HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
אם לאחר שהגישה הנציבה את המלצותיה הוחלט על פתיחת הליך משמעתי נגד נילון, עליה להעביר לגורם המטפל את כל החומר הרלוונטי, ובכלל זה כל רישום שערכה במהלך הבירור (החקירה).
יצוין כי התקנון אינו מפרט אילו פעולות עליה לתעד.
בפברואר 2009 הגישה אחת ממנהלות הלשכה באוניברסיטה (להלן- המתלוננת) תלונה בכתב (להלן - התלונה הראשונה) לנציבה, פרופ' אלה בלפר.
לפי התלונה, 1622 דוח שנתי63ג .
הממונֶה עליה, בעל תפקיד בכיר וחשוב באוניברסיטה הכפוף במישרין למנכ"ל (להלן - הנילון), הטריד אותה מינית במשך חודשים מספר (בעיקר בשפת הגוף, "מבטים תאוותניים" והעוויות פנים ותנועות מגונות), ולאחר מוסדות להשכלה גבוהה 1623 .
שהחליטה "לשמור על דיסטנס" התחיל לצמצם את סמכויותיה, להעלים ממנה מידע ולהצר את צעדיה.
כעבור תשעה חודשים, בנובמבר 2009 , הגישה המתלוננת תלונה נוספת (להלן- התלונה השנייה).
בתלונה זו ציינה, בין היתר, כי לאחר הגשת התלונה הראשונה נפגשה עמה הנציבה והמליצה לה "ליישר את ההדורים" עם הנילון, אך הוא הצר את צעדיה, פעל לפגוע בשמה הטוב "על ידי תחבולות.
הביקורת העלתה כי הנציבה לא הכינה תרשומת מסודרת של הפגישה אלא רישומים חלקיים בכתב יד בלבד (פרטים על פגישה זו נכללו בדוח שהגישה כעבור עשרה חודשים - ראו להלן).
היא אף לא זימנה כנדרש את הנילון לאחר הגשת התלונה הראשונה, לא הביאה לפניו את פרטיה כדי לקבל את תגובתו, ולמעשה לא התחילה כלל בבירור התלונה.
יתר על כן, הנציבה לא קיימה שום מעקב על מנת לברר מה מצבה של המתלוננת, והאם פסקו ההטרדות וההתנכלויות שסבלה מהן לדבריה.
טיפולה של הנציבה לא עלה אפוא בקנה אחד עם ד רישת התקנות והתקנון לטיפול "יעיל וללא דיחוי".
ביולי 2011 הסבירה הנציבה למשרד מבקר המדינה כי היא הרגישה שאין מדובר בתלונה ושהיא "לא צריכה להתערב", וכי היא הניחה שמאחר שהמתלוננת לא חזרה אליה, הבעיות בינה ובין הנילון נפתרו בעקבות המלצתה.
עם זאת ציינה הנציבה כי בדיעבד היא סבורה שהייתה צריכה לקיים מעקב בנושא וכך תנהג בעתיד.
בתשובתה מנובמבר 2012 למשרד מבקר המדינה הוסיפה הנציבה וציינה כי הפנייה הראשונה של המתלוננת אליה לא הוצגה כתלונה, והיא לא תפסה אותה כתלונה, אלא יותר כהתייעצות של העובדת עמה.
ולכן, לפי שיקול דעתה, לא היה טעם ומקום באותו שלב לזמן את הנילון לבירור או לנקוט צעד אחר.
לדעת משרד מבקר המדינה, מן הראוי שהאוניברסיטה תקפיד להבהיר בתקנון את החובות המוטלות על הנציבה, ובהן החובה לטפל ביעילות וברציפות בתלונות או במידע על הטרדה מינית, ואת הפעולות המתחייבות מכ ך, כגון קיום בירור ומעקב ותיעוד מסודר בזמן אמת של פגישות שקיימה ושל פעולות אחרות שעשתה.
,על פי תקנון האוניברסיטה אחד מתפקידיה של הנציבה הוא לתת "מידע ולהפנותם לקבלת סיוע רפואי, נפשי או אחר במקרה ]אליה[ הדרכה וייעוץ לפונים הצורך".
בתקנון לא נקבע אם מדובר בסיוע פנימי או חיצוני ומי יישא בעלותו.
בדוח האמור שהגישה הנציבה היא ציינה כי המתלוננת "חשה פגועה מאד, חסרת ביטחון ומאוימת מקצועית", וכי הופיעו אצלה הפרעות פיזיות ונפשיות, ולכן הציעה לה להיעזר בשירותי הרווחה באוניברסיטה, המחויבים בשמירת סודיות.
לדברי הנציבה, המתלוננת דחתה את ההצעה וטענה "שתוכל להסתדר בכוחות עצמה".
לדעת משרד מבקר המדינה, כאשר מטריד לכאורה הוא בעל תפקיד בכיר, אפשר שלמתלונן לא יהיה אמון בסיוע רפואי, נפשי או אחר שמציע לו המעביד, או שהמתלונן יחשוש מחשיפת יתר או מהדלפה עקב סיוע כזה, גם אם נותן הסיוע חייב לשמור על סודיות - אך הוא יהיה מוכן לקבל סיוע כזה מגורם חיצוני.
