HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
לממוענים השונים המפורטים בטופס .
ולאחראי על הבטיחות במחוז" (להלן ]על תאונה[ הדוח- נוהל דיווח על תאונה).
על פי החוזר נועד הדיווח "לקיים בקרה על ביצוע פעולות מתקנות במוסד החינוכי ופעולות מונעות בכלל המערכת", ו"להטמיע לקחי תאונות.
ולקחים התנהגותיים במסגרת החינוך לבטיחות".
לדיווח יש גם מטרות מינהליות ומשפטיות: "להביא את התאונה לידיעת חברת הביטוח; לאפשר טיפול בזכויות הנפגע.
בחברות הביטוח" ולתעד את התאונה.
משרד מבקר המדינה בדק את אופן היישום של נוהל דיווח על תאונה, את אופן טיפולו של האגף בדוחות התאונות, וכן את אופן ניתוחם והפקת הלקחים מהם.
להלן יפורטו ממצאי הבדיקה.
14 /חוזר מנכ"ל סב6 (ב) ( 2002.
) 15 בדוח זה מחוז ירושלים כולל גם את מינהל חינוך ירושלים (מנח"י).
נוהלי דיווח על תאונה בחוזר המנכ"ל פרסם משרד החינוך עותק של טופס "דוח על תאונה".
בטופס יש למלא, בין היתר, את פרטי המוסד החינוכי שבו אירעה התאונה ואת פרטי הנפגע, ולציין את מקום התאונה, את חלק הגוף שנפגע, את גורם התאונה ואת הטיפול הרפואי שניתן לנפגע.
בחוזר המנכ"ל לא קבע משרד החינוך על מי מוטלת החובה לדווח על תאונה.
כמו כן, בנוהל הדיווח על תאונה לא מוגדר בבירור על אילו תאונות יש לדווח: האם חובה לדווח על כל פגיעה בתלמיד, ובכלל זה על שריטה או על חבלה קלה אחרת, או רק על פגיעה שחייבה טיפול של רופא או שהתלמיד נעדר בגינה מבית הספר.
בתשובת משרד החינוך מאוגוסט 2011 למשרד מבקר המדינה (להלן - תשובת המשרד) נמסר שתכלית הדיווח, נוסף על היבט הבטיחות, היא ההיבט הביטוחי והתיעוד המשפטי.
"מתוך ניסיון המשרד עולה כי גם אירועים קלים יחסית המשרד נדרש לעמוד מול תביעות עתידיות ולכן התיעוד גם של פגיעות אילו הוא חשוב מהצד המשפטי".
משרד מבקר המדינה מעיר כי על מנת ליצור חובת דיווח אחידה על כלל התאונות, ובכללן תאונות קלות, על משרד החינוך להגדיר בחוזר מנכ"ל במפורש את סוגי התאונות שעליהן חובה לדווח.
כמו כן, על מנת להבטיח את הדיווח, על המשרד להגדיר ולקבוע את הגורם הפועל במוסדות חינוכיים אשר עליו חלה החובה לדווח על תאונה.
בתשובתו מסר משרד החינוך שהוא "יחדד בחוזר המנהל הכללי (חוזר בטיחות) הקרוב, את ההנחיות בנוגע לסוגי התאונות והפגיעות אשר חלה עליהם חובת דיווח".
מוסדות החינוך אינם חייבים לדווח לאגף ישירות על תאונה.
בפועל מקבל האגף את המידע בעקיפין מגף תקציב וביטוח במשרד החינוך, בלא שהדבר מעוגן בנוהל מחייב.
לדעת משרד מבקר המדינה, מאחר שאחת ממטרותיו של דוח על תאונה היא הפקת לקחים מערכתיים, פעולה המוטלת על האגף, ראוי שמשרד החינוך יעגן בנוהל את החובה למסור לאגף ישירות ובאופן שוטף דיווחים על תאונות, וזאת לצורך ריכוז הנתונים הכוללים וניתוחם במסגרת הליכי הפקת הלקחים.
נתוני הדיווחים על תאונות משנת הלימודים התשס"ב ( 2001 -2002 ,) מכין ממונה הבטיחות הארצי, מדי שנה דוח על אירועי בטיחות שאירעו במוסדות החינוך בשנת הלימודים הקודמת ובו מפורטים נתונים על התאונות שדווחו והלקחים העולים מהם (להלן - הדוח השנתי).
מנהל האגף מעביר את הדוחות השנתיים למנכ"ל משרד החינוך ולמנהלים הבכירים במשרד.
( מנתוני הדוח השנתי לשנת הלימודים התשס"ט 2008 -2009 ) (להלן- דוח שנתי התשס"ט) עולה שמוסדות החינוך דיווחו בשנה זו על 15,146 .
תאונות בסך הכול עוד עולה מהדוח האמור שבכל אחת משנות הלימודים שבין שנת התשס"ה ( 2004 -2005 )- שבה דווח על 17,56 9 תאונות- לשנת הלימודים התשס"ט פחת מספר התאונות המדווחות לעומת השנה שקדמה לה.
מנתוני הדוח השנתי לשנת הלימודים התש"ע (להלן - דוח שנתי התש"ע) עולה שמוסדות החינוך דיווחו בשנה זו על 18,266 תאונות, דהיינו עלייה של כ - 20.
