HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
דוח משרד מבקר המדינה שפורסם ב- 200468 קבע כי ראוי שדירקטוריון החברה יכין, בשיתוף הרשות, תכנית שמטרתה לוודא שהחברה לא תמשיך לצבור הפסדים או לחלופין שהממשלה תשוב ותבחן את הצורך בהמשך החזקת מניות החברה בידי המדינה.
בשנת 2006 החליטה הממשלה כי על מנכ"ל משרד התיירות, מנהל הרשות, הממונה על התקציבים והחשב הכללי לבחון את פעילותן של חברות פיתוח בתחום התיירות ובהן פמ"י במטרה לייעל את המעורבות הממשלתית בענף התיירות.
כמו כן קבעה ההחלטה כי על מנהל .
66 /החלטה מס' חכ314 מאוקטובר 2012 שקיבלה תוקף של החלטת ממשלה (מס' 5197 ) בהמשך להחלטה קודמת מס' 2606 משנת 1997.
67 לפני יוני 1967 הכוונה ב"מזרח ירושלים" הייתה לשטחים בריבונות ישראלית הסמוכים לעיר העתיקה.
לאחר מלחמת ששת הימים השתנתה ההגדרה כדי לאפשר ביצוע עבודות הנדסיות בתחום המוניציפלי של ירושלים.
68 ,ראו מבקר המדינה דוח שנתי 54ב ( 2004 ), חברת "פיתוח מזרח ירושלים בע"מ", עמ' 784.
שם הדוח: משרד האוצר - רשות החברות הממשלתיות - הפרטות ושינויים מבניים של חברות מסגרת הפרסום: דוח שנתי 65א שנת הפרסום: התשע"ה- 2014 הרשות להגיש עד מאי 2007 , בתיאום עם בעלי התפקידים המוזכרים לעיל, הצעת החלטה לוועדת השרים שתביא לסיום המעורבות הממשלתית בחברות האמורות לעיל - כולל פמ"י, אם ימצא כי מעורבות זו אינה נחוצה.
בד בבד עם קבלת החלטת הממשלה הגישו מנכ"לי פמ"י והחברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי בעיר העתיקה בירושלים בע"מ 69 (להלן- חברת הרובע) בשנת 2006 .
מסמך עמדה משותף התומך באיחוד פעילות שתי חברות אלו עמדת הרשות, כפי שהובעה במסמכים פנימיים בשנים 2006 , 2009 ו- 2011 , הייתה כי יש לפרק את פמ"י או למזג את פעילותה עם פעילות חברת הרובע.
בשנת 2011 הגישה הרשות לממשלה הצעת מחליטים למיזוג פמ"י וחברת הרובע.
בדברי ההסבר להצעת המחליטים נכתב כי נכסי פמ"י יימכרו בשוק החופשי וכי פעילות פמ"י תועבר לגופים אחרים והחברה תפורק.
יצוין כי הרשות לא הכינה עבודת מטה שביססה את עמדתה לגבי מיזוג פמ"י וחברת הרובע, אף שלהצעה זו יש משמעות רבה לגבי פמ"י.
משרד התיירות, שכבר ב- 2010 הביע את התנגדותו לתהליך, הזמין ב- 2011 עבודה של יועץ חיצוני במטרה לבחון את יכולת הקיום הכלכלית של פמ"י.
היועץ החיצוני המליץ להעביר אתרים ופעילויות נוספים לאחריות פמ"י, ובהם אתרי תיירות בבעלותם ובניהולם של גופים ציבוריים אחרים, ועבודות ניקיון ותחזוקה באתרי תיירות אחרים ובפארקים חדשים כמו פארק ירושלים.
בעקבות עבודת היועץ פעל משרד התיירות בשנת 2011 - בהסכמת עיריית ירושלים ובתיאום עם הרשות - להוספת תחומי פעילות חדשים לחברה ולשינוי מטרותיה.
בשנת 2012 נמנעה הרשות מהגשת הצעת מחליטים בנושא לממשלה עקב שינוי בעמדת עיריית ירושלים והתנגדותה לשינוי מטרות פמ"י.
עד מועד סיום הביק ורת טרם שונו מטרות פמ"י והיא ממשיכה לפעול במתכונת המקורית.
בבדיקה של משרד מבקר המדינה נמצא כי אף שהחלטת ממשלה הסמיכה את הרשות לבחון את פירוק פמ"י ועמדת הרשות הייתה כי יש לפרקה, הרי שבעקבות התנגדות משרד התיירות והעירייה, היא נמנעה מלפעול לפירוק החברה, בלי לבסס את השינוי בגישתה.
לא נמצא כי הרשות העלתה את חילוקי הדעות בינה למשרד התיירות בנדון לפני שר האוצר (כפי שנדרש בתקנון לעבודת הממשלה).
בשנת 2013 החליטה הממשלה כי השר לירושלים והתפוצות יהיה השר האחראי לפמ"י ויחליף בתפקיד זה את שר התיירות.
המשרד לירושלים והתפוצות ביצע הליך בחינה, בשיתוף פעולה עם עיריית ירושלים, שכלל התייחסות לסוגיות צורכי העיר, צ ורכי הממשלה וצרכים אחרים.
