HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
(ה) הבחנה בין קדימונים לפרסומות : שידור קדימונים (תשדירי פרומו) שאינם תשדירי פרסומת מסחריים אינו כרוך בתשלום.
הרשות קבעה בכלליה הגבלת זמן שונה לקדימונים ולפרסומות.
נמצא כי מערכת הבקרה שנבנתה לא אפשרה להבחין בין פרסומת לקדימון.
על כן לא היה אפשר להפיק דוחות נפרדים של קדימונים לצורך בקרה על זמן שידורם.
)(ו התרעה על תאריך תפוגת חוזים : מערכת הבקרה בודקת את תאריך תפוגת החוזים.
הועלה כי היא אינה מתריעה על המשך שידורה של פרסומת לאחר תאריך תפוגת החוזה עם המפרסם.
(ז) שינוי פרטיטורה : על פי מסמכי האפיון מערכת הבקרה הייתה צריכה לאפשר למשתמש מחטיבת הביצוע של קול ישראל לשנות פרטיטורה שאינה עומדת בכללים.
הביקורת העלתה כי מערכת הבקרה אינה מאפשרת כלל ביצוע פעולה זו.
(ח) הפקת דוחות : בביקורת עלה כי מערכת הבקרה לא אפשרה הפקת דוחות רבים שהוגדרו במסמך האפיון המפורט.
לדוגמה, המחירון של תשדירי הפרסומת לא נכלל במערכת הבקרה, ולכן לא היה אפשר להפיק דוחות המבוססים על מחיריהם של תשדירי הפרסומת, כמו חיוב או זיכוי למפרסמים.
תקלות בפעילותה של מערכת הבקרה בחודשים פברואר -מרס 2007 גרמו לשיבושים בשידור הפרסומות.
לפיכך שודרו ברדיו פרסומות שלא היו אמורות להיות משודרות, ואילו פרסומות שחברת שפ"מ תכננה לשדר על פי חוזים שנחתמו אתה לא שודרו.
בעקבות זאת הופסק כליל במרס 2007 השימוש במערכת הבקרה.
מאז מעבירה חברת שפ"מ את הפרסומות היישר למערכת השידור JS11 וממנה הן מועברות לשידור, ולרשות אין כל בקרה על שידורן.
בתשובתה למשרד מבקר המדינה הודיעה חברה א' כי העבירה בשנת 2007 לרשות גרסה חדשה של מערכת הבקרה הכוללת את כל השיפורים והתיקונים שביקשה הרשות.
באוקטובר 2007 הותקנה גרסה זו ברשות לביצוע בדיקות קבלה.
מהאמור לעיל עולה שהרשות החלה בבדיקות הקבלה של המערכת רק כשנתיים לאחר תחילת השימוש בה; בשנתיים אלה נגרמו לה נזקים שהיו יכולים להימנע אילו נעשו בדיקות הקבלה מיד עם התקנת המערכת.
לצד הניסיון לתקן ולהפעיל את מערכת הבקרה של חברה א' חיפשה הרשות פתרונות אחרים להפעלת הבקרה.
ביולי 2007 , במהלך הביקורת, פנתה הרשות אל החברה שפיתחה את מערכת JS11 ואחראית לתחזוקתה (להלן - חברה ב') וביקשה ממנה לעשות שינויים במערכת JS11 כדי שהיא תבצע בקרה על הפרסומות במקום מערכת הבקרה הממוחשבת של חברה א'.
באוגוסט 2007 הגישה חברה ב' את מסמך האפיון של המערכת ובו היא הציעה לפתח מערכת בקרה חדשה במקום מערכת הבקרה הקיימת.
הצעת המחיר של חברה ב' לפיתוחה של מערכת הבקרה החדשה הייתה כ- 20,000 .
'לא נחתם ההסכם עם חברה ב בתשובתה למשרד מבקר המדינה הודיעה הרשות כי "אין ספק שהתנהלות ההתקשרות עם הייתה רצופה מהמורות וכשלים.
רשות השידור תפיק הלקחים ותטמיע דרכי ]'חברה א [ .
"התנהלות יעילות בכל הקשור לפרויקטים כגון זה 1412 דוח שנתי58ב .
הפרסומות, המשמשות מ קור הכנסה מרכזי של הרשות, הן בעלות חשיבות רבה לפעילותה השוטפת, ולכן עליה לדאוג כי תהיה בקרה עליהן.
ואכן בעקבות המלצות מבקר המדינה בביקורת הקודמת החליטה הרשות לפתח מערכת בקרה ממוחשבת כדי לפקח על הפעלת המערך של תשדירי הפרסומת.
ממצאי הביקורת העלו ליקויים בהתנ הלותה של הרשות מול חברה א' הן במהלך פיתוחה של מערכת הבקרה והן בשלבי הפעלתה.
לפיכך גם לאחר שהשקיעה הרשות כספים ומשאבי כוח אדם לא נעשתה בקרה בהיקף וברמה הנדרשים.
מלבד זאת תקלות בפעולת מערכת הבקרה גרמו למחיקת נתונים היסטוריים שהיו אגורים במחשב ולשיבושים בשידור הפרסומות.
לדעת משרד מבקר המדינה, אם הרשות הייתה דורשת מחברת שפ"מ לעמוד בהתחייבותה, על פי ההסכם, ולהעמיד לרשותה את מערכת התפעול שלה, רבות מפעולות הבקרה היו יכולות להתבצע באמצעותה.
