HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
המתכונת החדשה של מינוי וקידום קצינים אכן הביאה לשיפור בהליכים אלה בכל הנוגע לגיבוש כלי מיון אובייקטי בים ולמתן הזדמנות לקצינים להתמודד על תפקידים.
עם זאת, במועד סיום הביקורת, פברואר 2009 , טרם הסתיים גיבושם של חלק מכלי המיון, ופעולתן של ועדות האיתור נמצאה לקויה בהיבטים שונים.
נוסף על כך הממצאים המתוארים לעיל מצביעים על כך, שמינואר 2007 עד אפריל 2008 , ובמידה פחותה מיולי 2008 עד פברואר 2009 , חרגה המשטרה מהוראות הנוהל בנוגע לעמידה בתנאי הסף לקידום.
המשרד לביטחון הפנים 303 .
על המשטרה לסיים בהקדם את גיבוש כל כלי המיון הנחוצים לשימוש במתכונת המינוי והקידום החדשה, לרבות אלה הדרושים לשיפור המיון לתפקידים במגזר המינהלי.
ואולם בראש ובראשונה להקפיד ביישום נהליה לקידום ולמינוי קצינים בכירים, בין שהם חדשים ובין שנקבעו זה מכבר והם עדיין בתוקף.
הקפדה זאת יש בה כדי להבטיח את בחירת המועמדים המתאימים ביותר ולחזק את אמון הציבור והקצינים בארגון ובמפקדיו.
הנוהל אמנם מקנה למפכ"ל סמכות להמליץ לשר על קידום מועמד שלא עמד בתנאי הסף, אולם ראוי שהמפכ"ל ישתמש בסמכות זאת במשורה, וייחדה ככל האפשר לנסיבות חריגות ביותר, וכן יקפיד לנמק בכתב כל החלטה בעניין.
שימת דגש על פיתוח והטמעה של תהליכים חדשים והקצאת משאבים לכך הן פעולות חשובות, אך אל להן להוות תחליף לקיום נהלים.
השר לביטחון הפנים דאז אישר את כל המלצות המשטרה למינוי ולקידום קצינים בכירים גם במקרים שהגורמים המקצועיים במשרד לביטחון הפנים הצביעו לפניו על עילה אפשרית למניעתם, ובכך רוקן מתוכֶן את הפיקוח של המשרד על הליך המינוי והקידום של קציני המשטרה.
שם הדוח: בירור תלונה בענייני מינהל הכנסת מסגרת הפרסום: דוח שנתי 60ב שנת פרסום: התש"ע- 2010 מבוא .
לפי חוק-יסוד: הכנסת, כנסת חדשה בוחרת את יושב ראש הכנסת מבין חבריה.
יו"ר הכנסת נבחר לכל ימי כהונתה והוא מנהל את ענייניה ומייצג אותה.
בשנים 1996 -2009 :כיהנו בכנסת יושבי הראש האלה .
תקופת כהונה יו"ר הכנסת .
1996 -1999 ח"כ דן תיכון .
1999 -2003 ח"כ אברהם בורג .
2003 -2006 ח"כ ראובן ריבלין .
2006 -2009 ח"כ דליה איציק .
2009- ח"כ ראובן ריבלין 2.
יו"ר הכנסת וסגניו2 ממנים את מזכיר הכנסת.
מר שמואל יעקובסון היה מזכיר הכנסת עד שנת 1996 ; מר אריה האן מילא את התפקיד בשנים 1997 -2007 , ומשנת 2007 מכהן בתפקיד זה מר איל ינון, שבאפריל 2010 .
מונה לתפקיד יועץ משפטי לכנסת 3.
עד יוני 2006 היה מזכיר הכנסת אחראי לניהול הכנסת ולהבטחת פעילותה התקינה מהבחינה הפרלמנטרית ומהבחינה המינהלית.
ביוני 2006 , לראשונה בתולדות הכנסת, החליטה יו"ר הכנסת ה -17 , ח"כ דליה איציק, למנות לכנסת מנכ"ל שיהיה אחראי לפעילותה המינהלית, והמזכיר נותר אחראי לפעילותה הפרלמנטרית בלבד.
ועדת הכספים של הכנסת אישרה פה אחד את מינויו של מר אבי בלשניקוב לתפקיד מנכ"ל הכנסת ה -17 (להלן- המנכ"ל דאז).
לאחר כינון הכנסת ה-18 באפריל 2009 החליט יו"ר הכנסת ה-18 , ח"כ ראובן ריבלין להשאיר את הפיצול על כנו, ובאישור ועדת הכספים מינה את עו"ד דן לנדאו למנכ"ל.
לכנסת מנגנון מינהל עצמאי (להלן - מינהל הכנסת או הכנסת), שנועד להבטיח את אי- תלותה ברשות המבצעת.
מינהל הכנסת אחראי להעמיד לרשות חבריה את השירותים ואת המשאבים הנחוצים להם לשם מילוי תפקידיהם.
היחידות העיקריות במינהל הכנסת הן הלשכה המשפטית, החשבות, אגף משאבי אנוש, אגף משאבים חומריים, מחלקת אחזקה ומשק, מחלקת הפרוטוקולים, מחלקת הסדרנים ומרכז המחקר והמידע.
מינהל הכנסת אינו כפוף למנגנוני בקרה ממשלתיים.
