HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
הקצאות אלה יכולות לספק רק חלק קטן מצורכי החינוך המיוחד, ולכן הומלץ בתכנית לשנות את ייעודן של הקרקעות מ"שטחים פתוחים ציבוריים" לשטחים המיועדים למוסדות לחינוך מיוחד, בשלושה אזורים: באזור השכונות בית חנינא ושועפאט, במורדות המזרחיים של שכונת א-טור (סמוך לכביש מעלה אדומים) ובאזור שכונת ג'בל מוכבר.
בתכנית הודגש כי התלמידים במוסדות לחינוך מיוחד מגיעים אליהם בהסעות, ולכן המיקום של המוסדות האלה חשוב פחות מהמיקום של בתי ספר רגילים, אולם רצוי לרכז בתי ספר נוספים לחינוך מיוחד "מקו העיר העתיקה ודרומה".
נמצא כי העירייה לא החלה לטפל בשינוי ייעודן של הקרקעות בשלושת האזורים האמורים, כמומלץ בתכנית האב, אף שזו נכתבה עוד בשנת 2002.
"בניית תוספת כיתות בבית ספר "בכריה אלוין .
בית הספר "בכריה אלוין" לחינוך מיוחד, הפועל בשכונת ואדי ג'וז (להלן - בי"ס ב"א), הוא היחיד במזרח ירושלים המיועד לילדים סיעודיים הסובלים מפיגור קשה.
בשנת 1999 הסתיימה בנייתו של בי"ס ב"א.
באוגוסט 1998 העביר מינהל הפיתוח במשרד לעירייה פרוגרמה להרחבת בי"ס ב"א, שהייתה אמורה לצאת אל הפועל לאחר שתסתיים בניית החלק הראשון שלו, ובה אישור לבניית 1,380 מ"ר (נטו).
בספטמבר 2000 העבירה מנהלת התכנון לשעבר למינהל לתכנון, הנדסה ותחבורה בעירייה הוראה לתכנון, ובה תוספת של ארבע כיתות ומעון יום בבי"ס ב"א.
בהוראת התכנון צוין שיש לאכלס את המוסד בשנת הלימודים התשס"ג ( 2002 -2003 .
) עד מועד סיום הביקורת לא החלה העירייה בבניית התוספת לבי"ס ב"א.
במאי 2002 שוב העביר מינהל הפיתוח במשרד לעירייה פרוגרמה מאושרת לשם הרחבת בי"ס ב"א.
ממסמכי העירייה עולה שהמשרד הציג שאלות עקרוניות .
29 התכניתהסתמכה על ההנחה שבכיתה לחינוך מיוחד לומדים תשעה תלמידים בממוצע, ואילו בכיתה רגילה - 35 .
תלמידים בממוצע 658 דוחשנתי 59ב .
לעירייה גם לאחר אישור הפרוגרמה.
הדבר דרש בירורים נוספים ביניהם ועיכב את תחילת הבנייה בחצי שנה ויותר.
בספטמבר 2006 ביקשה מפקחת ארצית במשרד, הממונה על שירותי חינוך מיוחדים, לעשות שינויים בתכנית, לדוגמה לאחד כמה כיתות לימוד לכיתה גדולה אחת.
בדצמבר 2006 הציגו נציגי האגף למ"צ לאדריכל יועץ למשרד החינוך תכנית מתוקנת לפי הערותיה של המפקחת הארצית, והוחלט שהיא תתבקש לאשרר את התכנית.
באפריל 2007 קבעו נציגי המשרד, ובהם המפקחת הארצית, ונציגי ]הם[ העירייה כי "הפרוגרמה שלפיה נבנה ביה"ס אינה מתאימה, החדרים הקיימים בגודל של 42 מ"ר, החדרים שייבנו יהיו בגודל של 60 מ"ר".
יצוין כי בשתי הפרוגרמות שאישר המשרד - בשנת 1998 ובשנת 2002 - היה שטחן של כל כיתות האם אמור להיות 42 .
מ"ר המפקחת הארצית השיבה למשרד מבקר המדינה, בנובמבר 2008 , כי מספר הילדים הסיעודיים בבית הספר גדל ולכן היא ביקשה לבנות גם כיתות לימוד ששטחן 60 מ"ר; הצורך בכיתות כאלה לא היה חיוני באותה מידה כשנתן המשרד לעירייה פרוגרמה להרחבת בי"ס ב"א.
מן האמור עולה כי המשרד והעירייה עסקו בתכנון של תוספת למבנה של בי"ס ב"א, מתוך הנחה ששטחה של כיתת אם הוא 42 מ"ר.
רק שמונה שנים וחצי לאחר המועד שאישר המשרד את הפרוגרמה הראשונה הוא החל לשתף בדיונים את נציגת האגף לחינוך מיוחד.
זו דרשה מ נציגי העירייה ששטחה של כיתת אם יהיה 60 מ"ר, והדבר הצריך תכנון מחודש של המבנה.
ביוני 2007 כתב מנהל האגף למ"צ למנהל אגף פיתוח ותקצוב במינהל הפיתוח במשרד כי הפרוגרמה של בי"ס ב"א אינה מסוכמת, והמשרד משנה אותה פעם אחר פעם.
הוא ציין שהדבר מקשה על השלמת תכנון המבנה.
