HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
בעקבות אותה פגישה כתב מנהל בית ספר תיכון56 מכתב למנכ"לית בדצמבר 2003 , ובו טען כי אי השתתפותם של מנהל בית הספר והצוות החינוכי בדיוני ועדת השימוע אינה עולה בקנה אחד עם כללי הצדק הטבעי.
בתגובה, טענה מנכ"לית המשרד, כי חוזר סג/2 (א) נכתב בעקבות חוק זכויות התלמיד ותקנות ההרחקה, ולכן אי אפשר לשנותו.
זאת למרות שהמשרד יכול היה ליזום שינויי חקיקה.
למשרד הגיעו פניות ותלונות של מורים, מנהלים ובתי ספר שטענו כי הליך הערר בוועדת שימוע, הקבוע בסעיפים 6 ו-7 לחוק זכויות התלמיד, פוגע בכללי הצדק הטבעי, בזכויות אנשי הצוות החינוכי, בזכויות של תלמידים נפגעי בריונות ואלימות ושל הוריהם, ובכושר ההרתעה של בית הספר כלפי תלמי דיו.
ואולם המשרד לא קיים דיון בנושא זה, ולא בחן את האפשרות לתקן את תקנות ההרחקה ואת הנהלים שנקבעו בעקבותיהם בחוזר סג/2.
הכשרת המורים בנושא האלימות נדונה פעמים רבות הן במשרד והן בוועדות השונות שטיפלו בנושא, כמפורט להלן: (א) דוח הבינ יים של ועדת וילנאי קבע, שיש לבנות יחידות לימוד המסייעות למניעת אלימות ולשלבן בתכניות ההכשרה וההשתלמויות של הגננות, המורים והמנהלים.
החלטה ליישום המלצה זו התקבלה בסיכום דיון הוועדה הבין -משרדית מאפריל 2001 , בראשות מנכ"לית המשרד דאז, ח"כ רונית תירוש.
מקיף עירוני על שם רוגוזין בקרית אתא 728 דוח שנתי58ב .
(ב) במחקר של פרופ' רמי בנבנישתי בנושא "אלימות במערכת החינוך בישראל", שהוגש בשנת 2003 ללשכת המדען הראשי במשרד, נכתב: "רק כרבע מהמנהלים קיבלו הכשרה לטיפול ולהתמודדות עם אלימות בבית הספר.
השיעור נמוך במיוחד בקרב מנהלי החטיבות העליונות ( 17.
3% ), והוא גבוה בהרבה במגזרהלא יהודי ( 54.
8% בלבד בקרב המנהלים במגזר היהודי).
" (ג) במסגרת החלטות שנתקבלו בוועדת החינוך של הכנסת והובאו לידיעת השרה דאז, ח"כ לימור לבנת57, בנובמבר 2004 , נאמר כי "בידי משרד החינוך לא קיימים האמצעים הראויים לצרכי מדידה, פיקוח והכשרת הסגל החינוכי לשם התמודדות עם תקריות אלימות".
(ד) במחקר שנעשה בשנת 200658 נמצא, שמורים שקיבלו הכשרה בהתמודדות עם אלימות מסוגלים להתמודד באופן מעשי עם אירועי אלימות בעבודתם יותר ממורים שלא למדו את הנושא.
המשרד לא קבע תכנית לפיתוח יחידות לימוד במכללות להכשרת מורים, המקנות מיומנויות להתמודדות עם בעיית הבריונות והאלימות.
הנושא לא נכלל במסגרת חובות הלימוד לשם קבלת תעודת הוראה.
המשרד גם לא הכין תכנית שתאפשר לכל מנהל ומחנך לעבור השתלמויות בנושא האמור.
במסגרת תכנית ועדת השרים (ראו לעיל) נקבע, כי בכל מכללה תגובש תכנית לימודים שתקנה לפרחי ההוראה כלים ליצירת אקלים חינוכי מיטבי ומניעת אלימות והתנהגויות סיכון אחרות.
בדצמבר 2006 ,ביקשה סמנכ"לית ומנהלת המינהל הפדגוגי, הגב' לאה רוזנברג מהנהלת האגף להכשרת עובדי הוראה דיווח על התקדמות יישום התכנית (שקיבלה, כאמור, תוקף של החלטת ממשלה בדצמבר 2005 .
), אך בקשתה לא נענתה בעקבות פנייה של משרד מבקר המדינה לאגף להכשרת עובדי הוראה נדרשו מנהלי המכללות להכשרת מורים להציג להנהלת האגף את תכניות הקורסים בנושאי האלימות.
רק 8 מ-27 המכללות שבאחריות המשרד הגישו רשימה של קורסים בנושא המאבק באלימות.
ר וב הקורסים הם במסגרת לימודי בחירה ואין חובה על התלמידים להשתתף בהם.
מנהלת האגף האמור הסבירה למשרד מבקר המדינה שמשך הלימודים מוגבל בזמן ואינו יכול לחרוג ממספר השעות המתוקצבות.
לפיכך, אין ביכולת המשרד לכפות על המכללות את הנושאים שברצונו להטמיע בקרב פרחי ההוראה.
