HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
יחס זה משקף את סדר העדיפויות שקבע מסמך הקריטריונים בנוגע לחלוקת הזמנות לקבוצות הזכאים.
משרד מבקר המדינה השווה בין התפלגות ההזמנות שחולקו לקבוצות הזכאים לקראת משחק הידידות לבין ההתפלגות על פי מסמך הקריטריונים.
מההשוואה עולה כי ההתאחדות לא שמרה על היחס הנדרש על פי מסמך הקריטריונים לגבי מספר ההזמנות שיקבלו קבוצות הזכאים ולא הפחיתה באופן שווה את מספר ההזמנות המחולק לקבוצות הזכאים.
לדוגמה, מספר ההזמנות שחילקה ההתאחדות לחברי הנהלת ההתאחדות לא הופחת כלל, ואילו מספר ההזמנות שקיבלו קבוצות זכאים אחרות צומצם בהרבה: מספר ההזמנות שקיבלו מרכזי הספורט25 צומצם ב-93% ; מספר ההזמנות שקיבלו שחקני עבר וחברי איגוד השופטים צומצם ב-75% .
ההתאחדות מסרה בתגובתה כי עמדת ההתאחדות בהקשר זה התקבלה לאחר קבלת ייעוץ משפטי, ולפיכך שיקול דעתה נמצא במתחם הסבירות ואינו חורג ממנו כמלוא הנימה.
חברי ההנהלה עושים את עבודתם בהתנדבות וללא תמורה.
הזכאות לקבלת הזמנות כחברי הנהלה מקובלת בכל ארגוני הספורט בעולם ואינה חורגת ממתחם הסבירות והמקובל.
האמירה כאילו חברי ההנהלה זכו להעדפה על פני שחקני הנבחרת הלאומית בעבר אינה נכונה מאחר שבמסמך הקריטריונים שנקבע ניתנה עדיפות רק לשחקני נבחרת שלזכותם 30 הופעות; ואכן בהתאם לנוהל נשמרה זכאותם של כל שחקני העבר שלזכותם מעל 30 הופעות.
כך גם הדברים לגבי הקריטריון המתייחס לעמותות נזקקות ופניות ציבור אשר משוריינות להם באופן רגיל כ-100 הזמנות, ולמשחק הידידות שוריינו 120 הזמנות.
עוד מסרה ההתאחדות בתגובתה כי "שיקול הדעת שהופעל נעשה באופן סביר ובתום לב תוך ]ההזמנות[ בצמצום חלוקת הכרטיסים לקיחה בחשבון את כל השיקולים והאילוצים בנסיבות שנוצרו.
תוך שמירה על קטגוריות אשר להן עדיפות על פי הנוהל".
ארגוני הספורט המאגדים בתוכם את אגודות (קבוצות הספורט) כגון: מרכז מכבי, מרכז הפועל משרד התרבות והספורט | 2005 .
על פי מסמך הקריטריונים, היחס בין קבוצות הזכאים בנוגע לחלוקה של הזמנות היה צריך להישמר, גם אם ניכר ביקוש חריג לכרטיסים למשחק מסוים.
לא סביר כי מספר ההזמנות שמקבלים חברי ההנהלה (שלוש הזמנות לכל אחד) לא צומצם כלל, גם אם הם עושים את עבודתם בהתאחדות בהתנדבות, ו אילו קבוצת זכאים אחרת, שחקני עבר שלזכותם פחות מ -30 הופעות, לא קיבלו כלל הזמנות.
כאמור, הקבוצה היחידה שניתן במסמך הקריטריונים הסבר לחשיבות חלוקת ההזמנות לה היא קבוצת שחקני העבר.
כאשר גוף ציבורי מקבל מיזם פרטי הזמנות או כרטיסי כניסה לאירוע לשם הקצאתם לבעלי תפקידים ולעובדי הגוף - ללא תשלום או במתן קדימות ברכישתם, בין ביוזמת היזם ובין לבקשת הגוף הציבורי - יש בכך משום קבלת טובת הנאה.
אם הכרטיסים ניתנים על ידי יזם המנהל משא ומתן עם אותו גוף בנוגע למימון הפקת האירוע - יש בכך גם בסיס להפליה ולחוסר שוויון בין בעלי התפקידים והעובדים באותו גוף לבין כלל הציבור, הנדרש להתחרות על עצם הזכות לרכוש כרטיסים.
הדבר בעייתי בייחוד כאשר מדובר באירועים שהביקוש להם גבוה בהרבה מן ההיצע, ולכן הערך הכלכלי של הכרטיסים גדול מן הערך הנקוב שלהם.
התנהלות זו פוגעת באמון הציבור בגופים אלה וברשויות המדינה.
18 אמור היה להתקיים משחק כדורגל במסגרת ידידותית בין הנבחרות הלאומיות של ישראל וארגנטינה, אך ב- 6.
18 הודיעה נבחרת ארגנטינה כי היא מבטלת את המשחק.
היוזמה לארגון המשחק הייתה של יזם פרטי.
ההתאחדות התקשרה עם היזם לצורך ארגון המשחק באצטדיון סמי עופר בחיפה או באצטדיון טדי בירושלים.
ראש הממשלה ושרת התרבות פעלו לקיים המשחק בירושלים.
