HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
כך נפגעת יכולתו של הנמל להתחרות בנמלים האחרים; קצב ההתייעלות השנתי הנדרש - כלומר 2.
גבוה מדי בתשובתה למשרד מבקר המדינה בדצמבר 2008 הסבירה חברת נמל אשדוד כי אם תתקבל ההצעה החדשה היא תפסיד 2.
14 מיליארד ש"ח בעשר שנות הרפורמה, בשל ההנחות השגויות שהרפורמה מתבססת עליהן, לעומת הפסד של .
26 גוף המייצג את בעלי המטענים, היבואנים והיצואנים בקשריהם עם משרד התחבורה, משרדי ממשלה ואחרים בכל הקשור להובלה של מטענים בים .
הנהלתו מורכבת מנציגי לשכות המסחר, התאחדות התעשיינים, מכון היצוא, משרד הביטחון ועוד.
778 מיליוני ש"ח על פי מודל התעריפים הנוכחי.
עוד הסבירה חברת נמל אשדוד, כי אם התעריפים ודמי השימוש החדשים לא יבטיחו את האיתנות הפיננסית של חברות הנמל, אזי הרפורמה לא תשפר את רמת השירות ולא תגביר את התחרות; אלא תגרום לקריסה פיננסית של חברות הנמל ולהרע ת רמת השירות, והתחרות לא תהיה רלוונטית עוד.
עקב הסבסוד הצולב של שירותים מסוימים נוצרה מציאות של יתרונות יחסיים והסטה של פעילויות כלכליות הן בקרב חברות הנמל והן בקרב המשתמשים בהובלה ימית.
שינוי מודל התעריפים והשתתתו על עקרונות כלכליים אמורים לשנות את האיזון הלא יעיל שהיה נהוג עד כה.
מודל התעריפים המוצע מתחשב בעניין, ולכן קבע צוות התעריפים שהרפורמה תיושם בהדרגה במשך עשר שנים.
כך יוכלו כל הגופים הנוגעים לעניין להיערך לרפורמה.
מהמתואר לעיל עולה כי גם לאחר שחלפו כארבע שנים מתחילת הרפורמה בנמלים טרם הונהגה רפורמה בתעריפים.
לדעת משרד מבקר המדינה, ראוי לקבוע תע ריפים חדשים לשירותים הנמליים.
על משרדי האוצר והתחבורה לפעול בהקדם ולקבוע מערכת תעריפים שתתבסס על עקרונות כלכליים ועל העלות הריאלית של השירותים הנמליים, תאפשר גמישות ניהול, תייעל את הפעילות הנמלית, תשפר את רמת השירות ותגביר את התחרות בין הנמלים.
כאמור, בפברואר 2005 ,נחתמו כמה הסכמים עם עובדי הנמלים בעניין הרפורמה ובהם הסכם קיבוצי מיוחד בין ההסתדרות ובין כל אחת מחברות הנמל, שתכליתו לשמור על זכויות העובדים בנושאים כגון עובדים עוברים, פיטורי עובדים חדשים, פיטורים מחמת עברות משמעת, פיטורי עובדים מייסדים , פיטורים קולקטיביים, שיפור תנאי העבודה של עובדי דור ב', תנאי עובדים בחוזים אישיים, פרישה מרצון ועוד.
בהסכם הזה הסכימה ההסתדרות שמשרד האוצר יפעל להביא לפני ועדת השרים לענייני הפרטה הצעת החלטה בדבר הפרטת החברות האמורות, על פי מתווה שגיבש משרד האוצר ואשר הובא לידיעת העובדים.
על פי המתווה האמור המדינה תנפיק או תמכור לציבור עד 15% מהון המניות של כל אחת מחברות הנמל באמצעות הבורסה.
ההנפקה או המכירה ייעשו רק אחרי שיחלפו חמש שנים מיום התחילה, כלומר רק אחרי פברואר 2010 .
המדינה תוכל להנפיק או למכור מניות נוספות שנה לאחר ההנפקה הראשונה, בתנאי שהחזקת המדינה לא תפחת מ -49% .
עוד נקבע במתווה כי המדינה תוכל למכור את כל המניות שנותרו לה בחברות מפברואר 2020 ואילך או מהיום שבו היקף המטענים יהיה גדול מ- 150% מהיקפם בסוף 2004 - המאוחר במועדים.
בעניין חברת נמל אילת בע"מ נקבע שאם הי א תציג הפסד באחד הדוחות הכספיים שלה בשנים 2006 -2009 , המדינה תוכל למכור את כל מניותיה בחברה מתום השנה שבה הציגה החברה הפסד.
משרד התחבורה והבטיחות בדרכים 1121 .
נמצא כי עד לאחר מועד סיום הביקורת ינואר 2009 , כארבע שנים לאחר תחילת הרפורמה, חברות הנמל טרם החלו בפעולות ההכנה הדרושות לשם הכנת תשקיף לקראת הפרטתן, על פי המועדים שנקבעו במתווה האמור.
בתשובתה למשרד מבקר המדינה מיום 21.
