HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
היא שכיחה בישראל בעיקר בקרב צאן 6 (כבשים ועזים) אך קיימת גם בקרב חיות משק אחרות, בהן בקר וגמלים; בישראל על פי נתוני השו"ט יש כ-600,000 ראשי צאן.
בני אדם עלולים להידבק במחלה במגע עם בעלי חיים נגועים או בעקבות צריכת מוצרי חלב לא מפוסטרים המופקים מחלב בעלי חיים נגועים.
ברוצלוזיס היא מחלה אנדמית בישראל, כלומר היא קיימת בה בקביעות.
לפי מסמכי משרד החקלאות ניתן לפעול למזעור התחלואה בישראל במחלה זו אך לא למגר אותה לחלוטין, כיוון שהיא אנדמית גם במדינות השכנות.
בשנות התשעים של המאה העשרים הייתה בישראל עלייה חדה (להלן - התפרצות) בתחלואת אדם בברוצלוזיס, שהיא הובילה את משרד החקלאות לנקוט צעדים לטיפול בצאן.
ממסמכי המשרד עולה כי מבצע למזעור המחלה החל ב-1995 אך הופסק ב-1998 בשל חוסר תקציב; בתחילת המבצע היה שיעור עדרי הצאן הנגועים במחלה כ-30% , ובסיומו- כ-3% .
עלייה בתחלואת בני אדם בברוצלוזיס בישראל : על פי נתוני משרד הבריאות, בשנים 2012 ו-2013 עלו שיעורי התחלואה בברוצלוזיס בקרב בני אדם, והמגמה הגיעה לשיאה בשנת 2014 - באותה שנה לבדה נדבקו במחלה 598 בני אדם, רובם בדואים באזור הנגב, יתר הנדבקים היו תושבים ממרכז הארץ ומצפונה.
באפריל 2014 החל משרד החקלאות לבצע תכנית חומש למזעור המחלה, והיא הופסקה בשלהי שנת 2017 (על התכנית ראו להלן).
לפי מסמכי המשרד פעולות לטיפול בנושא ולהתנעת התכנית החלו כבר בשנים 2012 ו-2013 .
התרשים שלהלן מפרט את שיעורי היארעות7 הברוצלוזיס בשנים 2002 עד2016 באוכלוסייה הבדואית בנגב ו בכלל אוכלוסיית הארץ .
6 יש כמה זנים של חיידקי ברוצלה.
בארץ נפוץ הזן Brucella Melitensis, שהמאכסן הטבעי שלו הוא צאן.
7 שיעור היארעות מחלה ל-100,000 איש- גודל זה מתייחס למספר האבחונים החדשים של חולים במחלה, בפרק זמן מסוים, ביחס ל- 100,000 איש, באוכלוסיית הסיכון .
משרד החקלאות ופיתוח הכפר |939 .
תרשים1 : שיעוריהיארעות הברוצלוזיס באדם באוכלוסייה הבדואית בנגב ובכלל אוכלוסיית ישראל, 2002 עד 2016 .
,המקור: נתונים שהוצגו במצגת בנושא התחלואה בברוצלוזיס, לשכת מחוז דרום של משרד הבריאות 2017 , .
כפי שניתן לראות בתרשים עיקר היארעות הברוצלוזיס בבני אדם בישראל היא בקרב אוכלוסיית הבדואים בנגב.
אי-ביצוע פעולות מספקות למניעת הברוצלוזיס בשנים שלפני התפרצותה .
השו"ט מופקדים, בין השאר, על קיום בדיקות מסוימות לאבחון מחלות בקרב חיות משק ועל מתן חלק מהחיסונים נגד מחלות מידבקות, במסגרת הרפואה המונעת שבאחריותם.
את הבדיקות והחיסונים מבצעות שש הלשכות האזוריות של השו"ט, כל אחת באזור שהיא מופקדת עליו.
החיסון נגד הברוצלוזיס בצאן הוא מחיסוני החובה שקבעו השו"ט לחיות משק בישראל.
בשנים 2012 עד 2014 , .
בברוצלוזיס בנגב, לא .
היה בידי השו"ט מידע .
על פי תקנות מחלות בעלי חיים (ביעור מחלת הברוצלוזיס בצאן), התשמ"ט- 1989" , בעל צאן יודיע, בכתב, לרופא הווטרינר הממשלתי האזורי.
על מספר הנקבות בגיל חודשיים עד ארבעה חודשים בעדרים שבבעלותו ויקבע עמו מועד לחיסונן נגד המחלה"; "לא יחזיק אדם בנקבות צאן שגי לן עולה על חצי שנה אלא אם כן חוסנו וסומנו לפי תקנה זו".
, התשמ"ה]נוסח חדש[ על פי פקודת מחלות בעלי חיים-1985 (להלן- פקודת מחלות בעלי חיים או הפקודה), וטרינר ממשלתי רשאי ליטול מכל בעל חיים בדיקות לגילוי או אבחון של מחלה.
עוד הוא רשאי להורות להמית בעל חיים נגוע במחלה.
מי שבחזקתו בעל חיים נגוע או שחשוד כנגוע במחלה עליו להחזיקו בנפרד מבעלי חיים שאינם נגועים, ועליו להודיע לגורם מוסמך על נגיעּות במחלה.
מנהל השו"ט רשאי להכריז על אזור כנגוע במחלה.
