HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
הבדיקה העלתה כי במקרים מסוימים יצאו חבר ות האכלוס ידי חובתן בהעברת התיקים לטיפולם של עורכי הדין מטעמן ולא המשיכו לעקוב אחר מיצוי ההליכים המשפטיים.
(1) אם חברה או אדם פרטי מגישים לבית המשפט תביעה לפינוי פולש ונבצר מבית המשפט לדון בתובענה מחמת חוסר מעש מצד בעל דין שלא נתן טעם לכך בפרק הזמן שהורה בית המשפט או שהסברו לא הניח את דעתו, בית המשפט רשאי למחוק את התובענה12.
הבדיקה בחברת עמידר העלתה שבשלושה מ -15 תיקים נגרמה סחבת עקב טיפול משפטי לא יעיל של החברה: התביעות נמחקו עקב חוסר מעש, והחברה נאלצה להגישן מחדש.
עמידר הגישה שתי תביעות, ב- 2005 וב- 2006 , בנוגע לאחת הדירות ואת שתיהן מחק בית המשפט מחמת חוסר מעש מצד החברה.
בדצמבר 2007 הוגשה תביעה שלישית, והדיונים בה טרם הסתיימו עד מועד סיכום הביקורת.
(2) הבדיקה בחברת חלמיש העלתה כי בשלושה מעשרה תיקים התמשכו ההליכים יותר מהסביר מהמועד שהוחלט בו להעביר את הטיפול בתיקים למחלקה המשפטית; בתיק אחד טרם הוחל בטיפול המשפטי במשך קרוב לשנה, ובשני התיקים הנותרים עברו כשבע שנים עד שהגישה החברה תביעת פינוי בגינם לבית המשפט.
בביקור מעגל שנערך בדירת חלמיש לאחר פטירת הדיירת באוגוסט 1997 נמצא כי הבת של הנפ טרת מתגוררת עם ילדיה בדירה.
לאחר מיצוי הליכי לגליזציה שנמשכו שנים אחדות דחתה הוועדה הציבורית במרס 2001 את בקשת הבת להקנות לה זכויות בדירת אמּה שנפטרה.
היות שהדירה לא פונתה כנדרש הכינה .
12 תקנה156 לתקנות סדר הדין האזרחי, התשמ"ד- 1984.
משרד הבינוי והשיכון 277 .
עורכת דין חיצונית, שהטיפול בתיק נמסר לידיה ביולי 2001 , טיוטה לכתב תביעה נגד הבת, אך התביעה לא הוגשה עד סוף 2003 , מועד סיום עבודתה של עורכת הדין בטיפול בתיקי החברה.
רק במרס 2007 (קרוב לשש שנים לאחר תחילת הטיפול המשפטי) התברר לחלמיש כי טרם הוגשה תביעה.
הוגשה תביעת פינוי לבית המשפט (ד) אי-פינוי פולשים במשך תקופה אר וכה : נמצא כי בחמישה מ-15 התיקים של חברת עמידר שנמצאו בהם ליקויים החזיקו הפולשים בדירות החברה במשך תקופות ארוכות - חמש שנים וחצי עד 13 שנים, והחברה לא נקטה את כל האמצעים שברשותה כדי לזרז את הפינוי.
בשניים מחמשת המקרים ניתנו פסקי דין לפינוי ואף נפתחו תיקי הוצאה לפועל.
נמצא כי עמידר טרם פינתה את הפולשים עד מועד סיום הביקורת.
חברת עמידר ציינה בתשובתה למשרד מבקר המדינה, כי הטיפול בפינוי פולשים הוא משימה קשה ומורכבת; לעתים מדובר בפולשים קשים ואלימים במיוחד שאינם משתפים פעולה עם הרשויות.
עם זאת הודיעה החברה כי היא תמשיך לפעול להקטנת מספר הפלישות.
(ה) עיכובים בהליכי אישור זכאות ל"דייר ממשיך" : בהתאם לנוהל המשרד, תפקידה של הוועדה המחוזית בחברת האכלוס, בין היתר, לבדוק בקשות לקביעת זכאות של "דייר ממשיך" ולהחליט בעניינן.
ערעורים על החלטותיה יובאו לדיון בוועדת אכלוס עליו נה במשרד; המערער יפנה בבקשה מנומקת בכתב, יצרף המסמכים התומכים בבקשתו ויגיש אותם לחברות האכלוס, והן יעבירו אותם למרכזת ועדת אכלוס עליונה.
הבדיקה העלתה כי בשניים מעשרה מקרים שנבדקו בחברת חלמיש, הגישו קרובי משפחה בקשה לוועדה המחוזית של החברה להקניית זכויות בדירה כ"דייר ממשיך" (במקרה אחד) וערעור בעניין זה לועדת אכלוס עליונה (במקרה האחר).
החברה השתהתה והעבירה את בקשותיהם לוועדה המתאימה רק לאחר 11 חודשים ועשרה חודשים, בהתאמה, והן נדחו.
כל אותה עת החזיקו קרובי המשפחה בדירות ולא אפשרו את פינויָן.
(ו) נתונים חלקיים בדבר דירות המוחזקות שלא כדין : בחברת חלמיש לא נמצאו נתונים מרוכזים על דירות שהוחזקו שלא כדין בשנים האחרונות או על דירות שהחברה - בסיוע המשטרה - הוציאה מהן פולשים בתוך 30 יום ממועד הפלישה 13 .