מן הממצאים עולה, שהמשרד אינו מחייב לימודים בתחום ההתמודדות עם בעיות התנהגות של תלמידים, אינו מכשיר מורים להתמודד עם תופעת הבריונות ואירועי האלימות, ואינו מפקח על הכשרת מורים ועל השתלמויות בנושא.
בתשובת האגף להכשרת עובדי הוראה למשרד מבקר המדינה נאמר, כי בספטמבר 2007 נשלחו למכללות הנחיות להגשת תכניות ההכשרה לאישור המשרד, הקובעות שתכניות הלימוד במכללות חייבות להכיל כלים לטיפול בתופעת הבריונות ואירועי האלימות במוסדות החינוך.
כן נאמר, כי בהחלטת המועצה להשכלה גבוהה (להלן - מל"ג) מנובמבר 2006 בנושא "מתווים מ נחים להכשרה להוראה במוסדות להשכלה גבוהה בישראל", נקבע, שהכשרת המורה תכלול הבנה וטיפול "בהתנהגויות אנטי חברתיות של התלמידים בסיטואציות חינוכיות.
57 חברת הכנסת לימור לבנת כיהנה בתפקיד שרת החינוך עד ינואר 2006.
58 ד"ר רויטל סלע-שיוביץ, מכללת דוד ילין והאוניברסיטה העברית בירושלים.
ובהתאם לכך נקבע בישיבת הפיקוח ב- 7.
07 כי על המפקחים להביא לידיעת המכללות כי כל תכנית המוגשת לאישור.
תידרש לה וכיח היכן וכיצד מקנה היא את ההבנה וכלים להתמודדות עם נושא האלימות והנושא ייבדק גם ע"י משרד החינוך".
החלטת מל"ג התקבלה בנובמבר 2006 , ואולם רק בנובמבר 2007 , לאחר שמשרד מבקר המדינה פנה למשרד בעניין זה, התכנסה "ישיבת הפיקוח" במשרד לדון בהחלטה.
אף על פי כן, החליט המשרד שעד לשנת הלימודים התשע"א ( 2010 - 2011 .
) תיוותר על כנה תכנית הלימודים הקיימת להכשרת עובדי הוראה 3.
/חוזר ס2 ,(א), שעניינו כאמור פגיעות מיניות של תלמידים בתלמידים, קובע בין השאר כי על הצוות החינוכי לקבל הכשרה ייעודית להנחיית תכנית מניעה לטיפוח כבוד הדדי ושוויון ביחסים בין-אישיים וזוגיים.
במחקרן של פרופ' זוהר ודליה טאובר משנת 2004 , שנעשה בקרב 328 מורים המלמדים בחטיבות ביניים ובחטיבות עליונות, בעניין היקף הידע שיש למורים בנוגע לחובות המוטלות עליהם ובנוגע לכלים העומדים לרשותם כדי לטפל בנושא, נמצא כדלקמן: 7% בלבד מכלל המורים בקיאים בפרטי החוזר או בקיאים חלקית בהוראותיו; יותר ממחצית המורים דיווחו שאין בידיהם כלים לטיפול בהטרדה מינית ולהקניית ערכים בנושא; לעומת זאת, 82% .
מהמורים הביעו עניין בקבלת מידע והדרכה בנושא בעקבות הנתונים על עלייה באירועי אלימות מינית בין קטינים דרשה ועדת הכנסת לקידום מעמד האישה ולזכויות הילד באוגוסט 2005 משרת החינוך דאז ח"כ לימור לבנת, לגבש תכנית לאומית להתמודדות עם התקיפות המיניות בקרב קטינים, שבמסגרתה תינתן הכשרה לכלל המורים במערכת ולפרחי ההוראה לאתר ילדים נפגעים ופוגעים מינית.
מן הממצאים עולה, שעל אף האמור בחוזר ס/ 2 (א) הכשרת פרחי הוראה אינה כוללת את נושא ההתמודדות עם התעללות מינית.
המורים אינם ערים לאחריות המוטלת עליהם לטפל בבריונות מינית בין תלמידים, והם אינם יודעים שיכולים לעמוד לרשותם כלים חינוכיים שיסייעו להם להתמודד עם אירועים כאלה.
לדעת משרד מבקר המדינה, על המוסדות להכשרת מורים לדאוג להכשיר סטודנטים להוראה להתמודדות עם נושא האלימות.
הכשרות אלה צריכות להיות בגדר חובה ולכלול מגוון נושאים כמו ניהול וניווט כיתה, הכרת חוקי חינוך הנוגעים לסמכויות המורים והתלמידים והכרת נוהלי המשרד.
כמו כן על המשרד להקנות לסטודנטים ולכלל עובדי ההוראה כלים מעשיים לניסוח כללי משמעת, לאכיפתם, להפסקת קטטות בין תלמידים, ולאיתור ולזיהוי נפגעי בריונות ואלימות מינית.
הניטור נועד לתת תמונת מצב של היקף תופעת הבריונות והאלימות בבתי הספר, ושל השפעת פעולות ההתערבות שהמשרד נוקט.
הוועדות המקצועיות שעסקו בנושא קבעו שכדי למפות את תופעת האלימות (מבחינת הכמות והאיכות), לאתר צרכים ייחודיים, ולבנות מסגרת יציבה של מדידה והערכה, יש לקיים איסוף קבוע, שיטתי וממוחשב של נתונים בדבר תופעת האלימות 730 דוח שנתי58ב .
