HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
עוד הודיע המוסד כי "מבקרי הניכויים מונחים ליידע את המעסיק בסיום הביקורת.
בדבר זכותו של העובד להגיש תביעה לתשלום הפרש גמלה.
במקרים המתאימים, כשקיימים חיובי פריסת שכר נוסף.
ולפיכך ניתן לדעת למי מהעובדים הוגדל הבסיס לתשלום דמי ביטוח ובאיזה סכום".
עם זאת, הודיע המוסד כי יבדוק דרכים נוספות לפתרון הבעיה, ובהן: "לאתר, באופן ממוחשב, את כל העובדים שקיבלו גמלאות בשנת 2005 ושמעסיקיהם חויבו בהפרשי דמי ביטוח בעקבות ביקורת ניכויים"; ולהציג את "עיקרי הממצאים של ביקורת ניכויים לפקידי הגמלאות, בזמן טיפול בתביעות חדשות" כדי שיוכלו להפנות את תשומת לב התובעים לרכיבי השכר שאינם רשומים בתלוש השכר שלהם ולעובדה שגמלתם עלולה להיות מופחתת עקב כך.
המוסד הוסיף כי הוא מניח שבעקבות המידע שימסור לעובדים ייאלצו המעסיקים להוסיף רכיבים אלה לתלושי השכר שלהם.
עוד הודיע המוסד בתשובתו כי אף שאינו מופקד ע ל אכיפת חוקי העבודה, הוא "יפנה אל ויעלה בפניו את הבעיה ויבקש לאכוף על ]התמ"ת[ מינהל ההסדרה והאכיפה שבמשרד המעסיקים לכלול בתלוש השכר את כל מרכיביו".
לדעת המוסד, "חיוב המעסיקים בהכללת כל ו]ה[רכיבי השכר בתלושי השכר הינה משימה של כל רשויות המס ושל מינהל ההסדרהאכיפה שבמשרד התמ"ת".
בתשובתו מינואר 2007 הודיע משרד התמ"ת כי "נציגי אגף האכיפה והסדרה קיימו בעבר הידברות עם אגף הגמלאות במוסד לביטוח לאומי לצורך קבלת המידע האמור, אלא שהידברות זו לא הניבה שיתוף פעולה תכליתי.
אכן יש כוונה לחדש הידברות היה והמוסד לביטוח לאומי יביע נכונות לכך".
ביטול או הפחתה של קנסות והפרשי הצמדה על חוב שנוצר בעקבות ביקורת ניכויים .
על פי החוק, אם לא שולמו דמי ביטוח במועד התשלום הקבוע בחוק, ישלם החייב בתשלום דמי ביטוח, נוסף על דמי הביטוח, את התשלומים האלה: (א) קנס בשיעור של 1.
5% מסכום דמי הביטוח שבפיגור לכל שבוע של פיגור או חלק ממנו; אם הפיגור גדול מ-90 ימים- יהיה הקנס החל ביום ה-91 - 3% ;מסכום דמי הביטוח שבפיגור לכל שבוע של פיגור או חלק ממנו השר, באישור ועדת העבודה והרווחה, רשאי לשנות בצו את פרקי הזמן ואת שיעורי הקנס האמורים.
(ב) החל ב-1 בחודש שלאחר מועד התשלום- תוספת לפי שיעור עליית המדד שפורסם לאחרונה לפני יום תשלום הסכום בפועל לעומת המדד שפורסם לאחרונה לפני מועד התשלום.
לפי החוק, "עובד המוסד שהמינהלה הסמיכה לכך רשאי, על פי בקשה מנומקת ומטעמים מיוחדים המצדיקים זאת בנסיבות המקרה שיירשמו", לוותר על קנס ותוספת, כולם או חלקם.
בנוהלי האגף לביטוח וגבייה נקבע באילו נסיבות אפשר לבטל או להפחית סכומי קנס והפרשי הצמדה שהוטלו על חוב של מעביד, ועל פי אילו כללים יש לפעול בעניין זה.
בעקבות דוח של מבקר המדינה18 בנושא "גביית דמי ביטוח ממעבידים", הדן בין היתר בהפחתת קנסות והפרשי הצמדה, עדכן האגף לביטוח וגבייה את נהליו וקבע כי "אין להפחית כלל קנס ו/או הפרשי הצמדה", אם מדובר בחיוב שנוצר בעקבות ביקורת ניכויים והועלה ביותר משתי ביקורות ניכויים.
18 ראודוח שנתי 52 ( א של מבקר המדינה 2001) ', עמ 409-417 .
כאמור, בשנת 2005 , בעקבות ביקורות שעשה המוסד אצל 1,930 מעבידים, הוא חייב אותם בתשלום דמי ביטוח על 36 רכיבי שכר שונים שלא ניכו מהם דמי ביטוח.
מחלקות הגבייה בסניפי המוסד ביטלו או הפחיתו את סכומי הקנסות והפרשי ההצמדה שהושתו על 1,335 מעבידים.
נמצא שאצל 155 (כ- 11.
6% ) מהמעבידים האלה התגלה אותו ליקוי בשלוש עד חמש ביקורות ניכויים; וכי פקידי הגבייה במוסד ביטלו או הפחיתו את הקנסות שהושתו על 72 מהם בעקבות ביקורת ניכויים של המוסד.
הסכומים שבוטלו או הופחתו הסתכמו בכ- 344,000 .
