HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
שנקר- בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב 1379 .
בתקציב המדינה, מן הראוי שיפעל לפי אמות מידה הנדרשות מגופים בעלי אופי ציבורי.
הגם ששנקר אינו כפוף רשמית לחוק חובת המכרזים, התשנ"ב - 1992 ,, ולתקנות חובת מכרזים התשנ"ג- 1993 ,, מן הראוי שיאמץ את דיני המכרזים, כפי שנקבעו בחוק ובתקנות האמורים כדי להבטיח קיום עקרונות יסוד אלה".
כמו כן יצוין כי בדוח שפרסם מבק ר המדינה בנושא "היבטים בניהול נכסי דלא ניידי של האוניברסיטאות" שהתפרסם בשנת 200729 העיר מבקר המדינה לטכניון בעניין התקשרותו לקבלת שירותים משפטיים כי "אם יוחלט להמשיך בהסדר הקיים ולקבל ייעוץ מיועץ משפטי חיצוני.
יש מקום לשקול לקצוב את תקופת ההתקשרות עם היוע ץ המשפטי החיצוני.
קבלת שירותים משפטיים מאותו גורם במשך תקופה כה ארוכה יש לה אמנם יתרונות, אך יש לה גם חסרונות ידועים עבור הטכניון, ובהם החשש לתלות יתר שיפתח ביועץ משפטי, ותיתכן גם פגיעה בעקרון השוויון בהקצאת משאבים ציבוריים".
הועלה שבמשך כל תקופת ההתקשרות עם היועץ המשפטי לא בחן שנקר הצעות אחרות, לא פנה ליועצים משפטיים נוספים לקבלת הצעה למתן שירותים ולא עיגן בכתב את תפקידיו וחובותיו של היועץ המשפטי.
אמנם על שנקר, כמו על יתר המוסדות להשכלה גבוהה, טרם הוחלו חוק חובת המכרזים ותקנותיו, אולם נוכח מעמדו הציבורי כ מוסד אקדמי הנותן שירות לציבור, שרוב הכנסותיו הן מתמיכה כספית של המדינה, ראוי היה שהוא יפעל בהתקשרויותיו, ובכלל זאת התקשרויות לקבלת שירותים משפטיים, לפי עקרונות דיני המכרזים, לפחות משנת 2002 - .
מועד המלצתו האמורה של מבקר המדינה 2.
הביקורת העלתה כי בשנים הרבות שבהן הועסק היועץ המשפטי בשנקר לא דן הוועד המנהל בצורך להמשיך ולהתקשר עמו ובתנאים לכך, למשל - תנאי העסקתו, הצורך לחתום עמו חוזה העסקה מסודר, ולקבל ממנו הצהרה על ניגוד עניינים, אם קיים, בין תפקידו כיועץ המשפטי של שנקר לבין עיסוקיו האחרים.
לדעת משרד מבקר המדינה, נוכח תפקידו המרכזי של היועץ המשפטי והשפעתו על גיבוש העמדות של שנקר ושל נושאי תפקידים בו בעניינים משפטיים הנוגעים לבית הספר, ראוי כי מוסדותיו יקבעו שבחירת יועץ משפטי ותנאי העסקתו וכל שינוי בהם, ובכלל זאת הארכת תקופת ההתקשרות עמו, יובאו לפניהם בעוד מועד, כדי שידונו בהם ויחליטו אם לאשרם, וכי חובה זו תעוגן בנוהלי שנקר.
התקשרויות פרטיות של הנשיא עם היועץ המשפטי של שנקר 1.
ההתקשרויות : הביקורת העלתה כי בשנים שבהן העסיק שנקר את היועץ המשפטי התקשר עמו הנשיא פעמיים, בתשלום, לצורך קבלת סיוע משפטי בעניינים אישיים: (א) בתחילת 1999 התקשר הנשיא באופן אישי עם היועץ המשפטי על מנת שייצגו בהליך משפטי שקיים בנוגע לירושה משפחתית; (ב) במרס 2008 התקשר עמו הנשיא שוב לשם קבלת ייעוץ משפטי לרכישת דירה.
29 ,מבקר המדינהדוח שנתי 57ב ( 2007 '), עמ843, 881.
שם הדוח: היבטים בפעילות שנקר מסגרת הפרסום: דוח שנתי 60ב שנת פרסום: התש"ע- 2010 הביקורת העלתה כי הנשיא לא דיווח למוסדות שנקר על התקשרויותיו האישיות האמורות עם היועץ המשפטי, לא לפניהן ולא אחריהן.
שנקר כתב בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי הנשיא חשב שמאחר ששילם מכיסו הפרטי בגין השירותים שניתנו לו, הוא לא היה צריך לדווח על התקשרויותיו האישיות עם היועץ המשפטי לוועד המנהל.
עוד הוא ציין כי הנשיא סבר שהיועץ המשפטי יעמיד אותו על הצורך בדיווח כאמור, ככל שיש בו צורך.
הנשיא טען בתשובתו כי "לא מוטלת כל חובה, חוקית, מהיועץ [ מוסרית או אחרת, לדווח למוסדות שנקר על כך שקיבל שירותים בתשלום מלא , ככל שאכן שולמה בגין שירותים אלו מלוא התמורה הראויה והסבירה (וכך היה)]המשפטי".