מ ידע זה חיוני כדי לאפשר היערכות מושכלת לפיתוח תכניות התערבות במישור הארצי, וכדי לקבוע את נקודת המוצא, שתשמש מקור להשוואה עם ממצאים של מדידות עתיות אחרות.
פניות ותלונות הציבור .
מערך הניטור שעליו המליצה ועדת המשנה בשנת 1997 כלל שימוש במידע הנאסף ממילא בידי יחידות המטה המקבלות דיווחים מהשטח ובטיפול בפניות ובתלונות של הציבור בנושאי אלימות, ובפרט יחידת "הקו הפתוח" ואגף הבטיחות.
ארבע יחידות במטה המשרד מטפלות - כל אחת בנפרד - בפניות ובתלונות שמתקבלות מהציבור הרחב בנושאי חינוך בכלל, ובנושא אקלים בית ספרי ואירועי ב ריונות ואלימות בפרט: "הקו הפתוח לתלמידים"; אגף פניות ותלונות הציבור; הלשכה המשפטית; והממונה על יישום חוק זכויות התלמיד במינהל חברה ונוער.
פניות מהציבור מתקבלות גם בלשכת השרה ובלשכת המנכ"ל.
נמצא כי בניגוד להמלצת ועדת המשנה משנת 1997 , לא הקים המשרד מאגר נתונים בתחום הבריונות והאקלים הבית -ספרי המבוסס על המידע הנצבר ביחידות המטה השונות.
זאת ועוד, התלונות המתקבלות והמטופלות בידי לשכות השרה והמנכ"ל אינן מתועדות, ואין מעקב אחר התלונות שנותבו ליחידות השונות ולמחוזות.
המשרד אינו מעבד את הנתונים המתקבלים מהפניות והת לונות הללו, ואינו מפיק מהם מידע מערכתי כלשהו.
האגף לפניות ותלונות הציבור (להלן - פנ"צ) מרכז את הטיפול בפניות לקבלת מידע בנושאים הקשורים להוראות, להנחיות ולנהלים שלפיהם פועלת מערכת החינוך וכן בתלונות של הציבור הנוגעות לבעיותיו ולמצוקותיו.
האגף מטפל בתלונות של תלמידים, הורים ועובדי הוראה בנוגע לפגיעה בזכויותיהם.
בשנת הלימודים התשס"ה הוא טיפל ב-105 תלונות בנושאי אלימות.
בשנת הלימודים התשס"ו עלה מספר התלונות בנושא האמור ל -17859 .
לפי הדוח השנתי שפרסם האגף לשנת הלימודים תשס"ו, "האגף רואה את ייעודו גם בהפיכת הי דע הנצבר בו לכלי תומך החלטות ועוזר בגיבוש מדיניות, וכן כמנוף לזיהוי נקודות תורפה במגמה להביא לשיפור באיכות השירות הניתן ללקוחות מערכת החינוך".
מן הממצאים עולה, כי פרט לעיבודים הסטטיסטיים המוצגים בדוח השנתי של פנ"צ, לא נדרש האגף להציג לפני הנהלת המשרד פילוח של הנתונים לפי חתכים כדי שיהיה אפשר להפיק מהם מידע חיוני בדבר שכיחות מעשי הבריונות בבתי ספר שונים.
הסיווג של התלונות בנושא אלימות הוא כללי מדי ואינו ממוין לפי מאפייני האלימות שבעניינם התלונות.
אין פירוט של בתי הספר שתלונה בעניינם נמצאה מוצדקת.
כתוצאה מכך לא ניתן לנצל את המידע הנאסף באגף לצרכי ניטור - הן במישור הארצי, והן במישור של בתי הספר שהתלונות נוגעות אליהם.
יחידת "הקו הפתוח לתלמידים " פועלת במטה מכוח הוראות חוזר מנכ"ל, והיא מופקדת על פיתוח נושא זכויות התלמידים במערכת החינוך וקידומו.
פניות ותלונות הציבור, דוח שנתי התשס"ו משרד החינוך 731 .
היחידה לקבל כל פנייה - מכל אדם או גוף בתוך המערכת ומחוצה לה - הנוגעת למצוקה או לתלונה של תלמיד.
לפי חוזר מנכ"ל 8 (א) מאפריל 1999 , ""הקו הפתוח" יפנה לבעלי התפקידים השונים במשרד את המסקנות המערכתיות העולות במהלך עבודתו והקשורות לנושאים שהם מפקחים עליהם.
"הקו יציע לקו בעי המדיניות דרכים לשינוי מדיניות, וכן נהלים ודרכי אכיפה ובקרה הקשורים לזכויות התלמידים ולשיפור תפקודה של מערכת החינוך".
ה"קו הפתוח" משמש כנציב פניות התלמידים (אומבודסמן), והיחידה מוסמכת גם לעסוק בניטור מצבם של תלמידים במערכת החינוך, בכלל זה לדווח על תופעו ת הקשורות לתלמידים, לזכויותיהם ולרווחתם.
לפי פרסומי היחידה, בשנת הלימודים התשס"ו התקבלו אצלה 352 פניות בנושא אלימות תלמידים לפי ההתפלגות הזאת: 267 ,על אלימות פיזית 52 על אלימות מילולית ו -33 על אלימות מינית.
