HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
:שם הדוח רישוי כלי ירייה והפיקוח על החזקתם מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 בתכנית העבודה לשנים 2010 ו- 2011 קבע מנהל האגף ש- 10% מכל הביקורות יהיו ביקורות פתע, 60% רגילות ו - 30% עומק.
בתכנית לשנת 2012 נקבע ש - 30% יהיו ביקורות פתע והשאר רגילות.
וכך נכתב גם בתכנית לשנת 2013 , "תמהיל הביקורות ייעשה בהתאם לחלוקה: ביקורות פתע 30% , ביקורות רגילות 70% ".
נמצא כי מנהל האגף ביטל את ביקורת העומק בשנת 2012.
בתשובת המשרד לבט"פ נמסר, כי בעת ביצוע הביקורות התברר כי ביקורת העומק אינה אפקטיבית, ולכן הוחלט לבטלה ולשלב סקר מקדים כדי לייעל את מערך הפיקוח.
בתשובתו השנייה מנובמבר 2013 נכתב, כי "ההחלטה לבטל את ביקורות העומק הייתה של מנהל האגף לאור העובדה כי זמן ההשקעה בביקורת לא הצדיק את התוצאה.
הכנסת הסקר המקדים הביאה לתוצאה טובה בהרבה".
משרד מבקר המדינה מעיר, כי באגף אין נתונים שמהם ניתן ללמוד כיצד התקבלה ההחלטה על ביטול ביקורת העומק ועל סמך מה הוחלט שהיא אינה אפקטיבית.
אין עדות לכך שבעת קבלת ההחלטה בהנהלת המשרד לבט"פ נשקלה ההשפעה של הפסקת הביקורות על מערך הפיקוח על בעלי הרישיונות המיוחדים.
משרד מבקר המדינה העלה, כי לפני כשלוש שנים הכין מפקח מחוז תל אביב "מערך פיקוח כלי ירייה" (להלן - מערך המפקח) הכולל כמה מסמכים, וביניהם גם נהלים שהכי ן האגף, כדי שיסייעו בידו למלא את תפקידו.
במערך המפקח יש הבחנה בין ביקורת רגילה לביקורת פתע.
בביקורת רגילה מבוצע הליך של סקר מקדים (להלן - הסקר המקדים) הכולל שאלון שנשלח לארגונים לפני קיום הביקורת, ובו הם נדרשים למסור נתונים על פעילות הארגון ועל כלי הירייה הקיימים ברשותו.
לאחר קבלת הסקר המקדים המלא מגיע המפקח ובודק את הנתונים שנמסרו בו.
על ביקורת הפתע נכתב, כי "תיאום הביקורת ייעשה עד 24 .
"שעות לפני ביצוע הביקורת, בביקורת פתע ייבדקו כל נושאי ביקורת רגילה 394 דוח שנתי64ג .
שם הדוח: רישוי כלי ירייה והפיקוח על החזקתם מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 המשרד לבט"פ מסר בתשובתו, כי ההנחיה לתאם את הביקורת עד 24 שעות מראש באה כדי לוודא את יכולת היישום בשטח.
הגעה ללא תיאום כלשהו עלולה לסכל את ביצוע הביקורת.
לדעת משרד מבקר המדינה, מאחר שגם ביקורת ה"פתע" תואמה עם הארגון לפחות 24 שעות לפני ביצועה, אין זו ביקורת פתע של ממששבה לא ניתן לארגון די זמן להיערך מראש.
לדעת משרד מבקר המדינה, על המשרד לבט"פ לבחון את הצורך גם בביקורת פתע ללא תיאום מראש, שבה לא יוכלו המבוקרים להיערך לכך בעוד יום.
בסקר המקדים נכתב, כי מטרת הטופס המקדים היא השוואת נתונים לפני בדיקת התקינות ולאחריה, כדי לקבל תמונה עדכנית על פעילות הארגון בכל הקשור לשליטה ולניהול של מלאי כלי הירייה המוחזקים בו.
בסקר המקדים מופיעות שאלות כלליות הנוגעות לנושאי כלי הירייה בארגון, אירועים חריגים וכד'.
יצוין כי החל בשנת 2010 אימץ האגף את ההליך של הסקר המקדים, וכל המפקחים שולחים אותו לארגונים לפני עריכת הביקורת.
הסקר המקדים הוא כלי בקרה המסייע הן לארגונים כדי שידעו מה נדרש מהם, והן למפקחים - באיסוף המידע ובהיערכות לביקורת.
לדעת משרד מבקר המדינה, על הנהלת האגף לבחון אפשרות להפיכתו של הסקר המקדים להליך קבוע שבו יחויבו הארגונים לדווח בטופס המבוסס על הסקר המקדים במועדים שייקבעו באגף.
זאת - כדי שהמידע שיתקבל באגף ישמש כלי בקרה סדור, רצוף ודינאמי.
לאחר קבלת הנתונים בסקר המקדים מבקרים המפקחים בארגונים, מאמתים את הסקר המקדים ואוספים נתונים נוספים, ובסופו הם ממלאים דוח (להלן - דוח הבקרה).
דוחות הבקרה לסוגי הארגונים השונים הם טפסים שהכין האגף לצורך איסוף הנתונים.
