HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
בפסק דין משנת 199046 (להלן- פסק דין גנור), המתווה את אמות המידה לאי- העמדה לדין בשל היעדר עניין לציבור, דן בית המשפט העליון בהיקף שיקול הדעת של תובע בהחלטתו לסגור תיק בעילה זו.
נקודת המוצא העקרונית של בית המשפט היא זו: " משקבע המחוקק כי התנהגות פלונית פלילית היא, הרי שיש אינטרס ציבורי כי החשוד בעבירה יועמד לדין, וזאת כדי להגן על הערכים והעקרונות שהמדינה רוצה בהגנתם ושהחשוד פגע בהם, וכן למנוע פגיעה בהם בעתיד.
עם זאת, עשויות להיות נסיבות שיש בהן כדי להצביע על הנזק שייגרם לאינטרסים ולערכים, שגם בהם המשפט מעוניין, אם החשוד יועמד לדין.
רק כאשר העניין הציבורי באי העמדה לדין עולה על זה שבהעמדה לדין, רשאי תובע להגיע למסקנה כי קיים עניין לציבור באי העמדה לדין "47 .
בפסק דין מאוגוסט 2010 חזר בית המשפט העליון והבהיר את הוראת החוק בנושא: "מצוות המחוקק היא כי החלטה על הגשת כתב אישום תתקבל רק אם נמצא כי מתקיימים שני תנאי יסוד, במצטבר.
התנאי הראשון הוא קיומן של ראיות מספיקות לאישום.
רק משנמצא כי תנאי זה מתקיים, נדרש התובע לבחון את קיומו של התנאי השני - עניין לציבור בניהול המשפט.
ההימנעות מהגשת כתב אישום היא בבחינת החריג הקם כל אימת שמצא התובע כי אין במשפט עניין לציבור"48 .
ההחלטה שלא להעמיד לדין בשל היעדר עניין לציבור תתקבל אחרי שיי שקלו חומרת המעשה, הנסיבות האישיות של החשוד ושל קרבן העברה, אינטרסים חיוניים של המדינה, שיקולים מוסדיים של התביעה ושל בתי המשפט ועוד.
כן נקבע כי השיקולים יישקלו בהתאם לכללים הרגילים של שיקול דעת מנהלי - כלומר בתום לב, ללא שרירות או אפליה, בהגינות ובסבירות49.
זה מכבר זיהו היועץ המשפטי לממשלה והפרקליטות כי במקרים מסוימים נקיטת אחת משתי החלופות המרכזיות - סגירת התיק בשל היעדר עניין לציבור, או הגשת כתב אישום - אינה מסַּפֶּקֶּת מענה מיטבי של המדינה לאירוע הפלילי - לא מבחינת מבצע העברה, לא מבחינת נפגע העברה ולא מבחינת החברה.
לדידם, הטיפול במקרים כאלה צריך להיעשות במסגרת חלופית להליך הפלילי ה"קלסי" הכולל העמדה לדין וענישה במסגרת הרשעה בידי בית המשפט.
בשנת 2004 מינה היועץ המשפטי לממשלה דאז, עו"ד מני מזוז, צוות בראשות עו"ד הדסה נאור, בהשתתפות נציגי משרד המשפטים, המשטרה, לשכת עורכי הדין, הסנגוריה .
1002 של היועץ המשפטי לממשלה בנושא: הצורך במדיניות חקירה ותביעה.
46 בג"ץ 935/89 גנור נ' היועץ המשפטי לממשלה , פ"ד מד(2 '), עמ485 ( 1990 ) (להלן - בג"ץ גנור או פסק דין גנור).
47 'פסק דין גנור, בעמ 507-508 .
48 בג"ץ 4379/09 ""אומץ- אזרחים למען מנהל תקין וצדק חברתי ומשפטי נ' פרקליט המדינה תקדין, סעיף 19 ( לפסק הדין 2010 ).
בית המשפט העליון חוזר על העמדה שנקט כבר בפסק דין גנור.
49 'פסק דין גנור, בעמ512.
המשרד לביטחון הפנים 53 .
הציבורית ושירות המבחן למבוגרים 50 שבמשרד הרווחה והשירותים החברתיים (להלן - משרד הרווחה).
על הצוות הוטל לפתח תכנית "הטיה מהליך פלילי" שתקבע חלופות להליך הפלילי במישור השיקומי.
בהמשך בחן היועץ המשפטי לממשלה דאז, עו"ד מזוז, חלופות נוספות, ובמסגרתן גובשה בשנת 2007 הצעת חוק ממשלתית .
50 ,שירות המבחן למבוגרים הוא שירות סוציאלי במשרד הרווחה המעוגן בדין הפלילי והוא חלק ממערכת אכיפת החוק.
הוא כולל מתן שירותי אבחון, פיקוח, טיפול ושיקום למעורבים באירוע פלילי שגילם 18 .
ומעלה 54 קובץ דוחות ביקורת לשנת 2011 , התשע"ב .
לתיקון החסד"פ51 ,, שעיקרה פיתוח מנגנון לסגירת תיק בשל היעדר עניין לציבור בכפוף למילוי תנאים מסוימים על ידי החשוד.
הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה בכנסת בנובמבר 2008 והועברה לטיפולה של ועדת החוקה חוק ומשפט של הכנסת.