החברה המציאה למשרד מבקר המדינה, כאמור, רק נתונים על 46 דירות שהוחזקו שלא כדין, מעודכנים למאי 2008.
בשל העדר נתונים מלאים לא ניתן להעריך את מידת הצלחתה של החברה לאורך שנים בפעילות שנקטה בעניין הטיפול בדירות המוחזקות שלא כדין.
13 לביקורת נמסרו רק נתונים בעל פה (על 12 דירות שפלשו אליהן בשנים 2007 ו- 2008 ופונו בתוך30 .
)יום 278 דוח שנתי59ב .
(ז) אי -עדכון המערכת הממוחשבת בנוגע למצב הנכס : כל שינוי במצב של דירה מהותי וחייב לבוא לידי ביטוי במערכת הממוחשבת בזמן אמת.
מידע על דירה שפלשו אליה חייב לשמש תמרור אזהרה למחלקות הנוגעות בדבר בחברות האכלוס, והן אמורות לפעול כמתחייב.
הבדיקה בחברת חלמיש העלתה כי בשלושה מעשרת המקרים שנבדקו לא שונה מצב הדירה שפלשו אליה במערכת הממוחשבת במשך שלוש או ארבע שני ם.
כתוצאה מכך החברה לא טפלה בהליכים להקניית אישור זכאות כ"דייר ממשיך" לפולש או בהגשת תביעת פינוי נגדו וגביית דמי שימוש ראויים ממנו, והוא המשיך ליהנות מדמי שכירות מסובסדים או לא שילם כלל.
הרישום במערכת הממוחשבת הוא כלי ניהולי, ולכן רישום לא מדויק או שגוי פוגע ביכולת הניהול והבקרה של החברה.
ריבית על משכנתאות לזכאי המשרד .
היקף הסיוע באמצעות משכנתאות .
על פי נתוני המשרד, משנת 2001 הלך והצטמצם שיעור ניצול המשכנתאות בידי הזכאים של המשרד.
על פי מסמכי המשרד, הסיבה העיקרית לצמצום היא יישום של החלטות שקיבלה הממשלה בשנים 2002 -2005 בדבר הקטנת הסיוע לזכאים.
להלן נתוני המשרד, לפי קבוצות זכאות, על מספר המשכנתאות שמימשו הזכאים בשנים 2001 -2007 .
משרד הבינוי והשיכון 279 .
מימושים (ב-%) סה"כ ניצול .
משכנתאות ניצול משכנתאות על ידי .
עולים חדשים חסרי דיור .
- 36,527 8,126 28,401 2001 .
05 32,124 6,758 25,366 2002 .
22 30,125 6,029 24,096 2003 .
53 21,833 4,528 17,305 2004 .
45 15,185 4,243 10,942 2005 .
10 14,411 4,249 10,162 2006 .
07 13,392 3,431 9,961 2007 מהנתונים שבטבלה עולה כי מאז שנת 2001 הלך וק טן מספר מממשי המשכנתאות, ובשנים 2001 -2007 חלה ירידה בשיעור של כ -63% במימוש משכנתאות על ידי זכאי המשרד.
לנתונים אלה יש להוסיף את נתוני הגידול באוכלוסייה בשנים אלה, ולכן השינוי אף גדול יותר.
בה בעת חלה ירידה בהיקף הסיוע של המדינה, שניתן באמצעות מענקים וסבסוד של המשכנתאות.
להלן נתונים מתקציב המשרד לשנים 2001 -2007 (במיליוני ש"ח) על תקציב מענקים ולסבסוד ריבית וביצוע התקציב (במיליוני ש"ח)14.
(ב-%) הוצאה למעשה התקציב השנה .
94 1,803 1,874 2001 .
71 1,380 1,942 2002 .
88 1,334 1,509 2003 .
במחירים שוטפים 280 דוח שנתי59ב .
הנתונים שבטבלה מעידים שהסיוע של המדינה, שניתן באמצעות מענקים וסבסוד של המשכנתאות, קטן בתקופה 2001 עד 2007 , ושיעור הסיוע שניתן בשנת 2007 - על פי ההוצאה למעשה- כ-10% בלבד מזה שבשנת 2001 .
מהנתונים גם עולה כי בכל אחת מהשנים 2001 -2007 היה שיעור ביצוע התקציב נמוך, ובשנת 2007 הגיע לכ-55% .
בלבד אגף התקציבים במשרד האוצר הודיע למשרד מבקר המדינה בדצמבר 2008 כי בניית תקציב הסיוע מבוססת על אומדנים של המשרד, והפחתת התקציב המקורי במשך שנים נובעת מאומדנים אלה ומשיעור ביצוע התקציב בעבר.
לדעת משרד מבקר המדינה, בשל אי-ניצול התקציבים במלואם היה ראוי שמשרד האוצר והמשרד ינתחו את ההשלכות מכך על הזקוקים לסיוע בדיור ויבחנו שימוש במקורות שהתפנו או במקצתם לשיפור רווחתם.
שיעור ריבית על משכנתאות לזכאים .
חוק הלוואות לדיור, התשנ"ב- 1992 (להלן- חוק הלוואות לדיור), מסדיר את מתן ההלוואות לזכאי המשרד.
