HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
עוד נמצא שהרשות לא עשתה כל ניסיון לזרז את הטיפול ב -26 התביעות האמורות ולא שלחה לניצולים שהגישו אותן הודעה נוספת ובה נאמר כי עליהם להשלים את המסמכים שבגין היעדרם מתעכב הטיפול בתיק או כי הם יכולים להמציא מסמכים חלופיים לצורך ביסוס התביעה.
למותר לציין כי במקרים אלה לא נעשה כל ניסיון לאתר את הפונה טלפונית או במקום מגוריו על מנת לסייע לו במילוי הטפסים, אף שניתן היה לבצע פעולות אלה באמצעות מערך של מתנדבים35 .
יצוין כי הרשות התייחסה באותו אופן גם לניצולי שואה קשישים במיוחד שפנו אליה: מבדיקת משרד מבקר המדינה עולה כי ב - 1.
07 , מיד לאחר שפורסם הדוח הקודם, גילם של שישה (כ -23% ) מבין הניצולים שהגישו את 26 התיקים הפעילים היה 80 שנים ומעלה.
אף שבדוח הקודם הומלץ כי הרשות תעמיד "בראש סדר העדיפויות טיפול בתיקים שהגישו תובעים בעלי נסיבות מיוחדות כגון גי ל", לא קידמה הרשות את הטיפול בתיקים אלו.
משרד מבקר המדינה בדק 16 מבין47 תיקים פתוחים של ניצולים שפנו לרשות ונפטרו לפני שהושלם הטיפול בבקשתם.
מהבדיקה האמורה עולה כי 11 ( 68.
75 % ) מאותם פונים קיבלו מהרשות דרישה אחת להשלמת מסמכים, אולם הם נפטרו לפני שהספיקו לה מציא לרשות את המסמכים הנדרשים.
פרק הזמן הממוצע שעבר בין מועד פתיחת התיקים האמורים למועד פטירתם של הניצולים שבתיקיהם מדובר הוא למעלה מ -7.
אילו הייתה הרשות מקדמת את תביעותיהם של אותם פונים, ייתכן שהטיפול בתביעותיהם היה מסתיים בעודם בחיים, והזכאים לגמלה היו מקבלים אותה.
נרדף-תחת-עוצר נדמו לחיים בתנאים של מעצר".
בעקבות הכרעת בית המשפט האמורה צפוי להסתיים העיכוב בטיפולה של הרשות בתביעות אלו.
35 מערך כזה פעל במועד סיום הביקורת במסגרת פעילות השיחור ביזמת המשרד לענייני גמלאים ומשרד הרווחה.
מתשובת מנהל הרשות מנובמבר 2009 עולה כי מדיניות הרשות היא "ליתן עדיפות לטיפול בזכאים לקצבה על פני דחייה של מי שאינו זכאי" ועל כן "נדחקות תביעות ישנות ובלתי מושלמות הצידה עד להקלה בעומס התביעות או לקבלת כוח אדם אשר יטפל בנושאים אלה".
כמו כן ציין מנהל הרשות כי בשנתיים שקדמו למועד מתן תשובתו טיפלה הרשות "במטלות רבות יותר מבעבר, כתוצאה משינויים בפסיקה ובחקיקה וזאת ללא תוספת משמעותית של כח-אדם".
לדעת משרד מבקר המדינה, בד בבד עם שינוי תהליכי העבודה ברשות והטמעת מערכת ממוחשבת חדשה שתסייע לרשות במעקב ובבקרה הנדרשים במסגרת הטיפול בפניות המוגשות לה, היה על הרשות לפעול במסגרת המערכת הישנה לשיפור הבקרה על הפניות הממתינות לטיפול.
מאחר שהרשות לא עשתה כן, ל א קודמו תביעותיהם של אלפי ניצולי שואה שהגישו את תביעתם שנים רבות לפני כן, וחלקם אף הלכו לעולמם לפני שהסתיים הטיפול בפנייתם.
יתרה מזו, מתהליך בדיקת היקף התיקים הפתוחים ברשות שביצע משרד מבקר המדינה עולה כי הרשות אינה מרכזת נתונים על התיקים הפתוחים ולא הייתה ערה כלל למספרם העצום.
לפיכך על הרשות לפעול מיד לטיפול בתיקים הפתוחים, הן החדשים והן הישנים, וכן ליצור ביזמתה קשר עם הפונים כדי לסייע להם להשלים מסמכים חסרים ולהביא לסיום הטיפול בתביעתם.
קביעת הקשר הסיבתי בין נכותו של כל ניצול ובין מאורעות השואה ועדת דור נר קבעה כי הפקדת ההכרעה בסוגיית הקשר הסיבתי בין מאורעות השואה לנכויות שמהם סובלים הניצולים בידי רופא הרשות כגורם יחיד ובלעדי היא בעייתית מאוד, ולפיכך יש לבצע שינוי מערכתי באופן קביעת הקשר הסיבתי האמור.
הוועדה המליצה כי הסמכות לקביעת הקשר הסיבתי תוקנה לוועד ות הרפואיות הקובעות את שיעור הנכות של כל ניצול, וכי בד בבד יתבצעו בדיקה פרטנית של כל אחד מהניצולים וכן בדיקה סטטיסטית של שכיחות המחלה שממנה סובל הניצול בקרב אוכלוסיית ניצולי השואה לעומת שכיחותה בקרב כלל האוכלוסייה.
