HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
22 'החלטת ממשלה מס 3840 מיום 3.
2005 הודיע יו"ר הוועדה למר אולמרט על סיום הבדיקה.
בספטמבר 2005 מינה הנשיא דאז, על פי המלצת הממשלה, מליאה חדשה לרשות ובה 26 .
חברים במאי 2006 החלה בכהונתה ממשלת ישראל ה-31 .
בראשות מר אהוד אולמרט לתפקיד השר הממונה התמנה חה"כ איתן כבל.
בפברואר 2007 מונו שלושה חברים נוספים למליאה, ובמרס 2007 הושלם מינוי המליאה, לאחר שמונו לה שני חברים נוספים: משנה ליו"ר וחבר נוסף.
הנה כי כן, תהליך מינוי ארוך מעצם דרישות החוק בצירוף שינויים פוליטיים גרמו לכך שהליך מינוי מליאה ארך כשלוש שנים וחצי (למינוים של 26 חברים נדרשו כשנתיים, ולמינוי חמישה חברים נוספים - כשנה וחצי) תקופה ארוכה מתקופת כהונתה של מליאה לפי החוק - שלוש שנים.
משרד ראש הממשלה הבהיר בתשובתו כי "הליך מינוי מליאת רשות השידור, לאורך שנים רבות, ועל ידי ממשלות ושרים ש ונים, משקף את היותו של ההליך מורכב באופן יוצא דופן.
קשיים רבים, המובנים במתווה של הליך המינוי הקבוע בחוק, נערמים לפתחם של העוסקים במלאכה, יהיו אשר יהיו, בכל אחד משלבי ההליך.
ההליך ארוך ומרובה שלבים, וכל אחד מן השלבים מעורר קשיים".
מינוי מליאה הוא תנאי לקיד ום מהלכים ברשות ולהפעלה מלאה של מוסדותיה; לדעת משרד מבקר המדינה, הליכי מינוי כה ממושכים פוגעים פגיעה קשה ומהותית בעצם יכולתה של הרשות למלא את תפקידיה בצורה נאותה.
הליך מינוי שאורך זמן רב יותר מתקופת כהונת המליאה הוא בלתי -סביר לחלוטין.
מציאות זו מטרידה נוכח ההכרה בכך שגם תמורות פוליטיות הן גורם משפיע על קביעת הרכב המליאה עד כי יש בהן כדי למנוע את השלמת ההליך בפרק זמן שיאפשר תפקוד נאות של הרשות.
,כאמור, לפי החוק, תקופת כהונתה של מליאה הוא שלוש שנים מיום מינויה כך שהמליאה המכהנת שמונתה בספטמבר 2005 השלימה את תקופת כהונתה כבר בספטמבר 2008.
בספטמבר 2008 ,הביא יו"ר הרשות דאז, מר משה גביש לידיעת מר יצחק הרצוג, שהיה באותה עת השר הממונה, ש"הסתיימה תקופת כהונת מליאת רשות השידור ביום 14.
יחד עם זאת, מוסיפה המליאה הנוכחית לכהן עד למינוי המליאה הבאה".
בספטמבר 2008 הגיש ראש הממשלה מר אהוד אולמרט את התפטרותו לנשיא המדינה.
בפברואר 2009 התקיימו בחירות לכנסת ה -18 , ובסוף מרס 2009 הוקמה ממשלה חדשה בראשותו של מר בנימין נתניהו, ומר יולי אדלשטיין מונה לשר הממונה.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2010, ציין השר הרצוג כי "כשר הממונה לא חשבתי שנכון יהיה להתחיל בהליכי מינוי של מליאת רשות השידור כאשר תקופת בחירות נמצאת בפתח והחוק מאפשר באופן מפורש להמשיך את כהונת המליאה הקיימת".
ביולי 2009 , כשנה לאחר שכהונת המליאה הסתיימה על פי החוק, החל השר אדלשטיין בהליכי מינוי מליאה חדשה.
הוא החל בהתייעצות ושלח ל -139 גופים 422 דוח שנתי61ב .
ציבוריים מייעצים רשימת מועמדים לכהונה במליאת הרשות וביקש את חוות דעתם עליהם.
כן ביקש השר מהגופים אשר אליהם פנה שיציעו מועמדים העשויים להתאים לתפקיד מבחינת כישוריהם, ניסיונם ותרומתם בנושאים שעליהם מופקדת הרשות.
בתחילת ספטמבר 2009 פנה השר אדלשטיין שנית לגופים הציבוריים, צירף לפנייתו רשימה מעודכנת של מועמדים למליאת הרשות וביקש את חוות דעתם על המועמדים - בעיקר על החדשים "אשר ברובם המכריע נוספו לרשימה על בסיס המלצת הגופים והארגונים המייעצים בסבב ההיוועצות הראשון".
בתחילת פברואר 2010 פנה השר אדלשטיין בשלישית לגופים הציבוריים, הציג בפניהם רשימה נוספת של מועמדים וביקש את תשובותיהם בתוך שבועיים.
בין הסבבים העביר השר לבדיקת ועדת המינויים שמות של 23 ,מועמדים למליאה והוועדה אף דנה בעניינם.