נמצאו ליקויים בפעילותם של הגורמים שהיו שותפים לקבלת ההחלטות בנוגע להעמדת משאבים למימון עלויות היזם: מנכ"ל משרד התרבות ניהל משא ומתן עם היזם בדבר היקף המימון שיינתן לו, בלי שהתחשב בקיום הסכם בין ההתאחדות ליזם שבו נקבע שכל עלויות ארגון המשחק - בין אם יתקיים בחיפה ובין אם יתקיים בירושלים - יושתו על היזם, וכן פעל להעביר תקציב של 2.
7 מיליון ש"ח ממשרד התרבות למשרד ירושלים ולהרל"י; אשר לחברת אריאל, היא התחייב ה להעמיד משאבים ליזם בסכום של 1.
1 מיליון ש"ח בלי שבחנה את תוספת העלות הנדרשת מקיום המשחק בירושלים במקום בחיפה.
אף על פי שהיוזמה לעריכת המשחק עלתה כבר בראשית שנת 2018 וההסכם בין ההתאחדות ליזם לעריכת משחק ידידות בין נבחרות ארגנטינה וישראל בכדורגל נחתם בתחילת מרץ באותה שנה, ההליכים שנקטו משרד התרבות וחברת אריאל מול היזם נעשו בחיפזון, זמן קצר מאוד לפני המועד המתוכנן לקיום המשחק.
הדבר צורם במיוחד נוכח העובדה שמשרד התרבות וחברת אריאל הזדרזו לסכם עם היזם על הקצאת כרטיסים למשחק עבור עובדיהם שלושה שבועות לפני המועד שתוכנן למשחק.
ההתאחדות לכדורגל התקשרה עם יזם פרטי ומסרה לידיו את ארגון המשחק בלא שקיימה מעקב ובקרה בעניין הפצתם של הכרטיסים על ידי היזם.
המשחק המתוכנן עורר התעניינות ציבורית רבה, והביקוש לכרטיסים למשחק היה גבוה יותר מן ההיצע, דבר שגרם מפח נפש לאוהדים שביקשו לצפות במשחק ולא הצליחו להשיג כרטיסים וכן לספסרות בכרטיסים ולהאמרת מחיריהם עד לאלפי ש"ח.
על ההתאחדות לקבוע כללים בדבר ארגון אירועים שבהם מעורבים יזמים פרטיים.
על הכללים להבטיח הגנה על האינטרס הציבורי, מבחינת ההקצאה, ההפצה והמכירה של מלאי הכרטיסים, ולקבוע מנגנוני בקרה שיבטיחו שהכרטיסים הללו אכן יגיעו לציבור הרחב.
משרד התרבות והספורט | 2007 .
משרד מבקר המדינה ער לחשיבות הרבה שיש בקיום אירועים בעלי פוטנציאל לחשיפה בין-לאומית של ירושלים.
אין בחשיבות זאת לייתר את קיומם של תהליכי קבלות החלטות סדורים ושמירה על כללי מינהל תקין.
דווקא החשיבות האמורה יוצרת ציפייה להתנהלות מופתית.
יצוין כי אף שהמשחק לא התקיים בסופו של דבר, החליט כאמור מבקר המדינה להשלים את הביקורת ולפרסם את דוח הביקורת לציבור, נוכח החשיבות של תיקון הליקויים ונוכח החשיבות של פרסומם לציבור הרחב.
הזכות לפרטיות היא זכות יסוד ואחת מזכויות האדם החשובות בישראל.
הזכות עוגנה בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, הקובע כי כל אדם זכאי לפרטיות ולצנעת חייו.
חוק הגנת הפרטיות, התשמ"א-1981 (להלן- חוק הגנת הפרטיות או החוק) קובע את הכללים להגנה על פרטיותו של אדם: "לא יפגע אדם בפרטיות של זולתו ללא הסכמתו", ומפורטים בו 11 מקרים המהווים "פגיעה בפרטיות".
כמו כן נקבעו כמה הסדרים בחוקים אחרים המעגנים את הזכות לפרטיות.
שני העקרונות המרכזיים שנקבעו בחוק בקשר לזכות לפרטיות הם עקרון ההסכמה ועקרון צמידות המטרה.
לפי עקרון ההסכמה, פגיעה בפרטיותו של אדם תיתכן בהסכמתו (במפורש או מכללא), בידיעתו ובהבנתו את משמעות הפעולה המתבקשת, את הפגיעה הצפויה ואת השלכותיה7 .
לפי עקרון צמידות המטרה, הנגזר מעקרון ההסכמה, במידע שנמסר למטרה מסוימת מותר להשתמש לשם אותה מטרה בלבד8,.
בדומה לזכויות יסוד אחרות הזכות לפרטיות אינה מוחלטת, וכשהיא מתנגשת עם זכויות אחרות או אינטרסים ציבוריים אחרים, נדרש איזון בין הזכויות9.
החוקים המעגנים את הזכות לפרטיות מדגימים מהי פגיעה בפרטיות באמצעות איסורים הקבועים בהם אך אינם קובעים הגדרה של הזכות לפרטיות.
הפסיקה הישראלית אימצה הגדרה רחבה של המושג פרטיות כ"אינטרס היחיד שלא להיות מוטרד בצנעת חייו על ידי אחרים"10 .