החוק קובע כי השר הממונה על ביצוע החוק הוא "שר הבינוי והשיכון בהסכמת שר האוצר".
על פי חוק הלוואות לדיור, הלוואה לדיור תשא ריבית ששיעורה נקבע בתוספת לחוק.
בסעיף 7א לחוק נקבע כי השר באישור ועדת הכספים של הכנסת רשאי לשנות את התוספת.
התוספת לחוק קבעה את אופן קביעת הריבית לשלוש קבוצות של זכאים על פי הנקודות שצברו על סמך הקריטריונים שקבע המשרד למתן סיוע לזכאים.
משרד מבקר המדינה השווה בין שיעורי הריבית על המשכנתאות לרכישת דירת מגורים במשק שבנק ישראל מפרסם 15 ובין שיעורי הריבית על המשכנתאות הניתנות לזכאים.
מהבדיקה עלה כי בשנים האחרונות ירד שיעור הריבית הממוצעת במשק על המשכנתאות (להלן - הריבית הממוצעת) לעומת הריבית שקבעו המשרד ומשרד האוצר לזכאים.
מהבדיקה עולה כי מאז שנת 1998 עד מועד סיכום הביקורת לא עדכנו משרד האוצר והמשרד את שיעור הריבית לזכאים; עוד עולה כי שיעור הסובסידיה שקיבלו הזכאים, שהוא ההפרש בין הריבית הממוצעת לריבית שהם שילמו, הלך וקטן.
יתר על כן, הביקורת הצביעה על כך שמשנת 2007 עד אוקטובר 2008 אף הייתה הריבית שניתנה ל זכאים שקיבלו משכנתאות בגין מצוקת דיור גבוהה מהריבית הממוצעת במשק.
15 בנק ישראל מפרסם פעם בחודש את שיעורי הריבית הממוצעת על משכנתאות לתקופות פירעון שונות שתאגידים בנקאיים נותנים במשך החודש לשם רכישת דירת מגורים.
משרד הבינוי והשיכון 281 .
בשל אי-עדכון הריבית הלכה ונשחקה התמיכה שניתנה לזכאים באמצעות ריבית מסובסדת, ולעתים הרבית שנקבעה לזכאים הייתה גבוהה מהריבית הממוצעת.
ביולי 2007 ציין מר אריה בר, המנהל הכללי דאז של המשרד, לפני מר אבי גבאי, סגן בכיר לחשב הכללי במשרד האוצר, כי הריבית על המשכנתאות בשוק החופשי הולכת ופוחתת ו"נוצר מצב אבסורדי שבו הריבית על חלק מהמשכנתאות המוכוונות גבוהה מהריבית של הלוואות חופשיות.
כפועל יוצא מקצת הזכאים אינם לוקחים הלוואות אלה, ובמקרה שכן, הממשלה אף מרוויחה על חשבונם".
המנהל הכללי דאז של המשרד ביקש ממשרד האוצר שיפעל כדי שהבנקים למשכנתאות לא יגבו מזכאי המשרד ריבית גבוהה מהריבית הממוצעת על המשכנתאות הניתנות להם.
ממסמכי המשרד עולה שבחודשים יולי 2007- אפריל 2008 התנהלה תכתובת בנושא בין הדרגים המקצועיים של שני המשרדים, ומשרד האוצר לא הסכים לשינוי המצב האמור.
מאחר שהפניות של המשרד אל משרד האוצר לא נשאו פרי שלח בסוף מאי 2008 שר הבינוי והשיכון, מר זאב בוים, מכתב לשר האוצר, מר רוני בר -און, והעלה לפניו את הבעיה.
במכתב ציין שר הבינוי והשיכון כי בהחלטת הממשלה מ - 12.
07 בעניין "סיוע לרכישת דירה" נקבע ש"הריבית בהלוואות במקורות הבנקים תיקבע עפ"י הכללים, ולא יותר מהריבית הממוצעת עפ"י פרסום בנק ישראל.
כלל זה נקבע, כדי להבטיח כי הבנקים לא ירוויחו על חשבון הזכאים".
במכתב ביקש שר הבינוי והשיכון להחיל את הכלל ה אמור על המשכנתאות התקציביות הניתנות לזכאים והוסיף: "הכלל שנקבע לבנקים, נכון שבעתיים לממשלה - אסור שהמדינה תרוויח על חשבון הזכאים" (ההדגשה במקור).
בתשובה מתחילת יוני של אותה שנה סירב שר האוצר להיענות לבקשת שר הבינוי והשיכון בציינו ש"החלת הריבית הממוצעת על ה משכנתאות התקציביות תחייב תוספת לתקציב הסבסוד ולתקציב האשראי".
כאמור, על פי נתוני התקציב של המשרד, ניצול התקציב היה חלקי בלבד.
מלבד זה תשובת שר האוצר אינה לוקחת בחשבון את השחיקה המתמשכת בשיעור הסובסידיה לזכאים ואת העובדה שמספר המממשים את זכאותם לסובסידיה פח ת.
על כל פנים, מן הראוי שהשרים הנוגעים בדבר יבחנו מחדש את שיעור הריבית שהמדינה קובעת לגבי הסיוע לזכאים ואת היחס בינה ובין הריבית הממוצעת.