לדברי מנהל יחידת השו"ט בשדה8 (להלן- מנהל השו"ט בשדה), האחראי לפעולת הלשכות הווטרינריות האזוריות, הן מונחות לבדוק אם עדרי הצאן בארץ נגועים בברוצלוזיס; היעד המוגדר ללשכה הוא בדיקת 80% לפחות מעדרי הצאן באזור שבאחריותה.
היעדר מידע על העדרים בנגב בשנים שלפני המבצע .
כדי לפקח על בריאות הצאן ולוודא ש-80% לפחות מעדרי הצאן בארץ נבדקים על השו"ט להחזיק בראש ובראשונה במידע על מספר ראשי הצאן, מקומם ותנועתם - אם הם נודדים.
יצוין כי בנגב רועים עדרי צאן רבים של מגדלים בדואים, והם אינם מרוכזים במקומות מסוימים; כמו כן מבני המגזר הבדואי יש המגדלים בבתיהם מספר מצומצם של חיות משק ובהן צאן לצרכים פרטיים.
הביקורת העלתה כי בשנים 2012 עד2014 כאשר מספר בני האדם שחלו בברוצלוזיס בנגב עלה, כפי שמשתקף הן בתרשים 1 לעיל והן בתרשים3 להלן, לא היה בידי השו"ט מידע כולל על מספר עדרי הצאן בנגב ועל מקומם, דבר שהקשה על הטיפול במצב.
בישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת (להלן - ועדת הבריאות של הכנסת) ביולי 2015 בנושא הברוצלוזיס9 אמרמנהל השו"ט כי היה חסר לו מידע על מספר עדרי הצאן בנגב, מקומם ושיעור העדרים הנגועים בברוצלוזיס.
לדבריו, במסגרת המבצע, "דבר ראשון שעשינו, אמרנו שצריך ללמוד את מצב המחלה בנגב.
]ש[ אמרנו שלפני שמתחילים להוציא כספי ציבור צריך לבדוק מהו המצב לאשורו ולעשות מיפוי".
8 יחידת השירותים הווטרינריים בשדהעוסקת במניע ה ובהדברה של מחלות בעלי חיים ומחלות המשותפות לבעלי חיים ולאדם.
היחידה פועלת באמצעות הלשכות הווטרינריות ה אזוריות הפרוסות ברחבי הארץ.
9 ,הכנסת, ועדת העבודה, הרווחה והבריאות29.
משרד החקלאות ופיתוח הכפר |941 .
בתשובת משרד החקלאות מנובמבר2017 (להלן- תשובת המשרד) נאמר: "אין חולק על כך שראוי כי השו"ט יחזיקו מידע על כל העדרים, גודלם ומיקומם.
עם זאת, באזור כמו הנגב ובהתייחס למאפייני אוכלוסיית המגדלים באזור, כדי לבצע זאת באופן רציף ואיכותי נדרש יותר כוח אדם, יותר כלי רכב בעלי עבירות שטח ותקציב רב.
אלה לא היו קיימים בידי השו"ט לפני התנעת התוכנית בנגב, לכן בסיס המידע תמיד היה חלקי ושיעור ביצוע הפעולות היה, בהתאמה, חלקי"; "הנהלת השו"ט בתקופה הרלוונטית.
יזמה פעילות חשובה ומשמעותית בתחום זה, שלא טופל על ידי הנהלות השו"ט מאז 1995 ".
עוד נאמר, כי "לקראת המבצע ובמהלכו, בהסתייעות בכוח אדם נוסף ובאמצעות כלים טכנולוגיים יקרים ויעילים יותר, נאסף מידע רב יותר".
"חשוב לזכור כי על פי פקודת מחלות בעלי חיים.
חובתו של בעל המקנה לדווח עליו, אלא שבמציאות בקרב אוכלוסיית הבדואים בנגב זה לא קורה.
מטרת המיפוי הייתה מציאת כל העדרים בתחום המבצע באופן יזום והגעה גם לעדרים שלא היו רשומים עד כה".
בתשובה נוספת, מינואר 2018 כתב משרד החקלאות בקשר לברוצלוזיס בעדרים: "מדובר במחלה אנדמית שנמצאת בעדרי הנגב 'מקדמת דנא', התפשטות המחלה הייתה מאז ומעולם.
השו"ט ידעו על כך בכל השנים במשך עשורים.
אך פעלו בעצימות נמוכה עקב שיתוף פעולה דל מצד המגדלים ומחסור .
]ההדגשה במקור[ "באמצעים .
היעדר מידע על שיעור עדרי הצאן הנגועים בברוצלוזיס .
כאמור, כדי לשמור על בריאות הצאן ולמנוע התפרצות מחלות מונחות הלשכות הווטרינריות האזוריות לבדוק כ-80% .
מהעדרים ראוי לציין כי צאן הנגוע במחלה בריא למראה והנקבות מניבות חלב; לכן אם העדר לא נבדק באופן יזום אחת לשנה כנדרש על ידי השו"ט, ויש בו בעלי חיים נגועים, עלולה המחלה להתפשט אל בעלי חיים נוספים בעדר וממנו לעדרים אחרים ולבני אדם.
המחלה עשויה להתגלות בעקבות הפלות חוזרות - מתסמיני הברוצלוזיס - אבל רק אם בעל העדר פנה לבירור העניין אצל וטרינר.
