HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
במקרים מסוימים, עוב ד התאגיד שאינו עובד מדינה מנהל בפועל את תקציב בית החולים כיום לחשבות משרד הבריאות אין גישה ישירה לכלל מערכות המידע של בתי החולים, קל וחומר למערכות המידע ולנתונים של תאגידי הבריאות".
סגן הממונה על התקציבים מר יאיר פינס כתב בתשובה שמסר למשרד מבקר המדינה ביוני 2015 : "הן משיקולי תפקידו ומעמדו של איש הכספים בבית החולים, הן משיקולי רוטציה.
והן משיקולי יכולת החשב הכללי לקבוע את מינוי החשב וניוד חשבים אשר אינם ממלאים את תפקידם כהלכה, אנו סבורים כי המסקנה המתבקשת.
לשיפור מערך הפיקוח והבקרה על הפעילות הכספית במר כזים הרפואיים הממשלתיים צריכה להיות מינוי חשב עובד אגף החשב הכללי להיות איש הכספים במרכזים אלו.
מצב זה יאפשר לאגף החשב הכללי למלא את תפקידו כשומר הסף של קופת המדינה כהלכה, יחזק את .
43 מבקר המדינה דוח שנתי 59ב ( 2009 ) בפרק "תאגידי הבריאות ליד בתי החולים הכלליים הממשלתיים", עמ' 399 .
44 בתשובת בית החולים רמב"ם מצוינת רשימה חלקית של הבקרות הכספיות המבוצעות על המרכזים הרפואיים: אישור תקציב בית החולים - הכנסות והוצאות; אישר תקציב תאגיד הבריאות; קביעת מחיר יום אשפוז ומחירון לשירותים רפואיים; תקני כוח אדם; קביעת הסכמי שכר; שליטה במקרקעין ובתשתיות; קביעת הוראות ל- CAP ; אישרו הסכם הפעילות של תאגיד הבריאות; הגבלת תקרת הכנסות לתאגיד; שליטה בביטוח ובעלות הביטוח באמצעות קרן הביטוח של האוצר; קביעת ס ל שירותים; אישור מחלקות, מכונים ויחידות רפואיות; אישור הפעלת מכשור רפואי; קביעת מספר המיטות בבתי החולים וסוגיהן; קביעת כללים שהשפעתם על כלכלת בתי החולים מכרעת, כגון איסור מתן שירותים לשב"נים של קופות חולים ולחברות הביטוח (הנחשבים שירותי רפואה פרטית); אישור הסכמי פיתוח תשתיות; כפיפות לחוזרי מנכ"ל ולחוזרי מנהל רפואה; כפיפות למרכזי חשכ"ל; כפיפות להסכמים בין-משרדיים (האוצר -בריאות); אישור והחלטות לגבי קניין רוחני.
עוד פירט בית החולים רמב"ם בתשובתו רשימת ביקורות כספיות: ביקורת מבקר המדינה; ביקורת רשות התאגידים ורשם העמותות; ביקורת יחידת הביקורת של החשכ"ל; ביקורת מבקרת משרד הבריאות; ביקורת משרד רואה חשבון חיצוני מטעם האוצר והחשבות על בתי החולים; ביקורת משרד רואה חשבון חיצוני בהתאם לכללי האוצר והחשבות על תאגידי הבריאות; מבקרת הפנים של בית החולים; מבקר הפנים של תאגיד הבריאות לפי חוק תאגיד בריאות; דוחות שנתיים של חשבות משרד הבריאות.
:שם הדוח משרד האוצר - הפיקוח והבקרה על הפעילות הכספית במרכזים הרפואיים הממשלתיים-הכלליים מסגרת הפרסום: דוח שנתי 66א שנת פרסום: התשע"ו- 2015 מערך הכספים במרכזים הרפואיים, וכפועל יוצא מכך יאפשר מתן שירות טוב יותר לכלל אזרחי ישראל".
עוד הוסיף בתשובתו: "אנו דבקים בעמדה זו וברורה לנו המשמעות התקציבית הישירה בהוספת חשבים עובדי החשב הכללי למרכזים הרפואיים הממשלתיים".
בתשובה שמסר מנהל אסף הרופא ד"ר בני דוידזון למשרד מבקר המדינה במאי 2015 נטען כי המרכז הרפואי אינו רואה הצדקה ל קיום פיקוח של מנהל הכספים של בית החולים על פעילות התאגיד מהטעמים האלה: אי-קיום תקנה שמכוחה מנהל הכספים של בית החולים יכול וצריך לפקח על מערך הכספים של תאגיד הבריאות; תאגיד הבריאות פועל על פי הסכם בינו ובין בית החולים והסכם זה נבחן מדי שנה בשנה על ידי חשבות משרד הבריאות; חשבות משרד הבריאות מקבלת דיווח שנתי לגבי הנספחים השונים של הסכם הפעילות ומידע רב בנוגע לפעילות התאגיד; התאגיד תומך בבית החולים ומקיים את פעילותו ללא פגיעה בפעילות בית החולים.
לדעת משרד מבקר המדינה, על בתי החולים ועל חשבות משרד הבריאות להתאים את מערכות המידע הכספיות שלהם ולהבטיח גישה והעברת מידע בזמן אמת לכל הנוגעים בדבר, ובכלל זה למנהלי הכספים של בתי החולים כדי שיוכלו למלא את תפקידי הפיקוח והבקרה על הפעילות הכספית במרכזים הרפואיים.