דוחות הבקרה בנויים משאלון הכולל את פרטי הזיהוי של הארגון, ובין היתר בודקים את רישום החברה כחוק, הימצאותן של הוראות ונהלים, תוקף הרישיונות, יומני כלי ירייה ותחמושת של הארגון, אימוני ירי והכשרה, הדרכות ועוד.
נמצא כי הטופס של דוח הבקרה הוא אחיד וכולל בעיקר מידע על אודות הארגון.
הטופס מציין את סוג הביקורת (פתע, עומק או רגילה), ואולם בפועל אין הבחנה לגבי היקף ואופי הביקורת.
בדוח הבקרה המפקח מציין בכל פרמטר שנבדק אם הוא תקין או לא.
בתום הביקורת מוזנים הנתונים למערכת המחשוב של האגף, והיא מתוכנתת לדרג את הליקויים לארבע דרגות - קל, בינוני, חמור וחמור ביותר.
הפרות מדרגת קל עד חמור נתונות לשיקול דעתו של המפקח, ועליו להחליט אם לתת לגוף המפוקח הזדמנות לתקן את הליקוי ולקבוע את פרק הזמן הנדרש לתיקון.
בליקויים בדרגת חמור ביותר אין למפקח שיקול דעת, ועליו לדווח לממונה המחוז ולזמן את הארגון לשימוע (ראו להלן).
:שם הדוח רישוי כלי ירייה והפיקוח על החזקתם מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 האגף לא קבע את אופן הטיפול המפורט במקרים הנמנים עם שלוש דרגות הליקויים של "קל" "בינוני" ו"חמור".
בדרגות אלה רק נקבע שיש להבהיר את הנושא עם בעל הר ישיון ולקבוע זמן לדיווח על סיום התיקון של הליקוי.
רק במקרים שבהם דרגת הליקוי היא "חמור ביותר" נקבע שיש לחסום את הרישוי של הארגון עד תיקון הליקוי, ובמקרים שבהם הליקוי מחייב לבטל את הרישיון יש להתלותו ולבצע שימוע.
הדוגמאות שלהלן ממחישות את העובדה שהטיפול של המפקחים המחוזיים אינו אחיד, ואין הבחנה ברורה בין דוחות שיש בהם ממצאים קלים ובין אלה שיש בהם ממצאים חמורים ואף חמורים ביותר.
בביקורות שנערכו בשנת 2013 במחוז מרכז נמצא, שבאחת מהן שרמת הליקויים שהתגלתה בה דורגה כ"חמור" - זומן בעל הרישיון לביקורת חוזרת במשרדי המחוז.
החלטה זהה - לזמן את בעל הרישיון לביקורת במשרדי המחוז התקבלה גם בביקורת שרמת הליקויים שבה דורגה "קל".
בביקורת אחרת שממצאיה דורגו כ"חמורים", הוחלט שעל בעל הרישיון לתקן את הליקויים עד סוף החודש שבו נערכה הביקורת.
בהחלטה נכתב גם שתיערך ביקורת נוספת, אך "יתכן והביקורת תתקיים בתחילת אוגוסט ]ש[ לא צוין המועד, ורק נכתב 2013 ".
בביקורת שנערכה באוגוסט 2012 "במחוז חיפה נמצא, שבדוח בקרה שדורג כ"חמור החליט המפקח המחוזי לבצע ביקורת חוזרת בארגון באותו חודש.
בביקורת אחרת שנערכה באוקטובר 2012 ודוח הבקרה דורג "קל", החליט המפקח המחוזי ש"תבוצע ביקורת נוספת בארגון לבדיקת תיקון הליקויים".
בדוח בקרה אחר שנערך במרץ 2012 "ודורג "חמור ביותר הוחלט, כי "תבוצע ביקורת נוספת לבדיקת תיקון הליקויים".
המשרד לבט"פ מסר בתשובתו, שקיים נוהל אחיד לטיפול בליקויים מסוגים שונים.
עם זאת, למפקח ניתן שיקול דעת לחרוג ממנו, הן בעניין דירוג הליקוי שנמצא בביקורת, והן בעניין הטיפול בו.
משרד מבקר המדינה מעיר, שהדוגמאות האלה מצביעות על כך שיש להבנות את שיקול הדעת של המפקחים ולצמצם את מרחב התמרון שלהם.
לשם כך יש צורך בקביעת נהלים שייצרו נורמות אחידות לפי חומרת הממצאים ויסייעו בקביעת מדרג לטיפול חוזר בדוחות.
יצוין כי בישיבת מנהלי המחוזות שנערכה באוקטובר 2011 אמרה מנהלת מחוז מרכז, כי "קיימת בעיה בפיקוח במחוז, לא מבוצעות ביקורות ולהערכתי אין שליטה בנעשה בארגונים".
בנובמבר 2012 בעת ביקור השר באגף, מסר הממונה על תחום הדרכה ופיקוח באגף, שתדירות הביקורות ופריסתן אינן שלמות, ובשל מספר המפקחים הזעום לא ניתן לקיים בקרה מלאה על יצרנים ועל נושא החלפים.
גם מנהל מחוז צפון מסר שהאגף מקיים ביקורות, אך נדרשות ביקורות נוספות.