מגדלי עדרים שאינם מקפידים שעדריהם ייבדקו כנדרש ואף אינם ערים לכך שמקרי הפלה טעונים בירור אצל וטרינר, עשויים להחזיק בעדר נגוע במחלה, למכור ראשי צאן נגועים וכך להפיצה.
התרשים שלהלן מפרט את שיעורי עדרי הצאן שדגמו הלשכות הווטרינריות האזוריות בכל הארץ ובדקו בהם נגיעות לברוצלוזיס.
תרשים 2 : השיעור הארצי של עדרי הצאן שנדגמו לאבחון ברוצלוזיס (באחוזים), בשנים 2012 עד 2016 .
המקור: השירותים הווטרינריים .
מן התרשים עולה כי ב-2012 דגמו ובדקו הלשכות הווטרינריות האזוריות כולן לשם אבחון ברוצלוזיס רק 19% מתוך כלל עדרי הצאן בארץ שלשו"ט היה מידע לגביהם; ב -2013 - רק25% מן העדרים.
יוצא שהלשכות האזוריות של השו"ט לא מילאו את תפקידן כנדרש ולא בדקו 80% מן העדרים לפחות.
המשמעות היא שלשו"ט היה מידע חלקי ביותר על התחלואה בברוצלוזיס בעדרי הצאן בארץ, דבר שהיה בו כדי לאפשר התפרצות המחלה והתפשטותה בדרום, כפי שאכן קרה באותן שנים.
יש לציין לחיוב כי שיעור הדגימות גדל במידה ניכרת בשנים האחרונות וב-2016 הגיע ל -68% .
עם זאת שיעורן עדיין נמוך מן השיעור הנדרש שקבע מנהל השו"ט בשדה -80% .
בתשובת המשרד נאמר כי "הסיבה העיקרית לתת-ביצוע הבדיקה היא עודף משימות על פני יכולת ביצוע.
לכן שונתה המדיניות לעבודת הלשכות 'מחיסון לפיקוח' כך שכח האדם הממשלתי יועסק במשימות בעלות אופי שלטוני פיקוחי מובהק בלבד, ומשימות טכניות ביצועיות שאינן כרוכות בהפעלת שיקול דעת שלטוני (דוגמת מתן חיסונים) יוכלו להתבצע באמצעות כוח אדם חיצוני.
משרד החקלאות ופיתוח הכפר |943 .
בהתאם, לשכות השו"ט בשדה נדרשו כבר החל משנת 2012 להגביר את הפיקוח ואת תדירות בדיקת המחלות".
על מנהל השו"ט בשדה לוודא כי הלשכות הווטרינריות האזוריות יישמו את הנחייתו לבדוק לפחות 80% מעדרי הצאן בארץ.
אי אכיפת החיסון נגד ברוצלוזיס ופעולות לא מספקות לניקוי עדרים מבעלי חיים נגועים .
השו"ט מופקד ים כאמור, באמצעות הלשכות הווטרינריות האזוריות, על נושא החיסונים לבעלי חיים כדי למנוע התפשטות מחלות.
הסמכות לכך נקבעה בחקיקה.
במשך השנים קבעו השו"ט כי החיסון נגד הברוצלוזיס יהיה חיסון חובה לכל עדרי הצאן בישראל, בעיקר כיוון שהמחלה מידבקת לבני אדם.
על פי אומדן של השו"ט, מספר ראשי הצאן בנגב עולה על 300,000 .
לפי מסמכי המשרד שיעור עדרי הצאן בנגב שחוסנו נגד ברוצלוזיס היה בשנת 2014 כ-30% בלבד- ומכאן שכ-70% מן העדרים לא היו מחוסנים נגד המחלה.
בישיבה ועדת הבריאות של הכנסת בנושא תכנית משרד החקלאות למזעור מחלת הברוצלוזיס בנגב, שהתקיימה בנובמבר 2015 , מסר המשרד כי בשנים שקדמו להחלטה על מבצע למזעור המחלה פעלו השו"ט בצורה פסיבית בנוגע לחיסונים - הם חיסנו עדר רק אם בעליו הזמין אותם לעשות כן10 .
עוד עלה, כי השו"ט לא פעלו בשיטתיות כדי "ל נקות עדרים" מבעלי חיים הנגועים בברוצלוזיס, כלומר להמית בעלי חיים אלה כדי להגן על יתר העדר; המשרד מסר באותה ישיבה בכנסת כי "נעשו פעולות ל [ מדי פעםהמתת עדרים נגועים ] "רנדומליים, ללא ביצוע בקרות וללא המשכיות11 .
10 יועצת בכירה למנהל השו"ט שהשתתפה בישיבת ה וועדה אמרה, "לגבי תמונת המצב שהייתה עד 2012 - .
רמת החיסון, האבחון והביעור היו יחסית נמוכים.
כמות העדרים, גודלם ופיזורם בנגב לא היה ידוע.
ההגעה למגדל הייתה פסיבית, היום אנחנו נוקטים בשיטה פרואקטיבית, אנחנו מתקשרים למגדל, מזמנים אותו, זה לא היה נהוג".
מצגת שהציגה יועצת מנהל השו"ט לחברי הוועדה באותה ישיבה 944 |דוח שנתי 68ג .
עולה אפוא כי לא זו בלבד שהשו"ט לא אכפו על המגדלים את חובת החיסון נגד ברוצלוזיס, גם לא היה מעקב או פיקוח כדי לדעת אם המגדלים מחסנים את הצאן, והחיסון ניתן רק לעדרים של מגדלים שפנו ביוזמתם לשו"ט.