על הרשות לנקוט את כל הצעדים הדרושים לקיום בקרה ולהיעזר במערכת הקיימת בחברת שפ"מ למטרה זו.
כללי שידור הפרסומות ותנאי התשלום .
בכללי הרשות נקבע, בין היתר, כי פרסומות ישודרו במועדים ובמשבצות שנקבעו מראש בלוח השידורים - בפערים שבין התכניות, לפניהן, אחריהן או בהפסקות סבירות בתוכן המתוכננות מראש.
המשבצות ייקבעו על פי מדיניות התכנון של הרשות ובהתייעצות עם חברת שפ"מ.
משך השידור של הפרסומות ייקבע בידי המנכ"ל או בידי מי שהוא הסמיכו, בהתייעצות עם החברה, והוא רשאי לקבוע משך שידור שונה לסוגים שונים של פרסומות על פי אופיין, מועד שידורן וגורמים אחרים.
מתחילת שנות השמונים היה לרשות "תקנון פרסומת - נוהל בדבר הליך הבאת תשדיר פרסומת לשידור", והוא עסק, בין השאר, בשיבוץ פרסומות, בתזמונן ובמשך שידורן בשעה ברשתות הרדיו השונות שהיו באותה העת.
תקנון זה לא עודכן ברבות השנים, ולכן חלק מהכללים כבר אינם רלוונטיים ובהם הכללים לגבי הזמן המרבי של שידור פרסומות בשעה (להלן - המכסות).
בדוח שנתי 52( א 2001 ) העלה משרד מבקר המדינה כי מנהל הרדיו דאז קבע הנחיות בכתב בדבר המכסות ברשת ב', אך לא נמצאו הנחיות בדבר המכסות בשאר רשתות הרדיו.
עוד הועלה כי הרשות לא קבעה כללים בנוגע לשידור הפרסומות - זמן המרווח בין מקבצי הפרסומות, האורך המרבי של מקבץ פרסומות, מספר המקבצים המרבי בשעת שידור והמספר המרבי של תשדירים המפרסמים אותו מוצר או שירות בשעה.
עד מועד סיום הביקורת לא נקבעו בנוהל כללים אלו.
להסדרת נושאים אלה חשיבות רבה, מכיוון שהם משפיעים על רציפותו של המשדר, שהיא מהגורמים המשפיעים על שיעור ההאזנה.
נמצא כי רק ביולי 2006 , בעקבות הצעה לתקנון פרסומות חדש שהגיש מנהל חטיבת הביצוע, קבע מנהל קול ישראל הנחיה חדשה בדבר כמות הפרסומות והקדימונים בשעה ומכסות שידורם ברשתות הרדיו השונות, והיא אושרה על ידי מנכ"ל הרשות דאז.
אולם לא נקבעו מכסות עבור רשת ד', ולכן אי -אפשר לבצע בקרה ולאתר חריגות מהנוהל ברשת זו.
משרד מבקר המדינה בדק את קובץ הנתונים של הרשות על פרסומות ששודרו ברשתות קול ישראל מ- 30.
בקובץ כ- 228,000 )"תשדירים ששודרו ("לוג ביצוע באותה תקופה, מהם כ - 36,000 קדימוניםוג'ינגלים (להלן - קדימונים) וכ - 192,000 פרסומות.
תשדירים אלו שודרו במשך כ- 18,060 .
שעות בטבלה שלהלן מוצגים מכסות הפרסומות והקדימונים ברשתות השונות כפי שנקבעו בנוהל ומספר השעות שבהן היו חריגות ממכסות אלו בכל רשת.
הפרסומות מספר השעות .
3,046 1,468 18,059 סך הכול (א) מן הטבלה עולה כי ב- 1,468 שעות מבין 18,059 שעות שידור שבהן שודרו פרסומות (כ -8% ) הייתה חריגה מהמכסות שנקבעו.
ברשת ב', שבה משודרות מרבית הפרסומות, היו חריגות מהמכסה ב - 26% מהשעות, והן נמשכו עד חמש דקות, שהן כ- 50% מהמכסה שנקבעה.
ברשת א' היו חריגות מהמכסה ב - 15% ,מהשעות ובחלק מהשעות היו חריגות של 50% ויותר מהמכסה שנקבעה.
ברשתות אחרות התגלו חריגות מהמכסות בשיעור קטן יחסית.
בתשובתה למשרד מבקר המדינה הסבירה חברת שפ"מ כי החריגות בחלק מהשעות נגרמו משום שקול ישראל שידר בהן תשדירים שלא שודרו בשעות שידור קודמות בגלל אירועי חדשות או אירועי ספורט המשודרים בשידור ישיר.
(ב) עוד נמצא כי ברשת ג' הייתה חריגה מן המכסה של שידור קדימונים ב - 76% מהשעות.
ב-826 שעות הייתה חריגה של 100% מהמכסה שנקבעה, והיו אף שעות שבהן שודרו קדימונים במשך יותר מ -7.
5 דקות, שהן פי חמישה מהמכסה.
הכללים שקבעה הרשות נועדו למזער את ההפרעות לרציפות השידור.