ש"ח לדוגמה, בביקורת ניכויים שנעשתה אצל מעביד בשנת 2005 נמצא כי בשנים 2000 -2003 הוא לא ניכה משכר עובדיו דמיביטוח בסכום כולל של כ - 336,000 ,"ש"ח על "שווי מתנות על "שכר דירה" (באחת מארבע השנים האמורות) ועל "ביגוד" (בשתיים מאותן שנים).
אף על פי שבביקורות ניכויים קודמות שנעשו אצל אותו מעביד בשנים 1992 , 1997 ו- 2000 נמצאו אותם ליקויים, החליט פקיד הגבייה לפטור אותו מתשלום הקנס שהוטל עליו בשל אי - ניכוי דמי הביטוח, שהסתכם בכ- 123,500 .
ש"ח לדעת משרד מבקר המדינה, ביטול או הפחתה של קנסות בנסיבות שתוארו לעיל אינם עולים בקנה אחד עם נוהלי המוסד, ויש בהם כדי לעודד מעבידים המפרים את החוק להמשיך להתחמק מניכוי דמי ביטוח ממלוא השכר שהם משלמים לעובדיהם.
המוסד הודיע בתשובתו כי "מינהל הביטוח והגבייה ביצע חסימה במערכת באופן שמונע אפשרות לבטל או להפחית קנסות שלא על פי הנהלים.
בנוסף, פורסמה הבהרה לסניפים ונבנה מערך שיעור לפקידים המבהיר את הנהלים בנושא".
החזר תשלומי יתר של דמי ביטוח .
על פי החוק, אם שולמו למוסד תשלומי יתר של דמי ביטוח שעליו לגבות לפי החוק או של כספים שעליו לגבות לפי חוק אחר , יחולו הוראות אלה: נגבה תשלום היתר על פי דרישת המוסד, הוא יוחזר למשלם בצירוף תוספת לפי שיעור עליית המדד; שולם תשלום היתר שלא על פי דרישת המוסד, הוא יוחזר בצירוף תוספת לפי שיעור עליית המדד, ואולם לא תשולם תוספת בשל פרק זמן של יותר משלוש שנים .
אם בעקבות ביקורת ניכויים של המוסד מתברר כי מעבידים שילמו דמי ביטוח גדולים מהנדרש, המוסד מזכה את חשבונם בסכום היתר ששילמו.
על פי נתוני קובץ ביקורת הניכויים, בשנים 2001 -2005 זיכה המוסד בעקבות ביקורת ניכויים37 מעבידים בסכום כולל של כ- 711,600 .
ש"ח (בכלל זה הפרשי הצמדה) על תשלום דמי ביטוח גדולים מהנדרש על פי החוק יש שמעבידים או עובדים תובעים מהמוסד להחזיר להם דמי ביטוח ששילמו על שכר הפטור מתשלומם מכוח סעיף 351 (א) לחוק, שבו נקבע, בין היתר, כי לא ישולמו דמי ביטוח בעד עובד עבור הזמן שבעדו מגיעים לו דמי פגיעה או דמי לידה .
תביעות כאלה הוגשו למוסד, בדרך כלל, בידי מעבידים גדולים ובידי עובדות הוראה שהיו בחופשת לידה בחודשי פגרת הקיץ ומעבידן שילם להן שכר נוסף על דמי הלידה שקיבלו מהמוסד19.
19 בחוזר מנכ"ל מיוחד י' (התשל"א) של משרד החינוך נקבע כי עובדת הוראה הנמצאת בחופשת לידה בזמן פגרת הקיץ תהיה זכאית, נוסף על משכורתה הרגילה, להשלמת סכום דמי הלידה שהיא מקבלת לפי החוק עד לסכום השווה למשכורתה בשני חודשי עבודה.
המוסד לביטוח לאומי 807 .
בנציבות תלונות הציבור שבמשרד מבקר המדינה התקבלו כמה תלונות נגד המוסד, שעניינן עצירת טיפולו של המוסד בתביעות ההחזר, שבהן נטען, בין היתר, כי המוסד עצר את הטיפול בתביעות ההחזר, מתעלם מזכויותיהם ומחזיק בידיו כספים "אשר מוסכם על קברניטיו, בכל הרמות, כי יש להשיבם".
בדצמבר 2003 , לקראת דיון בנושא החזר תשלומי יתר של דמי ביטוח, הגישו היועצת המשפטית לשעבר של המוסד והסמנכ"ל לביטוח וגבייה לחברי המינהלה סקירה ובה פירוט של "טענות המעבידים והקשיים שבבדיקת הטענות ואימות הנתונים המהווים בסיס להחזר" (להלן - הסקירה).
בסקירה נכתב, בין היתר, כי עד מועד עצירת הטיפול בבקשות להחזרת תשלומי יתר של דמי ביטוח החזיר המוסד ל-92 מעבידים25.
5 מיליון ש"ח שהוא נתבע להחזיר להם.
לאחר ביצוע ההחזר עשה המוסד ביקורת ניכויים אצל אותם מעבידים ומצא כי 38 מהם חייבים לו דמי ביטוח בסכום של כ -11.
מסכום תשלומי היתר שהחזיר עוד צוין בסקירה כי מרבית תובעי ההחזרים לא יכלו לבסס את תביעתם על תלושי שכר הנוגעים לחודשים שלגביהם נתבע ההחזר, ולכן לא היה אפשר לאמת את נכונות התביעה.