10 התפטר השר אדלשטיין מתפקידו בלא שהורכבה המליאה, וראש הממשלה, מר בנימין נתניהו, התמנה לשר הממונה על ביצוע חוק רשות השידור.
ראש הממשלה, כשר הממונה החל לפעול לשם השלמת מלאכת הרכבת המליאה.
קורות חייהם של המועמדים שנבחנו על ידי השר אדלשטיין נבחנו שוב, וקוימו פגישות אישי ות עם המועמדים עצמם.
באוגוסט 2010 התקיים סבב התייעצויות נוסף, ולעיונם של הגופים המייעצים הועברה רשימת מועמדים נוספת.
עד מועד סיכום דוח זה, ינואר 2011 .
, לא מונתה מליאה חדשה לרשות מממצאי הביקורת עולה אפוא שגם במקרה זה היה תהליך המינוי ארוך, ותמורות פוליטיו ת גרמו לכך שהשרים הממונים לא השלימו אותו בתוך פרק זמן סביר.
התוצאה היא ש"מליאת המעבר" מכהנת תקופה ממושכת (למעלה משנתיים ימים).
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מסר משרד ראש הממשלה כי חלה האטה נוספת בהליך הארוך של מינוי מליאה אם מתחלף השר הממונה.
לדבריו, "גם אם החליט להמשיך את מינוי המליאה, ולא להתחיל את התהליך מחדש .
אינו יכול להמליץ לממשלה על מועמדים שאינו מכיר כלל ולא נבחנו על ידו, והוא נצרך לחזור על חלקים מסוימים בהליך".
עוד ציין משרד ראש הממשלה כי נדרשו פגישות אישיות עם המועמדים עצמם, "שכן ראש הממשלה לא ראה לנכון לקדם מינויים של מועמדים אשר כלל לא נבחנו על ידו".
השר אדלשטיין ציין בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי אמנם התמשכות הליכי מינוי המליאה אינה רצויה, לרשות ולציבור כולו, אך יש ליתן את הדעת לכך כי המדובר בתהליך מורכב הדורש תשומת לב והקפדה מיוחדת ועשוי להמשך פרק זמן ארוך.
במרס 2010 עתרה התנועה לאיכות השלטון לבג"ץ23 בבקשה לצו על תנאי שיורה לממשלה לנמק מדוע אינה משלימה את הליכי מינוי מליאת רשות, חברי הוועד המנהל ויו"ר הרשות.
כן ביקשה התנועה צו על תנאי שיורה לממשלה לנמק מדוע לא ימנו מבין המועמדים למליאה אשר לא היו התנגדויות למינויָם והם אושרו על ידי הוועדה לבדיקת מינויים, חברים למליאה, לוועד מנהל ובפרט יו"ר ומשנה ליו"ר, ולו רק כדי לאפשר תפקוד חלקי של מוסדות הרשות.
במאי 2010 השיבו ראש הממשלה, הרשות והוועדה לבדיקת מינויים לבג"ץ תשובה מקדמית שנאמר בה כי "בימים אלה מ תגבשת מליאה חדשה אשר יכול ותורכב בחלקה ממועמדים שכבר עברו סבב של התייעצויות.
23 בג"ץ 2419/10 , התנועה למען איכות השלטון נ' ראש הממשלה השר הממונה על ביצוע חוק רשות השידור ואח'.
השר הקודם שהיה אחראי על ביצוע של החוק, השר אדלשטיין, ובחלקה ממועמדים חדשים אשר בעניינם תבוצע כעת ההיוועצות כנדרש בחוק.
הערכה ריאלית של לוח זמנים להשלמת המהלך צר יכה לקחת בחשבון את שלב איתור היוועצות עם כל הארגונים ]ה[ המועמדים המתאימים החדשים הנוספים.
את שלב כנדרש בחוק; את גיבושה רשות השידור 425 .
של רשימה סופית מוצעת; את בחינתה על ידי הוועדה לבדיקת מינויים.
את אישור חברי המליאה ע"י הממשלה ואת שלב המינוי הסופי ע"י כב' נשיא המד ינה".
המשיבים העריכו כי "תוך כ-4 חודשים ניתן יהיה להעביר רשימה סופית מוצעת של מועמדים שעברו הליך של היוועצות לבחינתה של הוועדה לבדיקת מינויים, וזו מצידה תעשה כל מאמץ להשלים את בחינתה.
עוד הוסיפו המשיבים כי ייתכן שיידרש זמן נוסף לעבודת הוועדה.
במועד סיכום דוח זה, ינואר 2011 , כתשעה חודשים מאז ניתנה לבג"ץ התגובה המקדמית, טרם הועברה רשימת המועמדים לוועדה.
המליאה שמונתה עוד ב- 2005 .
, המשיכה לתפקד כ"מליאת מעבר" יותר משנתיים בתשובתו למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2010 ציין משרד ראש הממשלה כי "ישנם חסמים שונים.
הנובעים מאופי ההליך, ומעכבים את הליך מינוי מליאת רשות השידור.
נוכחנו בחודשים האחרונים כי גורמים מסוג זה עיכבו את המינוי מעבר למה שצפינו בתשובתנו לבג"צ".
בתשובתו מפברואר 2011 עדכן משרד ראש הממשלה כי רשימה של 30 מועמדים לכהונה במליאה הועברה לוועדה לבדיקת מינויים.