לפיכך, מן הראוי שהאוניברסיטה תשקול את האפשרות לקבוע בתקנון או לפחות תנחה את הנציבה כי בנסיבות שבהן הדבר מתבקש ניתן להפנות מתלונן לקבלת סיוע מחוץ לאוניברסיטה.
מוסדות להשכלה גבוהה 1625 .
בתקנון נקבע כי בתוםחקירת התלונה תגיש הנציבה ל"גורם המוסמך" סיכום בכתב של החקירה ותפרט את המלצותיה לגבי המשך הטיפול בתלונה.
על פי התקנון הגורם המוסמך הוא "הרקטור - כאשר הנילון נמנה עם הסגל האקדמי, הסמנכ"ל למינהל ולמשאבי אנוש - כאשר הנילון נמנה עם הסגל המנהלי והטכני ודקן הסטודנטים - כאשר הנילון הוא תלמיד".
יצוין כי הגורם המוסמך אינו חייב לקבל את המלצותיה של הנציבה.
נמצא כי בתקנון לא ניתנה הדעת לאפשרות שהנילון יהיה בעל תפקיד בכיר מאוד, ואף לחשש שייווצר ניגוד עניינים כאשר הנילון כפוף במישרין לגורם המוסמך או לבעל תפקיד מקביל לו או בכיר ממנו (המנכ"ל, הנשיא או סגן הנשיא).
לאחר קבלת התלונה השנייה קיימה הנציבה בירור ובמהלכו זימנה את הנילון ושמעה את גרסתו.
בדצמבר 2009 , כעשרה חודשים לאחר קבלת התלונה ]בידיה[ הראשונה, הכינה הנציבה דוח מסכם ובו ציינה, בין היתר, כי "אין כלים להגיע לבירור האמת בין שתי הגרסאות".
לפיכך היא המליצה לנקוט אחת משתי דרכים (או שילוב שלהן): (א) פנייה לגורם מקצועי חיצוני (חברת מודיעין אזרחי); (ב) הקמת גוף אוניברסיטאי-ציבורי לבירור העניין.
מאחר שהנילון היה בעל תפקיד בכיר מאוד, המקביל בדרגתו לגורם המוסמך לטפל בעניינו - הסמנכ"ל למינהל ולמשאבי אנוש - החליטה הנציבה להגיש את הדוח המסכם שהכינה לנשיא האוניברסיטה, העומד בראשה ומנהל את ענייניה.
יצוין כי ועדת המשמעת שמונתה לטפל במקרה (ראו להלן) נדרשה לעניין זה וקבעה ביוני 2011 שהפנייה לנשיא הייתה ראויה, אף שאינה מעוגנת בתקנון, שכן כאשר לגורם המוסמך יש "ניגוד עניינים, או מראית פנים וחשש לניגוד עניינים, יש להעביר את תפקידו לגוף אחר הנקי מחשש כאמור".
היועץ המשפטי של האוניברסיטה (להלן - יועמ"ש האוניברסיטה) מסר למשרד מבקר המדינה בתשובתו מנובמבר 2012 , כי בעקבות המקרה ובעקבות "השאלון עליו התבקשה האוניברסיטה להשיב במסגרת הביקורת של מבקר המדינה", אושרו ביזמתו, בנובמבר 2011 , כמה תיקונים בתקנון, "ובהם תיקון המאפשר במקרה הצורך (כמו, למשל במקרה של חשש לניגוד אינטרסים), מינוי גורם או גוף אחר כ'גורם המוסמך'".
משרד מבקר המדינה רואה בחיוב את תי קון התקנון אך מעיר כי מעיון בתקנון המתוקן עולה שאין בו התייחסות מפורשת לחשש לניגוד עניינים.
מן הראוי שהאוניברסיטה תסדיר עניין זה בתקנון, תבהיר את החובה שהגורם המוסמך לא יימצא במצב שבו יש חשש לניגוד עניינים או העדפה, ותקבע במפורש הסדרים שימנעו מצב כזה.
האוניברסיטה מסרה למשרד מבקר המדינה בדצמבר 2012 כי היא מקבלת את המלצותיו "בדבר בחינה מחודשת של התקנון להטרדה מינית - כולל התייחסות למקרים בהם הנילון יהיה בעל תפקיד בכיר והשלכות הדבר על הליכי המשמעת ומניעת ניגוד עניינים - כמו גם בחינת סוגיות נוספות כמו הקמת ועדת משמעת ומינוי חבריה".
ועדת שעה לבחינת התלונה 1.
בתקנון נקבע כי "לגורם המוסמך מוקנות כלל הסמכויות המוקנות לנציב הקבילות", וכי לאחר שיקבל את דוח הנציבה עליו להחליט בתוך שבעה ימי עבודה על נקיטת צעדים, ובהם פתיחת מוסדות להשכלה גבוהה 1627 .
עוד נקבע כי הגורם המוסמך רשאי לאצול סמכויות "לאחר, לרבות לנציב הקבילות, ולרבות למי שאינו עובד".
בעקבות המלצת הנציבה מינה ב-7.
09 הנשיא פרופ' משה קוה, כגורם המוסמך לעניין זה, "ועדת אד- לבירור הנושא והסקת מסקנות", וכדי למנוע ]ועדת שעה[ הוק עינוי הדין ביקש ממנה ש"תתכנס ותגיש המלצותיה בהקדם האפשרי".