6% במספר הדיווחים בהשוואה לשנה הקודמת ועל ייה של כ -4% במספר התאונות שדווחו בהשוואה לשנת הלימודים התשס"ה.
נמצא שמנהל האגף וממונה הבטיחות הארצי התריעו על כך שחלק ניכר מבתי הספר אינם מדווחים על תאונות שמתרחשות בהם.
להלן פרטים: בדוח שנתי התשס"ט ציין הממונה את השיפור במודעות לצורך בדיווח על תאונות, אך התריע שהפערים בדיווח בין בתי ספר במגזרים שונים גדולים מאוד.
גם בדוח השנתי התש "ע העריך ממונה הבטיחות הארצי כי רק חלק ממוסדות החינוך דיווחו על תאונות, וכי הדיווחים שהוגשו לא כללו את כל אירועי הבטיחות שקרו, וציין כי "קיימת שונות רבה ביותר בין מוסדות החינו ך בנושא הדיווח.
בעלי כמות תלמידים גבוהה אשר לא הפיקו ולו דיווח אחד על תאונה כלשהיא בשנת התש "ע" (ההדגשה במקור).
בפברואר 2011 כתב מנהל האגף למנכ"ל דאז של משרד החינוך, ד"ר שמשון שושני (להלן - המנכ"ל דאז) כי ניתוח הנתונים בדוח השנתי התש "ע אינו מדויק, משום ש"ברור לנו כי ישנם אירועים ותאונות שלא דווחו, ולפיכך קשה לאמוד את המספר מדויק בפועל".
מנתונים שמסר ממונה הבטיחות הארצי למשרד מבקר המדינה עולה שבשנת הלימודים התש "ע דיווחו 1,980 (כ-46% ) מ - 4,294 בתי הספר על 16,711 תאונות בסך הכול16 - דהיינו 8.
תאונות בממוצע בכל אחד מבתי הספר שדיווחו יתר 2,314 בתי הספר (כ -54% מכלל בתי הספר) לא דיווחו על שום תאונה שאירעה בהם בשנה זו.
בהסתמך על המספר הממוצע של הדיווחים שהתקבלו מבתי ספר שדיווחו, ניתן לשער כי אילו כל בתי הספר היו מדווחים למשרד על תאונות שאירעו בהם בשנת הלימודים התש"ע, היה מספר התאונות המדווחות בשנה האמורה גדול במידה ניכרת (יותר מפי שניים) ממספר הדיווחים שהתקבלו.
משרד מבקר המדינה מעיר כי לנוכח הנתונים דלעיל מתגבר ביתר שאת החשש שבתי הספר מדווחים למשרד רק על שיעור קטן מכלל התאונות.
יתר התאונות באותה שנה אירעו בגני ילדים משרד החינוך 757 .
מכל האמור לעיל עולה שנתוני משרד החינוך בנוגע למספר התאונות שאירעו במערכת החינוך בכל שנה הם חלקיים בלבד, ולמעשה אין בידי המשרד נתונים מלאים על כל התאונות שאירעו במערכת החינוך בכל שנה.
עקב כך ניתוח הגורמים לתאונות והפקת הלקחים שמתבצעים במשרד בנושא מתבססים על מידע חלקי ולפיכך הם לוקים בחסר.
בתשובתו אישר משרד החינוך שהוא ער לכך שחלק ניכר מבתי הספר אינם מדווחים על תאונות שמתרחשות אצלם, אולם לדבריו די במספר התאונות המדווחות למערכת לצורכי ניתוח המאפיינים המרכזיים של התאונות ולהפקת לקחים בנושא.
כמו כן הודיע משרד החינוך כי החל בהקמת מערכת "דיווח תאונות תלמידים" אינטרנטית שתיצור תנאים לעלייה בכמות הדיווחים.
להערכת המשרד, עד סוף שנת 2011 ,תופעל מערכת הדיווח האינטרנטית ברוב בתי הספר בארץ והיא "תיתן מענה לרמת דיווח אמינה יותר, מדויקת, זמינה ופשוטה לניתוח ומעקב בזמן אמת לכל האירועים המתרחשים בבית הספר".
כאמור, על פי הדיווחי ם על תאונות תלמידים במערכת החינוך, בשנת הלימודים התש "ע היה מספר התאונות גדול בלמעלה מ -20% ממספרן בשנה הקודמת.
זאת ועוד, מספר התאונות בשנת הלימודים התש"ע היה גדול ממספר התאונות שאירעו בכל אחת מתשע השנים שקדמו לה (דהי ינו משנת הלימודים התשס"ב, שבה החל ממונה הבטיחות לרכז נתונים על תאונות).
בדוח השנתי התש"ע העלה ממונה הבטיחות הארצי את הסברה שמקור הגידול במספר התאונות הוא מודעות גוברת לצורך בדיווח, והוסיף כי "אין להסיק מכך לגבי שינוי במצב הבטיחות בפועל".
הממונה לא הסביר בדוח על מה הוא מסתמך ומה גרם להגברת המודעות שהביאה לגידול כה ניכר במספר הדיווחים בשנה אחת.
ממונה הבטיחות הארצי לא העלה את האפשרות שהגידול במספר הדיווחים משקף גידול במספר התאונות בפועל ושיש לנקוט צעדים נוספים להגברת הבטיחות בבתי הספר.