גם בספרות המחקר המשפטי עמדו על כך שהזכות לפרטיות היא זכות מורכבת הקשורה באופן הדוק להתפתחות הטכנולוגית ולנורמות ודפוסים חברתיים11 .
ההתפתחות הטכנולוגית בעשורים האחרונ ים הביאה עימה שינויים רבים, במסגרתם הפך מידע למשאב מרכזי בחיי הפרט ובחיי הכלל, ולמשאב רב ערך, לרבות ערך כלכלי.
לגורמים רבים יש אינטרס באיסוף המידע, בשמירתו ולעיתים אף במכירתו לשם רווח.
ישנם יותר אמצעי תקשורת מתוחכמים ומידע רב זורם מטלפונים סלולריים חכמים , מיישומונים (אפליקציות) מבוססי מקום, ממצלמות האבטחה במרחב הציבורי , ממכשירים חשמליים בבית, ועוד.
בד בבד, קיימים יותר אמצעים לאיסוף ולעיבוד של מידע באופן יעיל וזול יותר מבעבר.
7 ,ראו בהרחבה: מיכאל בירנהק מרחב פרטי: הזכות לפרטיות בין משפט לטכנולוגיה , (2010 '), עמ100 .
8 יצוין כי שני עקרונות אלו מהווים יסודות לגישה בספרות המחקר לפיה עיקרה של הפרטיות הוא שליטה של האדם בעצמו ובמידע עליו באופן שרק הוא יקבע מה יעלה בגורל המידע על אודותיו ("פרטיות כשליטה").
9 כך עולה מהפסיקה, ראו למשל בג"ץ 6650/04 פלונית נגד בית הדין הרבני האזורי נתניה, פ"ד סא(1 )581.
10 ע"א 1211/96 כהן נ' נשיונל קונסלטנטס , פ"ד נב(1 )481 ; בג"ץ 2481/93 דיין נ' וילק , פ"ד מח(2 )456.
11 "ראו: מיכאל בירנהק, "שליטה והסכמה מדעת: הבסיס העיוני של הזכות לפרטיות משפט וממשל יא 9 (2007 ,) וכן לעילהערה 7.
גם הנורמות החברתיות המשתנות מרגילות את הציבור למסור מידע אישי: הרגלי הצריכה של כל אדם, תחומי העניין, ההקשרים החברתיים, האישיים והמקצועיים; ולעיתים גם מרכיבים רגישים בזהותו, כמו נטייה מינית, אמונה דתית, דעה פוליטית או מצב רפואי.
במקרים רבים האדם אינו מודע ל "שובל המידע הדיגיטלי" שהוא מותיר אחריו יום -יום, לאיסוף המידע עליו ולשימוש שנעשה בו - לעובדה שפרטיותו נפגעת הלכה למעשה12 .
יתרה מזאת, התיעוד ברשת עשוי להוביל ליצירת פרופיל פסיכולוגי דיגיטלי אשר ילווה אדם לנצח.
וכך, לצד תועלתה העצומה של ההתפתחות הטכנולוגית בשי רות האדם והחברה, תיתכן גם פגיעה קשה בזכות לפרטיות.
האתגר כיום הוא לעגן את הזכות המהותית לפרטיות בכללים מעשיים.
כלומר, לנסח כללים מחייבים במטרה להגן על המידע האישי המפוזר במאגרי מידע שונים, ברשתות החברתיות ובמאגרים ממשלתיים הכוללים מידע רב ורגיש, הנוגע לכל היבטי חייהם של בני אדם ; ולא לאפשר פגיעה בפרטיות אלא במקרים המתאימים ובמידה שאינה עולה על הנדרש.
בשל פוטנציאל הפגיעה בפרטיות הגלום במאגרי מידע, חוק הגנת הפרטיות מציין הסדר ספציפי העוסק במאגרי מידע ממוחשבים ובו הגדרות של "מידע"13, "מידע רגיש" ו"מאגר מידע".
החוק קובע חובות החלות עלבעלים, מנהלים ומחזיקים של מאגרי מידע, ובהן חובת רישומם של מאגרי המידע בפנקס המנוהל בידי רשם מאגרי המידע (להלן גם - הרשם), אחריות לאבטחת המידע האגור במאגר המידע, ושמירת סודיותו של המידע והימנעות משימוש בו שלא למטרה שלשמה נמסר.
עוד כולל החוק זכויות של נושאי המידע כמו זכותו של אדם לעיין במידע המוחזק עליו במאגר המידע או לדרוש תיקון או מחיקה של מידע זה כאשר אינו נכון, שלם, ברור או מעודכן.
בשנת 1986 הוקמה המועצה הציבורית להגנה על הפרטיות (להלן - המועצה להגנת הפ רטיות).
על פי ה חוק היא מגישה לוועדת חוקה, חוק ומשפט של הכנסת, הערות על הדוח השנתי שמכין רשם מאגרי המידע על פעולות האכיפה והפיקוח שלו בשנה הקודמת להגשת הדוח; פועלת כגוף מייעץ לשר המשפטים בנושאי פרטיות; ומביעה עמדתה בהליכי חקיקה הנוגעים להגנת הפרטיות.
בינואר 2006 החליטה ממשלת ישראל14 על הקמת רשות משפטית לטכנולוגיות מידע והגנת הפרטיות במשרד המשפטים.
