HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
בתקנון הוועד האולימפי נקבעו כמה ועדות: ועדת הכספים, ועדת הביקורת, ועדת המשמעת, ועדה רפואית, ועדת ספורטאים וועדה מיוחדת למינוי נציגים לוועד האולימפי שתרמו תרומה ייחודית לספורט האולימפי.
כן קובע התקנון כי ההנהלה יכולה לבחור ועדות משנה נוספות כראות עיניה.
מאחר שההנהלה היא גוף גדול יחסית, כדי שתוכל לפעול ביעילות חשוב שפעילותה תיעשה באמצעות ועדות שמספר חבריהן מצומצם שלכל אחת מהן תחום התמחות משלה.
בעקבות בחירות שהתקיימו בוועד האולימפי בדצמבר 2004 הודיע יו"ר הוועד במרס 2005 ;על מינוי הוועדות האלה: ביקורת; הסברה ספורט; ספורט חורף; ספורט עממי; שיווק; תקנון; קידום ספורט הנשים; ועדה רפואית; והוועדה למניעת סימום בספורט.
ועדות אלה מונו גם בזמן כהונתו של הוועד הקודם, אולם חבריהן התחלפו בעקבות הבחירות.
הביקורת העלתה כי חמש מהוועדות שמונו בשנים 2003 -2006 (הסברה, ספורט ח ורף, ספורט עממי ואיכות סביבה, שיווק וחסויות וועדת תקנון לא התכנסו כלל בשנת 2006 , וחלק מהוועדות שהתכנסו עשו זאת בתדירות נמוכה.
שנקבעו [ הוועד האולימפי הסביר בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי "הוועדות הסטטוטוריות פעילות מאד.
אלא שוועדות שאינן מכוח התקנון.
מתכנסות בתדירות פחותה יותר, או שבכלל לא, לנוכח היעדר נחיצותן".
לדעת משרד מבקר המדינה, אם הוועד האולימפי חושב שחלק מוועדותיו מיותרות, הוא יכול לפעול לביטולן, אולם אי -תפקודן של ועדות שהנהלתו הטילה עליהן הוועד האולימפי בישראל 739 .
משימות אינו עולה בקנה אחד עם סדרי מינהל תקין.
יש לה דגיש את העובדה שוועדה חשובה כמו הוועדה המיוחדת למינוי נציגים לוועד האולימפי - ועדה שנקבעה בתקנון ושתפקידה לקבוע אמות מידה לבחירת אישים בעלי תרומה ייחודית לספורט האולימפי בישראל, לא מונתה; וממילא לא נקבעו אמות המידה האמורות, ולא נבחרו אישים כאלה.
נמצא כי תקנון הוועד האולימפי קובע את תפקידיהן וסדרי פעילותן של שש מ -11 הוועדות הקיימות בוועד: ועדת הכספים, ועדת הביקורת, ועדת המשמעת, הוועדה הרפואית, ועדת הספורטאים והוועדה המיוחדת למינוי נציגים לוועד האולימפי; וכי ההנהלה לא קבעה את תפקידיהן וסדרי פעילותן של הוו עדות האחרות בוועד, שהקמתן לא נקבעה בתקנון: ועדת ההסברה, ועדת ספורט החורף, הוועדה למניעת סמים, הוועדה לספורט עממי ואיכות הסביבה והוועדה לקידום ספורט נשים.
לדעת משרד מבקר המדינה, כאשר הוועד ממנה ועדות נוספות על אלה המנויות בתקנון, רצוי שיקבע בנוהל את סדרי פ עילותן, ובכלל זה את תפקידן, את מספר חבריהן ואת הדוחות שעליהן להגיש להנהלתו.
הוועד האולימפי הודיע בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי "יביא את המלצות הביקורת לדיון, במטרה ליישם כללים בהקשר זה".
מניעת ניגוד עניינים בפעילות חברי ההנהלה .
הוועד האולימפי הוא גוף פרטי, אך יש לו סממנים של גוף דו-מהותי, שכן תפקידו הוא בעיקרו ציבורי, הן מהבחינה הרשמית והן מהבחינה המהותית, ורוב מימונו מגיע מקופת הציבור.
הוועד הוא הגוף היחיד המוסמך לשלוח ספורטאים לייצג את ישראל באולימפיאדה, והוא נועד, בין היתר, "להיות מוסד הגג של מוסדות והתאחדויות הספורט בישראל" ולייצג את כל מוסדות הספורט בישראל לפני הוועד האולימפי הבין-לאומי.
מכאן שצריכים לחול עליו נוסף על כללי המשפט הפרטי גם עקרונות יסוד של המשפט הציבורי, בהם עקרון חובת הנאמנות, ומכוח עיקרון זה על הוועד להסדיר את נושא ניגוד העניינים של חברי הנהלתו.
רובם הגדול של חברי הנהלת הוועד האולימפי הם כאמור נציגי התאחדויות ספורט, איגודי ספורט ומרכזי ספורט.
הביקורת העלתה שלפני קבלת חבר חדש להנהלת הוועד אין הוועד מבקש ממנו מידע על עיסוקיו הנוספים, הפרטיים והציבוריים.