בתביעות הנוגעות להחזר דמי פגיעה חישבו המעבי דים את הסכום הנתבע על פי נוסחה המחשבת את השכר לפי סכום דמי הפגיעה (להלן - תחשיב המעבידים).
נוסחה זו מסתמכת על נתונים שהאגף לנפגעי עבודה במוסד מסר למעבידים לבקשתם בדבר דמי הפגיעה שהוחזרו להם20 .
בסקירה פורטו בדיקות שעשה המוסד שהצביעו על פגמים רבים בתחשיב המע בידים שלא איפשרו למוסד לאמצו.
ואכן מינהל המחקר והתכנון במוסד, שהתבקש להציע נוסחה לחישוב ההחזר בלי להיזקק לתלושי שכר, קבע כי הנתונים שבידי המוסד אינם מאפשרים לו לעשות זאת.
יתר על כן, בשל שינויי חקיקה21 ומשום שלמוסד חסרים נתונים על תקופות בעבר22 , ככל שפרק הזמן שלגביו נתבעו ההחזרים היה ארוך יותר, כך גדל הקושי לאמת ולחשב את ההפרשים שהתובעים היו זכאים להם.
בינואר 2004 דיווח סמנכ"ל ביטוח וגבייה במוסד למינהלת המוסד כי עד אותו חודש התקבלו ממעבידים תביעות להחזר תשלומי יתר בסכום כולל של כ-70 מיליון ש"ח, וכי אגף הגבייה החליט לעצור את הטיפול בבקשות ההחזר, משום ש"אין בהם תנאים שעוברים ביקורת".
כלומר לא היו למוסד כלים שאיפשרו לו לאמת את נכונות התביעות, למנוע החזרים כפולים ולהחזיר הן לעובדים והן למעבידים תשלומי יתר של דמי ביטוח שנגבו מהם.
בפברואר 2005 החליטה מינהלת המוסד, לאחר שקיימה שלושה דיונים בנושא, לשכור את שירותיו של יועץ מקצועי חיצוני כדי לגבש אמות מידה ומנגנון לאישור תביעות של מעבידים להחזר תשלומי יתר של דמי ביטוח.
מדובר במעבידים הרשאים לשלם לעובדיהם דמי פגיעה במקום המוסד 21 ,להלן שינויי חקיקה שיש בהם כדי להשפיע על סכום דמי הביטוח: חוק ביטוח בריאות ממלכתי התשנ"ד- 1994 ; החלת שיעורי דמי ביטוח מופחתים מכוח החוק; הרחבת בסיס הגבייה וביטול הפטור מתשלום דמי ביטוח על הכנסות כגון דמי הבראה, הוצאות החזקת רכב ודמי נסיעה.
22 בחוות דעת של מחלקת ייעוץ וחקיקה (אזרחי) במשרד המשפטים מיוני 2005 , שניתנה לבקשת המוסד, נאמר כי על תביעה להחזר דמי ביטוח חל דין ההתיישנות הכללי הקבוע בחוק ההתיישנות, התשי"ח- 1958; דהיינו על המוסד להחזיר למעבידים תשלומי יתר של דמי ביטוח ששולמו עבור שבע שנים למפרע לכל היותר.
ביוני 2006 , כשנתיים וחצי לאחר הדיון הראשון במינהלת המוסד בנושא ועצירת הטיפול בתביעות ההחזר, טרם הוקם במו סד מנגנון המאפשר לחשב ולהחזיר למעבידים ולעובדים תשלומי יתר של דמי ביטוח.
בתשובה לנציבות תלונות הציבור בעניין התלונה האמורה הודיע המוסד כי בחר ביועץ מקצועי לבדוק את הנושא, וכי רק "לאחר שיותאמו הכללים על פי המלצות היועץ, יוחזר העניין לדיון במינהלה ולאחר מכן יועבר לוועדת הכספים לאישור תקציבי.
בהמשך תפותח מערכת לביצוע ההחזרים".
בתשובתו למשרד מבקר המדינה הודיע המוסד כי "המערכת המתוכננת להיבנות לצורך ביצוע החזרים עפ"י סעיף 351 .
", מתוכננת להבטיח שלא יהיו החזרים כפולים לדעת משרד מבקר המדינה, על המוסד להשלים את הקמת המנגנון המתוכנן להחזר תשלומי יתר של דמי ביטוח ששולמו לו.
שימוש בנתוני רשות המסים בקביעת בסיס החיוב בדמי ביטוח .
בנסיבות מסוימות, שיפורטו להלן, יחידת ביקורת הניכויים במוסד קובעת את בסיס החיוב בדמי ביטוח למעביד שנעשית אצלו ביקורת ניכויים על פי נתוני שומה שקבעה רשות המסים לאותו מעביד.
בסעיף384 לחוק נקבע כי עובד המוסד שמינהל ת המוסד הסמיכה אותו לכך רשאי לדרוש מכל עובד של גוף ציבורי (בין היתר המדינה וכל גוף אחר הנתון לביקורתו של מבקר המדינה) לספק כל פרט הנדרש לעני ין חוק זה והוא בידיעתו או ברשותו של אותו ע ובד23 .
