HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
משרד מבקר המדינה העיר למשרד כי תשובה זו אינה עולה בקנה אחד עם ממצאי הביקורת: במרבית המקרים רשויות הניקוז פועלות בנחלים דרך קבע והן היוזמות פרויקטים, ואילו מינהלות הנחל המקומיות לעתים קיימות ולעתים לא, ואף על פי כן נעשות פעולות של פיתוח ותחזוקה בידי רשויות הניקוז.
משרד החקלאות השיב בנובמבר 2010 כי מינהלת הנחלים הארצית צריכה להעצים את מעמדה ולעסוק בהתוויית מדיניות, בהנחיה, ובפיקוח ובקרה על פעילות מינהלות הנחלים.
שינוי המבנה הארגוני .
כאמור לעיל, המבנה הארגוני לטיפול בשיקום הנחלים, הנגזר מהחוקים הקיימים, מאופיי ן בפיצול סמכויות ותפקידים בין משרדי ממשלה רבים.
כמו כן בטיפול הנוכחי בנחלים - ניתן דגש רב יותר לשיקולי הניקוז שבאחריות רשויות הניקוז הכפופות לשר החקלאות, והם גוברים על פי רוב על שיקולים סביבתיים אשר עליהם מופקד המשרד.
בשנים האחרונות התגבשו הצעות לשינויי חק יקה שיכולה להיות להן השפעה ניכרת על הטיפול בשיקום הנחלים והן מתוארות להלן.
הבסיס החוקי לפעולות לשימור הקרקע, הקשורות קשר אמיץ לפעולות של ניקוז, הן פקודות מנדטוריות ותקנות משנות הששים של המאה העשרים, וההפרדה שעשה משרד החקלאות בין שימור הקרקע לבין הניקוז היא מלאכותית32 .
כבר בשנת1974 הכיר משרד החקלאות בצורך ליזום הצעת חוק לתיקון חוק הניקוז33 .
מאז ועד שנת2010 הוא הקים ועדות שדנו במועדים שונים בהצעות לתיקון חוק הניקוז.
גם נציבות המים דאז טיפלה בגיבוש הצעה לתיקון חוק הניקוז אך הוא טרם שונה.
ועדת החקירה הממלכתית בנושא ניהול משק .
32 ,"בעניין זה ראו בפרק "פעולות לשימור איכות הקרקעדוח שנתי 56'ב (2005 '), עמ 665-672.
33 ,ראו דוח ביקורת מיוחד של מבקר המדינהתשתיות הניקוז במדינה (1993 ), ואת הפרק "טיפול בתשתיות הניקוז", דוח על הביקורת בשלטון המקומי (דצמבר 2004 ,) 'עמ163-228.
המשרד להגנת הסביבה 121 .
המים34 , אשר פרסמה את מסקנותיה במארס2010 קבעה גם היא, כי בהיעדר בהירות בחקיקה הקיימת בתחום המים יש צורך ברפורמה חקיקתית ובהכנת חוק מקיף שיאגד בתוכו את כל דברי החקיקה הנוגעים למשק המים להשגת "קוהרנטיות ושיטתיות".
34 הוועדה הוקמה על פי סעיף14 (ב1 ) לחוק מבקר המדינה, התשי"ח-1958 נוסח[ , וביום]משולב14.
08 ,מינתה נשיאת בית המשפט העליון, השופטת דורית בייניש ועדת חקירה כאמור בראשות השופט בדימוס פרופ' דן ביין.
122 קובץ דוחות ביקורת לשנת2011 , התשע"ב .
במאי 2010 הגיש לממשלה שר החקלאות דאז, ח"כ שלום שמחון, הצעה להחלטה על שינוי מבני בתחום ניהול הנגר והניקוז.
לפי ההצעה, שהייתה להחלטת ממשלה35 , עד סוף ספטמבר2010 היו אמורים משרד החקלאות ומשרד האוצר להגיש תיקון לחוק הניקוז ולכל דבר חקיקה אחר שיידרש, שעיקרו הקמת מועצה ארצית לניהול נגר וניקוז והקמת רשות ניהול נגר וניקוז במשרד החקלאות.
עם העניינים שנקבע בהחלטה כי יש להסדירם נמנים מבנה הרשויות האגניות36 , שנקבע שמספרן לא יחרוג משמונה, ואסדרת פעולתן; קביעת כללים לניוד חלק מתקבולי רשויות הניקוז מזו לזו לפי הצרכים; הכנת תכנית-אב ארצית לתחום הניקוז תוך ניצול מי הנגר לשימוש משק המים, שתוטל על המועצה הארצית.
בדברי ההסבר לשינוי המוצע נאמר כי בדומה להחלטת הממשלה לאחד את כל תחומי האחריות בנושא משק המים ברשות המים והביוב נועדה ההצעה לכלול את הסמכויות בתחום הניקוז תחת קורת גג ממשלתית אחת - משרד החקלאות.
על פי הסברי אגף תקציבים במשרד האוצר, השינוי המוצע לחוק הניקוז הושתת על הצורך בשינוי מבני בתחום הניקוז: במצב הקיים מאושרות מכסות הניקוז ונגבים התשלומים בגינן באיחור ניכר בגלל ריבוי בעלי הסמכויות לאשר את תקציבי רשויות הניקוז.