עקב כך אין הוועד יכול לבחון אם עלול ל היווצר ניגוד עניינים בין עיסוקיו הפרטיים והציבוריים של חבר ההנהלה המיועד לבין פעילותו כחבר ההנהלה.
על פי בקשת משרד מבקר המדינה פירט יו"ר הוועד האולימפי לפניו במכתב מיוני 2006 את הגופים שהוא חבר בהם, כדלקמן: העמותה למען הוועד האולימפי, הקרן לעידוד ספורטאים מצטיינים, מועצת ההימורים, יו"ר מכבי ישראל, חבר הנהלת מכבי תנועה עולמית, יו"ר מכבי נס ציונה, חבר דירקטוריון כפר המכבייה, חבר דירקטוריון קרן קיימת לישראל, בעל חברת א.
ז חנה בע"מ ושותף בחברת בלפור 14 בע"מ.
הדעת נותנת כי לו היה המידע הזה לפני 740 דוח שנתי57ב .
הוועד האולימפי, היה עליו לבדוק אם יש חשש להיווצרות ניגוד עניינים בין תפקיד יו"ר הוועד ובין תפקידיו בגופים הרבים שהוא חבר בהם או שיש לו אינטרסים כלכליים ואחרים בהם.
הוועד האולימפי השיב בדצמבר 2006 למשרד מבקר המדינה כי אף שיש לו סממנים של גוף דו-מהותי, שחלה עליו חובת הנאמנ ות, אין להטמיע בו "כללים המחייבים גופים ממשלתיים ו/או ציבוריים טהורים", ומכאן שאין הוא צריך לדרוש מחבריו מידע על פעילותם בגופים נוספים.
לדעת משרד מבקר המדינה, נוכח התפקיד הציבורי החשוב שממלא הוועד האולימפי, בהיותו הגוף המופקד על בחירת חברי המשלחת האולימפית והכנתם, ובשים לב לעובדה שמימונו מגיע מקופת הציבור, רצוי וראוי שהוועד יפנה ליועציו המשפטיים בבקשה לבחון את האפשרות להכין נוהל למניעת ניגוד עניינים שיפורטו בו כל הכללים המחייבים בנושא, ולהביא את הנוהל לידיעת כל חברי ההנהלה; רצוי גם שתישקל האפשרות לקבוע בנוהל שהמועמדים לחברות בהנהלה יידרשו למלא שאלון על עיסוקיהם הפרטיים והציבוריים ועל עניינים נוספים שעלולים ליצור ניגוד עניינים בפעילותם כחברי הנהלה, והמידע יימסר ליועצים המשפטיים של הוועד על מנת שיבחנו אותו.
באופן זה ידע הוועד על כל עיסוקיהם האחרים של חבריו ויוכל להבטיח שהם יימנעו מלפעול בניגוד עניינים.
מצבו הכספי של הוועד .
להלן נתונים על מצבו הכספי של הוועד האולימפי, לפי דוחותיו הכספיים לשנים 2002 - 2005 :), באלפי ש"ח (בערכים נומינליים .
2002 2003 2004 2005 .
801 1,798 769 1,856 הכנסות נטו לפני הפחתת חלקו של הוועד .
בהפסדי תאגידים מוחזקים .
( 1,328) (697) (516) (359) חלקו של הוועד בהפסדי תאגידים .
(527) 1,101 253 1,497 הכנסות (הוצאות) נטו לאחר הפחתת .
חלקו של הוועד בהפסדי תאגידים .
2,447 1,742 3,080 3,068 מזומנים ושווי מזומנים .
4,297 5,988 6,614 8,407 רכוששוטף בניכוי התחייבויות שוטפות .
01 היחס בין הרכוש השוטף להתחייבויות .
השוטפות (יחס שוטף)* .
23,346 24,451 26,146 31,221 נכסים נטו .
24,653 24,979 27,442 32,441 סה"כ נכסים .
96 היחס בין הנכסים נטו לסך כל הנכסים* .
696 1,797 2,050 3,547 **נכסים נטו שאין לגביהם הגבלה .
* יחסים פיננסיים המבוססים על נתונים מהדוחות הכספיים.
הוועד האולימפי בישראל 741 ** יתרה זו משקפת את עודף הנכסים העומדים לרשות הוועד והנהלתו חופשית להחליט מה ייעשה בהם.
מהנתונים בטבלה עולה שלוועד האולימפי יש עודפי מזומנים, יחס גבוה של רכוש שוטף להתחייבויות שוטפות ויחס גבוה של הנכסים נטו לסך כל המאזן.
עוד עולה מהטבלה כי יתרת הנכסים נטו שאין לגביהם הגבלה הייתה גבוהה.
בשנים 2002 - 2005 היה לוועד, לפני הפחתת חלקו בהפסדי תאגידים מוחזקים21 , עודף הכנסות על הוצאות בפעילותו הרגילה; בשנת 2002 , לאחר הפחתת חלקו של הוועד בהפסדי תאגידים מוחזקים, היו לו הוצאות נטו, ואילו בשנים 2003 -2005 היו לו הכנסות נטו גם לאחר ההפחתה האמורה.
בשנת 2006 הזמינה המועצה להסדר הימורים בספורט ממשרד רואי חשבון דוח ביקורת על כמה גופים שהיא מתקצבת, בהם הוועד האולימפי.
