HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
על משרד האוצר לטפל בליקויים שהועלו בדוח זה ולהשלים את הנתונים ואת אמצעי הניהול והבקרה החסרים בתהליך החישוב האקטוארי כדי שתוצאות החישוב יהיו מהימנות.
הפעלתם של טלפונים אלחוטיים וסלולריים, מערכות קשר ואנטנות לשידורי רדיו וטלוויזיה יוצרת קרינה אלקטרומגנטית בתדרי רדיו.
את הקרינה האלקטרומגנטית ניתן לחלק לשני תחומים עיקריים: תחום הקרינה המייננת הפועלת בתדרים גבוהים מ -300 גיגה הרץ שבה נכללים חלק מתחומי ה קרינה האולטרה סגולה .
(UV) ( , קרני רנטגןX ), קרינת גמא וקרינה קוסמית, ותחום הקרינה הבלתי מייננת בתדרים מאפס ועד 300 ( גיגה הרץ הכוללים את תדרי האינפרה אדוםIR ), חלק מתחומי הקרינה האולטרה סגולה ( UV ( ), גלי מיקרוגל, גלי רדיו RF ), הלייזרים והגלים הנמוכים מאוד (ELF.
) עד אפריל 2008 הונפקו על ידי משרד התקשורת ארבעה רישיונות לשירותי רדיו- טלפון נייד (רט"ן) למפעילות התקשורת הסלולרית.
במהלך פתיחת שירותי התקשורת לתחרות הגיע עד סוף שנת 2007 מספר המנויים בתקשורת הניידת ל - 8.
4 מיליוןמנויים (לעומת 3.
15 מיליוןמנויים ב טלפונים קוויים).
מערכת תקשורת תאית פועלת באמצעות גלי רדיו ומחייבת חלוקה של השטח שהיא מכסה לתאי שטח (Cells) .
כל מוקד שידור שמשדר וקולט אותות בשטח מסוים מסביבו נקרא תא.
כדי לכסות את השטח כולו חייב ים להגיע לפריסה רחבה של מוקדי שידור.
יצוין שככל שמספר התאים גדול יותר, ומספר מוקדי השידור בכל תא רב יותר - כן קטנה עצמת השידור הנדרשת מהם וממכשירי הטלפונים הניידים, ובעקבות זאת פוחתת הקרינה הנפלטת מהם.
כיום מפעילות חברות הרט"ן כ- 7,000 .
מוקדי שידור ברחבי הארץ כדי לפרוס רשת תקשורת תאית בארץ יש לקבל אישורים ממשרד התקשורת שבסמכותו להעניק רישיונות להקמת המערכת ולאפשר את קיומה ותחזוקת ה, ומהמשרד להגנת הסביבה (להלן - המשרד) האחראי לפיקוח על עצמת הקרינה שהציבור הרחב נחשף אליה .
משרד הפנים אחראי לתכנון הפיזי של מתקני התקשורת, הכולל גם את תכנון האתרים שיוקמו בהם מתקנים למערכת התקשורת התאית.
מוסדות התכנון שבתחום הרשויות המקומיות שמתפקידם ל תת היתרי בנייה - אחראים גם על בניית המתקנים הנדרשים למערכת זו , פרט למתקני גישה אלחוטיים (ראו להלן).
בחודשים אפריל-אוקטובר 1999 בדק משרד מבקר המדינה את פעולות המשרד לאיכות הסביבה 6 בתחום הטיפול בקרינה הבלתי מייננת (להלן - הביקורת הקודמת).
06 'החליטה הממשלה (החלטת ממשלה מס193 ) לשנות את שם המשרד מ"המשרד לאיכות הסביבה" ל"המשרד להגנת הסביבה" המשרד להגנת הסביבה 569 .
הליקויים שהועלו בביקורת הקודמת היו: על אף השימוש הגובר בטלפונים הניידים בארץ לא עוגן נושא הקרינה ממוקדי השידור של מערכת התקשורת התאית בחוק או בתקנות; המשרד ומשרד הבריאות לא פעלו לקביעת תקן, או הנחיות בטיחות אחרות, בנוגע לחשיפה לקרינה המותרת למשתמשים במכשירי הטלפון הניידים; לא נקבעו תקני בטיחות שיפורטו בהם עצמות הקרינה המותרות במוקדי השידור , ומרחק הבטיחות הנדרש בינ יהם ובין גופים אחרים בסביבה , שלפיהם ייקבעו המקומות שיוצבו בהם מוקדי השידור, מספר המתקנים בכל אתר וגודלם; לא ניתן תוקף לתמ"א7 36 החלקית, ומשום כךלא היו הוראות תכנוניות סטטוטוריות למתן היתר בנייה להקמתם של מוקדי השידור.
עוד עלה בביקורת הקודמת כי הרשויות הממלכתיות המוסמכות להעניק רישיונות והיתרים להקמתם ולהפעלתם של מוקדי שידור פעלו כל אחת בנפרד, על פי החוק שעל ביצועו היא מופקדת .
ואולם אין חוק שמסמיך במפורש גוף אחד לרכז את מתן הרישיונות וההיתרים האלה, או להתלות את הרישיונות וההיתרים שהוא נותן בקבלת רישיונות והיתרים נוספים ; לא הוקם במשרד מערך של פיקוח ובקרה בתחום הקרינה האלקטרומגנטית.