כך למשל, חשב הכנסת, היועץ המשפטי לכנסת וראש האגף למשאבי אנוש בכנסת אינם כפופים, בהתאמה, לחשב הכללי במשרד האוצר, ליועץ המשפטי לממשלה ולנציב שירות המדינה.
בפועל, לכנסת ניתנו אפוא סמכויות עצמאיות במגוון תחומים.
עם זאת, ככלל היא פועלת בהתאם להוראות תקנון שירות המדינה (להלן - התקשי"ר), לתקנון כספים ומשק של החשב הכללי במשרד האוצר (להלן - התכ"ם) ולהנחיות היועץ המשפטי לממשלה, בשינויים הרלוונטיים.
5 בשנת 20043 פרסם מבקר המדינה ממצאים הקשורים לניהול כוח האדם בכנסת, להקמת מרכז מחקר ומידע ולבחירת שיטת המימון לבניית אגף קדמה בכנסת.
2 חוק מינוי מזכיר הכנסת, התשכ"ח- 1968.
3 מבקר המדינה, דוח על סוגיות במינהל הכנסת , 2004.
4 ראו מבקר המדינה, דוח שנתי 57 ב( 2007 '), עמ3.
מבקר המדינה ממצאים בעניין התקשרויות של מינהל הכנסת עם יועצים שונים ובעניין ניהול כוח האדם בכנסת.
09 התקבלה בלשכת מבקר המדינה תלונה בנושא "אי סדרים בארגון" שהתייחסה למינהל הכנסת (להלן - התלונה).
המתלונן הוא מר אריה שרבף, מנהל בנא"ם (בינוי אחזקה ומשק) לשעבר, שבמועד הגשת התלונה היה ראש אגף משאבים חומריים (להלן - מנהל בנא"ם או ראש אגף משאבים חומריים או המתלונן).
התלונה התייחסה, בין השאר לתקופת כהונתו של מר בלשניקוב כמנכ"ל הכנסת.
התלונה נשאה אמנם את התאריך 5.
09 , אולם היא נשלחה רק כחודש ימים לאחר התאריך הזה.
09 הועברה התלונה לחטיבה המופקדת על הביקורת בכנסת, וזו העבירה אותה למחרת היום - ב- 9.
לאגף המטפל במינהל הכנסת, והוא בחן את אופן הטיפול בה ב- 16.
09 אישרה ועדת הכספים של הכנסת, פה אחד את הבקשה למנות את מר בלשניקוב לתפקיד מנכ"ל משרד מבקר המדינה.
מר בלשניקוב הודיע לוועדה שהוא מבקש לסיים את תפקידו כמנכ"ל הכנסת, ומאותו מועד החל לכהן בתפקיד מנכ"ל משרד מבקר המדינה.
בחודשים מרס-דצמבר 2009 בדק משרד מבקר המדינה את התלונה, שכללה17 סעיפים העוסקים בעניינים מינהליים שונים בכנסת, וביניהם: התקשרויות, רכש ודירת השרד של יו"ר הכנסת ה-17 ח"כ דליה איציק.
הבדיקה נעשתה במינהל הכנסת, בין היתר ביחידות האלה: אגף משאבי אנוש, יחידת הביקורת הפנימית, לשכת היועצת המשפטית, החשבות, אגף משאבים חומריים ומחלקת תחזוקה.
בדיקות השלמה נעשו בנציבות שירות המדינה (להלן - נש"ם), במשרד האוצר (במינהלת הגמלאות ובמטה השכר בחשב הכללי) ובחברה שהועסקה בפיקוח על הבנייה בכנסת.
נוכח רגישות הנושא, הורה מבקר המדינה לבדוק את התלונה ולהרחיב את הבדיקה.
בסיום בדיקת התלונה נשלחה טיוטת דוח ל -45 נמענים שהוזכרו בה, ותשובותיהם התקבלו עד סוף דצמבר 2009 .
לאחר קבלת התייחסותם הגיש צוות הבדיקה למבקר המדינה גרסה כמעט סופית של הדוח.
מבקר המדינה קיים שיחת סיכום עם צוות הבדיקה, ולאחריה נפגש מבקר המדינה ב- 8.
הפגישה התקיימה בהשתתפות היועצת המשפטית למשרד מבקר המדינה.
השלמת הבדיקה דרשה זמן עקב הצורך לאפשר ולמצות את זכות התגובה של כלל הגורמים הנוגעים לדוח זה, ולקיים הליכי בקרה נאותים והוגנ ים באשר לממצאי הדוח.
בדיקת17 סעיפי התלונה העלתה שב-12 סעיפים לא נמצא ממש או לא נמצאו ראיות המצביעות על אי-סדרים במינהל הכנסת; בחמישה סעיפים נמצאו ליקויים בעבודת המינהל.
במהלך הבדיקה העלה המתלונן חשש, שלא נכלל בתלונתו, כי מצאי המתנות שהתקבלו בכנסת חסר.
משרד מבקר המדינה בדק אפוא גם את מצאי המתנות בכנסת לפי רשימת המלאי בקטלוג הכנסת.
בסופו של דבר אותרו כל המתנות פרט לאחת (ספר בכריכת עור).
במהלך ברור התלונה על מינהל הכנסת עלה כי המתלונן היה שותף, מתוקף תפקידו הבכיר, בתהליכי קבלת ההחלטות ובביצוע חלק ניכ ר מהעניינים עליהם התריע, והוא לא התלונן ב"זמן אמת".