הסקרים המקדימים ודוחות הבקרה הם בקרות שנועדו, למעשה, לאסוף נתונים על הארגונים ולאמתם, אך הם אינם יכולים לשמש תחליף לפיקוח מלא ומקיף.
דוחות הבקרה אכן מועברים לאגף, אך הוא אינו מכין דוח מרוכז של כל הממצאים, וככלל הם אינם מדווחים להנהלת המשרד לבט"פ.
בתשובת המשרד לבט"פ נכתב, כי דוחות הבקרה נבחנים, נעשה מעקב אחר תיקון הליקויים, מתבצעת הפקת לקחים ומקרים חריגים נדונים בישיבות המנהלים.
שם הדוח: רישוי כלי ירייה והפיקוח על החזקתם מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 לדעת משרד מבקר המדינה, על הנהלת המשרד לבט"פ והאגף לקיים בדיקה מחודשת ומקיפה של כל מערך הפיקוח, ובכלל זה בחינה של סוגי הביקורות, היקפן ואופיין.
יש לקבוע את תהליכי הדיווח ואת הדרכי ם להעלאת סוגיות מהותיות עקרוניות לפני כל המפקחים.
הנהלת האגף נדרשת לקבוע מנגנון להפקת הלקחים, והליך לטיפול בליקויים החוזרים על עצמם.
הנהלת המשרד לבט"פ צריכה לקבוע מהם הדיווחים שיש להעביר אליה ואת מועדיהם.
במהלך הפיקוח נבדקים בעיקר עמידתם של בעלי הרישיון בתנאי הרישיון - הפרות שהן טכניות במהותן, כגון אי-ביצוע ראיון אישי, רישום לא נכון של השומרים בחברות שמירה, רישום לא נכון של כלי הירייה, אי-ניהול יומן תחמושת ועוד.
במצב הקיים עבודת המפקחים היא מוגבלת וחסרה לה בעיקר יכולת הרתעה.
מנגנון האכיפה היחיד שעומד לרשות האגף הוא ביטול רישיון או התלייתו עד קיום שימוע לארגונים שממצאי הביקורת שהתקיימה בהם העלו ליקויים חמורים ביותר.
האגף אמור להתוות את דרכי הפיקוח של בעלי התפקידים, לקבוע מבחנים להטלת סנקציות על המפרים את תנאי הרישיון ולהחליט על קיומם של דגשים בכל הנוגע לפיקוח הנדרש .
על הנהלת האגף לדון בדרכים שיאפשרו להקנות למפקחים כלי אכיפה שיש בהם כדי להרתיע את בעלי הרישיון מלהפר את התנאים לקבלתו.
כמו כן עליה להביא את מסקנותיה לדיון בהנהלת המשרד לבט"פ, כדי לבחון אם יש צורך להקנות לאגף סמכויות לנקיטת אמצעי אכיפה ובדרכים לעשות זאת.
חוק העבירות המינהליות, התשמ"ו - 1985 (להלן- חוק העברות המינהליות), עוסק בהטלת קנסות על עברות שנמנו בתוספת הראשונה לחוק זה בדרך מינהלית.
לפי החוק "שר המשפטים רשאי לקבוע בתקנות כי עבירה על הוראה שנקבעה בחוק מהחוקים המנויים בתוספת הראשונה או בתקנות שהותקנו לפיו, שאינה פשע, היא עבירה שבשלה ניתן להטיל קנס בדרך מינהלית".
החוק אינו נכלל בתוספת הראשונה.
בהנחיות היועץ המשפטי לממשלה, בנוהל ובהנחיות להפעלת חוק העברות המינהליות נכתב, שהחוק נועד לקבוע דרך חלופית לענישה פלילית בשיטה של קביעת עברות מינהליות, ובכך לאפשר את אכיפת החיקוקים ואת הענשת העוברים על החוק בדרך מינהלית, וללא הרשעה פלילית.
לפי הנוהל אחת ממטרותיו של החוק היא "שיפור האכיפה של חוקים ותקנות, בדרך פשוטה מהירה וזולה".
חוק העברות המינהליות נועד להתמודד עם עברות שאין הכרח לטפל בהן בכלים פליליים רגילים ומסורבלים לעתים.
לפיכך, מן הראוי שהנהלת המשרד לבט"פ ומשרד המשפטים יבחנו את האפשרות ליזום את הכללת החוק בתוספת הראשונה לחוק העברות המנהליות; השימוש במנגנון של קנס מינהלי יכול להקנות למפקחים אמצעי הרתעה, לסייע ולייעל את עבודתם ולהרתיע את בעלי הרישיונות מלהפר את תנאי הרישיון.
המשרד לבט"פ מסר בתשובתו, שסמכויות המפקחים אכן חסרות בחוק הקיים, ובמסגרת תיקוני החקיקה שעורך המשרד יתוקן המצב באמצעות הוספת פרק שעניינו סמכויות המפקחים.
עוד מסר המשרד, שבימים אלה הוא פועל למתן סמכויות נוספות למפקחים לצורך עבודתם, ובכללן הסמכות להטלת קנס מינהלי.
:שם הדוח רישוי כלי ירייה והפיקוח על החזקתם מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 6.