חלק ניכר מהפעילות הכספית הכוללת של המרכזים הרפואיים נעשה באמצעות תאגידי הבריאות, המנוהלים כאמור בידי אנשי כספים שאינם עובדים בשירות המדינה ואינם מפוקחים על ידי המדינה .
זאת ועוד, תקנות התאגידים מגדירות את תפקיד מנהל הכספים כמבקר הפעילות הכספית בבית החולים בלבד, ולפיכך הוא מקבל את הדוחות הכספיים של התאגיד אך אינו יכול לבחון את ה יקף ההוצאות וההכנסות שלו ואת היקף התחייבויותיו.
כאמור, בשל היותם של תאגידי הבריאות ישויות ארגוניות, כלכליות ומשפטיות שונות, מנהל הכספים של בית החולים אינו משתתף בקבלה ובמימוש של ההחלטות הכלכליות הנוגעות לתאגיד.
לדעת משרד מבקר המדינה, כל עוד לא השתנו צורת ההתאגדות, מבנה הפעילות, הניהול והבעלות של בתי החולים הממשלתיים ותאגידי הבריאות ובהינתן המצב המבני הקיים לצד הגמישות העסקית הנדרשת ממנהלי בתי החולים לפעול בסביבה תחרותית, על משרד הבריאות ומשרד האוצר לבחון דרכים להתאים את תקנות התאגידים לצורכי השליטה, הפיקוח והבקרה הנדרשים לשם הניהול הכספי של המרכזים הרפואיים.
תוצאת פעילותם הכספית המשותפת של האורגנים המרכיבים את המרכז הרפואי - בית החולים ותאגיד הבריאות - היא מצרפית, ויש לבחון את פעילותם בראייה מערכתית שלמה ואחודה.
לדעת משרד מבקר המדינה, על משרדי הבריאות והאוצר לשקול למנות מנהל כספים אחד למרכזים הרפואיים, שיגן על האינטרסים והנכסים של המדינה בראייה כוללת ויתכלל את הפעילות הכספית של כלל הגופים הפועלים במסגרתו.
לצורך כך יש להקנות לו את הסמכות ואת האחריות לניהול המערך הכספי האחוד של המרכז הרפואי כולו.
מנהל אגף בכיר (מערכת הבריאות) בנש"ם ציין בתשובתו ממאי 2015 כי "מדובר בנושא טעון ומורכב, לגביו נשמעות גישות ועמדות שונות, בקרב גורמי ממשלה שונים.
ברי, שהנושא מצריך בחינה וטיפול ובכוונת נש"מ לקדם את הטיפול בשיתוף עם החשבת הכללית, הממונה 230 דוח שנתי66א .
שם הדוח: משרד האוצר - הפיקוח והבקרה על הפעילות הכספית במרכזים הרפואיים הממשלתיים-הכלליים מסגרת הפרסום: דוח שנתי 66א שנת פרסום: התשע"ו- 2015 על השכר וסגן שר הבריאות, תוך שימת לב לשווה ולשונה בין בית חולים ממשלתי ליחידה ממשלתית רגילה".
יצוין כי המשנה למנכ"ל משרד הבריאות ד"ר בעז לב העביר למשרד מבקר המדינה במאי 2015 תשובה מפורטת על טיוטת הביקורת.
ביוני 2015 העביר המשנה למנכ"ל תשובה נוספת, שבה ציין כי "הנושא המבוקר הינו טעון ומורכב, לגביו עמדות שונות הדורש התייחסות ברמת הנהלת המשרד.
בימים הקרובים יכנס המנכ"ל החדש של המשרד.
לתפקידו לכן הוחלט לדון בנושא לאחר כניסתו לתפקיד.
התשובה שהועברה אליכם בתאריך 14.
2015 הינה מבוטלת" (ההדגשה במקור).
משרד מבקר המדינה מעיר לנש"ם ול משרד הבריאות כי סוגיית יחסי הגומלין בין הממשלה לבתי החולים הממשלתיים עומד על שולחן הממשלה והנהלת משרד הבריאות שנים רבות, ובמהלכן נדונה הסוגיה בכמה ועדות ואף התקבלו לא מעט החלטות ממשלה בעניין.
על כן ראוי היה כי במועד הנוכחי לנש"ם ול הנהלת משרד הבריאות כבר תהיה עמדה מוצקה וברורה בסוגיות אלה וכי הן יפעלו במרץ לתיקון הליקויים בתחום זה.
מהממצאים עולה כי יש אי-הלימה בין הגדרת תפקידו, כפיפותו והיקף סמכויותיו של מנהל הכספים של בית החולים, שאמור לשמש גם שומר סף מטעם המדינה, ובין המציאות שבה הוא פועל.
מנהל הכספים, האמון על הפיקוח, הבקרה וביצוע התקציב בבתי החולים, נדרש להפעיל בעבודתו שיקול דעת זהיר וקפדני תוך התחשבות בבתי החולים , שלצורך תפקודם התקין מחויבים לתת מענה, לעתים מידי, לצ ורכיהם הכספיים.
במקרים אלה מתחדדת החשיבות של ראייה וניהול כוללים של כל המערך הכספי של המרכז הרפואי, לרבות הגופים הפועלים בו, ובפרט תאגידי הבריאות.