שם הדוח: בירור תלונה בענייני מינהל הכנסת מסגרת הפרסום: דוח שנתי 60ב שנת פרסום: התש"ע- 2010 תנאי פרישה לעובד בכיר לשעבר בכנסת .
אחד מסעיפי התלונה עסק בעובד בכיר לשעבר בכנסת (להלן - העובד הבכיר), שלדברי המתלונן, "אולץ לפרוש מן הכנסת".
התלונה אינה מפרטת את מהות הליקוי.
משרד מבקר המדינה מצא לנכון לבדוק את נסיבות פרישתו של העובד הבכיר מהכנסת ואת תנאי הפרישה שהוענקו לו, ולהלן הממצאים: יציאת העובד הבכיר לחופשה ללא תשלום העובד הבכיר החל לעבוד בכנסת בשנת 1990 .
חילוקי דעות בינו לבין מינהל הכנסת לגבי איכות תפקודו, הביאו את העובד הבכיר לפנות לכנסת בהצעה שיצא לחל"ת (חופשה ללא תשלום), והכנסת קיבלה את הצעתו.
00 חתמה הכנסת על הסכם עם העובד הבכיר ולפיו "בתום החופשה השנתית תאשר הכנסת לעובד חופשה ללא תשלום, בהתאם להוראות התקשי"ר, לתקופה של שנה אחת ותאריך חופשה זו מדי פעם, לפי בקשת העובד, עד לתקופה מקסימ אלית של ארבע שנים" (להלן - הסכם החל"ת).
בחודשים מרס-יוני 2000 שהה העובד הבכיר בחופשה שנתית על חשבון ימי החופשה שעמדו לרשותו.
מיולי אותה שנה הוא החל בחל"ת, שלפי ההסכם אמורה הייתה להסתיים לכל המאוחר ב- 30.
לפי הוראות התקשי"ר 5 עובד רשאי לבקש שתקופת החל"ת תיחשב כתקופת שירות לצורך גמלאות או פיצויי פיטורין בתנאי שהוא ישלם לאוצר המדינה תשלומים חודשיים של 18.
מהמשכורות שהיו מגיעות לו אלמלא נעדר מעבודתו משרד מבקר המדינה העלה שמינהל הכנסת פעל בניגוד להוראות התקשי"ר: בהסכם החל"ת התחייבה הכנסת, ולא העובד, לשלם את מלוא עלות הרכישה של זכויות הגמלה של העובד הבכיר - 18.
5% ממשכורות העובד; בתקשי"ר נקבע כי תקופת חל"ת היא ברגיל עד שנתיים וניתן להאריכה במקרים חריגים עד שלוש שנים בסך הכול6 .
נמצא שבהסכם החל"ת נקבע שניתן להאריכה עד ארבע שנים הסכם הפרישה 1.
ביולי 2005 ביקש העובד הבכיר לחזור לעבודה בכנסת, אולם לא נמצא לו תפקיד מתאים.
לפיכך נחתם בספטמבר 2005 הסכם הפרישה בין הכנסת לבין העובד הבכיר (להלן- הסכם הפרישה).
בהסכם אישרה לו הכנסת, בין היתר, חופשת פרישה מיוחדת (תשלומים בגין תקופת הסתגלות) למשך שנה - מ- 1.
06 - שבמהלכה שולמה לו משכורת .
5 אישור חופשה ללא משכורת- 33.
חודשית לרבות כל התוספות שמקבלים עובדי הכנסת7 , ובסופה פרש לגמלאות.
תקופת חופשת הפרישה הובאה בחשבון לצורך צבירת זכויות לגמלאות וותק.
באוגוסט 2005 פנה יו"ר הכנסת ה-16 אל נציב שירות המדינה בבקשה להגדיל את תקופת שירותו של העובד הבכיר כך שקצבתו החודשית תוגדל ב-6% ,.
על פי הסמכות המסורה בידו אישר נציב שירות המדינה הגדלה זו.
בהסכם הפרישה נקבע שהעובד הבכיר יהיה זכאי לתשלום קצבת גמלאות בשיעור של 42%, מהם 20% בעבור עשר השנים שבהן עבד בפועל בכנסת ועוד6% בגין עבודה במקומות אחרים בשירות המדינה.
יתר 16 :אחוזי הגמלה נקבעו באופן הבא 6% ;בגין הגדלת תקופת השירות שאישר נציב שירות המדינה8% עבור תקופת שהותו בחל"ת; ו-2% .
בגין התקופה שבה שהה בחופשת ההסתגלות בתשובתו למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2009 הסביר היועץ המשפטי למינהל הכנסת דאז כי הענקת הטבות פרישה מקובלת זה שנים רבות בשירות המדינה, והוסיף כי "נציבות שירות המדינה הייתה צד להסכם הפרישה ותנאיו נקבעו בהסכמתו המפורשת של נציב שירות המדינה".
בהסכם החל"ת נקבע שהעובד הבכיר יוכל לפרוש לגמלאות במסגרת ההסדר לעידוד פרישה מוקדמת שיהיה נהוג בכנסת ולפי תנאי הגדלת שיעור הקצבה והקידום בדרגה החלים על פורש שגילו 40 עד42 .
מממצאי הביקורת עולה שהעובד הבכיר פרש מהכנסת בתנאים מועדפים בהיותו בן 44 , ולא כפי שנקב ע בהסכם החל"ת.
בדצמבר 2005 הודיע יו"ר הכנסת ה-16 לעובד הבכיר כי אישר את פיטוריו החל מ- 30.