באוקטובר 2007 העביר המשרד למנח"י פרוגרמה מאושרת לבי"ס ב"א- בפעם השלישית.
במזרח ירושלים יש מחסור חמור בכיתות לימוד במוסדות לחינוך מיוחד אולם נמצא שבכל הנוגע לבי"ס ב"א, שהוא, כאמור, בית הספר היחיד במזרח העיר המיועד לילדים סיעודיים הסובלים מפיג ור קשה, המשרד פעל באטיות ולא היה נחוש דיו לקדם את הבנייה.
אף על פי שעבר כעשור מאז העביר המשרד לעירייה פרוגרמה ראשונה, עדיין לא החלה העירייה לבנות את כיתות הלימוד הנוספות.
בתי ספר על-יסודיים במזרח ירושלים .
חינוך על-יסודי לבנות .
למרות המחסור הרב בכיתות לי מוד לתלמידות החטיבה העליונה במזרח ירושלים, בייחוד בצפון מזרח העיר, עד מועד סיום הביקורת לא עסקה העירייה בבנייה של מוסד חינוכי כזה באזור הזה.
מתשובת מנח"י למשרד מבקר המדינה, בנובמבר 2008 , ומבירורים בעירייה התברר כי באותה עת השלימה העירייה את ההליכים הנדרשים לשם התחלת בנייתו של בית ספר מקיף לבנות בשכונת ראס אל-עמוד (כמפורט בטבלה לעיל), ומנח"י עסקה בשלבי תכנון ראשוניים של שני בתי ספר על-יסודיים לבנות - בשכונת עיסאוויה ובשכונת בית חנינא (בצפון מזרח העיר).
התברר כי עד סוף 2008 עדיין לא אישר המשרד את הפרוגרמות, ו העירייה ממילא לא החלה לבנות את בתי הספר.
)(א באוגוסט 2005 , כשלושה שבועות לפני פתיחתה של שנת הלימודים התשס"ו ( 2005 -2006 ), החליטה מנח"י שיש לשפץ מבנה של מוסד חינוך ולצרפו לתיכון "מאמונייה", כדי שהתיכון יוכל לקבל 500 תלמידות שנרשמו אליו אך לא נמצא להן מקום לימוד בו.
(ב) לקראת פתיחתה של שנת הלימודים התשס"ח, בספטמבר 2007 , התברר למנח"י שלא נמצא מקום לימוד לכ -250 תלמידות שסיימו את לימודיהן בשנת הלימודים התשס"ז בכיתות ט' בבתי ספר רשמיים והן מעוניינות ללמוד בחטיבה עליונה עירונית.
עד תחילת אוגוסט 2007 לא נמצא פתרון לבעיה, ובדיון שהתקיים בלשכת מנכ"ל העירייה הוחלט כי הממונה על הנכסים יסדיר שכירת מבנה לתיכון "מאמונייה" "עד לאחר החגים".
בתחילת ספטמבר שכרה העירייה מבנה של בית מלון והסבה אותו למבנה חינוך כדי שישמש את בית הספר לצורכי לימוד.
(ג) עד אוגוסט 2008 1,165 תלמידות שסיימו ללמוד בכיתות ט' בבתי ספר רשמיים במזרח ירושלים נרשמו לתיכון "מאמונייה" לשנת הלימודים התשס"ט, ול- 565 מהן לא נמצא בו מקום.
באותה עת- פחות מחודש לפני מועד פתיחתה של שנת הלימודים - עדיין לא מצאה מנח"י פתרון לבעיה זו.
בסוף אוגוסט שכרה העירייה מבנה נו סף, והוא החל לשמש את בית הספר ב - 10.
כלומר 565 התלמידות האמורות החלו ללמוד במבנה זה רק כעשרה ימים לאחר תחילת שנת הלימודים.
מהאמור לעיל עולה כי בתי הספר העל -יסודיים במזרח ירושלים אינם יכולים לקבל את כל התלמידות המבקשות ללמוד בחטיבה העליונה, ולכן נאלצה העירייה לשכור מבנה נוסף לבית הספר "מאמונייה" בכל אחת מהשנים האחרונות.
אף על פי שהבעיה ידועה לעירייה, היא לא פתרה את העניין בעוד מועד, ושכרה את המבנים רק בסוף אוגוסט, זמן קצר לפני פתיחת שנת הלימודים.
משום כך החלו התלמידות את שנת הלימודים באיחור.
בעת סיום הביקורת לא עסקה העירייה בבנייה של בתי ספר על -יסודיים לתלמידות, והמחסור בכיתות לימוד לתלמידות החטיבה העליונה צפוי להחמיר בשנים הבאות.
בית ספר "עבדאללה אבן חוסיין" .
בית ספר "עבדאללה אבן חוסיין" (להלן - בי"ס עא"ח) הוא בית ספר עירוני על-יסודי מקיף לבנים, ה יחיד מסוגו במזרח ירושלים.
בי"ס עא "ח שוכן על קרקע הנתונה בבעלות הנהלת הוואקף המוסלמי בירושלים (להלן - הוואקף).
בשנת הלימודים התשס"ח למדו בו 704 תלמידים ב -23 'כיתות ז -י"ב.
בנובמבר 1996 אישר המשרד פרוגרמה להרחבת בית הספר, ובה תוספת של אגף סדנאות וחדרי ספח.
