HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
בדיון מסר מנהל בנא"ם שהמנכ"ל דאז "רצה להרוויח זמן", והוסיף ש"הבקשה היא לחלק את העבודה לשניים - .
ייעשו על ידי ]'חברה א[ שהאספקה וההתקנה של השטיח תיעשה דרך קבלן שייבחר במכרז".
הוא הוסיף ש"המנכ"ל אמר: בשל הדחיפות והחשש שלא יספיקו כד]'חברה א[ להתקין את השטיח בתקופת הפגרה, הוא רוצה לעשות זאת דרךי שזה יהיה כמה שיותר מהר".
חשב הכנסת דיווח לוועדה שלמציעים כבר נמסר שעליהם להגיש הצעות שאינן כוללות את החלפת השטיחים והדבקתם.
17 לפי חוזה ההתקשרות של הכנסת עם חברה א' מאוגוסט 2001 , שמורה לכנסת הזכות להורות לחברה "לבצע שינויים במבנה הקיים, אף אם אינם במסגרת עבודות הקמת הפרויקט או נובעים ממנו".
שם הדוח: בירור תלונה בענייני מינהל הכנסת מסגרת הפרסום: דוח שנתי 60ב שנת פרסום: התש"ע- 2010 מן האמור לעיל עולה שהדיון בוועדת המכרזים נועד לאשר בדיעבד שינויים בתנאי המכרז, ואכן בתום הדיון אישרה הוועדה את מה שכבר נעשה.
בסופו של יום אישור הוועדה היה "חותמת גומי" להחלטות שהתקבלו והוצאו אל הפועל.
יש לראות בתמיהה את העובדה שהמנכ"ל דאז קיבל את ההחלטה על השינוי בתנאי המכרז עוד בטרם קיבל על כך את אישור ועדת המכרזים.
מתנות שהתקבלו בכנסת .
במהלך בדיקת התלונה העלה המתלונן חשש, שלא נכלל ב -17 סעיפי תלונתו, כי מצאי המתנות שהתקבלו בכנסת חסר.
משרד מבקר המדינה בדק את רשימת מצאי המתנות לעומת המלאי הרשום בקטלוג.
הכנסת מקבלת לעתים מתנות או מזכרות מאורחים במשכן או בעת ביקורים של חברי כנסת ונציגים של הכנסת בחו"ל.
במשך השנים הצטבר בכנסת מלאי גדול של מתנות.
מנהל המחסנים בכנסת באגף משאבים חומריים (להלן - מנהל המחסנים) אחראי לניהול המתנות של הכנסת ומנהל קטלוג ממוחשב של כל המתנות, הכולל את תאריך רישום המתנה ותיאורה.
מרבית המתנות שמורות במחסנים נעולים של הכנסת, והמפתחות שלהם נמצאים בידי מנהל המחסנים ועובדיו.
מתנות יקרות ערך שמורות בכספות, והמפתחות לכספות נמצאים אצל מנהל המחסנים וסגנו בלבד.
חלק מהמתנות הוצגו בלשכת יושבי ראש הכנסת, והחל מהכנסת ה-17 .
הוצגו חלקן גם במשכן 2.
במאי 2006 , עם תחילת כהונתה של ח"כ דליה איציק בתפקיד יו"ר הכנסת ה-17 , ולפני שהמנכ"ל דאז מונה לתפקידו, ביקרה היו"ר במחסנים ובחרה בכ -100 מתנות, שהוצגו לבקשתה ברחבי משכן הכנסת ובלשכתה.
עובדי המחסנים רשמו כל פריט שנלקח במעמד מסירתו.
לדברי מנהל המחסנים, הוא שאל את היו"ר מי יחתום על "דוח השאלות צרכן", ולדבריו היא ענתה: "אל תדאג, יהיו חתימות".
מנהל המחסנים מסר למשרד מבקר המדינה כי לאחר כניסתו של המנכ"ל דאז לתפקידו הוא פנה אליו כמה פעמים, בעל פה, בדואר האלקטרוני הפנימי של הכנסת ובכתב, וביקש שמישהו יחתום על "דוח השאלות צרכן".
בתשובתו מדצמבר 2009 למשרד מבקר המדינה הסביר מנהל המחסנים, כי חובה לחתום על "דוח השאלת צרכן" בעת הוצאת פריט ממחסני הכנסת, והתרעותיו נועדו להבטיח שהרישום ישקף שהגורם שהוציא את המתנות מן המחסנים יישא באחריות כלפיהן.