, ואילו בהסכם הפרישה נכתב כי העובד הבכיר ביקש לפרוש מעבודתו הודעתו של יו"ר הכנסת על פיטורי העובד הבכיר הכשירו את מתן תשלום הגמלה מיד בתום חופשת ההסתגלות, ללא המתנה עד גיל הפרישה8 .
משרד מבקר המדינה בדק בכמה הסתכמה ההתחייבות הכספית של הכנסת לתשלום הגמלה של העובד הבכיר לתקופה של כ-23 שנים (מגיל44 - הגיל שבו פרש- ועד גיל הפרישה).
לפי חישוב 9 שעשה מטה השכר באגף החשב הכללי שבמשרד האוצר, לבקשת משרד מבקר המדינה, סכום ההתחייבות האמורה היה כ -1.
התוספת בגין הגדלת תקופת שירותו של העובד הבכיר הייתה כ- 478,000 ש"ח.
בסך הכול הייתה העלות שהעמיסה הכנסת על תקציב המדינה כ-2.
לדעת משרד מבקר המדינה, יש לראות בחומרה את העובדה שהכנסת נקטה את כל האמצעים כדי להרחיק את העובד הבכיר מעבודתו, בלא ששמה לנגד עיניה את חובתה כנאמנה לכספי ציבור.
הכנסת אישרה לעובד הבכיר תנאי פרישה מופרזים, שעלו למעלה משני מיליון ש"ח.
7 תוספת פרלמנטרית, תוספת איזון ותוספת התייעלות.
8 , התש"ל]נוסח משולב[ )בהתאם לחוק שירות המדינה (גימלאות- 1970 , הקובע כי עובד שפוטר לאחר עשר שנות שירות והוא בגיל 40 .
או יותר, תשולם לו הקצבה מיד עם פרישתו 9 החישוב נעשה לפי שיעור הריבית הנהוג במשרד האוצר להיווןגמלאות - 3.
שם הדוח: בירור תלונה בענייני מינהל הכנסת מסגרת הפרסום: דוח שנתי 60ב שנת פרסום: התש"ע- 2010 .
הביקורת הפנימית בכנסת .
באחד מסעיפי התלונה טען המתלונן שלאחר פרישת המבקר הפנימי הקודם של הכנסת לא מונה מבקר פנימי חדש במשך יותר משנה וחצי.
בדיקת תלונה זו הורחבה להיבטים נוספים, ולהלן הממצאים: בחירת מבקר פנימי לכנסת חוק הביקורת הפנימית, התשנ"ב- 1992 (להלן- חוק הביקורת הפנימית), מחייב קיום ביקורת פנימית בכל גוף ציבורי.
הכנסת היא גוף ציבורי כהגדרתו בחוק הביקורת הפנימית ולפיכך היא מחויבת במבקר פנימי.
כיהן בתפקיד מבקר פנימי עובד שהועסק בהיקף של שני שלישים משרה בספטמבר 2000 .
, כחודש לפני פרישתו לגמלאות, פרסמה הכנסת מכרז פנימי לאיוש המשרה עובד בגזברות הכנסת, רואה חשבון בהשכלתו, הציע את מועמדותו, אך היא נפסלה בנימוק שאין לו ניסיון ולכן הוא אינו עומד בדרישות המכרז.
עקב כך החל מנהל מחלקת משאבי אנוש דאז באיתור מועמדים מחוץ לכנסת.
שני מועמדים זומנו להופיע לפני ועדת קבלה בינואר 2001 .
; הוועדה בחרה באחד המועמדים אולם בסופו של דבר הוא החליט שלא לעבוד בכנסת בפברואר 2001 .
פרסם מינהל הכנסת מכרז חיצוני למשרת המבקר הפנימי במשרה מלאה למכרז ניגשו 60 מועמדים, וביולי 2001 , לאחר מיון ומבחנים, זימן מינהל הכנסת שבעה מהם לוועדת בוחנים.
הוועדה בחרה לתפקיד את הגב' גילה רוטשילד, והיא החלה למלאו באוקטובר אותה שנה.
יוצא אפוא, שבמשך 11 חודשים, אוקטובר 2000- ספטמבר 2001 ,לא היה למינהל הכנסת מבקר פנימי.
עבודת הביקורת הפנימית טענות המתלונן בעניין הביקורת הפנימית נגעו גם להיעדר פעולות ביקורת בכנסת בתקופה בה לא אוישה משרת מבקר הפנים.
משרד מבקר המדינה מצא לנכון לבחון את עבודת הביקורת הפנימית בכנסת לאחר איוש המשרה.
לפי חוק הביקורת הפנימית, הממונה על המבקר הפנימי במשרד ממשלתי יהיה השר הממונה על המשרד או מנכ"ל המשרד.
בכנסת, עד יוני 2006 היה יו"ר הכנסת או מזכיר הכנסת ממונה על המבקר הפנימי.
לאחר מינוי מנכ"ל לכנסת נקבע שהוא יהיה אחראי ליחידת הביקורת הפנימית.
חוק הביקורת הפנימית קובע כי על המבקר הפנימי להגיש לאישור הממונה "הצעה לתכנית עבודה שנתית או תקופתית והממונה יאשר אותה בשינויים הנראים לו".
לבקשת משרד מבקר המדינה, העבירה לו המבקרת הפנימית של הכנסת את תכניות העבודה שהכינה לשנים 2008- 2005 , כשהן מאושרות על ידי הממונה10 .