לאחר שבחנה הרשות את המלצות ועדת דורנר היא החליטה לשנות את אופן קבלת ההחלטות בסוגיית הקשר הסיבתי ולמנות ועדה חיצונית בשיתוף אנשי מקצוע רלוונטיים בתחומים שונים, כגון רופאים, משפטנים וסטטיסטיקאים, אשר תיתן לרשות המלצות בנושא הקשר הסיבתי בין מחלות מסוימות לנרדפותם של ניצולי השואה.
רק בנובמבר 2008, כח צי שנה לאחר פרסום דוח ועדת דורנר, מינתה הרשות ועדה בראשותו של פרופסור מרדכי שני ממכון גרטנר לחקר אפידמיולוגיה ומדיניות בריאות (להלן - ועדת שני).
ועדת שני התבקשה לבחון את הקשר הסיבתי בין מאורעות השואה למחלות אלה: סוכרת, יתר לחץ דם, מחלות לב, אלצהיימר, מחלות ממאירות ואוסטיאופורוזיס.
עד מועד סיום הביקורת התקבלו ברשות המלצות ועדת שני בנושא הקשר הסיבתי בין מאורעות השואה ובין מחלת הסוכרת, יתר לחץ דם, מחלות לב, מחלות ממאירות ואלצהיימר.
בכל הנוגע לאוסטיאופורוזיס טרם קיבלה הרשות את המלצות הוועדה.
בכל הנוגע למחלת הסוכרת, ליתר לחץ דם ולמחלות לב הכינה ועדת שני על סמך מסקנותיה טבלה לשימוש הרשות, המסווגת לפי אופי משרד האוצר 211 .
המאורעות שחווה הניצול במהלך השואה (למשל כליאה במחנות ובגטאות לעומת הימלטות ליערות או למדינות אחרות), לפי קיומה או היעדרה של נכות נפשית, לפי גיל הניצול בתום השואה ולפי המועד שבו פרצה המחלה לאחר השואה.
המלצות ועדת שני הן כלליות וגורפות בכל הנוגע לקריטריונים האמורים, ואין במסגרתן, מטבע הדברים, התייחסות פרטנית לכל ניצול וניצול ולמאורעות הספציפיים שחווה בשואה.
לכן, למשל, אין בטבלה אבחנה לגבי משך הזמן שבו שהה כל ניצול במחנות או בגטאות, לגבי סוג העבודה שנדרשו הניצולים לבצע במחנות או לגבי אופי הבריחה של הניצולים ונסיבות אחרות שייתכן שהשפיעו על מצבם הבריאותי.
במסגרת עבודת הרשות, רופא הרשות הוא האחראי לקביעת הקשר הסיבתי בין מאורעות השואה לנכויות שמהם סובלים הניצולים, והוא ק ובע קשר זה בהתאם להמלצת ועדת שני.
אם ניצול סבור כי הקשר הסיבתי שקבעה הרשות (בהתאם להמלצות ועדת שני) אינו מדויק, וכי השפעתם של מאורעות השואה על מחלתו רבה מזו שנקבעה בהחלטת הרשות, באפשרותו לבקש מהרשות לבחון מחדש את פנייתו, ובלבד שבאפשרותו להביא תימוכין לטענו תיו באמצעות מסמכים חדשים שלא היו בידי הרשות קודם לכן.
בלא מסמכים כאלה יש באפשרותו לערער על החלטת הרשות רק באמצעות הגשת ערר לוועדת הערר.
בכל הנוגע ליתר המחלות אשר ועדת שני לא הוסמכה לדון בעניינן, ימשיך לחול הנוהל הישן ולפיו רופא הרשות הוא הגורם המכריע לעניי ן קביעת הקשר הסיבתי בינן ובין מאורעות השואה, ולצורך כך הוא רשאי לפנות לפי ראות עיניו למומחים בתחום36 .
בתשובתו של מנהל הרשות למשרד מבקר המדינה מ- 10.
09 הוא ציין כי "רופא הרשות מפעיל לא אחת שיקול דעת בקביעת הקשר הסיבתי, ומקבל החלטות לפנים משורת הדין, בהתאם להמלצות מבקר המדינה".
לדעת משרד מבקר המדינה, מינויה של ועדת שני לבחינת הקשר הסיבתי בין מאורעות השואה למחלות שונות בשיתוף אנשי מקצוע רלוונטיים, כגון סטטיסטיקאים, עולה בקנה אחד עם המלצות ועדת דורנר.
עם זאת, ראוי כי ייקבע בנוהל של הרשות שלפני קבלת החלטה בדבר קיומו של קשר סיבתי על בסיס טבלאות סטנדרדיות, ייבדק כל מקרה לגופו על מנת לוודא שהשימוש בטבלאות אלו לא יביא לקיפוחם של ניצולים במקרים מסוימים.
כמו כן, על הרשות לפעול לפי המלצת ועדת דורנר, באופן שרופא הרשות, על אף ניסיונו הרב, לא יקבע לבדו אם יש קשר סיבתי בין מאורעות השואה ובין מחלות שונות - הן מחלות שוועדת שני הוסמכה לדון בעניינן והן מחלות אחרות.