לדעת משרד מבקר המדינה, נוכח החשיבות הרבה של מערך כספים מקצועי והביקורת החשבותית הנדרשת על ניהול התקציב ותהליכי הרכש במרכזים הרפואיים, על משרד הבריאות, אגף החשכ"ל ונש" ם לבחון את מערך הכספים במרכזים הרפואיים, להגדיר את הצרכים ועל פיהם גם את המעמד והסמכויות לניהול מערך זה.
כל זאת בשיתוף פעולה הדוק עם מנהלי בתי החולים, הנדרשים לקבלת אחריות על החלטותיהם הניהוליות.
שימת לב יתרה תינתן לבחירת ו של בעל הידע ו הניסיון המתאימים לניהול כספי של יחידה החולשת על כספים בהיקפים גדולים.
על הגופים האמורים לעיל להעמיד לרשות מנהל הכספים שימונה את מרב הכלים על מנת שי עמוד במשימתו, תוך התחשבות בצ ורכי הנהלת בית החולים שעמה הוא פועל בצורה הדוקה.
:שם הדוח משרד האוצר - הפיקוח והבקרה על הפעילות הכספית במרכזים הרפואיים הממשלתיים-הכלליים מסגרת הפרסום: דוח שנתי 66א שנת פרסום: התשע"ו- 2015 הניהול, הבעלות ומבנה הפעילות של בתי החולים הממשלתיים וכן פעילות המדינה לכיסוי ג ירעונות מצטברים של בתי החולים בסוף כל שנת כספים מדגישים את הצורך במנגנון שבאמצעותו יוכלו משרד האוצר ומשרד הבריאות לבקר את הפעילות הכספית של המרכזים הרפואיים ולפקח עליה , תוך מתן מרחב פעולה ניהולי להנהלות מרכזים אלו .
הסוגיות המועלות בד וח מייצגות את הבעייתיות בפיקוח ובבקרה של המדינה על ביצוע התקציב וניהול מערך הכספים במרכזים הרפואיים, לרבות בבתי החולים .
על הממשלה להחליט אחת ולתמיד האם בתי החולים צריכים להתנהל באופן אוטונומי כתאגידים נפרדים ואז לשנות את צורת ההתאגדות שלהם, או כמפעלים עסקי ים על כל המשתמע ממצב זה בכל הנוגע לסדרי הניהול והפיקוח הכספי עליהם.
זה שנים ארוכות קיימת מחלוקת בין משרד הבריאות ומשרד האוצר ובין בתי החולים הממשלתיים על דרכי הניהול, הפיקוח והבקרה שלהם, ללא הכרעה.
מצב זה פוגע בניהול התקין של בתי החולים ובהתייעלות הנדרשת מהם.
מצב זה נובע בין היתר, מחוסר מימוש של החלטות ממשלה והמלצות של ועדות שטיפלו במשך השנים בתפקודה וביעילותה של מערכת הבריאות, והשינויים המבניים הנדרשים בה, ובין היתר בדבר תאגוד בתי החולים הממשלתיים.
לדעת משרד מבקר המדינה, הגיעה העת להכריע בסוגיה זו: אם המדינה תרצה לתת יותר עצמאות וגמישות ניהולית לבתי החולים, עליה לשנות את צורת ההתאגדות שלהם ולשנות בהתאם לזאת את ההוראות החלות עליהם; ואם המדינה מעוניינת לנהל פיקוח ובקרה צמודים על מערכי הכספים של המרכזים הרפואיים, עליה להבהיר זאת חד- משמעית ולאכוף את סמכויותיה, תוך מינוי של מנהל כספים אחד בכל מרכז רפואי, שישמור על האינטרסים והנכסים של המדינה בראייה כוללת.
:שם הדוח משרד האוצר - אישור הסכמי פשרה בדרישות ובהליכים משפטיים מסגרת הפרסום: דוח שנתי 66א שנת פרסום: התשע"ו- 2015 מבוא .
ליישוב מחלוקות בין צדדים שלא בין כותלי בית המשפט, בין היתר בהסכמי פשרה, נודעים כמה יתרונות: הוא מקדם את תחושת הצדדים המגיעים לפתרון המחלוקת בדרך מוסכמת כי נעשה צדק, והוא מקטין את העלויות המוטלות על הצדדים, את הסיכונים שהם נוטלים על עצמם ואת העומס על בתי המשפט.
היועץ המשפטי לממשלה (להלן - היועמ"ש) מעודד פתרון סכסוכים מחוץ לכותלי בית המשפט, לרבות בדרך של פשרה, במקרים המתאימים לכך, בגלל מהירות ההכרעה וגם משום שדרך זו תורמת לעתים לשמירה על מערכות יחסים ארוכות טווח ולהמשך שיתוף הפעולה בין הצדדים השונים1.
משרדי הממשלה ויחידות הסמך שלהם מעורבים מדי שנה במספר רב של הליכים משפטיים.
חלק מהליכים אלו מסתיים בפשרה.