אגף התקציבים במשרד האוצר הודיע למשרד מבקר המדינה כי אי-אפשר לשנות את מרכיב הסבסוד באופן שוטף.
ראשית, לטענתו, מטעמים טכ ניים אי -אפשר לבדוק כל הלוואה לפי ריבית השוק בתקופה שבה ניתנה.
מלבד זה אי -אפשר לשנות את תקציב הסיוע בדיור במשך השנה בעקבות תנודות בריבית.
עוד ציין אגף התקציבים כי משרד האוצר קבע "ריבית ייחוס" המשקפת לטענתו את הריבית על משכנתאות לאורך זמן.
שיעורה של ריבית זו בשנים 2003 -2008 היה5% בשנה, ולשיעור זה יש להשוות את שיעור הריבית לזכאים.
עוד נאמר בתשובת אגף התקציבים ש"לווים רבים מקבלים בבנקים למשכנתאות ריביות גבוהות יותר בהתאם לסיכון הכרוך בהלוואתם הספציפית.
יש להניח כי ]מהריבית הממוצעת [ 282 דוח שנתי59ב .
לווים אשר הינם זכאי משרד הבי נוי והשיכון (קל וחומר לגבי זכאים בעלי ניקוד הגבוה מ - 1,000 נקודות) הינם לווים בעלי רמת סיכון גבוהה יותר יחסית לאוכלוסייה וסביר להניח כי לו היו הבנקים נדרשים להעמיד להם הלוואות ממקורותיהם הרי שהריבית הנדרשת הייתה גבוהה יותר מן הריבית הממוצעת וזאת בשל פרמיית הסיכון".
לדעת משרד מבקר המדינה, גם אם משרד האוצר סבור כי אין צורך בהתאמה שוטפת של הריבית לזכאי המשרד, לא הייתה כל סיבה שבמשך כעשר שנים לא יבחן את שיעור הריבית לזכאים, מה גם שבחלק מאותה תקופה היו שינויים גדולים בגובה הריבית.
יוטעם גם שבהתאם לתוספת לחוק הלוו אות לדיור, יש לתת לקבוצת הזכאים שצברה יותר מ- 1,000 נקודות הלוואות בריבית נמוכה יותר מהריבית שמחושבת לקבוצות זכאים אחרות.
בשל אי-התאמת שיעורי הריבית נשחק הסבסוד שניתן לקבוצה זו לעומת קבוצות אחרות.
לדעת משרד מבקר המדינה, ראוי היה בעבר וראוי גם עתה להקים מנגנון משותף של המשרד ומשרד האוצר שיעקוב אחר השינויים החלים בריבית הממוצעת ויגיש לשני המשרדים המלצות בעניין התאמת הריבית על המשכנתאות הניתנות לזכאי המשרד.
היה על המשרד לפרסם לציבור את דבר הצטמצמות הפער שבין שיעור הריבית הממוצעת ובין שיעור הריבית לזכאים, כדי לא להכשיל את קבוצות האוכלוסייה החלשות.
המשרד הודיע בדצמבר 2008 למשרד מבקר המדינה ש"בפועל התקיימו ישיבות של הצוות המקצועי בעניין זה, ואף הועברו פניות בכתב.
גם שר הבינוי והשיכון לא הצליח להביא לשינוי.
להערכתנו המנגנון המוצע נדון לכישלון מראש - כיוון שבעל המאה הוא בעל הדעה, ולצערנו דעתנו, מקצועית ככל שתהיה, לא בעלת משקל.
לדעתנו ההמלצה צריכה להיות חד משמעית: הריבית לזכאים תהיה ברוח חוק הלוואות לדיור עד לתקרת הריבית שנקבעה בחוק, ולא יותר מהריבית הממוצעת בשוק".
לדעת משרד מבקר המדינה, ספק אם ריבית לזכאים שגבוהה יותר מהריבית הממוצעת מתיישבת עם רוח חוק הלוואות לדיור ותכליתו.
נוכח עמדת משרד האוצר, היה על המשרד לפעול כפי שקובע תקנון הממשלה במקרה של מחלוקת בין משרדים ולהביא את העניין להכרעת הממשלה.
רישום סבסוד הריבית בספר התקציב .
סכום הסבסוד המצוי ן בספר התקציב מחושב על פי הפער שבין ריבית הייחוס, שאת שיעורה קבע כאמור משרד האוצר והוא היה 5% לשנה בחמש השנים האחרונות, ובין הריבית שניתנה לזכאים.
שיעור ריבית הייחוס היה גבוה מהריבית הממוצעת במשק מאז תחילת 2005 .
עד מועד סיכום הביקורת משרד הבינוי והשיכון 283 .
משמעות הדבר היא שגם כא שר הריבית הממוצעת נמוכה מן הריבית לזכאים, התקציב מחויב בהפרש בין הריבית לזכאים ובין ריבית הייחוס הגבוהה יותר, ופירוש הדבר הוא שהזכאים מסבסדים את המדינה.
הכללת נתונים לא מדויקים בתקציב עלולה להטעות את מקבלי ההחלטות המתבססים על נתוני התקציב.
אגף התקציבים במשרד האוצר הודיע למשרד מבקר המדינה ש"הרישום מגלם את לריבית הייחוס, אשר משקפת את ]הניתנת לזכאי[ הסבסוד בין הריבית המסובסדת הריבית האלטרנטיבית לזכאי".
