HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
כלי התובענה הייצוגית משרת לא רק את האינטרס הפרטי של הנפגעים, אלא גם את האינטרס הציבורי, מכיוון שהוא משמש כלי הרתעה50 .
עד שנת 2006 היה ניתן להגיש תובענות ייצוגיות במסגרת כמה חוקים, ובהם חוק הגנת הצרכן.
בשנת 2006 חוקק חוק תובענות ייצוגיות, התשס"ו - 2006 (להלן- חוק תובענות ייצוגיות), ובו נקבעה האפשרות להגיש תובענות ייצוגיות נגד בעלי עסקים כהגדרתם בחוק הגנת הצרכן.
כ-66% מ- 1,076 התובענות הייצוגיות שהוגשו בשנת 2012 היו נגד עוסקים על .
50 מתוך המבוא בדברי ההסבר להצעת חוק תובענות ייצוגיות, התשס"ה- 2005 , ה"ח הכנסת232 .
פי הגדרתם בחוק הגנת הצרכן51 .
אחת הסיבות שהביאו להכרה בתפקידן החשוב של התובענות הייצוגיות בהגנת הצרכן היא בעיית תת-האכיפה של חוקי הגנת הצרכן 52 .
לפי הוראות חוק תובענות ייצוגיות, הליך הגשת תובענה ייצוגית מורכב משני שלבים: בשלב הראשון יש להגיש לבית המשפט בקשה לאישורה של התביעה כתובענה ייצוגית (להלן - בקשה לאישור); בשלב השני, לאחר שבית המשפט אישר את הבקשה והגדיר, בין היתר, את הקבוצה שבשמה תנוהל התובענה, מתקיים הדיון בעצם התובענה.
רובן המכריע של התובענות הייצוגיות מסתי ימות בפשרה, וכמעט שאין בעניינן פסקי דין סופיים 53 .
פסקי דין שניתנים בתובענה ייצוגית, לרבות הסדרי פשרה שאישר בית המשפט לפי חוק תובענות ייצוגיות, הם לרוב "מעשה בית דין" החל על כלל חברי הקבוצה המונע מהם להגיש תביעה אישית לבית המשפט בעניינים שהוכרעו בה.
בדיקות שנעשו בנוגע להסדרי פשרה בתובענות ייצוגיות העלו שברובם המכריע לא ניתן פיצוי ישיר ללקוחות, אלא פיצוי באמצעות קופונים ומבצעי הוזלות או במסגרת הטבות שניתנו לכלל הציבור54 .
לשם בקרה על הסדרי הפשרה נקבע בחוק תובענות ייצוגיות כי מרגע הגשת הבקשה לאישור, נדרש בית המשפט לאשר כל החלטה על הסתלקות התובע המייצג או בא כוחו מהתובענה הייצוגית וכל הסדר פשרה עם הנתבע.
בתקנות תובענות ייצוגיות, התש"ע- 2010 , נקבע כי בנוגע לעוסקים כהגדרתם בחוק הגנת הצרכן יש לשלוח את הסדר הפשרה לממונה על הגנת הצרכן.
בחוק תובענות ייצוגיות נקבע כי היועץ המשפטי לממשלה רשאי להגיש התנגדות מנומקת להסדר הפשרה תוך 45 יום.
מנתוני הרשות עולה כי בפרק הזמן אוגוסט 2011 - אוקטובר 2012 נשלחו אליה24 הסדרי פשרה לקבלת תגובתה, והיא הודיעה ליועץ המשפטי לממשלה על התנגדותה לשבעה מהם, מכיוון שסברה כי הם אינם משרתים את האינטרס של חברי הקבוצה.
יוצא אפוא כי לפני הרשות מובא שיעור קטן בלבד של הסדרי פשרה.
הקרן למימון תובענות ייצוגיות במסגרת חוק תובענות ייצוגיות הוקמה קרן למימון תובענות ייצוגיות (להלן - הקרן), שמטרתה לעודד הגשת תובענות ייצוגיות ראויות55.
הקרן מסייעת לממן בקשות לאישור, וכן לממן תובענות ייצוגיות אשר יש חשיבות ציבורית וחברתית בהגשתן ובבירורן56 .
הנהלת הקרן מונה תשעה חברים, ובהם יושב ראש שאינו עובד מדינה, נציג ציבור ונציגי מאסדרים ממשלתיים.
בחוק תובענות ייצוגיות נקבע כי הקרן תפעל במשך שבע שנים מיום שנחקק, עם אפשרות להאריך את פעילותה בהסכמת שר המשפטים 57 .
רק בסוף שנת 2009 מונה יושב ראש לקרן, ובמאי 2010 , כארבע שנים לאחר שנכנס חוק תובענות ייצוגיות לתוקף, הותקנו תקנות תובענות ייצוגיות (סיוע במימון בקשות לאישור ותובענות ייצוגיות), התש"ע - 2010 (להלן- תקנות הסיוע), המסדירות את עבודת הקרן.
51 נתונים שריכז עו"ד מהמגזר הפרטי (עו"ד אסף פינק), המבוססים על פנקס התובענות הייצוגיות של הנהלת בתי המשפט, הפתוח לעיון הציבור על פי סעיף 28 לחוק התובענות הייצוגיות.