הוועדות הרפואיות ברשות לזכויות ניצולי השואה בדוח הקודם וכן בדוח ועדת דורנר נמתחה ביקורת על אופן תפקודן של הוועדות הרפואיות ברשות הקובעות את שיעור הנכות של כל אחד מהניצולים אשר נמצא זכאי לגמלה לפי חוק נכי הרדיפות.
בין היתר נמתחה ביקורת על חוסר הרגישות של הרופאים בוועדות הרפואיות כלפי הניצולים ועל כך שהכשרתם לעבודה עם .
36 בכל הנוגע למחלות שוועדת שני הוסמכה לדון בעניינן אך הרשות טרם קיבלה את המלצותיה בנושא, חל הנוהל הישן.
רק כשיתקבלו המלצות הוועדה יחול בעניינן הנוהל החדש.
אוכלוסיית ניצולי השואה במסגרת הוועדות הרפואיות לוקה בחסר.
ועדת דורנר המליצה, בין היתר, להעביר לרופאי ה וועדות הרפואיות הדרכות והשתלמויות מיוחדות בהתאם לתפקידם.
מבדיקת משרד מבקר המדינה עולה כי מאז פרסום דוח ועדת דורנר קיימה הרשות כנס אחד בלבד לרופאי הוועדות הרפואיות, וכי רק אחת מבין שתי ההרצאות שניתנו במסגרת הכנס עסקה בנושא הנוגע במישרין לעבודתם של רופאי הוועדות הרפואיות.
בתשובתו למבקר המדינה מנובמבר 2009 ציין מנהל הרשות כי: "רופאים חדשים המצטרפים למאגר הרופאים החברים בוועדות הרפואיות מתודרכים באופן שוטף על ידי יושבי-ראש הועדות".
לדעת משרד מבקר המדינה אף כי תדרוך הרופאים החדשים המצטרפים לוועדות הרפואיות היא פעולה חשובה והכרחית, אין בה די.
על הרשות להקפיד לקיים הדרכות והשתלמויות מיוחדות באופן שוטף לכלל רופאי הוועדות, ותיקים וחדשים כאחד.
מיצוי זכויות והקמת מרכז המידע .
במסגרת החלטה 2534 הוחלט על מתן מידע למיצוי זכויות הניצולים.
בין היתר נקבע כי הממשלה תסייע ל גופים הפועלים למתן מידע וייעוץ לניצולים בדבר זכויותיהם, לביצוע שיחור ולסיוע במיצוי זכויותיהם.
כמו כן נקבע כי משרד הרווחה בשיתוף המשרד לענייני גמלאים ומשרד האוצר יגבשו את המתווה להפעלת מרכז מידע למטרה זו.
עם קבלת החלטת הממשלה האמורה החל משרד הרווחה לפעול ל הקמת מרכז המידע.
בדצמבר 2007 , במסגרת דיוני הוועדה המתמדת שהוקמה בהתאם להחלטת הממשלה האמורה, דיווח מנכ"ל משרד הרווחה, מר נחום איצקוביץ', כי משרד הרווחה והמשרד לענייני גמלאים פועלים להקמת מרכז המידע, וכי הקמתו תושלם בתוך ארבעה חודשים ממועד הישיבה.
בפועל חל ע יכוב בהקמת מרכז המידע.
במסגרת ישיבת הוועדה המתמדת במרס 2008 נמתחה ביקורת על כך שטרם הושלמה הקמתו של מרכז המידע, אף על פי שהממשלה החליטה להקימו כמה חודשים לפני כן.
אף לאחר הישיבה האמורה של הוועדה המתמדת לא צלחו הניסיונות להקמת מרכז המידע.
ההתקשרות של משרד ה רווחה עם מרכז הארגונים להפעלת מרכז המידע כמיזם משותף בוטלה נוכח קשיי מרכז הארגונים בגיוס התקציב שהיה דרוש לו על מנת להשתתף בהפעלת מרכז המידע.
ועדת דורנר, שפרסמה את הדוח שלה כחצי שנה לאחר שהתקבלה החלטת הממשלה האמורה, קבעה כי נוסף על הפעלת המערך למתן שירותים לניצולים יש להבטיח שזכויותיהם ימוצו, וכי הדבר עולה אף מהחלטת ממשלה 2534 .
ועדת דורנר המליצה כי "את הבטחת הפעילות למען מיצוי הזכויות, לרבות על דרך הקמת מרכז מידע - ראוי להטיל על גוף ממשלתי" כגון הרשות לזכויות ניצולי השואה.
בהתאם לכך, במסגרת החלטת ממשלה 3940 מאוגוסט 2008 שהתקבלה לאחר שפורסם דוח הוועדה, הוחלט "להסמיך את מנכ"ל משרד משרד האוצר 213 .
הרווחה והשירותים החברתיים להקים צוות בראשותו ובשיתוף מנכ"ל המשרד לענייני הגמלאים ומנהל הלשכה לשיקום נכים[37] במשרד האוצר, אשר יביא תוך 90 יום להקמת מערך שיפעל למיצוי זכויותיהם של ניצו לי השואה.
הצוות יפעל לטיפול במכלול הנושאים הכרוכים בנושא, בהתבסס על כלל השירותים והיכולות הקיימים בגופי הממשלה השונים".