כאשר התגלו ראשי צאן נגועים בברוצלוזיס השו"ט לא פעלו באופן עקבי כדי להבטיח שהעדרים נקיים מן המחלה.
יוצא אפוא, כי התנהלות השו"ט לא היה בה די כדי למזער את שיעורי התחלואה בקרב העדרים בנגב.
לפי נתונים שאספו השו"ט ודגימות שביצעו בשנים 2014 ו-2015 הם מצאו כי שיעורי התחלואה במחלה בעדרי הצאן בנגב הם 15% עד20% .
לדברי מנהל השו"ט בשדה, אלה הם שיעורים גבוהים.
יתרה מזו, מנהל השו"ט בשדה ציין לפני נציגי משרד מבקר המדינה כי שיעור התחלואה בשנת 2016 היה אף גבוה יותר: מנתונים שמסר למשרד מבקר המדינה עולה כי בשנת 2016 היו26% .
מעדרי הצאן בנגב נגועים במחלה המשרד התייחס לנושא החיסונים בתשובותיו למשרד מבקר המדינה, בנובמבר 2017 ובינואר2018 והדגיש בהן כי על המגדל מוטלתהחובה לחסן את בעלי החיים בעוד שהשו"ט הם אלה שמבצעים את פעולת החיסון.
על פי המשרד, "לא ניתן לצפות מהשו"ט להגיע ולחסן את כל עדרי המקנה, בפרט.
כאשר החובה לדווח על מחלה בבעל החיים היא של המגדל וכך גם החובה לתאם חיסון מול השו"ט".
המשרד הוסיף כי בקרב מגדלים בדואים בנגב היו הפרות של פקודת מחלות בעלי חיים; במסגרת המבצע ביצעו השו"ט פעולות הסברה למגזר הבדואי בנגב אודות המחלה, "והיה ברור כבר בשלב מוקדם שעל הסימון והחיסון להיעשות בחינם כדי לקבל שיתוף פעולה מצדם.
ואכן הדבר נעשה כך בשנה הראשונה, כאשר במקביל השו"ט בנו תכנית כוללת במסלול מחוץ לפקודה".
אמנם החובה לחסן את בעלי החיים מוטלת על המגדל אולם כפי שהמשרד ציין, בקרב המגדלים הבדואים בנגב לא נשמרה חובה זו: היו "הפרות רבות של הפקודה.
כגון: אי מתן חיסונים".
לפיכך מעיר משרד מבקר המדינה למשרד החקלאות, כי נוכח העובדה שהשו"ט לא פעלו כדי לאכוף את חובת החיסון וידעו במשך שנים שעדרי צאן רבים של מגדלים בדואים בנגב אינם מחוסנים נגד ברוצלוזיס היה עליהם לחסן ביוזמתם עדרים אלה ולא להשלים עם המצב הלא תקין.
בעיקר כיוון שמדובר במחלה שמסכנת את בריאות הציבור, עדרי צאן נוספים וכן רפתות הנמצאות באזור.
משרד החקלאות ופיתוח הכפר |945 .
גידול בתחלואת בני אדם בברוצלוזיס בשנים 2012 - 2014 .
משרד החקלאות הציג בפני משרד מבקר המדינה תרשים, המבוסס על נתוני משרד הבריאות, על מספר מקרים מצטברים לשנה של ברוצלוזיס, מאובחנים בבני אדם בשנים 2017-2012 (נתוני שנת2017 מעודכנים עד לאמצע חודש נובמבר), להלן בתרשים 3 : תרשים 3 : מספר בני האדם שאובחנו כחולים בברוצלוזיס בשנים 2012 עד 2017 ( נתוני שנת 2017 מעודכנים לאמצע נובמבר)* .
* נתוני כל שנה מציגים לגבי כל חודש את המספר המצטבר של מאובחנים מתחילת השנה .
מן התרשים עולה שבעוד שבשנת 2012 היו183 מקרים של בני אדם שנדבקו במחלה, ב-2013 המספר עלה ל-336 ומספר הנדבקים במחלה המשיך לגדול עד לשיא בשנת 2014 , שאז דווח על598 מקרים.
בשנים 2015 עד נובמבר2017 ניכרת ירידה בתחלואת בני אדם בברוצלוזיס: בשנת 2015 נדבקו במחלה411 בני אדם ובשנת2017 (עד חודש נובמבר) הגיע מספר המקרים ל-333 .
מלוח1 עולה שבשנת2014 גדל מספר בני האדם שנדבקו בברוצלוזיס הן בדרום הארץ והן באזורים נוספים: 946 |דוח שנתי 68ג .
לוח 1 : מספר חולי ברוצלוזיס שאובחנו באזורים שבאחריות חמש לשכות בריאות נבחרות12 .
לשכה 2009 2010 2011 2012 2013 2014 .
דרום 64 69 74 160 273 334 .
עכו 39 18 18 7 22 139 .
ירושלים 9 20 16 2 9 37 .
המקור: נתוני משרד הבריאות, לשכת מחוז דרום .
כפי שצוין, רוב מקרי התחלואה בבני אדם נמצאו בקרב האוכלוסייה הבדואית.