נוהל הטיפול בפשרות במסגרת ההליכים המשפטיים שהמדינה צד להם נקבע בהנחיה של היועמ"ש 2 (להלן- הנחיית היועמ"ש בעניין פשרות), בהוראת תכ"ם של החשב הכללי3 (להלן- הוראת התכ"ם) ובנוהל שקבעה החשבת הכללית, גב' מיכל עבאדי בויאנג'ו לעבודת הוועדה העליונה לפשרות, מחיקות והסדרים (להלן - נוהל העבודה של הוועדה העליונה).
הנחיה אחרת של היועמ"ש קובעת את נוהל הטיפול בדרישות נגד המדינה בטרם הגשת תביעה לבית המשפט (להלן - הנחיית היועמ"ש בעניין דרישות) 4.
לפי סעיף 2 לחוק יסוד: משק המדינה, "עסקאות בנכסי המדינה, רכישת זכויות וקבלת התחייבויות בשם המדינה ייעשו בידי מי שהוסמך לכך בחוק או על פיו".
חוק נכסי המדינה, התשי"א- 1951 מסדיר את הסמכות הכללית לעשיית עסקאות בנכסי המדינה, ומכוחו נקבעו המורשים לייצג את המדינה בהתקשרויות.
הנחיית היועמ"ש בעניין פשרות מגדירה את בעלי הסמכות לאישור הסכמי פשרה אשר המדינה צד בהם בהליכים משפטיים, אזרחיים או מינהליים שיש להם השלכות כספיות.
הנחיה זו אינה מבחינה בין הערכאות השונות.
גם בהוראת התכ"ם נקבעו הגורמים המו סמכים לאשר את הסכמי הפשרה בתביעות כספיות שהמדינה מעורבת בהן.
הוראת התכ"ם מסדירה גם את האופן שעל חשבי משרדי הממשלה השונים לדווח בו על הסכמי פשרה לסגני החשב הכללי הממונים עליהם.
בחודשים נובמבר 2014 - מרץ 2015 בדק משרד מבקר המדינה את תהליכי אישור הסכמי הפשרה בהליכים משפטיים שהמדינה מעורבת בהם.
הבדיקה נעשתה באגף החשב הכללי במשרד האוצר ובמשרדי הבריאות, הבינוי, התרבות והספורט, החינוך, החקלאות ופיתוח הכפר, הכלכלה, המשפטים, הפנים, התחבורה והבטיחות בדרכים, התקשורת, הגנת הסביבה, שירותי דת, ראש הממשלה, החוץ, התיירות והתשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים.
בדיקת השלמה נעשתה גם במחלקה האזרחית בפרקליטות המדינה.
דוח זה מהווה גם דוח מעקב אחר .
84 בדבר "פשרה שהמדינה צד לה - נוהל"; ההנחיה עודכנה ב - 12.
1 בעניין "פשרות במחלוקות כספיות שהמדינה צד להן", מ- 25.
הוראת התכ"ם מסדירה הן את בעלי הסמכות לאישור פשרות בהליכים משפטיים והן את בעלי הסמכות לאישור פשרות בטרם הגשת תביעה לבית המשפט.
03 ;"בדבר "דרישות נגד המדינה בטרם הגשת תביעה לבית המשפט ההנחיה עודכנה לאחרונה ב- 12.
שם הדוח: משרד האוצר - אישור הסכמי פשרה בדרישות ובהליכים משפטיים מסגרת הפרסום: דוח שנתי 66א שנת פרסום: התשע"ו- 2015 תיקון הליקויים שנמצאו בדוח59 ב שפורסם ב- 2008 בעניין "טיפול ועדת הפשרות בהסכמי פשרה בהליכים משפטיים נגד משרד האוצר".
אי-התאמה בין הנחיות היועמ"ש לבין הוראת התכ"ם .
בדיקת משרד מבקר המדינה העלתה כי קיימות סתירות ואי -התאמות בין הנחיות היועמ"ש לבין הוראת התכ"ם: 1.
לפי הוראת התכ"ם, הגורם המוסמך לאשר פשרה בסכום גבוה ממיליון ש"ח הוא סגן החשב הכללי הממונה על פשרות - לאחר קבלת עמדתם בכתב של נציג הפרקליטות, של מנכ"ל המשרד או מנהל מחלקת התביעות שלו, של חשב המשרד, של היועץ המשפטי של המשרד או נציגו ושל סגן החשב הכללי הממונה על המשרד.
לעומת זאת, לפי הנחיית היועמ"ש בעניין פשרות בהליכים משפטיים, אין די בקבלת עמדתם של הגורמים הנמנים לעיל לשם אישור הסכם פשרה בסכומים אלה , אלא יש צורך בהסכמת כולם; בהיעדר הסכמה כזו, היועמ"ש הוא המוסמך להכריע.
נמצא כי בהיעדר הסכמה בין כל הגורמים הנוגעים לאישור הפשרה, הגורם המוסמך להכריע לפי הוראת התכ"ם הוא סגן החשב הכללי הממונה על פשרות, ואילו לפי הנחיית היועמ"ש הגורם המוסמך הוא היועמ"ש עצמו, או מי שהתמנה על ידו להכריע בעניין.
בתשובת המשנה לפרקליט המדינה (עניינים אזרחיים) (להלן - תשובת המשנה לעניינים אזרחיים) ממאי 2015 נטען כי כוונת הוראות התכ"ם כי סגן החשכ"ל מכריע במקרה של אי-הסכמה "כאשר יש עמדות שונות של מי שכפוף להנחיותיו", וכי "סגן החשכ"ל לענייני פשרות הוא סמכות הכרעה בכל הנוגע לעמדת החשכ"ל".