החוק קובע שפקיד הרישוי רשאי, לפי שיקול דעתו, לתת רישיון בתנאים ובהגבלות.
כמו כן הוא רשאי "לבטל רשיון תוך תקופת תקפו".
עוד קובע החוק, כי "ה רואה עצמו נפגע מהחלטת רשות מוסמכת.
רשאי להגיש עליה ערר בכתב, תוך 45 ימים ממועד קבלתה.
לטיפול במקרים כאלה נקבע הליך השימוע.
גם לגבי ארגונים שבביקורת שערכו בהם המפקחים נמצאו ליקויים ברמה של "חמור ביותר", מתבצע הליך של שימוע הנערך בידי הלשכה הרלוונטית טרם קבלת החלטה סופית.
טווח ההחלטה של הלשכה נע מקבלת עמדת הארגון עד ביטול הרישיון.
לפי הנוהל של ביצוע שימוע שבמערך המפקח, השימוע הוא הליך מעין שיפוטי שמטרתו העיקרית היא "להשמיע טענות ועובדות בפני מי שעלול להיפגע כתוצאה מסנקציות המהוות תגובה לפעילות חריגה בארגון, כמו כן השימוע נועד גם לשמוע ולהקשיב לצד שכנגד.
לאור חשיבות הנושא יש לשים לב ולנהוג הקפדה יתירה בכל פרט ופרט ואם יש צורך בהתייעצות תוך כדי השימוע או לאחריו יש לעשות זאת".
את השימוע יערכו, בדרך כלל, מנהל המחוז והמפקח המחוזי, ורצוי שגם נציג המשטרה יהיה נוכח בו.
במערך המפקח יש דגשים לביצוע ובהם: החובה לזמן את הגופים שעורכים להם שימוע עד 30 יום מביצוע החריגה; בזימון לשימוע במקרה של התליית רישיון לפני ביטול, יש להקפיד על רישום פרוטוקול ובו כל הנאמר על ידי הנוכחים בלי להחסיר דבר; לנוגע בדבר עומדת הזכות להגיש ערר על כל החלטה שתתקבל; י ש להדפיס את הפרוטוקול ולהפיצו בין כל הנוגעים בדבר.
מערך המפקח מדגיש, כי ניתן לקבל כל החלטה בשימוע עצמו, אך "מומלץ לעשות זאת תוך שיקול דעת והתייעצות במידת הצורך לאחר השימוע".
מנהלת אחת מלשכות הרישוי קבלה בפני משרד מבקר המדינה על כך שלא הוכשרה לקיים הליך שימוע, ושיש קושי לערוך את השימועים ללא נוכחות עורך דין מטעם המשרד לבט"פ, מאחר שהיא מתמודדת עם ארגונים המגיעים לשימוע בליווי עורכי הדין שלהם.
משרד מבקר המדינה העלה, שהאגף לא בנה מסד נתונים של החלטות קודמות שישמשו בסיס להשוואה למקימי ההליך, כדי שבמקרים דומים יינתנו אותן החלטות.
עוד נמצא שמנהלי המחוזות לא הוכשרו לקיים את הליך השימוע, ולרוב הוא אף אינו מתקיים בנוכחות נציג הייעוץ המשפטי של המשרד לבט"פ.
המשרד לבט"פ מסר בתשובתו, כי לא בכל שימוע יש נציגות של הלשכה המשפטית, אך ליווי נעשה לפי דרישה.
במקרים מסוימים, כאשר הליווי נדרש באופן מיוחד, מופיע נציג הלשכה המשפטית בשימוע עצמו.
לפי המשרד אין באפשרותה של הלשכה המשפטית לשלוח נציג לכל אחד מהליכי השימוע בשל מגבלות של כוח אדם ופיזור גיאוגרפי.
כמו כן כתב המשרד שמנהלי המחוזות מונחים באופן שוטף וצמוד על ידי המחלקה המשפטית.
טופס מנחה הועבר על ידי היועץ המשפטי למנהלי המחוזות, והוא גם נלמד בהשתלמויות שנעשו לפקידי הרישוי.
משרד מבקר המדינה מעיר, כי על המשרד לבט"פ לבחון את השתתפותם של נציגי הלשכה המשפטית בהליך השימוע עצמו, כדי לסייע במקרים המתאימים למנהלי המחוז והמפקחים המחוזיים המשתתפים בו.
במקרים של ביטול הרישיון רשאי הארגון להגיש ערר כדי שההחלטה תיבחן שנית בערר דן מנהל תחום ארגונים באגף בהשתתפות נציג של משטרת ישראל.
בהסתמך על ההחלטה בשימוע ועל ממצאי הביקורת ולאחר הקשבה לדבריהם של נציגי הארגון - מתקבלת 398 דוח שנתי64ג .
החלטה סופית בעניין בשנת 2011 היו11 עררים, ב - 2012 היו19 , ועד יולי 2013 היו עשרה.
משרד מבקר המדינה מעיר, כי גם להליך זה לא נקבע נוהל.
עם זאת, במערך ההדרכה שהכין האגף נמצא שיעור בנושא "ערר על החלטת הרשות המוסמכת לעניין כלי ירייה".
כמו כן על הנהלת המשרד לשקול את אופן הליווי המ שפטי בהליך.