עוד ציין שנקר בתשובתו כי היועץ המשפטי לא הועסק בשנקר בעקבות טיפולו בענייניו האישיים של הנשיא, אלא להפך, ההחלטה להעסיקו הייתה נקייה מכל שיקול זר וכי הנשיא שילם ליועץ המשפטי מכיסו תשלום מלא עבור השירותים המשפטיים שניתנו לו.
גם נשיא שנקר כתב בתשובתו מדצמבר 2009 למשרד מבקר המדינה, כי הוא "שילם את מלוא התמורה בגין העבודות שבוצעו" (ההדגשה במקור).
היועץ המשפטי ציין בתשובתו מדצמבר 2009 למשרד מבקר המדינה כי לא היה כל קשר וכל זיקה בין ההתקשרויות האישיות של הנשיא לבין ענייני שנקר, וכי הוא הסכים לטפל בשני המקרים "שכן לפי מיטב שיקול דעתי המקצועי ומצפוני ובשים לב לכללי לשכת עורכי הדין (אתיקה מקצועית) לא הייתה כל מניעה לטיפולי".
היועץ המשפטי ציין כי לא היה לו כל חשש שלא יוכל לקיים את חובתו המקצועית כלפי שנקר "בשל עניין אישי כלשהו, ובוודאי שאין המדובר בניגוד אינטרסים".
העלאת שכר היועץ המשפטי של שנקר - בתחילת תקופת העסקתו של היועץ המשפטי עמד שכרו על סכום של 500 דולר לחודש; בדצמבר 1998 הורה הנשיא למנכ"ל שנקר דאז (שסיים את תפקידו ביולי 2007 ) להעלות את שכר היועץ המשפטי ל-750 ,דולר בחודש.
מאז, מעת לעת, עודכן והוגדל שכרו.
לפי נתוני הנהלת החשבונות של שנקר תשלומי בית הספר ליועץ המשפטי מינואר 2005 עד יוני 2009 הסתכמו בכ - 647,000 .
ש"ח באפריל 2000 כתב היועץ המשפטי לנשיא כי הוא מבקש להגדיל את שכרו החודשי מ-750 דולר ל- 1,000 דולר.
באוקטובר 2000 אישר הנשיא את הגדלת התשלום החודשי מאותו החודש והודיע על כך למנכ"ל שנקר דאז.
בינואר 2001 הודיע המנכ"ל ליועץ המשפטי כי ההעלאה מאושרת ותחול למפרע מאוקטובר 2000 .
בדצמבר 2002 שוב פנה היועץ המשפטי לנשיא וציין כי נוכח הגידול במספר הסטודנטים והרחבת פעילות שנקר גדל גם היקף השירותים המשפטיים שלהם נזקק בית הספר.
לפיכך הוא ביקש להעלות את שכרו ל- 1,250 דולר בחודש.
הנשיא הגיש את הבקשה לאישור יו"ר הוועד המנהל של שנקר דאז, וכתב על הבקשה: "אני ממליץ.
שנקר משתמש בשרותי העו"ד באופן אינטנסיבי".
יו"ר הוועד המנהל אישר את תחולת ההעלאה מינואר 2003.
לדעת משרד מבקר המדינה, משעה שהעסיק הנשיא את היועץ המשפטי באופן פרטי (תחילת 1999 ) היה עליו להימנע מכל מעורבו ת בקביעת תנאי העסקתו בשנקר.
למצער היה עליו ליידע את מוסדות שנקר בדבר התקשרותו הפרטית עם היועץ המשפטי, דבר שהוא לא עשה.
שנקר- בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב 1381 .
שנקר כתב בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי מאחר שהטיפול בעניינו האישי של הנשיא הסתיים כבר ב- 1999 , "חלוף הזמן מנתק את הזיקה בין השירות האישי שניתן לנשיא לבין הטיפול בהעלאת השכר".
באוקטובר 2008 ביקש משרד מבקר המדינה מהנשיא להשיב על כמה שאלות הנוגעות למהות קשריו עם היועץ המשפטי, ובכללן השאלות האלה: האם היועץ המשפטי שימש או משמש יועץ משפטי אישי שלו, ואם כן האם הנשיא דיווח על כך למוסדות שנקר; וה אם הנשיא נמנע מלעסוק בעניינים הנוגעים להעסקתו ולשכרו של היועץ המשפטי.
באותו חודש השיב הנשיא למשרד מבקר המדינה, בין היתר, כי היועץ המשפטי אינו משמש יועץ משפטי אישי שלו אלא לאחרונה בחן עבורו בשנת 2008 חוזה לקניית דירה וקיבל שכר טרחה עבור שירותו.
הנשיא הוסיף: "לא דיווחתי למוסדות שנקר על כך אך גם לא הסתרתי מאיש קבלת שירות בתשלום ממשרד היועץ המשפטי".
עוד ציין הנשיא: "נושא אישור העסקת משרד היועץ המשפטי וגובה שכרו לא עלה כלל לדיון במסגרת דיוני הוועד המנהל, אלא נדון לבין יו"ר הוו]משרדו של היועץ המשפטי[ ישירות ביןעד המנהל שהיה גם יו"ר ]דאז[ .