מספר התובענות הייצוגיות שהוגשו בשנת 2012 גדול ב-53% ממספר התובענות שהוגשו בשנת 2011.
52 סיני דויטש, דיני הגנת הצרכן, כרך ב: הדין המהותי ( 2012 '), עמ42.
55 'מתוך דברי ההסבר לחוק תובענות ייצוגיות, עמ245.
(א) לחוק תובענות ייצוגיות 57 לעניין הארכת קביעת תקציב הקרן בתכנית נפרדת במסגרת תקציב משרד המשפטים, נדרשת הסכמת שר האוצר, ובהיעדר הסכמתו, נדרשת הסכמת הממשלה.
בתקנות הסיוע נקבע בין היתר מי רשאי להגיש בקשה לסיוע, מתי רשאי המבקש להגיש את הבקשה, מה הם השיקולים שעל הקרן להתחשב בהם בהחלטתה לגבי אישור הבקשה, מה הם העקרונות לקביעת גובה הסיוע, ובאילו מקרים יוחזרו כספי הסיוע לקרן.
נוסף על תקנות הסיוע, הותקנו באותו החודש תקנות תובענות ייצוגיות (סדרי עבודתה של הנהלת הקרן למימון תובענות ייצוגיות), התש"ע- 2010 .
תקנות אלה מסדירות בין היתר את ניהול ישיבותיה של הנהלת הקרן ואת כתיבת החלטותיה, וקובעות כללים הנוגעים לשמירת סודיות ולהתנהגות במקרה של ניגוד עניינים של חברי הנהלת הקרן.
ישיבתה הראשונה של הנהלת הקרן התקיימה רק בספטמבר 2010 - ארבע שנים וחצי לאחר שנכנס חוק תובענות ייצוגיות לתוקף, אף שפעילותה של הקרן עתידה להסתיים כבר במרץ 201358 .
בתשובת משרד המשפטים למשרד מבקר המדינה נמסר כי פעילותה של הקרן התעכבה בשל חילופי יושב ראש הקרן ובשל קשיים באיוש תפקיד יושב ראש הקרן נוכח מגבלות השכר.
להלן טבלה המרכזת את פעילות הקרן בשנים 2012- 201159 : פעילות הקרן למימון תובענות ייצוגיות בשנים 2011 -2012 .
תקציב** סה"כ התחייבות .
כ-50% 686,990 ש"ח 9 25 2011 .
כ-72% 981,810 ש"ח 15 35 2012 .
כ- 61% 1,668,800 ש"ח 24 60 סה"כ .
* בהתחייבות הקרן נכללים גם כספים שהקצתה הקרן לכיסוי הוצאות המשפט של תובעים או לתשלום שכר הטרחה של עורכי דינם, אף שהכספים לא הועברו בפועל, ואין כל ודאות שינוצלו.
** מתוך תקציב שנתי של 1.
מיליון ש"ח בכל אחת מהשנים .
במאי 2011 דנה הנהלת הקרן במודעות הציבורית הנמוכה לקרן, בעקבות שתי פניות שקיבלה בנושא.
בדיון הוחלט לטפל בנושא הגברת המודעות, בין היתר באמצעות פרסום פעילותה של הקרן באתרי האינטרנט של הגופים הממשלתיי ם שנציגיהם חברים בהנהלתה ובחינת כלים נוספים בהמשך ובכללם הפצת "קול קורא" ופרסום הודעה לעיתונות.
ואולם במועד סיום הביקורת הקרן עדיין אינה מפרסמת את דבר פעילותה, למעט באתר האינטרנט של משרד המשפטים ופרסום חד-פעמי של מודעה באתר האינטרנט של המשרד להגנת הסביבה מיוני 2011 .
משרד המשפטים מסר בתשובתו כי בשנת 2012 חל גידול של כ-40% במספר בקשות הסיוע שהוגשו לקרן.
יושב ראש הקרן מסר בתשובתו למשרד מבקר המדינה מינואר 2013 כי הוא נקט כמה פעולות להעלאת המודעות לקרן, לרבות פגישה עם ועדת התובענות הייצוגיות של לשכת עורכי הדין, אשר בעקבותיה אף פורסמה באתר האינטרנט של הלשכה הזמנה לפנות לקרן.
יושב ראש הקרן הוסיף כי בימים אלו עתיד להתפרסם דוח שנתי מפורט על פעילות .
58 לפי הקבוע בסעיף27()(ו1 .
) לחוק תובענות ייצוגיות 59 הקרן החלה לפעול רק בספטמבר 2010 .
, ופעילותה באותה השנה הייתה דלה 456 דוח שנתי64א .
לדבריו, חשיפות אלו יביאו להעמקת המודעות לפעילותה וחשיבותה של הקרן וכי הזמן יסייע במיסוד פעילותה.
משרד מבקר המדינה מעיר כי שיעור הגידול בבקשות שהוגשו לקרן בשנת 2012 הוא ביחס ישר לשיעור הגידול בכלל התביעות הייצוגיות שהוגשו באותה שנה.
זאת ועוד, מספר הבקשות שהוגשו לקרן בשנת 2012 עמד על כ- 3.
5% מכלל התובענות הייצוגיות שהוגשו באותה שנה - שיעור זהה לזה של שנת 201160 .
מהנתונים הללו עולה כי פוטנציאל הגשת הבקשות לקרן גדול משמעותית מאלו המוגשות בפועל.