על בסיס עבודת המטה החליט המשרד כי פמ"י "תהא חברה האמונה על תכלול וניהול תחזוקת המרחב הציבורי -תיירותי, ביצוע תשתיות תיירות קלות ופעולות נוספו ת המשיקות לתחומי פעילות אלו".
הרשות ציינה בתשובתה כי למיטב ידיעתה המלצות היועץ שמ ינה משרד התיירות על מנת לבחון את פעילות פמ"י היו מקובלות על משרד התיירות והן משמשות בסיס לתכניות הפיתוח של המשרד לירושלים והתפוצות, האחראי לפמ"י כיום.
הרשות הבהירה כי אם מהלך זה לא יצליח, היא תשוב לעמדתה בנוגע לפירוק החברה.
לדעת משרד מבקר המדינה, נוכח עמדתם של משרד התיירות והמשרד לירושלים והתפוצות לגבי הצורך להמשיך להפעיל את פמ"י, על הרשות לבצע עבודת מטה יסודית לשם בחינת פעילותה של פמ"י, כדי שיהיה בידי המדינה כל המידע הנדרש לקבלת החלטה בנוגע לעתידה של פמ "י.
לאחר שתסתיים עבודת המטה, יש להביא את הנושא להחלטת הממשלה .
חברה ממשלתית שמבצעת עבודות קבלניות בירושלים.
השר האחראי לחברה הוא שר השיכון משרד האוצר 287 .
:שם הדוח משרד האוצר - רשות החברות הממשלתיות - הפרטות ושינויים מבניים של חברות מסגרת הפרסום: דוח שנתי 65א שנת הפרסום: התשע"ה- 2014 .
מכירת מניות בחברות שבהן למדינה ולעיריית תל אביב-יפו החזקה משותפת .
המדינה ועיריית תל אביב -יפו (להלן גם - העירייה) מחזיקות במשותף במניות של חברות אחדות ובהן ארבע החברות הממשלתיות הללו: אתרים בחוף תל אביב - חברה לפתוח אתרי תיירות בתל אביב יפו בע"מ (להלן - אתרים), אוצר מפעלי ים בע"מ (להלן - אוצר מפעלי ים), החברה לפתוח יפו העתיקה בע"מ (להלן- יפו העתיקה), וחלמיש - חברה ממשלתית - עירונית לדיור לשיקום ולהתחדשות שכונות בתל אביב-יפו בע"מ (להלן - חלמיש).
במאי 2009 התקבלה החלטה191 ,בעניין ייעול המגזר הציבורי, המטילה על מנהל הרשות בהתייעצות עם עיריית תל אביב -יפו, להביא לפני הממשלה את המלצות הרשות והעירייה בתוך 120 יום ממועד ההחלטה, כדי להביא בבת אחת או בהדרגה לביטול או הקטנה של חלקה של הממשלה בהון המניות או באמצעי השליטה בחברות חלמיש ואוצר מפעלי ים, תוך הסדרת זכויות המדינה והעירייה על החברות.
הדבר ייעשה בדרך של שינוי מבני של החברות, מיזוג, העברה או מכירה של זכויות ונכסים (להלן - הפרדת החזקות המדינה לעירייה).
חלמיש חלמיש היא חברה ממשלתית שהוקמה בשנת 1961 .
מחצית מהבעלות עליה היא בידי המדינה ומחציתה השנייה בידי עיריית תל אביב-יפו.
עיסוקה העיקרי של החברה הוא במתן פתרונות דיור לתושבי תל א ביב-יפו הזקוקים לכך , פינוי מתחם כפר שלם ופיתוחו, פיתוח תשתיות ברחבי תל אביב-יפו, בניית יחידות דיור לזכאים וביצוע פרויקטים עצמאיים.
השר האחראי לחלמיש הוא שר הבינוי והשיכון .
אף שהחלטה 191 הטילה על מנהל הרשות להגיש המלצות לביטול או הקטנת חלקה של הממשלה בחלמיש בתוך 120 יום, עד מועד סיום הביקורת - יותר מארבע שנים מקבלת ההחלטה - לא הגישה הרשות המלצות כאמור ולא הודיעה בכתב לשר האוצר על אי-ביצוע ההחלטה.
לאחר קבלת החלטה 191 החליטו הרשות והעירייה לכלול שתי חברות ממשלתיות-עירוניות נוספות במתווה הפרדת ההחזקות: אתרים ו יפו העתיקה.
במהלך עבודת המטה של הרשות לגיבוש הסדרים לקראת הגשת המלצה לממשלה התברר כי שווי החברות מושפע באופן משמעותי מזכויות כל אחת מהחברות על המקרקעין.
לפיכך שולבו נציגי רמ"י בתהליך גיבוש המתווה להפרדת ההחזקות.
לצורך הכנת התשתית לקביעת שווי זכויות המדינה על החברות התבקשה רמ"י להציג את עמדתה באשר לזכויות החברות על המקרקעין.
בשלב ראשון ביקשה רמ"י לבחון באמצעות סקר נכסים בחברות אלו, שעליו סיכמו רמ"י והרשות ביוני 2010 , את היקף השטחים שמחזיקות ארבע החברות ואת זכויותיהן על המקרקעין וחובותיהן בקשר אליהם.
נקבע כי הסקר הוא באחריות משותפת של הרשות ושל רמ"י וכי הוא ייעשה על ידי חברה פרטית.