מממצאי הביקורת עולה שכל אחת מתכניות העבודה השנתיות שהכינה המבקרת הפנימית כללה שבעה עד שמונה נושאי ביקורת, אולם בפועל כמעט לא פורסמו דוחות ביקורת.
עוד נמצא שהממונים על המבקרת הפנימית - יו"ר הכנסת ה-16 ולאחר מכן המנכ"ל דאז - לא דרשו הסברים לאי -יישום התכניות, לא פעלו די על מנת להביא לשינוי מצב זה, ולחלופין לא התאימו את תכניות העבודה ליכולת של המבקרת הפנימית ליישמן.
בתשובתה למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2009 מסרה המבקרת הפנימית כי היא לא ביצעה את תכניות העבודה בין היתר מהסיבות הבאות: היא טיפלה בנושאים שעלה צורך לבדקם בזמן אמת ובבדיקות יזומות שהטילו עליה יו"ר הכנסת והמנכ"ל; בחלק מהדוחות שהיא החלה בהכנתם תוקנו הליקויים במהלך העבודה ולא היה טעם בהשקעה נוספת לשם הכנת דוח סופי, שתהיה "בזבוז משאבים ועבודה לריק".
המבקרת הפנימית הוסיפה כי "הכנסת שינויים בתכנית העבודה והטלת מטלות חדשות של בדיקת נושאים נוספים, שבאו במקום נושאים אחרים שנכללו לראשונה בתכנית העבודה, בוצעו בהוראה או באישור של הממונה על פי חוק".
עוד מסרה שהמנכ"ל דאז אישר את תכניות העבודה שבהן "ביצוע התוכנית מותנה בקבלת סיוע מקצועי.
לפיכך, בהיעדר סיוע כלשהו מקצועי ו/או טכני, ביצוע ביקורת בהיקף נרחב ממה שבוצע בפועל על ידי המבקרת לא היה אפשרי בעליל" (בעניין סיוע מקצועי וטכני ליחידת הביקורת הפנימית ראו בהמשך).
בתשובה נוספת מאפריל 2010 הוסיפה המבקרת הפנימית, כי "תוכניות העבודה אושרו על ידי הממונה דאז בהתניה.
'ביצוע התוכנית מותנה בקבלת סיוע מקצועי'.
לפיכך משלא התקיים התנאי ההכרחי לביצוע תוכניות העבודה רחבות ההיקף, לא ניתן היה לעמוד בביצוען" (ההדגשות במקור).
המנכ"ל דאז - מר אבי בלשניקוב, ומזכיר הכנסת דאז - מר אריה האן, ציינו בפני משרד מבקר המדינה, כי הם הביעו בפני המבקרת הפנימית את אי-שביעות רצונם מתפוקתה.
כאמור, תכניות העבודה השנתיות של יחידת הביקורת הפנימית בכנסת כמעט לא בוצעו.
יושבי ראש הכנסת, המזכיר דאז והמנכ"ל דאז לא פעלו די על מנת להביא לשינוי מצב זה, ותחת זאת נעשו בדרך כלל בדיקות נקודתיות ומצומצמות.
מדובר בליקוי חמור ומתמשך שאין לו מקום בגוף ציבורי.
סיוע מקצועי וטכני ליחידת הביקורת הפנימית 1.
כאמור לעיל, אישור תכניות העבודה הותנה בקבלת סיוע מקצועי וטכני.
לדברי המבקרת הפנימית ההתניה נועדה לאפשר לה לעשות את עבודתה כהלכה וכדי לעמוד בדרישות האתיקה המקצועית.
01 , לאחר שנבחרה במכרז ולפני כניסתה לתפקיד, התקיימה בלשכת מזכיר הכנסת דאז, פגישה בהשתתפות נשיא לשכת המבקרים הפנימיים, סגניתו ומנכ"ל הלשכה.
מטרת הפגישה הייתה, כפי שנכתב ב"סיכום הדיון", להבטיח "קיום תנאים .
10 בשנים 2005 -2006 ,הגישה המבקרת הפנימית את תכניות העבודה לאישור יו"ר הכנסת דאז ובשנים 2007 -2009 .
היא הגישה אותן לאישור מנכ"ל הכנסת דאז 1322 דוח שנתי60ב .
שם הדוח: בירור תלונה בענייני מינהל הכנסת מסגרת הפרסום: דוח שנתי 60ב שנת פרסום: התש"ע- 2010 ועקרונות נאו תים לביצוע עבודת ביקורת פנימית מקצועית, אפקטיבית, יעילה ובלתי תלויה בכנסת".
בפגישה סוכם, בין היתר, כי "ביחידת הביקורת ובכפיפות בלעדית למבקרת, תפעל מזכירה מיומנת ומקצועית במשרה מלאה"; "יוקצה ליחידת הביקורת כבר בתחילת הפעילות עובד ביקורת בעל כישורים מקצועיים"; "ראוי כי יחידת הביקורת תהא בעלת אמצעים וכוח אדם לביצוע מטלות ביקורת ולכן, יועמד לרשות יחידת הביקורת תקציב מתאים לביצוע עבודתה והעסקת כוח אדם ויועצים על פי שיקול דעת המבקרת".
מזכיר הכנסת דאז אישר במכתב מ- 25.
01 למנכ"ל לשכת המבקרים הפנימיים כי הסיכום מקובל עליו "בהסתייגות קלה".