בשנת 1998 'התברר למנח"י כי כאשר תוכנן כביש מס1 בירושלים שונתה התכנית המקורית שבה נכלל שטח בית הספר, וחלק ממנו יועד לפיתוח נופי ("שטח ירוק"); כדי לבנות את תוספת הבנייה בבי"ס עא"ח יש לשנות את הייעוד של חלק מהשטח הזה בתכנית, כדי שיוכל לשמש לצורכי ציבור.
בנובמבר 1999 פנה הממונה דאז על תכנון מבנים בעירייה למנהל הוואקף דאז, וביקש ממנו "לחתום כבעלי הקרקע על תכנית בניין העיר", כדי שיהיה אפשר להרחיב את בי"ס עא"ח.
באותו חודש השיב בא כוח הוואקף שמרשיו לא יחתמו על תכנית הנוגעת לנכס בטרם יומצאו להם תכניות מפורטות לתוספת הבנייה שהעירייה מתכוונת לבנות.
במרס 2000 העביר יועץ ראש העירייה דאז לבא כוח הוואקף את התכניות לתוספת בנייה בבי"ס עא"ח ופירט את מטרת השינוי בתכנית.
משלא נענה, כתב מכתב נוסף באוגוסט 2000 תוספת[, ובו ציין ש"אנו רואים בכך את הסכמתכם ל ומודיעים ל ]הבנייהכם פעם נוספת כי, בכוונת העירייה לגשת לבניית התוספות בראשית שנת 2001 .
הוואקף לא השיב גם על מכתב זה 3.
העירייה הוסיפה לקדם את ההליכים הדרושים לבניית התוספת לבי"ס עא"ח מנהלת התכנון לשעבר פעלה לקידום התכנון של התוספת לבי"ס עא "ח, וביולי 2003 אישר המשרד את הפרוגרמה לבית הספר.
בד בבד פעל האגף למ"צ כדי להכניס את השינוי האמור לתכנית.
בפברואר 2003 התעוררה השאלה מי יירשם במסמכי התכנית כבעל זכות בנכס - הוואקף או העירייה.
הממונה על הנכסים קבע שיחתום על התכנית, וכעבור כעשרה חודשים כתב כך: "אודה על קידום התוכנית בשלב ז ה ללא חתימת בעלים.
אני מקווה שעד להפקדה נמצא פתרון יצירתי לבעייה".
כעבור כחודשיים שב וכתב הממונה כי: "כבר באוגוסט 2000 התקיימו מגעים עם בא כח בעלי הקרקע (הוואקף).
ומשלא נתקבלה התנגדותם בכתב אנו רואים בכך הסכמה ולדעתי אין כל מניעה לקדם התוכנית.
אח"כ ירחם ה' ונמצא פתרון לעניין על היתר הבנייה".
ביולי 2006 ,פרסמה העירייה הודעה בדבר אישור השינוי האמור בתכנית ובדצמבר 2006 אישר המשרד את התכנית האדריכלית של העירייה.
במאי 2007 העביר מנהל האגף למ"צ למנהל מנח"י את הרשאת המשרד לבניית התוספת למבנה והמשיך בהליכים לקראת קבלת היתר בנייה.
העירייה היא דיירת מוגנת בשבעה נכסים של הוואקף במזרח ירושלים.
מרביתם משמשים מוסדות חינוך, ואחד מהם הוא בי"ס עא"ח.
העירייה והוואקף חלוקים בעניין שיעור דמי הארנונה שעל הוואקף לשלם לעירייה ובעניין שיעור שכר הדירה שעל העירייה לשלם לוואקף.
באוגוסט 2007 הגיש הוואקף תביעה לבית המשפט השלום בירושלים נגד העירייה (ת.
י-ם 8760/07 ) וביקש לפנות אותה ממבנה הנתון בבעלותו.
בנובמבר 2007 כתב נציג האגף למ"צ לוואקף על תוספת הבנייה בבי"ס עא"ח, צירף את התכניות המצורפות לבקשה להיתר בנייה וביקש שמנהל הוו אקף יחתום על התכניות כבעל הזכות בנכס.
בינואר 2008 השיב בא כוח הוואקף שהוואקף מתנגד בתוקף לכל בנייה, והזכיר את התביעה האמורה הנוגעת לפינוי העירייה מן המבנה הנתון בבעלותו.
בפברואר 2008 , משהועלתה בעירייה האפשרות לגנוז את תכניות הבנייה בבי"ס עא"ח, כתב מנהל האגף למ"צ ללשכה המשפטית בעירייה כי ביטול הפרויקט אינו סביר, משום שהושקעו זמן וכסף בשינוי התכנית כאמור ובתכנון הבנייה.
בינתיים הורה מנכ"ל העירייה לאגף למ"צ להמשיך בתכנון של תוספת הבנייה.
הממונה על הנכסים מסר למשרד מבקר המדינה בספטמבר 2008 כי: "בשלב זה מסרבים בווקף לאשר את הבניה ולמעשה התנגדו בתוקף לכל בניה"; "לא אחת שיקולים שאינם ענייניים משפיעים וגורמים לכך שנושאים שקשורים בשרות לציבור במזרח ירושלים נפגעים".
מתשובתו של הממונה על הנכסים למשרד מבקר המדינה, בנובמבר 2008 , עולה כי בעבר הנפיקה העירייה היתרי בנייה גם ללא אישורם של בעלי הקרקע לבנות בנכס, אולם בשנים האחרונות השתנתה מדיניותה, וכעת אפשר לקבל היתר בנייה רק אם בעלי הקרקע מאשרים לבנות בנכס.