]דאז[ ועדת בכספים של שנקר ונמסר לביצועו של מנכ"ל שנקר אני לא נטלתי כל חלק בקביעת שכרו ובעדכון שכרו של היועץ המשפטי" (ההדגשות אינן במקור).
בנובמבר 2008 , לאחר שמשרד מבקר המדינה הציג לנשיא מסמכים בעניין זה, אישר הנשיא את דבר התקשר ותו הנוספת עם היועץ המשפטי ב - 1999 , וטען כי התקשרות זו השתכחה ממנו.
מהאמור לעיל עולה כי תשובת הנשיא לא תאמה במלואה את העובדות בנושא - לא בעניין מעורבותו בקביעת השכר של היועץ המשפטי ולא בעניין שירותים פרטיים שנתן לו.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מנובמבר 2008 אישר הנשיא כי הוא נעזר בשירותי היועץ המשפטי בשני המקרים האמורים (ב- 1999 וב- 2008 ), וכי הוא שילם לו על כך.
כמו כן הוא ציין שהיועץ המשפטי נשכר על ידו כבא כוחו עוד ב- 1999 , שעה שהוא כבר שימש יועצו המשפטי של שנקר וכי "משמעות הדבר היא כי 'הקשר האישי' כביכול ביני לב ין היועץ המשפטי, שבא לידי ביטוי בטיפול בשני תיקים בהפרש של שנים רבות, לא היה יכול לעמוד ברקע יצירת ההתקשרות בין 'שנקר' לבין היועץ המשפטי.
הנשיא ביקש להבהיר כי הוא לא ניסה להסתיר את העובדה שהוא נעזר בעבר בשירותיו של היועץ המשפטי, וכי היא הייתה ידועה לכמה בעלי תפקידים בשנקר.
עוד הוא הוסיף כי השכר אשר קיבל היועץ המשפטי היה "כמקובל בתחום, ולעיתים אף נמוך מהמקובל".
בנוגע למעורבותו באשר להעסקת היועץ המשפטי בשנקר הוא ציין כי "כנשיא המוסד אמנם הייתי מיודע בנוגע לאותן החלטות בטרם הן התקבלו ולאחר מכההדגשה [ "ן, אולם בשום פנים ואופן לא נטלתי בהן חלק .
]במקור שנקר טען בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי כשכתב הנשיא את תשובתו האמורה למשרד מבקר המדינה הוא התייחס לתקופה המאוחרת יותר (שלאחר שנת 2002 ), שבה לא היה מעורב בקביעת שכרו של היועץ המשפטי.
כמו כן טען שנקר כי בשל הזמן הרב שחלף לא התייחס הנשיא לעניין ההתקשרות הראשונה שלו עם היועץ המשפטי.
הנשיא ציין כי תשובתו מאוקטובר 2008 נעשתה בתום לב מאחר שלא זכר את ההתקשרות עם היועץ המשפטי בשנת 1382 דוח שנתי60ב .
שם הדוח: היבטים בפעילות שנקר מסגרת הפרסום: דוח שנתי 60ב שנת פרסום: התש"ע- 2010 1999 .
יו"ר הוועד המנהל דאז כתב בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי לא היה "מודע לכך שנשיא בית הספר נעזר באופן פרטי בשירותיו המשפטיים של היועץ המשפטי".
יצוין כי בשנקר לא נמצאו כל מסמכים המבססים את טענתו של הנשיא ולפיה בעלי תפקידים בשנקר ידעו שהוא נעזר בשירותיו של היועץ המשפטי לצרכיו האישיים; יו"ר הוועד המנהל דאז הכחיש כאמור כי ידע על כך.
לדעת משרד מבקר המדינה, גם אם חלק מבעלי התפקידים בשנקר אכן ידעו על כך, הרי שהיה על הנשיא להביא את העניין לדיון במוסדות שנקר.
זאת ועוד, גם אם הם ידעו על כך, הדבר לא פוטר אותו מהצורך לברר האם ההתקשרות הפרטית שלו עם היועץ המשפטי אינה מחייבת אותו להימנע ממעורבות בעניין תנאי העסקת היועץ המשפטי כיועצו של שנקר ומהצורך לקבוע הסדר הולם למניעת חשש לניגוד עניינים.
יצוין כי ממסמכי שנקר עולה כי באפריל 1997 כבר קבע הוועד המנהל, בנוגע לפעולות לא תקינות אחרות שביצע הנשיא במסגרת רכישת ציוד לשנקר במטרה לפתח לימודי תואר שני בשנק.
נעשו תוך חריגה ממינהל ]בנושא[ ר, כי "פעולותיו תקין ועל כך תירשם הערה בתיקו האישי של הנשיא.
הוחלט להסתפק בהערה זו תוך תקווה ודרישה מהנשיא להקפיד בהמשך כהונתו על פעולותיו על פי כללי המינהל התקין".
משרד מבקר המדינה מעיר לנשיא שנקר כי כנושא משרה בחברה היה עליו להימנע מכל פעולה שיש בה חשש לניגוד עניינים בין מילוי תפקידו בחברה ובין ענייניו האישיים.
על הנשיא היה להודיע למוסדות שנקר בעוד מועד על כוונתו לבצע את ההתקשרויות האמורות עם היועץ המשפטי על מנת שיוכלו לשקול אם הדבר מעורר חשש להיווצרות ניגוד עניינים בין העסקה זו לבין החלטות שהנשיא נדרש להן באשר להעסקת היועץ המשפטי כיועצו של שנקר, למשל בעניין הגדלת שכרו ובעניין המשך העסקתו.
