HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
, בשבע חברות לפי חוות דעתה של היועצת המשפטית של הרשות, פעולות שעושים הדירקטורים בחברות ממשלתיות, כאשר מספרם נמוך מהמספר המזערי הקבוע במסמכי היסוד של החברות, הן חסרות תוקף.
יצוין כי בין החברות שפעלו במועד האמור בהרכב חסר מצויה גם "התעשייה האווירית לישראל בע"מ" (להלן - תע"א), שהיא אחת החברות הגדולות בישראל.
מנובמבר 2004 עד תחילת מאי 2005 היו בדירקטוריון שלה פחות חברים מהמספר המזערי הנדרש לפי התקנון7.
השרים הם הממנים את הדירקטורים, לאחר שהתייעצו עם ועדת המינויים.
את יושבי הראש של הדירקטוריונים ואת המנכ"לים בוחר הדירקטוריון באישורם של השרים, לאחר שהתייעצו עם ועדת ה מינויים.
כדי שהשרים יהיו מודעים לצורך למנות דירקטורים בחברות שבתחום .
7 בעניין זה ראודוח שנתי 56 א של מבקר המדינה( 2005 '), עמ327.
אחריותם, הרשות שולחת להם מדי חודש נתונים על מספר הדירקטורים המכהנים בכל חברה שבתחום אחריותם.
במקרים דחופים מנהל הרשות שולח מכתב אישי לשר האוצר ולשר האחראי לענייני החברה ומתריע בפניהם על הצורך הדחוף במינוי דירקטורים בחברות שמספר הדירקטורים שבהן ירד או עומד לרדת לרמה העלולה לפגוע בתפקודו של הדירקטוריון.
עם זאת, בחוק החברות הממשלתיות קיימות הוראות המאפשרות לממשלה למנות דירקטורים בחברות ממשלתיות בתנאים מסוימים: סעיף 23 (א) לחוק קובע כי "פחת מספר חברי הדירקטוריון הרשאים להשתתף בישיבותיו מהמניין החוקי לישיבותיו ומצב זה נמשך למעלה מ-30 ימים, או פחת מספר החברים מן המספר המזערי הקבוע בתקנות החברה, ומצב זה נמשך למעלה מ -60 ימים, רשאית הממשלה, בהתייעצות עם הוועדה לבדיקת מינויים, למנות דירקטור או דירקטורי ם במספר הדרוש להשלמת המניין החוקי".
בסיפא של סעיף 24 )(א לחוק החברות הממשלתיות הדן במינוי יו"ר דירקטוריון נקבע כי "רשאית הממשלה למנות יושב ראש הדירקטוריון מבין חבריו, אם ראתה צורך בכך ולאחר שנועצה בוועדה לבדיקת מינויים".
בסיפא של סעיף 31 (א) הדן במינוי מנכ"ל, נקבע כי "רשאית הממשלה למנות את המנהל הכללי אם ראתה צורך בכך".
התברר כי בפועל לא נעשה שימוש בסמכויות שנמנו לעיל, המקנות לממשלה אפשרות להתערב ולמנות בדירקטוריונים דירקטורים, יושבי ראש ומנכ"לים.
פעולות אלה גם לא ננקטו במקרים שבהם דירקטוריונים לא תפקדו במשך זמן רב, והיה חשש כי עלול להיגרם נזק לחברה ולאינטרס הציבורי.
להלן דוגמאות לחברות שפעלו תקופה ארוכה בלי דירקטורים במספר הנחוץ, ותוצאות הדבר: (א) על פי תקנון חברת חיא"ל, מספר הדירקטורים שלה לא יפחת משבעה.
מיוני 2001 עד מאי 2004 לא היה מניין חוקי לישיבות הדי רקטוריון, והוא לא התכנס.
הדבר פגע בניהול התקין של חיא"ל: הדירקטוריון לא אישר את תקציביה לשנים 2002 -2004 , ודוחותיה הכספיים לשנים 2001 -2003 אושרו רק באמצע 2004 ; לא התקיימו דיוני בקרה תקציבית בפורום הדירקטוריון; המנכ"ל הוא שהגיש לשרים ולרשות דוחות חצי -שנתיים על פעילות הדירקטוריון; תכניות העבודה של המבקר הפנימי לשנים 2003 ו- 2004 גובשו על ידיו תוך שיתוף עם ההנהלה הפעילה של החברה, אף שפעולותיה אמורות לעמוד לביקורת של המבקר הפנימי; ודוחות הביקורת לא נדונו בדרג של הדירקטוריון.
ביולי 2004 בחר דירקטוריון חיא"ל מועמד ליו"ר מבין חברי הדירקטוריון, ובאוגוסט 2004 אישרה ועדת המינויים את מועמדותו.
מנהל הרשות התריע במרס ובאוגוסט 2005 בפני השרים האחראים על מספרם המועט מדי של הדירקטורים בחיא"ל.
במאי 2006 ,כיהנו בדירקטוריון חיא"ל שמונה חברים אולם השרים טרם אישרו את מינוי יו"ר הדירקטוריון.
(ב) על פי תקנון חברת מג"י, מספר הדירקטורים שבה לא יפחת משישה.
בשנת 2005 פג תוקף המינוי של רוב הדירקטורים.