בספטמבר 2017 החליטה הממשלה15 על שינוי שמה ל"רשות להגנת הפרטיות" שבמשרד המשפטים .
12 :ראופרטיות בעי דן של שינוי, בעריכת תהילה שוורץ אלטשולר ( 2012.
) 13 " מידע" כולל נתונים על אישיותו של אדם, מעמדו האישי, צנעת אישיותו, מצב בריאותו, מצבו הכלכלי, הכשרתו המקצועית, דעותיו ואמונתו.
14 החלטת ממשלה מספר4660 מ- 19.
בהחלטת ממשלה מספר4820 מ- 28.
12 שונה שמה של הרשות ל"רשות למשפט, טכנולוגיה ומידע".
15 החלטת ממשלה מספר3019 מ- 7.
היבטים בהגנה על הפרטיות במאגרי מידע |15 .
( להלן גם - הרשות) תוך העברת הדגש לתפקידה בתחום זה 16 .
בראש הרשות עומד רשם מאגרי המידע, המופקד על אסדרתם של מאגרי מידע על פי חוק הגנת הפרטיות והתקנות שמכוחו .
האסדרה נעשית בשלושה אפיקים מרכזיים: אכיפה פלילית ומינהלית, אסדרה משפטית ורישום.
במאי2018 נכנסו לתוקף תקנות הגנת הפרטיות (אבטחת מידע), התשע"ז- 2017 (להלן- תקנות אבטחת מידע), הקובעות דרישות בתחום אבטחת המידע.
התקנות חלות על בעלים, מנהלים ומחזיקים של מאגרי מידע, ומבדילות בין ארבעה סוגי מאגרים, לפי רמת האבטחה הנדרשת בהם.
במאי 2018 נכנסה לתוקפה גם "האסדרה הכללית להגנה על מידע "17 של האיחוד האירופי ( General Data Protection Regulation - GDPR ) (להלן- הרגולציה האירופית).
הרגולציה מתייחסת לאיסוף, שמירה והעברה של נתונים אישיים באיחוד האירופי ומטילה חובות מוגברות על בעלים ומחזיקים של מאגרי מידע, באיחוד ומחוץ לו, ובמקרים מסוימים היא עשויה לחול גם על גופים ישראליים18 ,.
במקרי הפרה, הרגולציה קובעת סעדים וסנקציות לרבות קנסות עד 20 .
לאור ההתפתחויות הטכנולוגיות הרבות שחלו מאז שנחקק החוק ב-1981 - האינטרנט, הטלפונים הסלולריים, הרשתות החברתיות, כושר האגירה והניתוח של מידע בהיקפים עצומים - עלה הצורך לתקן ולעדכן את הסדרי החקיקה בתחום הגנת הפרטיות במאגרי מידע.
אומנם תקנות אבטחת מידע חופפות בחלקן את הדרישות ברגולציה האירופית, אך החקיקה בתחום הגנת הפרטיות במאגרי מידע בישראל עדיין טעונה עדכון והתאמה לרוח הזמן.
16 שינוי שמה של הרשות נבע ממהלך ארגוני שעשתה בשנת 2016 , ובמסגרתו נבחנו הכלים הרגולטוריים של הרשות והועלו הצעות לשיפור בתחומי הפעילות של הרשות, בהם גם ההצעה לשנות את שמה ולמקד את פעילותה בתחום זה.
17 Regulation (EU) 2016/679 of the European Parliament and of the Council of 27 April 2016 on the protection of natural persons with regard to the processing of personal data and of the free movement of such data, and repealing Directive 95/46/EC (General Data Protection Regulation).
18 הרגולציה האירופית חלה גם על גופים המצויים מחוץ לשטחי האיחוד האירופי, אם מדובר בגוף שיש לו "מוסד" באיחוד ועיבוד המידע האישי מתבצע בקשר לפעילות של אותו מוסד; אם הגוף מציע מוצרים ושירותים המכוונים לאנשים באיחו ד או אם הגוף מנטר התנהגות של אנשים באיחוד.
ראו בהקשר זה טיוטת הבהרה של ה - GDPR לעניין התחולה הטריטוריאלית של הרגולציה: https://edpb.
eu/our -work-tools/our -documents/guidelines/guidelines -32018 -territorial - scope -gdpr-article -3-version_en 16 |דוח שנתי 69ב .
בחודשים מרץ עד אוגוסט 2018 בדק משרד מבקר המדינה היבטים בסוגיית ההגנה על הפרטיות במאגרי מידע בישראל.
הבדיקה נעשתה ברשות להגנת הפרטיות, במשרד החינוך ובמשרד הבריאות.
בדיקות השלמה נעשו במחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים, במערך הסייבר הלאומי וברשות התקשוב הממשלתי במשרד ראש הממשלה, בשתי קופות חולים ובשני בתי חולים ממשלתיים.
בעבר עשה מבקר המדינה כמה ביקורות בתחום אבטחת המידע והפרטיות19.