המשרד גם לא פעל על פי הסמכויות המוקנות לו בתקנות הרוקחים (יסודות רדיואקטיביים ומוצריהם), התש"ם - 1980 (להלן- תקנות הרוקחים ), ולא דרש מהחברות המפעילות למסור לו דיווח שוטף , או תקופתי, על אופן תפעולם של מוקדי השידור, ועל שינויים המחייבים דיווח שחלו בהם; מדי פעם דרש הממונה על הקרינה הסביבתית מהחברות המפעילות לבדוק את מוקדי השידור שבאחריותן.
בדיקות אלה נעשו בידי מומחים שהסמיך הממונה, אולם הן מומנו בידי החברות המפעילות.
בנסיבות אלה עלול להיווצר ניגוד עניינים בין מחויבותם של המומחים לממונה ובין מחויבותם לחברות המפעילות.
בחודשים אפריל-אוקטובר 2008 , עשה משרד מבקר המדינה ביקורת מעקב (להלן - ביקורת המעקב), כדי לבדוק אם תוקנו חלק מהליקויים שהועלו בביקורת הקודמת.
ביקורת המעקב נעשתה במשרד, במשרד התקשורת ובכמה רשויות מקומיות.
בביקורת הקודמת צוין כי עודבאוקטובר 1998 הכין המשרד טיוטהראשונה לחוק הקרינה, ובמהלך 1999 הוכנו טיוטות מתוקנות לחוק זה.
ביקורת המעקב העלתה כי בדצמבר 2005 התקבל בכנסת "חוק הקרינה הבלתי מייננת, התשס"ו- 2006 " (להלן- חוק הקרינה הבלתי מייננת), במטרה "להגן על הציבור ועל הסביבה מפני השפעות של חשיפה לקרינה בלתי מייננת, ולהסדיר את העיסוק במקורות קרינה, הקמתם והפעלתם ובמתן שירות למדידת קרינה, בין השאר על ידי קביעת איסורים וחובות בהתאם לעקרון הזהירות המונעת".
לפי הקבוע בחוק ייכנס החוק לתוקף שנה לאחר חקיקתו, כלומר בינואר 2007 .
החוק קבע כי תקנות ראשונות לפי סעיף 23 ;25()(א2 ,)(5 ;)25 (ב), (ג) לחוק יותקנו עד יום תחילתו של החוק.
תכנית מתאר ארצית 570 דוח שנתי59ב .
משרד מבקר המדינה העלה, כי ביום 19.
09 פורסמו תקנות מכוח חוק הקרינה ללא סימן ג' 8 - כשנתיים מאז שהיו אמורות להתפרסם, בגלל התנגדותו של שר התקשורת, מר אריאל אטיאס, לדרישתה של ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת (להלן - הוועדה) לאסור בתקנות הקמת מקורות קרינה במרפסות גג.
משרד התקשורת השיב כי הוא והמשרד להגנת הסביבה גיבשו נוסח מוסכם של התקנות שזכו להסכמת השר באוגוסט 2007 , והן הועברו לדיון לפני ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת (להלן - הוועדה).
בדיון שהתקיים באוקטובר 2007 החליטה הוועדה לאשר את נוסח התקנות בכפוף למספר שינויים שהוכנסו במהלך אותו דיון.
ביניהם - איסור הקמת מקור קרינה במרפסת גג, אלא אם כן יתיר זאת השר להגנת הסביבה במקרים חריגים.
השינויים בנוסח המוסכם היו רבי משמעות, ושר התקשורת אמור היה לתת את הסכמתו לאחר שישוב ויבחנם.
בנובמבר 2007 התקיימה ישיבה בראשות השר להגנת הסביבה ובהשתתפות שר התקשורת, ובה נקבע כי יגובש הסדר חלופי להסדר שקבעה הוועדה בעניין הקמת מקורות קרינה על מרפסות גג.
לאחר דין ודברים בין המשרדים גובש הסדר מוסכם.
עקב התנגדות הרשויות המקומיות להסדר החלופי המוסכם, הוחלט להמתין להחלטת היועץ המשפטי לממשלה (להלן - היועץ) בעניין מתקני גישה אלחוטיים (להלן - מתקן גישה) העשויה לסייע בהכרעה בעניין הגבלת שידור במרפסות גג.
במאי 2008 קבע היועץ כי הסדר הפטור למתקני גישה אלחוטית חל גם על מתקני גישה אלחוטית סלולרית, וכי תקנות התקשורת (בזק ושידורים) (תדרים למתקני גישה אלחוטית), תשס"ב - 2002 ("תקנות התדרים"), הכוללות את תדרי חברות הרט"ן, הותקנו בדי ן ובסמכות.
עם זאת קבע היועץ כי בשל התפתחויות שונות שחלו בדין ובמציאות העובדתית ממועד התקנת תקנות התדרים, יש לבחון מחדש את ההשפעות של המשך קיום הפטור על מתקנים סלולריים.
לשם כך הורה במאי 2008 היועץ על הקמת צוות מקצועי בין-משרדי שיבדוק לעומק את הנושא.