גם מנהל האגף במכתבו למנכ"ל דאז לא העלה את האפשרות שהגידול בשיעור 20% ,בהיקף הדיווח על תאונות אכן מלמד גם על גידול במספר התאונות בפועל ולמותר לציין שהוא לא הציע תכניות לטיפול בנושא.
משרד מבקר המדינה מעיר כי לא מן הנמנע כי לכל הפחות חלק ממקור הגידול הניכר במספר התאונות שחל בתוך שנ ה אחת (שנת הלימודים התש"ע) הוא גידול במספר התאונות בפועל.
למרות זאת, המשרד הסתפק בהעלאת הסברה ולפיה הגידול הניכר במספר התאונות שדווח עליהן בשנת הלימודים התש"ע מקורו בהגברת המודעות לנושא, וכלל לא התייחס לאפשרות שלפחות חלק מהגידול נגרם מגידול ממשי במספר התאונות.
הסקת מסקנות והפקת לקחים מהדוח השנתי על תאונות על פי חוזר המנכ"ל אחת המטרות של דוחות התאונה היא, כאמור, הפקת לקחים.
מממצאי הביקורת עולה שבדוחות השנתיים חסר מידע שהיה בו כדי לסייע למשרד להפיק מהם לקחים נוספים.
להלן דוגמאות: 758 דוח שנתי62 .
על פי הגדרת משרד החינוך ל תאונה, לאירוע שבו נשרט תלמיד ונחבש במקום ולאירוע של פגיעת ראש קשה ניתן אותו משקל בנתוני הדוחות השנתיים.
יתר על כן - בדוחות השנתיים אין נתונים על סוג הפגיעה בתלמיד או על חומרתה, וממילא לא מתבצע ניתוח נפרד של המאפיינים והגורמים לתאונות החמורות.
משרד החינו ך לא ניתח את נתוני הדוחות השנתיים כדי לאתר אוכלוסיות תלמידים הנפגעות מתאונות רבות יחסית.
למשל, אין בדוח השנתי בחינה השוואתית של ההבדלים בין המחוזות, היישובים ומגזרי האוכלוסייה, ולפיכך לא ניתן להסיק מסקנות ממוקדות בנוגע לאוכלוסיות ספציפיות.
אחד הסעיפים ב טופס הדיווח הוא "גורם התאונה".
בטופס מוצעים תשעה גורמים אפשריים שעל המוסד החינוכי לבחור מהם את המתאים.
לכאורה סעיף זה הוא בעל חשיבות מרכזית לצורך הפקת לקחים מתאונות.
ואולם נמצא שבפועל לא ניתן להפיק ממנו לקחים, כפי שיוסבר להלן: (א) לדברי ממונה הבטיחות הארצי "הרבה מהמנהלים המדווחים על תאונה מסווגים אותה כ'תאונה עצמית' 17 גם אם לעיתים ישנם גורמים תורמים אחרים הקשורים לטיפול לא נכון או לתשתיות מסוכנות".
על פי נתוני הדוח השנתי התשס"ט, "תאונה עצמית" הייתה הגורם ל-56% מהתאונות, ועל פי נתוני הדוח השנתי התש"ע - ל-61% מהן.
יוצא אפוא שהגדרת תאונה כ"תאונה עצמית", אף שהיא נכונה, יש בה לעתים כדי להסתיר את הגורם הישיר או העקיף לתאונה.
(ב) בטופס הדיווח החדש השמיט משרד החינוך את סעיף "גורם התאונה", ובכך ויתר על קבלת מידע חשוב להפקת לקחים מהתאונות.
משרד החינוך הכיר בחשיבות הרב ה שנודעת לבירורם של הגורמים לתאונות ולנסיבותיהן.
לפיכך ראוי היה שהמשרד יציג בדוחותיו השנתיים את המאפיינים והגורמים לתאונות, כדי להפיק מהם לקחים ולמנוע תאונות דומות בעתיד.
על כן על המשרד לבחון שוב אם אכן ראוי להשמיט את הסעיף "גורם התאונה" מטופס הדיווח ולהגדיר בבירור את הגורמים לתאונה ואת אופן השימוש בהגדרות אלה על מנת שניתן יהיה להפיק מהם מידע ולקחים באופן המיטבי.
ביולי 2001 החליטה הממשלה 18 ש"בתקציב משרד החינוך לשנת 2002 ואילך ייקבע סעיף תקציבי ייעודי לתיקון ליקויי בטיחות ולהסרת מפגעים בטיחות יים שאינם כלולים במסגרת הבדק והאחזקה שוטפים".
אשר לסכום שיוקצה בסעיף האמור החליטה הממשלה שהוא "יקבע במהלך החלטות הממשלה בתקציב המדינה".
תאונה שתלמיד מעורב לבדו בגרימתה ובמהלכה 18 החלטה481 מ- 22.
בשנים 2009 ו- 2010 "נכללה בתכנית התקציבית "ביטחון ובטיחות במוסדות תקנה ושמה "בטיחות במוסדות חינוך".
בשנת 2009 היה הסכוםשהוקצה בתקנה זו 5.
6 מיליון ש"ח, ובשנת 2010 - 5.
ביצוע התקציב בשנים הללו הסתכם ב -57% :בלבד3.
2 מיליון ש"ח בשנת 2009 ו-3.
4 מיליון ש"ח בשנת 2010 .