בשנים 2005 -2006 הקצה המשרד תקציב לבינוי תוספת הבנייה בבי"ס עא"ח, והסב את התקציב הזה להשלמת בנייתם של בתי ספר אחרי ם.
גם במאי 2008 ביקש מנהל האגף למ"צ להסב את התקציב האמור לשיפוץ של מבנה חינוך אחר, אולם נציגת מינהל הפיתוח במשרד הסבירה לנציגי משרד מבקר המדינה בספטמבר 2008 כי אי -אפשר לעשות זאת, שכן אין שום פרוגרמה מאושרת למבנה חינוך במזרח ירושלים.
מאוקטובר 2003 עד מאי 2006 לא התערבה מנח"י בקידום הבינוי בבי"ס עא"ח.
במאי 2006 כתבה סגנית מנהל מנח"י למגזר הערבי למנהל האגף למ"צ כי בעקבות בקשתו של ועד ההורים בבי"ס עא "ח, היא מבקשת לדעת מתי יתחילו עבודות הבנייה בבית הספר.
למעשה, מנח"י הניחה ליחידות אחרות בעירייה לקדם את הפרויקט ולא עסקה עוד בכך.
עוד בשנת 1999 ידעה העירייה שהוואקף לא נתן את הסכמתו לבנייה בבניין בי"ס עא "ח.
גורמים שונים בעירייה, ובעיקר האגף למ"צ, עבדו שנים רבות כדי לקדם את הבנייה בבית הספר.
בשנים אלה הועלתה סוגיית הסכמת הבעלים לפני הממונה על הנכסים, אולם הוא ה שיב תשובות בלתי מחייבות והעדיף שלא לעסוק בפתרון הבעיה.
אף שהפרוגרמה אושרה כבר לפני עשור, מחלקת נכסים לא עסקה כלל בסוגיית חתימת הבעלים בזמן הזה, ומשהשלים האגף למ"צ את הליכי התכנון הארוכים, לרבות השינוי הנדרש בתכנית, התברר שאי -אפשר לבנות את תוספת הבנייה.
משנת 2004 ואילך לא התערבה מנח"י בעבודתן של היחידות השונות בעירייה כדי לקדם את הטיפול בתוספת הבנייה בבי"ס עא"ח, לא ביקשה לברר מדוע הבנייה מתעכבת ולא ניסתה לפתור את הבעיה.
הפנייה היחידה של מנח"י לבירור הנושא נעשתה על פי בקשת ועד ההורים של בית הספר.
למעשה נהגה מ נח"י כאילו נושא תוספת הבנייה אינו מעניינה.
בית ספר תיכון שועפאט לבנים .
בבית ספר תיכון שועפאט לבנים למדו בשנת הלימודים התשס"ח 1,157 תלמידים בכיתות ז' -י"ב.
בבית הספר מחסור חמור בכיתות לימוד.
בתכנית האב נקבע שבחינוך העל-יסודי בצפון מזרח ירושלים - דהיינו בשכונות שועפאט, בית חנינא וכפר עקב - יחסרו 177 כיתות בשנת 2010 .
קביעה זאת הסתמכה, בין השאר, על מצאי הכיתות בבית ספר על -יסודי חדש (תיכון "אבן חלדון") שהקימה העירייה בשכונת בית חנינא, שאוכלס בספטמבר 2004 .
על פי רישומי מנח"י, לקראת שנת הלימודים התשס"ח פנו 100 תלמידים לתיכון שועפאט וביקשו להירשם ללימודים בו אולם נענו בשלילה.
כאמור, נתונים אלה הם חלקיים בלבד.
בינואר 2005 החלה העירייה לשקול לבנות תוספת כיתות לימוד בתיכון שועפאט על הבניין הקיים.
לבנייה כזאת יתרון, שכן אין צורך לאתר עבורה קרקע חדשה.
כבר בינואר 2005 פנה מנהל תיכון שועפאט לסגנית מנהל מנח"י למגזר הערבי בעניין המחסור החמור בכיתות לימוד בבית הספר.
באוגוסט 2006 פנה גם ועד ההורים של בית הספר למנח"י וטען כי בתיכון אין חדר מורים; ל-36 מתלמידי כיתה י' אין חדר לימוד; וחלק מן התלמידים לומדים במקלט.
יצוין כי באו קטובר 2006 ביקרו בבית הספר נציגי העירייה, והוחלט שמחלקת בדק בית של העירייה תתכנן כמה וכמה שינויים במבנה בית הספר ותוציא אותם לפועל.
באוגוסט 2007 השיב המשרד לבקשת העירייה לקבל תקציב לבנייתם של מוסדות חינוך בשנת 2008 .
בעניין תיכון שועפאט השיב המשרד שבמבנה הקיים לומדות 33 כיתות אף על פי שהוא מתאים רק ל-24 כיתות, ועל העירייה להגיש לו טפסים לשם הכנת פרוגרמה להרחבת המבנה הקיים.
המשרד מאשר את הפרוגרמה ואת התקציב לבינוי רק בתנאי שהרשות המקומית יכולה להוכיח שהיא הבעלים של המגרשים המיועדים לבנייה, ועד אז הוא נותן לה משרד החינוך 663 .