יתר החולים היו ברובם מכלל האוכלוסייה הערבית; מקור החשיפה השכיח אצל בני אדם כפי שדווח לאגף לאפידמיולוגיה במשרד הבריאות הוא אכילת מוצרי חלב לא מפוסטר שהופקו מצאן או גמלים שהיו נגועים בברוצלוזיס.
מתרשים 3 עולה כי משנת2012 ועד לשנת2014 גדל המספר השנתי של בני אדם שנדבקו בברוצלוזיס בישראל באופן ניכר: מ-183 בשנת 2012 ל-598 בשנת2014 .
מדובר בגידול של יותר מפי שלושה במספר הנדבקים במחלה.
מלוח 1 עולה כי בשנים 2012 ו-2013 רובם המכריע של החולים בברוצלוזיס היו מאזור הדרום; בשנים אלה, על בסיס הנתונים מתרשים 3 ומלוח1 יחדיו, עולה כי מעל80% מן החולים בארץ היו מאזור הדרום.
אולם בשנת 2014 עלה מספר החולים בברוצלוזיס באופן ניכר בכמה אזורים אחרים בארץ; באותה שנה קרוב למחצית בני האדם שנדבקו במחלה היו מחוץ לאזור הדרום (44% .
)מן החולים לצורך הדגמה: בעכו - דווח ב-2013 על22 חולים בברוצלוזיס ובשנת 2014 גדל המספר ל-139 ; בחדרה- לא דווח על תחלואה בשנת 2013 לעומת זאת בשנת 2014 דווח על 65 ;בני אדם שנדבקו במחלה בירושלים - ב-2013 דווח על תשעה חולים ובשנת2014 המספר גדל ל-37 .
יוצא כי מאז נודע לשו"ט כי שיעורי תחלואת בני האדם בברוצלוזיס באזור הדרום גבוהים, לפחות החל מ -2012 , ועד שהחלו במבצע למזעור המחלה בעדרי הצאן בנגב - באפריל 2014 - חלפו כשנתיים במהלכם בני אדם רבים ובאזורים נוספים בארץ נדבקו במחלה.
12 ישנן לשכות נוספות בארץ של משרד הבריאות; בטבלה מוצגים נתונים על לשכות שבהם מספר מקרי התחלואה בברוצלוזיס היה גבוה בהשוואה לאחרות.
משרד החקלאות ופיתוח הכפר |947 .
מאז שהחלו השו"ט במבצע, כפי שגם צוין לעיל, מצביעים הנתונים על ירידה בתחלואת בני אדם בבברוצלוזיס.
בתשובת המשרד נאמר, כי "השו"ט הגבירו פעילות הסברה, חיסון ובדיקה כבר בשנת 2013 , המבצע הרחב החל בשנת 2014 לאחר קבלת כל האישורים והתקציב הייעודי".
עוד כתב המשרד בנוגע לעדרים של מגדלים מקרב האוכלוסייה הבדואית בנגב, "יש לזכור כי בבואם לטפל בתופעה בנגב, היה על השו"ט לקחת בחשבון, בין היתר, את מאפייני האוכלוסייה וכנגזרת מכך, את מידת היענותה לביצוע הוראות הפקודה".
השו"ט הסביר עוד כי דחה המתה של בעלי חיים נגועים בברוצלוזיס של מגדלים שהפרו את הפקודה עד שיכול היה לשלם להם פיצוי שלא על פיה - לפנים משורת הדין (על דחיית המתת בעלי חיים נגועים בברוצלוזיס ראו בהמשך).
בתשובה מינואר 2018 הוסיף משרד החקלאות: "לשם ביצוע משימות במלואן יש או להפחית את כמות המשימות השוטפות בהתאם לניהול וניתוח הסיכונים והתמקדות במשימ ות בעלות סיכון גבוה או לחילופין להגדיל את כוח האדם המבצע אותן".
מן האמור לעיל עולה כי בשנים שקדמו לשנת2014 - בה החל המבצע ובה היה גם שיא בתחלואת בני אדם בברוצלוזיס - לא עשו השו"ט פעולות מספקות למניעת התחלואה בה בקרב הצאן: שיעורי עדרי הצאן שבדקו השו"ט היו נמוכים; בידי השו"ט היה רק מידע חלקי בלבד על עדרי הצאן ומקומם בנגב אף שבאזור זה שיעור העדרים הנגועים בברוצלוזיס הוא גבוה; השו"ט לא פעלו לאכוף על בעלי העדרים את חובת החיסון של הצאן ועקב כך כ-70% מעדרי הצאן בנגב לא חוסנו נגד ברוצלוזיס.
גם פעולות להמתת בעל י חיים נגועים בברוצלוזיס כדי להבטיח שעדרים יישארו נקיים מן המחלה לא נעשו באופן שיטתי.
משרד מבקר המדינה מעיר לשו"ט כי הגם שהאחריות לחיסון עדר מוטלת על בעליו, הרי שאי- ביצוע פעולות מניעה מספקות על ידי השו"ט תרמה להתפתחותם של תנאים שאיפשרו התפשטות המחלה בקרב צאן וגמלים בנגב וגידול במספר בני האדם שנדבקו בה.
ואכן, שיעור עדרי הצאן הנגועים בברוצלוזיס בנגב הגיע בשנת 2016 לכ-26% .
על השו"ט להקפיד על ביצוע פעולות למניעת התפרצות מחלות בעלי חיים.