כן ראוי היה להביא לידיעת מוסדות שנקר קשרים אלה, כדי שיילקחו בחשבון כאשר היועץ המשפטי מחווה את דעתו בענייני הנשיא לפני מוסדות שנקר.
לדע ת משרד מבקר המדינה יש לראות בחומרה את פעולות הנשיא בעניין זה.
עוד יצוין כי בתשובתו של הנשיא על פניית משרד מבקר המדינה הוא מסר מידע חלקי שכלל אי -דיוקים בעניין קשריו האישיים עם היועץ המשפטי ובעניין מעורבותו בהעלאת שכרו.
בתשובת שנקר למשרד מבקר המדינה נכתב כי בית הספר מקבל את הביקורת בנושא ובעתיד יקפיד על כך שבחירת היועץ המשפטי ותנאי העסקתו יובאו בעוד מועד לדיון ולאישור בוועד המנהל.
שנקר- בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב 1383 .
התקשרות פרטית של הנשיא עם קבלן המשנה של קבלן שיפוצים .
באוגוסט 2008 התקשר שנקר עם קבלן שיפוצים לביצוע עבודות בינוי וגמר (להלן - קבלן) במבנה שהעמידה עיריית רמת גן לרשות שנקר (בניין עלית).
מהאסמכתאות בשנקר עולה כי בעת שביצע הקבלן את עבודתו בשנקר, התקשר הנשיא ישירות עם קבלן משנה שהיה אחראי מטעמו של הקבלן לביצוע העבודות בשנקר (להלן - קבלן המשנה), לצורך ביצוע עבודות שיפוץ פרטיות.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מספטמבר 2009 בעניין זה ציין הנשיא, בין היתר, כי ההתקשרות לביצוע העבודה הפרטית הייתה עם קבלן המשנה, שעמו לא הייתה לשנקר כל התקשרות חוזית, והיא נעשתה רק בפברואר 2009 , לאחר סיום עבודת הקבלן בפרויקט של שנקר.
הנשיא הדגיש כי הוא שילם את מלוא התמורה עבור העבודה הפרטית.
עוד ציין הנשיא כי הוא לא היה מעורב בנושא פרויקט השיפוץ של שנקר, וכי בתחילת פברואר 2009 החליט שנקר להפסיק את עבודת הקבלן והתקשר עם קבלן אחר לביצוע העבודות.
הביקורת העלתה כי הנשיא לא דיווח בעוד מועד למוסדות שנקר או לגורם אחר בשנקר על התקשרותו עם קבלן המשנה לצורך עבודות פרטיות ולא עשה זאת גם אחריה.
הביקורת העלתה גם אי-דיוקים בתשובת הנשיא: התברר כי הנשיא התקשר עם קבלן המשנה בסוף שנת 2008 - ולא בפברואר 2009 - לאחר סיום עבודתו של הקבלן בפרויקט, כפ י שציין בתשובתו האמורה לעיל; יצוין כי באוקטובר 2009 אישר הנשיא בפגישה עם נציגי משרד מבקר המדינה כי הוא התקשר עם קבלן המשנה בסוף שנת 2008 , אולם בתשובתו מדצמבר 2009 .
הוא חזר בו מאמירה זו יצוין כי באותה פגישה באוקטובר 2009 אף אישר הנשיא כי אכן השתתף בחלק מפגישה בנושא עבודות השיפוץ בבניין עלית שבה השתתף גם קבלן המשנה ובה נדון תשלום בונוס לקבלן תמורת סיום עבודתו במועד שנקבע, וכי טעה בכך שבחר להעסיק את קבלן המשנה לצרכיו הפרטיים.
שנקר כתב בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי מי שטיפל במגעים עם הקבלן בעניין פרויקט השיפוץ היה המנכ"ל הקודם של שנקר, ואילו הנשיא השתתף רק בחלק מצומצם ביותר של הישיבות שהתקיימו עם הקבלן.
לדעת משרד מבקר המדינה, התקשרות פרטית של מנהל עם נותן שירות למוסד שהוא מנהל ע לולה לפתוח פתח לפגיעה בטוהר המידות.
גם התקשרות עם גורם הקשור לנותן שירות כזה היא בעייתית.
ההתקשרות הפרטית של הנשיא עם קבלן המשנה אינה ראויה ואינה תקינה, מה גם שלא מן הנמנע שהנשיא היה מעורב, בהיבטים מסוימים, בהתקשרות של שנקר עם הקבלן.
כמו כן יש לראות בחומרה את הדיווח הלא מדויק שמסר הנשיא למשרד מבקר המדינה בעניין זה.
ההתקשרויות הפרטיות של הנשיא עם נותני שירותים לשנקר מחזקות את הצורך שמוסדות שנקר יקבעו נהלים בדבר מניעת ניגוד עניינים וחובת גילוי הולמת של עובדים ונושאי תפקידים בשנקר.
התח ייבות הנשיא כלפי היועץ המשפטי בדבר גובה דמי עמלה: נושא נוסף שבו עסק דוח הביקורת של מבקר הפנים היה תשלום עמלה ששולמה בשנת 2002 .