לדעת משרד מבקר המדינה, על הרשות להקפיד ששיבוץ הפרסומות והקדימונים ייעשה לפי כלליה ולשם כך עליה להגביר את הפיקוח והבקרה על שיבוץ הפרסומות בידי חברת שפ"מ.
(א) במחירון המופיע בהסכם בין הרשות לחברת שפ"מ נקבע כי אורך תשדיר פרסומת רגיל הוא 30 שניות, ותשדירים מיוחדים - שאורכם בין חמש שניות ל -20 שניות ובין40 שניות ל -60 שניות- ישודרו בכמות מוגבלת ובאישור מיוחד.
הביקורת העלתה כי מבין 192,000 פרסומות 148,000 (כ-77% ) היו פרסומות מיוחדות שאורכן שונה מ-30 .
שניות מכאן שבניגוד להסכם מרבית הפרסומות שודרו כפרסומות מיוחדות.
בתשובתה למשרד מבקר המדינה ציינה חברת שפ"מ כי בכל ערוצי השידור המסחריים משודרים תשדירי פרסומת בכל אורך שבוחרים המפרסמים.
הגמישות לגבי אורכם של תשדירי הפרסומת נקבעת על פי צורכי השוק ומקובלת גם על קול ישראל.
לדעת משרד מבק ר המדינה, על הרשות לעמוד על כך שכל חריגה מן הקבוע בהסכם תיעשה רק לאחר אישורה בכתב.
(ב) בהסכם נקבע כי חברת שפ"מ לא תסכם עם מפרסמים או פרסומאים מחיר שונה מהקבוע במחירון, אלא באישור מראש ובכתב של הרשות.
על פי המחירון המופיע בהסכם, התעריף הרגיל נקבע לתשדיר רגיל באורך של 30 שניות, ועל פיו נקבעו תעריפים לתשדירים מיוחדים.
בדרך כלל בתשדיר פרסומת קצר מ-30 ,שניות כל שנייה יקרה יותר.
כך, לדוגמה המחיר לתשדיר שאורכו 15 שניות הוא 70% ממחיר תשדיר שאורכו 30 ,שניות.
כאמור נמצא כי שודרו פרסומות באורך שונה מן האורכים שנקבעו בהסכם, ומחיריהן לא אושרו בידי הרשות.
אף על פי כן הרשות לא מנעה זאת.
(ג) על פי הכללים, פרסומת היא גם תשדיר המציין חסות של מפרסם על שידור או על תכנית, כלומר תשדיר חסות המשודר תמורת תשלום.
במחירון המצורף להסכם בין הרשות ובין חברת שפ"מ נרשם כי "קיימת אפשרות לרכ וש חסויות על תכניות מסוימות בכל הרשתות, במועדים ובתנאים מוסכמים מראש".
הביקורת העלתה כי הרשות לא קבעה כללים בדבר מספר האזכורים של נותן החסות ונוסח תשדירי החסות, ולא קבעה את מחירם.
התברר כי בהיעדר כללים של הרשות בנושא קבעה החברה כללים אלו בעצמה.
בעניין זה קבע דוח רואה החשבון כי "נמצא כי חסויות נמכרות במחירים שונים לתקופות שונות.
חבילות ומחירים של חסויות אינם מאושרים על ידי רשות השידור".
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מנובמבר 2007 הודיע סמנכ"ל הכספים כי לפני החתימה על ההסכם עם חברת שפ"מ היו מעט תשדירי חסות, ולכן הנושא לא הוסדר בהסכם.
בעקבות הגידול בהכנסות מחסויות ובעקבות הביקורת שעשה רואה החשבון "הרשות תתייחס לעניין החסויות בהסכם החדש שיופץ עם המכרז שיערך לבחירת זכיין חדש".
על פי ההסכם, החברה תהיה רשאית להתגמש במשא ומתן עם המפרסמים והפרסומאים ולהעניק ללקוחות תמ ריצים באמצעות תוספת תשדירים ללא תשלום באישור מראש של הרשות, אולם היא אינה רשאית להעניק הנחות ממחיר הפרסומות.
חברת שפ"מ מוכרת את הפרסומות ללקוחותיה בצורה של "חבילות שידור".
מחיר כל "חבילת שידור" נקבע על פי הפרמטרים האלה: מספר ימי השידור של התשדירים, הרשתות שבהן ישודרו, מספר התשדירים והשעות שבהן ישודרו.
החברה נותנת תמריצים ללקוחות באמצעות תוספת תשדירים ללא תשלום, לרוב בזמנים ששיעור ההאזנה בהם אינו גבוה.
חברת שפ"מ מעניקה לפרסומאים הנחות בשיעורים של 10%-3% .
ממחיר הרכישות שלהם נוסף על כך, היא נותנת להם עמלות.
בהסכם בין הרשות לחברת שפ"מ נקבע כי החברה תקבע מדי פעם בפעם את שיעורי העמלה לפרסומאים, על פי מצב השוק והתנאים הכלכליים במשק, וכי העמלות וההנחות שתיתן החברה לפרסומאים יהיו על חשבונה בלבד.
על פי דוח רואה החשבון לשנת 2006 , בשנים 2004 -2006 נתנה חברת שפ"מ לפרסומאים הנחות בסכום של כ -2.
25 מיליון ש"ח על חשבון הרשות.
בשנים אלו הסתכמו ההכנסות ברוטו מפרסומות בכ -392 מיליון ש"ח.