לשם כך יש לבצע באופן שוטף פעולות לעדכון המידע על בעלי החיים, לחסנם, לבצע בדיקות אבחון כנדרש ולוודא שעדרים נקיים ממחלה.
באופן זה ניתן יהיה להפחית את הסכנה של התפרצות מחלות, ולמנוע מצב דומה לזה שאירע במקרה של מחלת הברוצלוזיס בצאן.
על השו"ט להפיק לקחים ממקרה זה כדי למנוע הישנות מקרים כאלה.
פעולות השו"ט לאחר התפרצות הברוצלוזיס בנגב .
מבצע למזעור הברוצלוזיס בקרב עדרי הצאן בנגב .
בדיון במחוז דרום של השו"ט במרץ 2012 בהשתתפות נציגי משרדי החקלאות והבריאות נאמר כי קיימת "עליה רב שנתית בשיעורי היארעות של מחלת הברוצלוזיס בקרב האוכלוסייה הבדואית בעשור האחרון, ועליה חדה בתחלואה בשנת 2012 .
" מאז נודע לשו"ט על שיעורי התחלואה הגבוהים של בני אדם בדרום בברוצלוזיס פעלו המופקדים על הנושא להכין תכנית להתמודדות עם המחלה, ובאפריל 2014 החלו השו"ט לבצע"תכנית רב שנתית למזעור מחלת הברוצלוזיס בעדרי הצאן בנגב לשנים 2014-2019( " להלן- המבצע למזעור הברוצלוזיס או התכנית)13 .
מטרות התכנית ושלבי הפעלתה .
מטרות התכנית: מזעור התחלואה בברוצלוזיס בבני אדם, בצאן ו בגמלים ושמירה על רמת תחלואה מזערית לאורך זמן - ירידה בתחלואת צאן וגמלים ל- 5% ; ניטור ומעקב לצמצום התפרצויות של המחלה בשנים הבאות; מניעת התפשטות המחלה לעדרים מוסדרים כרפתות החלב וקידום הידע והכלים לשליטה מיטבית במחלה על ידי מחקר ייעודי ויישומי.
פעולות לביצוע בשלב הראשון: חיסון 85% ,מהעדרים על ידי השו"ט חינם, כדי לתמרץ מגדלים לחסן את עדריהם; מיפוי לשם קבלת מידע על מיקומם וגודלם של עדרי צאן בנגב כבסיס לקביעת תכנית להמתת בעלי חיים נגועים בברוצלוזיס; סימון של כל השגר14 .
פעולות לביצוע בשלב השני: בדיקות מדגמיות בכל העדרים כדי לאבחן תחלואה בברוצלוזיס, ואם נמצאה תחלואה - בדיקת העדר כולו; בד בבד - סימון העדר וחיסון השגר.
תוצאות בדיקה שמצביעות על בעל חיים נגוע יובילו להמתתו סמוך ככל הניתן לזמן הבדיקה.
המתת עדרים תיעשה תחילה במוקדים קטנים ומוגדרים בנגב וישולמו פיצויים למגדלים שראשי צאן שלהם יומתו.
עדר שיותר מ-20% מראשי הצאן בו יימצאונגועים - יומת כולו; בעדר ששיעור התחלואה בו נמוך יותר יומתו רק בעלי החיים הנגועים, והשו"ט ישובו .
13 ,משרד החקלאות תכנית רב שנתית למזעור מחלת הברוצלוזי ס בעדרי הצאן בנגב בשנים 2019 -2014 - נוהל מורחב לביצוע בשנים 2016- 2017 , למוקדים נוספים באזור המבצע בנגב.
il/vet/hukim/nehalim/Pages/bru_negev.
aspx 14 שגר- בעלי חיים שטרם הגיעו לבגרות.
משרד החקלאות ופיתוח הכפר |949 .
אםבשתי בדיקות רצופות לא יימצאו בעדר ראשי צאן נגועים, הוא יוכרז נקי מן המחלה.
האזור שהוגדר לביצוע התכנית : בצפון - מגבול רצועת עזה לאורך כביש 25 לנתיבות.
מנתיבות לבית קמה לאורך כביש293 עד צומת בית קמה.
מצומת בית קמה לאורך כבישים 40 ו-3225 עד הקו הירוק באזור להב.
לאורך הקו הירוק מזרחה עד כביש 90 ממערב לים המלח.
במזרח: לאורך כביש90 ממפגש הקו הירוק באזור ים המלח ועד לנחל נקרות באזור עין יהב.
בדרום: לאורך נחל נקרות עד מכתש רמון ולאורך כביש 171 עד לגבול ישראל-מצרים.
במערב: גבול ישראל-מצרים וגבול ישראל -רצועת עזה.
להלן מפה שבה אזור המבצע מסומן בסגול.
תרשים 4 : מפת אזור המבצע למזעור הברוצלוזיס בנגב .
המקור: משרד החקלאות, מסמך על תכנית המבצע למזעור מחלת הברוצלוזיס בנגב.
לצורך התמצאות על המפה צוינו שמות של שתי ערים.
פעולות שבוצעו במסגרת המבצע .
דחיית ההמתה של בעלי חיים נגועים בברוצלוזיס .
על פי פקודת מחלות בעלי חיים, השו"ט מוסמכים להמית בעל חיים נגוע במחלה כדי למנוע את התפשטותה.
גם בנוגע לברוצלוזיס, שהיא מחלה מידבקת לבני אדם וחשוכת מרפא לבעלי חיים, מקובלת בשו"ט הפרקטיקה של המתת בעלי החיים החולים.