ליועץ המשפטי בגין תרומה של הקרן לשנקר בסך של יותר מחצי מיליון דולר ממסמכי שנקר עולה כי בנובמבר 2001 , לפני קבלת התרומה, כתב הנשיאליועץ המשפטי: לשם מתן תרומה כספית לשנקר.
ידוע לי ]הקרן[ "אני מעריך את מאמציך לקשר אותנו עם ואני מקבל את ההתניה שאם בקשתנו תענה ונקבל תרומה מקרן זו, התרומה תהא מחויבת בכ- 25% עמלה לגורמים המטפלים בבקשתנו" (להלן- מכתב ההתחייבות).
הועלה כי אף על פי שמדובר בהתחייבות כספית משמעותית של שנקר, לא חתם על המכתב מורשה חתימה נוסף, כמתחייב מנוהלי שנקר.
יתרה מזו, למכתב לא היו מכותבים נושאי תפקידים כלשהם בשנקר.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2009 ציין היועץ המשפטי, בין היתר, כי "שנקר היה מודע היטב ומראש להיותי בא כוח הקרן בישראל והקרן ידעה כי אני עורך הדין הקבוע של שנקר.
אני נתבקשתי לפעול ולעשות כמיטב יכולתי לשכנוע הקרן למתן התרומה לשנקר והקדשתי לכך זמן, משאבים ומאמצים ניכרים.
התניתי במפורש ומראש את הסכמתי לטיפול בגיוס התרומה (אם תתקבל) תמורת שכר בשיעור שנקבע בשנקר קודם לכן כתקדים על פי בשיעור של ]קרן אחרת [ החלטת הועד המנהל בעבור גיוס תרומה מאת 25% מסכום התרומה".
לא נמצא כל מסמך המעיד שבהחלטתו לאפשר ליועץ המשפטי לפעול לצורך גיוס התרומה מהקרן והסכמתו לתשלום עמלה בגין הצלחה, שיתף הנשיא בעלי תפקידים אחרים בשנקר, או למצער יידע אותם.
נוכח ניסוח מכתב ההתחייבות שנעדר מכותבים נוספים והמותיר עמימות באשר לגורם העתיד ליהנות מדמי העמלה (הנשיא כתב: "הגורמים המטפלים בבקשתנו") ונוכח תגובות הנשיא 30 והיועץ המשפטי למשרד מבקר המדינה שמהן עלה כי הנשיא ידע שמדובר ביועץ המשפטי (הדבר הוכחש על ידי הנשיא בשלב מאוחר יותר - בפברואר 2010 ,) המסקנה המתבקשת היא שהעסקה, בשלב זה לפחות, התגבשה בין הנשיא ליועץ המשפטי בלבד.
ממסמכי שנקר עולה כי באפריל 2002 , לאחר קבלת התרומה, חתמו יו"ר הוועד המנהל דאז והנשיא על המחאה עבור עמלה בסך כ- 650,000 ש"ח שניתנה ליועץ המשפטי.
בספח ההמחאה צוין: "דמי טיפול ועמלה בקשר עם תרומת 'הקרן'".
בתשובת יו"ר הוועד המנהל דאז למשרד מבקר המדינה הוא אישר כי התוודע לעניין התרומה עת התבקש לחתום על המחאה לתשלום ליועץ המשפטי בגין דמי העמלה.
עוד הוא ציין כי בטרם אישר את תשלום העמלה ליועץ המשפטי ובטרם חתם לו על ההמחאה הוא ערך מספר בדיקות ובירורים.
הוא מצא כי העמלה מיועדת ליועץ המשפטי מכוח תפקידו כנציג הקרן .
30 בעניין זה ראו להלן את מכתבו של הנשיא למשרד מבקר המדינה מנובמבר 2008.
שנקר- בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב 1385 .
בישראל, וכי היועץ המשפטי לא טיפל בנושא התרומה בכובעו כיועץ המשפטי של שנקר בנוסף, הוא שקל את טובת בית הספר שאלמלא הסכמתו לתשלום העמלה היה מפסיד תרומה בסכום ניכר.
כן הביא בחשבון כי עמלה בשיעור זהה אושרה כבר על ידי הוועד המנהל של שנקר בעניין תרומה שניתנה להקמת בניין בשנקר.
לנוכח האמור, ולאור העובדה שהוועד אישר את התרומה להקמת הבניין שניתנה בתנאים דומים, הוא לא סבר שיש מקום לדיון בנושא בוועד המנהל.
עוד הוא ציין כי תרומת הקרן הובאה לאחר מעשה לדיון בוועד המנהל של שנקר, והוא לא מצא כי נדרשים צעדים כלשהם בנושא, כגון ויתור על התרומה או תביעת השבה.
לדעת משרד מבקר המדינה, מאחר שמדובר היה בתשלום עמלה בסכום ניכר ליועץ המשפטי של המוסד, היה על יו"ר הוועד דאז שלא להסתפק בבדיקות ובבירורים שערך, אלא ליזום דיון בנושא בוועד המנהל לפני ביצוע התשלום.
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מנובמבר 2008 הכחיש הנשיא את הטענה כי נתן את הסכמתו למתן תשלום עמלה ליועץ המשפטי בגין תרומה שגייס לשנקר בלי ששותפו בכך המוסדות המוסמכים בבית הספר.