19 דוח שנתי64ג (2013 '), "רישום מאגרי מידע בישראל", עמ 1163-1147 (2014 ;) דוח שנתי62 (2012 ), "אבטחת מידע והגנת הפרטיות ברשויות המ קומיות", עמ' 1537-1513 ; דוחות על הביקורת בשלטון המקומי (2017 ), "אבטחת מידע והגנת הפרטיות ברשויות מקומיות- מעקב מורחב", עמ' 201 - 245 ; דוח שנתי 59ב (2009 ) "הגנת הפרטיות - אבטחת מידע ואיכותו במאגרי מידע ממשלתיים", עמ' 859 - 878.
היבטים בהגנה על הפרטיות במאגרי מידע |17 .
הרשות להגנת הפרטיות .
חוק הגנת הפרטיות קובע כי הממשלה תמנה לניהולו של פנקס מאגרי המידע רשם בעל כשירות של שופט בית משפט שלום.
הרשם הוסמך לרשום מאגר מידע או לסרב לרושמו, למחוק מאגר מן המרשם ולפקח על קיומן של הוראות החוק והתקנות שלפיו, באמצעות יחידת פיקוח שתוקם לצורך זה.
הרשות שהוקמה ב-2006 איחדהשלוש יחידות רגולטוריות שהיו קיימות עד אז: רשם מאגרי המידע לפי החו ק, רשם גורמים מאשרים לפי חוק חתימה אלקטרונית, התשס"א-2001 , ורשםשירותי נתוני אשראי ושירותי מידע לפי חוק שירות נתוני אשראי, התשס"ב-200220 .
במסמך הייזום של הרשות מ -2006 (להלן- מסמך הייזום) הוגדרו תפקידיה בקשר להגנת הפרטיות ובכללם: הפעלת מערך של רישום, פיקוח ואכיפה מנהלית מכוח חוק הגנת הפרטיות; יצירת הנחיות ונהלים למשק; סיוע למחלקת ייעוץ וחקיקה במשרד המשפטים (להלן - מחלקת ייעוץ וחקיקה) בליווי משפטי לפרויקטים ממשלתיים; העלאת הצעות לחקיקה וסיוע למחלקת ייעוץ וחקיקה, בליווי הליכי חקיקה ראשית וחקיקת משנה; הדרכה לציבור ו מענה על פניותיו.
במהלך השנים ולאור ההתפתחויות הטכנולוגיות עודכנו וחודדו תפקידי הרשות ובין השאר הגדירה הרשות כי היא נדרשת להתוות את מדיניות ההגנה על המידע האישי במאגרי מידע דיגיטליים בישראל , לפעול ל קידום שליטת ו של הפרט במידע אישי עליו, ולהשפיע על תהליכי "עיצוב לפרטיות "21 בארגונים ובמערכות מידע בכל מגזרי המשק.
לתכלית זו נדרשת הרשות להפעיל רגולציה, לרבות אכיפה מינהלית ופלילית, על כלל הגופים בישראל - פרטיים, עסקיים וציבוריים - המחזיקים או המעבדים מידע אישי דיגיטלי.
לעבודת הרשות יש גם היבטים בי ן-לאומיים ולכן היא פועלת גם בזירה הבין -מדינתית, לרבות במישור התאימות לתקנים הבין-לאומיים בתחום.
עד שנת 2017 היו ברשות שלוש מחלקות: מחלקת רישוי ופיקוח, מחלקת חקירות ומחלקה משפטית.
בשנת 2016 פתחה הרשות במהלך ארגוני שנועד לבחון את פעולתם של מנגנוני הרשות הקיימים ולזהות את המנגנונים החדשים הנדרשים (להלן - המהלך הארגוני): מופו תחומי הפעולה של הרשות, סוגי מאגרי מידע ומאפייניהם, נבחנו הכלים הרגולטוריים של הרשות והועלו הצעות לשיפור בתחומי פעילותה.
בעקבות המהלך שונה המבנה הארגוני של הרשות.
נכון לשנת 2018 הרשות מונה כ-40 עובדים.
להלן תרשים המתאר את המבנה הארגוני הנוכחי של הרשות ותחומי הפעילות של המחלקות: .
20 נושא נתוני אשראי הוסדר מחדש בחוק נתוני אשראי, התשע"ו -2016 , שתחילתו באוקטובר2018 .
על פי החוק, החל משנת2019 הפיקוח על הגורמים הפועלים בתחום יבוצע על ידי בנק ישראל.
21 Privacy by design - תכנון פ רויקטים בתחום מערכות המידע כבר מהשלב ההתחלתי באופן המביא בחשבון את הגנת המידע האישי ואת הציות לדיני הגנת הפרטיות.
על פי עקרון זה יש לבצע הערכה של הסיכונים לפרטיות ולפעול לצמצום הסיכון.
תרשים 1 : מבנה ארגוני של הרשות להגנת הפרטיות, מחלקותיה ותחומי פעילותן .
המקור: הרשות להגנת הפרטיות.
בשנת 2016 מומשו מתקציבה של הרשות כ -10.
7 מיליון ש"ח, בשנת 2017 , ולצורך יישום המהלך הארגוני שביצעה, כ-15.
9 מיליון ש"ח (גידול של כ-49% ) ובשנת2018 כ-17.
9 מיליון ש"ח (גידול של כ -67% לעומת2016 ושל כ -13% לעומת2017)22.
הסדרת הגנת הפרטיות במאגרי מידע .