בסעיף 16 לפקודת מחלות בעלי חיים נקבע: "אוצר המדינה ישלם לבעלו של בעל חיים שהומת לפי פקודה זו פיצויים".
גובה הפיצויים שישלמו השו"ט בגין המתת בעל חיים חולה נקבע כדלקמן: לבעל חיים נגוע במחלה - מחצית משוויו לפני שחלה; לבעל חיים שהומת אך לא היה נגוע במחלה, אלא חשוד כנגוע בה - מלוא שוויו לפני שהומת.
כללים אלה תקפים גם לברוצלוזיס.
במשרד החקלאות פועלת ועדה לבדיקת בקשות לתשלום פיצויים למגדלים בגין המתת בעלי חיים כדי למנוע התפשטות מחלות.
בסעיף 17 (ג) לפקודת מחלות בעלי חיים נאמר כי "לא ישולמו פיצויים בשל בעל חיים שהומת לפי הוראות פקודה זו, אם לדעת מנהל השירותים הווטרינריים הפר בעליו את הוראות הפקודה, או הוראת ביצוע או לא נקט אמצעים הנדרשים לשם מניעת נגיעות בעל-חיים במחלה כפי שהורה מנהל השירותים הווטרינריים, והצורך בהמתת בעל החיים נובע מאי קיום ההוראות האמורות".
לעניין ברוצלוזיס בצאן, ניתן אם כן לפצות על פי הפקודה בעל עדר בגין המתת בעלי חיים נגועים במחלה כל עוד הוא לא הפר את הוראותיה; על בעל הצאן לסמן את בעלי החיים שבעדר, לדאוג שהצאן ייבדק לאבחון ברוצלוזיס ולחסנו כנגד מחלה זו.
במסגרת הכנת תכנית המבצע עלה כי במגזר הבדואי בנגב יש מגדלים רבים שמחזיקים בצאן, בין לצורכי פרנסה ובין לצרכים ביתיים, ואינם יוצרים קשר עם השו"ט כדי שראשי הצאן שלהם יסומנו, ייבדקו ויחוסנו.
כיוון שכך הם עוברים על הוראות הפקודה, ובמקרה שבעלי החיים שלהם נגועים בברוצלוזיס ויש להמיתם - לא ניתן לשלם להם פיצוי.
הנהלת השו"ט העריכה שלא ניתן יהיה לזכות בשיתוף הפעולה של המגדלים הבדואים בנגב להמתת צאן וגמלים נגועים בברוצלוזיס אם לא ישולם להם בכל זאת פיצוי כספי בגין בעלי החיים שיומתו.
בשל כך הכינו בשו"ט נוהל מיוחד שיאפשר להם להעניק פיצוי למגדלים שהפרו את הפקודה.
הנוהל לפיצוי זה, הניתן לפנים משורת הדין (להלן - הנוהל המיוחד), אושר על ידי המשרד בשנת 2015 .
לבדיקת בקשות לתשלום פיצויים לפי הנוהל המיוחד מינה המשרד "ועדה לאישור תשלום לפנים משורת הדין" (להלן - הוועדה לפיצוי לפנים משורת הדין)15 .
15 בוועדה חברים בין השאר מנהל השו"ט בשדה, נציגת המחלקה המשפטית ונציג הלשכה הווטרינרית בדרום.
משרד החקלאות ופיתוח הכפר |951 .
בתכנית המבצע קבעו השו"ט כי המתת צאן וגמלים נגועים בברוצלוזיס תיעשה בשלב השני של המבצע.
השלב הראשון של המבצע הסתיים במהלך שנת 2015 , והניב לשו"ט מידע על מספר ראשי הצאן בנגב ועל שיעור הנגיעות של העדרים בברוצלוזיס.
המידע איפשר לשו"ט להכין תכנית לביצוע השלב השני של המבצע - סימון כל ראשי הצאן בעדרים, בדיקתם לברוצלוזיס וחיסון כל השגר; המתת בעלי החיים הנגועים בכל עדר ופיצויי המגדלים; ופעולות הסברה בעיקר בקרב הבדואים בנגב על המחלה ודרכי ההידבקות בה.
במחצית השנייה של 2015 הגיש משרד החקלאות למשרד האוצר דרישת תקציב לביצוע השלב השני של המבצע.
בדרישה נרשמו עלויות לפיצויים לפנים משורת הדין, לרכישת ציוד, לגיוס עובדים באופן זמני לצורך המבצע ועוד.
באוגוסט 2015 אישר משרד האוצר למשרד החקלאות תקציב מיוחד בסך50 מיליון ש"ח לביצוע הפעולות הנדרשות במסגרת המבצע; התקציב הועבר למשרד החקלאות בינואר 2016 .
מחצית הסכום נועדה לפיצוי בעלי עדרים לפנים משורת הדין על המתת בעלי חיים נגועים בברוצלוזיס.
נוסף על כך, באותו חודש אישר משרד האוצר למשרד החקלאות 5 מיליון ש"ח לביצוע תכנית ניסויית ברהט16, כצעד ראשון ביישום השלב השני של המבצע.
תכנית זו החלה באוקטובר 2015 ואז החל משרד החקלאות בהמתת צאן וגמלים נגועים בברוצלוזיס במסגרת המבצע ובתשלום פיצויים למגדלים על פי הנוהל המיוחד.