הכנת טיוטות של סקר הנכסים החלה בשנת 2010 .
על אף זאת ביולי 2013 לא נכללה חלמיש בסקר.
יש מחלוקת בין רמ"י והרשות על הסיבה שסקר הנכסים של חלמיש הופסק.
הרשות 288 דוח שנתי65א .
שם הדוח: משרד האוצר - רשות החברות הממשלתיות - הפרטות ושינויים מבניים של חברות מסגרת הפרסום: דוח שנתי 65א שנת הפרסום: התשע"ה- 2014 גורסת כי "עבודת החברה שביצעה סקר נכסים שעליו הוסכם עם רמ"י ביוני 2010 , עוכבה בשלב מסוים על ידי רמ"י".
רמ"י טוענת כי נציג מטעם הרשות הבהיר לחברה המבצעת את הסקר70 כי איסוף הנתונים על חלמיש אינו נדרש, מאחר שצפוי כי חלמיש לא תפורק במסגרת ההליך הנוכחי, אף שהחלטה פורמלית בנושא זה טרם התקבלה.
נמצא כי אף שממועד קבלת החלטה 191 ועד מועד סיום הביקורת עברו כארבע שנים, עבודת המטה שעשתה הרשות בחלמיש מצויה בשלב ראשוני וביצוע סקר נכסים בחברה טרם החל.
משרד השיכון מסר בתשובתו כי הרשות מקדמת בימים אלה בתיאום מלא עמו הצעת החלטה להפרדת ה החזקות בחברה בין המדינה לעירייה, ובמסגרתה יועבר ניהול הדיור הציבורי מהחברה לעמידר החברה הלאומית לשיכון בישראל בע"מ או לחברת עמיגור ניהול נכסים בע"מ.
לדעת משרד מבקר המדינה, כדי לקדם את החלטת הממשלה ולהיערך להפרטת חלמיש על הרשות לפעול לביצוע סקר הנכסים בחברה.
אוצר מפעלי ים רקע אוצר מפעלי ים היא חברה ממשלתית שהוקמה בשנת 1936 והיא בבעלות המדינה (כ-82% ,) בעלי מניות פרטיים (כ-17% ) ועיריית תל אביב-יפו (כ -1% ,).
עיסוקיה העיקריים הם הפעלה תחזוקה וניהול של נמל תל אביב בשטחים היבשתיים ובשטחים הימיים.
גודל המקרקעין של אוצר מפעלי ים בשטח נמל תל אביב הוא כ-95 דונם.
מראשית שנות החמישים של המאה העשרים פועלת רמ"י להסדרת הזכויות של אוצר מפעלי ים על המקרקעין בנמל תל אביב וגביית דמי חכירה בגינם.
בשנת 1973 פורסמה בילקוט הפרסומים הודעה מאת שר האוצר בדבר הפקעת קרקע לטובת אתרים למטרת צורכי ציבור.
הקרקע בת כ-220 דונם שנמצאת ברצועת החוף של העיר תל- אביב, הופקעה לתקופה של 99 שנים.
קרקע זו כוללת את שטח נמל תל אביב שבו פועלת אוצר מפעלי ים ושטחים אחרים, בין היתר גם קרקעות של קרן קיימת לישראל (להלן - קק"ל), קרן היסוד - המגבית המאוחדת לישראל (להלן - קרן היסוד) והחברה לפיתוח תל אביב בע"מ71 ,.
מטרת ההפקעה היא פיתוח הקרקע המופקעת והפיכתה למרכז תיירות, מסחר בידור וספורט.
בשנת 1988 הגישה החברה לפיתוח תל אביב בע"מ עתירה לבג"ץ 72 לביטול ההפקעה בטענה שהמטרה הציבורית שעמדה ביסוד ההפקעה נזנחה, ויש לבטל את ההפקעה ולו בשל ההשתהות הקיצונית במימוש מטרתה.
בשנת 2002 הגישו קק"ל וקרן היסוד בשם החברה לפיתוח תל אביב עתירה לביטול ההפקעה לאחר שעברו שלושים שנה ועדיין לא התממשה מטרת ההפקעה.
שתי העתירות נדחו על ידי בג"ץ.
70 רמ"י שכרה את שירותיה של חברה פרטית לבצע את סקר הנכסים עבור ארבעת החברות העירוניות.
71 בעלי המניות בחברה לפיתוח תל אביב הם קק"ל וקרן היסוד.
72 בג"ץ 311/88 החברה לפיתוח תל-אביב נ' אתרים בחוף תל-אביב - חברה לפיתוח אתרי תיירות בתל אביב -יפו בע"מ מ- 25.
:שם הדוח משרד האוצר - רשות החברות הממשלתיות - הפרטות ושינויים מבניים של חברות מסגרת הפרסום: דוח שנתי 65א שנת הפרסום: התשע"ה- 2014 בשנת 2002 הגישו בעלי המניות הפרטיים באוצר מפעלי ים תובענה ייצוגית 73 (להלן- התובענה הייצוגית) כנגד החברה, מדינת ישראל ועיריית תל אביב -יפו בטענה של קיפוח המיעוט וביקשו לחייב את המדינה לרכוש את מניות המיעוט תמורת שוויין ההוגן.
בבסיס התובענה הייצוגית עומדת הנחת יסוד כי לחברה זכויות על המקרקעין בכל שטח הנמל.