הצעת החוק טרם נידונה בוועדה, ולא קודמו הליכי החקיקה.
בחודשים פברואר עד אוגוסט 2010 בדק משרד מבקר המדינה את הליכי סגירת התיקים הפליליים בעילת היעדר עניין לציבור.
הנושאים שנבדקו הם בעיקר אלה: הסדרת חלוקת העבודה בין הפרקליטות למשטרה בכל הנוגע להחלטה על העמדה לדין או על סגירת התיק; גיבוש המדיניות לסגירת תיקים כאלה ועיגונה בנהלים ובהוראות ופיקוח, ובמסגרת זו פיקוח ובקרה של היועץ המשפטי לממשלה ושל פרקליט המדינה על יישומה בגופי התביעה; פיתוח אמצעים נוספים שייתנו מענה ראוי יותר מזה שמספקות ההוראות הקיימות - סגירת התיק או העמדה לדין.
הביקורת נעשתה במטא"ר - בחטיבת החקירות ובמחלקת התביעות (כתוארה אז); ובמשרד המשפטים - בפרקליטות המדינה, במחלקת עררים, בפרקליטויות המחוזות, ובמחלקת הייעוץ והחקיקה.
היבטים הנוגעים לתקינות הליכי סגירת התיקים ויישום הוראות החוק והנחיות הפרקליטות והמשטרה בנושא נבדקו באמצעות מדגם סטטיסטי מייצג, שנכללו בו 619 תיקי עוון ופשע 52 שנחקרו ושנסגרו בשנת 2009 ,, כנגד חשודים בגירים בעילה של היעדר עניין לציבור (מהם נבדקו 557 תיקים53 .
) המדגם נועד לייצגאת כלל התיקים שנסגרו בשנת 200954 בשל היעדר עניין לציבור.
סך התיקים האלה עומד על 46,289 ; מהם 35,675 ,תיקים נסגרו ביחידות החקירה 7,467 בתביעה המשטרתית ו- 3,147 בפרקליטות55 .
סדרי סגירת תיקים בשל היעדר עניין לציבור .
הסמכות להחליט על העמדה לדין ועל סגירת תיקים בעילת היעדר עניין לציבור .
כאמור הסמכות להחליט על העמדה לדין או על סגירת תיק בהיעדר עניין לציבור היא מן החשובות ובעלות העוצמה שהקנה החוק לפקיד ציבור.
במהלך השנים חלו שינויים בסדרי עבודתן של הפרקליטות ושל התביעה המשטרתית, בין היתר, בעקבות שינוי סמכותם של בתי המשפט; השינויים הללו הצריכו בחינה והסדרה מחדש של הסמכ ויות האמורות של כל אחד מגופים אלה.
51 'הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס61 ) (הסדר לסגירת תיק מותנית), התשס"ט- 2008.
52 ,במדגם נכללו עברות השייכות לנושאים האלה: הסדר הציבורי, גוף האדם, עברות מין עברות מוסר וסמים, עברות רכוש.
לא נכללו במדגם עברות ביטחון, עברות חיי אדם, עברות מרמה, עברות כלליות ועברות רישוי.
53 יתר התיקים לא אותרו, או שלא היו בהם כל המסמכים הדרושים לבדיקה, או שעל פי הרישום בתיק הוא לא נסגר בשל היעדר עניין לציבור.
54 בשנה זאת נפתחו כ- 164,000 .
תיקים פליליים 55 המדגם הוכן עבור משרד מבקר המדינה במדור הסטטיסטיקה במטה הארצי של המשטרה.
ממצאי המדגם נותחו על ידי פרופ' קמיל פוקס, החוג לסטטיסטיקה אוניברסיטת תל אביב.
שיעור הליקויים ומאפייניהם בכלל התיקים שנסגרו בעילה של היעדר עניין לציבור שאותם נועד המדגם לייצג, דומה מאוד לזה שבמדגם, ברמת ביטחון של 95%.
המשרד לביטחון הפנים 55 .
סקר את סדרי ההסדרה של חלוקת הסמכויות בין הפרקליטות לבין התביעה המשטרתית בעניין זה, כמפורט להלן: 56 קובץ דוחות ביקורת לשנת 2011 , התשע"ב .
עד שנת 1984 הייתה בחלוקת העבודה בין הפרקליטות לתביעה הלימה בין סמכות כל אחד מהגופים להחליט על העמדה לדין או על סגירת התיק לבין סמכותו לנהל את התביעה,56 כדלקמן: הפרקליטות ייצגה את המדינה בתיקי עברות פשע אשר לפי החוק נידונו כולם בפני בתי משפט מחוזיים.
התביעה ייצגה את המדינה בתיקי חטא ועוון57 אשר נידונו בפני בתי משפט שלום.
בעקבות שני תיקונים שנעשו בחוק בתי המשפט , התשמ"ד ]נוסח משולב [- 1984 , בשנים 1984 ו- 1992 הורחבה סמכות בית משפט השלום לדון בכל עברה שעונשה עד שבע שנות מאסר.
כלומר, בית משפט השלום הוסמך לדון גם בתיקי פשע.