בתחילת שנות האלפיים הגיע מ שרד המשפטים למסקנה כי בנושא הגנת הפרטיות במאגרי מידע אין להסתפק בתיקוני חקיקה נקודתיים ויש מקום לבחון מחדש את ההסדר החוקי, לאור השינויים מרחיקי הלכת והתפתחות הטכנולוגיה מעת חקיקת החוק בשנת 1981 .
בשנת2006 מונהצוות בראשות המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (חקיקה) דאז (להלן - צוות ההסדרה או הצוות), והוא התבקש "לבחון ולהמליץ למשרד המשפטים על הסדרת החקיקה בנושא מאגרי מידע ( Data Protection) - בחינתההסדר הרצוי, הגדרת תחולת ההסדר ואמצעי האכיפה"23.
בינואר2007 הגיש הצוותלשרת המשפטים דאז את המלצותיו לתיקונים שונים בפרק ב' לחוק הגנת הפרטיות, העוסק בהגנת הפרטיות במאגרי מידע.
בהערותיה על דוח רשם מאגרי מידע לשנת 2007 , שהוגשו לכנסת באפריל 2008 , ציינה המועצה להגנת הפרטיות כי המלצות צוות ההסדרה מצויות יותר .
22 בעבר גבתה הרשות אגרות רישום מאגרי מידע ואגרות תקופתיות מכוח תקנות הגנת הפרטיות (אגרות) תשס"א-2000 .
ההכנסה הממוצעת של הרשות מאגרות בשנים2014 - 2016 עמדה על כ-2.
בחלוף השנים ובשל העובדה שהרשות סברה כי אין מקוםעוד לגבות אגרות אלה היא פעלה לבטלן והן בוטלו ב- 9.
23 הצוות לבחינת החקיקה בתחום מאגרי המידע, דין וחשבון, ינואר 2007 .
לפירוט אודות הרקע להקמת הצוות ראו בעמ' 5 .
לדוח הצוות היבטים בהגנה על הפרטיות במאגרי מידע |19 .
בשנת 2006 מונה צוות .
משנה בידי משרד המשפטי ם, בהכנת תזכיר חוק, והיא מבקשת לזרז את התיקוני ם בחוק הגנת הפרטיות בעקבותיהן.
אף שמשרד המשפטים החל במהלך השנים בתהליכים ליישום המלצותיו של צוות ההסדרה, רובן לא יושמו עד מועד סיום הביקורת.
במהלך השנים הביעו גורמים במשרד המשפטים וברשות להגנת הפרטיות את עמדתם כי שינוי חקיקה מקיף בכל דיני הגנת הפרטיות אינו ניתן ליישום בטווח זמן סביר ויש להנהיג את התיקונים "פרקים פרקים".
עם זאת, גם גישה זו צלחה באופן חלקי בלבד ונמשכה שנים רבות .
הסדרת סמכויות האכיפה של הרשם .
החוק קובע סנקציות פליליות בגין הפרת כמה מהוראותיו24 .
בנוסף, הרשם רשאי לבטל רישומו של מאגר מידע שמחזיקו או בעליו הפרו את הוראות החוק והתקנות, או להתלות את תוקף הרישום.
לצורך פיקוח על מילוי הוראות החוק הוסמכו מפקחי הרשות לדרוש ידי עות ומסמכים, להיכנס למקום שמופעל בו מאגר מידע, לערוך בו חיפוש ולתפוס חפצים.
בתקנות העבירות המנהליות (קנס מינהלי-הגנת הפרטיות), התשס"ד -2004 , נקבעו כמה הפרות של חוק הגנת הפרטיות כעבירות שאפשר להטיל בגינן קנס מינהלי עד גובה של 25,000 ש"ח.
מובן כי בסכומים אלה אין כדי להרתיע גופים גדולים השולטים במידע רב של הציבור.
הרשם עושה שימוש מועט בכלי זה (ראו להלן בפרק על פיקוח ואכיפה), בין השאר משום שהגורם הנקנס רשאי להודיע כי ברצונו להישפט על העבירה ובכך להופכה להליך פלילי 25.
בשל כלי האכיפה המוגבלים שהיו בידי הרשם, פורסמה בנובמבר 2011 הצעת חוק26,, שתעניק לרשם סמכויות אכיפה נרחבות ובהן סמכויות חקירה חיפוש ועיכוב, וכלים מינהליים יעילים כגון עיצומים כספיים27, התראות ועירבון .
24 החוקקובע כי מי שפוגע במזיד בפרטיות זולתו, ובכלל זה, משתמש בידיעה על ענייניו הפרטיים של אדם או מוסר אותה לאחר, שלא למטרה שלשמה נמסרה, דינו מאסר חמש שנים.
עוד קובע החוק מספר עבירות שדינן מאסר שנה ובכלל זה: מי שמנהל, מחזיק או משתמש במאגר מידע בניגוד להוראות החוק; אינו מקיים את הוראות החוק לעניין זכות העיון במידע המוחזק במאגר מידע; אינו מוסר פרטים או מוסר פרטים לא נכונים בהודעה המלווה בקשה לקבלת מידע ועוד.
25 הליך פלילי כרוך בהשקעת משאבים רבה של הגוף החוקר ושל הפרקליטות בהיבטי החקירה, איסוף הראיות וניהול התיק.