השתלשלות האירועים המתוארת לעיל ותשובות השרים הממונים מלמדות כי שינויים בהרכב הקואליציוני של הממשלה וחילופי שרים משפיעים באופן ניכר על מינוי חברי מוסדות הרשות ועקב כך על היכולת להשלים את הליך המינוי של המליאה בתוך זמן סביר.
התארכות הליכי המינוי וקטיעת מהלכיהם פוגעת ברשות, בתפקוד המוסדות המפקחים עליה ובאינטרס הציבורי, בייחוד כשבפתח תכנית הבראה כוללת לרשות.
הקשר בין הליך המינוי של חברי המליאה ובין השינויים בהרכב הקואליציוני וחילופי השרים מעורר חשש מפגיעה בעצמאות ובניטרליות של השידור הצי בורי.
לדעת משרד מבקר המדינה, יש לתת את הדעת למציאות זו ולבחון דרכים, לרבות באמצעות הסדרה חקיקתית לקיצור משמעותי של הליכי המינוי ולצמצום ההשפעה של חילופי השרים על היכולת להשלימם.
כהונת מליאות מעבר כאמור, החוק קובע כי המליאה תכהן שלוש שנים מיום מינויה והמלי אה היוצאת תוסיף לכהן עד מינוי המליאה הבאה.
משרד מבקר המדינה בדק את משך הכהונה של מליאות הרשות בעשור האחרון: בדצמבר 2000 מינתה הממשלה מליאה לרשות.
כהונתה פקעה בדצמבר 2003 , והיא המשיכה לכהן כמליאת מעבר עד ספטמבר 2005 , כשנתיים לאחר המועד הנקוב בחוק.
בספטמבר 2005 החלה בכהונתה מליאה חדשה, שסיימה את כהונתה כבר בספטמבר 2008 , אך כאמור, עד מועד סיכום דוח זה, ינואר 2011 , היא מכהנת כמליאת מעבר יותר משנתיים.
בעשר שנים כיהנו אפוא מליאות מעבר במשך ארבע שנים.
השרים הממונים לא השלימו הליכי המינוי בזמן אף שידעו מראש את מועד תום 426 דוח שנתי61ב .
אמנם, יש בחוק פתרון לבעיית אי -מינוי מליאה, והרשות לא תיוותר ללא פיקוח ציבורי, אך ראוי כי השימוש בו יהיה במקרים מיוחדים ולזמן קצר בלבד.
לדעת משרד מבקר המדינה, על הממשלה ועל השרים הממונים להקפיד ולמנות מליאה חדשה בכל שלוש שנים ו למנוע כהונה כה ממושכת של מליאת מעבר.
בעשור האחרון כיהנו מליאות מעבר כ-40% מהזמן, ומצב זה אינו תקין.
משרד ראש הממשלה ציין בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי עם שינוי החוק ושינוי הליך מינוי המועצה יצטמצמו המקרים שבהם המועצה תכהן תקופות ארוכות כמליאת מעבר.
מינוי יו"ר החוק קובע כי "הממשלה תמנה שניים מחברי המליאה" ליושב ראש הרשות (להלן - היו"ר) ולמשנה לו.
המשנה ימלא את תפקידי היו"ר וישתמש בסמכויותיו אם היו"ר נעדר, אם נבצר ממנו למלא את תפקידו או אם נתבקש לכך על ידי היו"ר.
לפי החוק, אין לקיים ישיבת מליאה בלא השתתפות היו"ר או משנהו; לכן אי -איוש שתי המשרות בו בזמן משתק את פעולת המליאה ופוגע אפוא בתפקודה של הרשות כולה.
בטבלה להלן נתונים על יושבי-הראש של הרשות בשנים 2000 -2010 : .
סיום הכהונה תחילת הכהונה השם .
יוני 2002 דצמבר 2000 נחמן שי 1 .
ספטמבר 2002 יולי 2002 ללא יו"ר 2 .
ספטמבר 2004 אוקטובר 2002 אברהם נתן 3 .
דצמבר 2006 אוקטובר 2004 ללא יו"ר 4 .
יוני 2009 ינואר 2007 משה גביש 5 .
יוני 2010 יולי 2009 ללא יו"ר 6 .
יולי 2010 אמיר גילת 7 ,מהטבלה עולה כי מר נחמן שי כיהן בתפקידו כיו"ר הרשות במשך שנה וחצי בלבד ומר אברהם נתן - כשנה ועשרה חודשים בלבד.
יצוין כי בתקופות שבהן לא היה יו"ר לרשות לא ניתן היה לכנס את ישיבות המליאה, להוציא בחודשים יולי-ספטמבר 2002 וינואר-יולי 2006 , שבהם התכנסה המליאה בראשותן של המשנים ליו"ר שכיהנו בתקופות אלו.
בינואר 2007 מונה מר משה גביש לתפקיד יו"ר הרשות.
הוא התפטר מתפקידו ביוני 2009 - לאחר כשנתיים וחצי.
מאז ועד יולי 2010 - יותר משנה - נותרה הרשות ללא יו"ר וללא משנה (ראו להלן).