עד מועד סיום הביקורת טרם הסתיים בירור התובענה הייצוגית.
ביצוע החלטה 191 אף שהחלטה 191 הטילה על מנהל הרשות להמליץ על דרך לביטול או הקטנת חלקה של המדינה באוצר מפעלי ים תוך 120 ,יוםעד מועד סיום הביקורת - יותר מארבע שנים לאחר החלטת הממשלה - לא הגישה הרשות המלצות כאמור ולא הודיעה לשר האוצר על העיכוב בביצוע החלטת הממשלה.
הרשות ציינה בתשובתה כי בימים אלה היא שוקדת על קבלת אישור ועדת השרים לענייני הפרטה בעניין אוצר מפעלי ים, וכי ב - 19.
14 נשלחה טיוטת הצעת מחליטים למנכ"לי משרדי התחבורה, התיירות והשיכון.
לדברי הרשות, בהצעת המחליטים נאמר כי יש להפריט את אוצר מפעלי הים באמצעות מכירה פרטית של כל החזקותיה של המדינה בחברה , כמקשה אחת, לעיריית תל אביב-יפו או לחברת אתרים.
סקר מקרקעין וחוב ישן 1.
לאור החלטת הממשלה פעלה הרשות למציאת דרך למכירת מניות המדינה באוצר מפעלי ים.
לשם כך קבעה הרשות כי נדרשת הערכת שווי החברה, ובכלל זה בירור לגבי מצאי המקרקעין בחברה ו זכויות החברה עליהם.
בשנת 2010 הוסכם בין הרשות לרמ"י כי פעולה זו תיעשה באמצעות סקר נכסי מקרקעין.
בסקר הועלה, בין היתר, כי בגין מרבית המקרקעין שבשימוש החברה בנמל תל אביב (כ-93 דונם) לא נחתם הסכם חכירה עם רמ"י.
חוזי חכירה על שאר שטחי הנמל (כ -2 דונם) הסתיימו ל פני שנים רבות ולא חודשו74 .
לקראת הפרטה של חברה ממשלתית יש להסדיר מראש עניינים הנוגעים להפרטה, בין היתר הסדרת הבעלות על נכסי החברה שתופרט.
אי-הסדרה מראש עלולה לגרום לסיכול ההפרטה או דחייתה75.
בבדיקה שעשה משרד מבקר המדינה נמצא כי לא נגבו דמי חכירה בגין הקרקעות שבשימוש אוצר מפעלי ים משנת 1946 ועד שנת 2003 .
בשנת 2003 הוסכם בין החברה ורמ"י כי על חובות החברה בסך כ-47 מיליון ש"ח76 בגין דמי החכירה לשנים- 2003 1997 .
לא תחול התיישנות והצדדים ימשיכו לשאת ולתת על תשלום החוב בהתאם להסכמות בעל פה בין החברה לרמ"י, משנת 2007 החלה החברה לשלם5% מהכנסותיה לרמ"י בגין השימוש השוטף במקרקעין.
למרות הסכמות אלו, בשנת 2011 הפסיקה החברה את העברת התשלומים לרמ"י.
החוב בגין השנים 2003 -1997 ,טרם שולם ומשנת 2007 .
מתקיים לגביו משא ומתן שטרם הגיע לסיומו .
73 ת"א 2122/04 יהונתן כתבן נ' אוצר מפעלי ים בע"מ, תקדין.
74 חוזי החכירה הסתיימו בשנים 1986 , 2005 ו- 2006.
75 ,ראו מבקר המדינהדוח 52ב ( 2002 '), בפרק "הפרטות חברות ממשלתיות", עמ327.
החישוב של רמ"י מבוסס על דמי שימוש ראויים 290 דוח שנתי65א .
שם הדוח: משרד האוצר - רשות החברות הממשלתיות - הפרטות ושינויים מבניים של חברות מסגרת הפרסום: דוח שנתי 65א שנת הפרסום: התשע"ה- 2014 העיכוב רב -השנים בהסדרת זכויות החב רה על המקרקעין גורם נזק לחברה ולמדינה.
המשך ההתדיינות ללא פתרון על תשלום החוב בגין שימוש במקרקעין לשנים 2003 -1997 .
עלול להקטין את הסיכויים לגבות את החוב במלואויתר על כן, היעדר פתרון כולל אף הוביל לכך שאוצר מפעלי ים עשתה דין לעצמה והפסיקה את התשלומים השוטפים לרמ"י.
רמ"י מציינת בתשובתה כי במסגרת תהליך הפרדת החזקות המדינה לעירייה, "מתגבש הסדר שיכרוך בתוכו את הסדרת החובות, חתימה על חוזים והטיפול בהפקעה הרשומה".
עמדת רמ"י לגבי הפקעת שטחי אוצר מפעלי ים: בחוק רשות מקרקעי ישראל, התש"ך- 1960 , הוגדרו תפקידירמ"י ובהם גם שמירת זכויותיהם של הבעלים על מקרקעי ישראל.
נוסף על כך רמ"י מופקדת על שמירה נאותה של משאבים ציבוריים.
לשם כך עליה לפעול על פי כללי מינהל תקין ולפעול לחתימה על חוזי חכירה במקרקעין שבניהולה.