שינויים אלה בסמכות בית משפט השלום גררו גם שינוי בסמכויות התובע המשטרתי, 58 היות שסמכותו הייתה תחומה לפי הערכאה (בית משפט שלום) ולא לפי סוג העברה.
עם זאת, לא שונה סעיף 60 בחסד"פ שקבע שרק פרקליט המחוז מוסמך להחליט על העמדה לדין בעברה מסוג פשע.
כך, בכל הנוגע לעברות פשע שבסמכות בית משפט השלום, נוצר פער בין סמכות ההחלטה אם להעמיד לדין או לסגור את התיק, שנותרה בידי פרקליט המחוז, לבין הסמכות לנהל את התיק בבית המשפט, שהייתה גם בידי התביעה המשטרתית.
דוח מבקר המדינה לשנת 2000 ,הצביע על כך שבהיעדר הסדר חוקי ממצה רובן המכריע של ההחלטות על העמדה לדין ועל סגירה של תיקי פשע בסמכות בית משפט השלום התקבלו בידי התביעה ולא בידי הגורם המוסמך - פרקליטי המחוז - ומתח ביקורת על ההפרדה בין הפרקליטות לבין התביעה המשטרתית ועל אי-עצמאותן של יחידות התביעה במשטרה בשל כפיפותן לגורמי החקירה 59 .
מבקר המדינה הדגיש שיש להימנע מהמשך הפרקטיקה האמורה כל עוד לא הושלמו הליכי החקיקה, שנידונו זה מכבר, לעיגון סמכות התביעה המשטרתית להחליט על העמדה לדין בתיקי הפשע שבסמכות בית משפט שלום, והמליץ לאחד לגוף אחד את התביעה המשטרתית ואת הפרקליטות.
לאור המלצת מבקר המדינה ובעקבות החלטת ממשלה בעניין זה 60 הוקמה ועדה בין -משרדית, בראשות מנהל מחלקת עררים בפרקליטות המדינה דאז, עו"ד משה שילה, אשר מטרתה הייתה לבחון את אפשרות האיחוד, ובכך גם לתת מענה לתמורות שחלו הלכה למעשה בחלוקת הסמכויות בין שני הגופים.
בדצמבר 2002 הגישה הוועדה דוח, ובו ציינה כי איחוד התביעה המשטרתית עם הפרקליטות אכן הכרחי, אך עמדה על ההוצאות הכספיות ועל הקשיים הארגוניים הכרוכים בתהליך.
הוועדה הדגישה את הצורך בתגבור תקני כוח האדם, בהקצאת מבנים וציוד ובארגון מחדש של מבנה הפרקליטות, ועמדה על הקושי בשילוב אנשי התביעה בפרקליטות לנוכח הפגיעה הצפויה במעמדם ובשכרם.
הוועדה המליצה כי מסקנותיה ייושמו בשלבים.
המלצות הוועדה הבין-משרדית אושרו בספטמבר 2003 על ידי שר המשפטים דאז, מר יוסף לפיד (ז"ל), על ידי היועץ המשפטי לממשלה דאז, מר אליקים רובינשטיין, ועל ידי פרקליטת המדינה דאז, עו"ד עדנה ארבל.
עם זאת הודגש כי מדובר בפרויקט לטווח ארוך המצריך הכנת תכנית ליישומו.
בד בבד, וכדי להסדיר את נושא חלוקת הטיפול בתיקי פשע בין הפרקליטות לבין התביעה, נחקק באוגוסט 2001 'חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס 33 ) (הוראת שעה), התשס"א- 2001 (להלן- תיקון 33 ).
תיקון33 נחקק כהוראת שעה לשלוש .
56 להגיש כתב אישום ולייצג את המדינה בבית המשפט.
57 למעט בעברות מרמה, זיוף בידי עובדי ציבור וגרימת מוות ברשלנות, שטופלו בידי הפרקליטות.
58 לפי סעיפים12 ()(א2) ו-12 .
(ב) לחסד"פ 59 פרק "התביעה הפלילית - בפרקליטות ובמשטרה" מבקר המדינה, דוח שנתי 51ב ( 2005 ') בעמ363.
60 'החלטה מס655 של הממשלה מיום 2.
המשרד לביטחון הפנים 57 .
שנים, שהוארכה מעת לעת61, וזאת מתוך ציפייה של המחוקק כי בינתיים ייערכו הפרקליטות והתביעה המשטרתית לקראת איחוד המערכות.
61 באוגוסט 2004 הפכה הוראת השעה להוראת קבע במסגרת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 33 ') (הוראת שעה) (תיקון מס2 ), התשס"ד- 2004 , למעט הוראות סעיפים 60 (ג)(ד) ו- (ה), 62()(א2 ) ותוספת ראשונה א' לחסד"פ שנותרו במעמד של הוראת שעה.
בסעיף 2 לחוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 33 'והוראת שעה) (תיקון מס3 ,) התשס"ה- 2005 , הוקנתה סמכות לכנסת להאריך את תוקפה של הוראת השעה לכל המאוחר עד ליום 16.
58 קובץ דוחות ביקורת לשנת 2011 , התשע"ב .
במסגרת תיקון 33 נקבע מנגנון שיסמיך את התביעה המשטרתית להחליט על העמדה לדין בתיקי פשע בעברות מסוימות שעליהן רשאי להחליט פרקליט המדינה, מתוך רשימת עברות שהוספה לחסד"פ בתוספת הראשונה א' (להלן - העברות שבתוספת).