כמו כן קיים ניגוד עניינים מובנה בפעולות רשויות הניקוז: מליאות רשויות הניקוז, המאוישות בעיקר בנציגי השלטון המקומי, הן המאשרות את התשלומים בגין מכסות הניקוז שהרשויות המקומיות תעברנה לרשות הניקוז; קיים גירעון של מאות מלש"ח בהשקעות בתשתיות הניקוז, ועקב כך אין לרשויות הניקוז יכולת להתמודד עם שיטפונו ת גדולים; רשויות ניקוז בפריפריה דלילת האוכלוסין מתקשות לגבות שיעור ראוי של תקבולים למימון מפעלי ניקוז, והן נאלצות להשית את התשלומים הגבוהים ביותר לתושב.
על כן, לדעת אגף התקציבים, התיקון המוצע לחוק הניקוז ייצור הפרדה בין המְא סְדֵר (הרגולטור) - המועצה הארצית לניקוז, לבין הגוף המבצע - רשויות הניקוז; המועצה הארצית תקבע את שיעור מכסות הניקוז במקום הרשויות המקומיות; ייקבעו מכסות ניקוז אחידות שיכללו רכיב לפרויקטים מקומיים ורכיב למימון פרויקטים לאומיים של ניקוז, ולרכיב הלאומי יתווספו תקציבים מהמדינה; יופחת מספר רשויות הניקוז על מנת לייעל את פעולתן.
ניתן היה לצפות כי לפני הציעם שינוי של חוק הניקוז יקדמו משרד החקלאות ומשרד האוצר עבודת מטה אשר תבחן, בין השאר, את המשותף לחוק הניקוז הקיים, לחוק הנחלים ולפקודות לשימור הקרקע, לרבות תפקידן של רשויות הניקוז בשיקום הנחלים, אולם עבודת מטה לא נעשתה ושיקום נחלים לא נזכר ולא הובא בחשבון בהצעה.
לדעת משרד מבקר המדינה, ראוי היה להתייחס לאופן שבו השינוי עלול להשפיע על שיקום הנחלים: (א) התיקון המוצע ודברי ההסבר שצורפו לו אינם מתייחסים לכך שרשויות הניקוז הן סוכנות הביצוע של שיקום הנחלים.
שיקום הנחלים ושימור הקרקע כלל אינם מאוזכרים בהצעה, ואין התייחסות כלשהי להשפעה של הפחתת מספרן של רשויות הניקוז והייעוד של תקציביהן על המשך הטיפול בנחלים; (ב) התיקון המוצע מעורר חשש כי תגדל בהרבה השפעתו של משרד החקלאות על רשויות הניקוז ויתרבו סמכויותיו בעניין על חשבון השפעתו של המשרד, מאחר שמשרד החקלאות מתמקד בניקוז ובשימור הקרקע, ועניינו והתמחותו בנושאים סביבתיים כגון שיקום נחלים פחותים בהרבה; (ג) בשינוי החוק שהוצע בידי משרדי החקלאות והאוצר אין מענה לשאלות מה תהיה השפעת הגדלת מכסות הניקוז והוספת רכיב ארצי על היכולת לגבות תשלום בגין מכסות נוספות המיועדות .
35 החלטת ממשלה1659 מיום9.
כך מכּונֹות רשויות הניקוז בהצעת החוק המשרד להגנת הסביבה 123 .
לשיקום הנחלים, ואם ניוד תקציבי רשויות הניקוז משיקולי ניקוז לא יפגע בתקצוב שיקום הנחלים ובתחזוקתם.
משרד האוצר הסביר למשרד מבקר המדינה בתשובתו מנובמבר 2010 כי על פי החוק המוצע, תוקם מועצה ארצית לניקוז שבה ישתתפו גם נציגי המשרד להגנת הסביבה; שיפור יכולות הגבייה של רשויות הניקוז יאפשר להשקיע יותר בשיקום הנחלים, ואחריותו של שר החקלאות לרשויות הניקוז 124 קובץ דוחות ביקורת לשנת2011 , התשע"ב .
אינה מקנה לו אחריות לגבי תפקידן הנוסף כרשויות נחל.
עוד השיב משרד האוצר כי בתחום הניקוז שוררים משבר מתמשך ומחסור בתשתיות הגורמים לאיבוד מים.
על כן יש לקדם בדחיפות את הרפורמה בחוק הניקוז למניעת נזקי שיטפונות.
משרד מבקר המדינה מעיר, כי גם אם תגדל הגבייה מהרשויות המקומיות לטובת מפעלי ניקוז, אין בכך כדי להבטיח כי החלק שיופנ ה לשיקום נחלים, אשר הצעת השינוי של חוק הניקוז במתכונתה הנוכחית כאמור מתעלמת ממנו - יגדל גם הוא.
משרד החקלאות הסביר למשרד מבקר המדינה בתשובתו מנובמבר 2010 כי הרפורמה משנות התשעים אשר הביאה לצמצום מספר רשויות הניקוז ל-11 הייתה מבוססת על הגישה האגנית (ראו להלן).
בהצעת השינוי לחוק הניקוז יש אימוץ של ניהול משאבי מים ברמה האגנית אגב שימור בר-קיימא של הסביבה באמצעות הקמת רשות ארצית לניהול נגר וניקוז שתהיה כפופה לשר החקלאות.