מאפריל 2005 ;כיהנו בדירקטוריון היו"ר ודירקטורית מיולי 2005 עד נובמבר 2005 , עת חודש מינויו של היו"ר שסיים את כהונתו ביולי 2005 , הייתה בדירקטוריון חברה אחת בלבד.
במרס ובתחילת אוגוסט 2005 פנה מנהל הרשות לשר התשתיות הלאומיות דאז, בנימין בן אליעזר, ולשר האוצר דאז, בנימין נתניהו, והעלה בפניהם את הצורך הדחוף במינוי דירקטורים במג"י, בייחוד בשל היעדר מניין חוקי לכינוס הדירקטוריון, אך ללא הועיל.
על פי תקנון מג"י, המניין החוקי לישיבות דירקטוריון הוא שלושה מחבריו, אך הדירקטוריון רשאי להחליט על שינוי מספר זה.
באפריל 2005 החליט הדירקטוריון כי שני חברים יהיו מניין חוקי.
במאי 2005 , בהתבסס על תקנון מג"י, העביר היועץ המשפטי של מג"י לרשות חוות דעת שלפיה "קיום שני חברים בדירקטוריון אינו גורם לדירקטוריון להיחשב דירקטוריון לא חוקי".
עוד כתב היועץ בחוות הדעת כי "מדובר במצב זמני שמן הראוי לתקנו".
היועצת המשפטית של הרשות הודיעה למשרד מבקר המדינה מעקב ובקרה על החברות הממשלתיות 129 .
בספטמבר 2005 כי חוות הדעת מקובלת עליה מבחינה משפטית.
במאי 2006 כיהנו בדירקטוריון מג"י שלושה חברים, אולם טרם מונה יו"ר לדירקטוריון.
(ג) על פי סעיף 57(3 ) לחוק החברות הממשלתיות, "דירקטור בחברה בת מטעם חברת האם יתמנה בידי הדירקטוריון של חברת האם; המינוי טעון אישור השרים לאחר התייעצות עם הוועדה לבדיקת מינויים.
" בסעיף 29 א(א) לחוק הח ברות הממשלתיות נקבע שהדירקטוריון "ימנה ועדת ביקורת מבין חבריו, שמספר חבריה לא יפחת משלושה".
במאי 2004 ,כיהנו בדירקטוריון של חברת הפחם (חברה בת של חח"י) רק שני דירקטורים מספר הנמוך מהמניין החוקי הקבוע בתקנות ההתאגדות של חברת הפחם, וכתוצאה מכך חדל דירקטוריון החברה לתפקד.
בסוף אותו חודש המליצה הוועדה לבדיקת מינויים לשרים הממונים, שיאשרו חמישה דירקטורים לחברת הפחם שדירקטוריון חח"י מינה במרס 2004 .
רק באוקטובר 2004 אושר המינוי של שלושה מהדירקטורים האמורים, ופעילות הדירקטוריון חודשה.
הרשות הסבירה כי העיכוב במתן האישור נבע מחילופי גברי של השר היוצא ושל השר הנכנס במשרד התשתיות הלאומיות באותה התקופה.
יצוין כי בהיעדר דירקטוריון לחברת הפחם, לא הייתה לחברה ועדת ביקורת ממאי 2004 , וכי ועדת הביקורת מונתה בסוף מאי 2005.
)(ד בסוף מאי 2005 פג תוקף המינוי של הדירקטורים בחברת גדיב (חברה בת של בז"ן).
לא מינתה בז"ן דירקטורים לחברה זו (ה) דירקטוריון תש"ן ממנה דירקטורים מבין חבריו לחברה הבת קמ"ד.
על פי תקנון ההתאגדות של קמ"ד, מספר הדירקטורים בה לא יפחת מחמישה.
מיוני 2004 עד מרס 2006 כיהנו רק שני דירקטורים בקמ"ד.
באותה עת היו ארבעה מועמדים לדירקטוריון קמ"ד, שהציע דירקטוריון תש"ן, וועדת המינויים המליצה על מינויים; הוועדה פנתה לשרים בעניין אישור המינויים פעמים אחדות, אולם הם מונו רק במרס 2006 .
בהיעדר מניין חוקי בדירקטוריון קמ"ד, דירקטוריון תש"ן הוא שאישר את הדוחות הכספיים של קמ"ד לשנים 2003 ו- 2004 .
על פי חוות הדעת של היועץ המשפטי של תש"ן מאוקטובר 2005 , "ניתן לתקוף את קיום ישיבות דירקטוריון קמ"ד והחלטות שהתקבלו בו מאז הוא פועל כך בעילה של אי-חוקיות".
(ו) בכמה חברות פעלו דירקטוריונים במשך תקופה ממושכת בלא יו"ר: בבז"ן לא מונה יו"ר במשך כשנה, החל ממאי 2003 , ובגדיב כשלוש שנים, ממאי 2002 עד מאי 2005 , המועד שבו פג תוקף המינוי של הדירקטורים, והדירקטוריון חדל להתכנס; בתש"ן לא היה יו"ר מאפריל 2005 עד מאי 2006 , ובחברת הפחם יותר משלוש שנים, החל מאוקטובר 2003 .
הדירקטוריונים לא בחרו מקרבם מועמד לתפקיד, ואת הישיבות ניהל לעתים אחד הדירקטורים שמונה לתפקיד זה לצורך אותה ישיבה.