הפיקוח על חברות שמירה ואבטחה .
כאמור, החוק קובע כי רשות מוסמכת 19 רשאית לתת לבעל רישיון לפי חוק חוקרים פרטיים ושירותי שמירה, התשל"ב - 1972 (להלן- חוק שירותי שמירה ), רישיון מיוחד להחזקת כלי ירייה בתנאים שייקבעו ברישיון המיוחד, לשימוש המועסקים בשירותי שמירה.
עוד קובע החוק, כי הרשות המוסמכת רשאית לתת לאדם רישיון לשאת ולהחזיק כלי ירייה על פי תעודת הרשאה שייתן לו בעל רישיון מיוחד.
תיקון לחוק משנת 2008 קובע, שבעל הרישיון המיוחד רשאי להרשות בתעודת הרשאה לשאת ולהחזיק בכלי ירייה שיינתן לו עליו הרישיון המיוחד, ובלבד שתעודת ההרשאה תוגבל לאזור שבו הוא מועסק.
בסוף שנת 2012 היו בישראל394 חברות שמירה ואבטחה שהחזיקו ב- 39,117 .
כלי ירייה בתרשים שלהלן נתונים על מספר חברות השמירה והאבטחה בחלוקה לפי המחוזות.
19 הרשות המוסמכת- פקיד רישוי על פי המלצת קצין משטרה בכיר שהוסמך לכך בידי המפכ"ל.
חוברת ההדרכה שהכין האגף לבעלי רישיון מיוחד - חברות שמ ירה, מאפריל 2012 , ,מנחה כי "כלי הנשק יימסר למאבטח בתחילתה של משמרת ויילקח בסיומה"; במקרים חריגים באחריותו האישית ועל פי שיקול דעתו רשאי בעל הרישיון המיוחד להשאיר את כלי הירייה בידי המאבטח לאחר תום המשמרת, רק כאשר המשך החזקת כלי הירייה לאחר סיום המשמרת נחוץ לצורך "כוננות" או "עתודה".
במקרה זה עליו לציין בהרשאה בכתב את הסיבה המפורטת שבגינה ניתן לשומר היתר חריג.
האגף לא פיקח על יישומם של תיקון החוק משנת 2008 וההוראות שבחוברת ההדרכה.
בפועל שומרים ומאבטחים נהגו לקחת את כלי הירייה שברשותם לביתם, וחברות השמירה לא נערכו למצב שבו יופקדו כלי הירייה בתום כל משמרת.
בשנים האחרונות קיבל הנושא של מאבטחים הלוקחים את כלי הי רייה לביתם בתום המשמרת הד תקשורתי רחב, והוא נמצא בקדמת הדיון הציבורי.
פרויקט "האקדח על שולחן המטבח" (להלן - הפרויקט) פועל זה כארבע שנים ומאגד בתוכו אחד עשר ארגונים חברתיים.
20 זאת- במטרה להביא לידי הפסקת הכנסתם של כלי ירייה של מאבטחים למרחב הביתי הגורם לדעתם להגברת האלימות כלפי נשים, ומעודד רצח נשים וגברים חפים מפשע.
הפרויקט מפעיל קמפיין רחב היקף שמטרתו לקדם את הנושא, ובמהלכו פנו מפעילי הפרויקט לרשויות ולגורמים בעלי השפעה וביניהם מבקר המדינה, השר והמשרד לבט"פ, וועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת.
הפנייה נועדה לדון בדרכים שיביאו לשינוי המצב הקיים.
בעקבות פעילות זו ומקרי רצח שאירעו בשנים האחרונות על ידי מאבטחים בכלי ירייה שניתנו לצורך עבודתם, קיים המשרד לבט"פ פעילות לקידום יישומן של ההנחיות לתיקון החוק משנת 2008 .
בתרשים שלהלן מוצגים נתונים של משטרת ישראל לשנים 2007- אוגוסט 2013 על מספרם הכולל של קרבנות מקרי הרצח וההתאבדויות באמצעות כלי ירייה מורשים, חלקם פרטיים וחלקם ארגוניים.
יצוין כי עד שנת 2010 לא היה פילוח של אירועי התאבדות ורצח מכלי ירייה פרטיים וארגוניים.
20 נגה- המרכז לזכויות נפגעי פשיעה, אישה לאישה, מרכז פמיניסטי חיפה, איתך-מעכי - משפטניות למען צדק חברתי, תמורה - המרכז המשפטי למניעת אפליה, האגודה לזכויות האזרח בישראל, קואליציית נשים לשלום, לא לאלימות נגד נשים, רופאים לזכויות אדם, קבוצת הכצעקתה, פרופיל חדש ופסיכו אקטיב.
שם הדוח: רישוי כלי ירייה והפיקוח על החזקתם מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 יוצא אפוא שמינואר עד אוגוסט 2013 נעשו מרבית מעשי הר צח וההתאבדויות בכלי ירייה ארגוניים.
אף שהשנה עדיין לא הסתיימה, המגמה היא של עלייה חדה באירועים שבהם קיפחו אנשים את חייהם בכלי ירייה מורשים.
הגידול במספר מקרי הרצח בכלי ירייה מורשים מצריך את בחינת הנושא כולו.