בספטמבר 2008 , כעשרה חודשים לאחר שהתקבלה החלטה 2534 , ולנוכח הקשיים שבהם נתקל משרד הרווחה בבואו להקים את מרכז המידע, הוחלט על הקמת מרכז המידע לניצולי השואה בסיוע המשרד לענייני גמלאים, אשר באותה עת כבר הפעיל מרכז המספק מידע לאוכלוסיית הגמלאים במדינה.
המשרד לענייני גמלאים הרחיב את היקף החוזה שכבר נחתם עם החברה החיצונית אשר זכתה במכרז להפעלת מרכז למתן מידע לאוכלוסיית הגמלאים.
בסופו של דבר החל מרכז המידע לניצולי השואה לפעול רק באמצע פברואר 2009.
לדעת משרד מבקר המדינה, נוכח חשיבותו הרבה של מרכז המידע לניצולי השואה ובהתחשב בגילם ובמצבם הבריאותי של הניצולים, פרק הזמן שארכה הקמת המרכז מאז החליטה הממשלה על הקמתו - שנה ושלושה חודשים - ארוך במידה בלתי סבירה.
פתיחת מרכז המידע לוותה בפרסומים רבים בתקשורת כדי להביא לידיעת הניצולים את דבר קיומו.
בד בבד הוחל בביצוע שיחּור ואיתור ניצולים הן באמצעות פנייה למוסדות שונים כבתי אבות, מרכזי יום, חברות סיעוד, עמותות הפועלות לרווחת גמלאים, רשויות מקומיות, מתנ"סים קהילתיים וחברות משכנות.
מאז הוקם מרכז המידע ועד מועד ס יום הביקורת התקבלו במרכז כ - 43,000 פניות, מהן כ- 35,000 דורשות טיפול (והשאר- פניות לבירור מידע כללי בלבד).
מרכז המידע מעביר את הפניות בעיקר לטיפולם של גופים אלה: הרשות, הקרן לרווחה וגורמים זרים, ממשיך במעקב אחר הטיפול בכל אחת מהפניות ומביא לידיעת הניצול את זכויותיו לאחר סיום הבדיקה.
את עבודת מרכז המידע מלווה ועדת היגוי משותפת למשרד לענייני גמלאים ולמשרד הרווחה, ותפקידה לייעל את עבודת המערכת ואת השירות הניתן לניצולי השואה.
מבדיקת משרד מבקר המדינה עולה כי עד מועד סיום הביקורת הסתיים הטיפול רק בכ - 6,000 מהפניותלמרכז המידע.
יתר הפניות המחייבות טיפול נמצאות בשלב המתנה לכך שהגוף הרלוונטי ימשיך את הטיפול בעניינן או לכך שהפונה למרכז המידע ישלים את המסמכים הנדרשים לביסוס התביעה.
יצוין כי במצבים אלו נעזר המרכז במתנדבים המגיעים אל מקום מגוריהם של הניצולים וממלאים עמם טפסים לצורך מיצוי זכויותיהם 38.
לדעת משרד מבקר המדינה, על מרכז המידע, הרשות והקרן לרווחה לזרז את הטיפול בפניותיהם של הפונים למרכז המידע ובכך לסייע במיצוי זכויותיהם, בייחוד בהתחשב בגילה המופלג של אוכלוסייה זו.
"הנקראת כיום "הרשות לזכויות ניצולי השואה 38 מתנדבים אלו מגיעים לבתי הניצולים במסגרת פרויקט "לעד" של הסוכנות היהודית והמשרד לענייני גמלאים, ותפקידם לסייע לניצולים במילוי שאלון לבירור זכויותיהם.
בד בבד עם הפעלת מרכז המידע הארצי על ידי המשרד לענייני הגמלאים מנהלת הרשות מרכז מידע לפניות בעניין הנושאים שבתחום אחריותה ובו נבדקות זכויותיו של הפונה באופן פרטני.
מרכז מידע זה פועל בשיתוף מרכז המידע הארצי, אך יש לו מרכזייה ומוקדנים משלו.
לדעת משרד מבקר המדינה בשל הכפילות שבין עבודתו של מרכז המידע הארצי לעבודתו של מרכז המידע של הרשות לזכויות ניצולי השואה ראוי לבחון אם נוסף על שיתוף הפעולה בין הרשות למרכז המידע הארצי יש מקום לאחד את שני מרכזי המידע כדי למנוע בלבול בקרב ניצולי השואה וכדי שהשירות לניצולי השואה יתבצע במתכונת של מרכז שירות אחד לשם הגברת יעילותו וכדי לאפשר לניצולים לקבל במרוכז את כל המידע הדרוש להם.
נוסף על מרכז המידע הקימה הרשות אתר אינטרנט ובו מפורטות זכויותיהם של ניצולי השואה לפי החוקים השונים, לנוחיותם ולנוחיות בני משפחותיהם.
עם זאת, אתר האינטרנט של הרשות אינו מעודכן דיו, ומפורסמים בו חוקים שכבר חלו בהם שינויים וטפסים שאינם רלוונטיים עוד לנוכח השינויים שחלו כאמור בחקיקה.