הרשות לא דרשה מהדירקטוריונים של החברות לדון בעניין זה.
לדעת משרד מבקר המדינה, במקרים שבהם דירקטוריונים בחברות ממשלתיות אינם פעילים, ומתעורר קושי לחדש את פעילותם, על הרשות להציע לשר האוצר או לשר האחראי על החברה, להגיש לאישור הממשלה הצעות למינוי דירקטורים, ויושבי ראש דירקטוריונים.
זאת ועוד, יסוד מוסד בניהול מועצות מנהלים של חברות הוא קיומו של מספר בעל משקל סגולי של חברי דירקטוריון, כך שהדיונים וההחלטות שיתקבלו יהיו פרי תבונתם המקצועית והמצרפית של קבוצת אנשים שהוסמכו לקבוע את מדיניות החברה.
כאשר הישיבות מתנהלות 130 דוח שנתי57ב .
בהשתתפות דירקטורים מועטים, מטרה זו אינה מושגת.
מן הראוי היה שהרשות תעלה בפני השרים את החשש לפגיעה באיכות קבלת ההחלטות.
בתשובת הרשות מינואר 2006 צוין כי "מצב בו לא מתכנס דירקטוריון חברה ממשלתית, בשל העדר קוורום, אינו מצב תקין ויש לפעול לשם השלמת מכסת הדירקטורים, על מנת לאפשר את פעילותן התקינה של החברות.
דרך המלך למינוי דירקטורים קבועה בסעיף 18 לחוק ומטילה חובה בעניין זה על השרים (ולא על הרשות).
פרשנות הרשות הינה כי יש לעשות שימוש בסמכות הנתונה לממשלה למנות דירקטורים, רק במקרים חריגים ביותר.
אין לעשות שימוש בסמכות הנתונה לממשלה, מבלי שמוצו אפשרויות אחרות העומדות בפני הגורמים הרלוונטיים במקרים אלו.
שכן, עלול להיות בכך משום מתן הכרה ולגיטימציה לאי -מינוי דירקטורים על ידי השרים ולכך שהשרים לא ממלאים אחרי חובותיהם הקבועות בדין".
כדי לעמוד על הגורמים לעיכובים במינוי דירקטורים, נבדקו ההליכים למינוי דירקטורים בלשכותיהם של שר האוצר והתמ"ת דאז, אהוד אולמרט, שר התשתיות הלאומיות דאז, בנימין בן אליעזר, ושר התיירות דאז, אברהם הירשזון.
התברר כי עניין מינוי הדירקטורים מופקד בידי יועצי השרים, וכי הם גם מוסמכים לחתום בשם השרים על טופס הצעת המינוי המוגש לוועדת המינויים.
משיחות עם היועצים התברר כי לעתים בהיעדר הסכמה באשר למינוי דירקטורים, נוצר בין לשכות השרים נתק לתקופות ממושכות, וכי במהלך תקופות אלה לא מונו דירקטורים.
על היעדר הסכמה בין השרים באשר למינוי דירקטורים ועל עצירת המינויים הנובעת מכך אפשר ללמוד מהדוגמה הבאה: המועצה הישראלית לצרכנות (להלן - המועצה לצרכנות) היא חברה ממשלתית.
בתקנון המועצה לצרכנות נקבע כי מספר הדירקטורים שלה לא יפחת מחמישה ולא יעלה על 11 .
בנובמבר 2003 כיהנו בדירקטוריון המועצה לצרכנות שלושה חברים בלבד, מאחר ששר התמ"ת דאז, אהוד אולמרט, ושר האוצר דאז, בנימין נתניהו, לא מינו דירקטורים חדשים לדירקטוריון המועצה במקום הדירקטורים שסיימו את כהונתם.
בשל מצב זה שותקה עבודת הדירק טוריון.
בנובמבר 2004 מינו השרים שלושה חברים חדשים לדירקטוריון המועצה לצרכנות.
במכתב ששלח בדצמבר 2004 ,יועצו של שר התמ"ת דאז אהוד אולמרט, ליועץ המשפטי של משרד התמ"ת נאמר כי "בהתאם לנהוג, לצורך קבלת הסכמתו של שר האוצר לביצוע המינויים, מתבצעת חלוקה במספר המושבים בדירקטוריון בין השרים וניתנת האפשרות לשר האוצר להציע מועמדים מטעמו.
לפיכך חשוב לציין כי מועמד ומועמדת ב' הינם מינויים שהוצעו על ידי לשכת שר האוצר ולמעשה ]חבר מרכז הליכוד[ 'א 'נכפו' על השר אולמרט, וזאת כאמור מתוך הכרח למנות דירקטוריון למועצה ולאפשר את המשך עבודתה התקינה".
שר התמ"ת דאז אהוד אולמרט הציע גם הוא שני מועמדים - מועמד ג' ומועמד ד'.
בעקבות עתירה שהוגשה לבג"ץ 8 בדצמבר 2004 בעניין הליכי מינוי לקויים לכאורה של הדירקטורים שמונו בנובמבר 2004 לדירקטוריון המועצה לצרכנות, התברר כי למועמד ד' יש זיקה פוליט ית, והוא לא הצהיר עליה בשאלון שמילא.