עוד טען משרד החקלאות כי "אין זה מן העניין כי עבודת מטה מביאה לתוצאות טובות יותר".
לדבריו, האגף לשימור קרקע וניקוז והלשכה המשפטית במשרד החקלאות פועלים לשנות את חוק הניקוז, וזו הדרך היעילה ביותר.
רשות המים השיבה למשרד מבקר המדינה בנובמבר 2010 כי "בימים אלה משרד החקלאות בתיאום עם רשות המים שוקד על ניסוח התיקון לחוק".
מתשובות רשות המים והמשרד עולה כי המשרד אינו שותף מלא לניסוח החוק המתוקן: המשרד הסביר למשרד מבקר המדינה בנובמבר 2010 כי פנה למשרד החקלאות בבקשה להיות מעורב בגיבוש החקיקה החדשה כדי שיוטמעו בה היבטים סביבתיים, אך ישיבת מנכ"לים (משני המשרדים) בנושא, עד למועד תשובתו, טרם התקיימה.
משרד מבקר המדינה העיר למשרד החקלאות כי בהיעדר עבודת מטה שנעשית בשיתוף כל בעלי העניין בנושא, ספק אם ההצעות של האגף לשימור קרקע וניקוז במשרד החקלאות מתאימות למכלול התפקידים והסמכויות של רשויות הניקוז.
לדעת משרד מבקר המדינה, הצעת משרדי החקלאות והאוצר לצמצם את מספר רשו יות הניקוז מאחת עד שמונה לכל היותר וההתייחסות של משרד החקלאות רק לנגר ולניקוז אינה עולה בקנה אחד עם הגישה האגנית שייחס משרד החקלאות להצעתו, כעולה מתשובתו למשרד מבקר המדינה.
רשות הטבע והגנים השיבה למשרד מבקר המדינה בינואר 2011 "כי "בימים אלה נכתבת עבודה בי ן-תחומית על התפקוד הסביבתי של רשויות הניקוז.
הרשות מאמינה כי עבודה זו יכולה לתרום לעניין רבות ולחפות על אי-קיום עבודת המטה שראוי היה כי משרד החקלאות יעשה בטרם ייזום את השינוי בחוק הניקוז.
הגישה המקובלת בעולם בעת כתיבת הדוח היא כי לאניתן להפריד את העיסוק במים מחברה וכלכלה: הגידול באוכלוסייה, העיור, התיעוש, התמורות בחקלאות ובתיירות - כל אלה יוצרים לחץ על משאבי המים, לרבות על האקוות המשרד להגנת הסביבה 125 .
(האקוויפרים), על הנהרות ועל האגמים, ולמשתמשים במים יש אינטרסים שונים שיש לאזן אותם.
בעשרות השנים האחרונות הפנימו מדינות רבות גישה משולבת לניהול משאבי המים ברמה הלאומית והאגנית (אזור ההיקוות של נחל או נהר), והיא מחייבת שינויים במערכים שלטוניים, במדיניות ובחקיקה.
המוסכמה השכיחה היא כי תנאי לשיקום 126 קובץ דוחות ביקורת לשנת2011 , התשע"ב .
נחל הוא ניהול כולל של תחום אגן ההיקוות שלו, ורשות אגנית יכולה להיות גוף מקצועי וביצועי המתמחה באגן הנמצא בתחומה.
האיחוד האירופי דורש מכל 27 ,המדינות החברות בו ליישם ניהול אגני; באוסטרליה, במדינות אחדות באפריקה במקסיקו, בברזיל ובארצות מזרח אסיה מּוס ד הניהול האגני בשנות התשעים של המאה הקודמת, ובתחילת שנות האלפיים אימצו גם סין והודו את הגישה.
במרבית המדינות פחתו עקב כך הסיכונים שמחוללים המים (זיהומים והצפות) ונשמרת הסביבה באופן בר-קיימא37.
גם במסמך המדיניות של המשרד נקבע שיש לעבור לניהול אגני, המחייב את כלילת הפעולות של המשרדים והרשויות העוסקים בדבר תחת קורת גג סטטוטורית אחת על בסיס חוק אגן, אשר יחייב שיתוף פעולה, ייעול תקציבי וניצול זרועות התכנון, הניטור, האכיפה והתחזוקה של כל העוסקים בעניין המים.
לפיכך נקבע שם כי יש לרכז ולפשט את החקיקה הקיימת בארץ, לשנות את ההיערכות הארגונית לטיפול בנחלים ולקבוע אותה על פי חלוקה לאגנים, לאמץ ראייה סביבתית לטיפול בכל אגן ולייחד תקציב רב-שנתי לניקוז, לתשתיות ולסביבה.
בתכנית לאומית לשיקום הנחלים שפרסם המשרד בנובמבר 2008 הוא קבע כי "ככלל, לא ניתן לגשת לשיקום הנחל, ללא הבנה והכרה של מכלול ההשפעות והגורמים בתחום אגן ההיקוות" ו"תכנון אגני, מתוך מטרה לשמר משאבי מים, הוא תנאי הכרחי לשיקום בר קיימא של הנחל".