הביקורת על הוועד כללה בעיקר ניתוח נתונים והסקת מסקנות מהדוח הכספי שלו לשנת 2004 .
רואה החשבון שהכין את דוח הביקורת המבוקש ציין בו, בין היתר, כי לוועד האולימפי עודף נזילות בשיעור גבוה ביותר, וגובה הכנסותיו נטו יכול להעיד על עודף תקצוב.
בישיבת מליאת המועצה ביוני 2006 אמר רואה החשבון של המועצה לגבי רווחי הוועד בשנים 2003 ו- 2004 כי "אלה לא מספרים המאפיינים עמותות אלא מאפיינים עסק".
הוועד האולימפי הסביר בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי מרבית הכנסותיו הם ממקורות לא יציבים, ולכן הוא זקוק לרשת ביטחון כלכלית שתסייע לו למלא את אחד מיעדיו המרכזיים - השתתפות במשחקים האולימפיים.
לדעת משרד מבקר המדינה, הסבר זה אינו עולה בקנה אחד עם מעשיו של הוועד האולימפי, שכן חלק גדול מההכנסות נטו שהיו לו בשנים 2004 ו- 2005 הופנו לקרן בניין ומוזאון, ולא לקרן האולימפית המיועדת להשתתפות במימון הכנת הספורטאים לאולימפיאדה.
על הוועד לבחון כיצד ניתן לנצל באופן מושכל את עודפי הכספים שברשותו על מנת להגביר את קידומם ופיתוחם של ענפי הספורט האולימפי בארץ, לאתר ולטפח נערים ונערות מצטיינים בספורט, לסייע לספורטאים מחוננים, הן בכסף והן באימונים, ולהעמיד לרשו תם את המתקנים והמאמנים הטובים ביותר.
על המועצה להסדר ההימורים בספורט לוודא שמלוא התקציבים שהיא מקצה לוועד אכן מנוצלים למטרות וליעדים שהוועד מופקד על השגתם.
הקצבות המועצה להסדר ההימורים בספורט לוועד האולימפי החוק להסדר ההימורים בספורט, התשכ"ז- 1967 (להלן- החוק), קובע שתקום מועצה להסדר ההימורים בספורט שתהיה מוסמכת לארגן ולקיים הימורים על תוצאות של משחקים ותחרויות בספורט.
סעיף 9 (א) לחוק קובע כי הסכום שייוותר בידי המועצה להסדר ההימורים בספורט מההימורים, לאחר ניכוי התשלומים לזוכים והוצאות המועצה, ישמש לקידומם ולפיתוחם של .
21 מרכז הספורט הלאומי תל-אביב בע"מ וספורטוטו ישראל בע"מ.
תרבות הגוף, החינוך הגופני והספורט בישראל.
עוד נקבע בחוק 22 , כי הקצבות המועצה להתאחדויות ספורט, איגודי ספורט, אגודות ספורט ומועדוני ספורט יינתנו לפי אמות מידה שתקבע ועדה ציבורית שימנה שר החינוך, התרבות והספורט, לאחר שהשר והמועצה יאשרו אותן.
עד שנת 2006 תוקצב הוועד האולימפי בידי המועצה לפי סעיף 6 לאמות המידה לחלוקת הקצבות המועצה, שפורסמו בנובמבר 2000 ; הסעיף דן בהקצבות כלליות, ועל פיו הוקצבו לוועד האולימפי 4.
מהסכום העומד לחלוקה בינואר 2004 הגישה "הוועדה הציבורית לשינוי אמות המידה לחלוקת סכומים לפי פסקאות (2( )3) ו -(4 ) של סעיף 9(ב1 ) לחוק להסדר ההימורים בספורט, תשכ"ז - 1967 - תקציב 2004 ", שבראשה עמד עו"ד אופיר כץ, את החלטותיה ליו"ר המועצה.
אחת מהחלטות הוועדה ביטלה את סעיף 6 באמות המידה מנובמבר 2000 משום שלדעת הוועדה הגופים שנכללו בסעיף זה, בהם הוועד האולימפי, אינם נמנים עם הגופים הכלולים בפסקאות ( 2( ,)3) ו-(4 ) של סעיף9(ב1 ) לחוק, ועל כןכלילתם במסגרת אמות המידה איננה בסמכותה.
המלצות הוועדה פורסמו ב"רשומות" בינואר 2006.
בשנת 2006 תקצבה המועצה את הוועד האולימפי וגופים אחרים שנכללו בעבר בסעיף 6 לפי מה שנקב ע בסעיף זה בעבר, עד לבחינה מחודשת של הנושא.
בישיבת מליאת המועצה באפריל 2006 הוחלט על הקמת ועדה ציבורית לבחינת הקצבות המועצה שיינתנו משנת 2007 לוועד האולימפי ולגופי ספורט אחרים שתוקצבו קודם לכן לפי סעיף 6 של אמות המידה בפרק על הקצבות כלליות.
המועצה השיבה למשרד מבקר המדינה בדצמבר 2006 כי הוועדה "טרם סיכמה את מסקנותיה", וכי לא צפוי שינוי בתקצוב הוועד האולימפי בשנת 2007 .