08 הסבירה רשות החברות , כי המועד להפרטה שנקבע בהסכמי הרפורמה הנו 2010 והכנת תשקיף על ידי החברות מוקדם יותר ללא הסכמי מקרקעין בתוקף, ללא דוחות כספיים, ללא רפורמה בתעריפים שצפויה לחולל שינוי גם בהתחשבנות בין חברות הנמל לחברת הפיתוח והנכסים, ללא הסדרת מבנה הלנדלורד ועם מערכת הסכמים לשקט תעשייתי שתוקפה פג ב - 2010 היא חסרת ערך לחלוטין.
עוד הסבירה רשות החברות כי עם השלמת הסדרת הבעיות המבניות בשנת 2009 תיערך רשות החברות בשיתוף הגורמים הרלוונטיים במשרד האוצר, במשרד התחבורה ובחברת הפיתוח והנכסים וחברות הנמל להכנת תשקיף ולהשלמת יתרת התהליכים הקשורים בהפרטה.
לדעת משרד מבקר המדינה על משרד האוצר, משרד התחבורה ורשות החברות ליישב בהקדם את המחלוקות שבין חברת הפיתוח והנכסים לחברות הנמל ו לפתור את ה בעיה המבנית של הנמלים כדי שיהיה אפשר להוציא אל הפועל את ה הפרטה על פי ה מתווה שנקבע וסוכם עם העובדים.
הביטחון והאבטחה בנמלים .
החוק להסדרת הבטחון בגופים ציבוריים, התשנ"ח - 1998 (להלן- חוק הביטחון), מסדיר את פעולות האבטחה בגופים הציבוריים המנויים בתוספות לחוק (להלן - גופים ציבוריים).
על פי חוק הביטחון, קצין מוסמך הוא נציג שירות הביטחון הכללי, או קצין משטרה בדרגת סגן ניצב ומעלה כמפורט בחוק הביטחון ובתוספות לחוק זה (להלן - גוף מנחה) וממונה ביטחון הוא מי שמונה להיות אחראי לארגון פעולות אבטחה ולפיקוח עליהן בגוף ציבורי (להלן - גוף מונחה).
קצין מוסמך רשאי לתת הנחיות מקצועיות ל גוף מונחה ולממונה ביטחון שלו בכל הנוגע לפעולות אבטחה (להלן - הנחיות מקצועיות) .
עד הרפורמה הייתה רשות הנמלים גוף מונחה.
עם כניסת חוק הספנות והנמלים לתוקף ביום התחילה והפסקת פעילותה של רשו ת הנמלים וביטולה, לא נקבע הסדר חלופי בעניין האחריות לביטחון ולאבטחה בנמלים ובעניין הסמכויות הקשורות לכך.
במצב שנוצר לא היית ה לשירות הביטחון הכללי ולמשטרת ישראל סמכות משפטית לתת הנחיות בנושאי ביטחון ואבטחה לחברת הפיתוח והנכסים ולחברות הנמל.
זאת משום שבאותה עת הן לא נכללו בתוספות לחוק הביטחון במקום רשות הנמלים ולא הוגדרו גופים ציבוריים לעניין חוק הביטחון.
משרד האוצר ומשרד התחבורה, שיזמו והובילו את הרפורמה, לא פעלו בעוד מועד לשנות את חוק הביטחון ולהתאימו לשינויים שנעשו בעקבות חקיקת חוק הספנות והנמלים.
עקב הבעיות שתוארו לעיל כינס שר התחבורה דאז מר מאיר שטרית דיון ביוני 2005 .
בדיון סיכם השר כדלקמן: כל אחת מחברות הנמל וחברת הפיתוח והנכסים ימנו קצין ביטחון שיונחה על ידי הגופים המנחים; כיסוי הוצאות הביטחון יהיה יחסית לחלקו של כל גוף בנמל; יש לעדכן את התוספות לחוק הביטחון ולכלול בהם את חברות הנמל, חברת הפיתוח והנכסים והתאגידים הפועלים בנמלים.
באוגוסט 2006 , כשנה וחצי לאחר יום התחילה, הוציא השר לביטחון פנים צו 27 .
ולפיו הוחלפה רשות הנמלים בחברת הפיתוח והנכסים ובחברות הנמל 3.
הביקורת העלתה כי התאגידים הפועלים בנמלים, שא מנם טרם הוגדרו תאגידים מורשים על פי חוק הספנות והנמלים אך פועלים על פי הוראות מעבר28 לעניין הסמכה לתאגיד מורשה, לא נכללו בצו האמור, ועל כן אינם כלולים בתוספות לחוק, שלא על פי סיכום השר.
מן האמור עולה כי מאחר שתיקון חוק הביטחון לא הוסדר, אי-אפשר לפקח על האבט חה בתאגידים האמורים, שכן הם אינם מוגדרים גופים מונחים ועל כן אינם חייבים להישמע לנוהלי הגופים המנחים.
יתרה מזו, על פי החלטת שר התחבורה לעיל הוטלה על אגפי הביטחון של כל אחת מחברות הנמל האחריות לאבטחה בכל שטח הנמל, אולם אין להם הסמכות להנחות תאגיד כלשהו הפועל בנמל או להורות לו לפעול בדרך מסוימת אם הדבר נחוץ משיקולי ביטחון.
חברות הנמל אינן יכולות לגבות מהתאגידים את חלקם היחסי בהוצאותיהם על הביטחון בשטח הנמל.