על פי סעיף235(ב) לפקודת מס הכנסה (להלן - הפקודה), מותר לגלות למוסד לביטוח לאומי את סכום ההכנסה של הנישום, כפי שנמסר בדוח שהגיש, או כפי שנקבע על ידי פקיד השומה או על ידי בית המשפט, וכן את סיווג ההכנסה.
סעיף זה נכנס לתוקפו בינואר 2003 , והוא חל על הכנסה שהופקה או נצמחה בשנת המס 2003 .
ואילך בתיקון עקיף לחוק הביטוח הלאומי, שנעשה במסגרת חוק התכנית להבראת כלכלת ישראל (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב והמדיניות הכלכלית לשנות הכספים 2003 ו- 2004 ,) התשס"ג- 2003 , הוסף לחוק הביטוח הלאומי סעיף הקובע שעובד המוסד שמי נהלת המוסד הסמיכה לכך רשאי לקבל מנציב מס הכנסה כל מידע שנקבע בתקנות אשר הגיע אליו אגב ביצוע תפקידו, והנדרש למוסד לצורך מילוי תפקידו לפי כל דין.
שר הרווחה, בהסכמה עם שר המשפטים, בהתייעצות עם שר האוצר ובאישור ועדת העבודה והרווחה של הכנסת, יקבע את סוגי המידע שהמוסד רשאי לקבל.
חוק התכנית להבראת כלכלת ישראל כולל גם תיקון עקיף לפקודת מס הכנסה ומורה שבמקום האמור בסעיף 235 (ב) לפקודה ייכתב בו: "מותר למסור למוסד לביטוח לאומי מידע לפי הוראות סעיף 384 א לחוק הביטוח הלאומי".
עוד נקבע שסעיף235 ,(ב) לפקודת מס הכנסה .
23 אין לחייב מכוח סעיף זה עובד כאמור לגלות פרטיםשהוא חייב בשמירת סודיות ם לפי פקודת , התשל"ב]נוסח חדש[ הסטטיסטיקה- 1972 , לפי חוק הדואר, התשמ"ו- 1986 , או לפי חוק בנק ישראל, התשי"ד - 1954.
המוסד לביטוח לאומי 809 .
כנוסחו בחוק התכנית להבראת כלכלת ישראל, ייכנס לתוקף ביום שיקבע שר הרווחה לאחר התקנת תקנות לפי הוראות סעיף 384 א(ב) לחוק הביטוח הלאומי כנוסחו בחוק התכנית להבראת כלכלת ישראל.
נמצא שעד נובמבר 2006 לא יזמו הגורמים המקצועיים במוסד פנייה לשר הרווחה להתקין את התקנות בדבר סוגי המידע שהמוסד רשאי לקבל ממס הכנסה.
בהיעדר תקנות בנושא רשות המסים אינה מוסרת למוסד את השומות שהיא קובעת למעבידים מכוח פקודת מס הכנסה.
קבלת המידע האמור הייתה מאפשרת למוסד לייעל את מערך ביקורת הניכויים שלו, לקצר את זמן הביקורת ולהגדיל את מספר המעבידים שה וא עושה אצלם ביקורת, ועל ידי כך להביא להגדלת סכום דמי הביטוח שהוא גובה.
המוסד הודיע בתשובתו כי "לשם קידום התקנת התקנות כאמור, התקיים דין ודברים עם רשות המיסים, לרבות דיון במשרד המשפטים, אך בשל מחלוקות שהתגלעו בין המוסד לרשות המיסים לגבי סוגי המידע הנדרש ל א הותקנו תקנות.
לאחרונה התבשרנו הן ע"י היועץ המשפטי של רשות המיסים.
והן ע"י סמנכ"ל רשות המיסים, על כוונה לקדם את הנושא ולהגיע להסכמות בעניין זה".
לדעת מבקר המדינה, על הגורמים המקצועיים במוסד ליזום הסדר לקבלת המידע מרשות המסים ולפנות בעניין זה אל שר הרווחה, שעל פי החוק ניתנה לו הסמכות לקבוע את ההסדר בתקנות לפי סעיף 384 .
א לחוק הביטוח הלאומי 2.
בפסק דין של בית הדין הארצי לעבודה משנת 1995 (להלן- פסק דין גדות)24 נקבע שיש מקום לכך שהמוסד יכבד קביעה של פקיד השומה שהוצאות מסוימות של מעביד הן בגדר "הוצאות עודפות" לפי פקודת מס הכנסה25 .
עוד נקבע בפסק הדין כי אם הוצאות עודפות אלה אינן ניתנות לייחוס לעובד פלוני, פירוש הדבר הוא כי הן אינן הכנסות של עובד של אותו מעביד מהמקורות המפורטים בסעיף 2(2 ) לפקודה, ועל כן על פי החוק אין לשלם עבורן דמי ביטוח.
"הענקת סמכות למוסד 'לבחו ן' את רכיבי ה'הוצאות העודפות', פירושה גם הענקת סמכות לקבוע כי ניתן לייחס לעובד פלוני, את ה'הוצאות העודפות' או חלק מהן.
תוצאה זו היא בלתי רצויה, גם אם מביאים בחשבון את מטרות הביטחון הסוציאלי ואת הזיקה שבין 'הכנסתו' של עובד לבין הגמלה מחליפת ההכנסה, לה הוא יהיה זכאי במקרה של ארוע מזכה לגמלה".