לדעת משרד מבקר המדינה, על אף חשיבותו הצרכנית הרבה של כלי התובענה הייצוגית, היקף הסיוע שנתנה המדינה בפועל עד כה לאזרח באמצעות הקרן הוא קטן יחסית - הקרן אינה מנצלת את כל המשא בים העומדים לרשותה ואינה מפרסמת את דבר פעילותה בקרב הציבור הרחב.
על משרד המשפטים ומשרד האוצר לבחון לקראת מועד סיום פעילותה המתוכנן של הקרן במרץ 2013 אם להמשיך את פעילותה במתכונת הקיימת או לשנות את מתכונת התמיכה.
כל זאת, על מנת להביא לניצול מיטבי של המשאבים המוקצים לסיוע לאזרח, בין היתר בתחום הצרכני.
יושב ראש הקרן מסר בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי הקרן פעילה כשלוש שנים בלבד, ואילו כוונתו המקורית של המחוקק הייתה לבחון את פעילותה של הקרן במשך שבע שנים בטרם יוחלט אם להאריך את פעילותה.
משרד המשפטים מסר בתשובתו למ שרד מבקר המדינה כי שנתיים של פעילות הקרן הם זמן קצר מדי "לגזור את דינה" וכי פגיעה בפעילותה משמעה פגיעה במאבק למען עידוד תובענות ייצוגיות ראויות ולמען הגנת הצרכן בכלל.
המועצה הישראלית לצרכנות המועצה לצרכנות היא חברה ממשלתית שהוקמה בשלהי שנות השישים של המאה העשרים, כדי לפתח תודעה צרכנית ולהגן על זכויות הצרכן.
מניותיה של המועצה מוחזקות על ידי מדינת ישראל (%75 ( ) ומכון התקנים הישראלי%25)61 .
בשנת 2008 נחקק חוק המועצה הישראלית לצרכנות, התשס"ח - 2008 (להלן- חוק המועצה) כדי "להבטיח כי המועצה הישראלית לצרכנות הרשומה בישראל כחברה ממשלתית.
תפעל באופן עצמאי, בלא תלות, לטובת הצרכן"62 .
תקציב המועצה בדברי ההסבר לחוק המועצה 63 נכתב כי "מעמדה של המועצה כחברה ממשלתית, הנתונה בבעלות כמעט מלאה של המדינה ומתוקצבת על ידה, הקשה עליה לפעול באופן עצמאי ופגע .
61 ,עוד בנושא מבנה המועצה הישראלית לצרכנות ראו מבקר המדינה דוח שנתי 49 ( 1999 ), בפרק "המועצה הישראלית לצרכנות", עמ' 417 .
לחוק המועצה 63 דברי ההסבר להצעת חוק המועצה הישראלית לצרכנות, התשס"ו- 2005, ,ה"ח הכנסתעמ' -148 149.
החוק נועד אפוא לחזק את מעמדה של המועצה ולצמצם את הזיקה בינה ובין הממשלה, בין היתר באמצעות הסדרת תקציבה בסעיף תקציבי נפרד, שלא דרך משרד התמ"ת.
תקציבה של המועצה לצרכנות מופיע תחת הסעיף התקציבי של "רשויות פיקוח" עם רשויות אחרות כמו הרשות להגנת הצרכן ורשות ההגבלים העסקיים.
להלן פירוט תקציבי המועצה בשנים 2009 -2012 : תקציב המועצה לצרכנות לשנים 2012- 2009 )(בקירוב, במיליוני ש"ח64 .
2012 2011 2010 2009 .
3 קיצוצים רוחביים שנעשו בתקציב .
9 סה"כהתקציב לאחר השינויים תקציב המועצה לצרכנות בנוי מסעיף אחד ללא תקנות משנה, בשונה מתקציביהן של רשויות פיקוח אחרות.
לפיכך הקיצוץ הרוחבי בשיעור של כ-18% שנעשה בתקציב המועצה בשנים 2009 -2012 חל על כל התקציב ולא רק על סעיפי תקציב הקניות ללא כוח האדם, כפי שנקבע בהחלטות הממשלה 65 ,.
יצוין כי כארגון שעיקר פעילותו היא מתן שירות לציבור הצרכנים כשני שלישים מתקציבו בשנת 2011 .
שימשו להעסקת עובדים בשנת 2010 הכיר משרד התמ"ת בצורך לתגבר את פעילותה של המועצה וחתם על הסכם להגדלת תקציבה לשנים 2010 -2013 ב-2 מיליון ש"ח בכל שנה.
מא ותה שנה נחתמו עוד הסכמים בין משרד התמ"ת ואג"ת ובין המועצה, שעניינם מתן תוספות תקציביות.
חלק מהתוספות הוגדרו למטרות ייעודיות, כגון תגבור מערך פניות הציבור, ושני פרויקטים שעליהם המליצה ועדת קדמי: פרויקט של הגברת הסיוע האזרחי לצרכן (אכיפה אזרחית) ופרויקט לבחינת התנהלות בעלי עסקים כלפי צרכנים שיבוצע באמצעות סיירי המועצה (נאמני צרכנות)66 .