בעקבות פניות מנהל המחסנים הורה המנכ"ל דאז לעובד בלשכת המנכ"ל ולסגן מנהל המחסנים לערוך ספירה של מלאי המתנות שהוצאו ממחסני הכנסת.
הספירה נעשתה במאי 2007 ;והוכן קטלוג צבעוני הכולל, בין היתר, צילום של כל מתנה שהוצאה ממחסני הכנסת תיאורה, ומיקומה במשכן.
הספירה העלתה שבסך הכול הוצאו מהמחסנים 119 מתנות, חלקן בתקופתה של יו"ר הכנסת ה -17 , וחלקן בתקופות שקדמו לכהונתה, ובמועד הספירה חסרו עשר מתנות 18 .
בינואר 2009 ,נעשתה שוב ספירת מלאי המתנות שהוצאו מן המחסנים והתוצאות היו זהות לתוצאות הספירה ממאי 2007.
18 "בקטלוג מופיע תיאור גם של עשר המתנות החסרות, כמובן ללא צילום שלהן, ובסעיף "מיקום כתוב "לא ידוע".
במאי 2009 ,, במהלך תקופת הביקורת של משרד מבקר המדינה, קיימו מנהל המחסנים סגנו ועוזר המנכ"ל סיור בבניין הכנסת כדי לאתר את המתנות החסרות.
במהלך הסיור הם איתרו חלק מהן, ובסופו של דבר חסרו חמש מתנות בלבד.
יצוין, שחמשת המתנות החסרות אינן בין אלה שהוצאו לבקשת יו"ר הכנסת ה-17 .
הוברר שארבע מתנות נשברו או התבלו ורק לגבי אחת19 .
מהן לא ידוע מה עלה בגורלה בתשובתו למשרד מבקר המדינה כתב המנכ"ל דאז, שהוא "העמיד בלשכת יו"ר הכנסת ארון זכוכית גדול ממדים, נעול ומסוגר על בריח, שבתוכו מוצגות רבות מהמתנות שניתנו לכנסת , עובד קבוע של הכנסת".
]המנכ"ל דאז[ ישראל, ועליהם חתום, על פי החלטתו האישית של משרד מבקר המדינה מעיר שממאי 2006 , המועד שבו הוצאו המתנות מן המחסנים, ועד אמצע 2009 .
, אף גורם בכנסת לא חתם על הוצאתן מן המחסן 5.
בתשובתה למשרד מבקר המדינה מסרה היועצת המשפטית לכנסת, כי באוקטובר 2009 הכינה הלשכה המשפטית של הכנסת נוהל ל"ניהול מלאי מתנות שהתקבלו בידי עובדי ציבור והופקדו במחסן הכנסת".
לא קיבל הנוהל תוקף רשמי לדעת משרד מבקר המדינה, מן הראוי שכל הוצאה של מתנה ממחסן הכנסת תעשה לאחר שגורם מוסמך במינהל הכנסת ייתן את האישור לביצוע פעולה זו תוך פירוט המקום שבו תוצב המתנה.
הליך זה יאפשר קיום מעקב אחר מלאי המתנות ומיקומן ויאפשר הסדרה נאותה של הפעולות הנעשות בתחום זה.
דירת השרד של יו"ר הכנסת .
אחד מסעיפי התלונה עסק בדירת השרד של יו"ר הכנסת ה-17 , ח"כ דליה איציק, ולפיו בוצעו בדירה "עבודות מעבר למקובל".
עם זאת אין להתעלם מהעובדה שהמתלונן עצמו אישר את ביצוע העבודות בחתימותיו.
משרד מבקר המדינה בדק את האמור בתלונה, ולהלן ממצאי בדיקתו: .
כללים ונהלים בנושא דירת שרד ליו"ר הכנסת 1.
דירת שרד הינה דירת מגורים ייצוגית הניתנת לשימושו של נושא משרה ציבורית רמה במהלך כהונתו.
הדירה שייכת למדינה והיא המממנ ת את הוצאות אחזקתה.
בתום הכהונה מוחזרת הדירה לחזקתה של המדינה.
בדצמבר 1986 החליטה ועדת הכנסת כי "יושב ראש הכנסת זכאי לדירת שרד בירושלים" (החלטת שכר חברי הכנסת, התשמ"ז - 1987)20 .
בעקבות המלצה של הועדה ציבורית לענייני שכר, גמלאות וזכויות נלוות של חברי הכנסת 21 נקבע כי גם יו"ר הכנסת המתגורר בירושלים יהיה זכאי לדירת שרד בעיר.
ספר של אוסף פואמות תנכיות עבריות בכריכת עור 20 ועדת הכנסת היא ועדה קבועה של הכנסת, שמסורות לה על פי דין סמכויות שונות, וביניהן הסמכות לקביעת שכר, גמלאות ותשלומים אחרים לחברי הכנסת.