רשימת העברות שבתוספת עיגנה בחוק את הפרקטיקה שהייתה, כאמור, נהוגה בפועל, באשר לסוגי תיקים מסוג פשע שבהם הופיעה התביעה בבית משפט השלום.
בעקבות תיקון 33 נוצרו שני סוגים של עברות פשע הנתונות לסמכות בית משפט השלום שבהם ניהלה התביעה המשטרתית את המשפט: עברות פשע שבהן הוסמך פרקליט המדינה להחליט שיועברו לתביעה כדי להכריע אם להעמיד לדין ואחר כך לניהול המשפט על ידיה (להלן - העברות שבתוספת); ועברות פשע שאינן בתוספת לגביהן נותר המצב הקודם, דהיינו נדרשה החלטה של פרקליט מחוז אם להעמיד לדין, ולאחריה ניתן היה להעביר את התיק לתביעה לניהול המשפט; לגבי סוג זה נותר הפיצול בין סמכות ההחלטה בתיק על העמדה לדין (הנתונה לפרקליט המחוז) לבין סמכות ניהול התיק בבית משפט (הנתונה גם לתביעה המשטרתית).
בפסק דין מאוקטובר 200162 דן בית המשפט העליון בשאלת סמכותו של פרקליט המחוז להעביר לטיפול התביעה תיקים מסוג פשע, אף שאינם מנויים בתוספת, משסבר כי ראוי שיטופלו על ידה, ופסק שתיקון 33 לא בא לגרוע מסמכותו של פרקליט המחוז: "אין מטרת התיקון לחוק לשנות מהפרקטיקה שהייתה נקוטה קודם לו ככל שהיא נוגעת לפשעים שלגביהם נותרה חובת המשטרה להעביר את חומר החקירה לפרקליט המחוז כדי שהוא יקבל החלטה בדבר העמדה לדין.
ברי, כי גם כיום, לאחר שהחליט על העמדה לדין, רשאי הוא להעביר את המשך הטיפול בהגשת אישום וייצוג במשפט לתביעה המשטרתית, והוא - מקום שמדובר בפשעים שבסמכותו העניינית של בית משפט השלום".
עם זאת קבע כי: "אכן, טוב היה אילו נושא זה לא הושאר לפרשנות מסתברת של הוראות החוק ואילו הובהרה בנוסח החוק מסגרת הסמכויות הברורה הנתונה לפרקליטות ולתביעה המשטרתית הן במצבים בהם מאוחדות כל סמכויות ההליך בידי גורם תביעה אחד והן מקום שאפשרי פיצול בסמכויות ובתפקידים בי ן גורמי תביעה שונים, וכל זאת למנוע אי בהירות ותקלות אפשריות".
אשר לסגירת תיקים בנימוק של היעדר עניין לציבור, תיקון 33 הסמיך קצין משטרה המכהן כראש יחידת תביעות לסגור תיקים בעברות פשע שבתוספת63 .
זאת, למעט עברות המתבצעות בנסיבות מחמירות, כמפורט בסעיף 62()(א2 ) ,לחסד"פ שלגביהן הושארה הסמכות בידי פרקליט המחוז.
עם זאת בינואר 2005 הורה פרקליט המדינה דאז, עו"ד ערן שנדר, לפרקליטויות המחוזות, להנחות את יחידות החקירה להעביר לפרקליטות את כל תיקי החקירה מסוג פשע אשר מומלצים לסגירה על ידיהן מכל עילה שהיא.
זאת, משום שהגיע למסקנה כי תיקון 33 לא בא לשנות את ההסדר הנוהג, ולפיו תיקים בעברות שבתוספת המומלצים לסגירה מכל עילה שהיא מועברים לסגירה על ידי הפרקליטות64 .
הסמכות לסגור תיקים בעברות שאינן פשע - חטא ועוון - נותרה בידי קצין משטרה שהוסמך כתובע לעניין זה בידי המפכ"ל.
בכך נותרה הסמכות להחליט על העמדה לדין ועל ניהול המשפט בעברות שבתוספת - בידי התביעה המשטרתית, ואילו הסמכות לסגור את התיקים בעברות אלה, המומלצים לסגירה מכל עילה שהיא, בידי הפרקליטות.
62 בש"פ 7438/01 כהן נ' מדינת ישראל, פ"ד נו( 1 )345.
63 כפי שנקבע בסעיף62 ()(א1 .
) לחסד"פ 64 מכתבו של פרקליט המדינה בעניי ן "סגירת תיקי חקירה בעברות מסוג פשע", 26.
המשרד לביטחון הפנים 59 .
במהלך התקופה שחלפה מאז חקיקת תיקון 33 מונו כמה ועדות לבחינת יישומו ולחלוקת הטיפול בתיקי חקירה מסוג פשע ועוון בין הפרקליטות לתביעה, כמפורט להלן: (א) באוגוסט 2004 מינה פרקליט המדינה דאז, עו"ד ערן שנדר, ועדת היגוי לעניין בחינת סמכות הגשת כתבי אישום בעברות מסוג פשע בראשות פרקליטת מחוז ת"א (פלילי) דאז, עו"ד רות דוד-בלום.