במכתב ששלח ראש מטה לוט"ר לשר התחבורה, למנכ"ל משרדו, למנכ"ל רשות הנמלים ולאחרים בינואר 2005 הוא צייןשממונה הביטחון של רשות הנמלים הציע שתי חלופות למבנה הביטחון שיחול על הנמלים לאחר שייכנס החוק לתוקף: על פי החלופה הראשונה כל גוף מנחה יטפל בנפרד בכל נמל ובכל קצין ביטחון של תאגיד מורשה; על פי החלופה השנייה יהיה מנהל ביטחון אחד לכל הנמלים, קציני הביטחון של כ ל נמל יהיו כפופים לו מבחינה מקצועית, והגופים המנחים יוסיפו לעבוד במתכונת של היום.
בסיכום מכתבו ציין ראש מטה לוט"ר כי החלופה הראשונה בעייתית מבחינה ביטחונית וארגונית שכן היא יוצרת עשרות גופים מונחים וריבוי תפרים בנמלים בין קציני הביטחון של תאגידים שונים, ועל כן בשלב .
27 ,)צו להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים (שינוי התוספת הראשונה והשנייה לחוק התשס"ז- 2006.
בחוק משרד התחבורה והבטיחות בדרכים 1123 .
זה החלופה השנייה היא החלופה המומלצת מבחינה ביטחונית וארגונית.
גם חיל הים הצטרף להמלצה זו.
החלופה הנהוגה כיום בנמלים היא החלופה הראשונה, שכל גוף מנחה יטפל בנפרד בכל נמל ובכל קצין ביטחון של תאגיד.
בשל ריבוי התאגידים הפועלים בנמלים האבטחה והביטחון בגופים שאינם חברות נמל לקויה, וניהול הביטחון בגופים אלו אינו אחיד בימי שגרה ובאירועים.
בסוף באוגוסט 2008 החליטה הממשלה לאמץ את "הצעת שר האוצר למדיניות הכלכלית לשנת 2009 " בנושא חיזוק מודל הלנדלורד.
על פי ההחלטה הוטל על חברת הפיתוח והנכסים לנהל את הביטחון ההיקפי בנמלים ואת מישקי הביטחון בין הגופים הנמליים, וכמו כן לתאם את המימוש של תכנית האבטחה בידי הגופים הנמליים.
בדברי ההסבר להחלטה צוינו הדברים האלה: "בשל ריבוי הגופים הפועלים בכל נמל, עולה הצורך בקביעת גורם אחד שיתאם בין הגופים אלו לבין הגופים המנחים ויקד ם הכנת תוכנית אבטחה כוללת.
המצב הקיים לפיו חברת הנמל הינה גוף מאבטח הפועל לצד גופים אחרים שאינם מאובטחים, עלול ליצור פערי אבטחה ועיוותים בהתנהלות הנמל".
כאמור לעיל עד לאחר מועד סיום הביקורת, בינואר 2009 , טרם יושמה החלטת הממשלה בנושא זה.
לדעת משרד מבקר המדינה, על משרד האוצר ומשרד התחבורה להסדיר את מבנה הביטחון בכל שטחי נמלי ישראל מהר ככל האפשר.
עליהם לקבוע בבירור על מי מוטלת האחריות למתן שירותי הביטחון בכל שטח הנמל ולרמתם, מי מוסמך להורות לגופים המונחים כיצד לנהוג בעניין זה, ומה חלקם של התאגידים המפעילים בהוצאות הביטחון בנמלים.
כאשר נחקק חוק הנמלים והספנות הוציאו השרים חמישה צווים המפרטים אילו נכסים, חובות והתחייבויו ת של רשות הנמלים שעברו לידי המדינה ישויכו לחברת הפיתוח והנכסים ולכל אחת מחברות הנמל.
בצווים נכללו, בין היתר, עקרונות המורים כיצ ד לשייך נכסי מיטלטלי ן ותוספות המפרטות אילו חוזים, תביעות וכדומה יועברו לחברת הפיתוח והנכסים ולחברות הנמל.
התברר כי ליום שהופסקה פעילותה של רשות הנמלים לא היו לה דוחות כספיים מבוקרים.
עוד התברר כי משרדי האוצר והתחבורה לא הורו לרשות הנמלים להיערך להכנת דוחות כאמור אף שממועד קבלת החוק ועד כניסתו לתוקף עברה יותר מחצי שנה.
מאחר שלרשות הנמלים לא היו יתרות סגירה לא היה אפשר לכלול בספרים של חברת הפיתוח והנכסים וחברות הנמל יתרות פתיחה שביקר רואה חשבון.
הדבר 1124 דוח שנתי59ב .
גרם לעיכוב ממושך ואף להימנעות מהכנת דוחות כספיים מבוקרים.
זה גם עורר חילוקי דעות בין חברת הפיתוח והנכסים, חברות הנמל ורשות החברות הממשלתיות.
את סעיפי החוק האמורים - ולפיהם הנכסים וההתחייבויות של רשות הנמלים ייעשו לקניין המדינה ואחר כך יוקצו לחברות הנמל ולחברת הפיתוח והנכסים - אפשר היה לקיים רק בתנאי שיוכנו לרשות ה נמלים דוחות כספיים מבוקרים המשקפים ערכים כספיים, כלכליים וחשבונאיים של פעילותה.