עו"ד ד"ר יהושע רוזנצוייג, יו"ר הוועד המנהל של האוניברסיטה, מונה ליו"ר הוועדה, וכן היו חברים בה יו"ר ועדת הביקורת של האוניברסיטה, אחת מחברות ועדת הקבע של האוניברסיטה37 וחברת סגל בכירה מהפקולטה למשפטים.
את עבודת הוועדה ריכז, לבקשת היו"ר, יועמ"ש האוניברסיטה.
משרד מבקר המדינה מעיר לנשיא כי מאחר שבחוק ובתקנות מעוגנת הדרישה לטיפול יעיל ומהיר במידע על הטרדות מיניות, ומאחר שעברו עשרה חודשים מאז התקבלה התלונה הראשונה, היה מקום שיקצוב לוועדת השעה זמן מוגדר וקצר לביצוע הבירור הנדרש.
הבירור והטיפול של הוועדה נמשכו שבעה חודשים (ראו להלן).
בתשובתו של הנשיא למשרד מבקר המדינה מנובמבר 2012 הוא מסר כי "הערת הביקורת לגבי קציבת זמן מוגדר לעבודתה של ועדת השעה, נכונה ומקובלת ותבוצע מכאן ואילך".
ועדת השעה קיימה דיון ראשון ב- 28.
09 , ואחר כך התקיימו התייעצויות ודיונים נוספים.
בדוח המסכם של הוועדה מיולי 2010 (ראו להלן) צוין כי "לאור ההבדלים בין גרסאות הצדדים, ולאור הקושי - עליו הצביעה גם הנציבה - להכריע בין הגרסאות מבחינה עובדתית, החליטה הוועדה לפנות למשרד חקירות, המתמחה בתחום, על מנת שיבצע חקירה מקצועית של המקרה".
במרץ 2010 ,הגיש משרד החקירות לוועדת השעה דוח זמני ומסמך משלים לדוח ובתחילת אפריל 2010 מסר לה דוח המסכם את החקירה.
בסוף אותו חודש הודיע יו"ר ועדת השעה לנשיא כי הוועדה השלימה את "הליכי הבדיקה והחקירה הראשוניים המתחייבים החלה לגבש מסקנותיה והמלצותיה, בהן הא פשרות להמליץ.
כי הנושא יועבר לבירור בפני ועדת המשמעת".
עם זאת, לאור העובדה שהנילון הודיע כי הוא שוקל לפרוש בתנאים מסוימים מעבודתו באוניברסיטה, והמתלוננת הביעה הסכמה עקרונית לסיום הנושא בדרך זו, בכפוף לתנאים שהציבה, ובהם כי תוחזר למקומה ולמעמדה, סברה הוועדה כי יש מקום "לסיים את הפרשה על פי מתכונת הפתרון שהוצע".
על כן המליצה הוועדה בין היתר כי היא תחדל לתקופת ביניים מהמשך דיוניה ופעולותיה, וכי "הנשיא יטיל על המנכ"ל לבוא בדין ודברים עם באי-כח הנילון והמתלוננת על מנת לסכם את ההסדרים לסיום הענין".
בעקבות זאת הטיל הנשיא במאי 2010 על מנכ"ל האוניברסיטה "לטפל באופן בלעדי , לנהל מו"מ עם הנוגעים בדבר ולגבש פתרון ]הוועדה[ ביישום המלצות מוסכם" (ההדגשה במקור).
הנשיא הסביר בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי "נכון היה שהתיאומים המנהליים והכספיים יסוכמו על ידי מנכ"ל האוניברסיטה שכן הנושא בתחום .
37 ועדת הקבע המתמנה על ידי הוועד המנהל של האוניברסיטה מוסמכת לפקח על ביצוע החלטות של חבר הנאמנים והוועד המנהל ולדון ולהחליט בכל העניינים המינהליים השוטפים בין ישיבות הוועד המנהל.
לעומת זאת, יו"ר ועדת השעה הסביר למשרד מבקר המדינה בתשובתו מנובמבר 2012 כי "הבלעדיות, המודגשת במכתב הנשיא, לא הוזכרה כלל בהמלצות ועדת השעה", וכי הוועדה המליצה על ליווי וטיפול משפטי של יועמ"ש האוניברסיטה ו"לא שללה אפשרות לערב גורמים נוספים, ושיקול הדעת המלא ביחס לכך נותר בידי הנשיא".
עוד ציין יו"ר ועדת השעה כי הוועדה "לא התכוונה יטפל בנושא באופן אישי בעצמו, אלא שיפעיל את המנגנון של ]המנכ"ל[לכך ש האוניברסיטה, לפי הצורך" (ההדגשה במקור), וכי מוסדות להשכלה גבוהה 1629 .
באותו שלב כבר הושגה הסכמה עקרונית בין הצדדים, ולא היה צורך במשא ומתן רציני נוסף.
לעומת זאת, מנכ"ל האוניברסיטה מסר בתשובתו למשרד מבקר המדינה מנובמבר 2012 כי ה"'רעיונות' לסיום הסכסוך כפי שהוצגו על ידי הצדדים בפני הוועדה היו חלקיים מאד ולא בשלים".
במכתב נוסף מסר כי "ברור לכל שגם כוונת היו"ר וגם כוונת ה נשיא היו להעביר את הטיפול בנושא " אליו אישית (ההדגשה במקור).