במרץ 2013 קיים מנכ"ל המשרד לבט"פ דיון בנושא החזקת כלי ירייה בידי הציבור בהשתתפותם של סמנכ"לי המשרד, ראש האגף, היועץ המשפטי של המשרד וראש חטיבת האבטחה במשטרת ישראל.
בדיון ציין היועץ המשפטי של המשרד, כי הוא סבור שיש להטיל את האחריות על אירועים ש"בהם שומרים משתמשים לרעה בכלי נשק הניתן להם על ידי חברות השמירה על חברות האבטחה.
כיוון שכך, יש לרתום את חברות האבטחה למאמץ המניעה".
באפריל 2013 התקיים דיון בהשתתפות השר וגורמים מהמשרד לבט"פ, מהמשטרה וממשרד המשפטים.
בפתח דבריו אמר השר: "המצב הקיים לפיו מאבטחים מבצעים עבירות באמצעות כלי הירי שברשותם מחייב פתרון כולל ומיידי".
בסיכום הדיון הופיעו הנחיות השר וביניהן ההנחיה "לחייב במסגרת רישוי עסקים הסדרי אחסון נשק באתר המאובטח".
עוד הנחה השר, שעל הרשות המוסמכת לקבוע כי מעתה לא יוצא כלי ירייה לבית המאבטחים, ומקרים חריגים יאושרו רק בחתימותיהם של ראש חטיבת אבטחה או ראש אגף מבצעים במשטרה.
בהתאם לכך התקיימו במשרד לבט"פ דיונים והוחל בעבודת מטה כדי להוציא לפועל את הנחיית השר.
ביולי 2013 הוציאה משטרת ישראל מסמך המלצות ובו הנחיות בדבר הטיפול בכלי ירייה שלא בזמן משמרת.
ההנחיות כוללות כמה חלופות לאחסון ולהפקדת כלי הירייה.
חלופה ראשונה - הפקדה באתר מאובטח בכספת מאובטחת; חלופה שנייה - העברה "חמה" בין מורשים בתום המשמרת: באתר מאובטח שבו קיימת החלפת משמרות, תתאפשר העברת כלי הירייה בתום המשמרת בין מורשה אחד (המאבטח היוצא) למורשה מחליף (המאבטח הנכנס); חלופה שלישית - החזקת כלי ירייה מחוץ לאתר המאובטח תאושר למי שהוסמך לכך בידי בעל הרישיון המיוחד ובאישור הרשות המוסמכת.
:שם הדוח רישוי כלי ירייה והפיקוח על החזקתם מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 במסגרת ההיערכות ליישום ההנחיות ניתנה אפשרות לחברות אבטחה לבחור באחת החלופות המוצעות לעיל לא יאוחר מאוגוסט 2013 .
כדי להטמיע וליישם את ההנחיות לצמצום כלי הירייה עורך האגף השתלמויות והדרכות לבעלי הרישיונות המיוחדים בארגונים החמושים.
המשרד לבט"פ מסר בתשובתו, שההנחיות ניתנו לכל החברות, והנושא נמצא בהליכי יישום מתקדמים.
המשרד הוסיף בתשובתו, שהוא נמצא בתהליך של קביעת תבחינים חדשים לצמצום כלי הירייה הארגוניים במרחב הפרטי.
מעורבותו של השר וההנחיות שנתן לפעול לצמצום כלי הירייה במרחב הציבורי הן יזמות מבורכות, העשויות להפחית את הסיכויים של פגיעה באזרחים תמימים בידי מחזיקי כלי ירייה ארגוניים.
עם זאת לא ניתן להתעלם מכך שיישום ההנחיות כרוך בתהליך מורכב המחייב את הנהלת המשרד לבט"פ והאגף בב חינה מחודשת של מערך הפיקוח ובבניית כלי בקרה חדשים.
משרד מבקר המדינה מעיר, שעליהם להמשיך בדרך שהתווה השר ולבחון כיצד ניתן לשפר את מערך הפיקוח בכל סוגי הארגונים.
חוק שירותי שמירה קובע שחברה למתן שירותי שמירה מחוייבת ברישוי מטעם ועדת הרישוי שבמשרד המשפטים21 (להלן- ועדת הרישוי).
בדצמבר 2011 החליטה הממשלה לתקן את חוק שירותי השמירה ולהעביר את האחריות לתחום שירותי השמירה ממשרד המשפטים למשרד לבט"פ ואת סמכויות שר המשפטים לשר.
כדי לממש את החלטת הממשלה הגיעו מנכ"ל משרד המשפטים ומנכ"ל המשרד לבט"פ להסכמות, ובדצמבר 2011 הובילו להכנת הצעת מחליטים וטיוטה של הצעת חוק שירותי אבטחה, התשע"ב - 2012 (להלן- הצעת החוק).
בדברי ההסבר להצעת החוק נכתב שכבר בשנת 1976 עלה הצורך להסדיר את רישוי חברות השמירה בחוק נפרד, וכי הטלת האחריות לנושאי השמירה על משרד המשפטים אינה מוצדקת לא מבחינת מהות הנושא ולא מבחינת סדרי מינהל תקינים.