יוצא אפוא כי מרבית תקציב המועצה בנוי על התוספות התקציביות לשנים 2010 -2013 , שניתנו לה על פי הסכם מסגרת בינה ובין אג"ת ומשרד התמ"ת, ועל תוספות ייחודיות לפרויקטים ומטרות ייעודיות.
שר התמ"ת לשעבר מסר בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי הוא התערב אישית במגעים עם משרד האוצר על הגדלת תקציבי המועצה לצרכנות לשנים 2012 -2013 ואישור תקציב ייעודי לפרויקטים שעליהם המליצה ועדת קדמי.
לדברי השר, בזכות הגדלת התקציב יכלה המועצה לגייס בעלי תפקידים נוספים , לשפר את השירות הניתן לציבור הצרכנים ולקדם יכולות נוספות לטובת הצרכנים.
64 מתוך מערכת התקציב של משרד האוצר.
65 'על פי החלטות ממשלה מס 2699 מ- 9.
בדוח הוועדה 458 דוח שנתי64א .
לדעת משרד מבקר המדינה, מבנה התקציב של המועצה אינו מתיישב עם המטרות שנקבעו בחוק המועצה בדבר עצמאותה ואי-תלותה ואינו מצמצם את הזיקה בינה ובין הממשלה.
לפיכך על משרדי האוצר והתמ"ת לקבוע את התקציב השנתי של המועצה על פי היעדים שהוגדרו לה בחוק המועצה על מנת להגביר ככל שניתן את עצמאותה כנדרש בחוק.
כמו כן, יש לוודא כי במידה ויהיה צורך לבצע בתקציב המועצה קיצוצים רוחביים הדבר ייעשה בדומה לאופן הקיצוץ הנעשה בתקציביהן של רשויות פיקוח אחרות, ולא ישפיע על התקציב כולו.
בתשובתה למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2012 כתבה המועצה כי יש לקבוע בחוק המועצה נוסחה מדויקת לקביעת הבסיס התקציבי שלה על פי מספר הצרכנים בישראל, ואף הציעה להצמידו למדד המחירים לצרכן.
לדברי המועצה, קביעת התקציב באופן זה יאפשר לה לבצע את פעולותיה על פי חוק באופן עצמאי ובלתי תלוי.
פעילות המועצה חוק המועצה מטיל על המועצה לצרכנות שורה של תפקידים שנועדו להגן על הצרכנים ולהביא למיצוי זכויותיהם על פי חוק.
המועצה מייעדת חלק ניכר מתקציבה לטיפול בתלונות צרכנים, אולם אינה ממלאת את כל תפקידיה בשל שיקולים תקציביים.
בכלל זה, היא ממעטת בנקיטת הליכים משפטיים, דוגמת הגשת עתירות לבג"ץ והגשת תובענות ייצוגיות.
בשנים 2009 -2012 הגישה המועצה שש תובענות ייצוגיות ושבע התנגדויות להסדרי פשרה שלעמדתה קיפחו את ציבור הצרכנים שנפגע.
לטענת המועצה, מיעוט ההליכים המשפטיים שהיא נוקטת אינו נובע משיקולים משפטיים, אלא מהחשש שיהיה עליה לשאת בתשלום הוצאות המשפט שיילקח מתקציבה השנתי ויביא לפגיעה ביתר פעולותיה.
לדעת משרד מבקר המדינה, פעולות המועצה, ובכללן נקיטת הליכים משפטיים, צריכות להיעשות משיקולים משפטיים וענייניים של טובת הצרכן, כפי שנקבע בחוק המועצה.
כמו כן, ובכדי לנטרל את חששה של המועצה להתמודד עם הוצאות משפט בתובענות ייצוגיות, היא יכולה להגיש בקשות לסיוע מהקרן67.
שיתוף פעולה בין הגופים הממשלתיים העוסקים בצרכנות .
תיאום בין הרשות להגנת הצרכן ובין גופים אחרים 1 .
חוק הגנת הצרכן חל על עסקים במגוון רחב של תחומים, כגון תחומי התקשורת, הבריאות והתיירות.
חלק מהנושאים שבהם עוסקים משרדי הממשלה משיקים או נוגעים לסוגיות צרכניות, וחלק מהמאסדרים במשרדי הממשלה אף מפעילים יחידות המסייעות לצרכנים בתחומים הנתונים לאחריותם.
בחוק הגנת הצרכן 68 נקבע כי אם "הגיעה לממונה תלונה בעני ן שבו לפי חיקוק יש לרשות אחרת סמכות לפיקוח ולנקיטת אמצעים בעקבות .
משרד המשפטים, בתשובתו למשרד מבקר המדינה, תומך בעמדת משרד מבקר המדינה בעניין זה 68 סעיף20 .
(ב) לחוק משרד הכלכלה 459 .
בירור תלונה, ייוועץ באותה רשות לפני שיטפל בתלונה, ורשאי הוא אף להעביר את התלונה אליה; העביר הממונה את התלונה כאמור, תודיע הרשות לממונה על תוצאות הטיפול".
באפריל 2011 , נוכח בקשת משרד התמ"ת, הנחה משרד המשפטים את היועצים המשפטיים של משרדי הממשלה כי בעת התקנה של תקנות שיש להן היבטים צרכניים על המשרדים הממשלתיים לתאם את התקנת התקנות עם הממונה על הגנת הצרכן ועם הלשכה המשפטית של משרד התמ"ת, על מנת להבטיח הגנה על ציבור הצרכנים ואת קידומו של סחר הוגן במשק 69 (להלן- הנחיית משרד המשפטים).