ועדת המינויים שדנה במועמדותו בדצמבר 2004 מצאה אותו כשיר לכהן בדירקטוריון המועצה לצרכנות.
בעקבות איתור הזיקה הוחזר מינויו של מועמד ד' לדיון נוסף בוועדה למינויים, אולם בסופו של דבר הוסרה מועמדותו.
בינואר 2005 התריע מנהל הרשות בפני שר התמ"ת דאז, אהוד אולמרט, ובפני שר האוצר דאז, בנימין נתניהו, כי בדירקטוריון המועצה לצרכנות מכהנים שלושה חברים בלבד.
מנהל הרשות ציין כי אין בחברה מורשי חתימה ולא מכהן בה מנכ"ל, וכי הסמכות למינויו של מנהל או מנכ"ל בפועל נתונה בידי דירקטוריון המועצה לצרכנות.
הוא ציין כי לפי סעיף 52 לחוק .
8 בג"ץ 11978/04 ,התנועה למען איכות השלטון בישראל (ע"ר) נ' שר התעשייה, המסחר והתעסוקה ואחרים.
מעקב ובקרה על החברות הממשלתיות 131 .
החברות, התשנ"ט- 1999 (להלן- חוק החברות), במצב שבו נבצר מהדירקטוריון להפעיל את סמכויותיו והפעלת סמכות מסמכויותיו חיונית לניהולה התקין של החברה, האסיפה הכללית רשאית להפעילה במקומו.
מנהל הרשות הציע לפעול באופן זה.
שר התמ"ת ושר האוצר קיבלו את הצעתו, ובפברואר 2005 מינתה האסיפה הכללית מורשי חתימה למועצה לצרכנות.
יש לציין כי הגשת העתירה לא מנעה מהשרים למנות במועד האמור בעלי תפקידים למועצה לצרכנות.
בתשובת שר האוצר והתמ"ת דאז, אהוד אולמרט, למשרד מבקר המדינה מינואר 2006 ציין השר כי בשל מחלוקת שהתגלעה בין לשכתו ללשכת שר האוצר דאז, בנימין נתניהו, ובשל העתירה המשפטית שהוגשה, הופסק הליך מינוי הדירקטורים למועצה.
השר אולמרט הוסיף כי משהתמנה לתפקיד שר האוצר, הציע לוועדת המינויים חמישה מועמדים, וכי עם אישורם תתחדש פעילות הדירקטוריון.
בינואר ובפברואר 2006 מונו חמישה חברים חדשים לדירקטוריון המועצה לצרכנות, והוא החל לפעול מחדש, אולם עד מאי 2006 טרם נבחרו יו"ר דירקטוריון ומנכ"ל למועצה.
באוגוסט 2006 מונה על ידי השרים יו"ר לדירקטוריון המועצה לצרכנות, ובינואר 2007 מונה מנכ"ל למועצה לצרכנות.
הביקורת העלתה כי המשא ומתן על מינוי הדירקטורים מתנהל בעיקר בעל פה, בפגישות ובשיחות טלפון בין יועצי השרים, וכי אין מתעדים את הסיכומים ואת השיחות.
בביקורת נמצאו רשומות ומסמכים מועטים בלבד בעניין זה.
במצב זה אין שקיפות בהליכים למינוי דירקטורים, וקשה לעמוד על הגורמים האחראים על עיכוב המינויים.
למובא לעיל נמצאו תימוכין בתשובת שר האוצר לשעבר, בנימין נתניהו, למשרד מבקר המדינה מינואר 2006 , שציין כי "הדיונים בעניין מינוי דירקטורים לחברות ממשלתיות, נערכים בין עוזרי השרים ובדרך כלל ללא רישום פרוטוקול".
בתשובת משרד התיירות מינואר 2006 צוין כי השר הנחה את הנהלת משרדו לבחון את מצב הדירקטורים בחברות הממשלתיות שבאחריותו.
עם קבלת הדיווח יפעל השר לתיקון המצב.
שר התשתיות הלאומיות, בנימין בן אליעזר, ציין בתשובתו למשרד מבקר המדינה ממאי 2006 ; "בכוונתי לפעול מהר ככל האפשר כדי להביא למינוי דירקטורים בחברות חיא"ל ומג"י, על מנת להשיג מניין חוקי בישיבות הדירקטוריון.
אנחה את העוסקים במינויים במשרד התשתיות הלאומיות לבצע רישום פעולות, למעקב אחר הליכי המינוי ומידת התיאום בין השרים".
המצב המתואר לעיל מעיד על כשל מתמשך במינוי דירקטורים, יושבי ראש דירקטוריונים ומנכ"לים על ידי השרים, שאינם מצליחים להגיע להסכמה ביניהם.
לדעת משרד מבקר המדינה, מצב זה המביא לשיתוקם של דירקטוריונים, עלול לפגוע בניהולן התקין של החברות, באינטרסים של המדינה כבעלת מניות ובאינטרס הציבורי עקב חוסר האפשרות לקבל החלטות במטרה לאפשר את תפקוד החברות ואת אספקת השירותים לציבור.
על כן יש לבסס את מינויים של דירקטורים בחברות הממשלתיות על מאגר מועמדים שייבחרו על ידי ועדה ציבורית.