על הוועדה הוטל לבח ון אילו עברות מסוג פשע, המטופלות על ידי התביעה המשטרתית, ראוי שיוחזרו לטיפול הפרקליטות ואילו עברות ראוי שיטופלו דרך קבע על ידי התביעה המשטרתית.
הוועדה הגישה המלצותיה ביולי 2005 .
באשר לסמכות סגירת התיקים, סברה הוועדה 60 קובץ דוחות ביקורת לשנת 2011 , התשע"ב .
כי ראוי שהגוף המוסמך להחליט על העמדה ל דין יהיה מוסמך גם להחליט על סגירת התיק מכל עילה שהיא.
עם זאת, לאור רגישות הנושא המליצה שהסמכות לסגירת התיק בעילה של היעדר עניין לציבור תינתן רק לקצין משטרה המכהן כראש יחידת התביעות.
הוועדה הדגישה כי אי-אפשר יהיה ליישם את המלצותיה ללא תוספת כוח אדם משמעותית לפרקליטות וללא עיגון של עצמאות כל יחידות התביעה במסגרת ההיערכות הכללית של המשטרה.
(ב) בשנת 2005 , במסגרת ההליכים להארכת תוקפו של תיקון33 , גיבשו משרד המשפטים, המשרד לביטחון הפנים והמשטרה, על דעתו של היועץ המשפטי לממשלה, תכנית להיערכות הממשלה לחלוקת הטיפול בין הפרקליטות לבין התביעה בעברות עוון ופשע (להלן - תכנית ההיערכות).
תכנית ההיערכות עמדה על קשיים במימוש איחוד גופי התביעה ובחנה פעם נוספת את חלוקת הסמכויות בין התביעה לפרקליטות.
החלוקה שהוצעה התבססה על קריטריונים הנוגעים, בין השאר, לחומרת העברה, למורכבות התיק, לרגישות הנושא ולהתאמתו של כל אחד מגופי התביעה לטיפול בנושא.
תכנית ההערכות הונחה על שולחן ועדת חוקה, חוק ומשפט בכנסת באוקטובר 2005 , ובשנת 2006 הוחל בישומה.
אולם יישומה נתקל בקשיים, והוחלט על הפסקתה.
לפיכך נותר על כנו ההסדר שנקבע בתיקון 33 באשר לחלוקת הטיפול בתיקי חקירה מסוג פשע ועוון בין הפרקליטות לבין תביעה המשטרתית.
(ג) באוקטובר 2007 מינה פרקליט המדינה דאז, עו"ד ערן שנדר, צוות נוסף לבדיקת סוגיות הכרוכות ביישום תיקון 33 .
הצוות שכלל נציגים מהפרקליטות ומהתביעה המשטרתית הגיש את מסקנותיו במאי 2008 .
הצו ות מצא כי מאז כניסתו של תיקון 33 לתוקף עלה באורח ניכר המספר הכולל של התיקים שטופלו בידי הפרקליטות, הן תיקי פשע והן תיקי עוון.
עם זאת, התיקים הפליליים (75% ,) לרבות תיקים בעברות מסוג פשע, מטופלים ברובם בתביעה המשטרתית.
עוד מצא כי תיקים רבים בעברות פשע שאינן בתוספת מטופלים על ידי התביעה, בלי אישור הפרקליטות, כפי שדורש החוק, או לאחר אישור בדרך לא תקינה (למשל ללא תיעוד בתיק או בהנחיה כללית ללא פירוט העברות).
הצוות סבר שהסיבה לכך היא המצב המשפטי המורכב שיצר התיקון שהקשה על יחידות החקירה, על התביעה ועל הפרקליטות א ת יישום החוק, בתחום שבו ההחלטות מתקבלות במידה רבה על פי ניסיון ומתוך הרגלי עבודה.
המלצות הצוות היו: לבטל את הפיצול הקיים בעברות פשע שאינן בתוספת בין סמכות ההחלטה בתיק על העמדה לדין (הנתונה לפרקליטות) לבין סמכות ניהול התיק בבית משפט (הנתונה גם לתביעה); להרחיב את רשימת העברות שבתוספת ולהביא לכך שהיא תשקף במדויק את רשימת העברות שבהן תוסמך התביעה לקבל החלטה על העמדה לדין; להסמיך את התביעה לסגור תיקים בעברות שבהן היא מוסמכת להחליט על העמדה לדין ולנהל את המשפט.
לנוכח העובדה שמדובר באלפי תיקים נוספים מסוג פשע שיועברו לטיפול התביעה המליץ הצוות להסמיך לסגור תיקים בעלי תפקידים נוספים בתביעה, בצד ראש יחידת תביעות.
זאת, לצד האפשרות הקבועה בחוק להסמיך חוקרים כתובעים לסגירת תיקים בעברות מסוג עוון.
על בסיס עבודת הצוות גיבשו משרד המשפטים והמשרד לביטחון הפנים תיקון לחוק סד ר הדין הפלילי (חלוקת הטיפול בחומר חקירה בין הפרקליטות לתביעה המשטרתית) (תיקון מס' 64 ), התש"ע - 2010 .
התיקון התקבל ונכנס לתוקף בנובמבר 2010 לאחר סיום הביקורת הנידונה של משרד מבקר המדינה (להלן- תיקון 64 ).