ראו בהקשר זה הערות המועצה להגנת הפרטיות לדוח רשם מאגרי מידע לשנת 2014 , מפברואר2016.
26 הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון מס' 12 )(סמכויות אכיפה), התשע"ב -2011 , ה"ח ממשלה התשע"ב 627.
27 עיצום כספי הוא כלי אכיפה מנהלי המעניק סמכות להטיל קנס כספי על מי שמפר את הוראות החוק הרלוונטי.
יעילות השימוש בכלי אכיפה זה עשויה לשמש גורם מרתיע כלפי מפרי חוק פוטנציאליים ולהביא להקטנת השכיחות של הפרת החוק.
הטלת העיצום הכספי נבדלת מהטלת סנקציה פלילית בכך שהיא אינה גוררת רישום פלילי.
כהתחייבות להימנע מהפרה.
הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה אך הליך החקיקה לא הושלם28 .
ב-2017 החליט משרד המשפטים לקדם מחדש את תיקון החוק המרחיב את סמכויות האכיפה של הרשם.
במסגרת הדיונים על טיוטת החוק, התגלעו מחלוקות בין משרד המשפטים והרשות להגנת הפרטיות לבין מערך הסייבר הלאומי במשרד ראש הממשלה 29 (להלן- מערך הסייבר) .
משלא הושגה הסכמה בין-משרדית , הושגה פשרה שאושרה בוועדת השרים לענייני חקיקה30 ולפיה הצעת החוק תונח על שולחן הכנסת, ושרת המשפטים תוסמך להביא לוועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת, תיקונים להצעת החוק בכפוף להסכמו ת שיושגו בין משרד המשפטים ובין מערך הסייבר .
עוד סוכם, כי ככל שלא תהיה הסכמה , הצעת החוק לא תובא לדיון בוועד ת הכנסת האמורה.
בפברואר 2018 פורסמה הצעת חוק הגנת הפרטיות (תיקון מס' 13 ), התשע"ח-201831.
, והיא עברה בקריאה ראשונה הביקורת העלתה כי המחלוקות בין הצדדים לא יושבו ולכן לא קודם תיקון החוק המרחיב את סמכויות האכיפה של הרשם.
בתשובתו של מערך הסייבר למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2018 נכתב, כי מאחר שתחום דיני הפרטיות כולל גם היבטים של אבטחת מידע והגנת סייבר, סלע המחלוקת בינו ובין הרשות הוא מימוש הסמכויות המוצעות לרשות כך שלא יפריעו לפעילות המניעה וההכלה של אירועים בתחום הגנת הסייבר.
לטענת מערך הסייבר, ההצעה אינה הולמת את מדיניות הממשלה בתחום הגנת הסייבר, כפי שבאה לידי ביטוי בהחלטת הממשלה בנושא32 , ולפיה יש גורם לאומי אחד המנחה בתחום הגנת הסייבר ולפיכך אין הצדקה להמשיך בפיתוח "תקינת סייבר" עצמאית בידי רגולטורים אחרים, לרבות הרשות להגנת הפרטיות.
28 הצעת החוק נדונה בוועדת חוקה, חוק ומשפטשל הכנסת בהכנה לקריאה שנייה ושלישית, אך הטיפול בה לא הסתיים עד תום כהונת הכנסת ה-18 .
הוחל עליה דין רציפות בכנסת ה-19 , אך גם בכנסת זאת לא הסתיים הדיון בהצעת החוק.
הממשלה שבה והניחה את הצעת החוק, עם שינויים, על שולחן הכנסת ה-20.
29 באוגוסט2011 החליטה הממשלה על הקמתהמטה הקיברנטי הלאומי במשרד ראש הממשלה (להלן - מטה הסייבר), עליו הוטל לקדם היערכות לאומית להגנת הסייבר.
בפברואר 2015 החליטה הממשלה להקים את הרשות הלאומית להגנת הסייבר, במטרה לנהל, להפעיל ולבצע את כלל מאמצי ההגנה ברמה הלאומית במרחב הסייבר, להפעיל מרכז לסיוע בהתמודדות עם איומי סייבר ועוד.
בדצמבר 2017 החליטה הממשלה לאחד את מטה הסייבר והרשות הלאומית להגנת הסייבר לגוף אחד - מערך הסייבר הלאומי.
30 /החלטה מס' חק2955 מ- 21.
31 ה"ח הממשלה התשע"ח1206.
הצעת החוק דומה להצעת החוק משנת 2011 ,בשינויים קלים שעיקרם הוספת פרק שעניינו פיקוח ובירור מינהלי בגופים בטחוניים.
32 החלטת ממשלה2443 מ- 15.
היבטים בהגנה על הפרטיות במאגרי מידע |21 .
משרד מבקר המדינה מעיר למשרד המשפטים , למשרד ראש הממשלה ולמערך הסייבר, כי לנוכח הימשכותו של תהליך החקיקה בנושא סמכויות האכיפה זה יותר משבע שנים, ולאור חשיבות הנושא הם נדרשים למצוא את האיזונים המתאימים בין הזכות לפרטיות ובין צרכיו של מערך הסייבר בהגנת המידע, שיאפש רו לקדם את הצעת החוק.