לדעת משרד מבקר המדינה, דרך רישום הסבסוד בתקציב המשרד מונעת שקיפות.
בספר התקציב לא נזכרת ריבית הייחוס, לא מוגדר שיעורה ולא נאמר דבר על חישוב סכום הסבסוד.
אלפי משפחות שהמדינה הכירה בהן כזכאיות לדיור ציבורי ממתינות, רבות מהן במשך שנים לקבלת דירה.
על משרד הבינוי והשיכון לתת את הדעת לנושא המחסור החמור בדירות המיועדות להקצאה לזכאי דיור ציבורי וכן לשיעורים נמוכי ם של ניצול תקציב הסיוע - מענקים וסבסוד ריבית לזכאים; במידת הצורך על המשרד לפעול להעלאת נושאים אלה לדיון בממשלה.
הריבית על משכנתאות מוכוונות שניתנו לקבוצות מסוימות של זכאים, משנת 2007 עד מועד סיכום הביקורת, הייתה גבוהה מהריבית הממוצעת על משכנתאות לדיור במשק .
ספק אם מצב דברים זה מתיישב עם רוח חוק הלוואות לדיור, התשנ"ב- 1992 .
המשרד לקליטת העלייה 883 .
המשרד לקליטת עלייה (להלן - משרד הקליטה) מטפל, בין היתר, בכל ההיבטים של מתן פתרונות דיור לעולים.
הפתרונות העיקריים שמשרד הקליטה מציע לעולים זכאים חסרי דיור הם דיור ציבורי במרכזי קליטה4 ובמקבצי דיור5 .
את מקבצי הדיור מאכלסים בעיקר עולים קשישים ואילו את מרכזי הקליטה מאכלסים עולים יוצאי אתיופיה.
כמו כן מציע משרד הקליטה פתרונות הממומנים על ידי משרד הבינוי והשיכון (להלן - משרד השיכון) ביניהם דיור ציבורי בהוסטלים6 , מענקי דיור לעולים מאתיופיה וסיוע בשכר דירה לזכאים לכך.
הנושא מטופל במשרד הקליטה באגף בכיר לדיור (להלן - אגף הדיור), שבניהולו של מר חביב קצב (להלן - מנהל אגף הדיור), בתיאום עם משרד האוצר ומשרד השיכון.
התקציב השוטף של משרד הקליטה לשנת 2008 הסתכם בכ-1.
3 מיליארד ש"ח, וההרשאה להתחייב הסתכמה בכ -596 מיליון ש"ח.
התקציב ל דיור לשנת 2008 עבור מקבצי דיור ומרכזי קליטה היה כ-30% מהתקציב השוטף של משרד הקליטה וכ-70% מסכום ההרשאה להתחייב לשנת 2008.
בטבלה שלהלן נתונים על ההוצאות ועל ההרשאות להתחייב למימון הדיור לעולים (במיליוני ש"ח).
הנתונים מובאים מתקציב משרד הקליטה לתחילת שנת 2008 : .
ההרשאה להתחייב ההוצאה .
123 293 מקבצי דיור לעולים קשישים .
193 78 מרכזי קליטה לעולים מאתיופיה .
- 18 השתתפות משרד הקליטה במימון .
התכנית לשכירות ארוכת טווח .
המופעלת בשיתוף משרד השיכון .
- 4 רזרבה למימון התכנית לשכירות .
111 - רזרבה למימון מקבצידיור לקשישים .
מהטבלה עולה כי היקף ההוצאה על מקבצי דיור ומרכזי קליטה הוא כ-371 מיליון ש"ח, וכי שיעורו 94% .
בגל העלייה הגדול בשנים 1989 -2000 עלו לארץ כמיליון עולים.
לסיוע בדיור ללא הגבלת זמן זכאים ככלל עולים שעלו לארץ לאחר 31.
4 במרכזי קליטה ניתנים כיום מגורים זמניים לעולים מאתיופיה הנקלטים בהם עם הגעתם לארץ.
5 על פי ההגדרה של משרד הקליטה, 'מקבץ דיור' הוא מבנה ובו יחידות דיור.
בשנות התשעים של המאה העשרים נקבע כי בכל מקבץ ייבנו לפחות 20 יחידות דיור, ובשנת 2000 נקבע כי בכל מקבץ ייבנו לפחות80 .
יחידות דיור של חדר או שניים 6 "הוסטל" הוא מבנה ובו יחידות דיור לקשישים חסרי דיור, המוקם במי מון משרד השיכון.
רוב דיירי ההוסטלים הם עולים חדשים.
קשישים"7 , אשר מתקיימים מקצבת זקנה ומהשלמת הכנסה מהמוסד לביטוח לאומי או מקצבת נכות ממשרד האוצר.
בשל כך גדל בכל שנה מספר העולים הקשישים הזכאים לפתרונות דיור ציבורי, ללא קשר למספר העולים הקשישים המגיעים לארץ בכל שנה.
על פי נוהלי משרד הקליטה, הזכות לדיור ציבורי 8 , ובכלל זה מגורים במקבצי דיור, מוקנית לעולים עד יום פטירתם או עד יום עזיבתם את מקבצי הדיור מרצונם או עד מועד העברתם למוסד סיעודי על חשבון המדינה.