לדעת משרד מבקר המדינה, בעת גיבוש ההחלטה על תקצוב הוועד האולימפי על המועצה לשקול אם יש מקום להתחשב גם במצבו הכספי של הוועד, שסיים את פעילותו בשנים 2003 -2005 .
בעודף הכנסות על הוצאות .
מבנה ה"רב-ספורט" במרכז הספורט הלאומי .
הוועד האולימפי מחזיק, כאמור, ב-50% ממניות מרכז הספורט הלאומי, ועיריית תל אביב-יפו ב-50% הנותרים.
שטחי מרכז הספורט הלאומי משתרעים על כ-220 ,דונם בצפון תל אביב סמוך לפארק הירקון.
מרכז הספורט הלאומי הוא חברה שבבעלותה מתקני ספורט שונים, בהם מבנה ה"רב-ספורט", הכולל, בין השאר, אולמות לענפי הספורט האולימפי ומשרדים.
בנייתו של המבנה החלה בשנת 1991 ,, אולם רק חלק ממנו הושלם.
בחלק האחר נבנה רק השלד ובנייתו הופסקה במשך כמה שנים.
בחלק המבנה שהוש לם נמצאים האולם הראשי, אולם התעמלות המכשירים, אולם ההתעמלות האמנותית ומשרדי איגודי ספורט.
בכל שנה המועצה מקצה חלק מתקציבה הכללי לקרן ושמה "קרן המתקנים" (להלן - הקרן) המיועדת לתמיכה בתשתיות יסוד בספורט.
את הקרן מנהלת ועדת משנה של מליאת המועצה (להלן – ועדת הקרן)23 .
מנתונים שמסרה המועצה למשרד מבקר המדינה עולה כי מתחילת שנות התשעים עד שנת 2004 שילמה המועצה לוועד האולימפי, באמצעות הקרן, עבור הקמת מבנה ה"רב - ספורט" סכום כולל של כ -13 מיליון ש"ח.
בשנת 2004 הוחל בהשלמת בנייתו של חלק המבנה שלא הושלם (להלן - ה"רב-ספורט" החדש).
הכספים לכיסוי עלות הבנייה, שהוערכה .
22 בסעיפים9(ב1) ו-9 (ב2.
) 23 ממצאים קודמים של משרד מבקר המדינה בעניין קרן המתקנים ראו ב דוחות ביקורת על איגודים, דוח מס' 2 /שנת 2001 ', בפרק "הקצבות המועצה להקמת מתקני ספורט", עמ32.
הוועד האולימפי בישראל 743 .
7 מיליון ש "ח, התקבלו מהמועצה ומעיריית תל אביב -יפו (כל אחת מהן שילמה 4 מיליון ש"ח) וכן ממקורות אחרים שגייס מרכז הספורט הלאומי.
משרד מבקר המדינה בדק כמה עניינים הקשורים בהשלמת בנייתו של ה"רב-ספורט" החדש, ולהלן עיקרי הממצאים: דרך מתן הכספים לבניית ה"רב-ספורט" בדוח מבקר המדינה משנת 200124 נאמר שהקצבותיה של המועצה למרכז הספורט הלאומי להקמת מתקן ה"רב-ספורט" ניתנו למרכז באמצעות הוועד האולימפי; וכי הדבר נעשה בניגוד לנוהלי המועצה, ולפיהם "הזכאי לכספים יהיה אך ורק הגורם אשר פנה וביקש את ההקצבה ובעבורו היא אושרה".
הגוף שביקש את ההקצבה היה מרכז הספורט הלאומי; אולם בהסכם שחתמה המועצה עם הוועד האולימפי באוגוסט 1992 , ואשר אושר בידי עיריית תל אביב-יפו ומרכז הספורט הלאומי, נקבע כי הכספים המיועדים למרכז ישולמו לוועד האולימפי, והוא מתחייב להשקיעם כהשתתפותו במימון בניית ה"רב -ספורט"; וכי גם הכספים ששילמה המועצה בעבר למרכז הספורט הלאומי ייחשבו כאילו שולמו לוועד האולימפי והוא השקיעם בבניית ה"רב -ספורט".
עוד נאמר בדוח הביקורת שמתן ההקצבות למרכז הספורט הלאומי באמצעות הוועד האולימפי נעשה בניגוד לנוהלי הקרן, מאחר שהוועד אינו זכאי להקצבה מקרן המתקנים אלא רק אגודת ספורט או רשות מקומית.
הדוח גם ציין שדרך מתן ההקצבות למרכז הספורט הלאומי הקנתה לוועד האולימפי בעלות על מניות נוספות במרכז שלא היה זכאי להן.
בביקורת הנוכחית נמצא שבעקבות הביקורת שפו רסמה בדוח האמור שונתה דרך מתן ההקצבות, והמועצה נתנה אותן ישירות למרכז הספורט הלאומי.
השינוי שנעשה בדרך מתן ההקצבות למרכז הספורט הלאומי לא פתר את הבעיה בכללותה, מאחר שההקצבות שנתנה המועצה למרכז הספורט נרשמו בספריו ובספרי הוועד האולימפי כהעברות מטעם הוועד.