אף בעמדת הטפסים המוצבת ברשות לנוחות ציבור הפונים מונחים עלונים שהניצולים יכולים לעיין בהם, אולם מאחר שהעלונים לא עודכנו לאחר אוגוסט 2005 , הם אינם כוללים מידע עדכני על שיעור התגמול הניתן לפי חוק נכי רדיפות הנאצים בהתאם לצו משנת 2008 , ולא צוין בהם חוק ההטבות על סעיפיו השונים.
כמו כן בעלונים אלו לא הוזכר כלל חוק ההסדרים או התיקון לחוק.
לפיכך הפונים לרשות אינם מקבלים מידע עדכני בדבר זכויותיהם אלא בעת המפגש עם נציג הרשות או בעת הפנייה בטלפון למרכז המידע של הרשות או למרכז המידע הארצי שהוקם מטעם משרדי הממשלה.
בתשובת מנהל הרשות מנובמבר 2009 נאמר כי: "אתר האינטרנט של הרשות נמצא בימים אלה במהלך מתקדם של שינוי אשר יתאים לדגם של אתרי משרד האוצר האחרים ויעודכן בהתאם לשינויים המתחייבים.
בנוסף מתפרסמות הודעות רלוונטיות על גבי גיליון התגמולים הנשלח לניצולים אחת לחודש".
על הרשות להקפיד לתת מידע עדכני וכולל לניצולי השואה הפונים אליה, בין היתר באמצעות עדכון תדיר של אתר האינטרנט שלה והפקת עלוני מידע עדכניים.
שיפוי הניצולים על התשלום בעד תרופות .
בדוח ועדת דורנר נמתחה ביקורת על הביורוקרטיה המסורבלת המקשה על הניצולים הזכאים לכך לקבל תרופות לטיפול בנכויות שהרשות לזכויות ניצולי השואה הכירה בהן בלי שיידרשו לשלם לקופות החולים את ההשתתפות העצמית בגינן.
רק 15,000 מבין 45,000 הניצולים הזכאים לפטור זה פנולרשות למימוש משרד האוצר 215 .
עבור כל ניצול הפונה לרשות משלמת הרשות לקופת החולים המספקת לו את התרופות תשלום אחיד בסך כ-207 ש"ח לחודש- הסכום שנקבע בהסכם שנחתם בין הרשות לקופות החולים בשנת 1994 בתוספת הצמדה למדד המחירים לצרכן.
מאז נחתם ההסכם האמור (אשר מחודש בין הצדדים אחת לשנתיים) לא ביצעה הרשות הערכה שמטרתה לברר אם הסכום האמור משקף את העלות הריאלית של התרופות לטיפול בנכויות שהרשות לזכויות ניצולי השואה הכירה בהן.
בהחלטת הממשלה מאוגוסט 2008 , אשר התקבלה בעקבות פרסום דוח ועדת דורנר, נקבע כי על מנכ"ל משרד הבריאות להקי ם צוות בראשותו ובהשתתפות מנהל הרשות ונציג אגף תקציבים במשרד האוצר.
נקבע כי הצוות "יסדיר בתוך 120 יום את נוהלי העבודה שבין הממשלה לבין קופות החולים בנושא מנגנון השיפוי לתרופות שמקבלים ניצולים כחלק מנכותם המוכרת.
באופן אשר יביא לשיפור השירות לניצולים ובמסגרת המשאבים הקיימים".
בתחילת אוקטובר 2008 מינה מנכ"ל משרד הבריאות דאז, פרופ' אבי ישראלי, את הצוות להסדרת נוהלי עבודה בין הממשלה לקופות החולים בנושא מנגנון השיפוי על התשלום בעד תרופות.
לאחר שהוקם הצוות הוא פעל בשיתוף קופות החולים לגיבוש הסדר כולל שיוסכם על קופות החולים בלי שהמדינה תידרש לשלם תוספת תקציבית כלשהי.
רק בספטמבר 2009 , כתשעה חודשים לאחר המועד שנקבע לכך בהחלטת הממשלה, פרסם הצוות את מסקנותיו.
מבדיקת הצוות עולה כי עלות התרופות לטיפול בנכויות שהרשות הכירה בהן בכל הנוגע לניצולים שטרם מימשו את זכאותם לפ טור מתשלום עבור תרופות אלו נמוכה.
לפיכך המליץ הצוות להעביר לקופות החולים רשימות נוספות של ניצולים אלו ושל הנכויות של כל ניצול אשר הרשות הכירה בהן (להלן - הרשימות הנוספות).
הניצולים הכלולים ברשימות הנוספות יקבלו פטור מלא מתשלום ההשתתפות העצמית עבור התרופות שהם רוכשים מקופות החולים בגין הנכות המוכרת בלי שקופות החולים יקבלו פיצוי נוסף עבור ניצולים אלו.
כמו כן הומלץ כי הרשימות הנוספות יהיו סגורות באופן שבגין כל ניצול נוסף או נכות נוספת שבהם תכיר הרשות היא תידרש להגיע לידי הסדר עם קופת החולים הרלוונטית או לנהוג לפי הנוהל הקיים של התשלום החודשי הקבוע.
במועד סיום הביקורת טרם גובשו הסדרים אלו לכלל הסכם מחייב עם קופות החולים.