משרד מבקר המדינה מעיר כי תשובת המשנה לעניינים אזרחיים אינה עולה בקנה אחד עם לשונה המפורשת של הוראת התכ"ם, המאפשרת, בניגוד להנחיית היועמ"ש, את אישור הפשרה בסכומים העולים על מיליון ש"ח אף בהיעדר הסכמה בכתב של כמה מהגורמים הנזכרים בהוראה.
לפי הנחיית היועמ"ש בעניין דרישות, היועץ המשפטי של משרד ממשלתי מוסמך לדחות כל דרישה5 שלדעתו אין לה בסיס.
לעומת זאת לפי הוראת התכ"ם חוות דעתו של היועץ המשפטי של המשרד ביחס לדרישה תועבר למנכ"ל המשרד ולחשב המשרד, ובמקרים מסוימים ניתן להיענות לדרישה, באופן מלא או חלקי, אף כנגד דעתו של היועץ המשפטי של המשרד.
לפי הנחיית היועמ"ש בעניין דרישות, מנכ"ל המשרד הוא המוסמך לאשר פשר ות בסכומים שאינם עולים על 125,000 ש"ח.
כאשר עמדת המנכ"ל היא לא לאשר את הפשרה והיא נוגדת את עמדת היועץ המשפטי של המשרד, יובא העניין להכרעת פרקליט המדינה או המשנה לפרקליט המדינה לעניינים אזרחיים.
לעומת זאת, לפי הוראת התכ"ם, .
5 דרישה מוגדרת בהנחיה כ"דרישה לתשלום או לפיצוי או התראה שלא באמצעות בית משפט".
:שם הדוח משרד האוצר - אישור הסכמי פשרה בדרישות ובהליכים משפטיים מסגרת הפרסום: דוח שנתי 66א שנת פרסום: התשע"ו- 2015 פשרה בדרישה בסכום שעד ל- 125,000 "שח מחייבת את הסכמתם של מנכ"ל המשרד, של החשב ושל היועץ המשפטי של המשרד.
בהיעדר הסכמה תובא הדרישה להכרעת החשב הכללי או נציגו.
לפי הנחיית היועמ"ש בעניין דרישות, בפשרות בסכומים שמעל 125,000 ש"ח יעביר היועץ המשפטי של המשרד את עמדת המשרד 6 לאישור החשב הכללי, ובמקר ה של מחלוקת בין המשרד לבין החשב הכללי, תועבר המחלוקת לוועדה בין-משרדית שתמונה על ידי פרקליט המדינה7 .
לעומת זאת, לפי הוראת התכ"ם, פשרה בדרישה בסכום שעד מיליון ש"ח מחייבת את הסכמתם של המנכ"ל, של החשב ושל היועץ המשפטי של המשרד.
בהיעדר הסכמה יכריע בדרישה החשב הכללי או נציגו.
אם סכום הפשרה בדרישה עולה על מיליון ש"ח, הוראת התכ"ם קובעת כי המוסמך לאשר את הפשרה הוא סגן החשב הכללי הממונה על פשרות, לאחר קבלת עמדתם של המנכ"ל, של החשב ושל היועץ המשפטי של המשרד, וכן של סגן החשב הכללי הממונה על המשרד.
לפי הוראת התכ"ם כל פ שרה בתביעה משפטית או בדרישת חוב, בכל סכום, שעניינה שכר או תנאי שכר, מחייבת את אישורו של סגן בכיר לחשב הכללי הממונה על חטיבת השכר באגף החשב הכללי, בנוסף על שאר האישורים הנדרשים, בהתאם לסכום ולסמכויות הקבועים בהוראת התכ"ם.
לעומת זאת, בהנחיות היועמ"ש הנוגעות לאישור פשרות, אין כל אזכור לצורך באישור הסגן הבכיר לחשב הכללי הממונה על חטיבת השכר כאמור.
קיומן של שתי הוראות באותו נושא - של היועמ"ש ושל החשבת הכללית - שאינן תואמות ואף סותרות זו את זו, מקשה על מקבלי ההחלטות לדעת כיצד עליהם לפעול במקרים שההוראות מתייחסות אליהם.
על היועמ"ש ועל החשבת הכללית לפעול במשותף כדי להסדיר את אי-ההתאמות בהוראות הנוגעות לאישור פשרות בדרישות ובהליכים משפטיים.
בתשובת המשנה לעניינים אזרחיים נאמר כי אין היא רואה צורך בעדכון הנחיית היועמ"ש, שכן הוראות התכ"ם הן הוראות הנוגעות לתחום סמכויותיו של החשב הכללי, ונועדו להסדיר את עבודת אגף החשכ"ל ולא מעבר לכך.
לדעת משרד מבקר המדינה, הדרישה לקבלת אישור החשב הכללי נובעת מהוראות חוק נכסי המדינה, ומהחלטות ממשלה שקבעו כי אישור החשב הכללי או מי שמונה על ידו נדרש להרשאות מכוח חוק זה8.
בסמכות החשב הכללי להתנות את אישור הכפופים לו להסכם פשרה בקיומם של תנאים, וממילא עלול להיווצר מצב שתנאים אלו אינם תואמים את האמור בהנחיות היועמ"ש.