10 מונה ד"ר אמיר גילת ליו"ר הרשות.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2010 ציין חבר הוועד המנהל, מר ראובן נמצא בקשר יום יומי ומקיף ]שהוא יו"ר המליאה[ שלום, כי "יו"ר הוועד מנהל עם הנהלת הרשות, משמש כאיש הקשר המרכזי עם רשויות השלטון ומתאם את פעילות המוסדות הציבוריים - הוועד המנהל, המליאה וועדותיה.
זאת ועוד ללא יו"ר או משנה ליו"ר לא ניתן היה לכנס את מליאת הרשות".
תפקיד יו"ר הרשות המכהן מכוח החוק בו בזמן, כיו"ר הוועד המנהל, הוא אחד האדנים שעליהם מושתתת פעילות הרשות, והוא נדבך מרכזי במערך הארגוני שלה.
במהלך העשור האחרון לא אויש התפקיד במשך כשלוש שנים.
במרבית התקופה אף לא אויש תפקיד המשנה ליו"ר הרשות.
זמן הכהונה המ מוצע של יושבי הראש באותו עשור היה קטן משנתיים.
בעובדות אלה היה כדי להחליש באופן ניכר את מליאת הרשות ולפגוע ביכולתה למלא את תפקידיה ובהם קביעת מדיניות עקבית לרשות ופיקוח יעיל על פעולותיה.
החוק קובע כי לרשות יהיה ועד מנהל בן שבעה חברים: יו"ר הרשות ומשנהו ועוד חמישה מחברי המליאה.
לפי החוק, אלה תפקידי הוועד המנהל: לדון ולהחליט בענייני הרשות; לקבל מהמנכ"ל דוחות על הפעולה השוטפת שלה; להכין את התקציב הרגיל ואת תקציב הפיתוח של הרשות, להגישם לממשלה ולפקח על ביצועם; להגיש למליאה דין וחשבון שנתי על פעולותיו; להגיש לשר הממונה כל דין וחשבון שיידרש.
לפי סעיף 33 (א) לחוק, הוועד המנהל אף מוסמך- באישור השר הממונה - לקבוע כללים לניהולה של הרשות ולפיקוח על השידורים ולמילוי תפקידיו ביעילות.
לגבי מרכזיות תפקידיו ופעולותיו של הוועד המנהל ציין בג"ץ24 כי הוא "הפעיל יותר והמעורב יותר בהפעלת הרשות למימוש משימותיה, בידו רוב הסמכויות המאפשרות מעורבות מלאה ומעשית בכל תחומי העשייה של הרשות".
בחוות דעת מנובמבר 1987 של היועץ המשפטי לממשלה דאז, יוסף חריש (להלן - חוות הדעת של היועץ חריש), הוא ציין כי הוועד המנהל הוא הגוף הביצועי המרכזי של הרשות, במילוי תפקידו הוא כפוף למליאתה, ו"החלטות הועד המנהל בענייני הרשות במסגרת סעיף 19(1 ) לחוק רשות השידור נושאות בדרך כלל, מעצם טבען ואופיין, אופי כללי ונורמטיבי, ובמהותן הן בגדר מדיניות".
לפי החוק (סעיף 14 (א)), כהונת הוועד המנהל היא שלוש שנים והיא פוקעת בתום שלוש שנים מיום מינויו או בתום כהונת מליאת הרשות, הכול לפי המוקדם25 .
בעוד שתקופת כהונתה של מליאה נמשכת לאחר סיומה עד מינוי המליאה הבאה - דבר המבטיח את רציפות כהונתה, אין הדבר כן לגבי הוועד המנהל: משתמה תקופת כהונתו - תישאר הרשות בלא ועד מנהל, אלא אם כן מינתה הממשלה ועד חדש.
מינוי ועד מנהל משרד מבקר המדינה בדק את הליכי המינוי של חברי הוועד המנהל בעשור שקדם למועד הביקורת, מאז שנת 2000 :.
24 בג"ץ 243/82 , זכרוני נ' הוועד המנהל של רשות השידור, פ"ד ל"ז( 1 )757.
25 לפי החוק לא ניתן למנות את הוועד המנהל לפחות משלוש שנים (אלא אם כן מתמנית מליאה חדשה), ואין אפשרות להפסיק כהונת חבר ועד.
דבר זה מבטיח את עצמאותו.
בדצמבר 2000 מינתה הממשלה שבעה מחברי המליאה לחברים בוועד המנהל.
כהונתם תמה לאחר שלוש שנים, בדצמבר 2003 .
מדצמבר 2003 פעלה הרשות למעלה משלוש שנים ללא ועד מנהל; הממשלה מינתה ועד מנהל חדש רק במרס 2007 .
במשך אותה תקופה התריעו יו"ר הרשות ומנכ"לה לפני גורמים שונים על הקשיים שנגרמו לרשות בשל היעדרו של ועד מנהל, כמפורט להלן: במאי 2004 ,התריע יו"ר הרשות דאז מר אברהם נתן, לפני היועץ המשפטי לממשלה דאז, מר מני מזוז, ולפני השר הממונה דאז, מר אולמרט, כי הרשות פועלת בלא ועד מנהל בתקופה שבה "לקחה על עצמה תהליך התייעלות ורפורמה מרחיקי לכת" הדורש "ליווי שוטף של הוועד המנהל, הן מבחינת הבקרה על התהליכים, והן מבחינת סמכויות המוקנות עפ"י דין לוועד המנהל בלבד"; באוגוסט 2004 פנה מר נתן אל ראש הממשלה דאז, מר אריאל שרון, וציין כי בהיעדר ועד מנהל "אין כל גורם שיכוון את פעולותיהם של המנכ"ל וההנהלה, יתווה מדיניות וישים סייג להתנהלותם!