גם ועדת קדמי המליצה המלצה דומה 70 .
נמצא כי הנחיית משרד המשפטים אינה מתקיימת במלואה, והרשות אינה מיודעת בכל המקרים במהלך התקנת תקנות בעלות היבטים צרכניים, ולעיתים לומדת עליהם רק בדיעבד.
הרשות מסרה בתשובתה למשרד מבקר המדינה מינואר 2013 כי כאשר מובא לידיעתה כי מותקנות תקנות בעלות היבטים צרכניים, היא פועלת לבחינת ההיבטים שעליהם היא אמונה.
ואולם כאשר אין המשרדים הממשלתיים פונים לממונה בעת התקנת תקנות חדשות, אין הרשות יכולה לדעת על כך.
הרשות מסרה עוד כי מכיוון שהנחיית משרד המשפטים האמורה לעיל אינה מקוימת במלואה, היא המליצה, במסגרת ועדת קדמי, לעגנה בחקיקה, אולם המלצתה לא התקבלה.
באפריל 2013 ]מאסדרים[ מסרה הרשות למשרד מבקר המדינה כי "ישנם רגולטורים להם סמכויות אכיפה וטיפול בתלונות בתחומים ייחודיים שלהם לרשות אין לגביהם סמכות מקבילה בחוק הגנת הצרכן, כגון אכיפת הוראות מסוימות הקבועות ברישיון של חברות התקשורת או בכללים בעלי רזולוציה נמוכה של מאסדרים כגון חברת חשמל ותאגידי מים".
לפיכך מאסדרים אלה הם הגורמים הבלעדיים המטפלים בתלונות בתחומים אלה.
לעומת זאת, לדברי הרשות, יש מאסדרים שניתנה להם הסמכות לטיפול בתלונות ולאכיפה בתחומים שבהם ניתנה לרשות סמכות מקבילה, כגון חובת גילוי ומקרי הטעיה.
אם מתקבלת תלונה ברשות בנוגע לתחומים אלה, היא מבקשת, לפי הוראות החוק, את תגובת המאסדר, ואם זה מטפל בתלונה ופועל לאכיפת החוק בנוגע אליה, הרשות אינה מקיימת פעילות אכיפה מקבילה.
לדעת משרד מבקר המדינה, על הרשות לפעול להגברת התיאום ושיתוף הפעולה שלה עם גופים מאסדרים אחרים בנוגע לטיפול בתלונות בנושאים צרכניים הנתונים לאחריותם.
כמו כן, על הרשות לפתח כלים שיאפשרו לה להגביר את מעו רבותה בנושאים כמו פרסום ברדיו ובטלוויזיה, שיש בהם היבטים צרכניים מובהקים.
אם הרשות סבורה כי יש לה מגבלות משפטיות לעשות כן, עליה ליזום תיקוני חקיקה מתאימים.
הרשות מסרה בתשובתה למשרד מבקר המדינה מאפריל 2013 כי היא פועלת מול משרד המשפטים כדי להרחיב את הנחייתו ולחייב בה להיוועץ ברשות גם בקביעת הוראות שנכללות ברישיון או בקביעת כללים של גופים שונים, כגון הרשות השנייה, שבהם נקבעות נורמות צרכניות.
לדברי הרשות, ללא הרחבת ההנחיה, יכולה הרשות להתערב רק אם מתבצעת פנייה יזומה של הרשויות אליה לקבלת עמדתה.
69 'ההנחיה מתבססת על הנחיית היועץ המשפטי לממשלה מס 2.
3100 , שבה נקבע כי כללי המינהל התקין מחייבים את המשרד הממשלתי המתקין תקנות לבצע תיאום עם המשרדים שיש להם עניין ישיר בתקנות או שהתקנתן עלולה לפגוע בהם ואף בציבור הרחב.
4 בדוח, "המלצות בענייני צרכנות", מפברואר 2012 ', ועמ17 .
בדוח הסופי 460 דוח שנתי64א .
שיתוף הפעולה בין הרשות להגנת הצרכן ובין המועצה לצרכנות הרשות להגנת הצרכן והמועצה לצרכנות הן גופים ממשלתיים המקבלים תקציבים לשם טיפול בצרכנים.
אף כי מטרות הקמתם של שני הגופים שונות, וכך גם מרבית סמכויותיהם, הרי שחלק מפעילויותיהם משיקות ואף חופפות.
הביקורת העלתה כי המועצ ה מייחדת חלק ניכר מתקציבה להסברה ולמסירת מידע לציבור בנושאי צרכנות, ובכלל זה יצירת מערכי שיעור והפעלת תכניות חינוכיות בבתי הספר, חלוקת חוברות לתלמידים ומבצעי הסברה (למשל בנושא עמלות הבנקים, תקנות ביטול עסקה ועסקה מתמשכת).
ואולם נמצא כי גם הרשות הפעילה, באמצעות עמותה, תכניות חינוכיות בבתי ספר בנושא צרכנות נבונה, וכן העלתה באוקטובר 2012 מסעי פרסום לציבור בנושאים צרכניים שונים ובהם תקנות ביטול עסקה וכללים בדבר עסקה מתמשכת.