בספטמבר 2007 "העבירה מחלקת נכסים "טופס קרקע למשרד.
בדצמבר 2007 השיב המשרד כי הטופס האמור אינו מוכיח שהקרקע המדוברת נתונה בבעלות העירייה, ולכן בפברואר 2008 העביר לעירייה טיוטת פרוגרמה בלבד לתוספת של 12 .
כיתות לימוד בתיכון שועפאט 3.
בפברואר 2008 החלה מנח"י לנסות לפתור את בעיית הבעלות על הקרקע של תיכון שועפאט, ומנהלת מחלקת תכנון במנח"י ביקשה מהממונה על הנכסים לטפל בהפקעתו של המגרש.
במרס 2008 החליטה הוועדה המקומית להפקיע את הקרקע, ובמאי התריעה מנח"י על עיכוב הטיפול בהסדרת הבעלות על הקר קע במחלקת נכסים.
ביולי 2008 חתם הממונה על הנכסים על תצהיר, ובו נאמר שלמיטב ידיעתו, העירייה מחזיקה בקרקע ובמבנה מאז שנת 1967 , והיא נוהגת בהם מנהג בעלים לכל דבר ועניין.
התצהיר סיפק למשרד את ההוכחה הנדרשת לבעלות של העירייה על המגרש האמור.
באוגוסט 2008 מסרה נצ יגת מינהל הפיתוח במשרד למשרד מבקר המדינה כי היא ממתינה שהעירייה תעביר לה נתונים שיאפשרו לה לתת פרוגרמה מאושרת.
מהאמור לעיל עולה כי מינואר 2005 עד דצמבר 2007 , כלומר כשלוש שנים, מנח"י ידעה שיש מחסור חמור בכיתות לימוד בתיכון שועפאט, ולמרות זאת לא פעלה בנחישות כדי להשלים את ההליכים הנדרשים לשם מתן הוראה לתכנון תוספת הבנייה.
שאלת הבעלות על הקרקע עלתה רק לאחר כשלוש שנים, ובשל העיכוב האמור עדיין לא הושלמו הליכי התכנון של הבנייה.
הגורמים השונים בעירייה אינם פועלים בעת ובעונה אחת, ולכן מחלקת נכסים פועלת רק לאחר שהליכי התכנון מסתיימים.
כדי לקצר את הזמן שאורכת ההקמה של מבני חינוך, מן הראוי שענייני הבעלות על הקרקע והליכי תכנון הבנייה יטופלו בד בבד.
טיפולה של הנהלת העירייה במחסור בכיתות לימוד .
מחסור כה חמור בכיתות לימוד, כמו המחסור במזרח ירושלים, דורש מעורבות של דרגים בכירים בממשלה ובעירייה, ובראש ובראשונה - מעורבות פעילה של הנהלת העירייה.
את הפעולות שיעשו הגופים האלה יש לתעד כראוי, ובכלל זאת לאסוף נתונים בשיטתיות ולהציג את הבעיות החמורות הכרוכות בנושא הצגה מלאה וממצה.
אפשר היה לצפות שהנושא יובא תדיר לפני הנהלת העירייה, ושהיא תורה ליחידותיה לעשות את כל הפעולות הנדרשות כדי לפתור את העניין.
משרד מבקר המדינה סקר את המסמכים של לשכת מנכ"ל העירייה שנכתבו מתחילת שנת 2005 עד אפריל 2008 .
התברר כי בשנים 2005 -2007 , בזמן כהונתו של ראש העירייה לשעבר, מר מר אורי לופוליאנסקי, ומנכ "ל העירייה לשעבר, היו בלשכת המנכ"ל מסמכים מעטים בנושא בינוי כיתות הלימוד במזרח העיר, ובעיקר המסמכים האלה: מסמכים הנוגעים לשני הדיונים האמורים בלשכת 664 דוחשנתי 59ב .
מנכ"ל רה"ם; פנייה של מנכ"ל העירייה למנכ"ל המשרד לשעבר ולממונה לשעבר על התקציבים במשרד האוצר, שנכתבה בנובמבר 2006 , ובה ביקש שהממשלה תקצה לעירייה תקציב למימון פיצויי הפקעה; ומסמכים אחדים המתעדים התכתבויות של עובדי העירייה.
מנכ"ל העירייה לשעבר השיב למשרד מבקר המדינה, בנובמבר 2008 , כי בימי כהונתו נעשתה עבודת מטה מקיפה בנושא, לרבות ישיבות תקופתיות וקשר ישיר עם גורמים בכירים בממשלה לשם קידום הבניית של כיתות הלימוד, והמשנה לשעבר למנכ"ל העירייה מונתה לפקח על טיפולן של היחידות השונות בעירייה בבינוי כיתות הלימוד.
מנובמבר 2007 עומד מנכ"ל העירייה המכהן בראש צוות שמטפל בנושא בינוי כיתות לימוד במזרח העיר, יחד עם מנהלי יחידות בעירייה.
הצוות מתכנס מדי כמה שבועות.
מסיכומי הדיונים עולה כי דנו בהם בעיקר במעקב אחר פרויקטים שכבר היו נתונים בשלבי תכנון וביצוע.
מעורבותו של משרד החינוך בהקמת כיתות לימוד במזרח ירושלים .