בין היתר כתב מזכיר הכנסת דאז: "בעיקרון אני מכיר בצורך להעמיד לרשות המבקרת הפנימית כוח מקצועי מיומן שיסייע לה בעבודתה, אך את ביצוע הדבר אעשה בתיאום עימה.
אשר לתקציב שיועמד למבקרת לביצוע מטלות הביקורת, הובהר לה שיעמידו לרשותה כל אמצעי שיידרש לביצוע תפקידה".
בינואר 2003 דנה הוועדה למשאבי אנוש בכנסת 11 בבקשתה של המבקרת הפנימית לקבל סיוע בעבודתה.
המזכיר דאז של הכנסת אמר בדיון שהיקף המשרה של המבקר הפנימי של הכנסת גדל מהיקף של שני שלישים משרה בתקופתו של המבקר הקודם למשרה מלאה בתקופתה של המבקרת הנוכחית, והוסיף "אין לנו אפשרות להוסיף עובדים אך מצד שני אנחנו לא רוצים לחסום את הביקורת".
בתום הדיון לא הגיעה הוועדה להחלטה, ונקבע שהנושא יידון במועד מאוחר יותר.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה, מנובמבר 2009 , כתב מזכיר הכנסת דאז: "פעלתי להגדלת היקף המשרה של המבקר הפנימי משני שלישים משרה למשרה מלאה, והעמדתי לרשות הביקורת ה פנימית את מלוא הסיוע אשר לדעתי היה דרוש לשם מילוי תפקידה.
כאשר ביקשה המבקרת הפנימית סיוע מקצועי חיצוני לשם בדיקת נושא משמר הכנסת, בטענה שאין לה את המומחיות המיוחדת הנדרשת לנושא זה, לא היססתי להעמיד לרשותה סיוע זה, ואישרתי העסקת יועץ חיצוני שיסייע לה".
עוד כתב מזכיר הכנסת דאז: "לא הייתי מוכן להיכנע לתכתיביה של המבקרת הפנימית בכל הנוגע לדרישתה להוספת כוח אדם ליחידתה.
סברתי, ואני סבור גם כיום, כי עבודת הביקורת הפנימית בכנסת צריכה ויכולה להתבצע על ידי מבקר פנימי אחד, המועסק במשרה מלאה, ואין צורך בניפוח מיותר של יחידת הביקורת.
עולה תמונה ברורה של ניסיון מצד המבקרת הפנימית להתנות את עבודת הביקורת בתוספת כוח אדם, ואינני סבור כי יש מקום לתת לגיטימציה לניסיון זה.
הכריכה של הליקויים בעבודתה של המבקרת הפנימית עם דרישתה לתוספת כוח אדם.
כמו גם ההנחה לפיה אי הוספת כוח אדם חייבה התאמות בתכנית העבודה או קביעת סדרי עדיפויות אחרים בה, עלולים לייצור רושם שגוי, ממנו משתמע כאילו הייתה הצדקה להתניה מעין זו".
משרד מבקר המדינה מעיר שתשובתו של מזכיר הכנסת דאז, מר אריה האן, אינה עולה בקנה אחד עם סיכום הפגישה שהתקיימה בלשכתו בהשתתפות נציגי לשכת המבקרים הפנימיים ביולי 2001 , שבו הוא הבהיר שבעיקרון הוא מכיר בצורך להעמיד לרשות המבקרת הפנימית כוח מקצועי מיומן.
באפריל 2010 כתב המזכיר דאז למשרד מבקר המדינה, כי סיכום הפגישה שהתקיימה בלשכתו ביום 24.
נכתב על ידי לשכת המבקרים הפנימיים לדבריו, בפגישה נדונו .
11 בעניין זה ראו מבקר המדינה, דוח שנתי 57ב ( 2007 '), עמ21.
עניינים רבים הנוגעים לביקורת הפנימית בכנסת, וביניהם, מעמדה, כפיפותה הארגונית וסדרי עבודתה.
אחד הנושאים היה כוח האדם שיועמד לרשות המבקרת, "ובעניין זה לא הייתי תמים דעים עם נציג הלשכה.
01 הסתייגתי במפורש מטענת נציגיהלשכה, כאילו סוכם בינינו על תוספת כוח אדם כזה או אחר ליחידת הביקורת".
לדבריו, בבדיקות שנערכו בהמשך הדרך הוברר לו כי כבר בעת שלב המכרז שבו זכתה המבקרת הפנימית היא הצהירה כי ביכולתה לבצע את מטלות הביקורת לבדה, ללא צורך בסיוע מקצועי, אם כי לעיתים היא תדרוש סיוע טכני.
המזכיר דאז הוסיף, שהוועדה העליונה למשאבי אנוש, שפעלה בכנסת עד שנת 2006 , ושהייתה הגוף המוסמך לדון ולהחליט בענייני כוח אדם בכנסת סברה אף היא, כי אין מקום לתוספת עובדי ביקורת בכנסת, הן בשל הצהרתה של המבקרת, הן בשל היקף הפעילות והתקציב של מינהל הכנסת והן בשל בדיקות השוואתיות שנערכו.
משרד מבקר המדינה מעיר, כי לאור תוצרי העבודה של הביקורת הפנימית בכנסת במהלך השנים, הרי שלא ניתן לקבל את התייחסות המזכיר דאז כמענה מספק.