בדצמבר2009 ,חתמו כל מנכ"לי רשויות הניקוז בארץ, מבצעי שיקום הנחלים על הסכמתם לנוסח של הצעה לחוק אגן38 אשר גובשה בידי היועץ המשפטי שלהן וקבעו, כי "התפיסה האינטגרטיבית של הניהול האגני הינה תפיסת עולם מתבקשת (המקובלת בארצות רבות בעולם), המשלבת בין צורכי הניקוז לצורכי הנחל וסביבתו ולכן אותה צריך לעגן בחוק האגני המוצע".
יצוין כי רשות הטבע והגנים כתבה בתשובתה למשרד מבקר המדינה כי הצעת חוק זו לא תואמה איתה.
גיבוי נוסף לגישה האגנית נמצא בתכנית מתאר ארצית משולבת למשק המים - נחלים וניקוז (תמ"א 34/'ב3 ), שאושרה בידי הממשלה בנובמבר2006 .
מטרת התכנית להבטיח את המשך קיומם ותפקודם של הנחלים ושל סביבתם.
התכנית קבעה כי שיקום נחל לכל אורכו ושימורו יהיו מנקודת מבט אגנית.
רשות המים הסבירה בתשובתה מנובמבר2010 למשרד מבקר המדינה כי בארץ מועברים מים מאגן לאגן, ולכן חלק מהיתרונות של ניהול אגני לא יבואו לידי ביטוי.
עוד ענתה רשות המים כי הניהול האגני משמעותי במיוחד כשמדובר באגן ניקוז גדול, ויש לבחון אם מודל זה רלוונטי בישראל.
רשות המים סבורה כי יש מקום לשפר את הפעולה האינטגרטיבית בתחום של כל אגן, וניתן לעשות זאת על ידי שיתוף פעולה בין הגורמים השונים ללא שינויי חקיקה.
Global Water Partnership and International Networ k of Basin Organizations, A Handbook for Integrated Water Resources Management in Basins (2009 ) 38 הצעת החוק, שהוכנה בידי פרופ' עו"ד ראובן לסטר, נקראת "הצעת חוק המועצה הלאומית לרשויות אגן נחלי ישראל".
המשרד להגנת הסביבה 127 .
המשרד מצדו מחייב חוק אגן - "חוק אגן סביבתי ישרת נאמנה ויאפשר ניהול אינטגרטיבי נכון של האגן כשהסביבה נמצאת במרכז העשייה האגנית ושאר הנושאים כגון ניקוז מתלווים ומשתלבים בתוכה" 39 - אולם הוא לא קידם הצעת חוק בעניין זה, ובה בעת משרד החקלאות מקדם את שינוי חוק הניקוז במתווה אשר, כאמור, ספק אם יתרום לשיקום הנחלים.
39 מכתבו של מנכ"ל המשרד להגנת הסביבה דאז למשרד מבקר המדינה מיולי 2010.
128 קובץ דוחות ביקורת לשנת2011 , התשע"ב .
לדעת משרד מבקר המדינה, ההצעה לשינוי חוק הניקוז היא הזדמנות להשגת יעדים נוספים ויש למנף אותה: על המשרדים הנוגעים בדבר לשקול שינויים בהצעה שיזמו משרדי החקלאות והאוצר שתוצאתם תהיה התאמה גדולה יותר בין חוק הניקוז, הפקודות לשימור קרקע וחוק הנחלים.
לחילופין, יש לשקול יוזמה לאינטגרציה של חוקים ופקודות אלה ליצירת חוק חדש על פי התפיסה האגנית.
במסמך המדיניות של המשרד נקבע כי "שיקום הנחלים מחייב כתנאי ראשוני והכרחי טיפול במערכת המים בנחל והקצאת מים ייעודית להזרמה בנחלים.
הוא חידוש הזרימה של מים שפירים בנחלי ישראל, בהיקף שיאפשר שיקום בית הגידול הלח ויתמוך בהתפתחות הצומח והחי האופייניים לו.
" 40 שיקום המים מגדיל גם את אפשרויות השימוש בגדות הנחל ובמימיו.
הזרמת המים לנחלים צריכה להיות קרובה בכמות או למצער במשטר הזרימה למה שהיה בעבר, במידה שתאפשר את החייאת הנחל.
לדעת המשרד, איכות המים הרצויה לטווח הארוך היא של מי המקור41, וכל הקולחים יופנו לשימוש חקלאי.
לדעת רשות הטבע והגנים, כעולה מתשובתה למשרד מבקר המדינה בינואר 2011 , התבססות על הזרמת מי קולחים לנחלים, ולו לטווח הקצר, מסכנת שיקום בר-קיימא של נחל.
מנגד, לדעת רשות המים, ספק אם ניתן להשיב את המצב לקדמותו נוכח המחסור הארצי במים והתרחבות הפעילות האנושית.
לדעת משרד מבקר המדינה, החזון של השבת מי המקור לנחלים והפסקת השאיבה כליל יכול להתממש, אם בכלל, בעתיד הרחוק, לאחר שכמות המים המותפלים תאפשר מילוי ושיקום של האקוות, שפיעה מחודשת במעיינות והפסקת שאיבת חלק ממי המקור.