בתחילת יוני 2010 העביר המנכ"ל לנשיא דוח שסיכם את טיפולו בנושא, ולפיו לא עלה בידו להביא לסיום הפרשה.
בדוח תיאר המנכ"ל פגישה קצרה שקיים כחודש לפני כן עם בא כוח הנילון, ש"נסתיימה בחוסר הסכמה", ופגישה ארוכה וטעונה שקיים אחר כך עם המתלוננת ובא כוחה, שאחריה הודיעה לו המתלוננת כי היא מסכימה להצעותיו, אך למחרת "חזרה בה מן ההסכמות".
אף על פי שמדובר בפגישות חשובות, לא נמצאו בין המסמכים שהעביר כאמור המנכ"ל למשרד מבקר המדינה תרשומות שלפיהן ניתן לדעת מה נאמר בכל אחת מהפגישות.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מסר מנכ"ל האוניברסיטה כי הדוח שהועבר לנשיא משקף "באופן מדויק את כל שהתנהל, נבחן על ידי היועמ"ש של האוניברסיטה ותאם במלואו את המציאות כפי שהתנהלה".
משרד מבקר המדינה מעיר למנכ"ל כי לא היה מקום להסתפק בדוח, והיה עליו לעמוד על כך שינוהל רישום מסודר ומפורט בזמן אמת של כל שלבי ההליך שעליו היה ממונה.
משרד מבקר המדינה מעיר גם כי מאחר שהמנכ"ל ממונה במישרין על הנילון, ויש ביניהם יחסי עבודה קרובים ושוטפים, לא היה מקום להטיל עליו את הטיפול בנושא, גם אם הנושאים המינהליים והכספ יים הם בתחום סמכותו; בוודאי לא היה מקום שהנשיא יעניק למנכ"ל בלעדיות בעניין זה, והיה על ועדת השעה להבהיר במפורש את כוונותיה בעניין זה.
ככלל, כדי למנוע חשש להעדפה או לניגוד עניינים, ולו למראית עין, היה ראוי להטיל תפקיד רגיש זה על מי שאין בינו ובין הנילון יחס י כפיפות ישירים או קשרי עבודה שוטפים, כגון הרקטור, הפרו-רקטור, אחד מסגני הרקטור, מהדקנים או מנציגי הציבור בקרב הוועד המנהל.
בעקבות כישלון הניסיון להגיע לפתרון המוסכם על כל הצדדים, המשיכה ועדת השעה בעבודתה, ובאמצע יולי 2010 היא הגישה לנשיא האוניברסיטה דוח מסכם ובו המליצה "לפתוח בהליכים משמעתיים לבירור התלונה.
הן לעניין ההטרדה , שימונה בהליכים, ]התובע[ המינית והן לעניין ההתנכלות.
הוועדה מותירה לקובל לקבוע את ההגדרות המדויקות של העבירות ומרכיביהן.
לאור מורכבות הנושא, רגישותו וחומרתו, ומאחר שהן המתלוננת והן הנילון מיוצגים על ידי עורכי דין, מליצה כי בראש הטריבונל המשמעתי ישב משפטן, שתחום מומחיותו ]ה[ הוועדה בדין המשמעתי".
בתשובתו למשרד מבקר המדינה ציין יו"ר ועדת השעה כי מרגע שמונתה הוועדה השקיעה זמן ומאמצים ני]ו[ .
"היא טיפלה בתלונה בצורה נמרצת וללא דיחויכרים בשמיעה בלתי אמצעית של הצדדים ובניסיון לרדת לחקר הבעיה ולפשרה, כמו גם בניסיון להביא, אולי, לפתרון, שיהיה מקובל על כל הנוגעים בדבר.
יש להדגיש כי עד היום נשארה ועדת השעה.
היחידה שקידמה את הנושא לשלב הבא על ידי 1630 דוח שנתי63ג .
הכרעתה הפורמאלית והמנומקת כ'גורם המוסמך', להעביר את הנושא לוועדת המשמעת של האוניברסיטה, כמתחייב מהתקנון" (ההדגשה במקור).
מוסדות להשכלה גבוהה 1631 .
משרד מבקר המדינה מעיר לאוניברסיטה כי מטבע הדברים כדי להגיע לפתרון מוסכם על כל הצדדים - המתלוננת, הנילון והמנכ"ל - נדרש זמן, אולם היה צורך לפעול באופן נמרץ ולהחיש את המגעים ל השגת הסדר בהסכמה.
בירור התלונה על ידי הגורמים שמונו לכך (הנציבה וועדת השעה), שנמשך כשנה וחצי, גרם סבל רב ועינוי דין הן למתלוננת והן לנילון ופגע בתפקודה התקין של האוניברסיטה, וספק אם הוא עלה בקנה אחד עם דרישות התקנות לקיום בירור תלונה או מקרה של הטרדה מינית "ביעילות ובלא דיחוי".
מאחר שהנילון נמנה עם הסגל המינהלי הבכיר של האוניברסיטה, הטיפול המשמעתי בעניינו היה צריך להתקיים על פי תקנון המשמעת של העובדים המינהליים (להלן - תקנון המשמעת).
בתקנון זה נקבע כי יש להקים ועדת משמעת שתהיה מוסמכת לדון בכל תלונה על עברת משמעת או הפרת משמעת, וחבריה יהיו שני נציגי הנהלת האוניברסיטה, שני נציגי ועד העובדים ונציג "המחלקה לאיגוד מקצועי".