המחסור בכיתות לימוד במזרח ירושלים מונע מתלמידים רבים את הזכות ללמוד במוסדות חינוך רשמיים, הקבועה בחוק לימוד חובה.
העירייה טענה לא פעם שאין ביכולתה לפתור את סוגיית המחסור בכיתות לימוד במזרח העיר, והמשרד צידד בטענתה.
מן המסמכים הרבים שנאספו בביקורת עולה שהמשרד ידע עד כמה חריפה בעיה זו, ולכן נענה לבקשותיה של העירייה מז מן לזמן ושינה כמה כללים הנוגעים לעבודתו: בנוגע לאפשרות לבנות בתי ספר "רבי קומות" כאשר עתודות הקרקע למבני חינוך מעטות; בנוגע לניפוק טיוטות פרוגרמה למבני חינוך במזרח ירושלים לפני שהעירייה הוכיחה את בעלותה על השטח כדי לזרז את הליכי תכנון המבנה; ובנוגע לתקצוב מבני חינוך שייבנו על קרקע שהעירייה הפקיעה לצורכי שימוש בלבד ולא לצורכי בעלות.
המשרד מצא לנכון להיענות לדרישות העירייה, אך לא יזם פעולות משלו ולא סייע לעירייה בנושא זה.
כך נהג אף על פי שהאחריות להפעלת מוסדות חינוך במזרח ירושלים, כמו בכל מקום אחר בארץ, מוטל ת גם עליו.
נראה כי המשרד ראה במחסור בכיתות לימוד בעיה שהעירייה צריכה לפתור.
על פי עמדת משרד המשפטים, אם מבקשים להכין תכנית איחוד וחלוקה בקרקע שאינה מוסדרת ואשר זהות בעליה אינה ידועה, לא יהיה אפשר לרשום את הקרקע על שם הבעלים גם לאחר השלמת התכנית.
במצב כז ה אפשר לעשות "מעין תכנית איחוד וחלוקה".
בתכנית זו התכנון של חטיבת הקרקע מיטבי, יעיל ומתחשב בצורכי הציבור, ובמקום לרשום את הקרקעות על שם בעליהן, אפשר משרד החינוך 665 .
לציין שמי שהיה הבעלים של מגרש מסוים "במצב הנכנס" יהיה הבעלים על מגרש זה "במצב היוצא" (כלומר לא נרשמת הזהות המפורשת של בעל הקרקע).
כאמור, במזרח ירושלים יש קרקעות רבות שהליכי ההסדר שלהן לא הושלמו.
מאחר שהמשרד דורש מהרשות המקומית לספק לו הוכחה לבעלות שלה על הקרקע לפני שיאשר את הפרוגרמה, לא יהיה אפשר לקבל תקציב ממשלתי לבניית מבני חינוך על קרקעות אלה.
דרישה זו, שהיא מוצדקת לעתים קרובות, עלולה למנוע את הקמתם של מבני חינוך על חלק מן הקרקעות שתקבל העירייה לצורכי ציבור ב -50 התכניות האמורות לאיחוד וחלוקה בצפון מזרח העיר, שכן לכאורה העירייה לא תהיה הבעלים של הקרקעות הלא מוסדרות.
עד מועד סיום הביקורת לא העלתה העירייה סוגיה זו לפני המשרד.
לדעת משרד מבקר המדינה, על העירייה ומשרד החינוך לפעול יחד כדי לפתור את הבעיה בעזרת היועצים המשפטיים שלהם.
גם בעניין זה, כמו בעניין בית ספר ב"א ובית ספר עא"ח, לא פעלו המשרד והעירייה בעת ובעונה אחת – כלומר לא הסדירו את נושא הבעלות בעת העבודה על הליכי התכנון.
יש חשש שרק כעבור שנים - כאשר יאושרו תכניות האיחוד והחלוקה, יושלמו הליכי הרישום הנדרשים ויתוכננו המבנים - המשרד והעירייה ידונו באפשרות לתקצב מבני חינוך המוקמים על קרקעות שאינן נתונות בבעלות העירייה.
במצב זה נוצרת סחבת ופרויקטים של בינוי מבני חינוך אינם מושלמים.
טיוטת דוח ממצאי הביקורת הועברה למנכ"לית המשרד, גב' שלומית עמיחי, כדי לקבל את הערותיה.
המנכ"לית העבירה למשרד מבקר המדינה את תשובותיהם של מנהל המינהל לפיתוח מערכת החינוך ושל נציגת הייעוץ המשפטי, שעסקו רק בהיבטים מסוימים של הנושא.
בתשובות פרטניות אלה לא היה משום תגובה כוללת של המשרד על ממצאי הביקורת.
המשרד לא הבהיר כיצד בדעתו להתמודד עם המחסור המתמשך בכיתות לימוד במזרח העיר.
לדעת משרד מבקר המדינה, הנהלת משרד החינוך לא הייתה מעורבת במידה מספקת בכל הנוגע לפתרון המחסור בכיתות לימוד במ זרח ירושלים.
עליה לעקוב אחר הקמת מוסדות חינוך במזרח ירושלים, ולא להסתפק בפעולות הנעשות רק לאחר פניות של העירייה.
אם משרד החינוך סבור שאין לו די כלים לטפל בבעיה זו, עליו להביא את הנושא לפני הממשלה, להציג לה חלופות שיאפשרו שימוש בקרקעות לצורכי חינוך ולקדם פרויקטים לבינוי כיתות לימוד במזרח העיר.