אשר על כן יש לתכנן את יעדי השיקום ההידרולוגי לכל נחל בנפרד בד בבד עם בחינה כוללת של צורכי משק המים.
בעניין זה יכול להיות למינהלת הנחלים הארצית או לרשות אגנית תפקיד חשוב.
סילוק זיהומים ממקורות עירוניים .
תנאי לשיקום המים המוזרמים לנחלים הוא סילוק גורמי הזיהום מהם להערכת מקורות חברת מים בע"מ (להלן - חברת מקורות), זיהום מקורות המים גורם לאובדן של יותר מ-20 .
מלמ"ק של מים שפירים בשנה שניתן היה לשאוב .
41 דוגמה להשבת מים לנחל כבעבר היא בנחל ציפורי, על פי מדיניות השיקום שנקבעה בתכנית-האב.
המשרד להגנת הסביבה 129 .
,גורמי הזיהום נחלקים לשניים: זיהומים מקריים (כגון מתקלות בצנרת שפכים ובתחנות שאיבת ביוב) וזיהומים מגורמים קבועים (כגון הזרמות לנחלים ממט"שים).
נפחם של הזיהומים מגורמים קבועים היה ב -2007 כ-110 מלמ"ק של קולחים וביוב גולמי42 .
ככלל, משנות התשעים חלה ירידה ניכרת בגורמי הזיהום הקבועים שהוזרמו לנחלים, .
42 על פי נתוני רשות המים שפורסמו ב-2008.
130 קובץ דוחות ביקורת לשנת2011 , התשע"ב .
בעיקר כתוצאה מבניית מט"שים, קווי הובלה, תחנות שאיבה חדשות ומניצול רב יותר של מי הקולחים.
אולם, על פי נתוני המשרד, בשנת 2003 ואילך נעצרה מגמת השיפור ובכמה נחלים אף חלה הרעה.
למשל, על פי נתוני רשות הטבע והגנים לשנת 2009 , יש הרעה באיכות המים בנחל נעמן, בנחל חדרה (בין כביש להבות חביבה לחיבור לנחל יצחק) ובנחל עירון, ועל פי נתוני המשרד, חלה הרעה באיכות מי נחל הבשור, נחל לכיש ונחל ציפורי.
עקב תקלות שנובעות מבעיות תחזוקה בצנרת הולכת השפכים, בתחנות שאיבה ובמט"שים בכל הארץ ומחמת מחסור בנפח מאגרים - מוזרמים שפכים וקולחים לנחלים.
אירועי ם כאלה במחוזות ירושלים והמרכז הם הרבים ביותר.
על פי נתוני רשות המים והביוב ורשות הטבע והגנים, העיר המזהמת ביותר את הסביבה היא ירושלים, המזרימה כ -10 מלמ"ק של שפכים גולמיים לנחל קדרון.
שכיחות גורמי הזיהום הקבועים במגזר הערבי גבוהה: נחל אלכסנדר סובל בחלקו העליון מזיהומים שמקורם במט"ש טירה ומחלק מהביוב הגולמי ומן הקולחים מאיכות נמוכה מטייבה ומקלנסווה; מקצת שפכי היישוב באקה-ג'ת זורמים לנחל חדרה; גם שפכי יישובים בוואדי ערה, אשר טרם חוברו למט"ש עירון שבבנייה, מזהמים את נחל חדרה; תקלות ואי -חיבור בתים לביוב בג'יסר -א-זרקא גורמים לזיהום במורד נחל תנינים.
עיריית ירושלים הסבירה בנובמבר 2010 למשרד מבקר המדינה כי אכן באגן המזרחי של העיר זורמות כמויות גדולות של ביוב גולמי, כ-11 מלמ"ק, דרך נחל קדרון לים המלח.
על פי הסכמי אוסלו, הביוב אמור היה להיות מטופל במתקן משותף ישראלי-פלסטיני במימון ממשלת גרמניה, אולם הפלסטינים אינם מוכנים להצטרף למיזם המשותף.
לאחר שנים של המתנה ובהיעדר שיתוף פעולה החליטה העירייה לקדם פתרון של שאיבת הביוב מהאגן המזרחי של העיר לאגן המערבי.
חלופה זו יקרה פי כמה מהפתרון המקורי ואינה פותרת את בעיית השפכים של הפלסטינים שיזרמו גם בעתיד לנחל קדרון.
במקביל בדקה העירייה חלופות נוספות שלא יצאו לפועל.
קצין המטה לאיכות הסביבה במינהל האזרחי ביהודה ושומרון השיב למשרד מבקר המדינה באפריל 2011 כי כמות הביוב הגולמי הזורמת בנחל קדרון ממזרח ירושלים, מבית לחם ומיישובים נוספים היא כ- 17 מלמ"ק: כחמישה מלמ"ק חודרים למי התהום, והיתרה מופנית משנת2008 למאגרי מים בבקעת הירדן להשקיה.
קיימים עוד גורמי זיהומים חמורים שמקורם באזורים שבאחריות הרשות הפלסטינית: למשל, שפכי הערים שכם וטול כרם והיישובים שבסביבותיהן זורמים לנחל אלכסנדר (חלק משפכים אלה מוזרם למט"ש יד חנה); שפכי העיר ג'נין וסביבתה, כ-16 מלמ"ק, זורמים לנחל קישון; קולחי העיר רמאללה מוזרמים לנחל מודיעים, ושפכי העיר חברון זורמים לנחל הבשור.