בדיונים בין אוצר מפעלי ים ובין רמ"י על חתימת חוזי חכירה למקרקעין בנמל תל אביב טענה רמ"י כי הסדרת זכויות חכירה עם החברה אינה אפשרית כל עוד הפקעת אתרים בתוקף.
רמ"י חזרה על עמדה זו פעמים מספר.
עם זאת, בהודעת המשיב לבג"ץ77 הייתה עמדת רמ"י כי אין מקום לביטול ההפקעה.
לכאורה, יש סתירה בין עמדת רמ"י בתשובתה לבג"ץ ובין פעולותיה להסדרת זכויות החכירה של אוצר מפעלי ים על המקרקעין.
יוצא אפוא כי מחד-גיסא לשיטתה של רמ"י היא אינה יכולה לקדם הסדרת זכויות של אוצר מפעלי ים על המקרקעין בנמל תל אביב כל עוד ההפקעה של אתרים בתוקף, ומאידך גיסא היא התנגדה לביטול ההפקעה.
עמדות אלה של רמ"י אינן מאפשרות פתרון של הסדרת הזכויות על המקרקעין .
פעולות היועץ המשפטי לממשלה בשנת 1985 פרסם היועץ המשפטי לממשלה (להלן - היועמ"ש) הנחיה ליישוב סכסוכים במקרה של מחלוקת בעניינים אזרחיים בין המדינה ותאגיד שהוקם על פי דין78 ,.
על פי ההנחיה בסכסוכים מסוג זה אין להגיש תביעה לבית המשפט אלא לאחר שהיועמ"ש 79 יבוא בדברים עם היועץ המשפטי של התאגיד ויפעל ליישוב הסכסוך בדרך של משא ומתן או בדרך אחרת, לפי נסיבות העניין.
היה והסכסוך לא יושב בתוך זמן סביר, יחליט היועמ"ש באשר להמשך.
נוכח ההנחיה ליישוב סכסוכים פנתה רמ"י בשנת 2005 למשנָה לפרקליט המדינה לעניינים אזרחיים דאז לצורך יישוב הסכסוך בינה ובין אוצר מפעלי ים בכל הנוגע לחובות של החברה כלפי רמ"י בגין השימוש שהיא עושה במקרקעי נמל תל אביב.
מאז ועד מועד סיום הביקורת .
77 בג"ץ 10784/02 ,קרן קיימת לישראל; קרן היסוד -המגבית המאוחדת לישראל נ ' אתרים בחוף ת"א חברה לפיתוח אתרי תיירות בתל -אביב-יפו; החברה לפיתוח תל אביב בע"מ; מינהל מקרקעי ישראל; עיריית תל-אביב-יפו.
121 ) של היועמ"ש, "יישוב סכסוכים בעניינים אזרחיים בין המדינה לבין תאגידים ציבוריים או חברות ממשלתיות".
79 יועץ משפטי לממשלה מוגדר בהנחיה כיועץ משפטי לממשלה, פרקליט המדינה, המשנה לפרקליט המדינה או מנהל המחלקה האזרחית בפרקליטות המדינה.
:שם הדוח משרד האוצר - רשות החברות הממשלתיות - הפרטות ושינויים מבניים של חברות מסגרת הפרסום: דוח שנתי 65א שנת הפרסום: התשע"ה- 2014 התקיימו לסירוגין דיונים אצל המשנה לפרקליט המדינה לעניינים אזרחיים דאז ומחליפתה.
עד מועד סיום הביקורת לא הוסכם על פתרון לבעיה.
בתשובתה של המשנה לפרקליט המדינה למשרד מבקר המדינה ממרץ 2014 היא ציינה כי פעולתה הייתה במסגרת שיקול דעת, בהתחשב בממשקים הרבים שיש לנושאים שבמחלוקת ובמורכבות הכוללת של הנושא, וכן מאחר שהוסכם כ י לא תחול התיישנות על החוב בגין השנים 2003 -1997 , ומאחר שהרשות ביקשה מהפרקליטות לא למצות בשלב זה מהלך להכרעה משפטית בסוגיה ולאפשר לה לפעול על פי מהלך מוסכם תוך השארת סוגיה זו כחלק מההידברות.
עוד ציינה המשנה לפרקליט המדינה כי אם ההידברות בין הרשות, עיריית תל אביב יפו ואחרים, המצויה כעת בשלבים מתקדמים, לא תבשיל לכדי פתרון בתוך חודשים מספר, יידרש משרד המשפטים לקבל החלטות במישור היחסים בין אוצר מפעלי ים לרמ"י, לרבות הגשת תביעה כספית.
משרד מבקר המדינה מעיר לפרקליטות המדינה כי אם לא עלה בידה להביא את הצדדים לידי פתרון מוסכם במשך כתשע שנים, עליה לשקול להפנות את ההכרעה במחלוקת בנוגע לחובות אוצר מפעלי ים לרמ"י לבית המשפט או לטפל בה באמצעים אחרים, שהרי ניסיון לפתור את הבעיה בהסכמה בהתאם להנחיה ליישוב סכסוכים לא צלח.
העברת מניות המדינה לעיריית תל אביב-יפו הרשות כתבה בדין וחשבון על החברות הממשלתיות לשנת 2012 כי היא הגיעה למתווה מוסכם להפרדת החזקות המדינה בחברות העירוניות80 בין המדינה לעירייה, אך ההבנות הן בעל פה.