הנשיא כתב בתשובתו: "שכרו של היועץ המשפטי בגין גיוס הכספים הוסכם ונקבע מראש על דעת יו"ר הוועד המנהל אשר אף חתם על ]ההדגשה במקור[ ,ההמחאה שניתנה ליועץ המשפטי.
מובן עם זאת שידעתי על אותה עמלה שקיבל היועץ המשפטי וזאת מתוקף תפקידי כנשיא המוסד המגייס תרומות עבורו.
יש להבהיר כי שיעור העמלה שניתנה למג]במקור אינו חורג משיעור ]מהקרן[ ייס התרומה העמלות המקובלות בתחום".
בתשובתו למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2009 הוסיף הנשיא וציין כי "מאחר ולא הותנו תנאים כלשהם ביחס לשימוש בכספי התרומה , כגון הקמת בניינים על שם ]ההדגשה במקור[ ,התורם או נקיטה של פעולות מסוימות כלפי תורם לא היה כל צורך בהעלאת הנושא לישיבת הוועד המנהל או בחתימת מורשה חתימה נוסף מלבד הנשיא, על ההתחייבות שניתנה לתשלום העמלה".
הנשיא גם ציין כי סמכותו בתחום גיוס התרומות הייתה ידועה בשנקר והיא מעוגנת ב"תקנון המצוי למוסדות להשכלה גבוהה" וגם במסמך הבנה שנחתם ב - 1995 בינו לבין מנכ"ל שנקר דאז, וכי לא היה מוטל עליו "כל נטל להביא את עניין התרומה לדיון במוסדות שנקר או לחתום על מסמך כלשהו במשותף עם איש, על מנת שתאושר התרומה שתתקבל בהפחתת סכום העמלה".
שנקר כתב בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי "הנשיא לא היה הגורם היחיד שעסק בנושא .
תשלום העמלה נקבע על דעתו ]דאז[ תשלום העמלה.
יו"ר הועד המנהל , אשר אף חתם על שיק העמלה יחד עם הנשיא".
]הוועד המנהל דאז[ של יו"ר משרד מבקר המדינה מעיר כי כאמור הסבריהם של הנשיא ושל שנקר אינם נתמכים בכתב.
יתרה מזו, יו"ר הוועד המנהל דאז, שלטענתם תשלום העמלה נקבע בשיתוף עמו, הודיע כאמור למשרד מבקר המדינה כי נודע לו לראשונה על ההתחייבות לשלם את העמלה ליועץ המשפטי רק כאשר נדרש לחתום על ההמחאה.
העסקת היועץ המשפטי והתקשרויות פרטיות של הנשיא עמו: הנשיא לא הביא לידיעת המוסדות את העובדה שהיועץ המשפטי של שנקר הועסק על ידו בתשלום בשנת 1999 וגם לא את העובדה שהיועץ המשפטי הוא כאמור גם בא כוחה של הקרן ומקבל העמלה.
שם הדוח: היבטים בפעילות שנקר מסגרת הפרסום: דוח שנתי 60ב שנת פרסום: התש"ע- 2010 היועץ המשפטי ציין בתשובתו מדצמבר 2009 למשרד מבקר המדינה: "פעולותי בגיוס התרומה עבור שנקר נעשו על דעתם ובהסכמתם של כל הנוגעים בדבר ולא היה במקרה זה כל חשש לניגוד עניינים ולו גם למראית עין.
האינטרס היה משותף והרמוני לכל הצדדים ולא מנוגד - מטרת הקרן הייתה לתרום למוסד בישראל שיימצא ראוי לכך (וכך עשתה במיליוני דולרים) ומטרת שנקר הייתה לקבל את התרומה ולתגמל את מגיסה בשכר בשיעור של 25% , כפי שנקב ע בעבר על ידי הוועד המנהל.
השיק ע"ס 655,282 ש"ח.
02 מהווה הוכחה חותכת וקונקלוסיבית למוסכם ותוכנו מעיד על כך כמאה עדים: השיק ".
עוד ]הנשיא ויו"ר הוועד המנהל[ נחתם כדין ע"י שני מורשי החתימה החוקיים של שנקר כתב היועץ המשפטי: "עובדת היו תי באותה עת יועץ משפטי לשנקר ובא -כוח הקרן אינה אמורה להיזקף לחובתי ולהפלותני לרעה.
לו היה אדם שעיסוקו בגיוס תרומות.
פונה לשנקר ומציע את שירותיו לגיוס תרומות מתורם שאינו מוכר למוסד והמוסד אינו מוכר לו ומציע כי אם תצלח מלאכתו יהיה זכאי לשכר בשיעור של 25% , הרי שהצעתו זו הייתה מתקבלת בברכה ובחיוב.
כך נהג שנקר בעבר וכך נוהגים מוסדות רבים אחרים המשוועים לתרומות".
בתשובת הנשיא למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2009 הוא ציין כי "מתן שירותים משפטיים לנשיא בנוגע לענייני ירושה, אינו יוצר קשר אישי, קשר גומלין או יחסי תלות בין הצדדים.
מעבר לכך - בחלוף תקופה של כשלוש שנים מיום היווצרו של אותו 'קשר אישי' בין הנשיא לעוה"ד, הרי שממילא לא נותרה עוד צל צילה של השפעה.