ללא פתרון לבעיה זו יקשה לשקם את מי הנחלים בישראל וגם איכות מי התהום נפגעת.
בשנת2001 נחקק חוק תאגידי מים וביוב, התשס"א-2001 (להלן- החוק), אשר קובע כי רשות מקומית לא תפעיל בעצמה את שירותי המים והביוב שבתחומה בתום שש שנים מיום תחולתו של חוק זה, אלא באמצעות חברה למתן שירותי מים וביוב שהוקמה לפי החוק (להלן - תאגיד מים וביוב).
התברר כי עיכוב בהקמת תאגידים בחלק מהרשויות המקומיות הביא להחלטות ממשלה שלפיהן מתן מענקים למפעלי ביוב לרשויות מקומיות מותנה בהקמת תאגידי מים וביוב על ידיהן.
המשרד להגנת הסביבה 131 .
המצב בבאקה -ג'ת מדגים את הבעייתיות של המדיניות הזאת: העירייה השיבה בנובמבר 2010 למשרד מבקר המדינה בעניין תרומתה לזיהום נחל חדרה כי המדינה השקיעה בהקמת מט"ש אשר פועל מינואר 2010 רק בכ-20% מכושר הייצור שלו, מאחר שתשתיות הביוב הקיימות בעיר מחוברות רק לכ -30% מהבתים, ורוב הביוב הגולמי מוחדר דרך בורות סופגים לאקווה ולערוצי הנחלים ואינו עובר תהליך של טיהור והשבה לשימוש חקלאי.
אמנם כבר בראשית שנת 2007 החליטה מועצת העירייה להצטרף לתאגיד אזורי למים וביוב , אך למרות פניות חוזרות ונשנות לתאגיד מים אזורי סמוך ועל אף פניות למשרדי הפנים, התשתיות, האוצר והגנת הסביבה - טרם נמצא תאגיד אזורי שאליו תוכל העירייה להצטרף.
אי לכך בשנים האחרונות העירייה אינה מקבלת מרשות המים מענקים והלוואות להקמת תשתית ביוב.
רשות המים ה שיבה למשרד מבקר המדינה בעניין באקה -ג'ת, ש"גם לאחר שתאוגד או שייקבע מנגנון אחר המאפשר להעביר לה סיוע, הרי שמדובר בסיוע של עשרות מיליוני שקלים, שלא בהכרח זמין לנושא זה".
על פי חוק המים, אם נוכח מנהל רשות המים לדעת כי מים זוהמו, הוא רשאי להורות בצו כי המזהם יעשה את כל הנדרש להפסקת הזיהום.
אם המזהם אינו ממלא את הוראות הצו, רשאי מנהל רשות המים לעשות את כל שפורט בצו, ומי שנצטווה ולא מילא אחר הוראות הצו יהיה חייב בתשלום ההוצאות הכרוכות בכך.
לפי חוק זה ולפי חוק הפרשנות, דין אדם כדין המדינה או דין תאגיד.
אשר על כן, מאחר שהבעיה הסביבתית הנוצרת מזיהום מי התהום והנחלים היא ברמה לאומית, ויש לה השלכות על בריאות הציבור ועל משק המים, והואיל וחלק מהרשויות המקומיות אשר אחראיות להסדרת העניין 43 כשלו בכך - מן הראוי שרשות המים ומשרד הפנים יבדקו את הנזק הסביבתי -חברתי -בריאותי שנגרם מאי- הקמת מפעלי ביוב עד הקמת התאגידים ברשויות המקומיות לעומת הנזק שנגרם מאי-הקמת התאגידים.
משרד האוצר השיב למשרד מבקר המדינה כי בשנים האחרונות הקצתה הממשלה עשרות מיליוני שקלים לרשות המים לפעולות למניעת זיהומים במקום רשויות מקומיות שלא מילאו את חובתן לעשות זאת.
אולם גירעון ההשקעות במשק המים והביוב - יותר מעשרה מיליארד ש"ח - נובע מכך שהרשויות לא מנעו את זיהומי המים לפני חקיקת חוק תאגידי המים והביוב.
רשות המים השיבה בנובמבר 2010 למשרד מבקר המדינה כי היא פועלת לגיבוש מענה למניעת זיהום ברשויות לא מתואגדות על ידי שימוש בכלי אכיפה מנהליים שבסמכותה כגון צווים לתיקון המעוות44 .
בתשובתה מיוני2011 הסבירה רשות המים כי משנת 2008 ואילך עשתה על חשבונה עבודות שמונעות את זיהום המים ב-25 רשויות מקומיות ובכוונתה לגבות מאוחר יותר את עלויותיהן, והיא תמשיך .
43 מכוח חוק הרשויות המקומיות (ביוב), התשכ"ב-1962 נוסח[ ופקודת העיריות , ]חדש וחוק תאגידי מים וביוב, התשס"א-2001.
44 על פי חוק המים מנהל הרשות הממשלתית למים ולביוב יכול לצוות על כל אדם הקשור לפגיעה במים לעשות כל דבר הדרוש לטיפול בפגיעה, למנוע אותה, להפסיק אותה, להשיב את המצב לקדמותו וכו'.