אילו הייתה הרשות מקבלת מחברת שפ"מ את מלוא התשלומים, כפי שנקבע בהסכם, הכנסותיה בשנים אלו היו גדלות בכ - 1.
25 מיליון ש"ח בניכוי עמ לת חברת שפ"מ בשיעור 21.
לדעת משרד מבקר המדינה, על הרשות להקפיד על קבלת מלוא ההכנסות מחברת שפ"מ, ולוודא שההנחות שנותנת החברה יהיו על חשבונה בלבד.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה הודיע סמנכ"ל הכספים כי הרשות ביקשה מרואה החשבון שלה לבדוק את נושא ההנחות שניתנו לפרסומאים.
לדבריו, אם לאחר ההתחשבנות הכוללת יתברר כי על חברת שפ"מ להעביר סכום נוסף, תדאג הרשות שסכום זה יועבר.
כאמור, בעקבות זכייתה של חברת שפ"מ במכרז נחתם בינה ובין הרשות הסכם שהיה בתוקף לשנה אחת, מ- 1.
הסכם זה הוארך בשנה נוספת עד 31.
לאחר אוגוסט 2005 נערכו דיונים ברשות לגבי התנאים להארכה נוספת של החוזה.
באחת הישיבות, שהתקיימה במאי 2006 , נידונו המכשולים המונעים את הארכת ההסכם עם חברת שפ"מ, ובין השאר נאמר כי לפני החתימה על ההסכם יש לקבוע את משך מקבצי הפרסומות ואת מספרם בשעה בכל אחת מהרשתות, להכניס את התקנים שייקבעו למערכת הבקרה של הרשות ולהתקין ברשות את מערכת התפעול של חברת שפ"מ, שתשמש אותה אם חברת שפ"מ תפסיק לפעול או אם הרשות תחליט לפעול בעצמה.
משרד מבקר המדינה העלה כי מאוגוסט 2005 ועד מועד סיום הביקורת, יותר משנתיים לאחר מועד פקיעתו של תוקף החוזה, המשיכה הרשות לקבל שירותים מחברת שפ"מ אף שלא האריכה את החוזה עמה.
בכללים הוגדר, כאמור, כי "פרסומת" היא תשדיר פרסומת, תשדיר חסות או הודעה המשודרים ברדיו תמורת תשלום לרשות.
משנת 1984 קיים ברשות נוהל בדבר גיוס פרסים למאזינים.
הנוהל עוסק בתהליך קבלת החלטות בעניין גיוס פרסים וחלוקתם, וקובע, בין היתר, את הרכב ועדת הפרסים.
בראש הוועדה עומד סמנכ"ל הכספים, ובסמכותה, בין היתר, לאשר את גובה הפרסים, את סוגי הפרסים ואת כללי ההגרלה.
בפברואר 2005 התנהל משא ומתן בין חברת שפ"מ לרשות בנוגע לשידור חידון נושא פרסים ברשת ב' (להלן - החידון), שנועד להגדיל את אחוזי ההאזנה לרשת.
החידון שודר ברשת ב' במשך חודשיים ממרס עד מאי 2005.
,חברת שפ"מ, שריכזה את הנושאים המסחריים הכרוכים בשידור זה, הגישה הצעה לרשות שעל פיה מפעל הפיס יהיה הגוף המממן את הפרס, והשידור יהיה בחסות הגרלת "צ'אנס" של מפעל הפיס.
התמורה שיקבל מפעל הפיס מרשות השידור תהיה שידורם של שני תשדירים וארבע הודעות חסות בכל יום מ-40 הימים שבהם תוכנן לשדר את החידון וכן אזכור המפרסם או המוצר בכל פעם שיצוין הסכום היומי בקדימונים של רשת ב'.
בפברואר 2005 התקיימה ישיבה של ועדת הפרסים של הרשות ובה נדונה הצעתה של חברת שפ"מ.
בישיבה הוחלט לדרוש מחברת שפ"מ להגדיר במדויק את מספר האזכורים של מפעל הפיס או הגרלת "צ'אנס" שלא בפרסומות או בהודעות חסות.
במרס 2005 נחתם הסכם בין מפעל הפיס לחברת שפ"מ, על בסיס ההצעה האמורה.
בהסכם נקבע, בין השאר, כי בתקופת שידור החידון ישודרו קדימונים שלו ברשת ב', ברשת ג' וב- .
FM88 , ובסופם תשודר הודעת חסות: "בחסות 'צ'אנס' של מפעל הפיס".
כמו כן כל ציון של גובה הפרס ילווה במשפט: "מתנת 'צ'אנס' של מפעל הפיס".
על פי הסכם זה, מפעל הפיס ישלם 600,000 ש"ח- 500,000 ש"ח עבור הפרסים שישולמו לפותרי החידה, ועוד 100,000 ש"ח ישולמו לחברת שפ"מ תמורת התשדירים.
בהסכם לא נקבעה מגבלה לגבי מספר שידורי הקדימונים ולגבי מספר הפעמים שתוזכר הגרלת "צ'אנס" של מפעל הפיס.
כאמור, לפי הכללים שקבעה הרשות, הודעה וחסות הן פרסומת לכל דבר ועניין.