בשנת הלימודים התשס"ה היא קיבלה 389 תלונות בנוגע לאלימות תלמידים, לפי ההתפלגות הזאת: 274 ,על אלימות פיזית 89 על אלימות מילולית, ו -26 על אלימות מינית.
הביקורת העלתה, כי הנתונים שברשות פנ"צ וה"קו הפתוח" לא הושוו לנתונים שהתקבלו מיתר היחידות העוסקות בנושא האמור, לא הועברו למאגר מידע כלל- מערכתי, ולא עובדו לצ ורך הפקת מידע שימושי בידי היחידות המובילות את המאבק בבריונות, ובראשן אגף שפ"י.
,הלשכה המשפטית במשרד מקבלת פניות ותלונות בכתב בנושאים שונים לרבות תלונות בנושאי בריונות ואלימות, החתומות בידי עורכי דין.
הלשכה המשפטית אינה מרכזת את הנתונים בדבר פניות או תלונות כאמור, ואינה מפנה את התלונות ליחידות המשרד הרלוונטיות לצורכי ניטור התופעה.
הממונה על יישום חוק זכויות התלמיד במערכת החינוך עוסקת בין היתר בטיפול בתלונות תלמידים והורים ואנשי הצוות החינוכי בנושאי אקלים בית-ספרי, בריונות ואלימות.
הממונה הסבירה למשרד מבקר המדינה שהיא אישית בדקה במשרד ובבתי הספר תלונות שהופנו אליה; היא נתנה הזדמנות לתלמידים להישמע ולהשמיע את דבריהם; ופגשה כל תלמיד שביקש לשוחח עמה בנוכחות מנהל בית הספר והמפקח.
בשנת הלימודים התשס"ה, היא קיבלה כ- 1,000 פניות.
ובמחצית הראשונה של שנת התשס"ו היא קיבלה 797 תלונות, מהן 41% ,בנושא נהלים32% ,בנושא ענישה15% ,בנושא אורח חיים בית ספרי2% בנושא היעדר טיפול באלימות תלמידים והשאר בנושא התאמה.
את המידע שנצבר ברשותה, לרבות הנתונים שאספה בביקוריה בבתי הספר, היא לא נדרשה לחלוק עם אגף שפ"י, "הקו הפתוח", פנ"צ והלשכה המשפטית.
מהאמור לעיל עולה, שאף לא אחת מהיחידות המקבלות במסגרת עבודתן הרגילה מידע מהציבור בתחום האקלים הבית -ספרי העבירה לאגף שפ"י את הנתונים שברשותה.
המשרד לא הפיק מהמידע שבידי יחידות אלה נתונים לצורכי ניטור ארצי של תופעת הבריונות והאלימות, מיפוי בתי ספר המתקשים להתמודד עם התופעה וקביעת סדרי עדיפויות להקצאת משאבים למחוזות, אכיפת נהלים ופיקוח על יישום מדיניות המשרד בשדה, ומעקב אחר הטיפול בפרט.
חובות דיווח סטטוטוריות ומינהליות על אירועי אלימות .
סעיף368 ד(ד) לחוק העונשין מטיל על מנהל מוסד חינוךאת החובה לדווח לפקיד סעד או למשטרה על עבירות מין המפורטות בסעיף שנעברו בקטין הנמצא במסגרת המוסד.
הפרת חובת דיווח זו היא עבירה פלילית שדינה מאסר.
הדיווח נועד לכמה תכליות : אי הגבלת הטיפול בתופעות של עבירות מין בקטינים לתחומי המוסד, כדי ש האירוע לא י ישכח בלא נק יטת אמצעים ראויים; מיצוי בירור עובדות ה אירוע, זיהוי המעורבים ב ו ו בירור הצורך בנקיטת הליך משפטי, ופעולות להבטחת רווחתם והגנתם של הקטין הנפגע והקטין הפוגע.
לפי ההלכה הפסוקה60, באירוע אלימות שבו הקטין הפוגע הוא מתחת לגיל 12 הואאינו בר אחריות פלילית, אך יש צורך לדווח לכל הפחות לרשויות הסעד כדי להבטיח טיפול ראוי במעורבים באירוע.
במקרה כזה נתונה לרשויות הסעד הא פשרות לדווח למשטרה על האירוע או להימנע מכך, אם קיבלו אישור מתאים מוועדת הפטור.
3 /בחוזר ס2 (א) קובע, שאם בוצע מעשה מגונה בין תלמידים61 , על מנהל בית הספר או מישהו מטעמו לדווח על האירוע לפקיד הסעד בתוך 15 יום ממועד האירוע, ולתאר את דרכי הטיפול בו באמצעים חינוכיים ומשמעתיים.
החוזר גם מרחיב את החובה הסטטוטורית, ומטיל על מנהלי בתי הספר את החובה לדווח למשטרה על מעשה מגונה בפומבי ועל חשד לסחיטה ב איומים שבה המעשה של הקטין הוא בעל אופי מיני, המהווה עבירה פלילית62 .
2 בחוזר מרחיב את חובת הדיווח למשטרה או לפקיד הסעד, למצבים מסוימים של פגיעה מינית בין תלמידים מחוץ למסגרת החינוכית.