משרד מבקר המדינה מעיר כי מאחר שההסכמות על המתווה הן בעל פה, אם מי מהצדדים יחזור בו מההסכמות יהיה קשה לאכוף אותן, ולכן יש לעגן אותן בכתב.
קיימת מחלוקת רבת-שנים לגבי המקרקעין בנמל תל אביב.
חברות אתרים ואוצר מפעלי ים, שהן חברות ממשלתיות, ורמ"י מחזיקות בעמדות סותרות לגבי הפקעת שטחי הנמל וזכויות אוצר מפעלי ים על המקרקעין בנמל.
לדעת משרד מבקר המדינה, כיוון שמדובר במחל וקת בין גופים ממשלתיים המחזיקים בעמדות ובאינטרסים מנוגדי ם, על הרשות להפנות את העניין אל שר האוצר על מנת שתינקטנה פעולות נמרצות ליישוב המחלוקת כשלב מקדים להפרטת החברות.
במאי 2014 ', לאחר מועד סיום הביקורת, התקבלה החלטת ממשלה מס 1613 ובה נקבע כי המדינה תרכוש את חלקה של עיריית תל אביב-יפו בחברת נתיבי איילון בע"מ כחלק מהעסקה הכוללת להפרטת ארבע החברות81 שבהן מדינת ישראל חולקת מניות עם עיריית תל אביב-יפו.
ביוני 2014 'התקבלה החלטה מס מח/6 בוועדת השרים לענייני הפרטה ובה נקבע כי המדינה תעביר את מניותיה או את הפעילות באוצר מפעלי ים, אתרים ויפו העתיקה לעירייה או לתאגיד עירוני בשליטתה, ובחלמיש בדרך של פירוק מרצון או מכירת המניות במכירה פרטית.
אתרים, אוצר מפעלי ים, יפו העתיקה וחלמיש 81 ראו הערה80.
שם הדוח: משרד האוצר - רשות החברות הממשלתיות - הפרטות ושינויים מבניים של חברות מסגרת הפרסום: דוח שנתי 65א שנת הפרסום: התשע"ה- 2014 .
חברת נתיבי אילון בע"מ .
חברת נתיבי אילון בע"מ (להלן - החברה) היא חברה ממשלתית אשר נוסדה בשנת 1970 על מנת לסלול את כביש נתיבי איילון.
החברה עוסקת בעיקר בניהול, תכנון וביצוע של תשתיות תחבורה במטרופולין תל אביב עבור עיריית תל אביב-יפו, משרד התחבורה, רשויות מקומיות נוספות ועוד.
בעלי מניותיה הם מדינת ישראל, המחזיקה ב -50% ממניות היסוד ובמניית הכרעה, ועיריית תל אביב -יפו, המחזיקה ב -50% ממניות היסוד.
סכום מאזן החברה לשנת 2012 היה כ-270 מיליון ש"ח, מחזור פעילותה לאותה שנה היה כ-466 מיליון ש"ח וההפסד נטו - כ-3 .
בחברה מועסקים כחמישים עובדים קבועים משנת 1998 .
החליטה הממשלה כמה החלטות לגבי המשך פעילותה ותחום עיסוקה של החברה להלן תמצית ההחלטות: בהחלטה 4193 שהתקבלה בשנת 1998 הוחלט כי "משרדי התחבורה והאוצר יפעלו להסדרת סיום פעילות חבר ת 'נתיבי אילון' ביום 31.
01 " לא יוטלו על החברה פרויקטים חדשים"; בשנת 2002 החליטה ועדת השרים לענייני כלכלה בהחלטתה מס' כל/68 על ה טלת ביצוע 26 פרויקטים חדשים על החברה; בהחלטה 2527 משנת 2002 החליטה הממשלה כי תאריך היעד לסיום פעילות החברה י ידחה ליום 31.
05 או למועד מאוחר יותרשעליו יוחלט סמוך למועד זה, וכי הסעיף הקובע שלא יוטלו על החברה פרויקטים חדשים לאחר 1.
01 יבוטל; בהחלטה 2260 משנת 2004 החליטה הממשלה כי יימחק תאריך יעד לסיום פעילות החברה מהחלט ה 4193 " , וכי החברה תהיה רשאית לעסוק בכל תחומי פעילותה ובמסגרת מטרותיה במטרופולין תל אביב ובנוסף רשאים שרי התחבורה והאוצר להוסיף ולהטיל על החברה מטלות ומשימות בתחומי התכנון הביצוע ההפעלה והתחזוקה של תשתיות תחבורתיות.
כולן בעלות זיקה ישירה למטרופולין תל אביב".
בדוח של מבקר המדינה משנת 2009 נכתבכי "מן הראוי שהממשלה בכלל, ומשרד התחבורה והאוצר בפרט, יגבשו עמדה לטווח ארוך באשר להמשך פעילותה של החברה בעתיד, ובהתאם להחליט על מבנה השליטה בה"82.
באוגוסט 2012 גיבשו אג"ת והרשות הצעה להחלטת ממשלה, ולפיה החברה תחדל להיות חברה ממשלתית עד 31.
13 ויוטל על מנהל הרשות לפעול להסדרת מתווה מוסכם עם עיריית תל אביב -יפו למכירת חלקה של המדינה בהון המניות של החברה לעיריי ה.