השו"ט ידעו עוד ב-2012 על הגידול בתחלואת בני אדם בברוצלוזיס באזור הדרום וכן כי מספר החולים גדל ביותר מפי שלושה בשנים 2014-2012 .
הם גם ידעו עוד בשלב הראשון של המבצע כי שיעור גבוה מעדרי הצאן בנגב נגועים במחלה.
עם זאת, רק באוקטובר 2015 החלו השו"ט להמית בעלי חיים נגועים בברוצלוזיס כדי לנקות את העדרים בנגב מן המחלה.
יוצא כי, במשך לפחות שלוש שנים - איפשרו השו"ט מצב שבו בעלי חיים נגועים ממשיכים לחיות בנגב ולהיות מקור להתפשטות המחלה בקרב עדרי המקנה, ומקור להדבקה של בני אדם נוספים בברוצלוזיס באזורים שונים של הארץ.
בישיבת ועדת הבריאות של הכנסת ביולי 2015 עלה העניין של דחיית המתה של בעלי חיים נגועים בברוצלוזיס באזור בנגב.
לדברי מנהל השו"ט "הרבה נעשות ללא ידיעה של הרשויות וזה ]של חיות משק ממקום למקום[ העברות בניגוד לחוק"; "פיצוי לא יכול להינתן במסגרת פקודת מחלות בעלי חיים.
מכיוון שברגע שיש הפרות של הפקודה לא ניתן לפצות"; רוב "העדרים ברהט פעלו בניגוד ]במסגרת התכנית הניסויית [ שהולכים לנקות אותם עכשיו לפקודה".
16 התכנית הניסויית נקבעה כשלב ראשון לצורך למידה והסקת מסקנות לפני ביצוע התכנית בכל אזור המבצע.
במסגרת זו בוצעו ברהט, בין השאר, הסברה לאוכלוסייה והמתה של חיות משק נגועות.
הרופא הממונה על מחוז דרום במשרד הבריאות ציין באותה ישיבה כי פעולות חיסון מבלי להמית בעלי חיים נגועים אינן מספקות, וכי עד אותה עת לא בוצעו פעולות המתה.
הוא הציג כדוגמה מקרה: "נאקה שנדבקה במחלה ודרך חקירה שלנו במשרד הבריאות גילינו שהיא חולה והדביקה 14 .
מנהל השו"ט ]ממיתים[ עדיין מסתובבת חופשית.
לא ]הנאקה[ :השיב"אם אנחנו נמית אותה היום בלי שהמגדל יודע שמחר הוא מקבל פיצוי, הוא יתנגד.
אנחנו מוכנים מחר להמית ולשלם בעוד שנה כשיהיה כסף, אם יהיה כסף.
מה נעשה אם לא יהיה כסף?
כדי לשלם פיצויים, התקציב צריך להגיע, היום אין תקציב לפיצויים".
רופאים וטרינריים בשו"ט ציינו לפני נציגי משרד מבקר המדינה כי חיסון בעלי החיים נגד ברוצלוזיס אמנם מקטין במידה רבה את הסכנה להידבק במחלה17 , אולם אינו מונע אותה לגמרי, ובעל חיים שחוסן עלול להידבק במחלה.
לפיכך יש חשיבות להמתת בעלי חיים נגועים.
לגבי בני אדם, ברור שבעל חיים נגוע ממשיך להיות מקור הדבקה גם אם העדר שלו חוסן.
ביוני 2015 כתב הרופא הממונה על מחוז דרום במשרד הבריאות למנהל השו"ט: "תוכנית המיפוי של עדרים בכלל ועדרים נגועים בפרט ע"י השירות הווטרינרי חשובה.
לדעת על עדר נגוע ולהשאירו בשטח - זו רשלנות.
משרד החקלאות כתב למשרד מבקר המדינה בתגובה, כי חיסון מביא לצמצום משמעותי של המחלה; "בכל מקרה עד הסדרת האפשרות לתשלום בגין המתה היה עדיף למפות, לחסן ולבדוק".
משרד החקלאות הדגיש כי בבואו לטפל במחלת הברוצלוזיס בצאן בנגב, היה עליו לקחת בחשבון את "מאפייני וכנגזרת מכך, את מידת היענותה לביצוע הוראות ]הבדואית בנגב[ האוכלוסייה ]בקרב האוכלוסייה [ הפקודה"; "הייתה חשיבות לביצוע מהלכים בקרבה בתיאום ותוך מזעור חיכוכים מיותרים מול רשויות השלטון.
כיוון שהיו הפרות רבות של הפקודה בשטח, כגון: אי מתן חיסונים, אי סימון, הובלה ללא היתר ['ו'שחיטה שחורה18.
, ככלל לא ניתן היה לשלם פיצויים מכוח הפקודה למגדלים] ברי כי במצב דברים זה השו"ט לא היו זוכים לשיתוף פעולה מצד המגדלים.
על כן השו"ט עמלו על מתן תשלום באפיק אחר, ייחודי לאזור הנגב".
עוד נאמר כי השו"ט בצעו "פעולות אינטנסיביות של הסברה בקהילה אודות המחלה, מתן חיסונים בחינם, וביצוע דיגום בעדרים בחינם.
שעל הסימון והחיסון להיעשות בחינם על מנת לקבל שיתוף פעולה.
ואכן הדבר נעשה כך בשנה הראשונה.