לדעת משרד מבקר המדינה, מאחר שבהסכם בין חברת שפ"מ למפעל הפיס לא נקבע מספר הפעמים שיאוזכר מפעל הפיס בקדימונים ולאחר ציון גובה הפרס יכלה חברת שפ"מ לפרסם את מפעל הפיס ללא הגבלה.
אף שעולה מהממצאים כי הרשות הייתה ערה לכך כאשר הוגשה הצעתה של חברת שפ"מ, היא לא עמדה על כך שייקבע מספר האזכורים של מפעל הפיס בשידוריה לפני שאישרה את ההסכם.
בחודש הראשון לשידור החידון ברדיו פנה מנהל חטיבת הביצוע אל סמנכ"ל הכספים שלוש פעמים והודיע לו שאין התאמה בין ההבטחות למפעל הפיס באשר למספר ההשמעות של הפרסומות ו בין השמעותיהן בפועל.
הוא ציין כי היעדר הבקרה הממוחשבת על הפרסומות מונע מחטיבת הביצוע לעצור או למנוע את שידור הפרסומות, המוזנות בידי חברת שפ"מ היישר למחשבים של קול ישראל.
עוד ציין מנהל חטיבת הביצוע שהקדימון לחידון בציון החסות של מפעל הפיס משודר לפחות 20 פעמים ביום ברשת ב' בלבד.
בעקבות זאת החליטה הרשות למנות את רואה החשבון שלה לבדיקת הטענות.
באוגוסט 2005 הגיש רואה החשבון לרשות דוח בנושא.
על פי הנתונים שקיבל מחברת שפ"מ על התשדירים הנוגעים לחידון, עולה כי בימי השידור של החידון שידרה הרשות את הקדימונים לחידון, שכללו אזכור של הגרלת "צ'אנס" של מפעל הפיס, 2,629 פעמים.
מכאן שבכל יום מימי השידור של החידון שידרה הרשות את הקדימונים לחידון 57 .
פעמים בממוצע כמו כן, על פי נתוני הדוח, בימים אלו שודרו 208 רמזים לחידה, וגם בהם אוזכרה הגרלת "צ'אנס" של מפעל הפיס.
למרות זאת מסקנות הדוח היו שחברת שפ"מ לא חרגה מהתנאים שנקבעו לה משום שהרשות לא הגבילה את מספר שידורי הקדימונים והאזכורים האחרים שכללו פרסומת למפעל הפיס, ולא קבעה כללים ברורים לגבי נוסח הקדימונים.
משרד מבקר המדינה העלה כי הרשות לא בחנה את שווי ההטבות שקיבל מפעל הפיס מהר שות.
לדעת משרד מבקר המדינה, היה על הרשות להגביל את חברת שפ"מ בשידור הקדימונים והאזכורים לגבי גובה הפרס ששולבה בהם פרסומת של מפעל הפיס.
למעשה, בהיעדר הגבלה העניקה הרשות למפעל הפיס יותר זמן פרסומת מהזמן שאישרה עבור התמורה שקיבלה.
גם אם תוספת האזכורים האמורה ניתנה במסגרת של תמריצים (ראו לעיל), אין זה סביר שמספר התמריצים יהיה גדול פי עשרה ממספר תשדירי הפרסומת שעליהם שילם מפעל הפיס.
בכללי הרשות נקבע כי "מפרסם ישא בכל הוצאה בקשר לפרס שנתן במסגרת שידור פרסומת או בתוכנית שלגביה שודר תשדיר חסות מטעמו והוא ישא באחריות בלעדית להענקתו לזוכה במועד שנקבע בעת הזמנת הפרסומת".
על פי הצעתה של חברת שפ"מ, מאזינים שירצו לנסות לפתור את החידה יעשו זאת באמצעות שליחת מסרון בטלפון הסלולרי, וחברת הסלולר תגבה את מחירו; ומאזינים שיבקשו לקבל רמזים של החידה יתקשרו למערכת קולית ממוחשבת (IVR ), ועבור זמן האוויר של שיחות אלו הם ישלמו תשלום נוסף10 .
בפועל מאזינים שהתקשרו כדי לקבל רמזים לפתרון החידה חויבו בעלות שיחה הגבוהה מעלותה של שיחת טלפון רגילה, ומאזינים שביקשו לענות על החידה חויבו בכ-1.
50 ש"ח למסרון, שהוא מחיר גבוה הרבה יותר ממחיר מסרוןרגיל (כ -30 אגורות).
חברת שפ"מ העריכה את ההכנסות מהמסרונים ומזמן האוויר בתקופת פרסום החידון ב- 200,000 ש"ח- 300,000 .
ש"ח (א) אחד ממאזיני התכנית התלונן לפני משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה (להלן - משרד התמ"ת) לאחר שהתברר לו כי הוא חויב בסכום של 85 ש"ח בגין המסרונים.
לטענתו, בכל שידורי התכנית לא צוין שהתעריף שעל פיו יחויבו המשתתפים בחידון יהיה גבוה מהתעריף הרגיל.
הממונה על הגנת הצרכן במשרד התמ"ת, שבדק את התלונה, השיב שהיה צריך ליידע מראש את הצרכן בעלויות שייגבו ממנו עבור השתתפותו, בייחוד אם עלות שליחת המסרון גבוהה מן המחיר הרגיל של פעולה זו.
בחוק הגנת הצרכן, התשמ"א- 1981 , קיים איסור הטעיית הצרכן בכל עניין מהותי בעסקה, כמו המחיר הנדרש.