עוד קובע החוזר, שמנהל בית הספר חייב גם ליידע את הפיקוח (המפקח הכולל והיועץ הבכיר במחוז) על הפגיעה המינית.
החוזר נותן כלי עזר להגדרת המעשים שנדרש לדווח עליהם וקובע, שכל אימת שיש התלבטות בדבר חובת הדיווח אפשר להיוועץ, בין היתר, בנציגי היחידה למניעת התעללות בילדים בשפ"י.
לא נקבע שהדיווחים הנמנים לעיל יועברו גם ליחידה למניע ת התעללות בילדים בשפ"י, ובכך נמנע ממנה לקבל תמונה רחבה על סוגי הפגיעות.
רק הפניות להיוועצות מתועדות בשיטתיות בידי אגף שפ"י.
להלן סיכום מספר הפניות של בתי הספר שבחרו לדווח למדריכי היחידה למניעת התעללות בילדים, בשנות הלימודים התשס"א-התשס"ו: .
התשס"ו התשס"ה התשס"ד התשס"ג התשס"ב התשס"א .
500 329 323 268 254 186 /חוזר ס 2 (א) אינו קובע סנקציות נגד מי שאינו מקיים את חובות הדיווח המינהליות.
בהיעדר הרתעה, בתי ספר שחוששים מביקורת ציבורית ומפגיעה .
60 בג"ץ 7374/01 'פלונים נמנכ"ל משרד החינוך הגב' רונית תירוש ואח', פ"ד נז(6 )529.
61 ובלשון החוזר: "במקרה של מעשה מגונה בעל אופי 'קל' (נגיעה, צביטה, נשיקה או התערטלות חלקית, כשהתנהגויות אלה הן חד פעמיות)".
62 לפי סעיף3 ( )(א1 ) לחוק למניעת הטרדה מינית, התשנ"ח- 1998.
בתדמיתם, יכולים להימנע מלדווח על אירועי אלימות מינית בין תלמידיםמוסדות חינוך אלו חשופים לתביעות משפטיות מצד תלמידים שנפגעו בשל אי דיווח.
מדור הנוער הוא הגוף המקצועי במשטרה האחראי לטיפול הכולל בעבריינות נוער.
מדור הנוער אוסף ומעבד נתונים בדבר תלונות על עבירות אלימות בכלל ועבירות מין בפרט, ובכללן עבירות שבוצעו במוסדות חינוך.
אולם המשרד אינו מעביר את המידע שברשותו למאגר של המשטרה לצורך השוואה בין נתונים, וכדי לוודא שקוימו חובות הדיווח ושנעשה ניטור שוטף של התופעה במערכת החינוך.
/בנוגע ליתר אירועי האלימות החמורים קובע חוזר סא 4 (ג), כי ההנהלה של כל מחוז אחראית לריכוז נתונים ע ל מעשי האלימות במחוז, ומטה המשרד אחראי לניטור תופעת האלימות במערכת החינוך.
עם זאת, אין בחוזר האמור הוראה המחייבת את מנהלי בתי הספר לדווח לגורם כלשהו מחוץ לבית הספר על אירועי אלימות בין תלמידים, פרט לדיווח למשטרה או לפקיד סעד או לשניהם על חשד לעבירות הפליליות המנויות בחוזר 63 .
בשנת 2004 הפיץ אגף שפ"י בקרב המנהלים חוברת להטמעת הנהלים החלים עליהם בנוגע לאירוע אלימות חמור.
החוברת נועדה "להפיג את העמימות סביב תהליך ההתערבות בבית -הספר באירוע אלימות חמור".
בחוברת נקבע, כי "בכל אירוע של אלימות חמורה חייב מנהל ביה"ס ליידע בזמן אמת את מפקח ביה"ס ואת מנהל מחלקת החינוך ברשות".
המשרד לא קבע אמות מידה לבחינת "אירוע אלימות חמור", ולא קבע מי הם הגורמים שאפשר להיוועץ בהם בעניין זה.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מנובמבר 2007 כתב אגף שפ"י, ש"קביעת אמות מידה לבחינת אירוע אלימות חמור הוא בעייתי, משום שהוא עלול להצביע מראש על סוג מסוים של אירועים, ולהוציא אירועים שלא נחזו מראש ושלא היה להם תקדים.
לכן חשבנו להשאיר את השיפוט לצוות בתי הספר".
עם זאת נכתב בתשובה, כי "הדיווח איננו כרוך במשאבים להתמודדות, ועל כן איננו מדרבן את בתי הספר לדווח דיווח אמת".
תשובת המשרד אינה מייתרת את הצורך בקביעת אמות מידה ל"אירוע אלימות חמור", שלא יהיו רשימה סגורה, ויאפשרו לצוות החינוכי לנהוג לפי שיקול דעתם.
הקפדה על קיום חובות הדיווח אמורה לשמש את המשרד, גם לצורכי ניטור, אך בהיעדר הגדרה ברורה של המעשים שחובה לד ווח עליהם, אין ברשות המשרד תיעוד מלא של אירועי האלימות.
כתוצאה מכך, המידע המופק מדיווחי המנהלים למחוזות המשרד הוא אקראי ולא שלם, ואינו מאפשר למשרד לנצלו לצורכי ניטור מהימן של התופעה.
במסגרת תיקון לחוק לימוד חובה, הוטלה בדצמבר 2005 חובה נוספת על מנהלי מוסדות חינוך.