בעקבות החלטת היועץ גיבשו הצדדים חלופה מוסכמת, ובאוקטובר 2008 העביר השר להגנת הסביבה לוועדה, בהסכמתו של שר התקשורת, נוסח עדכני של התקנות.
בדיון הוועדה מנובמבר 2008 שב וביקש היו"ר להכניס תיקון לנוסח תקנה 8 (ה) לפיו תיאסר הקמת מתקן גישה אלחוטית לפי ההליך הקבוע בתקנה 8 (ה).
ההצעה לא הייתה מקובלת על נציגי הממשלה, ועוררה, בין היתר, שאלה במישור הסמכותי.
בהיעדר הסכמה בעניין זה החליטה הוועדה לאשר את התקנות ללא סימן ג'.
משרד התקשורת ציין כי מרבית מתקני השידור הממוקמים על מרפסות גג הם מסוג מתקן גישה אלחוטית, ומשום כך עשוי התיקון שביקש יו"ר הוועדה להכניס לתקנות להשפיע באופן משמעותי על שוק התקשורת ועל התפתחותו.
יצוין כי רק משרד התקשורת התנגד.
לדעת משרד מבקר המדינה מן הראוי להשלים את אישור התקנות.
בביקורת הקודמת נמצא כי אין תקן רשמי מיוחד להגנה על הציבור מפני חשיפת יתר לקרינה בלתי מייננת הנוצרת בעת השימוש במערכות תקשורת תאית.
8 פרק בתקנות העוסק בטווחי בטיחות ורמ ות חשיפה מרביות המותרות לעניין קרינה בתדרי רדיו.
המשרד להגנת הסביבה 571 .
בעקבות זה הומלץ לעגן ספי בטיחות בתקן רשמי , כדי לבחון באופן מקצועי את הבקשות לקבלת היתר להקמת מתק נים הפולטים קרינה, ולקיים עליהם פיקוח ובקרה נאותים.
בביקורת הקודמת המליץ משרד מבקר המדינה שמשרד הבריאות יפרסם מדי פעם הנחיות בטיחות ב נוגע למידת החשיפה לקרינה המותרת למשתמשים במכשירי הטלפון הניידים, שיסתמכו על חומר מדעי מעודכן המצוי ברשותו.
ביקורת המעקב העלתה, כי ביוני 2002 נכנסו לתוקפן תקנות הגנת הצרכן (מידע בדבר קרינה בלתי מייננת מטלפון נייד) התשס"ב - 2002 שבהן נ קבעה רמת הקרינה המרבית המותרת מטלפון נייד.
כמו כן נקבע כי מי שמוכר טלפון נייד חייב בסימון המידע על הקרינה והצגתו בכל מכשיר חדש שנמכר בנקודות המכירה, במרכזי השירות ובאתרי האינטרנט.
בפברואר 2006 ( התקיימה בבנוונטו Benevento ) שבאיטליה ועידה של הוועדה הבינלאומית לבטיחות אלקטרומגנטית בהשתתפות מדענים לקרינה אלקטרומגנטית מכל העולם.
הוועידה עסקה בנושא: "הגישה הזהירה לשדות אלקטרומגנטיים: רציונל, חקיקה, וישום".
ממסמך סיכום הוועידה עולה כי הצטברו הוכחות המצביעות על כך שיש השפעות מזיקות מחשיפה לשדות חשמליים, מגנטיים ואלקטרומגנטיים בתדרים שבין 0 ל-300 גיגה הרץ.
עוד עולה מהמסמך כי חברות הרט"ן מממנות הטיית תוצאות אנליזות וניתוח של ממצאי מחקר שדוחים את הראיות לכך שבחשיפה לקרינה יש סיכונים אפשריים לבריאות הציבור.
מסקירת המחקרים המדעיים נמצא שההשפעות הביולוגיות של הקרינה על ולות להתקיים הן בחשיפה לשדות אלקטרומגנטיים בתדר נמוך מאד, והן בתדרים גבוהים בתחום הרדיו והטלפונים הסלולריים.
ממצאים אפידמיולוגים והוכחות מניסויים בבעלי חיים ובתרביות תאים מראים שחשיפה לשדות אלקטרומגנטיים נמוכי תדר עלולה להגביר את הסיכון לסרטן בילדים, ולגרום בעיות בריאות בילדים ובמבוגרים.
הצטברו ראיות אפידמיולוגיות המצביעות על עליה בסיכון ללקות בסרטן המוח לאחר שימוש ממושך בטלפונים סלולריים.