משרד מבקר המדינה העלה כי בששת החודשים שחלפו ממועד חקיקתו של החוק עד מועד כניסתו לתוקף מנהלי רשות הנמלים לא פעלו להכנת דוחות כספיים מבוקרים למועד הפסקת פעילותה של רשות הנמלים - 16.
לדעת משרד מבקר המדינה, נוכח החשיבות הרבה שיש להכנת דוחות כספיים מבוקרים במועד, משרד התחבורה, משרד האוצר ורשות החברות היו צריכים לקבוע את יתרות הפתיחה מהר ככל האפשר ואף לשקול להורות למנהלי חברת הפיתוח והנכסים, ששימשו גם מנהלי רשות הנמלים, להגיש להם דוחות כספיים של רשות הנמלים מבוקרים וחתומים על ידם.
באוגוסט 2006 , בעקבות העיכוב שחל בעריכת דוחותיהן הכספיים של חברת הפיתוח והנכסים וחברות הנמל, פנה משרד מבקר המדינה אל החברות האמורות, אל רשות החברות ואל רואי החשבון שלהן וציין כי על פי חוק החברות, התשנ"ט- 1999 (להלן-חוק החברות), על חברת הפיתוח והנכסים וחברות הנמל להגיש את דוחותיהן הכספיים לשנת 2005 בתוך שישה חודשים29 .
ואף על פי כן, עד תחילת אוגוסט 2006 .
לא הכינו החברות דוחות כנדרש מתשובות רואי החשבון למשרד מבקר המדינה מאוגוסט 2006 , עולה כי הסיבות לעיכוב בהכנת הדוחות היו שמדינת ישראל טרם קבעה סופית את יתרות הפתיחה המסדירות את אופן העברת הנכסים וההתחייבויות מרשות הנמלים אליה ושהסדרי המסים בעניין זה אינם ברורים.
באוגוסט 2006 השיבה רשות החברות למשרד מבקר המדינה בעניין זה כי מהלך הרפורמה בנמלים אשר כללה את ביטול רשות הנמלים והקמת שלוש חברות הנמל וחברת הפיתוח והנכסים ב- 17.
05 הינו מהלך חריג מבחינת מורכבותו וכלל המשאבים והמאמצים שנדרשו להשגתו.
עוד השיבה רשות החברות כי משבוצע השינוי המבני, נותרו מספר סוגיות, אשר עיכבו הגשת הדוחות הכספיים וכי הם פועלים מזה זמן יחד עם גורמי ממשלה נוספים, לקביעת יתרות פתיחה מעודכנות לכל החברות, כך שניתן יהיה לאשר דוחות כספיים שנתיים סופיים לחברות, בזמן הקרוב.
כאמור, לפי חוק החברות היה על חברות הנמל וחברת הפיתוח לערוך את הדוחות הכספיים בתוך שישה חודשים מתום השנה המדווחת.
נמצא כי חברת הפיתוח והנכסים טרם הגישה דוחות כספיים מבוקרים לשנים 2005 -2007 ; חברת נמל חיפה בע"מ הגישה דוחות כספיים לשנים 2005 - .
29 סעיף172 בחוק החברות.
משרד התחבורה והבטיחות בדרכים 1125 .
2007 רק באוגוסט 2008; חברת נמל אשדודבע"מ הגישה דוחות כספיים מבוקרים לשנת 2005 רק בסוף אוגוסט 2007, ורק בתחילת אפריל 2008 היא הגישה את הדוחות לשנת 2006 .
באוגוסט 2008 , שמונה חודשים לאחר תום שנת הדיווח, הגישה חברת נמל אשדוד את דוחותיה הכספיים לשנת 2007; חברת נמל אילת בע"מ הגישה דוחות כספיים מבוקרים לשנים 2005 ו- 2006 רק במאי וביולי 2008 , בהתאמה, ואת הדוחות לשנת 2007 הגישה באוגוסט 2008.
התברר כי חברת הפיתוח והנכסים וחברות הנמל חלוקות בעניין יתרות הסגירה של רשות הנמלים ל - 16.
05 , וכדי להכריע בעניין התקיימו דיונים בנושא יתרות הפתיחה אצל מנכ"ל משרד התחבורה.
אולם, רק בינואר 2007 .
הכריע מנכ"ל משרד התחבורה בנושא בדיונים שערך משרד מבקר המדינה במרס 2008 עם רשות החברות הממשלתיות ובאותו החודש גם עם חברת הפיתוח והנכסים עלה, שעם פירוקה של רשות הנמלים סמכותם של בעלי התפקידים בה פקעה, וכי המדינה לא נערכה מבעוד מועד לטפל בדוחות הכספיים של רשות הנמלים ליום פירוקה, בד בבד עם הליך חקיקת החוק.
לדעת משרד מבקר המדינה היה על משרד האוצר ומשרד התחבורה לבחון את הצורך להכין הצעת תיקון חקיקה או לפעול בדרך אחרת כדי שיהיה אפשר לקבוע במפורש מיהם המוסמכים לחתום על הדוחות הכספיים של רשות הנמלים ליום התחילה.