132 קובץ דוחות ביקורת לשנת2011 , התשע"ב .
לעשות זאת ברשויות שטרם התאגדו.
בחלק מהמקרים אף בנתה רשות המים תשתיות ביוב בתוך היישובים, אף שהדבר הוא מחובתה של הרשות המקומית.
המשרד להגנת הסביבה 133 .
פינוי המזהמים מנחל חדרה .
להלן פרטים על מקורות הזיהום של נחל חדרה: רובו נחל אכזב ומימיו הם שפכים, קולחים, פלט מברכות דגים, מי ניקוז חקלאי, ובקטע השפך - מי ים.
אי לכך הפך נחל חדרה לאחד הנחלים המזוהמים ביותר בארץ, ותנאי בסיסי לשיקומו הוא פינוי המזהמים ממימיו.
עם הקמת מינהלת הנחלים הארצית ב-1993 הוחלט כי שיקום נחל חדרה יהיה בעדיפות ראשונית (עם כמה נחלים נוספים).
בפועל שיקום הנחל קודם בצורה מועטה, ולהלן נתונים על מצב המזהמים בנחל ועל הצפי למועד הסרתם, על פי נתוני מחוז חיפה של המשרד, רשות הטבע והגנים ואיגוד ערים לאיכות הסביבה (חדרה): גורם הזיהום העיקרי הוא מט"ש עין שמר-עירון המזרים כ -3.
6 מלמ"ק של קולחים נחותים45 לנחל חדרה.
ההזרמה נעשית ממט"ש קיים המופעל בידי קבלן.
בשנים האחרונות נבנה מט"ש חדש אשר יופעל בידי אותו קבלן; בנייתו עוכבה שנים עקב ריבוי הרשויות המחוברות אליו והקושי בהגעה להסכמות על מימון הבנייה וההפעלה.
גם משרד הבינוי והשיכון תרם לשיהוי בבניית המט"ש החדש בשעה שעיכב בכשנה ומחצה העברה של כספים שאותם התחייב להעביר בגין חיבור היישוב חריש -קציר שבאחריותו למט"ש החדש.
על פי המתוכנן, ב -2012 יהיו הקולחים מהמט"ש באיכות גבוהה של השקיה ללא מגבלות46 .
גורם הזיהום השני הוא היישוב באקה-ג'ת: כאמור, רק כשליש מבתי היישוב חוברו למט"ש ברמת טיהור גבוהה, ונותרה זרימת שפכים לסביבה ולנחל מחלק היישוב שתושביו משתמשים בבורות סופגים או שחיברו את מערכות הביוב שלהם למערכת הניקוז המובילה לנחל 47 .
גורם זיהום שלישי הוא מט"ש מנשה 2 ,המתופעל בידי המועצה האזורית מנשה ומייצר קולחים ברמה נחותה.
המט"ש אשר מטפל בשפכים תעשייתיים, מייצר גם בוצה.
אי לכך החל המשרד בחקירה פלילית כנגד המועצה האזורית והחברה המפעילה את המט"ש.
להערכת המחוז, בתוך כשנה ישודרג המט"ש לטיהור ברמה גבוהה וינוצלו כל הקולחים לחקלאות; גורם זיהום רביעי הוא מט"ש חדרה אשר קולחיו מרמה נמוכה הוזרמו לנחל ללא צו הרשאה.
בעת הביקורת היה המט"ש ב הליכי שיקום, ואיכות הקולחים, על פי המתוכנן, תהיה עד אמצע שנת 2012 ברמה גבוהה.
גורם זיהום נוסף הוא פלט ברכות הדגים של יישובים הסמוכים לנחל.
על פי המתוכנן, ב- 2012 עתיד לחול שיפור באיכות מי נחל חדרה ואמורים להיות מוזרמים אליו בעיקר קולחים מטיהור איכותי.
אחת הסיבות לשיהוי בשיקומו ההידרולוגי של נחל חדרה עשויה להיות ריבוי הגופים הפועלים לאורכו ואי-שיתוף פעולה ביניהם: קיימים תאגידי מים של המגזר הערבי ותאגידים נפרדים למגזר היהודי.
למשל, תאגיד מי עירון של יישובי ואדי ערה וחלק מיישובי המועצה האזורית מנשה משתמשים באותן תשתיות, אך המועצה האזורית לא הצטרפה לתאגיד; אין שיתוף פעולה בין העיר חדרה לבין יישובים כפריים; אין תיאום בין הרשויות במעלה הנחל ובמורדו, ומינהלת הנחל הקיימת פועלת רק בקטע שלו.
45 שפכים שטוהרו לקולחים ברמה פחותה מהנדרש בתקנות עד לשנת 2010.
46 רשות המים הסבירה למשרד מבקר המדינה ביוני2011 , לאחר סיום הביקורת, כי במועד תשובתה מט"ש עירון החל לפעול.
47 רשות המים השיבה למשרד מבקר המדינה ביוני2011 , לאחר סיום הביקורת, כי תשתיות הביוב של באקה אל גרביה המשפיעות על נחל חדרה מוסדרות בידי רשות המים במסגרת צו לתיקון המעוות.
134 קובץ דוחות ביקורת לשנת2011 , התשע"ב .