בשנת 2007 ניתן סיוע בשכר דירה לכ- 60,000 .
משנת 1996 שוכר משרד הק ליטה מקבצי דיור.
ההתקשרות עם בעלי המקבצים (להלן - היזמים) מתבצעת באמצעות "עמידר - החברה הלאומית לשיכון בישראל בע"מ" (להלן - עמידר), המשמשת כשלוחה וזרוע ארוכה של משרד הקליטה, והיא החתומה בשם משרד הקליטה על "חוזה מקבצי דירות (מתן שרותי דיור)" (להלן - החוזה).
בשנת 2008 הפעיל משרד הקליטה באמצעות עמידר 74 מקבצי דיור ובהם כ - 11,000 יחידות דיור.
כמו כן הפעיל המשרד 22 מרכזי קליטה, ארבעה מהם באמצעות עמידר והיתר באמצעות "הסוכנות היהודית לארץ ישראל" (להלן - הסוכנות).
משרד הקליטה משלם דמי שכירות עבור 12 .
מרכזי קליטה בחודשים פברואר -ספטמבר 2008 בדק משרד מבקר המדינה, לסירוגין, את ההתקשרויות החוזיות שהיו למשרד הקליטה עם יזמים לצורך שכירת מקבצי דיור ומרכזי קליטה, את התפוסה בהם וכן את נושא תשלומי מס הבולים ששילמו היזמים עבור חוזים אלה.
הבדיקה נעשתה באגף הדיור במשרד הקליטה, בעמידר ובהנהלת אגף המכס והמע"מ (להלן - אגף המכס).
בדיקות משלימות נעשו בלשכות המחוזיות של משרד הקליטה, במקבצי דיור ובמרכזי קליטה, במשרד האוצר, במשרד השיכון וכן באגף שומת מקרקעין במשרד המשפטים (להלן - השמאי הממשלתי).
דוח קודם של מבקר המדינה בנושא זה פורסם בשנת 1999 במסגרת דוח על עמידר- "סדרי שכירה של מקבצי דירות"9 .
התקשרויות לשכירת מקבצי דיור .
בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים התקשר משרד הקליטה עם עמידר כדי שהיא תאתר עבורו מקבצי דירות, תתקשר עם היזמים ותפקח על ההפעלה.
משנת 1998 ואילך מפרסם משרד הקליטה מכ רזים פומביים לאיתור מקבצי דיור, ועמידר ממשיכה לבצע את ההתקשרות עם היזמים ואת הפיקוח על .
7 ""עולה קשיש - עולה העומד באחת מאמות המידה שלפיהן המוסד לביטוח לאומי מגדיר 'קשיש': גבר שגילו מעל 65 שנים; אישה שגילה מעל60 שנים; בני זוג נשואים שלפחות אחד מהם עומד באמות המידה שלפיהן מוגדר 'קשיש' וגילו של בן הזוג השני הוא מעל 55 לאישה ומעל 60 לגבר ובלבד שהוא מקבל קצבת זקנה ושניהם כזוג מקבלים השלמת הכנסה מהמוסד לביטוח לאומי (על פי חוק הבטחת הכנסה) וברשותם תעודת זכאות כזוג קשישים.
דיור בסבסוד המדינה או על חשבונה 9 ,מבקר המדינה דוח שנתי 49 ( 1999 '), עמ 109.
המשרד לקליטת העלייה 885 .
על פי החוזה, היזם מתחייב לספק שירותי ניהול ותחזוקה ונושא בהוצאות על ניקיון, חשמל ומים בשטחים הציבוריים.
עד שנת 2000 היו ההתקשרויות עם יזמים לחמש שנים, עםאופציה להאריך את תקופת החוזה בחמש שנים, למעט שלושה חוזים לשכירת בתי מלון שנחתמו בשנת 1995 לתקופה "בלתי מסוימת" אשר משמשים עד היום כמקבצי דיור (ראו להלן).
משנת 2000 נחתמו חוזים לתקופת שכירות של עשר שנים, ונקבע בהם בין היתר כי משרד הקליטה רשאי להאריך את תקופת השכירות בחמש שנים באותם תנאים.
בינואר 2000 מינתה השרה לקליטת עלייה דאז, פרופ' יולי תמיר, את "הוועדה לפתרונות דיור ציבורי לזכאי משרד הקליטה" (להלן - "הוועדה לפתרונות דיור") לשם בחינה מחדש של שיטת פתרונות הדיור הציבורי המוצעים לעולים הזכאים לדיור.
הווע דה הגישה את המלצותיה לשרה ביולי 2000 .
להלן עיקרי המלצותיה: (א) תמוין מחדש רשימת הזכאים לדיור ציבורי בעיקר כדי לגרוע מהרשימה עולים שנמצא עבורם פתרון דיור סביר; (ב) יבוצע שינוי במכרזי הממשלה לשכירת מקבצי דיור, והשינוי העיקרי יהיה הארכת תקופת השכירות לעשר שנים; (ג) יוגמשו פתרונות הדיור לעולים הזכאים על ידי יצירת שכר דירה דיפרנציאלי על בסיס עלות משתנה לפי סוג הפתרונות המוצעים ומקומם הגיאוגרפי, כדי ליצור מנגנון מחירים שיאפשר לבצע ויסות בין הביקוש וההיצע לדירות במרכז הארץ ובין הביקוש וההיצע בפריפריה; (ד) יינתן לעולים עידוד לשכור דירות בשוק הפרטי לפרק זמן ארוך ככל האפשר; (ה) יקודמו פתרונות דיור בשיטת .