בחוק נקבע כי בשל ביטולה של רשות הנמלים לא יחויבו העברת הנכסים, החובות וההתחייבויות שלה, למדינה, לחברת הפיתוח והנכסים או לחברת נמל, או רישום הזכויות בנכסים או בעניינם על שם המדינה או על שם חברת הפיתוח והנכסים או חברת נמל חברה, לפי העני ין, במס, באגרות, בתשלומי חובה או בתשלום אחר החל על פי דין או הסכם, על העברה או רישום כאמור, ובלבד ששר האוצר, באישור ועדת הכספים של הכנסת, יקבע הוראות התאמה הנדרשות לענ יין דיני המס, האגרות והתשלומים כאמור, בשל העברת הנכסים.
מהמסמכים שבידי משרד מבקר המדינה עולה כי עוד באפריל 2005 נשלחה טיוטת הצעת "תקנות רשות הספנות והנמלים (הוראות מיוחדות לענין דיני המס, אגרות ותשלומי חובה), התשס"ה - 2005 " (להלן - התקנות) לחברת הפיתוח והנכסים ולחברות הנמל כדי לקבל מהן הערות בעניין.
במכתב ששלח סגן מנהל רשות החברות לסמנכ"ל בכיר לעניינים מקצועיים ברשות המסים בנובמבר 2005 הוא הציג מסמך המרכז את כל הערותיהן של חברת הפיתוח והנכסים ושל חברות הנמל על טיוטת התקנות המוצעות.
עד ינואר 2009 , לאחר מועד סיום הביקורת, טרם השלימו משרדי האוצר והתחבורה את הליכי התקנת התקנות.
לדעת משרד מבקר המדינה, על המשרדים שלעיל ועל רשות החברות לפעול להשלמת הליכי ההתקנה של התקנות האמורות ללא דיחוי.
אי-התקנת התקנות, כארבע שנים לאחר יום התחילה, יוצרת אי-ודאות רבה באשר להיקף חבותן במסים על ההכנסה של חברות הנמל ועל התוצאות העסקיות שלהן.
מבדיקה של משרד מבקר המדינה עולה כי בין היתר בשל הסיבות שתוארו לעיל רשות הנמלים טרם הגישה דוחות למס הכנסה לצורכי מס לשנים 2003 -2005 .
גם חברת הפיתוח והנכסים וחברות הנמל טרם הגישו דוחות למס הכנסה לצורכי מס לשנים 2005 -2007 , בניגוד למתחייב מפקודת מס הכנסה30.
חקיקת חוק רשות הספנות והנמלים, התשס"ד - 2004 , והשינוי המבני שנעשה בנמלים בעקבותיו, נועדו ליצור רפורמה מקיפה בתפקוד של נמלי הים בישראל.
הם נועדו לייעל את הפעילות הנמלית ולהגביר את תפוקתה, וכך להוזיל את העלויות של השירותים הניתנים בנמלים, לשפר את רמת השירות, להגביר את התחרות בין הנמלים ובתוך הנמלים, ואף לשפר את יכולתם של נמלי ישראל להתחרות בנמלים אחרים הפועלים באגן הים התיכון.
הליקויים הרבים שהוצגו בדוח זה מוכיחים שעניינים רבים לא נבחנו בקפידה בטרם יצאה הרפורמה בנמלי הים אל הפועל.
לא נעשתה עבודת מטה מסודרת הואיל ומשרד האוצר ומשרד התחבורה לא בחנו כל ההיבטים והקונפליקטים הצפויים בשל הרפורמה ונוצרו כשלים מבניים ופגמים ביישום הרפורמה, בקצב התקדמותה ובהשגת יעדיה, והדבר היה אחד הגורמים העיקריים לאי-הצלחת ה עד כה.
30 סעיף131 ()(א5 ) בפקודת מס הכנסה (נוסח חדש), התשכ"א- 1961.
התפתחות עולם המחשבים מאפשרת לאחסן מידע רב במערכות מחשב.
מאגר מידע מוגדר בחוק הגנת הפרטיות התשמ"א- 1981 (להלן- חוק הגנת הפרטיות), .
5 בג"ץ 8070/98 'האגודה לזכויות האזרח בישראל נ' משרד הפנים ואח, תקדין.
כ"אוסף נתוני מידע, המוחזק באמצעי מגנטי או אופטי והמיועד לעיבוד ממוחשב למעט - (1 ( ) אוסף לשימוש אישי שאינו למטרת עסק; או2 ) אוסף הכולל רק שם, מען ודרכי התקשרות, שכשלעצמו אינו יוצר אפיון שיש בו פגיעה בפרטיות לגבי בני האדם ששמותיהם כלולים בו, ובלבד שלבעל האוסף או לתאגיד בשליטתו אין אוסף נוסף".
על פי חוק הגנת הפרטיות, מוגדר מידע "נתונים על אישיותו של אדם, מעמדו האישי, צנעת אישיותו, מצב בריאותו, מצבו הכלכלי, הכשרתו המקצועית, דעותיו ואמונתו".
היות שמאגרי מידע מכילים פרטים אישיים, ועלולה להיות פגיעה בפרטיות הזולת בין בשוגג בין במזיד אם נתוניו נמסרים לאחר, יש לאבטח את המידע על פי חוק הגנת הפרטיות.