המסמך קובע כי על האסטרטגיות של הזהירות המונעת להיות מבוססות על תכנון וביצוע של תקנים, ולכלול אלטרנטיבות למערכות תקשורת אלחוטית, כגון: סיבים אופטיים, תכנון טלפונים סלולריים בטיחותיים יותר, ובכללם כאלה הרחוקים מהראש; שימור רשתות קווי טלפון קרקעיות קיימות; יש ליידע את הציבור על הסיכונים הפוטנציאליים הנובעים מהשימוש בטלפונים סלולריים ואלחוטיים; לייעץ לצרכנים לצמצם שיחות אלחוטי ות, ולהשתמש בטלפון קווי לשיחות ארוכות; להגביל שיחות של ילדים צעירים ובני-עשרה בטלפון סלולרי ואלחוטי עד למינימום האפשרי, ולאסור על חברות הרט"ן לשווק אותם להם; לדרוש מיצרני הטלפונים הסלולריים והאלחוטיים להרכיב בהם רמקול, או לצייד אותם באוזניה; להגן על עובדים מציוד המייצר שדות אלקטרומגנטיים באמצעות הגבלת הגישה אליהם, ובעזרת מיגון מתאים; לתכנן אנטנות תקשורת ולהציב אותן במקומות שבהם יגרמו לחשיפה מינימלית של התושבים לקרינה; לקיים רישום של תחנות הבסיס הסלולריות ברשויות התכנון המקומיות; לדרוש שהצעות להצבת מערכות גי שה אלחוטיות עירוניות יעברו ביקורת ציבורית; לייעד אזורים חופשיים מקרינה אלחוטית בערים, בבניינים ציבוריים ובמקומות שבהם עובר הציבור; לתת קדימות בסדר היום הציבורי לעיסוק במחקר על השפעות שדות אלקטרומגנטיים, ולעודד שיתוף פעולה מדעי ופרסומים של הממצאים המדעיים.
בדצמבר 2007 פורסם מחקר של דר' סיגל סדצקי, חוקרת ממכון גרטנר בבית החולים ע"ש ח.
תוצאות המחקר הצביעו על כך "כי נמצא קשר מובהק בין שימוש מתמשך בטלפונים הניידים לעליית הסיכון להתפתחות גידולים בבלוטת הרוק.
הסיכון בולט בעיקר בקרב אנשים שמאריכים בזמן השיחות ובמספרן, ואצל אלו שמרבים בשיחות בעיקר באזורים כפריים בהם קיים מיעוט יחסי של אנטנות".
באוגוסט 2008 פרסם משרד הבריאות את המלצותיו בנוגע לשימוש בטלפונים סלולריים.
הביקורת העלתה כי אף אחד מהגופים העוסקים בקרינה אלקטרומגנטית בארץ לא דן במסמך בנוונטו.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2008 הודיע המשרד להגנת הסביבה כי קבע, כפי שעשו גופים ממשלתיים אחרים בעולם, שבנושא הקרינה יפעל לפי המלצות של ארגון הבריאות העולמי, וכאשר ארגון הבריאות העולמי יאמץ את המלצות ועידת בנוונטו (דבר שלא נעשה) יאמץ אותן גם המשרד.
לדעת משרד מבקר המדינה על המשרדים והוועדות הנוגעים בדבר לדון בהמלצות המסמך ולאמץ את אלה מביניהן שיקטינו את סיכוני הקרינה לציבור, על פי עקרון הזהירות המונעת.
בביקורת הקודמת נאמר כי הגידול הרב במספר מוקדי השידור בארץ, שבעקבותיו גדלה גם כמות הקרינה האלקטרומגנטית הנפלטת מהם, חיזק ביתר שאת את הצורך לקבוע תקני בטיחות שיפורטו בהם עצמות הקרינה המותרות במוקדי שידור, והמרחק הבטיחות י הנדרש ביניהם ובין גופים אחרים בסביבה .
לפי התקנים הללו ייקבעו המקומות שיוצבו בהם מוקדי השידור, מספר המתקנים בכל אתר וגודלם.
הארגון הבין-לאומי להגנה מקרינה (להלן - I.
A)9 שהוא ארגון בלתי תלוי, יוזם ומנחה מחקרים וסקרים על השפעתם של כל סוגי הקרינה, ובכלל זה קרינ ה אלקטרומגנטית מתחנות שידור וממערכות תקשורת תאית.
הארגון ה קים ועדה בין- לאומית להגנה מפני קרינה בלתי מייננת (להלן - I.
P)10 הבוחנת ומפרסמת המלצות ב נוגע לספי בטיחות הנדרשים כדי למנוע חשיפה של הציבור הרחב לסכנת קרינה בלתי מייננת הנוצרת משידורים בתדרי רדיו.
כמה מהמדינות המפותחות אימצו המלצות אלה וקבעו לפיהן תקנים, ויש אף מדינות שקבעו תקנים מחמירים יותר.
יצוין כי גם ארגון הבריאות העולמי אימץ את ההמלצות האמורות, וכי המשרד פועל לפיהן בעת מתן היתרים להקמת מוקדי שידור של מערכת התקשורת התאית.
הסף הבריאותי מגדיר מהי החשיפה המקסימלית המבטיחה שלא יגרם נזק בריאותי.
הסף הסביבתי לחשיפה רצופה וממושכת נקבע על 10% מהסף הבריאותי.
הסף הסביבתי לחשיפה שאינה ממושכת נקבע על 30% מהסף הבריאותי.
בביקורת הקודמת נמצא כי הממשלה פעלה לקביעת תקן להגבלת חשיפת האוכלוסייה לקרינה אלקטרומגנטית בתדרי רדיו, בתקופה שבין אוקטובר 1997 .
A - International Radiation Protection Association 10 I.
P - International Commission on Non Ionizing Radiation Protection המשרד להגנת הסביבה 573 .