הרשות מעורבת גם בייזום הצעות חקיקה בתחום הגנת הצרכן ובמתן חוות דעת בנושאי צרכנות, תחומים שלמועצה ניתנה הסמכות, על פי חוק המועצה, לפעול בהם.
בתשובתה למשרד מבקר המדינה כתבה המועצה כי תפקיד החינוך וההסברה הוטל עליה על פי חוק המועצה.
היא מסרה כי היא מפעילה זה כמה שנים מחלקה ייעודית האחראית לתחום זה, וכי יש לייחד לה את התקציבים הדרושים לביצוע תפקידה.
הרשות מסרה בתשובתה למשרד מבקר המדינה כי היא והמועצה דנו ארוכות בהסדרת תהליכי העבודה ושיתוף הפעולה ביניהן, על פי הסמכויות הקבועות בחוק, וכי מסגרת הפעילות שנקבעה נכנסה זה מכבר לעבודה שוטפת.
לדעת משרד מבקר המדינה, על הרשות והמועצה להגביר את שיתוף הפעול ה ביניהן בביצוע משימותיהן, כדי לנצל באופן מיטבי את הידע והיכולות של שני הגופים ואת התקציבים העומדים לרשותם.
הרשות מסרה בתשובתה למשרד מבקר המדינה כי בימים אלה מקיימים שני הגופים דיונים שנועדו להעצים את העשייה בתחום העלאת המודעות בקרב הצרכנים באמצעות מיצוי יעיל ונכון של המשאבים העומדים לרשות שני הגופים.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מסר אג"ת כי יש להבטיח את יעילותם של הגופים העוסקים בתחומי הגנת הצרכן והסחר ההוגן ולהקצות להם משאבים שיאפשרו להם לפעול בתחומי אחריותם.
אי -הבהירות בנוגע לסמכויות הגופים השונים וחוסר הת יאום ביניהם הם כשלים משמעותיים הפוגעים ביכולתם לבצע את תפקידיהם ובניצול המשאבים המוקצים להם.
אג"ת סבור כי יישום המלצות ועדת האסדרה יביא לשיפור משמעותי בתחום הגנת הצרכן.
שר התמ"ת לשעבר מסר בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי על מנת להבטיח שמירה על אינטרס ציבור הצרכנים, על הרשות והמועצה לחזק את התיאום ביניהן; לצורך כך יזם השר הקמת מטה בראשותו לטיפול בנושאים צרכניים, שנפגש פעמים מספר על מנת לקדם תיאום זה.
עוד מסר השר כי הוא מקווה שתגבור הרשות, חיזוק המועצה והקמת המטה יובילו לתיקון הליקויים שעליהם הצביע דוח משרד מבקר המדינה.
הכתובת לפניות של הצרכן גופים רבים, ובהם המועצה, הרשות, מחלקת פניות הציבור במשרד התמ"ת ומחוזות המשרד, מטפלים בפניות של צרכנים באמצעות מוקדים טלפוניים, פקסים, דואר וטופסי תלונה באינטרנט.
הביקורת העלתה כי מרבית תלונות הצרכנים מופנות למועצה: בשנת 2011 קיבלה משרד הכלכלה 461 .
המועצה כ- 32,600 תלונות מצרכנים בנושאים שונים, ובכללם קשיים בביטול עסקה, איכות השירות ופגמים במוצר; מחוזות המשרד קיבלו באותה שנה 1,874 תלונות; והרשות קיבלה ממאי 2011 עד אוקטובר 2012 כ- 3,700 פניות- מרביתן ( 89% ) הסתיימו במתן מידע לצרכן בנוגע לזכויותיו או בהכוונתו לקבלת סעדים, בין היתר באמצעות המועצה לצרכנות 71 .
מרבית פניות הצרכנים עוסקות בסוגיות צרכנות שניתן לקבל בעניינן סעדים אזרחיים- החזר כספי, החלפת מוצר, סיום התקשרות, ביטול עסקה, פיצוי ועוד.
ואולם יש תלונות שעולה בעניינן חשד להפרות פליליות של החוק, והדבר מצריך מעורבות של המאסדר בביצוע חקירה ונקיטת הליכים משפטיים כנגד המפר.
לניתוח מאפייני התלונות יש חשיבות רבה, שכן ניתן ללמוד ממנו על הפרות רוחביות של הוראות החוק בקרב עסקים וכן על תופעות חוזרות.
מכיוון שיש כמה גופים ממשלתיים המטפלים בתלונות בנושאי צרכנות, אין לצרכן הישראלי כתובת ברורה להפנות אליה את תלונתו או לברר בה את זכויותיו; בדרך כלל גם אין לו כלים לדעת אם לתלונתו יש היבטים פליליים הדורשים את התערבות הרשות, או שמא אפשר לטפל בתלונה בסעדים אזרחיים ולהסתייע לשם כך במועצה.
בדוח משנת 200472 הצביע מש רד מבקר המדינה על החלטת משרד התמ"ת משנת 2000 להקים מרכז מידע צרכני שיספק לצרכנים מידע בנוגע לזכויותיהם בנושאים שבתחום סמכויותיהם של המשרד והמועצה לצרכנות.
אף כי מרכז המידע מומן ותוקצב, בסופו של דבר הוא לא הוקם.