על פי התיקון לחוק, חלוקת תחומי הטיפול בין הפרקליטות לב ין התביעה תיקַּבע על פי היתרון היחסי של כל גוף.
כלומר, תיקים מורכבים, רגישים המשרד לביטחון הפנים 61 .
או בעלי חומרה מיוחדת יטופלו בידי הפרקליטות, ואילו תיקים קלים ומהירים לבירור, בעברות שאינן בעלות חומרה מיוחדת או מורכבות מיוחדת, יטופלו בידי התביעה המשטרתית.
כמו כן נקבע בתיקון לחוק כי 62 קובץ דוחות ביקורת לשנת 2011 , התשע"ב .
רשימת העברות שבסמכות כל אחד מהגופים תיקבע בחוק, ובעברות שבהן תוסמך התביעה המשטרתית להחליט על העמדה לדין ולנהל את המשפט היא תוסמך גם לסגור את התיק65 .
מהמתואר לעיל עולה כי לאחר תיקון33 מצא בית המשפט העליון חסרים בהסדר החוקי שיצר; בהמשך איתרו ועדות משו תפות לפרקליטות ולמשטרה קשיים ביישומו.
לנוכח זאת נקבע, כבר באותה עת, צורך דחוף לקבוע חלוקה חדשה בין שני גופי תביעה מרכזיים אלה66 ,.
למרות זאת רק כתשע שנים לאחר תיקון 33 נקבעה בחוק חלוקת סמכויות חדשה בין הפרקליטות לבין התביעה שנועדה לתת מענה על הבעיות הללו.
משרד מבקר המדינה סבור שהפקדת סמכות טיפול כוללת בידי גוף תביעה אחד עשויה לייעל את הטיפול בתיקים.
ואולם, יש בה מיניה וביה כדי לפגוע ביכולת הפרקליטות לפקח על עבודת המשטרה, משום שתיקים רבים שנסגרו בידי הפרקליטות - והיו אמצעי לפיקוח ובקרה על עבודת המשטרה - ייסגרו מעתה בידי התביעה המשטרתית.
על כן נודעת חשיבות רבה לקיום הליך סדור ומובנה של פיקוח ובקרה מצד הפרקליטות על עבודת המשטרה בכל הנוגע לחקירה התיקים הללו ולסגירתם (ראו להלן נושא הבקרה על סגירת תיקים).
גיבוש מדיניות כללית לסגירת תיקים בשל היעדר עניין לציבור .
מכוח תפקידיהם אחראים היועץ המשפטי לממשלה ופרקליט המדינה להתוות מדיניות כללית במערך התביעה ולהנחיית המשטרה בתחום דיני העונשין.
מדיניות כזו היא אמצעי חשוב ליצירת אחידות באכיפת החוק, לממש את העיקרון של שוויון בפני החוק ולצמצם אפשרות של שקילת שיקולים זרים - בכך המדיניות מחזקת את תחושת הצדק ואת אמון הציבור במערכת אכיפת החוק ובעקרונות שעליהם מושתת הסדר החברתי, בין שמדובר בכלים משפטיים או באמצעים חלופיים להם (ראה להלן67 ).
על היועץ המשפטי לממשלה ועל פרקליט המדינה גם לקיים פיקוח ובקרה על התביעה המשטרתית כדי להבטיח יישום שוטף ואחיד של המדיניות68.
בפסק דין גנור עמד בית המשפט העליון על החשיבות שיש בקביעתמדיניות כללית בתחום התביעה, והוא התייחס גם להגשת כתבי אישום פליליים וכן לאמות המידה שבמסגרתן יש לבחון את ה "עניין הציבור" באי -הגשתם .
כך נקבע שם: " הפעלה ראויה של ההליך הפלילי מבוססת על אמון הציבור ברשויות התביעה, ואמונה כי הם מקבלים החלטותיהם מתוך שוויון .
מכאן החשיבות שבקביעה מראש של .
65 עם זאת פרקליט מחוז רשאי להחליט שחומר חקירה מסוים שהושג בעברת פשע או עוון, שהיא בתחום טיפולו של תובע משטרתי יועבר לטיפול פרקליטות משיקולים של מורכבות החומר או חשיבות משפטית או ציבורית הקשורה בו (לפי סעיף 60 (( )ה1 ) לחסד"פ); כמו כן פורטו בחוק שלוש עברות מסוג פשע שפרקליט מחוז רשאי להעבירן לטיפולו של תובע משטרתי בשל היעדר חומרה יתרה בנסיבות ביצוען ואי -מורכבות הראיות (סעיף 60 .
)(ד) לחסד"פ 66 ראה תזכיר חוק סדר הדין הפלילי (חלוקת עבודה בין הפרקליטות לתביעה המשטרתית), התש"ע - 2009.
"בפרק "פיתוח אמצעים חלופיים להליך הפלילי 68 דוח פרקליטות 2000 .
המשרד לביטחון הפנים 63 .
מדיניות התביעה באשר להגשת אישומים פליליים ובאשר ל 'עניין הציבור ' באי הגשתם.
מדיניות כזו מודיעה מראש על עמדתה של התביעה, ובכך מבטיחה כי הפעלה שוויונית של 64 קובץ דוחות ביקורת לשנת 2011 , התשע"ב .