חדרה עשויה להמחיש את הצורך בראייה אגנית כפתרון ארגוני החיוני לשיקום של נחל באמצעות טיפול באינטרסים הרבים תחת קורת גג אחת.
המשרד להגנת הסביבה 135 .
חוק המים קובע כי חייב אדם להימנע מכל פעולה המזהמת מים במישרין או בעקיפין.
אולם אם מנהל רשות המים שוכנע כי פעולה מסוימת נועדה לטיוב המים או למניעת סכנה לציבור או כי נסיבות העניין אינן משאירות ברֵרה אלא לאפשר סילוק שפכים למקור מים לתקופה קצובה - לא יראו את סילוק השפכים כזיהום מים, אם סולקו בהתאם לצו הרשאה שנתן לעניין זה מנהל רשות המים.
מתן צווי ההרשאה נדון בוועדה מייעצת שממנה מנהל רשות המים בראשות סגנו, והיא הממליצה לו על מתן הצו ועל תנאיו.
חברי הוועדה הנוספים הם, בין השאר, מאגף מים ונחלים במשרד להגנת הסביבה (מרכז הוועדה) ונציגי משרד הבריאות, רשות המים והשירות ההידרולוגי.
המשרד מגבש את תוכן צו ההרשאה, והוא אמור לעקוב אחר ביצועו ולאכוף את יישומו במידת הצורך.
מקרים המחייבים, בלית ברירה, להזרים שפכים לנחל הם לדוגמה תקלה במט"ש, חדירת מי שיטפונות למאגרי קולחים והצפתם או הצטברות עודפי קולחים במאגרים בהיעדר ביקוש להם.
על פי נתוני המשרד, בשנים 2003 -2010 התקבלו111 בקשות לצווי הרשאה להזרמת שפכים וקולחים לנחלים, ומאלה אושרו 64 ונדחו47 .
רוב הבקשות היו מרשויות מקומיות ומתאגידי מים וביוב.
מרבית הבקשות היו להזרמת קולחים (71 ;), ומאלה אושרו כמחצית 21 בקשות לצווים עניינן היה הזרמת שפכים גולמיים, ומאלה התקבלו 14 (שני שלישים).
איכות המים שאושרו להזרמה נעה משפכים ומי מדגה (5% ( ) עד הזרמת קולחים ומים שפירים95%) , והוזרמו בסך הכול 44.
מלמ"ק פקחי רשות הטבע והגנים מפקחים על מילוי התנאים בצווי ההרשאה.
על פי דוח הניטור השנתי של הרשות, הפקחים דוגמים גם את המים שהוזרמו במקרים שבהם נדחו הבקשות לצווים.
הגורמים הנוגעים בדבר מודעים אפוא לכך שקיימת אפשרות כי מבקשי הצווים יזרימו את השפכים או הקולחים לסביבה גם אם יסורבו.
על פי נתוני אגף מים ונחלים, לפעמים ההחלטה על מתן צווי ההרשאה ניתנת בדיעבד, זמן רב לאחר שהחלה הזרמת המים.
לדוגמה, באוגוסט 2009 אישרה הוועדה המייעצת צו הרשאה להזרמת מלמ"ק אחד של קולחים מאיכות נמוכה מאד לנחל תנינים, וזו החלה למעשה בינואר אותה שנה.
גם כשהמשרד מודע לעברות מתמשכות בתחום זה ומדווח עליהן הוא אינו פועל, אף שזיהום מים על פי חוק המים הוא עברה פלילית וניתן להשית על המזהם מאסר או קנס.
לדוגמה: על פי הדוח השנתי של ניטור המים והנחלים של רשות הטבע והגנים (2009,) אשר המשרד הוא אחד ממזמיניו, מערכת המאגרים במעלה הקישון היא גורם זיהום בעת ריקונה לנחל הקישון תוך התעלמות מצווי ההרשאה שלהם; במקומות אחרים לאורך הנחל מוזרמים אליו קולחים רבים, ללא הגשת בקשות לצווי הרשאה בגין הזרמתם.
כפועל יוצא מאישורי ההזרמה הניתנים בד יעבד ומאי -נקיטת פעולה של המשרד בחלק מהמקרים כנגד מפירי התנאים שבצווי ההרשאה - האכיפה בתחום זה היא בעייתית.
ככלל, צווי ההרשאה ניתנים ללא השתת עלות על המבקש המזהם את הסביבה.
המשרד הסביר בתשובתו כי "בימים אלה" מושלמת עבודה בנושא היטל הזרמת מזהמים לים ובהמשך ניתן יהיה לבחון יישום דומה לגבי היטל הזרמה לנחלים.
רשות המים הוסיפה בתשובתה מנובמבר 2010 כי גם "כיום" חלק מעלות הזיהום מושתת על המזהם בצורה של חובת שילוט, יידוע, הדברת יתושים, ובמקרים 136 קובץ דוחות ביקורת לשנת2011 , התשע"ב .
ספציפיים - גם שאיבת הזיהום מהנחל וניקוי מורָדֹו.
בתשובה נוספת של רשות המים מיוני 2011 היא קבעה כי אין מקום לתת צווי הרשאה בדיעבד והיא תעשה את כל הדרוש למנוע זאת.