בית המשפט הוסיף בפסק דינו כי בקביעתו האמורה אין כוונתו להכרה של פקיד השומה בהוצאות עודפות "המושתתת על טעות עובדתית ועל אפשרות תיקונה של הטעות".
בדצמבר 2005 שלחה האגודה לזכויות האזרח למנכ"ל המוסד תלונה בעניינה של עובדת שבמשך שנת עבודה לא קיבלה ממעבידה תלושי שכר, ושכרה שולם במזומן.
עם פיטוריה של העובדת מעבודתה בחברה, נתן לה מעבידה מכתב המאשר את תקופת העסקתה, לרבות פרק הזמן שבו לא קיבלה תלושי שכר.
כשביקשה העובדת למצות את זכאותה לדמי אבטלה, היא נדחתה, משום שרשות המסים סיווגה את הכנסתה בפרק הזמן האמור כ"הוצאה עודפת", שכאמור אין לראות בה הכנסת עבודה ואין לשלם עליה דמי ביטוח.
24 דב"ע (ארצי) נה/ 0-14 "גדות" תעשיות פטרוכימיה בע"מ נ' המוסד לביטוח לאומי, פד"ע כ"ח 514.
25 "הוצאה עודפת" - הוצאה למתן טובת הנאה שנתן מעביד לעובדיו ואשר לא ניתן לייחסה לעובד פלוני.
בתשובת מנכ"ל המוסד לאגודה לזכויות האזרח מינואר 2006 נאמר, בין היתר, "כי סוגיה זו הוכרעה בפסק דין גדות בניגוד לעמדתו המשפטית של המוסד.
שהיה ער לפגיעה בזכו יות העובד, הנגרמת כתוצאה מסיווג שגוי של הכנסתו.
הדברים אף צוינו במפורש בפסק הדין.
למגינת הלב, תוצאת הדברים היא כי תקופה שבה סווגה הכנסת העובד כ'הוצאה עודפת', איננה נחשבת כתקופת הכשרה לעניין הזכאות לדמי אבטלה .
גם דעתנו אינה ]ההדגשה במקור [ נוחה מתוצאת הדבר ים האמורה, וכי בדעתנו לבחון אפשרות הסדרתו מחדש של המצב החוקי".
בתשובה למשרד מבקר המדינה מינואר 2007 ,'הודיעה רשות המסים כי "לאור פס'ד 'גדות המוסד מנוע מלהוציא קביעות סותרות בנוגע לשכר או הוצאה עודפת.
פס'ד 'גדות' מחייב את מבקרי המוסד לביטוח לאומי רק במקרה ש ל שומות סגורות שבהן הופעל שיקול דעת של רשויות המס (לפיכך שומה 01 שנתקבלה על ידי רשויות המס ללא בדיקה ועדיין לא עברו מנין השנים אינה נחשבת כשומה סגורה לעניין פסק-דין 'גדות').
לגילומים הקיבוציים קיימת השלכה על זכאות העובדים היוצאים למילואים, לחופשת לידה, או הזכאים לגמלאות מותנות שכר אחרות מן הביטוח הלאומי, ולא רק על נכונות ניכוי המס, מבקרי מס הכנסה הונחו שוב ]סעיף[ ושוב להקפיד על זקיפת הכנסה לפי 2(2 ) מקום שניתן לייחס ההטבה לעובד, ולא להסתפק בגילום גלובלי או תשלום דרך הוצאות עודפות".
לדעת משרד מבקר המדינה, המקרה הנדון בתלונת האגודה לזכויות האזרח מעיד על הצורך לקבוע לכל הפחות הסדר מינהלי בין המוסד לבין רשות המסים בעניין האפשרות שפקיד השומה יתקן את הסיווג של הוצאת מעביד, כל עוד לא הבשילו פעולות המוסד בעניין זה לכדי הסדר חוקי.
המוסד הסביר למשרד מבקר המדינה כי בעקבות פסק דין גדות הוא הנחה את עובדי ביקורת הניכויים לקבוע את בסיס החיוב בדמי ביטוח על פי שומות של רשות המסים, כל אימת שמועד תחילת ביקורת הניכויים של רשות המסים קדם למועד הביקורת של המוסד, בשים לב למגבלה שנקבעה בפסק דין גדות ובהתאמות המתחייבות מהחוק.
עם זאת, מבקרי הניכויים הונחו לבדוק בלא הגבלה נושאים שאינם נוגעים לרשות המסים אך יש להם השפעה על החבות בדמי ביטוח, כגון פריסה של שכר נוסף ששולם לעובדים.
עוד הסביר המוסד שכאשר המעביד מציג לו שומה הוא קובע את בסיס החיוב על פיה בהתאמות הנדרשות על פי החוק 26 .
אם נוכח המוסד כי בסיס החיוב הרשום בשומה מוצג במונחים של סכום נטו, הוא מחשב אותו בעצמו על פי נתוני השומה.
כדי ליישם את ההנחיה האמורה מבקרי הניכויים של המוסד צריכים לדעת אם נעשתה אצל המעביד ביקורת של רשות המסים, ומתי החלה הביקורת.
הואיל והמידע על כך אינו מתקבל מרשות ה מסים, תלוי המוסד בעניין זה במידע שמוסרים לו מעבידים המתבקשים להגיש שומות לגבי התקופות המבוקרות 27 .
26 יצוין כי יש שרכיב של שכר עבודה שאותר בביקורת הניכויים של רשות המסים פטור מתשלום דמי ביטוח (אף שהוא חייב במס).