כוח התביעה לא רק ייעשה אלא גם ייראה"69.
בית המשפט הדגיש גם את הצורך לעדכן ולהתאים את הכללים ש"במסגרתן פועל השיקול של 'עניין לציבור' באי הגשת משפט פלילי"70 .
"כללים אלה משקפים את צרכי החברה המאורגנת להגן על הערכים החיוניים לתפקודה התקין ולהתפתחותה הרצויה, בהתאם לתפיסת החיים על פיהן מונהגת בתקופה נתונה"71 .
עוד בשנת 1985 ,פרסם היועץ המשפטי לממשלה דאז, פרופ' יצחק זמיר הנחיה בדבר "הצורך בקביעת מדיניות מרכזית של חקירה ותביעה בתחום העונשין", שעודכנה בספטמבר 200372 .
בהנחיה הדגיש היועץ המשפטי לממשלה דאז כי מן הראוי לפעול לגיבוש מדיניות כללית במערך החקירה והתביעה - בייחוד לגבי עברות בעייתיות או נפוצות שעיקרן עברות מסוג עוון משום שהשיקול של היעדר עניין לציבור בעברות מסוג זה עשוי להיות גורם מרכזי להימנעות מחקירה או מתביעה.
היועץ המשפטי לממשלה דאז קבע בהנחייתו דלעיל כי גיבוש מדיניות כזו מצריך שיתוף פעולה בין המשטרה, משרד המשפטים וכל גוף ציבורי אחר הנוגע בדבר.
בהנחיה נקבע גם כי מן הראוי לבחון את המדיניות מעת לעת, בהתחשב בניסיון שנרכש מאז הפעלתה ובשינוי הנסיבות, ולשקול אם להשאירה על כנה או לשנותה.
כמו כן, נקבע בה כי על הגורמים המפעילים את המדיניות (כגון קציני החקירות, ראשי יחידות התביעה ופרקליטים) להביע את דעתם בפני דרג בכיר יותר אם הם סבורים - על בסיס ניסיונם - כי יש מקום לשנות את המדיניות או להבהירה.
על יסוד ההנחיה האמורה ועל בסיס המתווה שנקבע בפסק דין גנור גיבש פרקליט המדינה את ההנחיה הכללית "שיקולים לסגירת תיק בשל העדר עניין לציבור" 73 שעודכנה בינואר 2003 , ובה פירוט השיקולים הנדרשים להחלטה שלא להעמיד לדין בשל היעדר עניין לציבור (להלן - ההנחיה הכללית).
לבד מאלה, מעת לעת, גיבשו היועץ המשפטי לממשלה ופרקליט המדינה הנחיות ספציפיות בדבר העמדה לדין.
ברוב המקרים נועדו ההנחיות הספציפיות להחמיר את הענישה - בעקבות עלייה בשכיחותן של תופעות עבריינות ספציפיות74 (להלן- ההנחיות הספציפיות).
במקרים אחרים נועדו ההנחיות הספציפיות להבהיר את הוראות הדין, אם התעוררו בעיות שונות באכיפת החוק 75 .
בשנת 2005 עשה משרד מבקר המדינה ביקורת בנושא "סדרי סגירת תיקים פליליים בשל היעדר עניין לציבור ופיתוח פתרונות חלופיים" 76 .
בביקורת נבחנה מדיניות המשטרה שהייתה בתוקף בזמנה, בנושא אי -חקירה של עברות שאינן פשע בשל היעדר עניין לציבור לפי סעיף 59 "לחסדפ.
מדיניות זו כונתה "מדיניות .
69 'פסק דין גנור, עמ 512-513 ; על חשיבותה של קביעת מדיניות התביעה ראו גם בג"ץ 88/10 'שוורץ ואח' נ' היועץ המשפטי לממשלה ואח תקדין, ( 2010 ) (להלן- בג"צ שוורץ).
71 ש"ז פלר, יסודות בדיני עונשין , חלק א ( 1984,) 'עמ1 .
צוטט בפסק דיןגנור, עמ' 511-512 .
72 הנחיית היועץ המשפטי לממשלה 4.
051 ;תשמ"ו[ ) 1985 עדכון ב ]- 3.
73 הנחיות פרקליט המדינה1.
74 למשל: הנחיה בעניין תקיפת קטין או חסר ישע; הנחיה בעניין גרימת מוות בתאונת דרכים; הנחיה בעניין עברות הנלוות לעיסוק בזנות; הנחיה בעניין החזקת אגרופן או סכין.
75 למשל: הנחיית פרקליט המדינה2.
15 בדבר "מדיניות האכיפה של מעסיקים, מסיעים ומלינים של שוהים בלתי חוקיים בישראל" מ- 23.
76 ,מבקר המדינהדוח שנתי 56ב ( 2006 '), עמ353.
המשרד לביטחון הפנים 65 .
התעדוף": היא נועדה לאתר בשלב מוקדם תלונות שייסגרו ללא חקירה ולהתמקד בטיפול בתלונות שייחקרו.
לשם כך הכינה המשטרה רשימת עברות שלא ייחקרו, אלא אם כן תביע תחנת המשטרה הרלוונטית עניין מיוחד בחקירה.