במזרח ירושלים יש מחסור חמור בכיתות לימוד, ועקב כך נשללה מילדים ומנערים רבים הזכות לחינוך על פי חוק לימוד חובה.
המחסור בכיתות נובע מקשיים אובייקטיביים לא מבוטלים, ומשרד החינוך ועיריית ירושלים נדרשים להתמודד אתם ולעשות כל שאפשר כדי לספק מקום לימוד ראוי לתלמידים.
ממצאי הביקורת העלו שהמשרד והעירייה לא מילאו את תפקידם ולא הצליחו להעמיד לרשות תושבי מזרח העיר מספיק כיתות לימוד בחינוך הרשמי.
ראשי משרד החינוך והעירייה לא פעלו בנחישות, כפי שהיה ראוי שיעשו, כדי לאפשר לתלמי די מזרח העיר לממש זכות הנתונה להם בהיותם תושבי קבע במדינת ישראל.
הטיפול של העירייה בעניין הזה היה אטי מאוד, ולא אחת קרה שגם פתרונות שרבצו לפתחה "נפלו בין הכיסאות" ולא מומשו.
כך נותרו ילדים במזרח ירושלים מחוץ למערכת החינוך העירונית, והעירייה אינה יודעת מה מספרם ואם הם לומדים במוסדות חינוך כלשהם.
האחריות להפעלת מוסדות חינוך רשמיים חלה על משרד החינוך, והוא שותף של העירייה במינהלה לחינוך ירושלים, אולם הנהלת משרד החינוך לא הייתה מעורבת במידה מספקת בכל הנוגע לפתרון המחסור בכיתות לימוד במזרח ירושלים.
המשרד לא היה שותף לניסיון של העירייה למצוא דרכים לפתרון הבעיות.
יודגש כי אין מדובר במסלול לימודים ייחודי כזה או אחר, אלא בחינוך הרשמי - נתיב הלימודים המרכזי שמשרד החינוך מספק לילדי ישראל.
לדעת משרד מבקר המדינה, על מנח"י להזדרז לתת הוראות תכנון לאגף למבני ציבור, כדי שה וא יוכל להתחיל לבנות מבני חינוך במזרח העיר.
עליה להנהיג את שיטת הרישום הנהוגה במערב העיר גם במזרחה ולאסוף נתונים מלאים ואמינים על הביקוש לבתי ספר עירוניים.
דרך הפעולה שנקט המנכ"ל המכהן של העירייה - הקמת צוות מעקב אחר התקדמות בנייתם של מבני חינוך במזרח ירושלים, היא צעד בכיוון הנכון.
אולם ממצאי הביקורת מלמדים כי לא די בכך.
על ראש העירייה ומנכ"ל העירייה לוודא שתיעשה עבודת מטה מקיפה לאיתור פתרונות אפשריים לסוגיה זו.
כמו כן עליהם להסיר חסמים שמעכבים את ביצועם של פרויקטים שכבר החלו, ובעת הצורך עליהם לפנות ביזמתם למשרדי הממשלה כדי לקבל מהם סיוע.
על הנהלת משרד החינוך לפעול ביתר נמרצות להקמת מוסדות חינוך במזרח ירושלים.
עליה גם להתוות, בשיתוף הנהלת העירייה וגורמים נוספים בממשלה, תכנית לפתרון המחסור החמור בכיתות לימוד.
עוד עליה לעקוב אחר הקמת מוסדות חינוך במזרח ירושלים ולא להסתפק בפעולות הנעשות רק לאחר פניות של העירייה.
בתי הספר מקיימים טיולים כחלק מתכנית הלימודים השנתית שלהם.
לתכנון הטיול במערכת החינוך ולביצועו שותפים גורמים רבים במשרד החינוך (להלן - המשרד) ובמחוזותיו, ובהם מנהלי מוסדות חינוך, מורים ורכזי טיולים, האחראים לתכנון הטיולים בבתי הספר ולהכנתם.
במאי 2005 פרסם המשרד חוזר מנכ"ל מעודכן - "טיולים - היבטים פדגוגיים -ארגוניים, בטיחותיים וביטחוניי ם והביטחון בפעילות חוץ-בית-ספרית" (להלן - חוזר טיולים).
חוזר זה החליף את החוזר מינואר 1997.
המשרד התקשר עם רשות הטבע והגנים להפעלת מערכת בקרה על הטיולים באמצעות פקחי טיולים.
המשרד התקשר גם עם החברה להגנת הטבע להפעלת לשכה לתיאום טיולים במערכת החינוך ולאישורם וכן להפעלת חדר מצב העומד בקשר רצוף עם מבצעי הטיולים.
תקציב המשרד לטיולים נועד בעיקר למימון ההתקשרויות עם שני הגופים האלה; ובפועל הוא הסתכם בשנת 2006 בכ-3.
5 מיליון ש"ח, בשנת 2007 - בכ-5.
4 מיליון ש"ח, ובחודשים ינואר-יולי 2008 הסתכם התקציב בכ-2.
מיליון ש"ח בחודשים יוני-ספטמבר 2008 בדק משרד מבקר המדינה את טיפולו של המשרד בטיולי בתי ספר.
הבדיקה נעשתה במטה ובמחוזות 4 המשרד; בדיקות השלמה נעשו ברשות הטבע והגנים ובחברה להגנת הטבע.