המועצה הסבירה בתשובתה מדצמבר 2006 למשרד מבקר המדינה כי בעיניה "המבחן איננו מבחן 'התעשרות' הוועד האולימפי, אלא מבחן הגשמת מטרות המועצה, והשאלה איך הוועד האולימפי רואה את הקצבות המועצה אינה מעניינה של המועצה".
לדעת משרד מבקר המדינה, על המועצה לתת את דעתה לא רק על עניין השימוש במתקנים, אלא גם על כך שהעברת הכספים למרכז הספורט הלאומי בדרך שבה היא נעשית מקנה לוועד האולימפי באמצעות המרכז בעלות על נכסים שנבנו במימונה, והדבר עלול להקנות לו יתרון אם תסתיים השותפות בינו לבין עיריית תל אביב-יפו בבעלות על מרכז הספורט ה לאומי.
לפי ההסכם להקמת מרכז הספורט הלאומי שנחתם בשנת 1972 בין עיריית תל אביב -יפו לוועד האולימפי (להלן - ]מרכז הספורט הלאומי[ הסכם הבעלים), "במקרה של פירוק החברה ו/או הפסקה מוחלטת של כל פעולותיה של החברה לתקופה העולה על 18 חודשים, יועמדו הקרקעות והנכסים לרשות העירייה ויהיו קניינה הגמור ללא כל תשלום מצידה לכל אדם או גוף אחר".
בהסכם שנחתם בין המועצה לוועד באוגוסט 1992 בעניין הקמת מבנה ה"רב - ספורט", נאמר כי אם "חלקו של הועד האולימפי ירד באחזקותיו בחברה, בניהול ו/או בשליטה, בכל צורה ואופן ישירה או עקיפה, לפחות מ-50% בהון המניות המוצע, והנפרע ו/או .
מגודל ייצוגו בדירקטוריון החברה", המועצה תהיה "רשאית לראות בכך הפרה יסודית של תנאי ההתקשרות בינה לבין הועד האולימפי אשר תקנה לה את הזכות להשבת הכספים אשר שולמו ו/או הועברו על ידה לועד האולימפי לצורך בניית המתקן".
בשנת 2006 פנו עיריית תל אביב -יפו והוועד האולימפי לבורר כדי לבחון הצעות לסיום השותפות ביניהם במרכז הספורט הלאומי.
הביקורת העלתה שעל אף האמור בהסכמים שצוינו לעיל, ואף שהשקעותיו של הוועד האולימפי במרכז הספורט הלאומי נעשו בכספי המועצה, הציב הוועד לעיריית תל אביב-יפו כתנאי לפירוק השותפות ביניהם מילוי דרישות כספיות שונות 25 המסתכמות, לפי תחשיב שעשה, ב- 15.
מיליון דולר עיריית תל אביב-יפו כתבה בדצמבר 2006 בתשובתה למשרד מבקר המדינה כי יש חילוקי דעות בינה לבין הוועד האולימפי בדבר פעילותו של מרכז הספורט הלאומי, והם בוחנים את שינוי מבנה הבעלות על המרכז; וכי "בשלב זה לא מתנהל משא ומתן כלשהו בין הצדדים", ו"הנושא נמצא בבחינה ראשונית שטרם נסתיימה".
לדעת משרד מבקר המדינה, מאחר שלפי תשובת עיריית תל אביב -יפו, העירייה והוועד האולימפי בוחנים את שינוי מבנה הבעלות שלהם על מרכז הספורט הלאומי, על המועצה להיות ערה לעניין, ובבוא העת, אם ירדו החזקות הוועד במרכז לפחות מ- 50% , לשקול את הצעדים שעליה לנקוט, ובהם האפשרות לפעול בהתאם להסכם בינה ובין הוועד.
אישור הקצבות המועצה - חשש לניגוד עניינים בחוק נקבע כי במועצה יהיו 18 חברים (להלן - מליאת המ ועצה) שימנו שר האוצר ושר החינוך, התרבות והספורט (להלן - השרים), וכי הרכבה יהיה כדלקמן : שבעה נציגים של גופים העוסקים בספורט, שבעה עובדי מדינה וארבעה נציגי ציבור.
בשנים 2002 ו- 2003 התקבלו בוועדת הקרן ובמליאת המועצה כמה החלטות שעניינן תכנית רב-שנתית להשקעות במתקני ספורט מרכזיים (להלן - פרויקט העשור)26 .
באותן שנים כיהנו במליאת המועצה בין שמונה ל-11 .
חברים, ובוועדת הקרן כיהנו בין שמונה לתשעה חברים בחוות דעת שהכין היועץ המשפטי של המועצה בנובמבר 1996 הוא ציין ש"העיקרון לפיו חבר גוף ציבורי, וכל אדם הפועל עבור אחרים, צריך להימנע מלהיות במצב של ניגוד עניינים, הינו עיקרון יסודי בשיטת המשפט הישראלית.
הדגש באיסור ניגוד עניינים, הינו בהעמדת חבר המועצה באפשרות של ניגוד, ואין צורך שחבר המועצה יפעל בפועל בניגוד לטובת ".
עוד נאמר בחוות הדעת כי לכאורה החוק יוצר ניגו ]המועצה[ ד עניינים מובנה משום שבמועצה משתתפים גם נציגים של גופים העוסקים בספורט, כגון נציגי הוועד האולימפי.