בתשובת ד"ר בעז לב, המשנה למנכ"ל משרד הבריאות, מנובמבר 2009 נאמר כי "העיכוב בהגשת המלצות הצוות נבע הן עקב הרצון להגיע להסכמה עם קופות החולים והן עקב האילוץ בהחלטת הממשלה שקבעה כי החלטות הצוות צריכות להיות במסגרת המקורות התקציביים הקיימים".
נוסף על הצוות האמור בראשות מנכ"ל משרד הבריאות מקיימת ועדת סל השירותים בדיקה בדבר האפשרות למימון מלוא התרופות של הניצולים (אף אלו שאינן בתחום הנכות המוכרת) מתקציב סל השירותים ובסיועה של החברה לאיתור ולהשבת נכסים של נספי השואה בע"מ.
עבודתה של ועדת סל השירותים בתחום התרופות, אף שהיא מתבצעת בשיתוף נציגי משרד הבריאות וקופות החולים, אינה משולבת עם עבודת .
39 יצוין כי אין מידע בדבר מספר הניצולים המשתמשים בתרופות לטיפול בנכויות שהרשות הכירה בהן.
הצוות בראשות מנכ"ל משרד הבריאות.
משרד מבקר המדינה מעיר כי על הגורמים הנוגעים בדבר, ובראשם הרשות, לפעול במרץ לחתימת הסכם מחייב עם קופות החולים.
תקצוב מרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל .
מרכז הארגונים הוא "ארגון גג" המאגד עשרות ארגונים של ניצולי שואה, והוא עמותה הרשומה ברשם העמותות לפי חוק העמותות, התש"ם- 1980 .
בדוח הקודם העיר משרד מבקר המדינה על הקשיים בתקצוב מרכז הארגונים שמקורם באי - קבלת תמיכה במסגרת סעיף 3 א לחוק יסודות התקציב, התשמ"ה- 1985 .
הסיבה לכך היא ששיעור הוצאות הנהלה וכלליות של מרכז הארגונים מתוך מחזור הכנסותיו היה גדול מ-22% , שיעור השולל את הזכאות לתמיכה כעולה מהוראות סעיף 9.
7 לנוהל להגשת בקשות לתמיכה מתקציב המדינה במוסדות ציבור ולדיון בהם (להלן - נוהל התמיכות).
בעקבות פרסום הדוח ה קודם החליטה באוקטובר 2007 הוועדה המיוחדת להוצאות הנהלה וכלליות באגף החשב הכללי שבמשרד האוצר (להלן - הוועדה המיוחדת) כי לאחר בדיקה מעמיקה של פעילות מרכז הארגונים, המאופיינת בהוצאות ניהוליות רבות, יש להעמיס 40 , בכל הנוגע לשנת 2007 בלבד, חלק מהוצאות מרכז הארגונים, המסווגות על פי רוב כהוצאות הנהלה וכלליות, על סעיף הוצאות לפעילות, כדי שמרכז הארגונים לא יחרוג מהשיעור של הוצאות הנהלה וכלליות שנקבע בנוהל התמיכות.
בזכות החלטה זו התאפשרה קבלתה של החלטת ועדת התמיכות מאוקטובר 2007 לאשר למרכז הארגונים תמיכה בסך כולל של 860,620 ש"ח, והתמיכה האמורה הועברה לחשבון מרכז הארגונים באמצע נובמבר באותה שנה.
מאחר שכספי התמיכה הועברו לקראת סוף השנה, נבצר ממרכז הארגונים להשתמש בכספי התמיכה, ולפיכך נאלץ מרכז הארגונים להשיב לקופת האוצר את סכום התמיכה לשנת 2007 במלואו.
לעניין זה יצוין כי במסגרת הדוח הקודם העיר משרד מבקר המדינה על המועד המאוחר שבו הועברו כספי התמיכות לקרן לרווחה וציין כי בשל כך לא קיבלו חלק מהניצולים את הסיוע הנדרש.
גם ועדת דורנר דנה בסוגיה זו והעירה כי על הממשלה להעביר את התקציב לכל שנה בתחילתה, על מנת שהגוף הרלוונטי יוכל להשתמש בכסף כבר בשנה שבה קיבל את הסיוע.
בשנת 2008 אישרה ועדת התמיכות של המשרד לענייני גמלאים (להלן - ועדת התמיכות) למרכז הארגונים תמיכה בסך של כ -2.
92 מיליון ש"ח, ומהם הועבר למרכז הארגונים במהלך השנה סכום כולל של כ -2.
1 מיליון ש"ח בהתאם לפעילויות שביצע בפוע ל מרכז הארגונים אשר עומדות בתבחינים למתן תמיכה שקבעה ועדת התמיכות.
התמיכה האמורה אושרה בזכות עמידתו של מרכז הארגונים בתנאים הקבועים בנוהל התמיכות בדבר שיעור הוצאות הנהלה וכלליות, והסיבה לכך היא היקף התרומות הגדול שהצליח מרכז הארגונים לגייס.
עם זאת, מאחר שהתרומה שגייס מרכז הארגונים הועברה במלואה לניצולי שואה, והמרכז עצמו שימש כצינור בלבד, ומאחר שכספי התמיכה יועדו למטרות ספציפיות אשר .
40 דהיינו, לייחס עלויות לסעיפי הוצאה שונים.