אבטחת מידע היא "הגנה על שלמות המידע, או הגנה על המידע מפני חשיפה, שימוש או העתקה, והכל ללא רשות כדין".
שלמות המידע מוגדרת כ"זהות הנתונים במאגר מידע למקור שממנו נשאבו, בלא ששונו, נמסרו או הושמדו ללא רשות כדין".
אבטחת מידע מקוימת בשתי שיטות מקבילות ומשולבות: אבטחה פיזית הכוללת פעולות שיש לבצע בחמרה ובתשתיות על מנת למנוע פגיעה פיזית במאגר המידע ואבטחה לוגית על ידי הפעלה של מנגנוני תכנה ייעודיים, לדוגמה: שם משתמש וססמה המוזנים כתנאי כניסה למחשב.
שתי השיטות ניתנות לשילוב באמצעי כמו "כרטיס חכם", שהוא אמצעי פיזי לזיהוי משתמש שדורש בו בזמן הזנת ססמה.
בתקופה מאי -נובמבר 2008 , לסירוגין, בדק משרד מבקר המדינה את הפעולות שעשו משרד הפנים והמוסד לביטוח הלאומי (להלן - הביטוח הלאומי) למימוש דרישות חוק הגנת הפרטיות והפסיקה בדבר הגנת הפרטיות ואבטחת המידע על תושבים במאגרי מידע שבאחריותם.
כמו כן נבדקה איכות הנתונים במרשם האוכלוסין.
מספר חוקים עוסקים בהגנת הפרטיות ובצנעת הפרט.
סעיף 7 (א) לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו קובע כי "כל אדם זכאי לפרטיות ולצנעת חייו".
פגיעה בזכות זו מותרת רק בחוק ההולם את ערכיה של מדינת ישראל, שנועד לתכלית ראויה ובמידה שאינה עולה על הנדרש או מכוח הסמכה מפורשת בחוק.
בחוק הגנת הפרטיות נקבע כי "לא יפגע אדם בפרטיות של זולתו ללא הסכמתו".
עוד נקבע כי "לא יגלה אדם מידע שהגיע אליו בתוקף תפקידו כעובד, כמנהל, או כמחזיק של מאגר מידע אלא לצורך ביצוע עבודתו.
המפר הוראות סעיף זה, דינו מאסר - 5 שנים".
על פי חוק הגנת הפרטיות, האחריות לאבטחת מידע חלה על בעלים, על מחזיק או על מנהל של מאגר מידע.
חוק הגנת הפרטיות מחייב גופים שונים, וביניהם כל הגופים הציבוריים המוגדרים בו, למנות ממונה על אבטחת מידע וקובע כי כל מאגר מידע המפורט בסעיף 8 (ג) בחוק זה חייב להירשם אצל רשם מאגרי המידע במשרד המשפטים.
כמו כן נקבעה החובה לקיום רישום בדבר מסירת מידע באופן קבוע גם בגוף המוסר וגם בגוף המקבל.
פרק ד' לחוק הגנת הפרטיות מסדיר מסירת מידע בין גופים ציבוריים וקובע לכך מגבלות.
נושא זה הוסדר בהרחבה בתקנות הגנת הפרטיות (תנאי החזקת מידע ושמירתו וסדרי העברת מידע בין גופים ציבוריים), התשמ"ו- 1986 (להלן- תקנות הגנת הפרטיות) שבהן מפורטים ההוראות לניהול מאגר מידע, נהלים להעברת מידע בין גופים ציבוריים וסדרי ניהול מאגר המכיל מידע מוגבל וכללי השימוש בו.
במאי 2004 הוגשה עתירה לבית המשפט העליון על ידי האגודה לזכויות האזרח בעניין מסירת מידע לגופים ציבוריים ולבנקים6 .
בעתירה ביקשו העותרים לאסור על המדינה לאפשר גישה ישירה למאגר המידע על פי חוק מרשם האוכלוסין על ידי חיבור מחשב משרד הפנים למחשבים של משרדים אחרים ולהורות כי הדרך היחידה לקבלת המידע תהיה בקשה פרטנית.
בית המשפט קבע כי "האיזון הראוי מחייב להגביל את מסירת המידע לעובדי ציבור בתקנות או בהנחיות מנהליות".
בעקבות פסק הדין תוקנו תקנות הגנת הפרטיות וכן חוק מרשם האוכלוסין, התשכ"ה- 1965 .
בתקנות הגנת הפרטיות נקבעה חובה להקים בכל גוף ציבורי ועדה שתפקידה לדון ולהחליט אם ובאיזו מידה להיעתר לבקשות למסירת מידע מהגוף הציבורי ולאשר הגשת בקשות של גוף ציבורי לקבלת מידע מגוף ציבורי אחר.
כמו כן על הוועדה לקבוע הוראות בעניין הרשאות והגבלות הנוגעות לגישה למאגר המידע.
החוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים, התשנ"ח - 1998 (להלן- חוק הסדרת הבטחון), מטיל חובה על גוף ציבורי למנות ממונה ביטחון (להלן - קב"ט) האחראי במסגרת תפקידו לפעולות אבטחה אלה: "פעולות אבטחה פיזית" לרבות שמירה על רכוש; "פעולות לאבטחת מערכות ממוחשבות חיוניות" הכוללות את כל הפעולות הנדרשות לשמירה על המערכות הממוחשבות, על המידע בהן ופעולות למניעת פגיעה בהן; "פעולות לאבטחת מידע" לשם שמירה על מידע מסווג ומניעת פגיעה בו.