עוד צויין שם, כי רישוי שירותי השמירה נוגע לסוגיות מתחום ביטחון הציבור וההגנה עליו המצויות באופן טבעי בתחום מומחיותו של המשרד לבט"פ, וכי השימוש בשירותי שמירה תופס כיום מקום נכבד במערך ביטחון הפנים בישראל, שעליו מו פקדת משטרת ישראל הכפופה למשרד לבט"פ.
בידי המשטרה מצוי גם המידע המודיעיני הנדרש לפיקוח על תחום זה, מידע שאינו בנמצא במשרד המשפטים.
עוד נכתב, כי התשתית המשפטית שבמסגרתה פועלים השומרים, החקיקה הרלוונטית ורישוי כלי הירייה נמצאים באחריות המשרד לבט"פ, והעברת מלו א הטיפול בשומרים אליו תרכז את הטיפול בהם.
הצורך בהפרדה של שירותי השמירה מחוק שירותי שמירה עלה גם בדוח ועדת ברינקר משנת 2005 שציינה, כי "הטלת האחריות על גורם אחד תקל על המצב הבירוקרטי הקיים כיום".
המשטרה והמשרד לבט"פ מסרו למשרד מבקר המדינה שהם פעלו להכנת טיוטה לחוק רישוי חברות אבטחה.
ואולם הצעת החוק לא קודמה בגלל אי-הסכמות שהתגלעו בין המשרד לבט"פ למשרד המשפטים בסוגיית הביטוח שחברות השמירה חייבות בו כתנאי לקבלת רישיון .
ועדה בראשות אדם הכשיר להתמנות לשופט מחוזי ושישה חברים הממונים בידי שר המשפטים חברי הוועדה כוללים נציג שהמליץ עליו ראש הממשלה, נציג שהמליץ עליו שר הביטחון ונציג שהמליץ עליו השר לביטחון הפנים.
בוועדה יכהנו לפחות שלושה חברים שאינם עובדי מדינה.
שם הדוח: רישוי כלי ירייה והפיקוח על החזקתם מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 ,שמירה.
כיום, לפי חוק שירותי שמירה והתקנות 22 חברת שמירה המבקשת רישיון חייבת להחזיק בפוליסת ביטוח בתוקף או להפקיד ערבות כספית כתנאי לקבלת רישיון.
זאת - כדי להבטיח פיצוי למי שעלול להיפגע ממעשה או ממחדל של מבקש הרישיון או של השומרים המועסקים על ידו בשירותי השמירה.
עמדת משרד המשפטים היא שיש לבטל את חובת הביטוח שנדרשת בחוק מאחר שהוא מקשיח את השוק, מעלה את הפרמיות ומקנה לחברות הביטוח את הכוח לקבוע מי יקבל את הרישיון.
בדיון שהתקיים באוקטובר 2012 בהשתתפות מנכ"ל המשרד לבט"פ, אמרה נציגת משרד [ המשפטים, כי "כאשר חקקו את החוק ]חוק שירותי שמירה.
נכתבו תקנות בידיעה כי חברות שמירה רבות לא יעמדו בהן.
כמדיניות המשרד מתנגד לכלול חובת ביטוח".
לעומת זאת סבור המשרד לבט"פ שאין לבטל את חובת הביטוח.
זאת מחשש שבמקרים של פגיעה בציבור על ידי מאבטחים תועבר האחריות מחברות השמירה למדינה.
עד מועד סיום הביקורת באוגוסט 2013 ,לא הושגה הסכמה בין המשרדים והחלטת הממשלה מדצמבר 2011 בנוגע להעברת סמכויות שר המשפטים לשר בתחום שירותי השמירה לא בוצעה.
לפיכך הפיקוח על חברות האבטחה לא נעשה על ידי מאסדר אחד בתהליך של מתן רישיון עסק והפיקוח המבוצע לאחריו, והן כפופות גם למשרד לבט"פ (ולמשטרת ישראל) וגם למשרד המשפטים.
על המשרד לבט"פ, משרד המשפטים והמשטרה למצוא דרכים לקיים את החלטת הממשלה, לסיים את ההליך ולזרז את הפעולות הדרושות לקידום העברת החוק.
ממצאיו של פרק זה מצביעים על ליקויים בעבודת הפיקוח.
עיקר העבודה מתרכז בבקרות על הגופים הארגוניים, אך גם בקרות אלה אינן משמשות מנוף לשיפור הליכי העבודה ולהפקת לקחים.
הטיפול בכלי ירייה הוא נושא המצוי במרכז השיח הציבורי, וראוי שהנהלת המשרד לבט"פ תבחן את מכלול הנושאים הקשורים לפיקוח ולבקרות על כל בעלי הרישיונות, כדי שתוכל לגבש תפיסה מערכתית של הטיפול בפיקוח על כל בעלי הרישיונות.
22 תקנות חוקרים פרטיים ושירותי שמירה (ערבות בנקאית ערובה אחרת או ביטוח), התשע"א - 2010 .
התקנות נכנסו לתוקף באפריל 2011 והחל בשנת הרישוי 2012 חייבו את חברות השמירה לעשות ביטוח בעת חידוש הרישיון.
המשרד לביטחון הפנים 403 .
:שם הדוח רישוי כלי ירייה והפיקוח על החזקתם מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64ג שנת פרסום: התשע"ד- 2014 סיכום .