על הכנסת היה לבחון במהלך השנים את הגורמים לחולשה של עבודת יחידת הביקורת הפנימית ולנקוט בפעולות ממשיות על מנת להביא לשינוי במצב זה.
בדיקת השתלשלות האירועים הקשורים במתן סיוע מקצועי למבקרת הפנימית העלתה שהבעיה לא נפתרה זמן רב, כמפורט להלן: (א) במאי 2004 העמידה ראש אגף משאבי אנוש בכנסת, הגב' מירה פיירשטיין (להלן- ראש האגף), לרשותה של המבקרת הפנימית עובדת בחצי משרה.
במרס 2005 עברה העובדת לעבוד ביחידה אחרת בכנסת.
(ב) במאי 2005 הודיעה ראש האגף למבקרת הפנימית כי היא מוכנה להקצות לה סיוע חלופי במקום העובדת שפרשה, והמבקרת סירבה להצעה זו.
לדברי ראש האגף, הסיבה לדחיית ההצעה הייתה כי "נדרשת הכשרה והתמקצעות בתפקיד הכרוך בעבודת ביקורת, ואינך מוכנה לשוב ולהשקיע את הזמן והמשאבים הדרושים להכשרה זו".
]המבקרת הפנימית[ )(ג במשך שנה לא נענו בקשותיה של המבקרת הפנימית לקבלת עובדת למשרדה.
ביוני 2006 , עובר לכניסת מנכ"ל הכנסת דאז לתפקידו, פנתה אליו המבקרת וביקשה לה קצות לביקורת הפנימית עובד שיסייע הן בתחום הטכני של ההדפסות והן בעבודת הביקורת ובטיפול בתלונות הציבור.
פנייה זו ופניות נוספות שלה ממרס ומאפריל 2007 .
לא נענו (ד) במאי 2007 הנחה המנכ"ל דאז את ראש האגף לפרסם לאלתר מכרז לעובד נוסף לביקורת הפנימית, וביוני אותה שנה פרסם מינהל הכנסת מכרז פנימי למשרת "ראש תחום (ביקורת פנימית ותלונות הציבור)".
למכרז הציגו מועמדות שניים מעובדי הכנסת: אחת הסירה את מועמדותה כעבור זמן מה, והאחר נפסל בגין אי-עמידה בתנאי הניסיון הנדרש.
(ה) באוקטובר 2007 ( פרסם מינהל הכנסת מכרז פנימי נוסףלהלן - המכרז השני) שבו דרישות הסף בתחום הניסיון המקצועי היו נמוכות מאלה שבמכרז הראשון.
למכרז השני ניגשה מועמדת יחידה, וועדת הבוחנים שהתכנסה בינואר 2008 החליטה שלא לבחור בה בנימוק שאין לה הכשרה וניסיון בתחום הביקורת הפנימית.
(ו) לאחר שלא נמצאו מועמדים מתאימים גם במכרז השני ניתן היה לפרסם מכרז פומבי.
בינואר 2008 הודיע המנכ"ל דאז לראש האגף כי יו"ר הכנסת, ח"כ דליה איציק, החליטה כי בשל אילוצי תקציב יש צורך לבחון מחדש את הקצאת המשרות בכנסת ואת סדרי העדיפויות 1324 דוח שנתי60ב .
שם הדוח: בירור תלונה בענייני מינהל הכנסת מסגרת הפרסום: דוח שנתי 60ב שנת פרסום: התש"ע- 2010 באיושן.
לפיכך הוא הורה להקפיא את הליכי המכרז הפומבי למשרת "ראש תחום (ביקורת פנימית ותלונות הציבור)" ולעוד ארבע משרות12 .
)(ז במאי 2008 החליט המנכ"ל לאפשר לאייש את המשרה בידי עובד מעובדי הכנסת.
שתי עובדות שהציעה ראש האגף למבקרת הפנימית נמצאו לא מתאימות.
המבקרת הפנימית מסרה למשרד מבקר המדינה, שמינהל הכנסת ניסה ל כפות עליה שתי עובדות שמראש ניתן היה לדעת שאינן מתאימות לתפקיד.
(ח) בספטמבר 2008 הודיע המנכ"ל ש"יש להמשיך בשלב זה בהליכי מכרז לאיוש משרת ראש תחום ביקורת פנימית ותלונות הציבור (בהיקף של חצי משרה במקום משרה מלאה)" (ההדגשה במקור).
הואיל וחל שינוי מהותי בהיקף ה משרה, פורסם בנובמבר 2008 מכרז פנימי חדש.
למכרז זה ניגשה מועמדת אחת, אולם מאחר שהיא לא עמדה בתנאי הסף של ניסיון בעבודת ביקורת, נפסלה מועמדותה.
(ט) בדצמבר 2008 פורסם מכרז פומבי, ואליו ניגשו51 מועמדים.
לאחר בדיקות והשלמות נמצאו 29 מועמדים שכישוריהם התאימו ל דרישות הסף של המכרז.
בספטמבר 2009 , כשמונה חודשים ממועד פרסום המכרז, התקיימה ועדת בוחנים ונבחרה מועמדת לתפקיד, והיא החלה את עבודתה בנובמבר 2009 .
בדצמבר 2009 כתבה המבקרת הפנימית למשרד מבקר המדינה כדלהלן: "לאור ניסיוני רב השנים בביקורת פנימית, ובמיוחד בעבודה בביקורת פנימית עם ממונים רבים ושונים אני מבקשת להודיע כי מעולם לא נתקלתי בהתייחסות כה חריגה למשאבים ולצרכים של הביקורת הפנימית, שבלעדיהם לא ניתן להוציא לפועל בדיקות רבות יותר ממה שבוצעו".