נמצא שסכומים אלה שימשו בעיקר להעסקת יועצי בטיחות ולא לתיקון ליקויי בטיחות ולהסרת מפגעי בטיחות כנקבע בהחלטת הממשלה.
בתקציב לשנת 2011 בוטלה התקנה "בטיחות במוסדות חינוך", והסכום שהוקצה לה הועבר לתקנה "פעולות אבטחה וציוד ביטחון".
יוצא אפוא שלמשרד החינוך אין תקציב ייעודי לטיפול בבעיות בטיחות, שלא בהתאם להחלטת הממשלה בעניין זה.
הכשרת בעלי תפקידים בתחום הבטיחות במוסדות החינוך .
מנהל מוסד חינוכי על פי חוזר המנכ"ל, מנהל מוסד חינוכי הוא האחראי להבטחת הבטיחות במוסד, ועליו לפעול "ליישום דרישות החוק והתקנים, דרישות משרד החינוך ודרישות הרשות המקומית/הבעלות".
בחוזר מפורטות 17 דרישות ספציפיות ממנהל מוסד חינוכי בכל הנוגע ל טיפול בנושא הבטיחות, ובהן הדרישות לקיים תכנית בנושא בטיחות במוסד, לשלב לימודי בטיחות בתכנית הלימודים, לפעול לסילוק כל מפגעי הבטיחות ולקיים תחקירים בנושא אירועי בטיחות.
על פי חוזר המנכ"ל, מנהל מוסד חינוכי אמור להשתתף בהשתלמויות ובימי עיון בתחום הבטיחות.
מנהל הבטיחות הארצי ציין בדוחות השנתיים התשס"ח ( 2007 - 2008 ) והתשס"ט כי אחד הלקחים האופרטיביים שאפשר להפיק מהנתונים על תאונות הוא שחשוב להכשיר את מנהלי בתי הספר לניהול הבטיחות במוסד חינוכי.
מתכנית העבודה של האגף לשנות הלימודים התש "ע והתשע"א עולה כי אחת ממטרות האגף היא "העמקת הידע המקצועי בבטיחות של מנהלי בתי הספר".
נמצא כי על אף החשיבות המיוחסת להכשרת מנהלי בתי הספר, אין בתכנית העבודה של האגף תכנית השתלמות או הכשרה למנהלים.
ממונה הבטיחות הארצי אישר ש"אין למנהלים השתלמויות ורענונים סדורים" בתחום הבטיחות, ואין גוף שבודק אם המנהלים שולטים בנוהלי הבטיחות.
משרד מבקר המדינה מעיר, מאחר שמשרד החינוך מטיל את האחריות לבטיחות התלמידים ולניהול הבטיחות במוסדות החינוכיים על מנהלי המוסדות, עליו לוודא שהם יקבלו את ההכשרה המתאימה כדי לעמוד באחריות כבדה זו וכדי שיוכלו ליישם את הנאמר בנהלים.
משרד החינוך מסר בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי בעקבות הביקורת הוא "יפעל לשלב את נושא הבטיחות בהכשרה למנהלים", וכי הוא "ידגיש וירענן את נושא ניהול שגרת הבטיחות" באמצעות המפגשים של המפקחים הכוללים (ראו הסבר להלן) עם מנהלי בתי הספר; לדברי המשרד, במפג שים אלה "ניתנות הנחיות ונהלים גם בנושאי הבטיחות כולל הפקת לקחים מאירועים".
עוד מסר 760 דוח שנתי62 .
המשרד שהמנכ"ל ומנהלת המינהל הפדגוגי יציגו את נושא הבטיחות במסגרת כנסי המנהלים לקראת פתיחת שנת הלימודים התשע"ב ( 2011 -2012 .
) )רכז בטיחות בבית הספר (עב"ט על פי חוזר המנכ"ל, על מנהל בית ספר למנות רכז בטיחות מבין חברי צוות עובדי ההוראה במוסד, והרכז אמור להיות "נציגו של מנהל בית ספר בכל הקשור לגיבוש תכנית הבטיחות וליישומה".
כמו כן על פי החוזר נדרש רכז הבטיחות להשתתף בהשתלמות לרכזי בטיחות בית-ספריים כדי שיוכל למלא את התפקיד.
אף שהכשרת הרכזים היא נדבך חשוב בפעילות הכוללת לשמירת שלומם של התלמידים, נמצא שרק לקראת שנת הלימודים תשע"ב, כתשע שנים לאחר שפרסם משרד החינוך את דרישות התפקיד לרכזי בטיחות, הכין האגף תכנית הכשרה של 60 .
שעות לרכזי הבטיחות בתשובתו מסר משרד החינוך כי ההכשרה כבר החל ה, וכי בשנים הבאות היא תכלול את כל רכזי הביטחון והבטיחות.
על משרד החינוך לוודא כי בכל בתי הספר יהיה רכז בטיחות שהשתתף בהכשרה לפי תכנית שתכשיר אותו לכל תפקידי הרכז.
המפקח הכולל על פי חוזר המנכ"ל, המפקח הכולל הוא נציג הנהלת המחוז "בכל הקשור לתמיכה ביישום תכנית הבטיחות של בית הספר ולבקרה אודות רמת יישומה".