היועמ"ש קבע בהנחיה בעניין אחר שפרסם בדבר "הסמכות להתחייב בחוזה בשם המדינה"9 כי "משרדי הממשלה המבקשים להביא להחלטת הממשלה הרשאות, לפי סעיף 6 לחוק נכסי המדינה, יתאמו הצעותיהם מראש עם החשב הכללי.
בהצעת ההחלטה, למתן ההרשאה, המוגשת לממשלה או לועדת השרים, יצוין כי תואמה עם החשב .
6 ההנחיה אינה מפרטת כיצד תיקבע "עמדת המשרד" במקרים של מחלוקת בין היועץ המשפטי של המשרד לבין מנכ"ל המשרד או החשב.
הרכב הוועדה כולל נציג ממשרד המשפטים, נציג של החשב הכללי ונציג משרד הממשלה 8 ילקוט הפרסומים774 "התשך, עמ' 1754 וילקוט הפרסומים 2683 'התשמ"א, עמ879 .
שם הדוח: משרד האוצר - אישור הסכמי פשרה בדרישות ובהליכים משפטיים מסגרת הפרסום: דוח שנתי 66א שנת פרסום: התשע"ו- 2015 הכללי".
מן הראוי כי היועמ"ש יבוא בדברים עם החשבת הכללית כדי לתאם בין הוראותיהם של הגורמים הנוגעים בדבר וכי השניים ישתפו ביניהם פעולה.
בתגובת אגף החשכ"ל למשרד מבקר המדינה ממאי 2015 כתב סגן בכיר לחשבת הכללית כי "עמדת אגף החשב הכללי הינה כי החלטות בנושאים הכספיים עומדות להכרעת החשב הכללי ועליו לקבל את עמדת הפרקליטות לענין הטיפול בתיק (המשפטי).
יחד עם זאת לאור הערת המבקר ייבחן הצורך בתיאום ההנחיות עם היועמ"ש".
עוד נמסר מאגף החשכ"ל בתשובה נוספת ממאי 2015 כי "במהלך הפעילות השוטפת וכתוצאה מעבודת הביקורת עלו נושאים שיש לחדד מול הפרקליטות.
לצורך כך נבחן במשותף עם הפרקליטות את הצורך לשנות או לרענן הנחיות שלנו או של הפרקליטות.
הקמנו צוות עבודה משותף עם הפרקליטות אשר החל בעבודה בימים אלו".
הוועדה העליונה לפשרות, מחיקות והסדרים .
במאי 2013 מינתה החשבת הכללית את הוועדה העליונה לפשרות, מחיקות והסדרים (להלן- הוועדה העליונה), שחבריה הם סגן בכיר לחשבת הכללית - מנהל חטיבת האשראי והמימון, סגן בכיר לחשבת הכללית - החשבונאי הראשי, סגן החשבת הכללית הממונה על המשרד (או נציגו), ויועצת משפטית לוועדה.
כמו כן נקבעו כמה מרכזים מינהליים לוועדה, נטולי זכות הצבעה.
בנוהל העבודה של הוועדה העליונה מיוני 2013 נקבע כי בכל הנוגע לפשרות, תוסמך הוועדה לאשר סכומי פשרה שגובהם 1-5 מיליון ש"ח, וכי בסכומים שמעל 5 מיליון ש"ח תפעל הוועדה כגורם ממליץ בפני החשבת הכללית, והיא שתחליט בעניין.
לפי הנתונים שמסר אגף החשב הכללי למשרד מבקר המדינה, ממועד הקמת הוועדה העליונה במאי 2013 ועד לדצמבר 2014 דנה הוועדה ב-38 הסדרי פשרה ואישרה פשרות בסכום כולל של כ-300 מיליון ש"ח10.
בתגובת אגף החשכ"ל הוסבר כי הליך הפשרה הוא אחד מסוגי ההליכים שמהותם ויתור על נכס של המדינה.
ויתור כזה, הודגש בתגובה, ראוי שייעשה כמוצא אחרון, ורק לאחר שהובהר כי אין דרך אחרת לשמירה על ערך הנכס, או כי זו הדרך הממקסמת את ערכו, תוך התייחסות לסיכונים בניהול הליך הגבייה ולסיכונים משפטיים נוספים.
בחינת הפרוטוקולים של דיוני הוועדה העליונה בהסכמי פשרה ממועד הקמתה ועד לדצמבר 2014 , מעלה כי הוועדה מזמנת לדיון את חשב המשרד הנוגע בדבר, וכן נציגים מקצועיים נוספים שנושא הפשר ה הוא תחום עיסוקם.
מהפרוטוקולים עולה כי הוועדה בוחנת באופן רציני את הסכמי הפשרה, על יתרונותיהם ועל חסרונותיהם, ומקבלת את החלטותיה באופן מקצועי ומתועד.
עם זאת, בהקמתה של הוועדה ובפעולותיה נמצאו כמה ליקויים מהותיים, כמפורט להלן: .
10 סכום זה משקף תשלומים בפועל שהוסדרו בפשרה, ואולם היקף הפשרות גדול יותר למעשה שכן קיימות פשרות שהוסדרו על ידי מחיקת חובות הדדיים, על ידי שווה כסף ועל ידי הסכמים אחרים שאינם ניתנים לכימות כספי פשוט.