מינוי רואי חשבון ויועצים משפטיים חוק החברות הממשלתיות קובע כי מינוי ם של רואי חשבון ויועצים משפטיים לחברות ממשלתיות טעו ן אישור של הרשות.
ב - 1992 פורסמו כללי החברות הממשלתיות (מינוי יועצים משפטיים ושכרם) , התשנ"ב- 1992, וב- 1994 פורסמוכללי החברות הממשלתיות (מינוי רואי חשבון ושכרם), התשנ"ד- 1994 (להלן - הכללים).
מינוי רואי החשבון המבקרים את הדוחות הכספיים הכללים קובעים כי על שר המשפטים ושר האוצר למנות ועדה שתמליץ על מינוים ועל שכרם של רואי החשבון על פי רשימת מועמדים שהגישה לה הרשות.
כמו כן, עליהם לבחור את יו"ר הוועדה.
הוועדה מורכבת משבעה חברים.
המלצת הוועדה תובא, באמצעות הרשות, לדיון באסיפה הכללית של החברה.
החלטת האסיפה הכללית בדבר מינוי רואי חשבון טעונה אישור של הרשות.
מינואר 2003 עד פברואר 2004 לא פעלההוועדה עקב פקיעת תקופת המינוי של כמה מחבריה.
מינוי חברים אחרים במקומם על ידי השרים הממונים התעכב.
יש לציין שהרשות חזרה ופנתה לשרים הממונים בתקופה האמורה וגם לפני כן, וביקשה שיזרזו את פעולותיהם.
בתיקי הרשות לא נמצאו עדויות לטיפול השרים בפניות הרשות בנדון.
בתחילת 2004 , כשמונו לוועדה חברים חדשים, היא פעלה למינוי רואי חשבון בחברות הממשלתיות.
בנובמבר 2005 פרשה יו"ר הוועדה, והוועדה לא כונסה.
עד אוגוסט 2006 לא מונה יו"ר חדש לוועדה.
בינואר 2006 עדיין נותרו34 חברות שהעסיקו רואי חשבון בלי המלצת הוועדה ובלי אישור הרשות.
באוקטובר 2006 ציינה הרשות בתשובתה כי "מצב בו מתנהלת חברה ממשלתית, ולו לזמן קצר, ללא רו"ח מבקר אינו תקין ועלול לגרום נזק רב.
משכך, משרואה חשבון מבקר החברה ממשיך בעבודת הביקורת, קיימת חובה לשלם את שכר טירחתו".
נוסף על כך הודיעה הרשות שנותרו שבע חברות שהעסקת רואי חשבון בהן טרם הוסדרה במלואה.
על פי הכללים, רואי החשבון מתמנים לתקופה שלא תעלה על שלוש שנים, ויש אפשרות להאריכה בשלוש שנים נוספות.
התברר כי בכמה מהחברות הגדולות במשק כיהנו רואי חשבון במשך זמן רב: נכון לאוגוסט 2005 כיהן רואה החשבון של חח"י במשך כתשע שנים, ורואי החשבון של מקורות ושל בז"ן כיהנו במשך כעשר שנים כל אחד.
כל השלושה כיהנו מבלי שהוועדה קיבלה החלטה בעניין מינוים לחברות אלה.
העסקת רואי ח שבון לתקופה כה ממושכת עלולה ליצור קשרי תלות לא רצויים בין רואי החשבון המבקרים ובין החברות.
בנובמבר 2005 , בעקבות החלטות של ועדת המינויים, פנתה הרשות לחח"י ולמקורות כדי לקיים רוטציה בין רואי החשבון שלהן.
בעקבות זאת הנחתה הרשות את החברות הללו כי באסיפה הכללית בכל חברה יחדשו את מינוי רואה החשבון המכהן, כך שיכהן במהלך אותה שנה יחד עם רואה החשבון שהוועדה המליצה עליו.
בינואר 2006 החליטה האסיפה הכללית בכל אחת מהחברות האמורות על המינויים בהתאם להנחיית הרשות.
עוד הודיעה הרשות כי ועדת המינויים החליטה שלא להחליף את רואה החשבון של בז"ן, בשל הכוונה לפצל חברה זו ולהפריטה9.
9 ביולי 2006 מומשו החלטות הממשלה משנת 2004 , ובז"ן פוצלה.
מכירת החזקות המדינה בבית הזיקוק באשדוד הסתיימה בסוף ספטמבר 2006 , ובתחילת 2007 מתכננים להציע לציבור את החזקות המדינה בבית הזיקוק בחיפה ואת החברות שבהחזקת בז"ן.
מעקב ובקרה על החברות הממשלתיות 133 .
רואי החשבון המבקרים חברות ממשלתיות ממלאים תפקיד סטטוטורי, שחובותיו, אחריותו וסמכויותיו נקבעו בדיני החברות הכלליים, לרבות חובת אי-התלות של רואי החשבון בחברה.
על הרשות לעמוד על כך שהחברות יעסיקו רואי חשבון כפי שנקבע בחוק ובכללים.
מינוי יועצים משפטיים הכללים קובעים כי שר המשפטים ושר האוצר ימנו ועדה שתמליץ בפני הרשות על מינוים של יועצים משפטיים לחברות ועל שכרם.
הרכבה של הוועדה למינוי יועצים משפטיים נקבע בחוק, והיא אמורה לכלול שבעה חברים.
