווחה.
בתשובת משרד הרווחה נכתב, כי "לאחרונה התקבלה טיוטת נוהל במשרד מאת המשרד לביטחון פנים - האגף לרישוי כלי ירייה.
מסמך זה נשלח ללא גיבוש או התייעצות עם המשרד, וחלקים ממנו אף אינם מקובלים על המשרד.
נוהל בין האגף למשרד יפורסם לאחר דיון משותף והסכמות על כלל הנושאים בו".
מנהל האגף כתב בתשובה למשרד מבקר המדינה מנובמבר 2013 , כי במטרה לשפר את המישק הנדרש עם משרד הרווחה הועבר אל משרד הרווחה "קובץ מחזיקים ומורשים לכלי המשרד לביטחון הפנים 379 .
:שם הדוח רישוי כלי ירייה והפיקוח על החזקתם מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 ירייה".
ממכתב שכתב מנהל האגף למשרד הרווחה עולה, כי קובץ דומה הועבר אליהם בכל תחילת חודש.
תשובת הממונה הייתה, כי "כפי שכבר פעלנו בעבר גם קובץ זה יושמד".
יודגש כי העברת הקובץ למשרד הרווחה נעשתה בספטמבר 2013 , לאחר שחודש קודם לכן כתב מנכ"ל משרד הרווחה למנכ"ל המשרד לבט"פ, שלקובץ מחזיקי הרישיון שהועבר אליו אין שימוש והוא יושמד.
משרד מבקר המדינה מעיר למשרד הרווחה שקובץ מחזיקי הרישיון יסייע לעובדים הסוציאליים למלא את תפקידם בצורה מיטבית, והשמדתו לא תפתור את הבעיות הקשות הקיימ ות בעבודתו מול האגף.
למנהל האגף יוער, שההודעה על השמדת הקובץ צריכה הייתה להוביל אותו לנקוט צעדים מועילים נוספים לקידום הסדרת תהליכי העבודה בין המשרדים, ולא להסתפק בהעברת קובץ מחזיקי הרישיון בלי להסדיר עם משרד הרווחה את אופן הטיפול בו.
לדעת משרד מבקר המדינה, האחריות להסדרת הנושא מוטלת על האגף, שיש לו אחריות כוללת לנושא.
הנהלת המשרד והאגף נדרשים לפעול במהירות להכנת נוהל מוסכם על משרד הרווחה שיסדיר את תהליכי העבודה ביניהם.
כמו כן על האגף להסדיר את מישקי המידע והמחשוב תוך בחינת ההיבטים המשפטיים והמחשוביים, כדי להביא לידי שינוי מהותי בקשרי העבודה שביניהם.
טיפולו של משרד הרווחה בהודעות מטפל סוציאלי 1.
בדצמבר 2012 נערך מפגש ארצי של מפקחי השירות לרווחת הפרט והמשפחה במשרד הרווחה.
בדיון עלו שאלות בנוגע ליישום סעיפי החוק וההוראה.
עוד עלה בדיון, כי יש אי שביעות רצון בקרב המחלקות של השירות שמקורה בהיעדר כלים לבחינת מסוכנות.
לדעת עובדים סוציאליים רבים קיים פער בין לשון החוק המחייבת דיווח במקרה של מטופל המחזיק בכלי ירייה, ובין לשון ההוראה המרחיבה זאת גם לגבי בן משפחה שמחזיק בכלי ירייה.
עיון בסיכום המפגש מדגיש את אי-הבהירות שבה נתקלים העובדים הסוציאליים בעבודתם בשטח.
למרות האחריות הכבדה המוטלת עליהם לא התקיימו השתלמויות והדרכות כדי להנחות אותם כיצד עליהם לפעול.
לדעת משרד מבקר המדינה על משרד הרווחה להיערך למתן תדרוך מפורט לעובדים הסוציאליים, שיקל עליהם את ההתמודדות עם נושא רגיש זה.
בתשובת משרד הרווחה נכתב, כי המשרד יגביר את המודעות לעניין ויחדד את הוראות החוק וההוראה בכל פורום העוסק באלימות, וכן באמצעות מנהלי המחלקות לשירותים חברתיים.
המשרד הוסיף שהוא אף פועל לתיקון ההוראה.
משרד מבקר המדינה העלה, כי אין הסדרה של הליך עבודה עקבי בכל הקשור להודעות מטפל סוציאלי המתקבלות אצל הממונה.
פעולות הממונה נעשו במקרים שונים שלא בהתאם לאמור בחוק ובהוראה.
לפי החוק חייב היה הממונה להביא את הודעות המטפל הסוציאלי לידיעת מנכ"ל משרד הרווחה, בעל הסמכות הבלעדית להחליט כיצד לפעול, אך הדבר לא נעשה.
שם הדוח: רישוי כלי ירייה והפיקוח על החזקתם מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 )(א בנובמבר 2010 שלח עובד סוציאלי הודעת מטפל בנוגע למסוכנות של אדם המחזיק בכלי ירייה, ובה ציין בין היתר, כי מדובר בזוג שנמצא בהליכי פרידה.
הבעל שעבד בעבר כמאבטח נושא כלי ירייה, והאישה מדווחת על איומים ואלימות מצד בעלה כלפיה בעבר.
באותו חודש כתבה הממונה, כי מהדיווח לא ברור מהי מידת המסוכנות, ונדרשת הערכת מסוכנות.