:שם הדוח משרד האוצר - אישור הסכמי פשרה בדרישות ובהליכים משפטיים מסגרת הפרסום: דוח שנתי 66א שנת פרסום: התשע"ו- 2015 1.
מינוי הוועדה העליונה והפעלתה נעשה בלא להסדיר בהוראת התכ"ם את .
פעולות הוועדה ואת החלטותיה.
בכתב המינוי של הוועדה העליונה נקבע כי פשרות בנושאי שכר יוחרגו מסמכות הוועדה11 .
עם זאת, הפשרות בנושאי השכר לא הוחרגו מסמכותה של הוועדה בנוהל העבודה בעניינה, והנוהל אושר על ידי החשבת הכללית.
בנוהל העבודה של הוועדה העליונה לא נקבע מניין חוקי להתכנסות הוועדה ולקבלת ההחלטות בה.
לפי הוראות התקשי"ר12 , הכלל הוא כי על חברי הוועדה להיות נוכחים בכל ישיבותיה, וכי בהיעדר הוראה אחרת בכתב המינוי תיחשב כהחלטת הוועדה החלטה בדיון שנכחו בו רוב חבריה.
בביקורת נמצא כי מתוך 38 הסכמי הפשרה שהוועדה דנה בהם, ב-16 מקרים נעדר על פי הרישומים חבר ועדה אחד, ב -14 ,מקרים נעדרו שני חברים ובמקרה אחד נעדרו שלושה חברים מהוועדה13 ,.
לדעת משרד מבקר המדינה מעבר לפגיעה בעבודת הוועדה עקב היעדרות חלק מחבריה ממספר רב של דיונים, עולה כי 15 מתוך38 הסכמי פשרה שאישרה הוועדה התקבלו לכאורה ללא מניין חוקי, בניגוד להוראות התקשי"ר, ובאופן המעמיד בספק את תוקף החלטת הוועדה.
יוער כי חתימתם של חברי הוועדה שנעדרו מן הדיון מופיעה במרבית המקרים על גבי הפרוטוקולים, לצורך אישור הפשרה.
ואולם לדעת משרד מבקר המדינה אין החתימה לאישור הפרוטוקול בדיעבד מרפאת את הליקוי המהותי שבאי -השתתפותם של חברי הוועדה באופן שוטף ורציף בדיונים עצמם.
בתשובת אגף החשכ"ל נאמר כי הערת הביקורת נרשמה ותיבחן.
כן הוסבר בתשובה כי כל חברי הוועדה מקבלים לעיונם את החומר המלא שהוצג בפניה, וכי ברוב המקרים שנעדרו חברי הוועדה נכח נציג מטעמם, והוא עדכן אותם בפרטי המקרה ובתוכן הדיון, ובמידת הצורך נערכה שיחת עדכון מפורטת.
משרד מבקר המדינה מעיר כי ההשתתפות של נציג מטעמם של חברי הוועדה בדיוניה אינה מוסדרת בנוהל העבודה של הוועדה ואף אינה מצוינת בפרוטוקולים של הוועדה.
ללא אסדרה מתאימה אין מקום לניהול דיוני הוועדה בדרך של השתתפות נציגים מטעם חבריה במקום החברים עצמם, שמונו לכהן בוועדה מפאת בכירותם, ניסיונם ומקצועיותם.
,בנוהל העבודה של הוועדה העליונה נכתב כי "מעבר לבחינת המענה הפרטני לבקשה הוועדה תנתח גם את אירוע הכשל ואת הלקחים המרכזיים ובמידת הצורך תנחה את הפונה לתקן ליקויים ככל שיעלו במסגרת הבחינה".
ואמנם, מהפרוטוקולים עולה כי .
11 כמו כן הוחרגו מסמכות הוועדה פשרות בנושאי רשלנות רפואית, בנושאים מסווגים ובכמה נושאים נוספים.
בתקשי"ר 13 במקרה זה נכח רק אחד מחברי הוועדה בדיון, שאליו הוזמנו כמה נציגים מהמשרד הממשלתי הרלוונטי.
לפי הפרוטוקול, חברי הוועדה שלא נכחו בדיון העבירו הערות בכתב.
שם הדוח: משרד האוצר - אישור הסכמי פשרה בדרישות ובהליכים משפטיים מסגרת הפרסום: דוח שנתי 66א שנת פרסום: התשע"ו- 2015 הוועדה בוחנת את הליקויים שהתגלו ושבעטיים נאלצה המדינה לשאת בתשלום הפשרה, ומנחה אילו פעולות נדרשות כדי למנוע את הישנות הליקויים.
עם זאת נמצא כי הוועדה העליונה אינה מקיימת מעקב מסודר אחר יישום ההמלצות וההוראות שנתנה לשם תיקון הכשלים.
בתשובת אגף החשכ"ל נאמר כי במסגרת ההמלצות שנותנת הו ועדה, כחלק מתפקידה "ניתנות לעיתים משימות לביצוע אשר באחריות המשרד ובפיקוח סגן החשבת הכללית האחראי על המשרד.
אנו נמצאים בפיתוח מערכת מחשוב אשר תסייע לגורמים המקצועיים במשרד ובאגף לעקוב ולטפל בהמלצות הוועדה".