החברות הן הבוחרות את היועץ המשפטי , והרשות, לאחר שהתייעצ ה עם הוועדה, מאשרת את מינויו לתקופה של שלוש שנים , שיש אפשרות להאריכה בשלוש שנים נוספות .
כדי לעמוד על המתרחש נבדקו ברשות עשרה תיקים של מינויי יועצים משפטיים , שנבחרו באקראי.
הכללים לא קבעו את תקופת כהונתם של חברי הוועדה.
באמצע 2002 קצב היועץ המשפטי לממשלה את תקופת כהונתם של חברי הוועדה לשלוש שנים, שאפשר להאריכה בשלוש שנים נוספות.
בסוף אותה שנה תמה תקופת כהונתם של כמה מחברי הוועדה , והיא לא יכלה להמשיך לפעול עד לכינון ועדה חדשה ביוני 2005 .
בתשובתה מינואר 2006 ציינה הרשות כיהליך מינוים של חברים חדשים לוועדה התמשך, בין היתר, בשל ההמתנה לתוצאות הבחירות בלשכת עורכי הדין, בשל הקשיים במציאת מועמדות נוכח החובה לייצג נשים בוועדה ובשל העיכוב במינוי חברים מקרב הציבור על ידי השרים הממונים.
יש לציין כי עד לכינון הוועדה החדשה, ואף לפני תום תקופת הכהונה של הוועדה, פנתה הרשות לגורמים המעורבים בבחירת החברים לוועדה במטרה לזרז את פעילותם.
בהיעדר ועדה לא היה מי שיעסוק במינוי יועצים משפטיים לחברות ובאישור שכר הטרחה של היועצים.
בשל הזמן הארוך יחסית שבו לא פעלה הוועדה, החליטה הרשות בנובמבר 2003 להקים צוות פנימי שיעסוק במינוי יועצים משפטיים ובאישור שכרם.
הרשות קבעה כי החלטה זו התקבלה מתוקף סמכותה על פי סעיף 47 (א) לחוק החברות הממשלתיות, הקובע ש"מינוי יועץ משפטי לחברה ממשלתית טעון אישור הרשות".
הצוות פעל על פי נהלים שנקבעו בוועדות במשך כשנה וחצי, עד לכינונה של ועדה חדשה ביוני 2005 .
משרד מבקר המדינה מצא שורה של ליקויים הקשורים לפרק הזמן הממושך שבו לא פעלה הוועדה: 1.
בשלוש חברות (חח"י, "חברת כביש חוצה ישראל בע" מ" ותע"א) הועסקו יועצים משפטיים בלא אישור של הרשות כנדרש.
הרשות א ישרה בדיעבד את שכר טרחתם, אך בה בעת התריעה בפני החברות על הצורך לבקש מראש אישור להעסקה.
אף כי לעתים שלחה הרשות לחברות תזכורות בדבר מינוי יועץ משפטי חדש או הארכת המינוי של יועץ מכהן, באוקטובר 2005 היו 21 חברות שהעסיקו יועץ משפטיבמשך יותר משש שנים.
הרשות אישרה את תשלום שכר טרחתם של יועצים אלה.
יועץ משפטי לצורך מטלה מסוימת יכול להיות מועסק באישור הרשות עד שמטלתו מסתיימת, גם אם הדבר נמשך יותר משש שנים.
נמצא שהרשות לא דרשה מהחברות שידווחו לה על סיום ביצוע המטלות, גם לא בתקופה שבה פעל הצוות הפנימי הנזכר לעיל .
החברות טענו בתשובתן למשר ד מבקר המדינה מתחילת 2006 ,שמכיוון שבמשך תקופה ארוכה לא פעלה הוועדה, הן לא הגישו לרשות בקשות לאישור מינויים של יועצים משפטיים.
הרשות, על פי סמכותה מכוח כללי החברות הממשלתיות (מינוי יועצים משפטיים ושכרם), התשנ"ב- 1992 ,קובעת לאחר המלצת הוועדה תעריף מרבי לשכר טרחה ליועצים משפטיים.
על החברות לפרט בדיווחיהן השנתיים לרשות מה מספר שעות העבודה של היועץ המשפטי לכל מטלה ומהם הנושאים שטיפל בהם.
בביקורת אותרו ארבע חברות ("חלמיש חברה ממשלתית עירונית לשיקום הדיור בתל אביב-יפו בע"מ" בשנים 2002 -2003 ; תע"א בשנת 2002; " חברתבניין הבימה בע"מ" בשנת 2003; ו"ערים חברה לפיתוח עירוני בע" מ" בשנים 2003 -2004 ), שלא כללו בדוחות ההתקשרות עם היועצים המשפטיים פרטים בדבר שעות העבודה של היועצים ו על הנושאים שבהם טיפלו.
הרשות לא דרשה מהחברות שיגישו לה פירוט כזה, ולכן לא יכלה לדעת אם שכר הטרחה והנושא שטופל אושרו על ידיה, ואף לא יכלה לאתר מקרים חריגים.
מלבד זאת אותרו גם ארבע חברות (חח"י בשנים 2001 -2002 ; " "כביש חוצה ישראל בעמ" בשנת 2003 ; תע"א בשנת 2002 ; ו"חברתבניין הבימה בע" מ" בשנת 2003 )ששילמו שכר טרחה ליועצים משפטיים בתעריף הגבוה מזה שקבעה הרשות.