בתשובתה למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2012 ציינההמועצה כי הכתובת היחידה לקבלת תלונות צרכנים ולניתובן צריכה להיות המועצה לצרכנות, שהיא ארגון הצרכנים היציג הפועל על פי חוק.
לפיכך, מוקד הפניות ומרכז המידע לצרכן צריך להיות מוקם בתוך המועצה, לאחר קבלת התקציבים המתאימים להפעלתו.
לדעת משרד מבקר המדינה, על הרשות והמועצה, בשיתוף משרד התמ"ת, לפעול ליצירת כתובת מרכזית אחת לקבלת פניותיו של הצרכן ולניתובן - באמצעות הקמת מוקד פניות מאוחד או מרכז מידע צרכני שיפנה את הצרכן לכתובת הנכונה לטיפול בפנייתו.
נוסף על כך, וכדי לסייע במיקוד האכיפה, על הרשות למצוא דרכים לקבלת מידע הנוגע לבעיות צרכניות רוחביות גם מגופים חוץ -ממשלתיים.
תחום הצרכנות הוא תחום מרכזי הנוגע לחיי היום-יום של כל תושב במדינה.
אף כי במדינת ישראל קיימת מערכת חוקים ענפה שנועדה להגן על הצרכנים, הרי שמשרדי התמ"ת והאוצר לא פעלו לחיזוקם של הגופים הממשלתיי ם המופקדים על הטיפול בתחום הצרכנות.
מאחר שגופים ממשלתיים רבים עוסקים בנושאי צרכנות, אין לצרכן כתובת ברורה לטיפול בפניותיו בעניין זה.
71 לא התקבל מידע בנוגע למספרן של התלונות הצרכניות שהגיעו ליחידת פניות הציבור של משרד התמ"ת.
72 ראו הדוח משנת 2004 ', בפרק "פעולות להגנת הצרכן", עמ812.
שני הגופים הממשלתיים העיקריים הפועלים בתחום הגנת הצרכן- הרשות להגנת הצרכן והמועצה הישראלית לצרכנות - נתקלים בקשיים משמעות יים בפעילותם ואינם מבצעים אותה כנדרש.
אף שבחוק להגנת הצרכן נקבע לפני יותר משש שנים כי יש להקים את הרשות להגנת הצרכן ולתת לה את הסמכויות העיקריות לאכוף את חוקי הצרכנות - הקמתה של הרשות טרם הושלמה, וחסרים לה המשאבים והסמכויות לביצוע כל תפקידיה כנדרש בחוק; המ ועצה הישראלית לצרכנות, המשמשת ארגון צרכנים ממלכתי, נעדרת עצמאות וודאות תקציבית ונמנעת מביצוע חלק מהפעולות שנקבעו לה בחוק המועצה.
לפיכך על משרדי התמ"ת (הכלכלה) והאוצר לפעול לאלתר להשלמת הקמתה של הרשות, על פי הוראות החוק והחלטת הממשלה בנושא, להעביר לה את כל הסמכויות בתחום הגנת הצרכן ולבסס את עצמאותה.
על שני המשרדים גם לפעול לביסוס מעמדה של המועצה לצרכנות ולקבוע לה בסיס תקציבי שיאפשר לה לפעול באופן עצמאי ובלתי תלוי כנדרש בחוק המועצה.
על הרשות והמועצה לפעול בתיאום ובשיתוף פעולה לשם ניצול מיטבי של המשאבים הממשל תיים הניתנים להן.
התעשייה היא כלי לפיתוחה הכלכלי של המדינה על ידי יצירת מקורות תעסוקה לאוכלוסייה, פיזור הסיכונים במשק, שימוש ביתרונותיה בשווקים הגלובליים וחיזוק מעמדה הבין -לאומי.
בשנת 2010 נאמד מספר העובדים בתעשייה בכ- 355,000 בממוצע לחודש- כ-14% מכלל המועסקים במשק - והם עבדו בכ - 11,250 מפעלים.
ענף זה ייצר כ -14% מהתוצר המקומי הנקי וכ-%97 מכלל יצוא הסחורות8.
אזורי התעשייה בארץ הוקמו לרוב בשולי הערים ושימשו כמקור פרנסה לתושבי האזור.
עם הגידול הטבעי באוכלוסייה והתרחבות הערים נבלעו חלק מאזורי התעשייה בתוך שכונות מגורים, ובעקבות זאת אופי האזור השתנה, ובחלק מהמקרים הוא הפך אזור מסחרי.
8 ,הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מדדי תעשייה 2010 , סיכומים שנתיים , פרסום מס' 1480 , מרץ 2012.
שם הדוח: שם הדוח: תכנון, הקמה ופיתוח של פארקי תעשייה בפריפריה מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64א שנת פרסום: התשע"ג- 2013 .
הביאה להקמתם של אזורי תעשייה מחוץ לערים, הממוקמים בחלק נכבד מהמקרים בין כמה רשויות מקומיות המנהלות את האזור בשותפות באמצעות מינהלה.
אזורים אלה מכונים גם "פארקי תעשייה".
באזורים המרוחקים ממרכז הארץ, מאחר שהסיכונים הכלכליים והביטחוניים עלולים להביא לידי כשל שוק ומאחר שהתשתיות המשרתות את ציבור היזמים אינן מפותחות דיין, הממשלה היא שיוזמת פעולות לעידוד התעשייה.
משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה (להלן - משרד התמ"ת)9 עוסק בהקמה ושדרוג של אזורי תעשייה ותעסוקה באזורי פיתוח, עידוד פיתוח וחדשנות בתעשייה, הכשרת עובדים וכן עידוד היצוא וסחר הפנים.
אחד היעדים שהגדיר משרד התמ"ת הוא פיתוח תשתיות ומשיכת השקעות לפריפריה.
למונח "פריפריה" משמעות רחבה הנוגעת הן לריחוק הגאוגרפי ממרכז הארץ והן למדד כלכלי -חברתי.
מונח זה, וכן המונח ים "אזורי פיתוח" ו"אזורי עדיפות לאומית", מוזכרים בחוקים, בתקנות, בצווים ובהחלטות ממשלה10 .
אזורי הפיתוח, המכונים גם "אזורי עדיפות לאומית", מפורטים בתוספת השנייה לחוק לעידוד השקעות הון, התשי"ט- 1959 (להלן- החוק לעידוד השקעות הון).
באגף מינהל אזורי פיתוח (להלן - מאז"פ) שבמשרד התמ"ת עבדו במועד סיום הביקורת, דצמבר 2012 (להלן- מועד סיום הביקורת), המנהל, מר יגאל יוסף, ועוד עשרה עובדים.
מאז"פ פועל באזורי הפיתוח למימוש מדיניות הממשלה בתחום התיעוש, פיזור האוכלוסייה במדינה והעמדת מקורות תעסוקה לתושבי אזורים אלו.
הוא מופקד על כ -80 אזורי התעשייה הממוקמים באזורי הפיתוח, מהם כ -30 אזורי תעשייה המנוהלים על ידי מינהלות, מרביתן בבעלות משותפת של כמה רשויות מקומיות.
לחלק מאזורי התעשייה יש ביקוש והם זוכים להצלחה, ואילו אחרים מתקשים בשיווק הקרקעות, מאוכלסים חלקית, אינם מהווים מקור תעסוקה של ממש ואינם מניבים הכנסות לרשויות המקומיות השותפות בהם.
אין מתאם בין מיקום אזור התעשייה למידת הצלחתו.
שטחם הכולל של אזורי התעשייה באזורי הפיתוח הוא כ- 27,000 דונם, מהם שווקו עד מועד סיום הביקורת כ- 17,000 דונם.
נוסף על כך קיימות קרקעות לתעשייה בשני אזורי תעשייה גדולים מאוד בדרום הארץ ששטחם הכולל כ- 24,000 .
דונם בחודשים מאי עד דצמבר 2012 בדק משרד מבקר המדינה את הפעולות שעשו משרדי הממשלה לשם תכנונם, הקמתם ופיתוחם של פארקי תעשייה.
הבדיקה נעשתה במשרד התמ"ת, במינהל מקרקעי ישראל (להלן - ממ"י)11, במשרד האוצר ובמשרד הפנים.
בדיקות השלמה נעשו במשרד הבריאות ובמשרד לפיתוח הנגב והגליל.
13 החליטה הממשלה על שינוי שמו של המשרד ל"משרד הכלכלה" (החלטה מס' 29 .
"בדוח זה יכונה המשרד "משרד התמ"ת 10 .
מונחים אלו מוזכרים בדוח זה בהתאם לשימוש שנעשה בהם במקורות שהדוח מבוסס עליהם 11 'בתיקון מס7 לחוק מינהל מקרקעי ישראל, התש"ך- 1960 , נקבע שמינהל מקרקעי ישראל יהפוך לרשות מקרקעי ישראל, אשר תבוא במקום המינהל.
מועד הקמת הרשות נקבע ל - 1.
10 , ואולם נקבע בתיקון לחוק כי "רשות מקרקעי ישראל לא תחל לפעול אלא לאחר שנחתם הסכם קיבוצי המסדיר את זכויותיהם של עובדי מינהל מקרקעי ישראל".
עד מועד סיום הביקורת טרם הוכרזה הרשות.
כושר התחרות של התעשייה בישראל מול שווקים בין -לאומיים מושפע, בין היתר, ממחסור בחומרי גלם, מהעלות הגבוהה של כוח העבודה, מהמצב הגאו -פוליטי ומהמצב הביטחוני.
נסיבות אל ו מרתיעות יזמים מלהקים מפעלים בארץ ובעיקר בפריפריה.
כדי לעודד יזמים להקים מפעלים ולהוסיף מקומות תעסוקה באזורי פיתוח, משרד התמ"ת, בשיתוף משרדי ממשלה נוספים, מעניק הטבות שונות למפעלים המוקמים באזורים אלו.
ההטבות אפשר שיינתנו עבור (א) הקצאת הקרקע - מתן פטור ממכרז לפי תקנה 25 לתקנות חובת מכרזים12 , הפחתת דמי החכירה13 וסבסוד דמי הפיתוח שהיזם משלם; (ב) הקמת המפעל ורכישת הציוד שבו - מענקים והטבות מס מכוח החוק לעידוד השקעות הון; (ג) הכשרת עובדים והעסקתם, והטבות נוספות.
במהלך השנים השקיעה המדינה מיליארדי שקלים בפיתוח אזורי תעשייה ברחבי הארץ באמצעות מתן ההטבות האמורות.