אף שהדבר לא נקבע בתקנון, במקרים מיוחדים שבהם עומדים לדין משמעתי נושאי משרה בכירים באוניברסיטה, כמו הנילון, ממנה הנשיא חברי ועדה שיחליפו חלק מהחברים הקבועים.
נמצא כי מאז נחתם ההסכם הקיבוצי לא עודכן תקנון המשמעת ולא הותאם לנורמות ציבוריות שהשתרשו במהלך השנים.
בין היתר לא עוגנה בו הקביעה המופיעה בתקנון למניעת הטרדה מינית כי הטרדה מינית והתנכלות הן עברות משמעת חמורות, לא נקבע בו הצורך בשקיפות ובפרסום פסקי הדין של ועדת המשמעת, במקרים הראויים, ולא עוגנה בו האפשרות להתיר לצדדים להיעזר, במקרים חמורים ומורכבים, בעורכי דין בעלי ניסיון בתחום.
כמו כן לא הוגבלה בזמן כהונתם של חברי ועדת המשמעת, לא נקבע מי מוסמך למנות את נציגי ההנהלה בוועדה, מי מבין חברי הוועדה יעמוד בראשה, אילו כישורים או ניסיון נדרשים מחבריה, ומה יש לעשות כאשר מי מן החברים אינו יכול להשתתף בדיונים.
ככלל, הליך משמעתי שמקיים גוף שיפוטי פנימי של ארגון ראוי שיתנהל בזריזות וביעילות, בין היתר מכיוון שלארגון יש במידה רבה השפעה על גורם הזמן.
בעניין זה קובע גם תקנון המשמעת, כי "משהוגשה לוועדת המשמעת תלונה על עובד.
תפתח הוועדה תיק תלונה.
תוך שלושה ימים מיום פתיחת תיק התלונה תמציא הוועדה לעובד עותק מהתלונה ותקבע מועד לדיון ראשוני בתלונה תוך שבעה ימים מיום פתיחת התיק.
ועדת המש מעת תגמור את הדיון בתיק התלונה תוך חודש ימים מעת שנפתח התיק" (ההדגשות אינן במקור).
10 הודיע ועד העובדים המינהליים לנשיא כי יושבת ראש הוועד וסגניתה יהיו נציגותיו בוועדת המשמעת לטיפול בתלונה שהוגשה נגד הנילון, וביקש לכנס את הוועדה "בהקדם על מנת להביא לסיום הליך זה ולמנוע עינוי דין נוסף".
38 כאמור, הביקורת אינה עוסקת בהיבטים המשפטיים של טיפול האוניברסיטה במקרה אלא בצד המינהלי של טיפולה בו.
שניסיונות הנשיא והמנכ"ל לפסול את השתתפותן של נציגות הוועד האמורות בוועדה לא צלחו, מינה נשיא האוניברסיטה בסוף יולי 2010 מוסדות להשכלה גבוהה 1633 .
חמישה חברים בוועדת המשמעת.
הנשיא קבע כי בראש הוועדה יעמוד משפטן בכיר - פרופ' אהרון אנקר39 (להלן - יו"ר ועדת המשמעת).
מבירור שעשה משרד מבקר המדינה עם יו"ר הוועדה עולה כי הוא מונה לתפקיד אף על פי שהודיע לנשיא שהטיפול בתלונה עלול להתעכב עקב נסיעתו המתוכננת לחו"ל למשך חודשיים.
עיכובים ניכרים נוספים נגרמו עקב התמשכות הליך מינויו של התובע מטעם האוניברסיטה (ראו להלן), הקפאת ההליך המשמעתי בעקבות פתיחת הליך גישור בין הצדדים, מחלוקת על הצורך להעביר את כל חומר הראיות לנילון, צו מניעה שנתן בית הדין האזורי לעבודה לבקשת הנילון אשר אסר על ועדת המשמעת להמשיך בהליכים וסיבות נוספות.
יצוין כי מאחר שבאוגוסט 2011, כשנה לאחר מינוי ועדת המשמעת, טרם נשמעה עדותו של שום עד, פנה יועמ"ש האוניברסיטה לנשיא, התריע לפניו כי ניהול ההליך חורג לטעמו "מכל קנה מידה של התנהלות ראויה בכל היבט שהוא", והציע לו "לשקול כיצד לפתור את הנושא".
ואולם הועלה כי הנשיא לא נקט צעדים בעניין זה.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מסר הנשיא כי לפני שמינה את יו"ר הוועדה שקל אם נכון להעדיף את האיש המתאים ביותר להשגת המטרה במחיר של התארכות ההליך, או לבחור באדם משיקולי תועלת בלבד, והגיע למסקנה "כי עדיף להמתין לשובו מחו"ל שכן מדובר באדם אחראי ומנוסה ביותר במערכת".
עוד ציין הנשיא כי ראה עצמו "מנוע - כראש הרשות המבצעת באוניברסיטה - מלהתערב בעבודת גוף שיפוטי".
משרד מבקר המדינה מעיר לנשיא כי סביר להניח שניתן היה למצוא באוניברסיטה, שיש בה פקולטה למשפטים, אדם אחר בעל כישורים מתאימים הראוי לכהן כיו"ר ועדת המשמעת שאין לו מ גבלת זמן, וראוי היה שהנשיא יתייעץ בעניין זה עם גורמים מהתחום המשפטי, כגון יועמ"ש האוניברסיטה.