אולם עד מועד סיום הביקורת הקודמת, באוקטובר 1999 , לא הסתיימו ההליכים לקביעת התקן, ולא ניתנה לכך הקדימות הראויה.
בהערות משרד ראש הממשלה ממאי 2000 לדוח50 ב של מבקר המדינה נמסרה תגובתו של המשרד לאיכות הסביבה, ולפיה תסיים ועדת התקינה של המשרד לאיכות הסביבה לעניין קרינת תדרי רדיו (RF ) את עבודתה עד מחצית שנת 2000 .
ועדת התקינה של המשרד המליצה ביולי 2001 לאמץ את ספי הבטיחות שקבע ארגון I.
P שאומצו על ידי ארגון הבריאות העולמי.
ביקורת המעקב העלתה כי עד אוקטובר 2008 לא נקבעו ספי בטיחות בתקנות כנדרש.
בספטמבר 2004 קיבלה הממשלה החלטה 2545 בדבר "הקמת מרכז לחקר השפעת הקרינה על בריאות הציבור", ובינואר 2005 מינתה צוות בדיקה מקצועי שיבחן את האפשרות להקים מרכז ידע לאומי לחקר הקרינה האלקטרומגנטית והשפעתה על בריאות הציבור.
בדצמבר 2005 הגיש צוות הבדיקה את הדוח המסכם וכלל בו את ההמלצות הבאות: הקמת מרכז ידע מחקרי לאומי שיאסוף מידע עדכני ואמין מהארץ ומהעולם בתחום הקרינה הבלתי מייננת והשפעתה על בריאות הציבור; הקצאת תקציב של מיליון ש"ח להקמת המרכז, ומיליון ש"ח נוספים לתקציב שנתי שוטף; פרסום קול קורא לקבלת הצעות להקמת מרכז ידע מחקרי לאומי שבו יפורטו אמות המידה להקמתו.
בסיכום הדוח הדגיש צוות הבדיקה את החיוניות שבהקמת המרכז: "הקמתו נחוצה גם בשל השלכות כלכליות מובהקות שיש לו על המשק בישראל .
חסכון בחיי אדם, אובדן למשק עקב ימי מחלה, סבלם של חולים ועלויות טיפולים רפואיים, תביעות נזקים מחברות חשמל ותקשורת, עלויות הזזה ו/או העתקה של קווי מתח גבוה, כמו גם הרחקה של אנטנות סלולריות וההפסדים לחברות שיכולים לנבוע מכך, ניתן לאמוד אותם במיליארדים רבים.
לעומת זאת, ההשקעה הממשלתית של מיליון ש"ח לשנה אשר נדרשת לשם הקמתו ותפעולו של מרכז הידע הנה זניחה ביותר".
בדצמבר 2007 התקיימה ישיבה של ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת בראשותו של ח"כ אופיר פינס -פז, ובה הוצגו ממצאי מחקר בינלאומי של ארגון ה- .
C , גוףהעוסק בחקר הסרטן מטעם ארגון הבריאות ה עולמי, בקשר לשימוש בטלפון סלולרי והשפעתו על התחלואה בסרטן.
בעקבות ישיבה זו כתב באותו חודש ח"כ אופיר פינס-פז לשר להגנת הסביבה, מר גדעון עזרא: "אני מציע שתוקם ועדה בין משרדית בראשות המשרד להגנת הסביבה ושיהיו בה נציגים של משרד הבריאות, התקשורת, התמ"ת והחינוך, שתלמד את הנושא ותגבש תשובות ממשלתיות".
בסוף פברואר 2008 ,ענה לו השר להגנת הסביבה: "בעקבות פנייתך הנחיתי את הגורמים המקצועיים במשרד לקד ם הקמתו והפעלתו של מרכז ידע בנושא".
ביקורת המעקב העלתה כי עד אוקטובר 2008 לא הוקם מרכז לחקר השפעת הקרינה על בריאות הציבור, דבר שיכול היה לתת מענה שמתבסס על ידע מדעי לסוגיית הסיכון הנגרם מקרינה אלקטרומגנטית.
C - International Agency for Research on Cancer 574 דוח שנתי59ב .
אי הקמת מרכז כאמור מחזק את חוסר האמון של הציבור ברשויות ואת החשש מקרינה אלקטרומגנטית.
תכנית מתאר ארצית לתקשורת .
בביקורת הקודמת נמסר כי בדצמבר 1996 הורתה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה (להלן - המועצה הארצית) בתוקף סמכותה לפי חוק התכנון והבנייה, התשכ"ה- 1965 (להלן- חוק התכנון והבנייה), על הכנת "תכנית מת אר ארצית לתקשורת - ת/מ/א/36 " (להלן- תמ"א 36).
מטרת התכנית להסדיר את פריסתם של מתקנים באופן שיאפשר קליטה של שידורי רדיו, טלוויזיה ותקשורת אלחוטית בכל רחבי המדינה, תוך מזעור הפגיעה באיכות הסביבה ובנוף ככל האפשר.
עוד החליטה המועצה הארצית כי ב תכנית ייקבעו ההנחיות והתנאים לתכנונם ולהקמתם של מתקני שידור לסוגיהם באזורי הארץ השונים, וכן "הוראות בנושא הבריאות ואיכות הסביבה, בעיקר בכל הקשור לקרינה אלקטרומגנטית מהמתקנים לסוגיהם".