הצעת החלטה זו לא הוכנסה להצעת חוק ההסדרים במשק המדינה בהתאם לעמדתו של שר האוצר.
בספטמבר 2012 פעלה הרשות לקדם מתווה למכירת מניות המדינה בחברת נתיבי אילון בע"מ ואף קיימה עליו דיונים עם העירייה.
בתשובת משרד התחבורה למשרד מבקר המדינה מאפריל 2014 נאמר כי משרד התחבורה הגיע לסיכום עם הרשות בדבר רכישת חברת נתיבי אילון על ידי המדינה מעיריית תל אביב - יפו, והרשות הכינה טיוטת הצעת מחליטים בנושא.
הרשות ציינה בתשובתה כי בחינת ההליכים לפירוק או מכירת מניות המדינה בחברה שנערכה עם עיריית תל אביב-יפו והאגפים הרלוונטיים באוצר כללה הערכת נכסי החברה נפסקה בשל מערכות הבחירות שנערכו לכנסת ומיד לאחר מכן לרשויות המקומיות.
באפריל 2014 חודשו הדיונים עם העירייה בתיאום עם משרד התחבורה.
82 ,מבקר המדינה דוח שנתי 59ב ( 2009 ), חברת "נתיבי איילון בע"מ", עמ' 1383.
:שם הדוח משרד האוצר - רשות החברות הממשלתיות - הפרטות ושינויים מבניים של חברות מסגרת הפרסום: דוח שנתי 65א שנת הפרסום: התשע"ה- 2014 במאי 2014 'התקבלה החלטת ממשלה מס 1613 ובה נקבע כי המדינה תרכוש את חלקה של עיריית תל אביב -יפו בחברת נתיבי איילון בע"מ כחלק מהעסקה הכוללת הפרטת ארבע חברות83 שבהן יש למדינת ישראל ולעירייה מניות.
ביוני 2014 התקבלה בוועדת השרים לענייני הפרטה החלטה מס' מח/ 5 ובה נקבע בין השאר כי המדינה תרכוש את חלקה של עיריית תל אביב-יפו בחברת נתיבי איילון.
מהתיאור לעיל עולה כי ב-15 השנים האחרונות שינתה הממשלה את עמדתה לגבי הבעלות על חברת נתיבי איילון פעמים מספר.
שינויים אלה גורמים חוסר ודאות לגבי עתיד החברה ועלולים לפגוע בתפקוד החברה ובפיתוחה.
קרנות השתלמות ענפיות .
בשנת 2013 הייתה המדינה שותפה בבעלות על11 קרנות השתלמות ובניהולן (להלן- קרנות השתלמות).
שמונה קרנות השתלמות מוגדרות על פי החוק כחברות ממשלתיות84 , ושלוש- חברות מעורבות85.
החברות המנהלות קרנות השתלמות מוגדרות כענפיות 86 .
החברות המנהלות את קרנות ההשתלמות מפוקחות על ידי הממונה על שוק ההון, ביטוח וחיסכון במשרד האוצר (להלן - הממונה על שוק ההון) וכן על ידי הרשות.
היקף הנכסים המנוהל על ידי כלל קרנות ההשתלמות שהמדינה שותפה בבעלותן וניהולן היה בסוף 2012 כ-27 .
משרד האוצר קבע כמה עקרונות, אשר באים לידי ביטוי בדין וחשבון על החברות הממשלתיות ובמסמך המדיניות הכלכלית87 :, המצדיקים הפרטה (א) החברות מתנהלות בסביבה תחרותית; (ב) בידי הממשלה אמצעים להבטיח רגולציה מספקת באספקת המוצר או השירות ביעילות, גם ללא שליטה בחברה בפועל.
עמדת הרשות היא כי אין הצדקה למעורבות הממשלה בתחום קרנות ההשתלמות כיוון שכספי קרנות ההשתלמות הם רכושם של העמיתים ולא של המדינה.
כמו כן, מעורבות המדינה בקרנות עלולה ליצור מערכת ציפיות מצד העמיתים כלפי המדינה בקשר לכספיהם, אולם למדינה יש השפעה מוגבלת על ניהול כספים אלו.
בשנות התשעים של המאה העשרים בחנה הרשות בתיאום עם אגף שוק ההון חלופות להפרטת מניות המדינה בקרנות ההשתלמות הענפיות המקנות למדינה זכוי ות לניהול.
84 קרנות השתלמות לאקדמאים, להנדסאים, לעובדי המדינה, לעובדים הסוציאליים, לביוכימאים, למשפטנים, לשופטים ולרוקחים.
המדינה מחזיקה לפחות ב-50% ,מהמניות של קרנות אלה ויש לה זכות למינוי יו"ר דירקטוריון ולמניית הכרעה.
85 קרנות השתלמות ל מורים וגננות, למורים בבתי הספר התיכוניים ולמורים בבתי הספר ה על- יסודיים.
המדינה מחזיקה ב 50%-30% מהמניות של קרנות אלה.