ביק ורת קודמת של משרד מבקר המדינה בנושא "טיולים במערכת החינוך" פורסמה בשנת 20055 (להלן- הביקורת הקודמת).
הביקורת הנוכחית (להלן - הביקורת הנוכחית או בדיקת המעקב) נועדה בין היתר לעקוב אחר יישום המלצות מבקר המדינה בביקורת הקודמת.
4 למשרד שבעה מחוזות: צפון, חיפה, מרכז, תל אביב, ירושלים, הדרום והמינהל לחינוך התיישבותי.
ועדת הטיולים המחוזית של מחוז ירושלים מטפלת גם בבתי הספר הכפופים למנהלת חינוך ירושלים (מנח"י).
5 ,ראו: מבקר המדינה דוח שנתי 55 ב( 2005 '), עמ645 .
ואילך 744 דוח שנתי59ב .
המבנה הארגוני - מעמד מינהלת הטיולים .
במרס 1997 רצח חייל ירדני שבע תלמידות שביקרו באי השלום בנהרַיִם בטיול בית ספר.
על פי הנחיית שר החינוך לשעבר, מר זבולון המר ז"ל, מינה מנכ"ל משרד החינוך לשעבר ועדת בדיקה בראשות מי שהיה יועץ ראש הממשלה למלחמה בטרור מר יגאל פרסלר (להלן - ועדת פרסלר), שתבח ן את מכלול ההיבטים של הטיול אשר אירע בו הרצח.
הוועדה המליצה בין היתר כי המשרד יקבע גוף אחד שירכז את הטיפול המקצועי הכולל בטיולים במערכת החינוך, שיהיו לו סמכויות ביצוע והנחיה מקצועית כלפי הגופים השונים במערכת החינוך.
ועדה שהקים המשרד ליישום דוח ועדת פרסלר (להלן - ועדת אלרן) המליצה ביוני 1997 על הקמת מינהלת טיולים.
בספטמבר 1997 ;הקים המשרד את מינהלת הטיולים וקבע כי היא תהיה אחראית לכל התחומים הקשורים לטיולים וללמידה מחוץ לבית הספר, ללשכת התיאום, ולחדר המצב המופעלים בידי החברה להגנת הטבע ולפקחי הטיולים, ותפעל כיחידה עצמאית בכפיפות לסמנכ"ל הבכיר למינהל ולמשאבי אנוש (להלן - הסמנכ"ל למינהל).
בינואר 2004 פיצל המשרד את הטיפול בטיולים בין שתיים מיחידותיו: מינהלת הטיולים עברה למינהל חברה ונוער ונשארה אחראית לטיפול בצד הפדגוגי של הטיולים; והאחריות לצד הביטחוני -בטיחותי הועברה לאגף בכיר לביטחון, שעת חירום ובטיחות סביבתית (להלן - אגף ביטחון).
בסוף אוגוסט 2008 כתב ממלא מקום מנהל מינהל חברה ונוער (להלן - מנהל המינהל), מר יוסי לוי, לראש מינהלת הטיולים כי הוא החליט "לרענן את מבנה המינהל", ובכוונתו לצרף את מינהלת הטיולים לתחום של"ח וידיעת הארץ (להלן - תחום של"ח), ומנהל תחום של"ח יהיה הממונה על ראש המינהלת.
הוא הנחה את מנהל תחום של"ח לבצע את המעבר עד סוף ספטמבר 2008 .
בתשובה למשרד מבקר המדינה מנובמבר 2008 ,מסר הסמנכ"ל למינהל לשעבר מר גד אביקסיס, שההחלטה על השינוי הפנימי הנוגע למינהלת הטיולים במינהל חברה ונוער "התקבלה על דעתו ושיקולו" של ממלא מקום מנהל המינהל.
בתשובה למשרד מבקר המדינה מנובמבר 2008 :מסר ממלא מקום מנהל המינהל "המינהלת במתכונתה הנוכחית פעלה אך ורק בנושאים הפדגוגיים והקבילה בפעולותיה לפעולות של תחום השל"ח.
יותר מזאת, כל יכולות כוח האדם שהוקצו לצורך הפעילות במטה ובמחוזות הושתת על מפקחי ומורי השל"ח.
על פי החלטת המשרד נדרש ממני לבצע תהליך של התייעלות במינהל חברה ונוער.
לצורך כך איחדתי יחידות מקבילות שונות תחת יחידה מתכללת אחת".
במשרד לא נמצאו מסמכים על דיונים המצביעים שבהחלטה ניתנה הדעת לכל ההיבטים והשיקולים הכרוכים בשינוי המוצע.
לתשובות גם לא צורפו הסברים כיצד הועברה מינהלת הטיולים שעסקה בטיולים של כל הגילים במערכת החינוך לאחריות תחום של"ח הפועל בבתי הספר העל-יסודיים בלבד.
כאמור, בשנת 1997 קבעה מנכ"לית המשרד כי מינהלת הטיולים תהיה יחידת מטה עצמאית, כפופה ישירות לסמנכ"ל למינהל ותנחה מקצועית את הגופים הקשורים לטיולים, ובהם את תחום של"ח.
יוצא אפוא שהכפפת מינהלת הטיולים לתחום של"ח פגעה בעצמאותה ולא עלתה משרד החינוך 745 .