על המפקח הכולל "לקיים בקרה אודות יישום ההיבטים הפדגוגיים של תכנית הבטיחות של המוסד", "לבקר את תכנית החינוך לבטיחות של המוסד", "להשתתף.
בתחקירים של אירועי בטיחות המתקיימי ם במוסד" ו"לקיים בקרה אודות יישום ל קחים הקשורים להיבטים פדגוגיים שנלמדו מאירועי בטיחות בכלל מוסדות החינוך".
על פי החוזר, ההכשרה הדרושה למפקח הכולל היא "השתתפות בהשתלמויות לבטיחות ולגיהות במערכת החינוך".
במהלך הביקורת מסר ממונה הבטיחות הארצי למשרד מבקר המדינה כי לא מתקיימות השתלמויות בנושא בטיחות המיועדות למפקחים כוללים.
בתשובתו מאוגוסט 2011 מסר משרד החינוך שההכשרה של המפקחים בנושא הבטיחות מתבצעת באמצעות מפגשי עבודה שוטפים שמארגנים מנהלי המחוזות; בהכשרה נלמדים, בין היתר, נושא ריענון הנהלים ונושא הפקת לקחים מהאירועים בתחום הבטיחות.
משרד מבקר המדינה ביקש לקבל פרטים על הכשרת המפקחים הכוללים, כגון תכנית ההשתלמות (סילבוס) ותדירותה.
בתשובה נוספת מספטמבר 2011 מסר ממונה הבטיחות הארצי למשרד מבקר המדינה ש"כל מחוז בונה את ההשתלמות שלו", אולם הוא לא פירט באילו מחוזות מתקיימות ההכשרות האמורות, מהי תכנית הלימודים ובאיזו תדירות הן מתקיימות.
משרד מבקר המדינה מעיר, על משרד החינוך לקבוע תכנית השתלמות למפקחים ולוודא שהשתלמויות אכן מתקיימות בכל המחוזות.
כאמור לעיל, מרבית התאונות המדווחות על ידי בתי הספר הן "תאונות עצמיות", שנגרמו בגין התנהגות מסוכנת של התלמידים.
לפיכך מתבקשת לכאורה המסקנה שאחת הדרכים להתמודד עם ריבוי התאונות היא חינוך להתנהגות בטוחה והטמעתה.
ואכן, בדוח שנתי התשס"ט ציין ממונה הבטיחות הארצי שאחד הלקחים העולים מן הנתונים הוא שיש צורך ב"טיפוח התנהגות תומכת בטיחות ויצירת אקלים בטיחות בית ספרית" שעליהם מופקדים המינהל הפדגוגי ושפ"י (השירות הפסיכולוגי-ייעוצי).
ואמנם מנהל האגף המליץ למנכ"ל דאז על הפעלת תכניות לימודים העוסקות בחינוך לבטיחות.
בדברי הפתיחה לחוזר המנכ"ל העלתה מנכ"לית המשרד דאז, ח"כ רונית תירוש, את הצורך לטפל בהיבטים ההתנהגותיים של התלמידים והדגישה את חשיבותו של החינוך לבטיחות: "כשאנו עוסקים בבטיחות ההתנהגות הנכונה צריכה להיות אפוא בראש מעיינינו.
לפיכך 'החינוך לבטיחות' יבוא לידי ביטוי בהקניה והטמעה של כללי צריך להיות חלק בלתי נפרד ממערכת השיעורים".
התנהגות נכונים לעיל עולה שההתמודדות עם נושא הבטיחות מחייבת טיפול בהיבטים ההתנהגותיים של התלמידים.
משרד מבקר המדינה בדק כיצד פועל משרד החינוך בתחום זה.
מנהל האגף הבהיר למשרד מבקר המדינה שהאגף "הינו מינהלי ולא פדגוגי, ואין לאגף את הכלים, האמצעים, ההכשרה הנדרשת בתחום הפדגוגי.
ועל כן כל הקשור לחינוך לבטיחות בכל התחומים אינו בסמכות ואחריות האגף" (ההדגשות במקור).
מנהל האגף אף הפנה את משרד מבקר המדינה לגורמים במשרד "האמונים על תכניות לימודים והנחיה".
יצוין שדרישות התפקיד למשרות של מנהל האגף ושל ממונה הבטיחות הארצי אינן כוללות הכשרה פדגוגית.
במאי 2011 התקיימה בלשכת הסמנכ"לית למינהל ולמשאבי אנוש ישיבה בנושא "בטיחות בבתי הספר העלאת המודעות לבטיחות", בהשתתפות נציגי המינהל הפדגוגי, ובהם מנהלת המינהל וסגנה, מנהל האגף וממונה הבטיחות הארצי.
בסיכום הישיבה נכתב: "לפי הבדיקה שנערכה אין במערכת מהלך פדגוגי של חינוך לבטיחות.
אין משהו אשר מקדם את ההטמעה ואת ניהול הבטיחות בבית הספר".
בתשובתו מסר משרד החינוך כי במינהל הפדגוגי יש כמה תכניות לימודים שהוקצו להן משאבים ושעות הוראה, וכי בתכניות אלה נכללים גם פרקים שעוסקים בבטיחות.
מנהלת אגף תכניות סיוע ומניעה בשפ"י מסרה ששפ"י מקיים תכניות חינוכיות וטיפוליות ומפרסם בחוזרי מנכ"ל את המדיניות של שפ"י.