הואיל ומחיר שליחת המסרון בחידון היה גבוה מהמחיר הרגיל, היה על הרשות להביא לידיעת המאזינים מידע זה.
(ב) בחוות דעת מינואר 2006 קבע אגף הייעוץ המשפטי של הרשות כי אף שמפעל הפיס הוצג כנותן החסות, ציבור המאזינים הוא שמימן את המשדר באמצעות המסרונים והשיחות .
10 חברת הסלולר מעבירה חלק מההכנסות לחברת תקשורת המפעילה את השירות, וממנה מקבלת חברת שפ"מ את ההכנסות.
לדעתו, "לא רק שציבור המאזינים הוטעה, אלא שגם מימון המשדר נעשה בניגוד לדין".
הוא נימק זאת וכתב כי על פי כללי הרשות, מפרסם הוא "אדם היוזם פרסומת לעצמו, למוצר שהוא מספק או לשירות שהוא נותן", ומכאן שציבור המאזינים אינו יכול לתת חסות למשדר, משום שהוא אינו מתאים להגדרה של "מפרסם".
לדעת משרד מבקר המדינה על הרשות לנהוג על פי הכללים שהיא קבעה בנוגע למימון המשדרים ולהקפיד שלא ייגבה מהמאזינים תשלום למימונם, נוסף על תשלום האגרה.
בישיבת ועדת הפרסים הוחלט שחברת שפ"מ תעשה סקר של שיעור ההאזנה לפני שידור החידון, במהלכו ואחריו, אך התברר שהיא לא מילאה את התחייבותה.
סקר TGI11 על שיעור ההאזנה (הרייטינג), שנעשה בחודשים ינואר-יוני 2005 , העלה כי החידון לא תרם להעלאת שיעור ההאזנה לרשת ב', כלומר מטרתו לא הושגה.
מהסקר עולה כי בינואר-יוני 2005 הייתה ירידה של כ-13% בממוצע בשיעור ההאזנה לרשת ב' בשעות שידור החידה לעומת התקופה המקבילה בשנה הקודמת.
לפי הסקר, בתקופה זו בשעות האמורות הייתה עלייה של כ-6% בממוצע בשיעור ההאזנה לתחנת גלי צה"ל, שהיא בעלת אופי שידור דומה לאופי השידור של רשת ב'.
לדעת משרד מבקר המדינה, היה על הרשות לדרוש מחברת שפ"מ שתמלא את התחייבותה ותעשה סקר על שיעור ההאזנה בזמנים שנקבעו לכך.
סקר כזה היה חיוני כדי לבדוק אם החידון השיג את מטרתו והעלה את שיעור ההאזנה לרשת ב' לשם הפקת לקחים לעתיד.
הפצת שידורי הרדיו (משדרים) .
הרשות מפיצה את שידורי קול ישראל באמצעות שלושה סוגי משדרים: משדרי AM ו-,FM המשמשים לשידור בתוך הארץ, וגלים קצרים, המשמשים להעברת שידורים לחו"ל.
שיבושים בקליטה של שידורי קול ישראל גורמים לירידה בשיעורי ההאזנה לשידורים וכפועל יוצא מכך גם לפגיעה בהכנסות מפרסומות.
איכות קליטת השידורים נקבעת, בין היתר, על ידי עצמת המשדר, מיקום אנטנת השידור ואיכות התדר.
בשנת 2006 היו לקול ישראל72 משדריFM ו-18 משדריAM .
עבור כל הרשתות בזק, החברה הישראלית לתקשורת בע"מ (להלן - חברת בזק), אחראית להפעלתם ולתחזוקתם של משדרי ה-AM , של32 ממשדרי ה-FM ושל משדרים להפצת שידורי הטלוויזיה, ואילו קול ישראל אחראית להפעלתם ולתחזוקתם של 40 .
המשדרים האחרים בהסכם העברת הנכסים שנחתם בינואר 1984 בין חברת בזק ובין המדינה נקבע, בין היתר, שפיתוח וחידוש של ציוד השידור ייעשו על דעת המדינה והרשות ומתקציביהן.
עוד נקבע בהסכם זה כי המחיר שתשלם הרשות לחברת בזק עבור אחזקה והפעלה של המשדרים יהיה .
11 סקרTGI מבוצע על ידי חברה פרטית תחת פיקוח ובקרה מקצועית של ועדת המחקר של איגוד חברות הפרסום.
מחיר סביר שיתבסס על עלות שנתית של שירותי השידור ויוסכם ביניהן, וכי חברת בזק תחזיר לרשות בלא תמורה את אמצעי השידור שהועברו אליה אם תידרש לכך.
בספטמבר 1991 נקבע בהחלטת ממשלה12 כי משנת 1992 תועבר בהדרגה האחריות למימון המשדרים ולפיתוחם מהמדינה לרשות.
באוגוסט 1994 המליצה ועדת ירדור13 , שמונתה בידי הממשלה, כי "הסמכות והאחריות על הפעלתם, אחזקתם ופיתוחם של כל אמצעי השידור של שידורי רשות השידור תועברנה לרשות במלואן".
בעקבות זאת החליטה הממשלה14 להעביר לרשות את תקציב פיתוח המשדרים של משרד התקשורת לשנת 1995 בסך6.