חוק זה קובע כי גופים ציבוריים המנויים בתוספת הרביעית לו ובכללם משרד הפנים חייב במינוי אחראי לארגון ולביצוע פעולות לאבטחת מערכות ממוחשבות חיוניות ולפיקוח עליהן.
סעיף 117 לחוק העונשין, התשל"ז - 1977 , קובע: "עובד הציבור שמסר, ללא סמכות כדין, ידיעה שהגיעה אליו בתוקף תפקידו לאדם שלא היה מוסמך לקבלה, וכן מי שהגיעה אליו ידיעה בתוקף תפקידו כעובד הציבור, ולאחר שחדל מהיות עובד הציבור מסרה, ללא סמכות כדין, לאדם שלא היה מוסמך לקבלה, דינו מאסר שלוש שנים".
עובד הציבור שהתרשל בשמירת ידיעה שהגיעה אליו בתוקף תפקידו או שעשה מעשה שיש בו כדי לסכן את בטיחותה של ידיעה כאמור, דינו מאסר שנה אחת.
האגף הבכיר לביקורת המדינה במשרד ראש הממשלה פרסם בספטמבר 2005 "נוהל מסגרת לאבטחת מידע" (להלן - נוהל המסגרת) המקיף 38 נהלים שונים ומפרט הלכה למעשה את העקרונות והכללים לאבטחת מידע במשרדי הממשלה.
הוא כולל את הפרקים האלה: קביעת מדיניות ומיפוי מידע; הגורם האנושי ואבטחת המידע; אבטחה לוגית; אבטחה פיזית; גיבוי, שחזור והתאוששות; אבטחת תקשורת ושימושי אינטרנט; אבטחת מידע במחשבים המנותקים מרשתות המשרד.
לפי נוהל המסגרת, לתחום אבטחת מידע בגוף ציבורי אחראי "הממונה על אבטחת מי דע", והוא הגורם המוסמך ליישום המדיניות בעניין במשרד.
באחריותו של הממונה לבקר את הפעילויות הממוחשבות המתבצעות על מנת לוודא שהמשרד עומד בדרישות אבטחת המידע הנובעים מהחוקים, מהתקנות ומהנהלים העוסקים בנושא זה.
לפי התקשי"ר, במשרדי הממשלה מנהל מאגר מידע אחראי לא בטחת המידע במאגר שעליו הופקד .
מנהל מאגר מידע ימנה עובד אחראי לאבטחת המידע.
6 ראו הערת שוליים5 לעיל, בג"ץ 8070/98.
הגנת הפרטיות ואבטחת מידע במשרד הפנים .
עד אפריל 2008 היה משרד הפנים באמצעות מינהל האוכלוסין מופקד על מרשם האוכלוסין.
באפריל 2008 התקבלה החלטת ממשלה בדבר הקמת רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול במשרד הפנים (להלן - רשות האוכלוסין) במקום מינהל האוכלוסין.
לפי החלטה זו כל הפעילות שהואצלה עד אז על ידי שר הפנים למשטרת ישראל בהתאם לסמכויות המוקנות לו בחוק הכניסה לישראל, התשי"ב- 1952 .
, שעניינו סדרי כניסה לישראל, תיעשה על ידי משרד הפנים רשות האוכלוסין מופקדת על ניהול מרשם האוכלוסין.
מאגרים אלה מנוהלים במערכת "אביב", המופעלת ב אמצעות חברה פרטית לשירותי מחשו ב שמשרד הפנים התקשר עמה בשנת 19937 (להלן- הספק).
המערכת הוגדרה על ידי הרשות לאבטחת מחשבים במשרד ראש הממשלה (להלן - רא"ם) כמערכת מידע קריטית בעלת מידע בלתי-מסווג ומנהלה מונחה מקצועית על ידיה.
מאגרי מרשם האוכלוסין מכילים נתונים שנרשמו במהלך פעולות הרשות מכוח החוקים בתחומי האזרחות, השבות, מרשם האוכלוסין, הכניסה לישראל והיציאה ממנה.
מאגרי מרשם האוכלוסין משרתים את משרד הפנים לכמה מטרות, ובהן: רישום המעמד האישי והפרטים האישיים האחרים של אזרחי ישראל ותושביה; הפקת תעודות זהות, דרכונים ומסמכים רשמיים אחרים; מת ן רישיונות לישיבה בארץ; מתן אישורי כניסה לארץ; הפקת פנקס הבוחרים ורישוי כלי ירייה.
במרשם האוכלוסין יש כמה סוגים של משתמשים: משתמשי מערכת "אביב", שהם בעיקר עובדים פנימיים של רשות האוכלוסין, שצופים בנתונים ומעדכנים רשומות של תושבים, תיירים ועובדים זרים; לקו חות חיצוניים 8 המשתמשים במערכת "אביבים" רק להצגת שאילתות על נתוני מערכת "אביב"; מקבלי שירותי API9 , בעיקר לקוחות חיצוניים; עובדים פנימיים וחיצוניים המתחזקים את מערכת"אביב".