למשל, הטבה או תשלום נוסף ששולמו לעובד ששכרו שווה להכנסה המרבית או גדול ממנה, והמעביד כבר שילם עבורו את דמי הביטוח המרביים.
27 כאמור, מבקרי הניכויים הונחו לבקש מהמעבידים שהם עושים אצלם ביקורת להמציא להם מסמכים כמו שומות ניכויים של רשות המסים.
המוסד לביטוח לאומי 811 .
אינו מחייב את המעבידים, מכוח סמכותו לפי החוק 28 , להצהיר בכתב שיש להם שומות של רשות המסים, ואינו נוקט, במסגרת סמכותו מכוח החוק, אמצעים נגד מעבידים שלא הביאו לידיעתו שבידיהם שומות כאלה.
משרד מבקר המדינה בדק, באמצעות נתוני המוסד ורשות המסים הנוגעים לשנים 2001 - 2005 , אם העברת מידע שוטף מרשות המסים למוסד על ממצאי שומה יכולה לשפר את ביקורת הניכויים של המוסד ולהרחיב את בסיס הגבייה שלו; אם מעבידים מגישים למבקרי הניכויים של המוסד שומות שקבעה להם רשות המסים, ואם כן - האם קובע המוסד על פי השומות את בסיס החיוב לדמי ביטוח; אם יש הבדלים בין בסיס החיוב לדמי ביטוח שקבע המוסד לבסיס החיוב הנגזר משומות ברוטו שקבעה רשות המסים לאותם מעבידים לגבי אותן שנים; אם יש מעבידי ם שנעשתה אצלם ביקורת ניכויים של רשות המסים, אך לא נעשתה אצלם ביקורת ניכויים של המוסד, ומה בסיס החיוב שקבעה הרשות למעבידים האלה שממנו ניתן לגזור חיוב לדמי ביטוח; אם יש מעבידים שנעשתה אצלם ביקורת של המוסד, אך רשות המסים לא קבעה להם שומה, ומה בסיס החיוב לדמי ביטוח שקבע המוסד למעבידים האלה.
מנתונים של רשות המסים שהתקבלו במשרד מבקר המדינה עולה כי מינואר 2002 עד אוגוסט 200629 קבעה רשות המסים 30,376 שומות ל- 13,010 מעבידים לגבי אחת מהשנים- 2001 2005 לפחות.
מינואר 2002 עד אפריל 200630 עשה המוסד 23,565 ביקורות ניכוייםל- 9,728 מעבידים, שנגעו לאחת מהשנים 2005- 200131 .
5,035 :ביקורות ניכויים עשו רשות המסים והמוסד אצל אותו מעביד לגבי אותה שנה 2,224 ,מהן עשה המוסד אחרי רשות המסים 2,511 ביקורות עשה המוסד לפניה, ו-300 ביקורות נעשו באותו פרק זמן, ולא ניתן לקבוע איזה משני הגופים התחיל את הביקורת ראשון.
משרד מבקר המדינה השווה בין בסיס החיוב לדמי ביטוח שקבע המוסד למעבידים האמורים, לבסיס החיוב ברוטו בשומה שקבעה רשות המסים לאותם מעבידים לגבי אותה שנה (להלן - "בסיס חיוב גולמי תואם שומה")32.
ההשוואה נוגעת רק לרכיבי שכר החייבים הן במס והן בדמי ביטוח.
1% מ- 5,035 הביקורות שעשו רשות המסים והמוסד לגבי אותה שנה, היה בסיס החיוב לדמי ביטוח שקבע המוסד קטן ב- 10,000 ;"ש"ח לפחות מ"בסיס החיוב הגולמי תואם השומה ב- 20.
3% מהביקורות הוא היה גדול ב - 10,000 ש"ח לפחות מ"בסיס חיוב גולמי תואם שומה"; וב-%.
647 מהביקורות שני בסיסי החיוב היו דומים33 .
28 סעיף383 (ב) לחוק מקנה למבקר הניכויים את הסמכות לדרוש ממעביד דוחות של המעביד ושומות לפי הפקודה שיש בהם מידע שקשור להעסקת עובד.
מועד קבלת הנתונים מרשות המסים 30 .
מועד קבלת הנתונים מהמוסד 31 לצורך ההשוואה עם השומות של רשות המסים הובאה בחשבון ביקורת ניכויים של המוסד לגבי שנת מס אחת.
32 יצוין כי יש שבשומה נרשם בסיס החיוב נטו (לאחר ניכוי המס).
כדי שאפשר יהיה להשוות בין בסיסי החיוב של שני הגופים, חישב משרד מבקר המדינה במקרים כאלה את בסיס החיוב ברוטו.
בשלב זה של הבדיקה לא נע שו בבסיס החיוב בשומה התאמות נוספות המחויבות על פי חוק הביטוח הלאומי, כפי שיפורט בהמשך.
33 משרד מבקר המדינה הגדיר שני בסיסי חיוב "דומים", אם ההפרש ביניהם היה שווה ל- 10,000 ש"ח או קטן מסכום זה.
בביקורות שנמצאו בהם בסיסי חיוב דומים לא עשה המשרד ניתוח השוואתי.
ביקורות ניכויים שעשה המוסד אחרי רשות המסים .
כאמור, 2,224 מ- 5,035 ,הביקורות האמורות עשתה רשות המסים לפני המוסד.