באוגוסט 1999 הוגשה לוועדת ההיגוי של המשרד טיוטה חלקית של תמ"א 36 , ובה הצעה מפורטת של הוראות התכנית בדבר הליכי התכנון, הרישוי ומתן ההיתרים להקמתם של מתקני שידור בתדרי רדיו .
עד מועד סיום הביקורת הקודמת, אוקטובר 1999 , לא ניתן תוקף לתמ"א36 החלקית.
בביקורת המעקב נמצא, כי במאי 2002 אישרה הממשלה תכנית מתאר ארצית מס' 36 א בנושא פריסת מתקני שידור סלולריים, ובדצמבר 2007 החליטה המועצה הארצית להעביר תיקון לתמ"א 36 א הנקרא תמ"א 36א1 .
עיקרי תמ"א36א1 הן: להפחית את מספר התרנים הממוקמים על הקרקע ועל מבנים באזורי בנייה עירונית, ולעודד את הקמתם של מתקני שידור סלולריים קטנים בפריסה צפופה יחסית שהקרינה מהם מופחתת; להנחות את הרשויות המקומיות לפעול, ככל האפשר, על פי המודל של שילוב אנטנות בתשתית עירונית קיימת המוצע בעיריית מודיעין (בנושא זה ראו להלן).
יצוין כי בעוד שתמ"א 36 א קובעת מסלול רישוי אחיד לכל מתקני השידור, ללא הבחנה בגודלם, ברמת הקרינה הנובעת מהם ובמידת השפעת ם על הנוף, מחלקת תמ"א 36א1 את נושאי הרישוי לשלושה מסלולים לפי גודלם והשפעתם.
עד אוקטובר 2008 לא אושרה תמ"א 36א1.
מודל עיריית מודיעין- בספטמבר 2005 פרסמה עיריית מודיעין את המסמך "אנטנות ידידותיות לסביבה" - פרויקט חדשני ייחודי למודיעין, לשירות התושב ולשמירה על בריאותו.
הפרויקט תוכנן לפי חוות דעת מקצועית שהוצגה לפני מועצת העיר, והוא מתבסס על ביטול חלק ממתקני השידור הסלולרי הקיימים בעיר, ופריסת מתקני שידור בכמות ובמקומות שיקטינו באופן ניכר את החשיפה לקרינה.
מתקני השידור החדשים יותקנו על עמודי תאורה.
מועצת ה עיר אישרה עקרונית את תכנית הפריסה החדשה, וביצועה הותנה בהשגת הסכמתן של חברות הרט"ן לפרטי התכנית לפני שתובא לאישור סופי במועצת העיר.
המשרד להגנת הסביבה 575 .
הנחת היסוד של התכנית מבוססת, בין היתר, על שקיפות ושיתוף התושבים במידע ובתהליך קבלת ההחלטות מפרסום היזמה ועד ביצועה המלא של התכנית; הסרת האנטנות הקיימות שאינן תואמות את מפת פריסת מתקני השידור המוסכמת; אישור התכנית על ידי הממונה על הקרינה במשרד.
הפריסה החדשה מבוססת על העיקרון שככל שיהיו יותר אנטנות כן תקטן עצמת השידור מהמכשיר הסלולרי.
מתקני השידור החדשים יוצבו ברחבי העיר כחלק מעמודי התאורה ברחובות, בצמתים ובכיכרות.
במרחק של פי עשרה ויותר מהתקן של המשרד למוסדות חינוך ציבוריים ופרטיים, תוך הקפדה על דרישות הבטיחות והעיצוב; הפריסה החדשה תוצג לפני ציבור התושבים.
חברות הרט"ן יגישו בקשה נפרדת לכל מתקן שידור לוועדה המקומית לתכנון ובנייה, ורק לאחר קבלת האישור שהחברה מקיימת את תנאי התכנית החדשה, יוקם מתקן השידור.
"מודל עיריית מודיעין" כבר פועל בהצלחה בסינגפור, והמשרד מעוניין להפעילו גם בארץ, ולכן הוצע להכלילו במסגרת התיקון לתמ"א 36 א.
אף שהמודל אושר לביצוע בעיריית מודיעין בספטמבר 2005 , הוא עדיין לא הופעל בה, ולא אומץ על ידי שום יישוב אחר.
לדעת משרד מבקר המדינה מודל זה לתכנון ולהקמה של מוקדי שידור יכול להציע פתרון שיתאים לרשויות, לציבור ולחברות הרט"ן גם יחד.
מתן היתרי הקמה, היתרי הפעלה והפיקוח עליהם .
מערכת תקשורת תאיתמורכבת ממערכת כוח, תאי שידור ומכלול האנטנה.
יש כמה סוגים של מוקדי שידור: יש יחידות תאי שידור המותקנות על תורן שגובהו כמה מטרים המוצב על גג מבנה קיים או על הקרקע, ו פועלות ב אמצעות מתקן להספקת כוח חשמלי שנמצא במבנה סמוך.
ויש יחידות כאלה ש הן מוסוות בצורות שונות.
על פי סעיף 145 לחוק התכנון והבנייה, כל תוספת לבניין קיים, ובכלל זה הוספת מתקן שידור, מחייבת היתר בנייה ממוסדות התכנון פרט למתקן גישה אלחוטי.