אינן כוללות מימון של הוצאות ניהוליות, נוצר גירעון בסך כ- 282,000 ש"ח בתקציב מרכז הארגונים לשנת 2008 .
לפיכך בפברואר 2009 ביקש מרכ ז הארגונים מהוועדה המיוחדת להאריך לשנת 2008 את תוקף החלטתה מאוקטובר 2007 , לנוכח אופי הפעילות המיוחד של מרכז הארגונים.
במועד סיום הביקורת, שבעה חודשים לאחר שהוגשה הבקשה, טרם התקבלה החלטת הוועדה המיוחדת לגבי שנת 2008.
בתשובתה של רואת החשבון סיגלית סייג, סגנית בכירה לחשב הכללי, מנובמבר 2009 נאמר כי: "הוועדה המיוחדת לא דנה בבקשת העמותה לשנת 2008 מאחר ואין זה מסמכותה לאשר העמסת הוצאות הנהלה וכלליות כהוצאות לפעילות, אלא לאשר חריגה מהשיעור המרבי של הוצאות הנהלה וכלליות".
עם זאת, בשיחה עם נציגי אגף החשב הכללי שנועד ה להבהיר את התשובה האמורה נאמר כי אגף החשב הכללי יבחן בכל זאת את האפשרות לסייע למרכז הארגונים ולפתור את בעיית הגירעון משנת 2008 .
במאי 2009 אישרה הוועדה המיוחדת את בקשת מרכז הארגונים להעמיס, בכל הנוגע לשנת 2009 , חלק מהוצאות המרכז, המסווגות מטבע הדברים כהוצ אות הנהלה, על סעיף הוצאות לפעילות של המרכז.
בעקבות קבלת החלטה זו החליטה ועדת התמיכות בישיבתה במאי 2009 לתת למרכז הארגונים תמיכה בסכום כולל של כ-2.
ואולם בשל מחלוקת בדבר שיעור שכרו של מנכ"ל מרכז הארגונים והתנאים להעסקתו שהתגלעה בין מרכז הארגונ ים לוועדה המיוחדת לאחר שהתקבלו ההחלטות האמורות ממאי 2009 , הנחה החשב הכללי את המשרד לענייני גמלאים להימנע מלהעביר תמיכה למרכז הארגונים עד שיסתיים בירור העניין.
רק באוגוסט 2009 סוכם בין הצדדים המתווה לאישור החריגה בהוצאות הנהלה וכלליות לאחר שבוצעו שינויים בהסכמות ממאי אותה שנה לעניין שכר המנכ"ל.
בעקבות גיבוש הסכמות אלו חודשה הזרמת כספי התמיכה למרכז הארגונים, ואולם יותר משמונה חודשים לאחר תחילת שנת 2009 קיבל המרכז פחות מ-20% מכספי התמיכה שאושרה לו.
אחת הסיבות לכך הייתה שנבצר ממרכז הארגונים להתחייב לבצע פעילות במהלך התקופה שחלפה מחשש שלא יוכל לממנה לנוכח הוראת החשב הכללי לעצור את תשלום כספי התמיכה.
העברת כספי התמיכה בחודשים האחרונים של השנה עלולה לגרום לכך שמרכז הארגונים לא יספיק להשתמש בכספי התמיכה בזמן המועט שנותר לניצולם, כשם שקרה בשנת 2007.
בתשובת החשב הכלל י מנובמבר 2009 נאמר כי: "לעניין האמור בטיוטת הדוח שעד כה ניצל המרכז 20% בלבד מכספי התמיכה המאושרת, לדעתנו היקף הפעילות הנמוך אינו נובע מחוסר הוודאות של המרכז בנוגע לכספי התמיכה, שכן מדובר בתקופה של חודשיים בלבד בה נעצרו כספי התמיכה לעמותה, לפניהם ואחריהם ה יתה בידי העמותה התחייבות חתומה של המשרד לענייני גמלאים והמרכז יכול היה לפעול בהסתמך על התחייבות זו".
בתשובת עורך הדין אהרון אזולאי, מנכ"ל המשרד לענייני גמלאים מנובמבר 2009 , נאמר כי: "הממשלה עשתה רבות כדי לסייע למרכז הארגונים בהתחשב בפעילות המיוחדת אותה מקיים מרכז הארגונים.
ככל שמרכז הארגונים לא ניצל ו/או ינצל כספים כלשהם מתוך התמיכה שאושרה לו - הדבר נובע מנסיבות הקשורות בו בלבד".
משרד מבקר המדינה מעיר כי העברת כספי התמיכה למרכז הארגונים לשנים 2007 ו- 2009 רק לקראת סופן של אותן שנים הקשתה על מרכז הארגונים להשתמש בהם למטרות שלשמן הם נועדו.
כבר בדוח הקודם 218 דוח שנתי60ב .
עמד משרד מבקר המדינה על כך שמרכז הארגונים מבצע עבודת מטה שנדרשת למדינת ישראל כדי לטפל בעניינים הנוגעים לניצולי השואה בארץ ובחו"ל.
בהיעדר אפשרות לבצע את עבודת המטה האמורה חלה פגיעה לא רק בתפקוד של מרכז הארגונים אלא גם ביכולת של ממשלת ישראל לטפל בענייני ניצולי השואה.