לכאורה בנסיבות אלה מבקרי הניכויים של המוסד היו אמורים לבסס את קביעתם לעניין דמי ביטוח על שומה שקבעה רשות המסים.
נמצא כי ב -488 (כ- 21.
9% ) מ- 2,224 הביקורות האמורות היה בסיס החיוב שקבע המוסד קטן ב- 10,000 "ש"ח לפחות מ"בסיס החיוב גולמי תואם שומה (להלן - קבוצה א'); ב-354 (כ- 15.
9% ) מהביקורות היה בסיס החיוב שקבע המוסד גדול בכ- 10,000 ש"ח מבסיס החיוב האמור (להלן- קבוצה ב'); וב - 1,382 (כ- 62.
2% ) מהביקורות היו בסיסי החיוב דומים.
ב-287 מ-488 הביקורות (אצל214 מעבידים) שבקבוצה א' וב-290 מ-354 הביקורות (אצל 219 מעבידים) שבקבוצה ב' מצאו שני הגופים ליקויים וקבעו בסיס חיוב כלשהו הגדול מאפס34 .
משרד מבקר המדינה בדק מה הסיבותלהבדלים בין בסיסי החיוב שקבעו שני הגופים בביקורות האלה.
נבדקו בסיסי החיוב שנקבעו למדגם אקראי של 48 מ-214 המעבידים שבביקורות אצלם היה בסיס החיוב של המוסד קטן מ"בסיס החיוב הגולמי תואם השומה" ב- 10,000 ש"ח לפחות (להלן- מדגם א'); ובסיסי החיוב שנקבעו למדגם אקראי של 48 מ-219 המעבידים שבביקורות אצלם היה בסיס החיוב של המוסד גדול מ"בסיס החיוב הגולמי תואם השומה" ב- 10,000 ש"ח לפחות (להלן- מדגם ב') 35 :.
ואלה הממצאים שהועלו (א) מדגם א' : תיקיהם של 35 מ-48 המעבידים שעלו במדגם א' הכילו35 שומות שרשות המסים מסרה להם, והמוסד קבע את בסיס החיוב על פיהן (להלן - "בסיס חיוב תואם שומה"); תיקיהם של 13 .
מעבידים לא הכילו שומה, והמוסד קבע את בסיס החיוב בעצמו (1) השוואה בין בסיס החיוב שהיה נקוב בשומות שמסרה רשות המסים ל-35 המעבידים האמורים לבין הרישומים במערכת הממוחשבת של רשות המסים ה עלתה כי בסיס החיוב במערכת האמורה היה גדול בכ-16% בממוצע מבסיס החיוב הנקוב בשומות (דהיינו, בשומות שקיבלו המעבידים נרשם בסיס החיוב נטו).
ל-10 מ-35 המעבידים שתיקיהם הכילו שומה, קבע המוסד בסיס חיוב תואם שומה קטן מהנדרש בסכום כולל של 275,000 ש"ח וחייב אותם ב דמי ביטוח קטנים מהנדרש בסכום כולל של כ - 41,000 ש"ח: ל -9 מהם קבע המוסד בסיס חיוב קטן מהנדרש, משום שבסיס החיוב שהיה רשום בשומות היה קטן מבסיס החיוב ברוטו, ולמעביד אחד לא כלל המוסד בבסיס החיוב רכיב שכר שפורט בשומה.
יצוין כי ל-25 מ-35 המעבידים במדגם א' שתיקיהם הכילו שומה חישב המוסד את בסיס החיוב תואם השומה36 , בהתאמות שנדרשו על פי החוק.
לאחר ההתאמות שעשה המוסד היה בסיס החיוב הכולל תואם השומה של מעבידים אלה קטן ב- 47.
6% מבסיס החיוב שהיה נקוב בשומות שקבעה רשות המסים.
(2) בבדיקת השומות שקבעה רשות המסים ל -13 המעבידים שתיקיהם במוסד לא הכילו שומות אף שהרשות עשתה אצלם ביקורת ניכויים לפני המוסד, נמצא כי בסיס החיוב הכולל בשומות של מעבידים אלה היה 2.
אם מניחים כי יש לנכות מבסיס החיוב הזה 47.
6% , כפי שנעשה בנוגע לתיקים שהכילו שומה, היה על המוסד לקבוע למעבידים א לה .
34 יש שהגוף המבקר אינו מוצא ליקויים וקובע שבסיס החיוב הוא אפס, דהיינו המעביד אינו חייב בתשלום.
35 נעשו50 ביקורות אצל המעבידים שנכללו במדגם א' ו -50 ביקורות אצל המעבידים שנכללו במדגם ב'.
36 השומות היו מנוסחות במונחי ברוטו ולא הושמטו רכיבי שכר החייבים בדמי ביטוח.
המוסד לביטוח לאומי 813 .
בסיס חיוב בסכום כולל של1.
ואולם בדיקת בסיס החיוב שקבע להם המוסד העלתה שהוא היה קטן בכ- 581,000 ש"ח מסכום זה.
הדעת נותנת שלו הובאו נתוני השומה של 13 המעבידים האמורים לידיעת המוסד, הוא היה יכול לחייבם בדמי ביטוח גדולים בכ- 93,000 ש"ח מדמי הביטוח שחויבו בהם בפועל.