למשרד התקשורת יש סמכויות בכל הקשור למתן רישיון להקמת מערכת תקשורת תאית ולהפעלתה.
על פי חוק התקשורת ( בזק ושידורים), התשמ"ב - 1982 , ופקודת , התשל"ב ]נוסח חדש [ הטלגרף האלחוטי - 1972 , מוסמך שר התקשורת להעניק רישיון להקמת מערכת רדיו -טלפון נייד בשיטה התאית, ולאפשר את קיומה, תחזוקתה ותפעולה של המערכת לשם מתן שירותי טלפון תאיים לציבור בישראל.
הביקורת הקודמת העלתה כי כל אחת מהרשויות הממלכתיות המוסמכות להעניק רישיונות והיתרים למוקדי שידור פעל ה על פי החוק שעל ביצועו היא מופקדת, ואולם אין חוק שמסמיך במפורש גוף אחד לרכז את מתן הרישיונות וההיתרים, או להתלות א ותם בקבלת רישיונות והיתרים נוספים.
מצב זה אפשר לחברות המפעילות, הפועלות על פי שיקולים עסקיים ומעוניינות לעמוד בתנאי הרישיון, להקים בתוך פרק זמן קצר אלפי מוקדי שידור ברחבי הארץ.
הדבר נעשה על פי היתרי הפעלה שניתנו על ידי ראש אגף קרינה ורעש במשרד בלבד, תוך התעלמות מן הצורך לקבל היתר לפי חוק התכנון והבנייה, בעיקר לאלה שהותקנו על גגות במרחבים העירוניים.
בביקורת הקודמת העלה משרד מבקר המדינה שרוב מוקדי השידור ב כמה רשויות מקומיות הוקמו בלי היתרי בנייה , והם פעלו רק על פי היתרי הפעלה מהממונה.
לדוגמה: עיריית ירושלים נתנה היתרי בנייה רק ל-24 מבין211 מוקדי שידור שהמשרד נתן להם היתרי הפעלה; בעיריית תל אביב -יפו נתנו היתרי בנייה ל-33 מבין282 ;מוקדי שידורבעיריית רמת גן - לשמונה מבין 40 מוקדי שידור ובעיריית ראשון לציון - ל-17 מבין43 מוקדי שידור.
יצוין שמוקד השידור (התורן והמבנה הנלווה אליו) מוקם טרם הוצאת היתר ההפעלה, כדי לבחון עוד לפני מתן ההיתר את עוצמת הקרינה שלו בזמן פעולתו.
החל בינואר 2007 , לפי חוק הקרינה הבלתי מייננת, לא ניתן לקבל היתר הפעלה למקור קרינה שאין לו היתר בניה או פטור מהיתר בניה.
עד לכניסת חוק הקרינה הבלתי מייננת לתוקפו פיקח המשרד על מתן היתרים מכוח תקנות הרוקחים.
תקנה 11 לתקנות הרוקחים קובעת ש"תוקפו של כל היתר הוא לשנה אחת מיום הינתנו, אלא אם קבע הממונה תקופה קצרה יותר".
בביקורת הקודמת נמצא כי המשרד לא נהג לחדש היתרים בתום שנה ממועד הוצ אתם כנדרש בתקנות.
עד מועד סיום הביקורת הקודמת לא נערך המשרד לחדש את ההיתרים שניתנו לחברות המפעילות.
בתשובתו הודיע המשרד כי הוא מכין תיקון לתקנות הרוקחים שיאפשר לתת היתרים שתוקפם יותר משנה.
סעיף 5 (א) לחוק הקרינה הבלתי מייננת קובע כי היתר הפעלה יינתן לתקופה של חמש שנים.
הביקורת העלתה כי מדוח המרכז נתוני אנטנות מפברואר 2008 , המתפרסם באתר האינטרנט של המשרד עולה שישנן כ- 100 אנטנות ברחבי המדינה ללא היתר הפעלה תקף.
לדעת משרד מבקר המדינה על הממונה לנקוט בכל האמצעים החוקיים העומדים לרשותו כדי למנוע את שידורן של אנטנות המשדרות ללא היתר הפעלה תקף.
בביקורת הקודמת נאמר כי בדיקת הבקשות להיתרי ההפעלה , המעקב והבקרה אחר מילוי תנאי ההיתרים מחייבים מומחיות רבה.
ואולם כוח האדם המקצועי באגף לבטיחות קרינה שבמשרד מצומצם ביותר (שני עובדים בלבד) , והוא מטפל גם בעניינים רבים אחר ים, כך שאין ביכולתו לקיים פיקוח ובקרה שוטפים על החברות המפעילות את מוקדי השידור.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2008 הודיע המשרד להגנת הסביבה כי כיום מטפל בנושא ראש אגף מניעת רעש וקרינה במשרד ועובדת מינהלית המסייעת לו.
תפקיד הממונה על קרינה בלתי מייננת - מתקני תקשורת - אינו מאויש ממאי 2007 .
כמו כן ציין המשרד כי זה כשנתיים אין תקן למרכז בטיחות קרינה במחוז תל אביב.