סעיף 12 " :ג לחוק זה קובע כדלקמן(א) מנהל מוסד חינוך ידווח, לפי כללים שקבע השר, למי שהשר הסמיכו לענ יין זה מבין עובדי משרדו, על כל אירוע אלימות שהתרחש במוסד החינוך, שהוא אחד מאלה: (1 ) אירוע של אלימות גופנית בין עובד הוראה לבין תלמיד; (2 ) .
אירוע של אלימות גופנית בין תלמידים, שנגרמה בו חבלה (ב) מנהל מוסד חינוך ידווח על אירוע כאמור בסעיף קטן (א) מיד לאחר התרחשותו, וכן על תוצאות הטיפול באירוע, לרבות אמצעי משמעת שננקטו, עם סיום הטיפול כאמור".
63 בכללן גרימתחבלה חמורה לקטין, התעללות בקטין בבית הספר, סחיטת "דמי חסות", פריצה, גרימת נזק בזדון, הצתה, נשיאת נשק או מכשירים מסוכנים וסירוב למסרם להנהלת בית הספר, תקיפה גופנית שתלמידים או אנשי צוות נפגעים בה, אלימות בהשפעת סמים או אלכוהול ואלימות קבוצתית שאדם נפגע בה.
חובת הדיווח הנוספת נועדה לאפשר למשרד לעקוב אחר כל מעשי האלימות ואופן הטיפול בהם, ולסייע לתהליך הפקת הלקחים.
עד מועד סיום הביקורת, לא נקבעו כללים מתאימים הנדרשים לקיום חובה זו.
כתוצאה מכך, המשרד אינו מקבל דיווח מסודר ממוסדות החינוך, ואינו אוסף וממיין בעקביות ובשיטתיות את הדיווחים שנמסרים לו.
המשרד לא פע ל להקמת מאגר מידע בין -משרדי לקליטת דיווחי החובה לרשויות השונות, לרבות המשטרה ומשרד הרווחה.
הקמת מאגר כאמור הייתה חוסכת משאבים ותורמת לניטור אירועי האלימות החמורים במערכת החינוך, לרבות אלימות מינית.
דוח ועדת וילנאי המליץ על "בניית מערכת ניטור לאומית, אשר תופעל אחת לשנה, למדידת היקף האלימות, ולבחינת גורמים המשפיעים עליה, מערכת זו תהווה מקור להערכה ומעקב".
( החל בשנת הלימודים התשנ"ח 1997 -1998 ,) מימן המשרד בשיתוף עם גופים אחרים שני סקרים ארציים לניטור תופעת הבריונות והאלימות במוסדות החינוך: א) סקרים שעשו ד"ר יוסי הראל ועמיתיו בשיתוף עם המשרד ומשרד הבריאות בשביל ארגון הבריאות הבין-לאומי בשנים 1998 , 2002 , 2004 ו- 2006 .
סקרים אלה מספקים נתונים על תפיסת האקלים הבית ספרי, על רמת האלימות ועל התנהגויות מסוכנות אחרות של הנוער בישראל.
ב) סקרים שעשו פר ופ' בנבנישתי וד"ר רון אסטור ועמיתיהם בשנות הלימודים התשנ"ט ( 1998 -1999 ( ) התשס"ב 2001 -2002 ( ) והתשס"ה 2004 -2005 ) בשביל המשרד על רמת האלימות במערכת החינוך, היקפה ומאפייניה (לעיל ולהלן - סקר בנבנישתי).
אחת ממטרותיו של סקר בנבנישתי היא איתור קבוצות סיכון ושינויים במשך זמן מסוים.
כלי נוסף לניטור רמת האלימות וטיב האקלים הבית-ספרי הוא שאלוני המיצ"ב (מדדי יעילות וצמיחה בית-ספרית), שפותחו והופצו בבתי הספר עד שנת 2006 בידי אגף הערכה ומדידה שבלשכת המנכ"ל.
באמצעות השאלונים נבדקו תלמידי הכיתות ה', ו', ז', ח', ט' בכל בתי הספר ברחבי הארץ.
עד שהוקמה הרשות הארצית למדידה והערכה בחינוך (ראמ"ה) בשנת 2006 , כללו שאלוני המיצ"ב ארבע שאלות בתחום האלימות ושש שאלות בתחום האקלים 64 .
בשנת הלימודים התשס"ז ( 2006 -2007 ) החליטה ראמ"ה לעדכן את שאלוני המיצ"ב לתלמידים, מורים ומנהלים, ולהגדיל לשמונה את מספר השאלות בתחום האלימות (להלן - המיצ"ב המורחב).
בשנת 2007 החליטה הנהלת המשרד לעשות ניטור ארצי באמצעות הפצת שאלון נוסף, שלא במסגרת המיצ"ב, אשר ישמש תחליף לסקר בנבנישתי.
בין השנים התשס"ב ( 2001 -2002 ( ) והתשס"ו 2005 -2006 ) התבסס הניטור הארצי על הסקרים של בנבנישתי והראל, שנערכו לסירוגין, יחד עם המיצ"ב השנתי.
שפ"י, המדען הראשי וראמ"ה השיבו למשרד מבקר המדינה בנובמבר 2007 , כי הסקרים הארציים הם .