86 חוק הפיקוח על השירותים הפיננסיים (קופות גמל), התשס"ה - 2005 , מגדיר קופת גמל ענפית כקופת גמל שמתקיימים בה כל אלה: ההצטרפות לקופה מוגבלת לציבור מסוים בלבד, החברה המנהלת של הקופה היא גוף שפעילותו היא שלא למטרת רווח ולפחות מחצית מן הדירקטורים בחברה המנהלת שלה מתמנים בידי העמיתים או בידי גוף יציג של העמיתים.
87 המדיניות הכלכלית לשנת 2006 .
, משרד האוצר 294 דוח שנתי65א .
שם הדוח: משרד האוצר - רשות החברות הממשלתיות - הפרטות ושינויים מבניים של חברות מסגרת הפרסום: דוח שנתי 65א שנת הפרסום: התשע"ה- 2014 משנת 199588 הרשות בדעה כי יש להפריט את קרנות ההשתלמות שבהן המדינה מחזיקה מניות.
בשנת 2005 קבע משרד מבקר המדינה 89 : "מן הראוי שרשות החברות ומשרד האוצר יחזירו לסדר היום את נושא מעורבות המדינה בניהולן של קרנות ההשתלמות ויבחנו.
אם יש מקום להפרטת זכו יות הניהול של קרנות ההשתלמות שבידי המדינה ומהי דרך ההפרטה שתבטיח את כספי העמיתים ותאפשר פיקוח נאות על תהליכי השקעתם".
בעקבות החלטת ועדת השרים לענייני הפרטה משנת 2007 , הפריטה הרשות בשנת 2008 את קרן ההשתלמות למהנדסים, שהייתה קרן השתלמות ענפית שמחצית ממניותיה הוחזקו בידי המדינה.
הקרן נמכרה בתמורה לכ-24 מיליוני ש"ח והתחייבות לדמי ניהול נמוכים לשלוש שנים.
לאחר ביצוע ההפרטה פרסם הממונה על שוק ההון הבהרה ולפיה במכירת קופת גמל ענפית יש לשייך את תמורת המכירה לעמיתים.
עקב כך, העבירה המדינה את התמורה לקרן ההשתלמות.
מ אז ועד מועד סיום הביקורת לא הפריטה הרשות קרנות השתלמות נוספות.
קרנות ההשתלמות הענפיות פועלות שלא למטרת רווח בהתאם לתקנוני קרנות ההשתלמות.
על כן משיכת דיבידנדים מהן אסורה ודמי הניהול בהן הם בסכום החזר הוצאות.
לאור הנחיית הממונה על שוק ההון כי לא ניתן לקבל תמורה ממכירת קרן השתלמות והמבנה המשפטי של קרנות ההשתלמות, פעלה הרשות להעביר את מניות המדינה בקרנות ההשתלמות לידי הסתדרות, שהיא בעלת שאר המניות בקרנות אלו.
בתשובתו של האגף לאיגוד מקצועי בהסתדרות למשרד מבקר המדינה ממרץ 2014 נכתב כי התקיים משא ומתן בין ההסתדרות למדינה בעניין העברת קרנות ההשתלמות הענפיות ואף סוכמו עקרונות למתווה שינוי המשטר התאגידי בקרנות, ואולם המדינה חזרה בה מהסכמות אלו וביקשה לקדם מתווה אחר לשינוי האמור לעיל .
עוד נכתב בתשובה כי בדצמבר 2013 פנתה הרשות להסתדרות בהצעה למתווה חדש הכולל התייחסות לנקודות המרכזיות הדורשות עיגון והסדרה, וכי ההסתדרות בוחנת מתווה זה.
הרשות ציינה בתשובתה כי בימים אלה היא בוחנת הוצאת RFI ( בקשה לקבלת מידע) לרוכשים פוטנציאליים של מניות המדינה בקרנות השתלמות.
על פי תקנות הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח) (דירקטוריון וועדותיו), התשס"ז - 2007 (להלן- תקנות הפיקוח), לפחות שליש מחברי הדירקטוריון של חברה המנהלת קרן השתלמות יהיו דירקטורים חיצוניים 90 ולפחות למחצית מהדירקטורים החיצוניים תהיה מומחיות בתחום הכספי.
תקנות אלו נתנו הקלות לחברות המנהלות קרנות השתלמות ממשלתיות.
בקרנות הללו נדרש כי פחות משליש מחברי הדירקטוריון יהיו דירקטורים חיצוניים ופחות ממחצית מהדירקטורים החיצוניים יהיו בעלי מומחיות חשבונאית ופיננסית.
זאת בתנאי שימונה לפחות דירקטור חיצוני אחד ושלפחות דירקטור חיצוני אחד יהיה בעל מומחיות חשבונאית ופיננסית.
עמדת אגף שוק ההון היא כי לקרנות השתלמות ענפיות יש יתרונות וחסרונות.
היתרונות הם דמי ניהול הנמוכים מממוצע דמי הניהול המשולמים בקרנות השתלמ ות הפועלות .
88 ראודוח של הרשות על החברות הממשלתיות לשנת 1995 ,, ירושלים 1996 .
בדוח נכתב כי הרשות החליטה להיערך למכירת חלקה של הממשלה בכל קרנות ההשתלמות הממשלתיות והמעורבות.
89 ,מבקר המדינה דוח שנתי 55ב ( 2005 '), "קרנות ההשתלמות שהמדינה שותפה בהנהלתן", עמ 151.
כהגדרתו בחוק החברות משרד האוצר 295 .