]עליהם[ לרשות, יפקח אין גוף מפקח, שכן ]ו[ .
ליו"ר לבדו אין סמכויות" (ההדגשה במקור).
בנובמבר 2004 פנה מנכ"ל הרשות דאז, מר יוסף בראל, לפרקליטות מחוז ירושלים, והתריע כי "העדר.
ועד מנהל יוצר קשיים יומיומיים בניהול רשות השידור, במיוחד בנושא כוח אדם.
הוא ציין כי "בנסיבות אלה, אין מנוס מלהודות בעובדה שנכפה על רשות השידור מעין חידלון מעש, ועל כן אנו נאלצים להקפיא כל מינוי בפועל עד למינוי מוסדות לרשות השידור".
בספטמבר 2005 הביאה הלשכה המשפטית של הרשות לידיעת השר הממונה דאז מר אהוד אולמרט (באמצעות היועץ המשפטי של משרדו) את חוות הדעת של היועץ חריש, ולפיה, עקרון חוקיות המינהל קובע כי רשויות סטטוטוריות מוסמכות לפעול רק במסגרת שהתווה להן המחוקק.
"באין ועד מנהל ברשות השידור ומשלא קבע המחוקק במפורש כי במצב שכזה יוכל אורגן אחר למלא את החלל שנוצר.
הרי שבעל כורחנו אנו מגיעים למסקנה כי אי מינוי ועד מנהל.
, שהוא האורגן הביצועי המרכזי של הרשות, פוגע פגיעה חמורה ויסודית בפעילותיה של רשות השידור.
במצב דברים זה, יש פגם קונסטיטוציוני- מינהלי חמור ויש לתקנו הן על דרך של מינוי ועד מנהל, והן בדרך חקיקתית אחרת " (ההדגשה אינה במקור).
בהמשך המכתב הוסיפה הלשכה המשפטית והתרי עה כי "מתום שנת 2003 פועלת רשות השידור ללא ועד מנהל.
מצב זה אינו תקין ויש לתקן אותו בדחיפות".
ביוני 2009 התפטר יו"ר הרשות, מר משה גביש, מתפקידו כיו"ר הוועד וחבר מליאה.
כמו כן התפטרו מתפקידיהם גם המשנה ליו"ר וחבר ועד מנהל נוסף.
בוועד המנהל נותרו אם כן רק ארבעה חברים (ראו להלן).
במרס 2010 ,פנתה חברת הוועד המנהל, גב' רחל קרמרמן, אל ראש הממשלה מר בנימין נתניהו, בתוקף תפקידו כשר הממונה ואל מנכ"ל משרדו מר אייל גבאי, שמונה על ידי ראש הממשלה לטפל בענייני הרשות, בבקשה למנות בהקדם מוסדות לרשות מאחר שב-" 17.
201 0 מסיים הועד מנהל את שלוש שנות כהונתו הקצובה בחוק".
גב' קרמרמן ציינה כי "להלכה מכהנת מליאה שאינה יכולה , וועדות מליאה היכולות להתכנס אך ]מאחר שלא מונה יו"ר לרשות [ להתכנס סמכותן מוגבלת.
לפיכך נשארת הרשות בלי מוסדות ציבוריים אפקטיביים, בלי יו"ר, בלי מליאה, בל י ועד מנהל ובלי פיקוח ציבורי על תהליכים והליכים כל כך משמעותיים כמו הרפורמה, על השינוי במבנה הארגוני ועל התנהלות הרשות בעת תהליך הרפורמה.
גם באם תמנה הממשלה יו"ר לרשות, באין ועד מנהל מכהן, אפשרויותיו וסמכויותיו מוגבלות למסגרת סמכויות המליאה".
עד מועד סיכום דוח זה, ינואר 2011 , לא מינתה הממשלה ועד מנהל חדש.
יודגש כי במהלך רוב התקופה שמאז תחילת שנת 2004 לא היה ברשות ועד מנהל המאויש בהרכב החברים הדרוש ובראשו יו"ר.
לכן לא ניתן לקיים פעולות ומהלכים ניהוליים בסיסיים ופיקוח נאות על הנעשה ברשות.
אי-איוש הגוף המנה ל המרכזי של הרשות במשך שנים הוא מחדל חמור, והאחריות להתנהלות זו מוטלת בראש ובראשונה על השרים הממונים אשר לא פעלו לאיוש התפקידים כפי שהיה עליהם לעשות.
משרד ראש הממשלה מסר בתשובתו למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2010 כי "נוכח עמדתו של היועץ המשפטי לממשלה כי דרך המלך היא למנות את המליאה כמקשה אחת ואת הוועד המנהל מתוכה, הוחלט להשלים ראשית את מינוי המליאה".
לנוכח מצבה הקשה והמשברי של הרשות בתקופה זו והמשבר שפקד אותה היה מקום לסיים את הליכי המינוי של המליאה והוועד המנהל בתוך זמן סביר ולא לגרור אותם תקופה ממושכת כל כך.