המטרות העיקריות של מדיניות התעדוף היו לייעל ולשפר את הליכי החקירה בתחנות המשטרה, ולהקל את העומס המוטל על משרדי החקירות בתחנות.
כל זאת באמצעות קביעת אמות מידה להחלטה לחקור או שלא לחקור בשל היעדר עניין לציבור, תלונות שעניינן עברות שאינן פשע.
השיקולים שעל פיהם נקבע עניין 66 קובץ דוחות ביקורת לשנת 2011 , התשע"ב .
הציבור בחקירה דומים במידה רבה לשיקולי התובע בבואו להחליט שלא להעמיד לדין בשל היעדר עניין לציבור.
בתשובה מדצמבר 2005 ,לדוח מבקר המדינה האמור, הדגיש היועץ המשפטי דאז עו"ד מני מזוז, כי הוא ופרקליט המדינה דאז, עו"ד ערן שנדר, רואים את החשיבות שיש בקביעת מדיניות אחידה למערך החקיר ה והתביעה – לגבי מה שמסווג כ"עברות קלות", כמו: אלימות ברחובות, אלימות בכבישים ובמועדונים, התפרצויות וגנבות רכב, השתלטות על מקרקעי ציבור, בנייה לא חוקית וכו'.
לדבריו, מדיניות כזאת צריכה לנסח את העקרונות להפעלת שיקול הדעת של החוקר ושל התובע בהחלטתם שלא לחקור תלונה או שלא להגיש כתב אישום בשל היעדר עניין לציבור.
היועץ המשפטי לממשלה דאז הוסיף כי מדיניות כזו צריכה להיות גמישה בהתאם לצרכים 77 .
עוד מסר כי סיכם עם פרקליט המדינה ועם המשטרה על הגברת התיאום במדיניות האכיפה ועל קביעת סדרי עדיפויות משותפים למערכות החקירה והתביעה 78 .
מממצאי הביקורת עולה כי היועץ המשפטי לממשלה דאז, עו"ד מני מזוז79 , חזר על הצורך בגיבוש מדיניות מרכזית ואחידה למערך החקירה והתביעה, צורך שעליו עמד כבר היועץ המשפטי לממשלה, פרופ' יצחק זמיר, עוד בשנת 1985 .
אולם, היועץ המשפטי לממשלה דאז, עו"ד מני מזוז, גיבש מדיניות כזו אך עשה זאת רק לגבי חלק מהעברות הקלות, הנפוצות והבעייתיות שלדעתו ראוי היה לגבש להן מדיניות אחידה.
כך למשל - כמו קודמיו גם הוא לא גיבש מדיניות כללית ואחידה להעמדה לדין ולסגירת תיקים בעברות של אלימות ברחובות, בכבישים ובמועדונים.
במסגרת זאת -כמו קודמיו, הוא גם לא גיבש מדיניות כללית ואחידה להעמדה לדין ולסגירת תיקים לגבי עברה קלה ונפוצה של הימורים לא חוקיים (בעניין המשתתפים בהימורים הללו ולא בעניין המארגנים אותם)80 ; עברה זו נעשית על פי רוב בידי אוכלוסייה שבשאר תחומי החיים נוהגת בצורה נורמטיבית, או לם ההתנהגות הספציפית הזאת גורמת לתוצאות חברתיות וכלכליות קשות.
כסוג של התמכרות, ההימור דורש במקרים רבים טיפול חינוכי או שיקומי81 .
גיבוש מדיניות כללית ואחידה בעניין עברות אלימות בין בני זוג : בשנים האחרונות ניכרת מגמת עלייה במקרי אלימות בין בני זוג.
במועד הביקורת ועד תיקון 64 הייתה התביעה המשטרתית מוסמכת להחליט על העמדה לדין ולנהל את המשפט בעברות אלה, ואולם ההחלטה בדבר סגירת התיקים בנושאים הללו בנימוק של היעדר עניין לציבור הייתה בידי פרקליט המחוז או בידי פרקליט בכיר שהוא הסמיכו לכך.
זאת בשל הרגישות הרבה ובשל הקשיים המיוחדים המלווים תיקים מסוג זה.
על פי תיקון 64 הוענקה הסמכות לסגור תיקים אלה מהיעדר עניין לציבור לקצין משטרה המכהן כראש יחידת תביעות.
אלימות בין בני זוג היא עברה חמורה, הפוגעת פגיעה קשה בתא המשפחתי מעבר לפגיעה בנפגע העברה.
במובן זה יש עניין ציבורי ר ב במיצוי ההליכים הפליליים .
79 עו"ד מני מזוז היה היועץ המשפטי לממשלה בשנים 2004 -2010 .
80 עברת "איסור משחקים" (עוון) לפי סעיף226 .
לחוק העונשין 81 ,ראו מבקר המדינה דוח שנתי 61ב ( 2011 ) בנושא "הימורים בלתי חוקיים המתקיימים באמצעות האינטרנט".
המשרד לביטחון הפנים 67 .
על פי ההנחיה הכללית ועל פי פסק דין גנור, ככלל יש להימנע מסגירת תיקים שעניינם עברות חמורות, כגון אלימות בין בני זוג, מהיעדר עניין לציבור.
ואולם, גם לגבי עברות אלה קיים לעתים טעם כבד משקל להימנע מהליך פלילי.