על פי חוות הדעת, סוגיה זו "ניתנת ליישוב: ראשית במידה ועוסקים בחלוקת הקצבות לוועד האולימפי.
על נציגי אותם גופים, להימנע מלהשתתף בדיונים.
שנית, לעומת זאת, עצ ם העובדה שחלוקת תקציבים לספורט הישראלי, הינה בעלת השפעה עקיפה על הגופים הנזכרים, .
25 הוועד שלח את הדרישות במרס 2006 לבורר שמינו הוא ועי ריית תל אביב -יפו לצורך פירוק השותפות ביניהם.
26 ממצאי ביקורת של משרד מבקר המדינה על תהליך קבלת ההחלטות בעניין פרויקט העשור ראו בדוחות על הביקורת באיגודים ובמוסדות להשכלה גבוהה ( 2004 '), עמ51.
הוועד האולימפי בישראל 745 .
אין בה כדי לפסול את חבר המועצה להשתתף בדיון.
ניגוד עניינים רחוק שכזה הינו מצוות המחוקק.
שלישית, חרף האמור בהערה הקודמת, במידה ויש בהשתתפות נציג אחד מהגופים הנ"ל, כדי ליצור אפשרות ממשית של ניגוד עניינים עם הגוף שמינה אותו, אין בעצם מינויו על פי החוק כדי להוות היתר לפעולה בניגוד עניינים, ומוטל על הנציג האמור לפרוש מהדיון".
בחוות הדעת צוין כי על מליאת המועצה גם לעשות כדי למנוע מחבריה להיקלע למצב של ניגוד עניינים.
בדוח מבקר המדינה על המועצה משנת 200127 צוין כי אף על פי שהוועד האולימפי שותף בבעלות על מרכז הספורט הלאומי, השתתפו שלושה חברי הנהלתו בדיוני ועדת הקרן בעניין ההקצבות למרכז; וכי שלושה מהמשתתפים בדיונים אלה אף כיהנו במועדי הדיונים בדירקטוריון של המרכז.
בסקירה שהכין בדצמבר 2003 היועץ המשפטי של המועצה בנושא ניגוד עניינים בעקבות המלצות משרד מבקר המדינה, נאמר כי על המועצה, שהיא תאגיד ציבורי, לפעול על פי אמות מידה שוויוניות לטובת הספורט בישראל בכללותו, ולא לטובתו של גוף מסוים, וכי "על מנת להבטיח שרק שיקולים ענייניים יהיו לנגד עיני הרשות הציבורית בקבלת החלטותיה, פותח הכלל האוסר על עובדי ציבור להימצא במצב של ניגוד עניינים[28] .
מי שמצוי במצב של ניגוד עניינים – קיים החשש שהוא ישקול שיקול שאינו השיקול הענייני בלבד, ולכן נאסר עליו מראש להימצא במצב זה של 'ניגוד עניינים'.
בשל קביעת המחוקק א ת זהות חברי מליאת המועצה - אכן עלול להיווצר ניגוד עניינים מובנה בין התפקיד לבין האינטרס האחר.
חלק מחברי המועצה הם - על פי סעיף 4 (א) לחוק- נציגי גופי ספורט מובהקים: שני נציגי הועד האולימפי[29] ;; נציג ההתאחדות לספורט בישראל; נציג ההתאחדות לכדורגל בישראל שלושה נציגי התאחדות או איגוד לספורט, המייצגים את ענפי הספורט הגדולים במדינה, שאינם מיוצגים על ידי נציגי הספורט האחרים.
נציגים אלה עלולים למצוא עצמם במצב של ניגוד עניינים בין האינטרס הציבורי עליו מופקדת המועצה, לבין האינטרס של הגוף שדווקא מכוח זיקתם אליו – הם מונו למועצה".
החובה למנוע מצב של ניגוד עניינים מוטלת על המועצה, ועל מליאתה לעשות כדי למנוע מחבריה להיות במצב כזה.
בדיקת הפרוטוקולים של ישיבות מליאת המועצה וועדת קרן המתקנים שעסקו בפרויקט העשור וקיבלו החלטות על תקצוב המתקנים שנכללו בפרויקט, ובהם מתקנים במרכז הספורט הלאומי, העלתה כי על אף הנחיותיו המפורשות של היועץ המשפטי של המועצה וההערות החד-משמעיות של משרד מבקר המדינה השתתפו חברי הנהלת הוועד האולימפי, החברים גם במליאת המועצה ובוועדת הקרן, בדיונים ובהחלטות הנוגעות להקצבות המועצה למרכז הספורט הלאומי.
חלקם גם כיהנו באותה עת כדירקטורים במרכז.
כאמור, הוועד האולימפי מחזיק ב - 50% :ממניות המרכז.
בישיבת מליאת המועצה במרס 2003 אישרה המליאה את התקציב למתקנים שנכללו בפרויקט העשור.
בעקבות האישור כתב יו"ר המועצה באפריל 2003 ליו"ר מרכז הספורט הלאומי כי בכ וונת המועצה להשקיע במרכז במסגרת הפרויקט סכום של 9 מיליון ש "ח.