5 מיליון ש"ח לאחר שיסתיים המשא ומתן בין משרד האוצר לרשות על יישום המלצות ועדת ירדור.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה העיר מנכ"ל הרשות, מר מוטי שקלאר, כי כעבור שנה הודיע משרד האוצר לרשות שעליה לשאת בעלויות פיתוח המשדרים באמצעות תקציבה ללא תוספת תקציב שתיועד למטרה זו, אולם המשדרים והאתרים שהם מוצבים בהם לא הועברו לבעלות הרשות.
מנכ"ל הרשות הוסיף כי "כתוצאה, לא יכולה הייתה הרשות לייעל פעולת המשדרים, למשל ע"י פרסום מכרז לרכישת משדרים חדשים בפריסה יעילה ומתאימה".
(א) במהלך השנים נתגלעו חילוקי דעות בין הרשות לחברת בזק.
חברת בזק טענה כי העלויות וההשקעות הכרוכות באחזקת מתקני השידור גבוהות מן התמורה שהיא מקבלת ולכן היא מפסידה כספים.
הרשות טענה כי המחיר שהיא נדרשת לשלם לחברת בזק גבוה ביותר ואינו מוצדק.
עוד טענה הרשות כי השירות של חברת בזק הולך ומידרדר, המשדרים קורסים ואין גורם שיישא באחריות לחידוש המשדרים ובעלויות הכרוכות בכך.
חילוקי דעות אלו הגיעו לשיאם באוג וסט 2001 , כאשר חברת בזק הגישה תביעה משפטית כנגד הרשות ובה תבעה סכום של 25 מיליון ש"ח בגין תשלומי ארנונה שנדרשה לשלם עבור אתר הילל שבצורן.
בעקבות תביעה זו הסכימו הצדדים לפנות לגישור ובמרס 2004 הם חתמו על מסמך עקרונות שבו נקבע, בין השאר, כי חברת בזק תרכוש מש דרים חדשים במקום המשדרים הקיימים ותתקינם, והרשות תישא במלוא העלויות של רכישה זו.
עוד נקבע במסמך העקרונות כי ייחתם הסכם מפורט בין הרשות לחברת בזק, וההתקשרות ביניהן תהיה למשך חמש שנים מ- 1.
עד מועד סיום הביקורת, ספטמבר 2007 .
, לא הוחלפו המשדרים בתשובתו למשרד מבקר המדינה הודיע מנכ"ל הרשות שעל פי מסמך העקרונות שנחתם בין הרשות לחברת בזק, הרשות הייתה צריכה לממן החלפת משדרים, "אולם בין השנים 2004 - 2007 קוצץ תקציב הרשות ב-40% .
לרכישת משדרים חדשים נדרשת השקעה של מיליוני שקלים".
(ב) החלפת ציוד שהתיישן בציוד חדש מב יאה לידי חיסכון בעלויות תחזוקה, כיוון שהנצילות של ציוד חדש גבוהה מהנצילות של ציוד ישן.
עם התקנת המשדרים החדשים צפוי לחברת בזק חיסכון הן בעלויות התיקונים והן בעלויות החשמל.
ואכן חברת בזק הפחיתה את עלויות האחזקה של המשדרים במידה ניכרת, בהנחה שיירכשו משדרים ח דשים במקום הישנים: לאחר שבשנת 2003 שילמה הרשות כ-70 מיליון ש"ח עבור אחזקתם של משדרי הרדיו והטלוויזיה, בשנת 2004 היא שילמה כ-47 מיליון ש"ח, בשנת 2005 היא שילמה כ-44 .
12 החלטת ממשלה מספר 1824.
13 ועדה ציבורית שהוקמה בדצמבר 1993 כדי לבחון את הדרכים ליישם את החלטת ממשלה מספר 1824.
14 החלטת ממשלה מספר 3887.
מיליון ש"ח ובשנת 2006 היא שילמה כ-47 מיליון ש"ח15 .
מחוות דעת של יחידת שירותי הנדסה בקול ישראל, שניתנה ביוני 2006 , עולה תמונה עגומה לגבי מצבם של המשדרים.
בחוות הדעת נכתב שעקב מצבם הירוד קיימים שיבושי קליטה של שידורי קול ישראל במקומות רבים במדינה.
גם בישיבת ועדת הכספים של הכנסת בנושא תקציב רדיו רק"ע, שהתקיימה במאי 2007 , ציין מנכ"ל הרשות כי "שליש מהמדינה לא קולט את השידורים, כולל רשת מורשת ורשת א' וגם רשת ג' לא נקלטת".
(א) באפריל 2006 ,נאלצה הרשות לפנות את המשדרים שהיו מוצבים במגדל שלום והיא התקינה אותם על גג בניין אחר בתל אביב, שהוא נמוך ממגדל שלום ומיקומו טוב פחות.
בעיות הקליטה שנוצרו עק ב כך ועקב חולשת המשדרים באזורים אחרים גרמו לירידה בשיעורי ההאזנה לרשתות קול ישראל ולירידת הביקוש של המפרסמים לשדר בהן, וכך נפגעו ההכנסות מפרסומות.
מנכ"ל חברת שפ"מ התלונן על כך לפני הנהלת הרשות.
לדבריו, "היקף הפרסום ברדיו, אשר היה בתנופת גידול בחודשים האחרונים נבלם", ומסעי פרסום בסכום כולל של כ -1.