על פי אומדן סטטיסטי שעשה משרד מבקר המדינה, המניח כי התפלגות 48 המעבידים שבמדגם א' דומה להתפלגות 214 ,המעבידים שהמדגם אמור לייצג בסיס החיוב בדמי ביטוח שנקבע ל-214 המעבידים האלה היה קטן בכ-3.
82 מיליון ש"ח מבסיס החיוב שנקבע בשומה 37.
על פי האומדן חייב המוסד אפוא את המעבידים בדמי ביטוח קטנים מהנדרש בסכום של כ- 597,000 .
ש"ח (ב) מדגם ב' : תיקיהם של 40 מ-48 המעבידים שעלו במדגם ב' הכילו שומות של רשות המסים.
(1) נמצא כי בשתיים מ -42 הביקורות שעשה המוסד אצל 40 המעבידים האמורים הוא איתר רכיבי שכר החייבים בדמי ביטוח שלא צוינו בשומות, ולכן קבע בסיס חיוב גדול בכ - 3.
מיליון ש"ח מבסיס החיוב שנקבע בשומות לדוגמה, בסיס החיוב בשומה לשנת 2002 שקבעה רשות המסים למעביד כלל שני רכיבי שכר ("קרן השתלמות" ו"שווי תשלומים והטבות") בסכום של כ- 207,000 ש"ח, ואילו המוסד כלל (נוסף על בסיס החיוב תואם השומה) רכיב תשלום נוסף ("שווי אופציות") שסכומו כ-2.
מיליון ש"ח, שהרשות לא איתרה בבדיקתה (2) נמצא כי תיקיהם של שמונה מהמעבידים שעלו במדגם ב' לא הכילו שומות, אף שרשות המסים קבעה להם שומות לפני ביקורת הניכויים של המוסד.
בדיקת השו מות של מעבידים אלה העלתה שבסיס החיוב שנקבע בהן היה קטן בכ-1.
97 מיליון ש"ח מבסיס החיוב שקבע המוסד למעבידים בביקורות אצלם; ואולם לו נתוני השומה היו מובאים לידיעת המוסד, הוא היה יכול לקבוע בסיס חיוב גדול יותר, מאחר שהשומה כללה מרכיבים שלא היו ידועים למוסד.
לדוגמה, בביקורת של המוסד אצל מעביד מסוים הנוגעת לשנת 2001 , שהסתיימה בפברואר 2005 , קבע המוסד ברכיב שכר שנקרא "שווי רכב" בסיס חיוב בסכום של כ- 236,500 .
ש"ח בשומה שערכה רשות המסים למעביד האמור לאותה שנה, נקבע בסיס חיוב ברכיב שכר אחר - "שווי תשלומים והטבות" - בסכום של 22,400 ש"ח.
הדעת נותנת שלו הובאו נתוני השומה לידיעת המוסד, הוא היה יכול לכלול סכום זה בבסיס החיוב שקבע למעביד ולחייב אותו בתשלום דמי ביטוח גדולים מאלה שקבע לו.
אומדן סטטיסטי שעשה משרד מבקר המדינה, המניח כי התפלגות 48 המעבידים שבמדגם ב' דומה להתפלגו ת 219 המעבידים שהמדגם אמור לייצג, מלמד שבביקורות הנוגעות ל -219 המעבידים האלה קבע המוסד בסיס חיוב בסכום של 25.
69 מיליון ש"ח לגבי רכיבי שכר החייבים הן במס והן בדמי ביטוח שלא אותרו .
23 מיליון ש"ח מהסכום האמור מקורו בטעויות שעשה המוסד כאשר הייתה בידיו שומה; ו- 2.
59 מיליון ש"ח מקורם בטעויות שעשה כאשר לא הייתה בידיו שומה.
האומדן התקבל מהכפלת ההפרש בין בסיס החיוב שקבע המוסד לבסיס החיוב שקבעה רשות המסים במספר הביקורות שמהן נלקח המדגם, וחולק במספר הביקורות שעלו במדגם.
הדבר מעיד שבסיסי החיוב שקובע המוסד יש בהם גם כדי לתרום לעבודתה של רשות המסים.
נמצא כי ב-200 מ- 2,224 הביקורות שעשה המוסד אחרי ביקורת של רשות המסים, הוא לא מצא כל ליקוי בדיווחי המעביד ולכן לא קבע בסיס לחיוב.
רשות המסים, לעומת זאת, קבעה "בסיס חיוב גולמי תואם שומה" בסכום של 10,000 ש"ח לפחות ב -135 מ-200 הביקורת האמורות.
לכאורה, בביקורות אלה המוסד היה אמור להיעזר בנתוני השומה.
ואולם בדיקת מדגם אקראי של 20 מ-135 תיקי המעבידים האמורים העלתה כי התיקים לא הכילו שומה של רשות המסים.
על פי תחשיב של משרד מבקר המדינה38 , "בסיס חיוב גולמי תואם שומה" שקבעה רשות המסים למעבידים שהמוסד עשה אצלם את 135 הביקורות האמורות היה כ- 20.
בהנחה שיש לנכות מבסיס חיוב זה 47.
6% בשל התאמות המתחייבות מהחוק, כפי שהוסבר לעיל, המוסד היה יכול לקבוע למעבידים אלה בסיס חיוב תואם שומה בסכום של כ- 10.
84 מיליון ש"ח לפחות ולחייב אותם בדמי ביטוח בסכום כולל של כ -1.