64 יצוין שלפי נתוני ראמ"ה, בשנים התשס"ב-התשס"ו לא נמצאו שינויים ממשיים בתחומים שנמדדו במיצ"ב.
מדגמיים ונערכים אחת לשלוש-ארבע שנים, ואילו שאלוני המיצ"ב השנתיים כוללים מספר מצומצם של שאלות, ולכן תוצאותיהם אינן יכולות לשמש לניטור ארצי.
המשרד לא הקים "מערכת ניטור לאומית", אף שהדבר הומלץ בדוח ועדת וילנאי.
המשרד יכול וצריך להשתמש בתוצאות המיצ"ב המורחב לצורכי ניטור הבריונות והאלימות בכל המישורים, לרבות במישור הארצי.
בדוח ועדת וילנאי הומלץ לאבחן את ממדיה ומאפייניה של תופעת הבריונות והאלימות בכל בית ספר באמצעות "שאלון בית ספרי הכולל את המדדים של מערכת הניטור הלאומית".
אבחון כאמור, שהוא למעשה ניטור בכל מוסד חינוכי, צריך לאפשר לברר מה הם הגורמים להתגברות האלימות ולהתאים דרכי טיפול ייחודיות לכל מוסד לפי סוגי הבעיות שאובחנו בו.
בעקבות ההמלצה האמורה פיתח אגף שפ"י בשנת 1998 כלי לניטור אקלים חינוכי מיטבי (אח"מ) בכל בית ספר, במסגרת תכנית התערבות כוללת (להלן - תכנית האח"מ).
לפי הדגם שהוכן בשפ"י, תכנית האח"מ מופעלת בשני שלבים: הראשון אבחון והשני התערבות.
בשלב הראשון מופץ לכל תלמידי בית הספר שאלון המאפשר להנהלת בית הספר לקבל תמונת מצב עדכנית בנוגע לסוגי האלימות שהתלמידים חווים בבית הספר.
בשלב השני אמור בית הספר לקבוע תכנית עבודה, את הדברים שהוא מבקש לשנות ואת השותפים שהוא מבקש לגייס לפעולה בנושא זה.
צוות בית הספר מכין את תכנית ההתערבות בהדרכת עובדי שפ"י בהתאם לתוצאות האבחון (ראו להלן).
בתום פרק זמן מסוים בית הספר אמור להיערך לאבחון חוזר.
לפי פרסומי המשרד, עד לשנת 2006 הופעלה תכנית האח"מ בכ- 1,000 בתי ספר, שהם כ- 30% מכלל בתי הספר בארץ.
06, בשנת הלימודים התשס"ה הופץ שאלון האח"מ ב-237 בתי ספר ובשנת הלימודים התשס"ו- ב-226 בתי ספר בלבד.
הוכן שאלון ניסויי למורים, לצורך אבחון האקלים בבית הספר מנקודת מבטם אף על פי שבשבע השנים שעברו מאז השקת תכנית האח"מ השקיע בה המשרד 8 מיליון ש"ח, לא גדל מספר בתי הספר שעברו את תהליך האבחון הראשוני ומספרם הממוצע הוא כ -150 בתי ספר בלבד בשנה.
אין יודעים מהו שיעור בתי הספר שעברו אבחון חוזר בעקבות תכנית התערבות שהופעלה בהם על סמך ממצאי שאלון האח"מ.
בשנת הלימודים התשס"ח ( 2007 -2008 ) לבדה משקיע המשרד2 מיליון ש"ח בתכנית זו.
במסגרת תכנית האח"מ, השאלונים שמילאו התלמידים נשלחים למינהל התקשוב שבמטה המשרד לצורך עיבוד הנתונים בהתפלגות לפי בית הספר, השכבה וכל אחת מהכיתות.
מנהלי בתי הספר מקבלים קוד וסיסמה אישיים באתר שפ"י באינטרנט כדי שתהיה להם גישה לתוצאות, שמתקבלו ת בתוך שבעה ימים.
מנהל בית הספר לבדו מחליט לפני מי יוצגו הממצאים, מתי, כיצד ולשם מה.
על המדיניות של חיסיון תוצאות שאלון האח"מ נמתחה ביקורת מגורמים שונים65 .
אולם אגף שפ"י דבק במדיניות זו בטענה שחשיפת תוצאות האח"מ עלולה לסכל את התכנית כולה עקב חשש המנהלים שיש להם עניין להצניע את ממדי התופעה בבית ספרם, מחוסר פופולריות של בית ספרם, מירידה במספר התלמידים שיירשמו לבית ספרם ומ"הזמנת לחץ" של הפיקוח.
המשרד נמנע מלחייב את בתי הספר לעבור את שלב הניטור בתכנית האח"מ, חרף המלצת דוח ועדת וילנאי.
חיסיון תוצאות האח"מ, שנועד בעיקר לעודד את בתי הספר להצטרף לתכנית האח"מ באופן וולונטרי, לא הביא בשנים 2001 -2007 לגידול ניכר במספר בתי הספר המשתתפים בתכנית.
כתוצאה משמירה על עיקרון החיסיון, לא היו למשרד נתונים מספיקים לצורכי ניטור.
בתשובת שפ"י למשרד מבקר המדינה נכתב, כי "האח"מ פותח ככלי ניהולי ולא ככלי ניטור ופיקוח".