(Build, Operate, Transfer) BOT ובשיטת10(Private Financial Initiative) PFI .
יש לציין כי הוועדה הביעה את הערכתה לאופן שבו טיפלה הממשלה בבעיית הדיור של העולים, וכי לא היו בקרב העולים חסרי בית.
בעקבות המלצת הוועדה לפתרונות דיור מפעילים משנת 2001 משרד הקליטה ומשרד השיכון בתיאום עם משרד האוצר תכנית ל"שכירות ארוכת טווח".
מטרת התכנית היא יצירת מסלול סיוע נוסף לעולים קשישים הזקוקים לפתרון דיור, ואת הדירות שוכרים העולים בשוק הפרטי בעצמם וללא מעורבות המדינה.
על פי תנאי התכנית עולים השוכרים דירה לפרק זמן של חמש שנים לפחות באחד היישובים שקבע משרד הקליטה זכאים לתוספת סיוע בסכום של 150-400 ש"ח, לפי היישוב שבו שוכנת הדירה.
תוספת הסיוע ניתנת נוסף על הסיוע הבסיסי בשכר דיר ה.
במועד הביקורת סכום הסיוע החודשי בשכר דירה למקבלי קצבת זקנה הזכאים להשלמת הכנסה היה בין 661 ש"ח לקשיש יחיד המתגורר עם משפחה ל- 1,004 ש"ח לזוג קשישים.
עולים הבוחרים במסלול סיוע זה נגרעים מתור הממתינים למקבצי דיור.
בתשובתו של משרד הקליטה למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2008 נאמר כי התכנית לשכירות ארוכת טווח כללה בראשית דרכה, בשנת 2001 , תוספת חודשית ניכרת בסיוע בשכר דירה לעולים הקשישים, ובשל תוספת זו הצטרפו לתכנית עד שנת 2003 כ- 3,200 עולים קשישים.
בשנת 2006 הוקטנה התוספת .
10 ,מדובר בשיטות שיתוף הפעולה העיקריות בין המגזר הציבורי למגזר הפרטי שבמסגרתן הסקטור הפרטי מתכנן, מממן, בונה ומפעיל נכס ציבורי למשך תקופת זיכיון ובסופה הנכס חוזר לידי המדינה.
ההבדל בין השניים הוא שב פרויקט BOT נגבים דמי השימוש מהצרכן הסופי, ואילו בפרויקטPFI המגזר הציבורי הוא שמשלם על השירותים המסופקים, בהתאם להיקפם.
באופן ניכר, ובעקבות זאת נחלה התכנית כישלון - באותה שנה הצטרפו לתכנית כ- 450 .
קשישים בלבד הוועדה המליצה, בין היתר, לעודד שכירת דיור הולם בשוק הפרטי על מנת לצמצם את רשימת העולים הזכאים הממתינים לדיור הציבורי.
מתשובת משרד הקליטה עולה שהיקפו הקטן של הסיוע הכספי שנ יתן לעולים, ביחס לעלויות השכירות בפועל, והמחסור בשוק הדירות להשכרה אינם מאפשרים לעולים לשכור דירה.
לכן אין בהפעלת התכנית כיום כדי לספק פתרון דיור רחב-היקף לממתינים לדיור ציבורי ובכללם הממתינים למקבצי דיור, ובשל כך, בין היתר, תור הממתינים למקבצי הדיור אינו מצטמצם עם השנים.
חוזים לתקופה בלתי מסוימת .
בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים, עם הגעת גלי העלייה הגדולים, שכר משרד הקליטה כמאה בתי מלון ברחבי הארץ, על מנת לספק לעולים "שירותי דיור זמני" ולהקל את התארגנותם בימיהם הראשונים בארץ.
ברבות השנים ולנוכח הקטנת היקף העלייה הפסיק משרד הקליטה עד שנת 1995 את ההתקשרות עם רוב בתי המלון, פרט לארבעה - בתל אביב, בבני ברק, בנתניה ובירושלים.
את בתי המלון בבני ברק, בנתניה ובירושלים הסב משרד הקליטה למקבצי דיור לקשישים, ואילו המלון בתל אביב משמש בחלקו כמקבץ דיור ובחלקו כמלון המעניק שירותי דיור זמני לעולים11 .
בימים הראשונים לשהותם בארץ חוק חובת המכרזים, התשנ"ב - 1992 (להלן- חוק חובת המכרזים), קובע כי "המדינה, כל תאגיד ממשלתי, תאגיד מקומי, מועצה דתית, קופת חולים ומוסד להשכלה גבוהה לא יתקשרו בחוזה לביצוע עיסקה בטובין או במקרקעין.
אלא על- פי מכרז פומבי הנותן לכל אדם הזדמנות שווה להשתתף בו".
החובה לקיום מכרזים חלה על פי החוק מ- 16.