בפברואר 2009 הודיע המשרד כי משרת הממונה על קרינה בלתי מייננת - מתקני תקשורת אוישה.
הביקורת העלתה כי עד מועד סיום ביקורת המעקב לא הוקם במשרד מערך פיקוח ובקרה בתחום זה.
באפריל 2008 כתב ראש אגף קרינה ורעש במשרד (להלן - הממונה) לסמנכ"ל בכיר לתעשיות: "החל מחודש מאי 2008 האגף יפסיק את טיפולו בנושא מתן היתרים למתקני תקשורת" וזאת "כדי למנוע פגיעה של ממש ובלתי הפיכה בשאר המשרד להגנת הסביבה 577 .
הנושאים שבטיפול האגף … וכדי למנוע פ גיעה בשמו הטוב של האגף כגוף מקצועי, אובייקטיבי ובעל תודעת שירות .
כיום אני לא יודע איך להתגבר על העדר תקן ממונה קרינה בלתי מייננת - מתקני תקשורת מבלי לפגוע ברמת השירות הנמוכה בלאו הכי שאנו מספקים .
אין לי ספק שגם הנהלת המשרד לא מוכנה למצב שאנו נציג מצג שווא כאילו מפקחים באמצעות היתרים על מתקני תקשורת כאשר בפועל אנחנו לא".
(ההדגשות במקור) עוד כתב הממונה: "בהעדר יכולת לתת שירות סביר עדיף לא לתת בכלל ולכן הנני ממליץ: להעביר את נושא מתן היתרים למתקני תקשורת לגוף חיצוני, תוך כדי ביצוע השינויים הנדרשים בחקיקה או לחילופין: להעביר את הנושא מתן היתרים למתקני תקשורת למשרד התקשורת, תוך כדי ביצוע השינויים הנדרשים בחקיקה או לחילופין להפסיק לפקח דרך היתרים ולהסתפק בפיקוח דרך ביצוע מדידות, תוך כדי ביצוע השינויים הנדרשים בחקיקה.
" בעניין זה כתבה באפריל 2008 היועצת המשפטית של האגף למניעת רעש וקרינה במשרד: "על פי המצב החוקי המשרד חייב לתת היתרי קרינה ולפקח עליהם, זו חובתנו על פי חוק הקרינה הבלתי מייננת .
במקרה של עתירה נגד המשרד בגין אי מילוי חובות הרישוי והפיקוח על פי חוק הקרינה, לא נוכל להתגונן בנימוק של אי איוש המשרה .
לפיכך, הכרחי לפתור את בעיית כו ח האדם באגף מניעת רעש וקרינה בהקדם האפשרי, על מנת שלא נעמוד במצב בעייתי של עתירות מוצדקות נגד המשרד".
ביקורת המעקב העלתה, כי הפיקוח על העמידה בתנאי ההיתרים הואצל מהממונה על הקרינה במשרד לממונים במחוזות, ברשויות המקומיות ובאיגודי הערים לאיכות הסביבה המקיימים ביקורים ומדידות קרינה שוטפים בשטח.
הפיקוח של הממונים ברשויות המקומיות ובאיגודי הערים נעשה מכו ח תקנות הרוקחים, ולא מכו ח חוק הקרינה הבלתי מייננת שעובדי המשרד הוסמכו לפקח עליו.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2008, הודיע המשרד להגנת הסביבה כי קיים קורס הכשרה והסמכה על פי חוק הקרינה הבלתי מייננת לעובדי רשויות מקומיות.
נוסח כתב ההסמכה, ושמות המשתתפים שעמדו בדרישות הקורס, לרבות קיום מדידות באופן מעשי והגשת עבודה, הועבר לשר להגנת הסביבה לשם חתימה ופרסום ברשומות.
משרד מבקר המדינה מעיר כי רק בדצמבר 2008 פורסמו שמות המפקחים ברשומות.
במפה האינטראקטיבית שבאתר הבית של המשרד באינטרנט ניתן למצוא נתונים על מוקדי שידור כגון: שם החברה, כתובת האתר, העיר, תאריך היתר ההקמה, תאריך היתר ההפעלה, תאריך הבדיקה התקופתית האחרונה וממצאיה.
הביקורת העלתה כי דוחות להערכת רמות החשיפה ודוחות המדידה שמוגשים עם הבקשות להיתרי הקמה והפעלה של מקורות קרינה אינם 578 דוח שנתי59ב .
לדעת הביקורת לצורך השקיפות מן הראוי היה לפרסם את מלוא הנתונים לציבור.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2008 הודיע המשרד להגנת הסביבה כי גם הוא סבור כי יש לפרסם נתונים אלה באתר האינטרנט.
הסיבה לאי-העלאת מסמכים אלה לאתר האינטרנט היא מגבלת נפח של שרת המחשב הממשלתי, ולכן כרגע הוא שולח את המידע האמור לכל דורש.
משרד מבקר המדינה בדק את דוחות הפיקוח בכמה רשויות מקומיות והעלה את הממצאים הבאים: על פי רמות החשיפה שקבע המשרד באנטנות של חברות רט"ן המשדרות בתדרי 1800 ו- 2100 מגה הרץ הסף הסביבתי המותר הוא90 מיקרו וואט לסמ"ר.