לדבריה בטיחות היא תוצר לוואי של התכניות ושל המדיניות.
מנהלת אגף תכניות סיוע ומניעה הפנתה את משרד מבקר המדינה לחוזר המנכ"ל "קידום אקלים בטוח והתמודדות עם אירועי אלימות במוסדות החינוך" שפרסם משרד החינוך בספטמבר 2009 (להלן- חוזר "אקלים בטוח"), בין היתר בעקבות 762 דוח שנתי62 .
דוח בנושא שפרסם משרד מבקר המדינה במאי 200819 .
בחוזר זה נקבעו שבעה סטנדרדים לתרבות ולאקלים בית הספר, שהם דרישות בסיסיות לשיפור האקלים בבית הספר.
לדבריה - הסטנדרד "מוגנות, בטיחות ובריאות" העוסק בהבטחת שלומם וביטחונם של התלמידים והמורים בבית הספר, והסטנדרד "הסביבה הפיזית של בית הספר" העוסק ב"סביבת בית ספר נעימה, נקייה ובטוחה" כוללים היבטים של בטיחות.
בדיקת שני הסטנדרדים האמורים בחוזר "אקלים בטוח" העלתה שגם ה ם אינם עוסקים במישרין בהתנהגות בטיחותית של התלמידים בבית הספר.
הסטנדרד בנושא "מוגנות, בטיחות ובריאות" עוסק במחויבויות של בית הספר כלפי התלמידים, ולא של התלמידים כלפי בית הספר או חבריהם; גם הסטנדרד "הסביבה הפיזית של בית הספר" איננו עוסק כלל בהיבטים ההתנהגות יים של התלמידים.
משרד החינוך מסר בתשובתו שמטרת התכנית בחוזר "אקלים בטוח" היא "להתוות תפיסה מערכתית שיישומה במערכת החינוך ימנע אלימות וישפר את האקלים.
מטבע הדברים אקלים מיטבי פירושו פחות מקרי אלימות ופחות תאונות שמקורן בהתנהגות שאינה מרוסנת".
עוד מסר המשרד שהוא "פיתח תכניות טיפוליות ומערכתיות שונות שנוגעות בדרך כלל בעקיפין במניעת תאונות במערכת החינוך", למשל התכנית "כישורי חיים".
עולה אפוא כי למעלה מתשע שנים לאחר פרסום חוזר המנכ"ל אין למשרד תכניות לימודים ייחודיות בנושא בטיחות.
לנוכח נתוני משרד החינוך המלמדים שהתנהגות מסוכנת של תלמידים היא הגורם העיקרי לתאונות ניתן משנה תוקף לטענה כי תכנית לימודים כזאת נחוצות.
על משרד החינוך לשוב ולבחון אם די בתכניות האמורות, אשר כאמור אינן עוסקות במישרין בהיבטים של מניעת תאונות במסגרת מערכת החינוך, זאת כדי להביא לשינוי ממשי בהתנהגות מסוכנת של תלמידים ולצמצום במספר התאונות שהגורם להן הוא התנהגות התלמידים.
ועדות לבדיקת תאונות במוסדות החינוך .
חוזר המנכ"ל כולל פרק בנושא "הפעלת ועדות לבדיקת תאונות במוסד החינוך", שבו נקבע כי "בדיקתם של אירועים חריגים, ובעיקר אירועים שנפגעו בהם תלמידים, משמשת כלי חיוני ללמידה ולשיפור הפעילות במערכת החינוך".
החוזר קובע באילו נסיבות על מנכ"ל המשרד למנות ועדת בדיקה, וכן נהלים מפורטים להקמת ועדות בדיקה ולהפעלתן.
על פי החוזר "אחת המטרות המרכזיות של ועדות הבדיקה היא הפקת לקחים ולמידה מהניסיון המצטב ר כדי למנוע תאונות והיפגעויות בעתיד".
המלצות הוועדות נדרשות להיות "בהירות וניתנות ליישום ומעקב" - כדי שאפשר יהיה לאמצן וליישם את לקחיהן.
19 ,ראו מבקר המדינהדוח שנתי 58ב ( 2008) , עמוד693.
האגף אחראי לריכוז של פעילות ועדות הבדיקה ולפיקוח על יישום המלצותיהן ממונה הבטיחות הארצי מנהל טבלת מעקב אחר יישום ההמל צות של ועדות הבדיקה.
מנתוני הממונה עולה כי משנת 2008 ועד מחצית שנת 2011 הקים המשרד 15 ועדות בדיקה: בשנת 2008 מונו שבע ועדות בדיקה; בשנת 2009 - חמש; ובשנת 2010 - שלוש; במחצית הראשונה של שנת 2011 לא הוקמו ועדות בדיקה.
הקמת ועדות בדיקה על פי חוזר המנכ"ל, "עם קבלת ידיעה על תאונה קטלנית או אסון המוני (פציעתם של שלושה תלמידים ומעלה).
יפנה מנהל המחוז אל מנכ"ל המשרד להקמתה ולמינויה של ועדת בדיקה.
לגבי יתר האירועים החריגים יישאר העניין לשיקול דעתו של מנהל המחוז".
בחוזר המנכ"ל מפורטים נהלים הנוגעים בין היתר למינוי יו"ר ועדת בדיקה, להרכב הוועדה ולהכשרה המקצועית של יו"ר הוועדה.