1 מיליון ש"ח בוטלו והועברו לאמצעי תקשורת אחרים.
בספטמבר 2006 שב ופנה מנכ"ל חברת שפ"מ למנכ"ל הרשות והצביע על הקשיים בגיוס מפרסמים.
הוא ציין שאם לא ייעשה מאמץ לפתור את בעיות איכות השידור של תחנות קול ישראל, ההכנסות מפרסום ירדו במיליוני שקלים בכל חודש.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה כתב מנכ"ל הרשות כי הרשות "מודעת היטב לנזקים הנגרמים לה עקב מצבם העגום של משדרי הרדיו ומנגד, ליתרונות הנוספים להם תזכה עם החלפתם.
כרגע אין בידיה לעשות דבר".
כמו כן ציין מנכ"ל הרשות כי בעת האחרונה נחתמו הסכמים עם חברת בזק להחלפת המשדרים המרכזיים של רשת ב' בצפון ובדרום ולהוספת משדרים של רשת ד'.
(ב) בעקבות בעיות קליטה של שידורי רשת רק"ע העבירה המדינה לרשות בתחילת שנת 2007 , במסגרת הסכמים קואליציוניים, סכום של 5 מיליון ש"ח לרכישת עשרה משדרים חדשים עבור הרשת.
בסופו של דבר הוחלט בקול ישראל לרכוש רק חמישה משדרים, משום שהרשות צריכה לממן מתקציב זה גם את עלויות האחזקה השוטפת שלהם.
, לא נרכשו המשדרים האמורים מנכ"ל הרשות ציין בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי מכיוון שיש להתקין את המשדרים הנוספים במתקנים של חברת בזק ובשל החוב של הרשות לחברת בזק, הרשות מנהלת אתה משא ומתן בדבר התקנתם.
באפריל 2007 פנה מנכ"ל חברת שפ"מ ליו"ר הרשות, מר משה גביש, והציע לממן רכישת שמונה משדרי FM חדשים לשיפור הקליטה של חלק מהרשתות.
הוא ציין כי לשם כך תלווה חברת שפ"מ לרשות כ - 400,000 דולר (כ- 50,000 דולר לכל משדר), והציע שהרשות תחזיר את ההלוואה מתוספת ההכנסות שתתקבל בזכות הגידול בהיקף הפרסומות בקול ישראל.
15 סכומים אלו כוללים חוב של הרשות לחברת בזק משנים קודמות עבור המשדרים שבאתר הילל ביישוב צורן.
על פי חוות דעת של היועצת המשפטית של הרשות, הרשות אינה יכולה לקבל את הצעתה של חברת שפ"מ, מכיוון שבתור גוף ציבורי היא אינה רשאית לקבל הלוואות מכל גוף מסחרי אלא אך ורק ממוסדות מוכרים שמתן הלוואות הוא חלק מעיסוקם המרכזי, כגון בנקים.
עוד ציינה היועצת המשפטית כי על פי תנאי המכרז לא יהיה אפשר להאריך את ההתקשרות עם חברת שפ"מ אחרי אוגוסט 2008 , והרשות תפרסם מכרז חדש לשם הפעלת מערך הפרסומות של הרדיו.
בנסיבות אלה התקשרות נוספת עם חברת שפ"מ לצורך מימון רכישת משדרים חדשים עשויה לתת לה יתרון בלתי הוגן בהצעת מועמדותה במכרז זה.
לדעת היועצת המשפטית, על הרשות לפרסם מכרז לרכישת משדרים במימונה.
לדעת משרד מבקר המדינה, על הרשות לטפ ל בבעיית הקליטה של השידורים.
סביר להניח שאם איכות הקליטה של השידורים תהיה טובה יותר והם יגיעו למקומות רבים יותר ברחבי הארץ, יגדלו הכנסות הרשות מפרסומות.
כל עוד הרשות אינה מחדשת את המשדרים היא אינה מקיימת את חובתה כלפי ציבור משלמי האגרה בכל אזורי הארץ, שכן הם אינם מקבלים את התמורה המלאה בעדה.
רשות השידור משדרת תשדירי פרסומת והודעות חסות ברדיו תמורת תשלום בשנים האחרונות פחתו מאוד התקבולים מפרסומות ברשתות קול ישראל.
על הרשות לברר את הסיבות לכך ולנקוט צעדים שיביאו לידי הגדלת שיעורי ההאזנה וכפועל יוצא מכך להגדלת הכנסותיה מפרסום.
הרשות לא עמדה על כך שחברת שפ"מ תקיים את התחייבותה על פי ההסכם שנחתם עמה להתקין את מערכת התפעול שלה במתקני הרשות.
מחדל זה של הרשות מגדיל את תלותה בחברת שפ"מ ואינו מאפשר לרשות להבטיח שחברת שפ"מ תמכור ותשדר פרסומות והודעות חסות על פי הכללים שקבעה הרשות.
הרשות ניסתה להקים מערכת בקרה ממוחשבת באמצעות חברה חיצונית, כדי לבצע בקרה תפעולית וכספית על פעילות חברת שפ"מ, המפעילה את מערך הפרסומות.
עקב ליקויים בהתנהלותה של הרשות פעלה המערכת באופן חלקי בלבד ובמרס 2007 הופסקה פעולתה.