בייחוד כאשר מדובר במראית עין לחשש ואף לא בחשש ממשי" (ההדגשות במקור).
שנקר ציין בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי "הנשיא לא היה בניגוד עניינים בעניין התרומה מהקרן.
, הנשיא ויו"ר הוועד המנהל דאז לא סברו שיש להביא את העניין לוועד המנהל לאחר שערכו בירורים בנושא התרומה והעמלה כמו גם על סמך התקדים של התרומה להקמת בניין בשנקר, שגם בו שולמה עמלה בשיעור זהה".
עוד הסביר שנקר כי עמד ו לפניו שתי אפשרויות: לקבל את התרומה תוך הסכמה לתשלום העמלה או לוותר על התרומה כליל, וטובת המוסד חייבה אותו לקבל את התרומה.
בתשובתו מפברואר 2010 כתב "כולם קיבלו את המסקנה, לפיה בבחירה בין האפשרות לקבל את התרומה בניכוי 25% בגין העמלה או לא לקבלה כלל, עדיף היה לקבל את התרומה ולשלם את העמלה הנדרשת".
לדעת משרד מבקר המדינה, נוכח הזיקה של הנשיא ליועץ המשפטי ונוכח העובדה שמקבל העמלה הוא גם היועץ המשפטי של המוסד וגם בא כוחה של הקרן בארץ - עובדה שהייתה ידועה לנשיא, היה על הנשיא להביא בעוד מועד את עניין התרומה והעמלה בגינה לידיעה ולאישור של הוועד המנהל.
פעילותו של הנשיא בעניין זה פגעה בתקינות תהליך קבלת ההחלטות של המוסד.
טיפול הוועד המנהל בנושא - בישיבות הוועד המנהל שהתקיימו בדצמבר 2006 ובאפריל 2007 הציג מבקר הפנים את ממצאי דוח הביקורת, ובכלל זה את עניין העמלה בגין התרומה מהקרן, ואת דוח המעקב בנושא תיקון הליקויים שהועלו בדוח הביקורת.
להלן הממצאים שהעלה משרד מבקר המדינה בעניין הדיונים שקיים הוועד בממצאי דוח הביקורת בנוגע לתשלום העמלה מהקרן: (א) עלה כי הנשיא ויו"ר הוועד המנהל דאז השתתפו בדיונים האמורים של הוועד המנהל בנושא.
שנקר כתב בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי "הנשיא ויו"ר הועד המנהל דאז לא היו פסולים , אלא נהפוך הוא ]הקרן[ מלהשתתף בדיוני הועד המנהל בעניין - הם היו חייבים להשתתף שנקר- בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב 1387 .
בדיון, על מנת למסור את כל המידע והפרטים הרלבנטיים, וזכאים להביע את דעתם ואף להצביע בתור חברי הועד המנהל".
לדעת משרד מבקר המדינה, היות והדיונים נסבו, בין היתר, על ממצאי הביקורת באשר לתשלום העמלה שבו היו מעורבים הנשיא ויו"ר הוועד דאז ותפקודם בעניין, היה על הוועד לחלק את הדיון לשניים: האחד בהשתתפות הנשיא והיו"ר ובו הם יציגו את גרסתם בנושא, והשני - דיון וקבלת החלטות ללא הנשיא והיו"ר.
בכך היה הוועד מבטיח שלא יתעורר כל חשש להשפעה של הנשיא והיו"ר על קבלת ההחלטות בדיונים.
(ב) מהקלטת הדיון מדצמבר 2006 עולה כי הדיון היה ארוך וסוער; המשתתפים בדיון השיגו, בין היתר, על הדרך והעיתוי שבה נודע להם שהיועץ המש פטי הוא הגורם המתווך בעסקת התרומה ועל כך שהיה מקום שהוועד המנהל ידון בנושא.
כמו כן עלו השאלות האם על היועץ המשפטי להשיב את העמלה שקיבל והאם יש מקום להשעותו עד בירור העניין.
גם בדיון שקיים הוועד המנהל באפריל 2007 על ממצאי דוח המעקב של מבקר הפנים בנושא יישום ההמלצות שבדוח הביקורת הועלה הצורך בתגובה על עניין המשך העסקת היועץ המשפטי נוכח מעורבותו בנושא התרומה.
עלה כי על אף חומרת הדברים לא החליט הוועד המנהל בדבר נקיטת צעדים בנושא התרומה והעמלה ששולמה בגינה ובעניין המשך העסקת היועץ המשפטי.
הנושא גם לא נדון שוב עד מועד סיום הביקורת של משרד מבקר המדינה בספטמבר 2009 .
בדצמבר 2009 מסר שנקר כי בעקבות הערות משרד מבקר המדינה בדבר הצורך ברענון ספקי השירותים השונים לבית הספר 31 , הוחלט להפסיק את העסקתו של היועץ המשפטי החל מ- 31.
לדעת משרד מבקר המדינה, על מוסדות שנקר להפיק לקחים מתפקודם באשר לגיוס התרומה מהקרן על מנת שהפעילות לגיוס תרומות עבור בית הספר תהיה הגונה ושקופה.