ואולם המומחים שליוו את שפ"י בתחום הניטור, סברו אחרת.
07 ד"ר רון אסטור מצוות בנבנישתי למנהלת שפ"י דאז, הוא המליץ לחייב את כל בתי הספר להשתתף בתכנית האח"מ, בנימוק שתכנית במתכונת התנדבותית תמנע את גילוי ממדי התופעה בבתי ספר מרובי אלימות.
הביקורת העלתה שעל אף החפיפה בפעילותן של כמה מיחידות המטה בכל הקשור לקליטת מידע מהציבור, אין תיאום ביניהן, אין מרכזים את הנתונים המתקבלים באמצעותן במאגר אחד, והנהלת המשרד אינה משתמשת במידע הנצבר בהן לצורכי ניטור מעשי הבריונות והאלימות בבתי הספר ולייעול המאבק בתופעה.
זאת ועוד, בהקמת מערך ניטור - של סקרים מדגמיים, מבחנים ארציים ואבחונים מקומיים - הושקעו משאבים רבים אולם המערך אינו מתאים להמלצות דוח ועדת וילנאי, ולא הגשים את יעדיו.
המשרד גם לא עשה את האיזון הראוי בין עקרון חיסיון תוצאות שאלון האח"מ, שבו דוגל שפ"י, ובין האחריות המוטלת על המשרד לבנות "מערכת ניטור לאומית", למפות את בתי הספר מרובי האלימות, לפקח על מוסדות החינוך ולעקוב אחר יישום מדיניותו.
לדעת משרד מבקר המדינה, על המשרד להשתמש במידע שיחידות המטה מקבלות מהציבור לשם ניטור תופעת הבריונות במוסדות החינוך.
על המשרד לבחון הקמת מאגר נתונים בין -משרדי, שירוכז בו המידע שמנהלי בתי הספר מדווחים עליו למשטרה, לפקידי הסעד ולמשרד בנוגע לאירועי אלימות חמורים.
65 לדוגמהבדוח 51 ( ב של מבקר המדינה 2001) " נקבע כימשגיבש המשרד באמצעיו המקצועיים - החינוכיים והכספיים ערכת אבחון בית -ספרי, המותאמת למחקר שבדק את התופעה ברמה הארצית, עליו לעשות בה שימוש ממשי ולשאוב ממנה את המידע הראוי" (עמ' 51.
התערבות על בסיס ניטור .
בעבר שקד שפ"י על פיתוח תכניות מני עה, ואילו בשנים האחרונות, על פי התפיסה שעליה מבוססת תכנית האח"מ, מתמקד המשרד בניסיון ללמד את בתי הספר כיצד להכין תכניות בכוחות עצמם, המותאמות לצרכיהם.
לפי תכנית האח"מ, תוצאות האבחון הבית ספרי מיועדות לשמש את הצוות החינוכי לצורך הכנת תכנית התערבות בית-ספרית בהדרכת נציגי שפ"י.
לפי נתוני המשרד, לצורך הכנת תכנית ההתערבות, כל בית ספר זקוק לליווי של מדריך מטעם שפ"י בהיקף של חמישה ימי הדרכה בשנה.
ימי הדרכה כוללים עיבוד של התוצאות והכנת מודל התערבות מותאם לממצאי האבחון.
לצורך ליווי הרוב המכריע של בתי הספר במערכת החינוך נדרשים אלפי שעות הדרכה בשנה.
ואולם בכל אחת מהשנים התשס"ב -התשס"ז הקצה המשרד לתכנית האח"מ בין 35 ל-90 ימי הדרכה בלבד.
לתכנית המערכתית החדשה בשנת הלימודים התשס"ח ( 2007 -2008 ) הוקצו100 ימי הדרכה ל-800 .
בתי ספר הממצאים מראים כי משנת 2000 ואילך תכנית האח"מ היא תכנית הדגל של המשרד למאבק בתופעת הבריונות והאלימות בבית הספר והמשרד השקיע בה משאבים רבים.
אולם התכנית אינה מופצת בכל בתי הספר.
לשם הפעלת התכנית יש צורך בליווי מודרך של הצוות החינוכי בכל בית ספר בידי נציגי שפ"י.
אך בחמש השנים האחרונות לא הקצה המשרד ימי הדרכה מספיקים להפעלת התכנית בכל מערכת החינוך.
מאחר שהמשרד אינו מחייב את בתי הספר להפעיל את תכנית האח"מ, רק חלק קטן מהם בוחרים להשתמש בה.
יתרה מזאת, הואיל ותוצאות האח"מ חסויות, אין למשרד נתונים אודות מידת הצלחתה של התכנית בהקטנת שיעורי הבריונות והאלימות במוסדות החינוך.
בשנת 1998 פיתח מינהל חברה ונוער את התכנית "אקלים מצמצם אלימות".
התכנית נוסתה החל בשנת הלימודים התשנ"ט ( 1998 -1999 ) בכ-30 בתי ספר ברחבי הארץ בהדרכת ד"ר תום גומפל ובפיקוח המינהל.
עיקר התכנית היא הכשרת הצוות החינוכי לניהול וניווט כיתה וליצירת אווירה שגורמת לבאי בית הספר להרגיש מוגנים.