מוצע גם במקרים כאלה להבהיר מראש לוועדת המשמעת כי לאוניברסיטה יש עניין מיוחד בהשלמת ההליך המשמעתי בתוך פרק זמן קצר ככל הניתן.
הבהרת עניין חשוב זה לוועדה גם תוך כדי עבודתה, בנסיבות שבהן קיימים עיכובים רבים בעבודתה, אינה בגדר התערבות פסולה בעבודת הגוף השיפוטי.
יצוין כי העיכובים נמשכו, ועד מועד סיום הביקורת, אוקטובר 2012 , הופיעה לפני הוועדה עדה אחת בלבד (המתלוננת), וגם היא לא סיימה את עדותה.
אף שלפי תקנון המשמעת על ועדת המשמעת להשלים את הטיפול בתלונה בתוך חודש, נמשכת אפוא עבודת הוועדה כבר 27 .
חודשים, וכאמור טרם הסתיימה יו"ר ועדת המשמעת מסר למשרד מבקר המדינה בתשובתו מנובמבר 2012 כי "הגורם העיקרי לעיכובים הוא צו המניעה שנתן בית הדין לעבודה, שגרם לעיכוב של יותר משנה ועדיין מונע מהוועדה להמשיך בשמיעת עדים".
39 פרופ' אנקר הוא פרופסור אמריטוס באוניברסיטת בר-אילן זה 11 שנה; המייסד והדקן לשעבר של הפקולטה למשפטים באוניברסיטת בר-אילן ומומחה בתחומים של משפט פלילי, דיני ראיות ואתיקה מקצועית.
משרד מבקר המדינה מעיר בעניין זה כי כפי שעולה מפנייתו של יועמ"ש האוניברסיטה, העיכובים הניכרים החלו עוד לפני שניתן צו המניעה.
אשר לצו המניעה - גם בהנחה שמשמעותה היא כנטען וכי הצו היה תקף לאורך כל התקופה, האוניברסיטה וועדת המשמעת יכלו לפעול להחשת הדיון על ידי הגשת בקשות מתאימות בבית הדין לעבודה, אולם הן לא עשו כן (ראו להלן).
מדובר אפוא בהליך משמעת הנמשך זמן רב מדי, גורם סבל רב ועינוי דין הן למתלוננת והן לנילון ופוגע גם באוניברסיטה עצמה.
קיומו של הליך משמעתי, בייחוד בנושא רגיש ומורכב כמו הטרדה מינית, יכול להיות כרוך בהוצאות לא מעטות (לוגיסטיקה, שכר טרחה של עורכי דין וחוקרים וכד').
מן הראוי להסדיר מראש את מנגנון התקצוב והמימון של ועדת המשמעת, כדי שתוכל לנהל את ההליך באופן מקצועי ויעיל וככל הניתן בלתי תלוי.
בישיבה הראשונה שקיימה ועדת המשמעת, ב-5.
10 , הוחלט בין היתר כי "ישלח בהמשך מכתב לנשיא המחייב את האוניברסיטה (לשכת מנכ"ל) לשאת בכל ההוצאות הכרוכות בניהול הליך זה.
(מינוי קובל חיצוני, מינוי חברה לתמלול הישיבות - פרוטוקולים, תשלום שכ"ט למשרד חקירות, הוצאות להדפסות, צילום חומר עבור החברים, הוצאות כיבוד)".
ואולם לא נמצא שנשלח מכתב כזה.
בפועל לא הוקצה לוועדה תקציב מוגדר, ועלות ההליך המשמעתי מומנה במלואה מתקציב לשכת המנכ"ל, ולכן נדרש אישור המנכ"ל לכל הוצאה.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מסר יו"ר הוועדה כי "הניסיון לימד שבכל מקרה, שבו היה צורך באישור הוצאה מטעם הוועדה - והם היו מעטים ביותר - העניין נדון בין יו"ר הוועדה והמנכ"ל והסתיים בפתרון מספק".
לעומת זאת, המנכ"ל השיב למשרד מבקר המדינה כי "מעולם לא נבדקו הבקשות שנתקבלו למימון, אלא הועמד עבורם סעיף תקציבי".
משרד מבקר המדינה מעיר כי ממסמכים שנמסרו לו בנוגע להליכי האישור של כמה הוצאות עולה שהמנכ"ל היה מעורב בהליכים אלה.
על האוניברסיטה להימנע אפוא במקרים מעין אלה מקביעת הסדר תקציבי המחייב את קבלת אישורו של המנכ"ל למימון הוצאות שונות, הן בתחומים לוגיסטיים (כגון הקלטות ותמלול וריכוז וע יבוד של חומרי החקירה) והן בתחומים מקצועיים מובהקים (כגון מינוי תובע, ראו להלן); שכן צורך זה פגע בעצמאותה של הוועדה וביכולתה לנהל את ההליך באופן עצמאי ובלתי תלוי.
בתקנון המשמעת מעוגן הצורך במינוי תובע מטעם הנהלת האוניברסיטה (להלן - קובל) שיופיע לפני ועדת המשמעת, ונקבע כי בתפקיד זה ישמש "האחראי על המנגנון או מי שיופה כוחו להופיע בשמו ובלבד שהינו 'עובד'".