לכן ראוי למצוא את הדרך לאפשר את מתן התמיכה למרכז הארגונים באופן שוטף כדי לאפשר טיפול ראוי בענייני ניצולי השואה.
הוועדה המתמדת בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה היא גורם חשוב ופעיל ביישום החלטות הממשלה שהתקבלו בעניין הסיוע הניתן לניצולי השואה.
הוועדה המתמדת מכנסת ישיבות בהשתתפות נציגי משרדי הממשלה הרלוונטיים ונציגיהם של ארגוני ניצולי השואה ובכך מאפשרת לנציגי הגופים השונים להעלות בעיות באופן שוטף ולנסות לגבש יחד פתרונות בעניינן בזמן אמת.
בתשובתו של מר איל גבאי, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, מנובמבר 2009 צוין כי חלק מהליקויים שפורטו בדוח "עלו בדיוני הוועדה המתמדת ואנו מודעים לקיומם בעתיד הקרוב נעלה ]המתמדת[ ומטפלים בהם באופן שוטף.
עם כינוס הוועדה את הסוגיות שצוינו בדוח המבקר כדורשות טיפול, ונעקוב אחר האופן בו סוגיות אלו מטופלות במשרדי הממשלה הרלוונטיים".
מאוגוסט 2007 , מועד פרסומו של הדוח הקודם בנושא הסיוע לניצולי השואה, חל שיפור ניכר בסיוע הניתן לניצולי השואה בישראל.
החלטות הממשלה שהתקבלו לאחר פרסום דוח מבקר המדינה ודוח דורנר והשינויים בחקיק ה הביאו להרחבת שיעור הזכאים לגמלה מכוח החוק הישראלי, להגדלה ניכרת של שיעור הגמלה ושל סל השירותים הניתנים לניצולים, להקמת מרכז מידע, לביצוע פעולות שיחּור, למיצוי זכויות ולהקמת ועדות במסגרת משרדי הממשלה השונים שמטרתן לסייע לאוכלוסיית ניצולי השואה.
עם זאת, במועד סיום הביקורת נמצא כי טרם תוקנו חלק מהליקויים בטיפול בניצולי השואה ובסיוע הניתן להם, וכי חלק מהפעולות הננקטות לטובת ניצולי השואה עדיין מתבצעות בעצלתיים.
על הרשות לזכויות ניצולי השואה לפעול ללא לאות להשלמת התהליך שהחלה לבצע - שינוי תהליכי העבודה והטמעת מערכת ממוחשבת חדשה שתסייע לה במעקב ובבקרה בנושא הטיפול בפניות המוגשות לה.
בד בבד צריכה הרשות לפעול במסגרת המערכת הישנה, לשפר את הבקרה על הפניות הממתינות למענה ולפעול בלא דיחוי להדבקת הפיגור הגדול משרד האוצר 219 .
בטיפול בתיקים הפתוחים וליצור ביזמתה קשר עם הפונים כדי לסייעלהם להשלים מסמכים חסרים ולהביא לסיום הטיפול בתביעתם.
על משרד האוצר למצוא דרך להעביר במסגרת הנהלים הקיימים את כספי התמיכה המיועדים לארגוני הסיוע לניצולי השואה במהלך שנת הכספים ולא בסופה, כדי לאפשר את פעילותם השוטפת ולקדם את עבודת המטה הנדרשת לממשלת ישראל לצורך הטיפול בענייני ניצולי השואה בחו"ל.
אוכלוסיית ניצולי השואה בישראל מתמעטת מדי שנה בשנה.
לממשלת ישראל יש חוב מוסרי כלפי ניצולי השואה הנמצאים בשנות חייהם האחרונות.
בפרק הזמן שעבר מאז אוגוסט 2007 , מועד פרסום הדוח הקודם, נקטה הממשלה צעדים חשובים ומבורכים לט יפול בנושא, אך במועד סיום הביקורת טרם הושלמה המלאכה.
על הממשלה לפעול במשנה מרץ לשיפור, לזירוז ולייעול הטיפול והשירות הניתנים לניצולים, כדי שהם יוכלו למצות את הזכויות שמקנה להם החוק ולאפשר להם שיבה טובה יותר.
הלבנת הון היא תהליך שבו מוטמע רכוש שמקורו בפשיעה בתוך המערכת הפיננסית הלגיטימית כדי שאפשר יהיה להשתמש בו בלא חשש מרשויות האכיפה.
הלבנת ההון אף עלולה לגרום נזקים כלכליים כבדים בשל פגיעה בשוק החופשי על ידי הקצאת משאבים לא יעילה ולא משוכללת1, וכן בשל הגברת הסיכון למוסדות פיננסיים, איבוד שליטה על המדיניות הכלכלית, גרימת נזקים לרפורמות כלכליות ופגיעה בתדמית המדינה2.
הלבנת הון בארץ ובעולם מתבצעת במקרים רבים על ידי נותני שירותי מטבע במגוון דרכים שמטרת כולן להסוות את מקור הכסף: העברות בין-לאומיות מחוץ למערכת ה בנקאית, המרות מטבע וניכיון שיקים 3 .
נותני שירותי המטבע נעשים .
1 השקעת כספים מולבנים נעשית באפיקים שאינם דווקא רווחיים ואינם מועילים לכלכלה.