הנושא של רישוי כלי הירייה, החזקתם והפיקוח עליהם עולה לא אחת לקדמת השיח הציבורי.
להחזקת כלי ירייה בידי אזרחים יש השפעה על תחושת הביטחון האישי, משום שהוא מקנה לבעליו את האפשרות להשתמש בו כדי להגן על עצמו ועל אזרחים אחרים.
עם זאת החזקת כלי ירייה טומנת בחובה סכנות של שימוש לרעה ו"לקיחת החוק לידיים", וכן קיים חשש שכלי הירייה ייגנב או יאבד ויגיע לגורמים לא רצויים.
השר קבע מדיניות בנוגע לצמצום מספר כלי הירייה הבלתי חוקיים וכלי הירייה החוקיים שבידי הציבור ולצמצומם של מספר הרישיונות הפרטיים.
על כל הגורמים המעורבים ברישוי כלי ירייה לפעול בנחישות ברוח מדיניות זו, ובכלל זה האגף נדרש לגבש תכנית מסודרת להפחתת מספר כלי הירייה ולהשלים את הכנת התשתית המקצועית הדרושה לו לצורך זה.
מממצאי דוח זה עולה, כי על האגף לפעול להרחבת המישקים שבינו ובין משרד הבריאות, משרד הרווחה ומשטרת ישראל, לשפר את הליך איתור המסוכנות וליזום שינויים נדרשים ליצירת מלוא הבקרות, כדי שכלי ירייה יינתן רק למי שראוי וכשיר לשאת אותו.
האגף מפקח על 1,163 בעלי רישיונות ארגוניים.
ממצאי הביקורת מעלים כי עבודת הפיקוח הנעשית באגף אינה מלאה ומקיפה.
על הנהלת המשרד לבט"פ והאגף לבצע בדיקה מחודשת ומקיפה של מערך הפיקוח כולו, ובכלל זה בחינה של סוגי הביקורת, היקפן ואופיין.
יש לקבוע את תהליכי הדיווח ואת הדרכים להעלאת סוגיות מהותיות ועקרוניות לפני כל המפקחים.
הנהלת האגף נדרשת לקבוע מנגנון להפקת הלקחים, והליך לטיפול בליקויים החוזרים על עצמם, כן עליה ליזום שינויים נדרשים ליצירת מלוא הבקרות, כדי שכלי ירייה יינתן רק למי שראוי וכשיר לשאת אותו.
הנהלת המשרד לבט"פ צריכה לקבוע מה הם הדיווחים שברצונה לקבל ואת מועדיהם.
למפקחים אין כמעט אמצעי אכיפה, ולפיכך נדרש האגף לבחון את הדרכים להקנות להם כלים שיש בהם כדי להרתיע את בעלי הרישיון מלהפר את תנאיו.
על הנהלת המשרד לבט"פ לבחון את האפשרות של הכללת החוק במסגרת של חוק העברות המינהליות, כדי שבדרך זו יוקנו למפקחים אמצעי הרתעה, והשימוש במנגנון של קנס מינהלי יסייע לייעל את עבודתם.
על הנהלת המשרד לבט"פ והאגף להמשיך לפעול באופן מושכל ליישום הנחיית השר לצמצום מספר כלי הירייה, תוך שמירה על איזון בין הזכות לנשיאת כלי ירייה להגבר ת תחושת הביטחון האישי והגנה על שלום הציבור, ובין החשש משימוש בלתי ראוי בכלי הירייה והגעתו לגורמים לא רצויים.
הזכות לחינוך נמנית עם הזכויות החברתיות הכלולות בהכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם שאימץ האו"ם בשנת 1948 .
מתוקף זכות זו יש לאפשר גישה לחינוך לכל אדםהזכות לחינוך של ילדים ומתבגרים נקבעה באמנה הבין-לאומית בדבר זכויות הילד.
זכות זו מעוגנת בארץ בחוק זכויות התלמיד, התשס"א- 2000 (להלן- חוק זכויות התלמיד), ולפיו "כל ילד ונער במדינת ישראל זכאי לחינוך בהתאם להוראות כל דין".
מטרת החוק היא " לקבוע עקרונות לזכויות התלמיד ברוח כבוד האדם ועקרונות אמנת האומות המאוחדות בדבר זכויות הילד".
בחוק לימוד חובה, התש"ט- 1949 , הוטלה על המדינה ועל הרשויות המקומיות החובה לקיים מוסדות חינוך רשמיים לילדים ולנערים.
במערכת החינוך בישראל יש כמה סוגים של מוסדות חינוך: (א) מוסדות הח ינוך הרשמי, הממומנים במלואם בידי המדינה והרשויות המקומיות, ורוב עובדי ההוראה בהם הם עובדי מדינה.
מוסדות אלה כוללים בעיקר גני ילדים המיועדים לבני שלוש ומעלה, בתי ספר (להלן - בתי"ס)15 יסודיים וחטיבות ביניים, ומונהג בהם חינוך ממלכתי או ממלכתי -דתי (להלן - ממ"ד), על פי תכנית לימודים שקובע משרד .
15 קיצורים נוספים: בית ספר- בי"ס; בית הספר - ביה"ס; בתי הספר - בתיה"ס.