בישיבתה הראשונה החליטה ועדת המשמעת לבקש מיועמ"ש האוניברסיטה למנות קובל מקצועי המתמחה בדין המשמעתי, שיהיה אחראי, בין היתר, להכנת קובלנה שתוגש לוועדה.
מוסדות להשכלה גבוהה 1635 .
יצוין כי אף על פי שמינוי קובל מקצועי אינו עולה בקנה אחד עם הוראות תקנון המשמעת, שכן הוא אינו עובד האוניברסיטה כנדרש בתקנון, לא הועלה עניין מהותי זה בפרוטוקול הדיון, וממילא לא הוסבר מדוע החליטה הוועדה לפעול שלא לפי התקנון.
10 הודיע יועמ"ש האוניברסיטה לנשיא כי איתר קובלת המתמחה היטב בתחום דיני העבודה ובתחום הליכי המשמעת, ויש לה ניסיון רב מאוד בהופעה בבתי הדין ולפני ועדות משמעת של גופים ציבוריים ובכלל זה בנושאי הטרדה מינית.
עוד מסר כי התעריף לשעת עבודה שעליו סוכם עם אותה קובלת "נמוך ממחצית התעריף לשעת עבודה רגילה שלה במשרדים בהם עבדה", ואף נמוך במידה ניכרת מתעריף שכר הטרחה המקובל בחברות ממשלתיות.
כמו כן ציין כי "היא יכולה להתחיל מיידית בטיפול ומאמינה שניתן לסיים אותו בהקדם".
בתשובתו למשרד מבקר המדינה ציין יועמ"ש האוניברסיטה, בין היתר, כי נועץ בעורכי דין בעלי ניסיון בתחום המשמעת ודיני העבודה והגיע לפרופיל של קובל המתאים ביותר לטיפול בתלונה.
גם יו"ר הוועד המנהל (ששימש כאמור גם יו"ר ועדת השעה) עו"ד ד"ר רוזנצוייג הציע לנשיא למנות את הקובלת לאור כישוריה והתמחותה בתחום ולאור התעריף שסוכם, שנראה לו סביר ביותר בנסיבות העניין.
10 כתב הנשיא כי קיים בעצמו בירור לגבי הקובלת ומצא אותה מתאימה, וכי הוא העביר את נושא התעריף לטיפול מנכ"ל האוניברסיטה.
יצוין כי העברת נושא התעריף לטיפול המנכ"ל התבקשה שכן, כאמור, לוועדת המשמעת לא הוקצה תקציב מוגדר.
ואולם מנכ"ל האוניברסיטה הודיע לנשיא כי הוא מתנגד לתעריף שעליו סוכם, וכעבור כחודש, ב-20.
10 , החליט למנות, על סמך המלצות שקיבל, קובלת אחרת, ששכר הטרחה שדרשה היה נמוך יותר.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה ציין המנכ"ל כי בחר בקובלת לאחר שקיבל חוות דעת מצוינת עליה ממי ששימשה בתפקידים בכירים לרבות תפקידים הקשורים במישרין להליכי בתי דין למשמעת וידעה להעריך באופן מקצועי את כישוריה של הקובלת שנבחרה.
בתחילת אוקטובר 2010 אישר הנשיא את המינוי שעליו החליט המנכ"ל והודיע על כך ליו"ר ועדת המשמעת.
הביקורת העלתה כי המנכ"ל החליט על מינוי הקובלת ואף סיכם עמה את תנאי ההתקשרות לפני שהעבירה לעיונו פרטים על תחומי העיסוק שלה40 .
בתיקי האוניברסיטה אף לא נמצא כנדרש מסמך המפרט את קורות חייה של הקובלת ובכלל זה את ניסיונה המקצועי, ואף לא מסמכים המלמדים שהמנכ"ל ביקש ממנה להעביר לאוניברסיטה את הפרטים האמורים.
לדברי הקובלת היא שלחה לאוניברסיטה מסמך כזה.
עוד עולה, כי הנשיא אישר את המינוי אף על פי שיועמ"ש האוניברסיטה מסר לו כי לטיפול בתיק נדרשים "מומחיות בנושא דיני עבודה ומשמעת הקשורה לדיני עבודה, יכולת להופיע בהתאם לצורך בבית הדין לעבודה, ניסיון בליטיגציה", וכי ע ל פי בדיקות שעשה, הניסיון המקצועי של הקובלת בתחומים אלה הוא מצומצם.
40 הקובלת מסרה פרטים על תחומי העיסוק שלה ב-28.
10 , כשבוע לאחר שהמנכ"ל החליט למנות אותה.
מוסדות להשכלה גבוהה 1637 .
עוד עולה כי הפתיחה המעשית של ההליך המשמעתי התעכבה חודשים רבים, שכן הקובלת הגישה לוועדת המשמעת בנובמבר 2010 , להפתעת חברי הוועדה, קובלנה שלא התבססה על חקירה יסודית ומלאה כנדרש.
בישיבת ועדת המשמעת שהתקיימה בדצמבר 2010 מסרה הקובלת כי היא התבקשה על ידי "הנהלת האוניברסיטה לזרז את הגשת הקובלנה כדי למנוע עינוי דין לצדדים", ו"להגיש את הקובלנה למרות שהחקירה לא הסתיימה ולבקש מביה"ד את האפשרות להוסיף עדים אם במקרה נצטרך".