הביקורת העלתה כי בדיון ובהצבעה שהתקיימו באותה ישיבה השתתפו שבעה חברי מליאה, .
27 דוחות ביקורת על איגודים,דוח מס' 2 /שנת 2001 ', עמ41.
ההדגשה אינה במקור 746 דוח שנתי57ב .
מהם ארבעה חברי הנהלת הוועד האולימפי.
שניים מהם כיהנו גם כדירקטורים במרכז הספורט הלאומי.
בישיבת מליאת המועצה ב- 28.
04 נדון פרויקט העשור, ובין השאר הוחלט לאשרר את רשימת המתקנים שנכללו בפרויקט ותוקצבו.
נמצא כי ארבעה מעשרת חברי המליאה שהשתתפו בדיון היו חברי הנהלת הוועד האולימפי, ואחד מהם גם שימש דירקטור במרכז הספורט הלאומי, וכי הם השתתפו גם בהצבעה.
יצוין כי בישיבה האמורה ביקש יו"ר המועצה לקיים הצבעה נפרדת על אחד המתקנים בנימוק שברצונו להימנע ממצב של ניגוד עניינים, והצבעה זו הופרדה מההצבעה על המתקנים האחרים והתקיימה בלא השתתפותו.
בפרוטוקולים של הישיבות האמורות לא נאמר דבר שממנו אפשר ללמוד שחברי מליאת המועצה וחברי הנהלת הקרן ביקשו מחברי הוועד האולימפי שלא להשתתף בישיבות שנדונה בהן כלילת מרכז הספורט הלאומי בפרויקט העשור ותקצובו במסגרת הפרויקט.
חברי הוועד הנוגעים בדבר השיבו למשרד מבקר המדינה בדצמבר 2006 :כדלהלן חבר א' הסביר בתשובתו כי "תקופה ארוכה לא חתמו השרים על מינויים, ו המועצה פעלה במספר חברים מאד מצומצם, ואם החברים של הוועד האולימפי ואני היינו יוצאים מישיבת הקרן, לא הייתה יכולה להתקבל.
החלטה במשך שנה ויותר".
לדבריו, "מי אם לא אנשי קרן המתקנים".
] צריך לבנות בכספי[ הספורט יודעים מה יו"ר הוועד כתב בין היתר: "קודם בחירתי כחבר בדירקטוריון המועצה נבדק נושא ניגוד העניינים בהתאם להנחיית היועץ המשפטי לממשלה.
כל הדיונים וההצעות במקרה דנן לא היו פרטניות וספציפיות למבנה הרב ספורט אלא ביחס לאשור פרויקט העשור בכללותו".
חבר ב' הסביר כי לא ראה כל ניגוד עניינים בין תפקידיו השונים, שכולם נועדו לשמש את הספורט, הספורטאים, המאמנים והמתקנים.
חבר ג' כתב כי "יישום העיקרון של ניגוד האינטרסים בצורה דווקנית, יגרום לכך שנציגי ארגוני הספורט יהיו מנועים מלהשתתף בחלק העיקרי של עבודת והחלטות המועצה על מרכיביה השונים".
ראש מינהל הספורט במשרד המדע כתב כי השתתף בישיבות כנציג משרד זה וכראש מינהל הספורט, המופקד על קידום ופיתוח תשתיות ספורט בישראל, על פי צורכי הספורט לפי תכנית שנבנתה במשרד המדע ואושרה על ידי שר המדע, ולא כנציג הוועד האולימפי.
כמו כן ציין כי "על פי מיטב זכרוני וידיעתי לא נתבקשתי שלא להשתתף בישיבות כאמור, יחד עם זאת יש לחזור ולהדגיש כי אילו זה היה נאמר, הייתי נמנע מלהשתתף".
לדעת משרד מבקר המדינה, אין בהסבריהם של חברי הוועד האמורים כדי להצדיק קבלת החלטות במועצה במצב של ניגוד עניינים.
מאחר שכל מתקן שנכלל בפרויקט העשור הוצג לפני המועצה בנפרד, הם היו יכולים לבקש לקיים בנפרד את הדיון בעניין ההקצבה לגופים שהם בעלי עניין בהם ולהיעדר מאותו דיון, כפי שעשה יו"ר המועצה לשעבר.
מן הראוי להביא לידיעת חברי מליאת המועצה מידע על הקשרים, אם יש כאלה, בין חברי מליאה לגופים המקבלים הקצבות מהמועצה; ועל היועץ המ שפטי של המועצה לפעול לכך שמידע זה יהיה לפניו, כדי שבמידת הצורך יוכל להסב את הוועד האולימפי בישראל 747 .
שימת לבם של חברי מליאה, לפני הצבעה על החלטות, שבהשתתפותם בהצבעה יש חשש לניגוד עניינים, ולהנחות אותם כיצד לנהוג.
בכל ישיבות מליאת המועצה וועדת הקרן שצוינו לעיל השתתפו גם עורכי דין ממשרדו של היועץ המשפטי של המועצה.
אולם על אף חוות הדעת המשפטיות שהובאו לעיל הם לא העירו דבר בנוגע לסוגיית ניגוד העניינים שהתעוררה בשל השתתפות חלק מחברי המליאה בישיבות, ולא ביקשו מחברי הוועד האמורים לצאת מהישיבות ולא להשתתף בהצבעות.