הרשות שלחה לחלק מהחברות מכתבי אזהרה (לחח"י, ל"כביש חוצה ישראל בע"מ" ולתע"א), וביקשה מהן שיגבו בחזרה את ההפרשים או ינמקו את הסיבות לחריגות .
נמצא כי לא תמיד נחה דעתה של הרשות מהסברי החברות, ולא נמצא תיעוד לכך שהחברות גבו מהיועצים המשפטיים את ההפרשים.
על הרשות לעמוד על כך שהחברות יעסיקו יועצים משפטיים בהתאם למה שנקבע בחוק ובהוראותיה.
הבקרה על פעילות המוסדות המנהלים של החברות .
התכנסויות הדירקטוריון והאסיפה הכללית חוק החברות הממשלתיות מגדיר את חובות הדירקטוריון ובכללן: קביעת המדיניות הכללית של החברה ופעולותיה הפיננסיות; קביעת התקציב השנתי מדי שנה; קביעת תכנית הפעולה והתקן של עובדי החברה מדי שנה; ומעקב אחר הגשמת המדיניות, התכניות והתקציבים של החברה.
על הדירקטוריון להתכנס לכל הפחות אחת לחודשיים, כלומר לכל הפחות שש פעמים בשנה, אלא אם כן קבעו השרים, לאחר התייעצות עם הרשות, מועדים אחרים.
ישיבות הדירקטוריון של תש"ן וקמ"ד והפרוטוקולים של הדיונים היו משותפים לשתי החברות.
בפרוטוקולים צוינו רק שמות הדירקטורים של תש"ן שהשתתפו בישיבות, אך לא צוין מי מהם כיהן באותה עת גם כדירקטור בקמ"ד.
בהקשר זה יש לציין כי ההנהלה הפעילה של תש"ן פועלת כהנהלה של קמ"ד10 , אף כי כתב המינוי שהוציאו השרים הממונים למנכ"ל תש"ן נוגע רק לתפקידו בתש"ן.
יוצא אפוא שמנכ"ל תש"ן פעל גם כמנכ"ל קמ"ד, מבלי שמינויו אושר על ידי השרים.
לדעת משרד מבקר המדינה, העובדה שקמ"ד אינה מקיימת דיוני דירקטוריון נפרדים מתש"ן מצביעה על מצב בלתי תקין.
הדבר מטשטש את הגבולות ביניהן, ואינו מאפשר לקיים פיקוח ובקרה נאותים על פעילותה של כל אחת מהן.
דרכי הניהול של קמ"ד פוגעות גם ביישום החלטת הממשלה מ - 22.
99 בנושא הגברת התחרות בענף התשתיות במשק הדלק, שבה נקבע שיש להפריד את קמ"ד מתש"ן, כדי שקמ"ד תפעל כחברה נפרדת11 .
לקמ"ד אין עובדים משלה, ואת כל פעולותיה עושים עובדי תש"ן 11 ראודוחות ביקורת על איגודים, דוח מס' 5 ( 2000 '), עמ33, ודוח שנתי 52 ב של מבקר המדינה ( 2001,) 'עמ380.
מעקב ובקרה על החברות הממשלתיות 135 .
בעקבות הביקורת פנה מנכ"ל תש"ן באוגוסט 2005 לרשות בבקשה להסדיר את הנהלים ביחסים שבין תש"ן לקמ"ד.
הרשות הודיעה בתשובתה מאוקטובר 2006 למשרד מבקר המדינה כי המדינה ותש"ן דנות זה כחמש שנים בעניין השלמת הסדרי תום הזיכיון של תש"ן שפג בינואר 2001 12 , וכי עקב תהליכים שאירעו בתקופה האמורה במשק, נחלש כוחן המונופוליסטי של תש"ן וקמ"ד, ופחת הצורך בהפרדת החברות.
לדעת משרד מבקר המדינה, אם לדעת הרשות השתנו התנאים, מן הראוי שתביא את העניין בפני הממשלה.
בעקבות הביקורת הודיעה הרשות למשרד מבקר המדינה בסוף אוקטובר 2006 כי "מיד עם החתימה על הסכמי תום הזיכיון בכוונת הדרגים המקצועיים ליזום תיקון החלטת הממשלה.
כל עוד החלטת הממשלה לא תתוקן, תפעל הרשות על מנת שתתקיים הפרדה בין הדירקטוריונים של תש"ן וקמ"ד".
לפי סעיף 26 (ב) לחוק החברות הממשלתיות, השר ים, הרשות או אחד הדירקטורים יכולים לדרוש לקיים ישיבה מיוחדת של הדירקטוריון.
התברר כי הרשות ממעטת לעשות שימוש בסמכותה זו.
להלן דוגמה למקרה שבו היה צורך בכך: ביולי 2002 החליטה הממשלה על שינוי מבני של מקורות, ובאוגוסט 2002 חתמו הממשלה ומקורות על הסכם ביניהן בדבר אופן חישוב העלויות של מקורות והסובסידיה שתקבל מהממשלה ובדבר שינויים במבנה הנכסים, בהון ובפעילויות שלה.