יצוין כי בישיבה האמורה התבקשה הקובלת כמה פעמים לציין מי בהנהלת האוניברסיטה ביקש זאת ממנה, אך היא הודיעה כי היא "לא מעוניינת לענות ולתת שמות".
בעקבות זאת הודיעה ועדת המשמעת לנשיא, באמצעות המשנה לנשיא, כי יש לה ספקות בדבר התאמתה של הקובלת לתפקיד.
המשנה לנשיא מסרה ליו"ר ועדת המשמעת כי הנשיא היה שותף לדעת חברי הוועדה, אולם סבר כי טעות היא להפסיק את העסקת הקובלת "בשלב מתקדם זה".
את הקובלנה המלאה שדרשה ממנה ועדת המשמעת הגישה הקובלת רק ב - 27.
11 , כארבעה חודשים לאחר שמונתה, ועד אז לא יכלה הוועדה, לדבריה, "להתקדם בבירור התלונה".
בתשובתה מנובמבר 2012 למשרד מבקר המדינה ציינה הקובלת כי לא ידעה שהייתה מועמדת אחרת, כי לא הובאו לידיעתה כלל דרישות התפקיד, וכי יש לה "ניסיון חיים עשיר של עשרות שנות עבודה, שכולל: הוראה בבי"ס תיכון, אחות בבי"ח ובקהילה, וניהול משרד עו"ד גדול.
כל אלו רלוונטיים לנושא המדובר, שהוא הטרדה מינית של עובדת ע"י הממונה הישיר שלה, ששניהם כבר בגיל לא צעיר; ספק אם עו"ד צעיר בן 35-40 , גם אם יש לו ניסיון של10 שנות הופעה בבתי לתיק זה".
עוד מסרה הקובלת: "שיקול דעתי ]ה[משפט, היה מתאים יותר ממנ המקצועי כעורכת דין וכקובלת, לא הוגבל ע"י ההנהלה שלא התערבה בעבודתי".
יצוין כי משרד מבקר המדינה אינו מחווה דעה בדבר כישוריה וניסיונה המקצועי של הקובלת, אך בשל חשיבות ורגישות הנושא היה מקום שהנהלת האוניברסיטה תקיים דיון יסודי שעל בסיסו תחליט אילו כישורים ואפיונים נדרשים מהקובלת שתיבחר.
עוד יצוין, כ י בקשת ההנהלה מהקובלת להגיש את הקובלנה אף על פי שהחקירה לא הסתיימה, יש בה משום התערבות בעבודתה המקצועית.
משרד מבקר המדינה מעיר לנשיא האוניברסיטה ולמנכ"ל כי אכן בעת מינוי יש מקום להביא בחשבון גם שיקולים כספיים, אולם בחירת קובל שישמש בהליך משמעתי אמורה להיעשות קודם כול משיקולים מקצועיים.
על כן היה עליהם להתחשב בחוות דעתו המקצועית של הגורם המוסמך לכך באוניברסיטה - היועץ המשפטי שלה - בייחוד מאחר שהקובלת שאיתר הסכימה לעבוד בשכר טרחה הנמוך במידה ניכרת מהמקובל בתחום.
יתר על כן, משמונתה הקובלת, לא היה כל מקום להתער בות האמורה של ההנהלה בעבודתה.
לפי התקנון (סעיף8 ) "הנילון יהיה זכאי לקבל לידיו, על פי בקשתו, כל חומר החקירה אשר נאסף על ידי נציב הקבילות במסגרת החקירה".
משהוחלט לפתוח בהליך משמעתי נגד הנילון, טען בא כוחו כי "בהתאם לכללי הצדק הטבעי ובהתאם לתקנון האוניב לראות את מלוא חומר החקירה".
]ו[רסיטה זכאי מרש מבדיקת תיקי האוניברסיטה עולה כי בא כוחו של הנילון פנה שוב ושוב לקובלת ולוועדת המשמעת, החל מנובמבר 2010 , בבקשה לקבל חומרים הדרושים לו לשם הכנת תגובה, וכי הוא ציין שלא כל בקשותיו נענו.
בתשובתה למשרד מבקר המדינה מסרה הקובלת, בין היתר, כי "עשתה מאמצים רבים לספק לבא-כוח הנילון כל חומר חקירה שהיה ברשותה, ואף סיפקה לו אותם חומרים כמה פעמים".
מוסדות להשכלה גבוהה 1639 .
יצוין כי הנושא הועלה לדיון בישיבה של ועדת המשמעת בסוף ספטמבר 2011 , כשמונה חודשים לאחר הגשת הקובלנה וימים ספורים לפני שמיעת העדה הראשונה, אך עד מועד סיום הביקורת, שנה לאחר מכן, לא דאגה ועדת המשמעת שהעניין יבורר ויוסדר.
כאמור, בפברואר2011 הגישה המתלוננת לבית הדין האזורי לעבודה תביעה נגד הנילון ונגד האוניברסיטה.
לשם טיפול בתביעה שכרה האוניברסיטה את שירותיה של עורכת דין חיצונית (להלן - באת כוח האוניברסיטה).
באפריל 2011 הוחל בהליך גישור בין שלושת הצדדים, והוא הסתיים באוגוסט אותה שנה בלא הצלחה.