היא הוסיפה, כי אין בדיווח משום פעולה אקטיבית ללקיחת כלי הירייה או להגנה על הקורבן באופן ישיר, ואם נשקפת לה סכנה ברורה יש לדווח ישירות לתחנת המשטרה הקרובה.
הודעת המטפל הסוציאלי לא הועברה למנכ"ל משרד הרווחה, ההמלצה של הממונה הייתה לפנות למשטרה, ואין בה כל אזכור לפנייה לאגף כמתבקש.
(ב) באוגוסט 2012 פנתה עובדת סוציאלית במינהל השירותים החברתיים בעיריית תל אביב במכתב למשטרת ישראל, ובו פירטה מקרה של מטופל שברשותו כלי ירייה, ומי שמונע ממנו להשתמש בו לרעה הם אשתו ונכדיו.
היא ציינה שלדברי אשתו המטופל היה מדוכא ואף קיבל טיפול תרופתי, אך מצבו השתפר.
קצינת אלימות במשפחה במשטרת ישראל פנתה לאגף בבקשה להתלות את הרישיון, והאגף העביר את המקרה לבדיקה דחופה גם במשרד הבריאות.
כעבור שלושה ימים שלח האגף הודעה על ביטול הרישיון.
הבדיקה העלתה כי משרד הרווחה לא פנה לאגף כנדרש, ורק לאחר שהרישיון כבר בוטל נמסרה הודעת מטפל סוציאלי לממונה.
עוד עלה שבאוקטובר 2012 כתבה הממונה שהודעת המטפל הסוציאלי לא הגיעה אליה כלל, וכי יש מקום לקיים פגישה עם המטופל ולשתף אותו בחששות ובדאגות, לבצע הערכת מצב, ולאחריה ניתן יהיה לקבל החלטה על המשך המעורבות.
במקרה של הערכה שקיים סיכון ממשי, היא הנחתה לפנות מיד למשטרה ולדווח על כך.
(ג) בעקבות מקרה טרגי של רצח אישה שטופלה במרכז לטיפול ומניעת אלימות במשפחה, באמצעות כלי ירייה 17 של בעלה , כתבה, בנובמבר 2012 , מנהלת השירות לרווחת הפרט והמשפחה דאז למנהלת המחוז כי נושא התליית כלי ירייה ומעורבותם של שירותי הרווחה במקרים שבהם קיים חשש מפגיעה על ידי בן משפחה, נדון בעבר וקבל ביטוי והתייחסות גם בחקיקה.
לטענתה, יש אפשרות לפנות לפקיד הרישוי, אך הבעי ה היא שהחוק אינו מיושם באופן סדיר ומלא.
מנהלת המחוז השיבה, כי הבעיה הייתה שהעובדים הסוציאליים החליטו שלא לדווח על כך שיש כלי ירייה בידי הבעל, כי סברו שאם הוא יילקח ממנו מסוכנותו תגבר.
היא הוסיפה כי זו החלטה הרת גורל וצריך לקבוע "שרשרת דיווח" במשרד המאשרת או דוחה החלטה כזו.
היועצת המשפטית של משרד הרווחה נדרשה אף היא למקרה זה ושאלה, "האם היה דיווח למנכ"ל המשרד כנדרש בחוק?
שיקול הדעת לא להעביר לפקיד הרישוי הוא של המנכ"ל בלבד.
הבינו כי מדובר במסוכנות ולכן היתה ]עובדים סוציאליים[ כאן אני מבינה כי העו"סים עליהם ח ובה לדווח למנכ"ל.
יכול להיות כי היו מביאים בפני המנכ"ל שיקולים לאי דיווח לפקיד הרישוי ולצבא, ועליו היה לקבל החלטה בנדון".
בתגובה לכך כתבה מרכזת השירות לרווחת הפרט והמשפחה, כי למיטב הבנתה ההנחיות והחוק לא רועננו זה שנים רבות, ולפחות חלק משירותי הרווחה אינם מודעים להם.
להערכתה הנושא לא נדון מן הטעם שהוא "רגיש ומסוכן ומציב לפתחנו רמת אחריות גבוהה ביותר".
הדוגמה חלה על כלי ירייה צבאי, אך מלמדת על הכלל המשרד לביטחון הפנים 381 .
:שם הדוח רישוי כלי ירייה והפיקוח על החזקתם מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 מקרה זה מדגים ביתר שאת את הכאוס, את החולשות ואת הכשלים בתהליך הטיפול במשרד הרווחה בכל הקשור לטיפול בהודעות מטפל סוציאלי.
משרד מבקר המדינה מעיר למשרד הרווחה שעליו להסדיר את העבודה ולהטמיע את נהליה בכל שירותי הרווחה, בכל הקשור לחובות המוטלות על העובדים הסוציאליים על פי החוק, ההוראות ונוהלי המשרד.
על הממונה חלה החובה לייעץ למנכ"ל משרד הרווחה בכל הקשור להודעות מטפל, ולפרוס לפניו את מלוא המידע כדי שיקבל החלטות מיטביות בנוגע לדיווח על הודעות מטפל לאגף.
גם לא ניתן להתעלם מאי-העשייה של האגף שבמשך שנים לא פעל לכך שהמישק עם משרד הרווחה יוסדר.
לפיכך נדרש האגף לפעול להסדרת עבודתו עם משרד הרווחה, למסד את שיתוף הפעולה ביניהם ולהכניסו למסלול עבודה קבוע, המשכי ומסודר.