משרד ראש הממשלה ציין בתשובתו כי הצעת החוק החדשה נותנת פתרון לבעיית הרציפות הניהולית.
תפקוד הוועד המנהל בהרכב חסר 1.
החוק קובע כי אםהתפטר חבר ה וועד המנהל מתפקידו או חדל מסיבה אחרת להיות חבר בו, יתמנה חבר אחר במקומו לתקופת הכהונה הנותרת של המליאה, קיום המליאה או הוועד המנהל, סמכויותיהם ותוקף פעולתם לא ייפגעו בגלל זה.
יודגש שהאחריות למינוי חבר בוועד המנהל במקום חבר שעזב מוטלת על הממשלה ועל השר הממונה מתוקף תפקידם למנות את חברי הוועד המנהל.
כאמור, בחודש יוני 2009 התפטרו יו"ר הרשות והמשנה לו וכן חבר נוסף בוועד המנהל.
כתוצאה מכך נותרו בוועד המנהל ארבעה חברים בלבד.
מאותה עת ועד לסוף כהונתו במרס 2010 - במשך כתשעה חודשים- המשיך הוועד המנהל לפעול בהרכב חסר זה, והשרים הממונים לא דאגו למילוי השורות מחברי המליאה המכהנת.
מר ראובן שלום, חבר הוועד המנהל של הרשות ציי ן בתשובתו מחודש דצמבר 2010 .
", כי "לא מדובר רק בחסר כמותי, מדובר בחסר תפקודי משמעותי ביותר מר שלום מסר כי חברי הוועד המנהל הנותרים חשו אחריות ציבורית להמשך תפקודה של הרשות, בעיקר משום שהגיעה לפרשת דרכים בנוגע לרפורמה.
לכן המשיכו החברים הנותרים להתכנס ולפעול כוועד המנהל כמיטב יכולתם.
החוק קובע כי הוועד מנהל יקבע את סדרי עבודתו אם לא נקבעו בחוק זה או בתקנות לפיו.
בתקנון הוועד המנהל שהוא אישר ב - 1997 נקבע כי "הישיבות תקוימנה בנוכחותם של שלושה חברים והיו"ר (למעלה ממחצית חברי הועד המנהל)".
דהיינו ניתן לקיים ישיבות ולקבל החלטות בוועד המנהל גם בהרכב חסר.
היועצת המשפטית של הרשות, עו"ד חנה מצקביץ' קבעה בחוות דעת מיוני 2009 ששלחה לחברי הוועד המנהל ולמנכ"ל הרשות, כי בנסיבות שנוצרו ולאחר התפטרות שלושת חברי הוועד ניתן להמשיך לכנס אותו בהרכב חסר, ובכל ישיבה יבחרו הנוכחים יו"ר לישיבה והוא ינהל אותה.
יחד עם זאת היא ציינה כי "על הוועד 434 דוח שנתי61ב .
המנהל להגביל את עצמו לנושאים דחופים ושוטפים בלבד " (ההדגשה אינה במקור).
מבדיקת פרוטוקולים של20 ישיבות הוועד המנהל שהתקיימו בין יוני 2009 לבין מרס 2010 עולה שרק בארבע נכחו ארבעה חברי ועד מ נהל, ואילו ב -16 (80% ) נכחו שלושה ובישיבה אחת- רק שני חברים.
ד"ר סועאד אבו רוכן, חברת הוועד המנהל, ציינה בתשובה למשרד מבקר המדינה מחודש דצמבר 2010 כי לאחר התפטרות היו"ר היא נכחה רק בארבע ישיבות.
היא החליטה לא להגיע יותר לישיבות הוועד המנהל לאחר שנוכחה לדעת "שלא נוכל להשפיע על התקדמות הדברים היות והסמכות שלנו מוגבלת, וכי הארגון הפנימי של הרשות לא מעודד שיתוף פעולה, ואינו פועל דיו לקידום ענייני הרשות".
מאז התפטרותו של מר גביש עקב הוועד המנהל אחרי התקדמות הרפורמה ואישר בדיעבד את פעולות ההנהלה.
למשל, ביולי 2009 הוא החליט בנוכחות שלושה חברים בלבד "לאחר שמיעת דברי המנכ"ל, החשב והיועצת המשפטית בעניין ההליכים שקדמו להסכמה שהושגה במסגרת ההתדיונית המשפטית.
לאשר את ההסכמה שהושגה על דעת משרד האוצר בין ההנהלה לבין העובדים וההסתדרות".
בתשובתו למשרד מבקר המדינה ציי ן משרד מראש הממשלה כי "הרפורמה ברשות השידור אינה פעולת התייעלות שגרתית, כי אם פעולה הכרחית למניעת קריסתה של הרשות".
הואיל ואלה פני הדברים וחלק ניכר מהמהלכים הושלמו על ידי הוועד מנהל והמליאה "אנו סבורים כי לא נכון היה לעצור את החלטות בדבר קידום הרפורמה ברשות, על אף ההרכב הקטוע".