כמו כן מקבלים לקוחות חיצוניים נתונים שנשלפים במיוחד בעבורם.
בשנת 2008 היו למרשם האוכלוסין כ -275 לקוחות חיצוניים פעילים10.
נוהל "גורמי אבטחת מידע - הגדרות ותפקידים" : נוהל המסגרת מגדיר את סמכויות בעלי התפקידים השונים בתחום אבטחת מידע במשרדי הממשלה.
בנוהל "תכנית הכשרה של אחראים על אבטחה וביקורת של המידע" נקבע, כי המנהלים הכלליים של משרדי ה ממשלה יוודאו קיום תכנית עבודה שנתית ואמצעים לאבטחה ולביקורת על המידע במשרדיהם, בהתאם להוראות התקשי"ר ; בכל משרד ימונה עובד לתפקיד "אחראי על אבטחה וביקורת .
7 בעניין מערכת"אביב" ראו דוח ביקורת מיוחד של מבקר המדינה (פברואר 2006 ,) הסכם להספקת שירותי מידע ממאגרי מרשם האוכלוסין.
כן ראו דוח שנתי 48 של מבקר המדינה ( 1998 ), "הקמת מערכת לניהול האוכלוסין - 'פרויקט אביב "', עמ' 590 ודוח שנתי 54 ב של מבקר המדינה ( 2004 ) בפרק "פנקס הבוחרים לכנסת השש-עשרה: מהימנות הנתונים", עמ' 705.
כגון משרדי ממשלה, רשויות מקומיות, ביטוח לאומי ואחרים 9 Application Program Interface - ממשק להעברת נתונים דו -כיוונית בתקשורת מחשבים בין היישום אצל הלקוח ובין היישום במערכת "אביב".
10 לקוחות שקיבלו שרותי מרשם בשנת 2008.
של המידע", שיטמיע שיטות, כלים ונהלים לשמירת הזמינות, השלמות, המהימנות, השרידות והסודיות של המידע.
הביקורת העלתה כי לא מונה ממונה לאבטחת מידע לא במשרד הפנים ולא ברשות האוכלוסין, בניגוד לדרישות חוק הגנת הפרטיות והתקשי"ר.
משרד הפנים השיב בדצמבר 2008 כי נוהל המסגרת לא הועבר לידיעת מערך המחשוב, אך ייתכן כי הועבר למשרד הראשי.
משרד מבקר המדינה מעיר כי יש למנות ממונה על אבטחת מידע ברשות האוכלוסין ובמשרד הפנים.
כמו כן בהיעדר נוהל מאושר לאבטחת מידע של רשות האוכלוסין מן הראוי שהרשות תבחן לאמץ את נוהל המסגרת כנוהל מחייב לאבטחת מידע, בהתאמות המתחייבות.
זליגת מידע ממרשם האוכלוסין : מידע זלג ממשרדים ממשלתיים ו הגיע לגופי ם פרטיים שעש ו בו שימוש בניגוד לחוק הגנת הפרטיות .
בשנים 2006 -2007 הציע אלמוני למכירה באתר אינטרנט תכנה המכילה נתונים ממרשם האוכלוסין הכוללים קשרי משפחה בין אזרחים.
בישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת במרס 2007 ביקש יו"ר הוועדה חקירה משטרתית בעניין11, ומשרד הפנים פנה למשטרה בבקשה שתחקור בעניין.
בינואר 2008 שלח משרד הפנים למשטרה, לבקשתה, רשימה של כ-20 לקוחות שמקבלים קובצי עדכון גדולים ממערכת "אביב", וייתכן שמקור זליגת המידע היה אחד מהם.
במרס 2008 סגרה המשטרה את תיק החקירה בטענה שלא ניתן לחקור כל כך הרבה חשודים ולכן העבריין לא נודע.
בין המסמכים שמסר משרד הפנים למשטרה היה סיכום בדיקה על נתוני המאגר שהופץ באינטרנט, שהכין הספק, בו נכללו כעשרה גופים שקיבלו עדכוני מרשם רבים, ואחד מהם אף זוהה כמקבל נתונים בצורה דומה למבנה המאגר שהופץ באינטרנט.
משרד מבקר המדינה העלה שגוף זה לא נחקר על ידי המשטרה.
סגן ראש מפלג הונאה ירושלים, שהיה אחראי לחקירה, הסביר לנציג משרד מבקר המדינה כי סיכום הבדיקה נשקל לפני החלטת המשטרה להפסיק את החקירה.
הביקורת העלתה כי לפי הסכם בין משרד הפנים לבין הלקוחות החיצוניים, יש למשרד זכות לחקור את מצב אבטחת המידע אצל הלקוחות.
ראש מערך המחשוב ברשות האוכלוסין מסר למשרד מבקר המדינה כי משרד הפנים לא בדק בעצמו את דבר זליגת המידע אצל לקוחות חשודים כדי לא להפריע למשטרה בחקירתה.
לא נמצא שמשרד הפנים והמשטרה שיתפו פעולה בחקירה.
שיתוף פעולה כזה היה עשוי להניב ת וצאות חיוביות.
לדעת משרד מבקר המדינה יש .
11 ישיבת ועדתהפנים והגנת הסביבה מ- 7.