כמו כן נקבעו בחוק הוראות מעבר ולפיהן החוק לא יחול על התקשרויות שבוצעו לפני מועד תחילת החלתו של החוק או על התקשרויות שבוצעו בעקבות מימוש זכות בררה שנקבעה בחוזה אשר נחתם לפני מועד תחילת החלתו של החוק.
מנגנון המכרז הציבורי נועד להבטיח שהרשות הציבורית תתקשר בעסקה הכדאית ביותר, תוך הענקת הזדמנות שווה לכל מציע בכוח להתמודד על התקשרות בעסקה עם הרשות הציבורית ותוך שמירה על טוהר המידות ומניעת התקשרות מתוך שיקולים זרים כגון משוא פנים או ניגוד אינטרסים 12.
במשרד הקליטה פועלת ועדת מכרזים אשר מטפלת, בין היתר, במכרזים להתקשרות עם יזמים לצורך שכירת מקבצי דיור.
הוועדה דנה בהצעות המתמודדים שהתקבלו ובוחנת אם ההצעות כדאיות מבחינת המשרד, ממנה .
11 יש לציין כי המלון אמור לשמש עולים מכל המדינות, פרט לעולים מאתיופיה שכאמור מופנים עם הגעתם לארץ ישירות למרכזי הקליטה (ראו להלן).
12 ,עומר דקלמכרזים, כרך ראשון, עמ' 92-93.
המשרד לקליטת העלייה 887 .
שמאים כדי שיעריכו את הנכס ויבחנו אם הוא מתאים לשמש מקבץ דיור ובוחרת את ההצעה המיטבית.
הוועדה דנה גם במימוש האופציות להארכת תקופת השכירות הכלולות בחוזים לשכירת מקבצי הדיור.
במסגרת אותם דיונים הוועדה בוחנת מחדש את הצורך במקבצי הדיור ואת עלותם, מקבלת חוות דעת עדכניות משמאים לגבי דמי השכירות הראויים ואף מקיימת משא ומתן עם היזמים כפי שנקבע בתנאי המכרז.
בשנים 1990 ו- 1991 חתמה עמידר על חוזים לשכירת שלושה בתי מלון באזור המרכז לפרק זמן של שנה, ובכל שנה הוארכה מחדש תקופת השכירות.
בשנת 1995 נוסף נספח להסכמים ובו נאמר כי "תקופת ההסכם מוארכת בזאת לתקופה בלתי מסוימת, והוא יעמוד בתוקפו כל עוד לא תתקבל הודעה בכתב".
ההתקשרויות האמורות בוצעו לפני חקיקת חוק חובת המכרזים, מאחר שנקבע כי תקופת השכירות היא "תקופה בלתי מסוימת", לא התקיימו מעולם מכרזים לביצוע התקשרויות אלה, ובמועד הביקורת, כ-18 שנה לאחר שנחתמו ההסכמים ולמעלה מ-13 .
שנים לאחר שהוארך תוקפם, הם עדיין בתוקף הביקורת העלתה כי מאחר שלחוזים אלה אין תאריך תפוגה הם גם לא הובאו משנת 199513 ,לדיון כלשהו בפורום רשמי של משרד הקליטה ולפחות משנת 2000 לא דרש המשרד הערכת שמאי עדכנית לגבי דמי השכירות המשולמים לבתי המלון וממילא גם לא נבחנה כדאיותם הכלכלית.
הועלה כי 88 מבין134 חדרים במלון בתל אביב לא היו מאוכלסים ביוני 2008 , וכי46 מהם לא היו מאוכלסים יותר משמונה שנים ברציפות, אולם משרד הקליטה שילם גם בעבורם תשלום מלא.
במשך השנים לא בחן משרד הקליטה מפעם לפעם אם ההתקשרות אכן נחוצה ואם יש בה כדי למלא את צורכי המשרד (ראו להלן, בפרק על יחידות דיור לא מאוכלסות).
בשלושת החוזים לשכירת בתי המלון נכלל סעיף המאפשר למשרד הקליטה לסיים את תקופת השכירות בכל עת, בהתראה של 60 ,יום בלבד אולם בפועל המשרד שוכר אותם למשך מעל ל -18 שנים.
סביר להניח שהעובדה שהמשרד רשאי לסיים את ההתקשרות עם היזמים בכל עת ובהתראה קצרה בלבד הייתה אחת הסיבות לכך שהיזמים דרשו דמי שכירות גבוהים, שכן הם גילמו את אי -הוודאות לעניין תקופת השכירות בסכומם של דמי השכירות.
הביקורת העלתה שלפחות אחד מבעלי בתי המלון בי קש ממשרד הקליטה לחתום על חוזה מקבצי דיור רגיל שמועד תפוגתו נקבע מראש, אך המשרד סירב לעשות כן.
הוועדה לפתרונות דיור כתבה בהמלצותיה כי גורם מרכזי לייקור דמי השכירות הוא משכה הקצר של תקופת השכירות.
הן משרד הקליטה והן משרד האוצר הסבירו בתשובותיהם למשרד מבקר המדינה כי בעקבות המלצת הוועדה לפתרונות דיור .
13 כאמור, השנה בה נוסף נספח לחוזים המאריך את תקופת החוזים לתקופה בלתי מסוימת.
האריך משרד הקליטה את תקופת ההתקשרות עם היזמים של רוב מקבצי הדיור מחמש שנים לעשר שנים ובכך הצליח להפחית את עלויות השכירות.