בתשובה נוספת מאפריל 2010 כתבה המבקרת הפנימית, כי "כל שבוצע לאורך תק ופה ארוכה היה רצף של מהלכי סרק שנועדו רק 'לאחז עיניים' ולהתיש את המבקרת הפנימית.
כל התזכורות שהוצאתי בעניין לא הועילו.
כל ההליכים המכרזים שבוצעו על ידי מינהל הכנסת לצורך בחירת עובד נוסף לביקורת הפנימית לא הושלמו באופן שיטתי.
כל המכרזים הופסקו ו/או בוטלו והוצאו כל פעם מחדש בתנאים חדשים" (ההדגשות במקור).
תפקוד הממונים במינהל הכנסת בנוגע לתוספת כוח אדם מקצועי וטכני ליחידת הביקורת הפנימית, בייחוד לאחר שהצורך בתוספת זו הוכר עוד בשנת 2001 , לא שיקף פעולה נחושה ואפקטיבית מצידם להסדרת הנושא.
בכך יש כדי לעורר חשש כי הצורך להביא לשינוי בתפקודה של יחידת הביקורת הפנימית בכנסת לא היה בעדיפות גבוהה בקרב הממונים על מינהל הכנסת.
לדעת משרד מבקר המדינה, אין לקבל קיום מציאות זו מטעמים ציבוריים וחוקיים.
העדר סיוע מקצועי וטכני, כמו גם עריכת בדיקות "בזמן אמת" ובירור תלונות, כפי שמסרה המבקרת הפנימית, אכן יכולים להשפיע על היכולת ליישם את תכניות העבודה שאושרו בכנסת.
ואולם, אין להשלים עם מציאות של אי ביצוע גורף של תכניות עבודה שנתיות במשך שנים.
לעניין זה מחדלי הטיפול של העומדים בראש מינהל הכנסת תרמו אף הם לתוצאה תפקודית לקויה זו.
12 רשם פרלמנטרי, ממונה על ייצוג הכנסת בערכ אות, יועץ משפטי למינהל ויועץ מדיני ליו"ר הכנסת.
בסעיף נוסף בתלונה כתב המתלונן: "האגף החדש 'קדמה' שנבנה לאחרונה בכנסת - העבודות שבוצעו באגף זה, כגון כדים, עציצים, ריהוט וריצוף - כל מכרז שיצא דרך האגף החדש, יצא במחירים מופרזים".
בירור עם המתלונן העלה שכוונתו הייתה לרכישת כדים וצמחייה עבור האגף החדש שנבנה בכנסת (להלן - אגף קדמה).
היועץ לשעבר של מבקר המדינה, למאבק בשחיתות הציבורית, פנה לחמישה אדריכלים ומעצבי נוף בבקשה לקבלת הצעת מחיר לחוות דעת מקצועית.
ביולי 2009 הזמין משרד מבקר המדינה מהאדריכל שנבחר חוות דעת מקצועית בנושא גינון פנימי באגף קדמה.
מחוות הדעת שהגיש האדריכל עלה שהמחיר ששילמה הכנסת עבור הכדים והצמחייה לא היה מופרז.
משרד מבקר המדינה בדק את תהליך רכישת הכדים והצמחייה לאגף קדמה, ולהלן הממצאים: .
ההתקשרויות להרחבת משכן הכנסת .
במחצית השנייה של שנות התשעים של המאה העשרים החליט מינהל הכנסת להרחיב את משכן הכנסת, מאחר שהמצב הקיים לא ענה עוד על צורכי הכנסת.
מינהל הכנסת פעל בשיתוף מינהלת הקמת קריות הממשלה ובתי המשפט שבמשרד האוצר לתכנון הקמת אגף קדמה בכנסת (להלן - הפרויקט).
לשם תיאום בין המינהלת לבין הכנסת הוקמה ועדת היגוי משותפת לשני הגופים והיא פעלה מתחילת 1999 ועד ספטמבר 2000 , עת פורסם המכרז להקמת האגף.
השיטה שבחרה ועדת ההיגוי לביצוע הפרויקט היא "שותפות ציבורית -פרטית" מסוג PFI ( private financial initiative ).
בשיטה זו מממן גורם פרטי את הקמתה של התשתית הציבורית וכן את הפעלתה ותחזוקתה במשך פרק זמן שנקבע מראש13 .
ביולי 2001 בחרה הכנסת במכרז חברת הנדסה (להלן- חברה א') לביצוע הפרויקט וחתמה עמה על חוזה ולפיו לאחר הבנייה תשלם הכנסת לחברה א' במשך 25 שנה כ-13 מיליון ש"ח לשנה, לא כולל תחזוקה.
לניהול הפרויקט שכרה חברה א' חברה לניהול פרויקטים (להלן - חברה ב').
האדריכל הראשי של הפרויקט נבחר בידי הכנסת והוא עבד בשיתוף עם אדריכלית פנים.
לצורך פיקוח על תהליך הבנייה שכרה הכנסת את שירותיה של חברת ניהול (להלן - חברה ג'); חברה זו שכרה את שירותיה של חברה נוספת (להלן - חברה ד'), כדי שתבצע עבורה את עבודות הפיקוח.