דוגמה לחשיבות שבתיקון החוק בנושא סמכויות אכיפה אפשר למצוא בסעיף 17 לחוק, הקובע כיבעל מאגר מידע, מחזיק במאגר מידע ומנהל מאגר מידע אחראים לאבטחת המידע שבמאגר המידע.
הפרת החובה שבסעיף 17 לחוק לא נקבעה כעבירה מינהלית ש אפשר להטיל בגינה קנס וגם לא כעבירה שדינה מאסר.
אומנם הרשם רשאי להורות על התליית רישומו של המאגר בהפרת הסעיף, אך זו סנקציה שהפעלתה נדירה ביותר והיא אפשרית, מטבע הדברים, רק כלפי מאגרים רשומים, שהם מיעוט המאגרים33.
כמו כן הפרת החובה עשויה להוות עילה לתביעה אזרחית לאחר שנים רבות של עיכובים34 , פורסמו בשנת2017 תקנות אבטחת מידע המפרטות את אופן יישומה של חובת אבטחת המידע הקבועה בסעיף 17 לחוקעל כל גורם המנהל או מעבד מידע אישי.
התקנות קובעות מנגנונים ארגוניים ודרישות לאבטחת המידע ובכלל זה החובה לקבוע נהלי אבטחה, הרשאות גישה, חובת דיווח על אירועי אבטחה ועוד.
אך בהיעדר הסמכה מתאימה בחוק, לא נקבעו בהן מנגנוני אכיפה.
יוצא אפוא, כי כל עוד לא תוקן החוק בנושא סמכויות האכיפה , אין סנקציה יעילה בגין הפרתה של חובת אבטחת המידע הקבועה בחוק ובתקנות , והדבר פוגע ביכולת ההרתעה של הרשות.
הקנייתם של כלי אכיפה מתאימים לרשות חשובה גם לאכיפת החוק על תאגידים בין -לאומיים שהם גורמים מרכזיים באיסוף ושימוש במידע אישי בעולם המודרני המתאפיין בהיעדר גבולות.
גורמים אלה פועלים לאיסוף המידע באמצעות תוכנות מחשב המפעילות אלגוריתמים משוכללים, שבאמצעותם ניתן לאפיין ולי יצר "פרופיל" של נושאי המידע, שאפשר לעשות בו שימוש לצרכי שיווק מותאם אישית ולצרכים אחרים.
הפעלת סמכויות חוץ-טריטוריאליות על פי חוק הגנת הפרטיות אינה פשוטה מבחינה משפטית.
במענה על פניית הרשות השיבה מחלקת ייעוץ וחקיקה (משפט בין -לאומי) בפברואר 2017 , כי קיימות נסיבות המצדיקות הפעלת סמכויות מכוח הדין האזרחי והמינהלי על תאגידים הפועלים מחוץ לישראל .
33 לגבי מאגר שאינו רשום , קיימת סנקציה פלילית עקיפה וניתן להאשים את מנהל המאגר או מחזיקו בניהול מאגר מידע ללא רישום.
34 בהתאם לדוח רשם מאגרי מידע לשנת2009 , כבר בינואר2010 פורסם נוסח תקנות להערות הציבור.
ומנהלים מאגרי מידע על ישראלים, אך יש להיזהר בהטלת סנקציות מינהליות.
בהגדרת המשימות של מחלקת האכיפה לשנת 2019 צוין כי הרשות אינה מבצעת אכיפה נגד תאגידים בין-לאומיים , בעיקר בשל היעדר כלי אכיפה מתאימים35 .
בהתייחסות ליעדי הרשות לשנת2019 כתבה המחלקה המשפטית של הרשות, כי על הרשות לחזק את מעמדה כרשות אפקטיבית ועדכנית מול השוק הפרטי ובעיקר מול השוק הגלובלי.
גם המועצה להגנת הפרטיות, בהערותיה לדוח השנתי של הרשם לשנת 2016, ציינהכי על הרשות "לשקול להעז יותר, ולפעול להגנת אינטרס הפרטיות של תושבי ישראל בבמות מרכזיות שבהן הוא יכול להיפגע - אל מול חברות בינלאומיות".
היעדר פעילות אכיפה נגד תאגידים בין -לאומיים, שהם השחקנים הגדולים והמרכזיים בתחום מאגרי המידע, מחזק את הצורך במתן כלי אכיפה אפקטיביים יותר בידי הרשות, להגנה על הפרטיות של תושבי ישראל, העשויים להרתיע ולחזק את מעמדה כרשות אפקטיבית וכן לחזק את אפשרותה לשתף פעולה עם רשויות עמיתות בעולם.
זאת במסגרת בחינה כוללת של האופן בו הרשות נדרשת להתמודד עם הפרות של חוק הגנת הפרטיות מצד חברות גלובליות לגבי מידע אישי על ישראלים.
צמצום חובת הרישום של מאגרי מידע .
חוק הגנת הפרטיות מחייב ברישום מאגרי מידע המקיימים אחד מהקריטריונים הקבועים בו ואוסר את ניהולם והחזקתם אלא אם נרשמו בפנקס מאגרי המידע.
על פי החוק, הרשם ירשום את המאגר אלא אם כן המאגר משמש לפעולות בלתי חוקיות או שהמידע הכלול בו נתקבל או נאסף בניגוד להוראות הדין.