הביקורת העלתה שבתקופה האמורה (משנת 2008 ועד אמצע שנת 2011 ) אירעו שלוש תאונות שעל פי האמור בחוזר המנכ"ל היה צורך בהקמת ועדה לבדיקתן, אך בפועל הוועדה לא הוקמה או לא סיימה את עבודתה.
בספטמבר 2008 נפטר תלמיד במהלך שיעור ספורט, אולם רק כעבור חודשיים העביר ממונה הבטיחות הארצי למנהל האגף דאז הצעה לנוסח של כתב מינוי של ועדת בדיקה.
מנהל האגף דאז השיב לממונה הבטיחות הארצי ש"לא מקובל להקים ועדה באיחור של 60 יום", אף שבחוזר המנכ"ל לא נקבעו הוראות הקובעות את פרק הזמן המרבי לאחר התאונה שבו יש למנות ועדת בדיקה.
בפועל, נמצא שבסופו של דבר לא הוקמה ועדת לבדיקת התאונה.
ביולי 2008 טבעה ילדה שהשתתפה בקייטנה בפארק מים ופונתה במצב קשה לבית חולים.
המשנה למנכ"ל מינה ועדה לבדיקת האירוע וקבע שתגיש את הדוח שלה עד סוף אוגוסט אותה שנה.
במועד האחרון שנקבע להגשת דוח ועדת הבדיקה עדיין לא הוגש הדוח, ובעקבות כך שלח ממונה הבטיחות הארצי תזכורת למשנה למנכ"ל.
בינואר 2009 הוא אף פנה אל יו"ר הוועדה והתריע על כך שלא הוגש דוח.
עד מועד סיום הביקורת הדוח לא הוגש.
משרד מבקר המדינה מעיר כי משהקים המשרד ועדת בדיקה היה עליו לוודא שהיא תפעל ותגיש דוח כנדרש ממנה.
נדרסה למוות תלמידה כשירדה מרכב הסעה בירושלים נמצא שבסיכום עם המנכ"ל הוחלט שלא תוקם ועדת בדיקה, וממונה הבטיחות הארצי יכין דוח מסכם של האירוע.
משרד החינוך מסר בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי ב"אירועים שאינם קשורים ישירות למוסדות חינוך כמו תאונת דרכים במהלך הסעות תלמידים, במיוחד כאשר מדובר בהסעות פרטיות, משרד החינוך שוקל אם יש צורך להקים ועדת בדיקה".
לדבריו, "לאחר ששקל את הנושא לעומק, כי מדובר בהסעה פרטית לחלוטין של 764 דוח שנתי62 .
עמותה, ומאחר וכל התאונה תוחקרה ונבדקה על ידי אגף התנועה של משטרת ישראל באופן מפורט, לא ראה משרד החינוך לנכון להקים ועדת בדיקה, אך למרות זאת תיחקר ממונה הבטיחות הארצי את האירוע והוציא תוך מפגש עם נציג החקירה של משטרת ישראל, דוח מפורט לאירוע".
ועדות הבדיקה הן כלי חשוב לבדיקת הגורמים לתאונות לצורך הפקת לקחים כדי למנוע תאונות דומות גם בעתיד.
משרד מבקר המדינה מעיר כי בחוזר המנכ"ל נקבע שבעקבות כל תאונה קטלנית יש להקים ועדת בדיקה.
אם המשרד סבור שלא חלה עליו החובה לחקור כל תאונה שבה קיפחו תלמידים את חייהם והוא מוסמך לפעול בעניינים אלה לפי שיקול דעתו, הרי שעליו לציין זאת במפורש בנהליו.
בחוזר המנכ "ל יש רשימה של 17 בעלי תפקידים במשרד החינוך שניתן למנותם ליו"ר ועדת בדיקה.
משרד מבקר המדינה בדק מי היו יושבי הראש של 15 ועדות הבדיקה שמונו בשנים 2008 -2010 והעלה כי עשרה מהם לא נכללו ברשימת בעלי התפקידים האמורה.
יצוין שכבר במאי 2009 התריע מבקר המדינה על כך שיושבי ראש של ועדות בדיקה לא היו ברשימת בעלי התפקידים שפורטה בחוזר המנכ"ל20 .
למרות זאת בביקורת הנוכחית נמצא שגם בשנת 2010 מונה יו"ר של ועדת בדיקה שלא נכלל ברשימה האמורה.
על פי חוזר המנכ"ל: "המועמדים הפוטנציאליים לשמש יושבי ראש לוועדות יעברו הכשרה מקצועית במסגרת השתלמות ייעודית, ובה הם יקבלו את הידע ואת הכלים בנושאים הרלוונטיים לעבודת הוועדות".
רק בספטמבר 2009 , כשבע וחצי שנים לאחר פרסום חוזר המנכ"ל, קיים משרד החינוך לראשונה השתלמות חד -יומית להכשרת יושבי ראש של ועדת בדיקה, ובאוקטובר 2010 קיים המשרד עוד השתלמות כזאת.
נמצא כי יושבי הראש של שלוש ועדות הבדיקה שמונו לאחר קיום ההשתלמות הראשונה לא השתתפו בה, אף שהשתתפו בה 42 עובדים של המשרד.