בעקבות ההסכם הוקמו ביולי 2003 שלוש חברות ממשלתיות חדשות, ולכל אחת מהן מונו דירקטורים, אולם עד ינואר 2006 לא התכנסו הדירקטוריונים שלהן ולא בחרו יו"ר לדירקטוריון ומנכ"לים לחברות.
מקורות והרשות הודיעו בתשובותיהן מדצמבר 2005 ומינואר 2006 בהתאמה, כי היו חילוקי דעות בין הצדדים המעורבים בנוגע לשינויים המבניים.
הרשות הסבירה כי חילוקי הדעות היו בדבר מתווה השינוי המבני ושאלת מינויו של יו"ר משותף לכל הדירקטוריוני ם של החברות בקבוצה.
הרשות הוסיפה כי לא היה מקום שהיא תפעיל את הסמכות האמורה, שכן הדבר היה מתקבל כפעולה חד-צדדית שלה.
לדעת משרד מבקר המדינה, לנוכח הזמן הרב שחלף מאז הוקמו החברות החדשות (בשנת 2003 ), שבמהלכו לא התכנסו הדירקטוריונים שלהן כנדרש בחוק, היה על הרשות להפעיל את סמכותה ולדרוש את כינוס הדירקטוריונים של כל אחת מהחברות החדשות.
פיקוח נציגי הרשות בחברות לפי חוק החברות הממשלתיות, על הרשות לעקוב אחר פעילות החברות.
הרשות רשאית לשלוח לישיבות הדירקטוריון נציג שמעמדו יהיה כשל דירקטור.
אולם לנציג הרשות אין זכות הצבעה, משום שהרשות היא גורם המופקד על בקרה ופיקוח על החברות, ולכן, לפי החוק (סעיף 27 ב') אין לערב את נציגי הרשות בתהליכי קבלת החלטות בחברה, ומעמדם הוא מעמד של משקיפים בלבד.
12 הרשות הודיעה למשרד מבקר המדינה בסוף אוקטובר 2006 כי "לפני מספר שבועות הוחלפו בין הצדדים למו"מ על תום הזיכיון של תש"ן טיוטות סופיות בעניין.
השלמת תהליך הסדרת תום הזיכיון צפויה עד תום שנת 2006 .
הביקורת העלתה כי לעתים, גם כשהתקיימו דיונים בנושאים חשובים כדוגמת מדיניות השקעות, אישור ביצוע תקציב, הענקת דרגות לעובדים וחלוקת בונוסים, לא השתתף נציג הרשות בדיוני הדירקטוריון.
לדעת משרד מבקר המדינה, בהתחשב במספר עובדי הרשות ובסדרי העדיפויות שלה, יש לקבוע באילו סוגי ישיבות נציג הרשות חייב להיות נוכח.
הרשות הודיעה בתשובתה מאוקטובר 2006 כי במהלך הביקורת הוציא מנהל הרשות הנחייה פנימית בדבר סדרי עדיפויות להשתתפות נציגי הרשות בישיבות הדירקטוריון וועדותיו.
מנגנוני הבקרה של הרשות על פעילות החברות .
מערכת המידע קבלת מידע שוטף מהחברות, צבירתו באופן ממוחשב וניתוחו הם כלים ניהוליים ממעלה ראשונה, שכן הם מסייעים בתהליכי קבלת החלטות ומאפשרים בקרה על פעילות החברות.
לרשות אין מערכת מידע עצמאית, ולצורך ביצוע משימותיה היא נעזרת במערכת המחשוב של משרד האוצר.
משרד מבקר המדינה מצא כי הנתונים השמורים במערכת המחשב של משרד האוצר באשר לחברות שבטיפולה של הרשות אינם בנויים כבסיס נתונים אינטגרטיבי, ועל כן נפגעת היכולת לעשות בהם שימוש יעיל.
לדוגמה, נתוני סיווג החברות נשמרים בבסיס מידע נפרד מהנתונים על המניין החוקי הנדרש בכל חברה.
במצב זה אי-אפשר לדעת אם מניין חוקי כלשהו עולה בקנה אחד עם סיווג החברה.
זאת ועוד, גישת ע ובדי הרשות לבסיסי הנתונים מתאפשרת רק לצורך הזנת הנתונים וקריאתם.
כל דרישה של הרשות לעיבוד נתונים מצריכה תהליך אישור ומבוצעת על ידי אגף המחשוב במשרד האוצר.
התוצאה היא סרבול ובזבוז משאבים (בעניין זה ראו להלן את הפרק "בקרת הרשות על השכר ועל כוח האדם בחברות הממשלתיות").
נוסף על כך לא מוחשבו כל הנתונים המצויים בדוחות המתקבלים מהחברות .
בתשובתה מאוקטובר 2006 הודיעה הרשות כי היא נמצאת בשלבי בדיקה מתקדמים של מערכת מחשוב שתאפשר לה לפתח דוחות על פי צרכיה, וכי באמצעותה תהיה אפשרות להפיק דוחות באופן עצמאי.
יש לציין שבניית מערכת מחשוב חדשה מצריכה הליך מקדמי של מיפוי יסודי של צורכי הארגון תוך התייעצות עם כל הגורמים הנוגעים לעניין בתוך הרשות ומחוצה לה.
במהלך הביקורת לא הומצא תיעוד בדבר עבודת מטה של הרשות בנדון.