בתשובתה למשרד מבקר המדינה הדגישה היועצת המשפטית של הרשות כי עניין אישור ההסכמות על ידי חברי הוועד המנהל עלה בוועד המנהל עוד בזמנו של היו"ר גביש, ולכן ההתרחשות היא התרחשות המשך.
אין מדובר במדיניות חדשה, בנושא חדש או בנושא שניתן היה לדחותו עד למינוי ועד מנהל חדש.
הנושא היה שוטף ודחוף ונכנס במסגרת סמכויות הוועד המנהל.
בספטמבר 2010 קבע בית הדין האזורי לעבודה26 בירושלים בתשובה לעתירה של אגודת העיתונאים והאיגוד הארצי של עיתונאי ישראל לגבי הפעלת תכנית חירום על ידי הנהלת הרשות כאשר הוועד המנהל פועל בהרכב חסר, כי "היות העת עת דחק קיומית לרשות חייבה התייחסות רצינית של בעלי האחריות.
יחד עם זאת ציין בית הדין כי "אין דעתנו נוחה מהמצב בו הוועד המנהל אינו בהרכבו השלם כפי שראוי היה שיהיה".
בתשובתיהם למשרד מבקר המדינה מסרו חברי הוועד המנהל מר ראובן שלום וגב' רחל קרמרמן כי ההחלטות לקידום הרפורמה שהתקבלו בהרכב חסר של הוועד המנהל היו מתוך תחושה של אחריות ציבורית שכן מדובר בהחלטות "חיוניות להמשך קיומה של רשות השידור כגוף חי", ומשכך עלו בקנה אחד עם הנחיית היועצת המשפטית של הרשות.
במצב עני ינים זה נקלעו חברי הוועד המנהל הנותרים למצב של "אין ברירה": הם נדרשו לדון ולהכריע בנושאים כבדי משקל הנוגעים לקידום רפורמה נרחבת ברשות אף שחודשים מספר קודם לכן נקבע בחוות דעת משפטית כי יש להגביל את פעולתו של ההרכב החסר של הוועד מנהל לעניינים דחופים ושוטפים בלבד.
גם אם יש ממש בטענות שהנסיבות .
26 ס"ק 19/09 האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל נ' רשות השידור, פורסם בנבו.
חייבו את ההכרעות של ההרכב החסר הרי שיש בכך כדי להדגיש את הנזק הנגרם מאי-מינוי חברי הוועד המנהל.
: המלצות ועדות ציבוריות כאמור, החוק קובע כי את מליאת הרשות, את הוועד המנהל שלה ואת יו"ר הרשות ימנה נשיא המדינה בהמלצת הממשלה; השר הממונה מרכיב את רשימת המועמדים למוסדות הרשות.
הוועדות הציבוריות שבחנו את הגורמים שהביאו להידרדרות במעמדה ובתפקודה של הרשות בשנים האחרונות ציינו כי ניכרת פוליטיזציה במינוי חברי מוסדות הציבור שלה, והדבר משפיע על תפקודה, כמפורט להלן.
דוח "הוועדה לבחינת מבנה השידור הציבורי ומעמדו המשפטי והציבורי" בראשות פרופ' ארנון צוקרמן, שהוכן בשנת 1997 ציין כי "ראשי ממשלות, שרים ואישים פוליטיים בכירים אחרים ניסו לא פעם.
להשפיע על תוכן השידורים ועל מדיניות הרשות".
לגבי שיטת המינויים הקבועה בחוק ציין הדוח כי היא "נוצלה לעיתים על ידי ממשלות ישראל למינויים של אנשים על פי קריטריון פוליטי מובהק, ולא תמיד על פי קריטריונים מקצועיים טהורים".
דוח ועדת השידור הציבורי בראשות פרופ' חיים בראשית משנת 2000 קובע כי "הפיקוח הצמוד של משרד ממשלתי, ושל 'שר ממונה', שז הותו משתנה על פי העסקות הפוליטיות המשתנות, גורם להטיה פוליטית וללחצים קשים על מערכת השידור על כל אגפיה מכוונים פוליטיים שונים.
אין הפרדה בין הציבורי לממשלתי, המכונה כאן 'ממלכתי' כדי לשמור על מראית עין".
דוח ועדת בדיקת רשות השידור בראשותו של אלוף (במיל') ר פאל ורדי, משנת 2000 ציין כי "מבנה מוסדות הרשות אינו תואם את העידן הרב-ערוצי בתקשורת של תחילת המאה ה- 21 .
מבנה זה מאפשר, בין השאר, התערבות פוליטית בתכני השידור ובמינויים לתפקידים מקצועיים ברשות".
הדוח משנת 2001 של גיל סמסונוב, שהיה יו"ר הרשות בשנים 1998 -2000 , ציין כי "מרגע שהממשלה היא שבוחרת מנכ"ל (וגם מליאה וועד מנהל), ומחליטה על אישור / אי אישור התקציב, הרי ברור לכולם שהסמכות נמצאת בידי הפוליטיקאים.
המסר העובר עד לדרג הזוטר ביותר הוא שמי שקובע הם השרים: שר האוצר, השר הממונה, ראש הממשלה".
דוח ועדת דינור מ - 2005 קובע כי השידור הציבורי חייב ליהנות ממעמד עצמאי ולהיות משוחרר מלחצים פוליטיים וכלכליים.