יוצא אפוא שיושבי הראש של כל 15 ועדות הבדיקה שמונו בשנים 2008 -2010 .
מילאו את תפקידם בלא שעברו את ההכשרה כנדרש משרד החינוך מס ר בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי הוא מקבל את הערת הביקורת.
20 ,ראו מבקר המדינהדוח שנתי 59 ב( 2009 '), עמ765.
חברי ועדות הבדיקה חוזר המנכ"ל קבע עשרה בעלי תפקידים שמהם ייבחרו לפחות חמישה לחברים בוועדת בדיקה ובהם מפקח כולל או מקצועי; נציג רשות מקומית שאינה קשורה למקרה; נציג שפ"י; יועץ מומחה; נציג היועץ המשפטי ; מנהל גף בטיחות ונציג חיצוני.
מממצאי הביקורת עולה שלוועדות הבדיקה מונו חברים שלא נכללו ברשימת בעלי התפקידים שחברי ועדת בדיקה אמורים להיבחר ממנה.
בתשובתו מסר משרד החינוך כי מהניסיון שצבר מניהול עשרות ועדות בדיקה "ראינו לנכון למנות חברים בעלי כישורים יי חודיים.
מינוי חברים שלא מתוך הרשימה כפי שנרשמה בחוזר מנכ"ל 2002 , נעשה מתוך התייעצות באגף ומתוך שיקולים מקצועיים פנימיים".
משרד מבקר המדינה מעיר שאם לדעת משרד החינוך אין בהוראות החוזר בעניין חברי ועדות הבדיקה כדי לתת את המענה המיטבי בנושא, הרי שעליו לפעול לתיקון החוזר.
במאי 2009 התריע מבקר המדינה 21 על כך שלכמה מוועדות הבדיקה מונו חברים שהיו אמורים לבדוק את תפקודם שלהם או את תפקוד חבריהם.
בעניין זה המליץ מבקר המדינה: "על המשרד לבחון מחדש מי הם בעלי התפקידים הראויים להיכלל בוועדות הבדיקה, כדי למנוע חשש לניגוד עניינים".
נמצא שממאי 2009 ועד מועד סיום הביקורת ביוני 2011 מינה משרד החינוך ארבע ועדות בדיקה; לשלוש מהן מונו חברים שהיו אמורים לבדוק את תפקודם שלהם או את תפקוד חבריהם.
להלן דוגמאות: (א) משרד החינוך מפקח על טיולי בתי הספר באמצעות קבלן המעסיק מנהל ופקחים (להלן - יחידת הפיקוח).
יחידת הפיקוח משמשת כזרוע מטעם המשרד שבאה במגע בשטח עם מוסדות החינוך המטיילים.
הפיקוח נועד בעיקר להבטיח שמוסדות החינוך יקיימו את הנחיות המשרד בנושאי ארגון הטיול, ביטחון ובטיחות22 .
נמצא שהמשרד מינה את מנהל יחידת הפיקוח כחבר בשתיים מוועדות הבדיקה; כל אחת מהוועדות בדקה תאונה שבה טבע תלמיד במהלך טיול של בית ספר.
עוד נמצא שהמשרד מינה פקח טיולים לחבר בוועדה שבדקה אירוע שבו נפטר תלמיד במהלך טיול שהתקיים במרחב שהמפקח האמור אחראי לו; בדוח ועדת הבדיקה צוין גם שהפקח האמור הוזעק למקום האירוע והיה נוכח בחלק מהאירוע.
21 ,ראו מבקר המדינהדוח שנת י 59 ב( 2009 '), עמ767.
22 ,בעניין תפקידי יחידת הפיקוח על הטיולים ראו מבקר המדינה דוח שנתי 59 ב ( 2009 '), עמ754 .
ואילך 766 דוח שנתי62 .
אחת הסוגיות שעשויות להתעורר במהלך בדיקת תאונות היא בחינת פעולתם של הפקחים, כגון: תדירותה, מקצועיותה ויעילותה.
מכאן שעובדי יחידת הפיקוח ששימשו חברים בוועדות הבדיקה עשויים היו להידרש לבדוק את פעילותם שלהם או את פעילות הכפופים להם, ו הדבר היה עלול להעמיד אותם במצב של ניגוד עניינים.
זאת ועוד, מנהל יחידת הפיקוח והפקחים אינם נכללים ברשימת בעלי התפקידים בחוזר המנכ"ל שממנה אמורים להיבחר חברי ועדות הבדיקה, ולכן מלכתחילה לא היה מקום למנותם לחברים בוועדה.
(ב) היחידה לפיקוח על תחום הבריאות במשרד החינוך אחראית לפיתוח מדיניות המשרד ולהטמעתה בתחומי בריאות הקשורים לתלמידים ולמוסדות חינוך.
בין היתר מפיקה היחידה נהלים בתחום הבריאות.
במאי 2010 מונתה ועדה לבדיקת אירוע שבו נפטר תלמיד במהלך טיול עקב בעיה רפואית.
בין החברים בוועדת הבדיקה שמינה משרד החינוך הייתה גם המפקחת על תחום הבריאות במשרד.
בתשובתו מסר המשרד ש"בחירת המפקחת הארצית על הבריאות כחברה בוועדה היא בחירה מקצועית מחייבת לוועדה שעוסקת באירוע רפואי שאירע במהלך הטיול".