קביעת הסמכות הנדרשת לאישור הסכמי פשרה בתביעות מטעם המדינה ובתביעות כנגדה .
הוראת התכ"ם בנושא פשרות, הנחיות היועמ"ש ונוהל העבודה של הוועדה העליונה קובעים כולם מדרג סמכויות לאישור הסכמי הפשרה שנגזר מסכום הפשרה.
ככל שסכום הפשרה גבוה יותר, נדרשת סמכות מקצועית גבוהה יותר לאישורו.
במקרים רבים שהמדינה היא הנתבעת, סכום הפשרה מבטא את שווי הוויתור של המדינה בפשרה, שכן ההנחה הנובעת מעצם הגשת תביעה בסכום מסוים כלפי המדינה היא כי אין המדינה מכירה בקיומה של חבות כלפי הצד שכנגד.
לעומת זאת, כאשר המדינה היא התובעת, סכום התביעה הוא הסכום שהמדינה טוענת כי היא זכאית לקבל, או ח ובו הרשום של הצד שכנגד.
על כן לעניין קביעת הסמכות לאישורו של הסכם פשרה ראוי לראות את סכום הפשרה כהפרש שבין הסכום שתבעה המדינה לבין הסכום הנמוך יותר שהסכימה לקבל בפשרה.
בנוסף על מקרים אלו קיימים מקרים שונים שבהם המדינה נתבעת ותובעת במסגרת הליך אחד, או במסגרת כמה הליכים הנדונים יחדיו.
לעתים הסכמי הפשרה מבטאים ויתור הדדי על טענות מצד המדינה ועל טענות הצד שכנגד.
במקרים אלו הסכום המשולם כחלק מהסדר הפשרה הוא סכום מקוזז ועשוי שלא לבטא את היקף המחלוקת ואת היקף הוויתור של המדינה על טענותיה, ובכך להשפיע על זהות הגורם המוסמך לאשר את הפשרה.
נמצא כי בהנחיות היועמ"ש, בהוראת התכ"ם בנושא פשרות ובנוהל העבודה של הוועדה העליונה אין כל אבחנה בהגדרת סכום הפשרה ובהגדרת הסמכות הנדרשת לאישורה בין המקרים שהמדינה היא התובעת לבין המקרים שהמדינה היא הנתבעת.
בשני המקרים הסכום הקובע הוא הסכום לתשלום הפשרה.
בנוסף אין בהנחיות ובהוראות האמורות התייחסות לסכום הפשרה במצב של תביעות הדדיות.
לדעת משרד מבקר המדינה, לצורך קביעת הסמכות הנוגעת לאישור הסכמי פשרה, יש מקום להבחין בין המקרים שהמדינה נתבעת לבין המקרים שהיא התובעת: כאשר המדינה היא התובעת, תיקבע הסמכות לאישור הסכם הפשרה בהתאם לגובה הסכום שהיא מוותרת עליו כחלק מהסדר הפשרה.
כמו כן על היועמ"ש ועל החשבת הכללית לקבוע הוראות מתאימות לקביעת הסמכות לאישור הסכמי פשרה, המתייחסות לתביעות הדדיות של המדינה ושל הצד שכנגד.
בתשובת המשנה לעניינים אזרחיי ם נכתב כי הערת משרד מבקר המדינה נכונה וכי ראוי לשקול, בתיאום עם משרד האוצר, להמליץ בפני פרקליט המדינה ובפני היועמ"ש כיצד משרד האוצר 193 .
:שם הדוח משרד האוצר - אישור הסכמי פשרה בדרישות ובהליכים משפטיים מסגרת הפרסום: דוח שנתי 66א שנת פרסום: התשע"ו- 2015 להבחין בין ההליכים שהמדינה היא התובעת בהם לבין ההליכים שהיא הנתבעת.
אגף החשכ"ל הודיע בתשובתו כי הערת הביקורת תיבחן במסגרת עדכון הוראת ה תכ"ם, הנמצאת בהליך עדכון ופרסום.
אישור המדינה להסמכת בתי משפט לפסוק על דרך הפשרה .
סעיף 79 א(א) לחוק בתי המשפט, התשמ"ד - 1984 (להלן- סעיף 79 א(א)) הסמיך את בית המשפט הדן בעניין אזרחי, "בהסכמת בעלי הדין, לפסוק בעניין שלפניו, כולו או מקצתו, בדרך של פשרה".
פסיקה כזאת נהנית מכמה יתרונות: היא מתקבלת בהליך מהיר, תוך חיסכון בעלויות התדיינות ותוך ה פחתת העומס על בתי המשפט; הפוסק הוא בית המשפט הנהנה מאמון הצדדים; והפשרה מיישבת באופן מלא וסופי את הסכסוך ביניהם.
עם זאת פשרה המתקבלת בהתאם לסעיף האמור עלולה להיות מוטה לטובת אחד הצדדים, עד כדי קבלת התביעה או דחייתה במלואה.
על כן רשאים הצדדים, כחלק מהסכמתם להסמיך את בית המשפט לפסוק על דרך הפשרה, לקבוע את טווח הסכומים שיפסוק בו בית המשפט.
בפסיקה המתקבלת על דרך הפשרה באופן זה סיכויי הערעור קלושים במיוחד, וערעור מתאפשר אך ורק במקרים קיצוניים ויוצאים מהכלל.