יו"ר הרשות לשעבר מר משה גביש מסר בתשובתו למשרד מבקר המדינה מחודש נובמבר 2010 כי "ראויה לציון העובדה שהרשות הפכה לכלי משחק ולמוקד ליצירת כוח תקשורתי פוליטי".
הוועדה לבדיקת מינויים: הוראות חוק החברות הממשלתיות, התשל"ה- 1975 (להלן- חוק החברות הממשלתיות), בדבר מינוי דירקטורים חלות גם על הרשות, שהיא תאגיד שהוקם בחוק ושחברי מליאתה מתמנים בהתאם להמלצת הממשלה.
לפי החוק, תפקיד הוועדה לבדיקת מינויים הוא לבדוק את כשירותם ו התאמתם של מועמדים לכהונת דירקטור, יו"ר דירקטוריון או מנכ"ל בחברה ממשלתית לכהונת בהתאם לתנאי הכשירות המנויים בחוק.
בשנים 1999 - 2005 היה השופט בדימוס יצחק רביבי יו"ר הוועדה לבדיקת מינויים, ומאז ינואר 2006 עומדת בראשה גב' טנה שפניץ, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה לשעבר.
חוק החברות הממשלתיות קובע כי אם "מצאה הוועדה לבדיקת מינויים כי למועמד לכהונת דירקטור, יושב ראש דירקטוריון או מנהל כללי.
יש זיקה אישית, עסקית או פוליטית לשר משרי הממשלה, לא תמליץ על מועמדותו זולת אם מצאה כי יש לו 438 דוח שנתי61ב .
כישורים מיוחדים בתחומי פעילותה של הח ברה או שקיימים לגביו שיקולים של כשירות מיוחדת אחרת בנוסף לתנאי הכשירות הנדרשים לפי חוק זה לאותה כהונה".
הוועדה לבדיקת מינויים, פרסמה בינואר 200627 נוהל "מינוי בעלי תפקידים לחברות ממשלתיות ולתאגידים ציבוריים" שבו מפורטים הכללים וההנחיות המסדירים את פעולתה (להלן - הנוהל).
ככלל, חוות דעתה של הוועדה היא סופית28 .
עם זאת אפשר שהגורם המציע את המינוי יפנה אליה בבקשה לעיון מחדש במועמדות של אדם מסוים, למשל, במקרה שלא היה בפניה כל המידע הרלוונטי או במקרה של שינוי בנסיבות.
לפי הנוהל, בקשה לעיון מחדש יכולה להיות מוגשת ר ק על ידי בעל הסמכות למנות את המועמד ולא על ידי המועמד עצמו.
הנוהל קובע כי במקרה כזה יעביר השר לוועדה את עמדתו המנומקת, שתגובש לאחר התייעצות עם היועץ המשפטי של המשרד הממשלתי הנוגע בדבר.
עוד נקבע בחוק החברות הממשלתיות, כי אם החליטה הוועדה שלא להמליץ על מינויו של מועמד בעל זיקה "רשאי השר להגיש השגה על ההחלטה שתידון במליאת הממשלה".
בהנחיית היועץ המשפטי לממשלה29 נאמר כי "ריכוז מינויים בעלי זיקה כאמור יכול גם לעורר חשש כי שיקול הדעת של השר הונע ממניעים פוליטיים, אישיים או עסקיים, והדבר עלול לפגוע בניהולה של החברה הממשלתית, לרבות בתדמיתה.
נדגיש, כי לעניין זה אין נפקא מינה אם מצאה הוועדה שלמועמדים אלה כישורים מיוחדים כנדרש לפי סעיף 18 ג לחוק, שכן התהייה מתעוררת מעצם הצטברותם של מועמדים או מינויים בעלי זיקה".
זיקה פוליטית של מועמדים למליאה החדשה 1.
בדצמבר 2009 פנה הי ועץ המשפטי לממשלה דאז, מר מני מזוז, לשר הממונה דאז, מר אדלשטיין, והודיע לו: "בעקבות פניות מצד יו"ר הוועדה לבדיקת , ולאחר ]של חברי המליאה [ מינויים ומצד גורמים נוספים בקשר להליך המינוי , מצאתי לנכון להנחותך ]שהוגשה לוועדה [ שעיינתי ברשימת המועמדים הזמנית באשר ל עיקרי הדין בנוגע להליך ההרכבה וגיבוש רשימת המועמדים לכהונה במוסדות אלה".
הוא הוסיף כי לשידור הציבורי תפקיד חברתי חיוני כבמה ציבורית בלתי תלויה ובלתי פוליטית המשקפת את כל הדעות בחברה הישראלית, ולפיכך הוקמה הרשות כתאגיד המנותק מהמערכת הפוליטית.
היועץ המשפטי הנחה את השר ש"אין למנות אדם למליאה אך בשל זיקתו או זיהויו ולפגוע ]חוק רשות השידור[ הפוליטי.
מינוי כזה עלול לעקר מתוכן את תכלית החוק בתפקוד של רשות השידור כגוף מקצועי א -פוליטי.
מינוי אדם רק בשל זהותו הפוליטית, ולא בשל מעלותיו האישיות, עלול להביא למינוי אנשים שאינם מתאימים לתפקיד החשוב שמייעד הדין לחברי המליאה והוועד המנהל".