המועצה ויועצה המשפטי השי בו בדצמבר 2006 למשרד מבקר המדינה כי לדעתם יש ספק בעצם השאלה אם היה ניגוד עניינים בהחלטות שדובר בהן לעיל, ואם ידעו חברי המועצה ונציגי יועצה המשפטי שנכחו בישיבות את כל העובדות לאשורן.
בתשובת היועץ המשפטי צוין כי ניגוד העניינים בישיבות האמורות אינו בולט לעין, מאחר שנושא פרויקט העשור הובא תמיד לדיוני המליאה כמכלול.
לדעת משרד מבקר המדינה, מחוות הדעת של היועץ המשפטי של המועצה עולה כי הם היו מודעים לחשש לניגוד עניינים העלול להתעורר משום שחלק מחברי מליאת המועצה הם חברים בגופים העוסקים בספורט.
מכאן שהיה עליהם לתת את הדעת על המצב העובדתי והמשפטי, ובהתאם לכך להבהיר לחברי המליאה אם מותר להם להשתתף בדיון או עליהם להיעדר ממנו.
על אחת כמה וכמה היה עליהם לעשות זאת בהתחשב בכך שנוכח משך הזמן שהם מייצגים את המועצה ומספרם המצומצם של חברי המליאה שלה, הדעת נותנת שידעו באיזה גוף ספורט חבר כל אחד מחברי המליאה.
ייעוד השטחים ב"רב-ספורט" החדש 1.
)(א במצגת שהכין מרכז הספורט הלאומי בדצמבר 2002 עבור המועצה לקראת הדיון בבקשתו לקבל הקצבות במסגרת פרויקט העשור, נכתב שהמרכז משרת את כל מוסדות הספורט בישראל מהבחינה הספורטיבית ומהבחינה המינהלי ת, וכי הוא משמש זרוע של הבעלים – הוועד האולימפי ועיריית תל אביב -יפו - למתן פתרונות ספורטיביים ואחרים לאיגודי הספורט ולרווחת תושבי העיר.
על מבנה ה"רב-ספורט" נכתב שהוא "בנין רב תכליתי לספורט לשימוש כל איגודי הספורט האולימפיים, נבחרות לאומיות, קבוצות תל אביבי ות.
מבנה המשרדים של כל איגודי הספורט בישראל תחת קורת גג אחת".
בנובמבר 2003 הכין מרכז הספורט הלאומי מצגת נוספת למועצה, ובה פירוט תכנית החומש שלו.
במצגת תוארו הפרויקטים שיבוצעו במסגרת התכנית, בכללם שיפוץ המרכז לאתלטיקה קלה, השלמת מבנה ה"רב -ספורט" והקמת שני מ גרשי טניס.
לפי המצגת, במבנה ה"רב - ספורט" החדש יהיה מקלט תת -קרקעי שישמש גם "לרפואת ספורט וכולל בתוכו חדרי טיפולים, חדרי עיסוי, משרדים, מלתחות ושרותים"; בקומת הקרקע של המבנה יהיו אזור הקבלה הראשי ומשרדי הנהלת החברה, אולם ספא הכולל ג'קוזי וסאונה, אולם היאבקות, אולם ג'ודו, שירותים ומלתחות, אולם הדרכות ראשי ושטחים ציבוריים; בקומה הראשונה יהיו אולמות ברידג', וחלק קטן ממנה יוקצה לשטחי שירותים לשימוש הקהל שיפקוד את אולם הכדורסל; ובקומה השנייה יהיה חדר כושר, וכן מלתחות ושירותים.
מרכז הספורט הלאומי העריך את העלות הכוללת של השלמת מבנה ה"רב -ספורט" בכ -16.
מיליון ש"ח 748 דוח שנתי57ב .
במאי 2004 נחתם הסכם בין המועצה לבין מרכז הספורט הלאומי בעניין הקמת מתקני ספורט שונים במרכז לפי התכנית הרב-שנתית שאישרה מליאת המועצה בסוף מרס 2003 (להלן- הפרויקט).
בהסכם התחייבה המועצה לסייע במימון הפרויקט בהקצאת 4 מיליון ש"ח להשלמת מבנה ה"רב-ספורט" ו -5 מיליון ש"ח למימון מתקנים נוספים במרכז הספורט.
נספח א' להסכם הוא "פרוגרמה מפורטת" (המצגת מנובמבר 2003 ).
בהסכם נקבע כי נספח זה ושאר הנספחים להסכם הם חלק עיקרי ובלתי נפרד מההסכם, וכי "כל שינוי ו/או סטייה מהתוכנית שהוצגה בפני המועצה - ללא הסכמתה מראש ובכתב, מהווה הפרה יסודית של הסכם זה, המקנה לבטל את ההסכם, על כל הכרוך ]את הזכות[ ,למועצה, מלבד כל סעד חוקי העומד לרשותה בכך".
לפי ההסכם, המועצה תהיה זכאית לבטל את ההסכם גם אם ישונה ייעוד המתקנים, בין בתקופת הקמתם ובין במשך 25 .