על שנקר לשים דגש על הצורך בקביעת נוהל שיגדיר מי הם בעלי הסמכות לאשר התקשרות עם מתווך לגיוס התרומות, כיצד יש לקבוע את שיעור העמלה בגין התיווך ומי הגורם שיאשר אותה, וכיצד יובטח שלא יתעורר חשש לאי-תקינות, לרבות חשש לניגוד עניינים כלשהו במהלך הגיוס ותשלום העמלה עבורו.
התייחסות הבודקת מטעם מל"ג לנושא התרומה בטיוטת דוח הבדיקה שהגישה הבודקת מטעם מל"ג באפריל 2009 היא דנה גם בעניין התרומה מהקרן ועמדה אף היא על הבעייתיות שבעיסוקו של היועץ המשפטי בעניין גיוס התרומה.
הבודקת אישרה כאמור את ממצאיה בפברואר 2010 בדוח הבדיקה הסופי.
בין היתר היא ציינה כדלהלן: .
31 בעניין זה ראו את הפרק "מעקב אחר תיקון ליקויים בשנקר", עמ' 1440.
שם הדוח: היבטים בפעילות שנקר מסגרת הפרסום: דוח שנתי 60ב שנת פרסום: התש"ע- 2010 1.
"העסקתו של היועץ המשפטי, כיועץ משפטי, נמשכת למרות בעיות קשות מאוד של .
למרות החשש שעולה מהנסיבות ]מהקרן[ ניגוד עניינים שעולות בסוגיית עמלת גיוס תרומות לפיו תשלום העמלה הועבר ליועץ המשפטי, לא ]של מבקר הפנים[ המתוארות בדוח הביקורת המבקר ]ידי[ ראיתי כל הליך של בדיקה יסודית של השאלות שהועלו עלולא נענו על ידי למרו]היועץ המשפטי[ ת חשיבותם וחומרתם.
ולא ניכר כל הליך של המשך טיפול בנושא על כמו גם טיפול על ידי ועדת ביקורת אד הוק שהוקמה במיוחד ]שנקר[ ידי מוסדות העמותה ולהחזר ]היועץ המשפטי[ למטרה זו.
דרישת חברי הנהלה מסוימים שהתפטרו אח"כ, לפיטורי העמלה לא קיבלו ביטוי הולם בפרוטוקול".
עוד ציינה הבודקת מטעם מל"ג כי "סוגיית ניגודי עניינים מהווה סוגיה רגישה ביותר, ולא בכדי התווספה בחוק החברות הדרישה לפרט בדוח המילולי ראוי שתאושר ]ועסקה כזו[ .
גילוי מלא של עסקאות שנעשו עם צדדים קשורים בשקיפות ומראש במוסדות המנהלים, ובמיוחד כאשר מדובר בתפקיד כה רגיש של יועץ משפטי".
הבודקת מטעם מל"ג גם הגיעה לכלל מסקנה כי הליך בדיקת העמלה ששולמה ליועץ המשפטי בנושא תרומת הקרן לא מוצה, וכי לא נבחנו העובדות בנושא נסיבות מתן התרומה ואישור העמלה בגינה.
בתשובת שנקר למשרד מבקר המדינה נכתב כי בית הספר הקים צוות בדיקה משותף עם מל"ג לטיפול בנושאים שטרם זכו למענה בדוח הבודקת מטעם מל"ג.
הממצאים האמורים לעיל מצביעים על ליקויים בתפקודם של נשיא שנקר והיועץ המשפטי של שנקר, שלא דיווחו למוסדות שנקר על ההתקשרות ביניהם בענייניו הפרטיים של הנשיא ועל כך שהיועץ המשפטי הו א גם בא כוחה של הקרן וגם מקבל העמלה.
לאחר שהחליט שנקר לסיים את העסקתו של היועץ המשפטי שלו, ראוי שבבואו לבחור יועץ משפטי חדש הוא יפעל על פי עקרונות דיני המכרזים ויקיים הליך תחרותי שיבטיח בחירה של האדם הכשיר ביותר לתפקיד בתנאי התקשרות מיטביים.
על אף היתרונות שבהעסקה ממושכת של אותו יועץ משפטי, על שנקר לשקול לקצוב את תקופת כהונתו; בכך יימנע שנקר מלהיקלע למצב של תלות יתר ביועץ וגם יאפשר כניסת כוחות רעננים לבית הספר.
שנקר- בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב 1389 .
הקמת החברה הקמת חברות מוחזקות, ובכללן חברות למסחור פטנטים וקניין רוחני, על ידי מוסדות להשכלה גבוהה היא פעולה כלכלית הדורשת, לפי הנחיות מל"ג, את אישורה של ות"ת.
במהלך השנים הקימו כמה מהמוסדות להשכלה גבוהה חברות בנות למסחור פטנטים וקניין רוחני שהם יצרו; חלק מהחברות הללו אף זכו להצלחה כלכלית.
מבקר המדינה דן בדוחות קודמים בסוגיות מסחור פטנטים וזכויות יוצרים: בדוח על ביקורת בנושא "קשרי אוניברסיטת בר אילן עם חברה פרטית"32", בדוח על ביקורת בנושא "התאגידים של הטכניון והפיקוח עליהם33 ובדוח על ביקורת בנושא "מכון ויצמן למדע - מיסוי ההכנסות מיישום מסחרי של מחקרים"34.