21 הוועדה בראשות מבקר המדינה בדימוס ד"ר יצחק נבנצל ז"ל וחבריה כללו את מר יצחק ברמן ז"ל, מר צבי טרלו, מר יעקב ניצן ומר גבריאל סבג.
שם הדוח: בירור תלונה בענייני מינהל הכנסת מסגרת הפרסום: דוח שנתי 60ב שנת פרסום: התש"ע- 2010 3.
ביולי 2000 , החליטה ועדת הכנסת לעדכן את החלטת שכר חברי הכנסת, התשמ"ז - 1987 , בעניין דירת שרד ליו"ר הכנסת, ואימצה את החלטת הוועדה הציבורית לעניין משכורות ותשלומים אחרים לנושאי משרה ברשויות השלטון22 (להלן- ועדת אלוני), לפיה יו"ר הכנסת שדירתו הפרטית באזור ירושלים משמשת גם כדירת שרד זכאי למימון בידי הכנסת של הוצאות ההחזקה והניהול של הדירה, לרבות אמצעי מיגון כפי שיקבעו שירותי הביטחון, בסכום שלא יעלה על הסכום שהיה מוצא בידי הכנסת למימון הוצאות דירת השרד לה הוא זכאי.
בדיון של ועדת הכנסת מיולי 2000 ,, בו השתתפה היועצת המשפטית דאז של ועדת הכספים ששימשה גם יועצת משפטית של ועדת אלוני, היא אמרה כי ועדת הכנסת וועדת אלוני לא נכנסו באופן מכוון לסכום שהכנסת צריכה לשאת בו, והשאירו זאת למינהל הכנסת שיכין נוהל בנושא.
ועדת הכנסת אישרה את המלצת ועדת אלוני וביקשה שהיועץ המשפטי של הכנסת יציג בפניה את הפרטים הנוגעים להחלטה.
היועצת המשפטית של הכנסת כתבה, בדצמבר 2009 ,, בתשובתה למשרד מבקר המדינה "שהכנסת ניסתה להדריך עצמה.
באשר לאופן עריכת החישובים של מימון דירת השרד, כמקובל לגבי נושאי משרה אחרים.
הוחלט כי הכנסת תממן את ההוצאות הנובעות משימוש בדירה הפרטית כדירת שרד, לרבות החלפת ריהוט בריהוט מתאים".
בנובמבר 2000 אישרה ועדת הנהלים של מינהל הכנסת את הנוהל "בנושא מימון הוצאות ההחזקה והניהול של דירת יו"ר הכנסת המשמשת גם כדירת שרד" (להלן - הנוהל הישן).
הנוהל נחתם בידי מזכיר הכנסת דאז, היועץ המשפטי לוועדת חוקה דאז, וחשב הכנסת.
על פי הנוהל הישן יו"ר הכנסת היו זכאים לכיסוי ההוצאות הבאות בדירות הפרטיות המשמשות גם כדירות שרד: (א) ניקיון - פעם בשבוע תשלח הכנסת שני עובדים לביצוע עבודות ניקיון כללי בדירה.
במקרים מיוחדים ועל פי הצורך יישלחו העובדים לביצוע עבודות ניקיון יותר מפעם אחת בשבוע.
(ב) עבודות צבע ושיפוצים קלים כתוצאה מבלאי סביר - העבודות יבוצעו לפי הצורך והכנסת תשא במלוא ההוצאות.
(ג) תקשורת טלוויזיה, טלפוניה, אינטרנט - הכנסת תשא במלוא ההוצאות.
(ד) אירועים רשמיים וארוחות רשמיות בתפקיד - הכנסת תשא במלוא ההוצאות.
(ה) ריהוט - החלפה ושיפור הריהוט יבוצעו על פי הצורך פעם אחת בלבד בשנה הראשונה של הקדנציה.
(ו) כלי אוכל ואירוח - הכנסת תספק ציוד בכמות סבירה שיתאים לאירוח קבוצה של עד 15 .
אורחים, הציוד יוחלף בעת הצורך (ז) אמצעי מיגון יסופקו בהתאם להנחיות בכתב של שירותי הביטחון, לרבות סורגים, תאורת ביטחון ושינויים פיזיים המתחייבים והכנסת תשא במלוא ההוצאות.
(ח) הוצאות חשמל - הכנסת תשא בשליש מההוצאות החודשיות.
22 בראש הוועדה כיהן השופט שאול אלוני וחבריה היו מר אמל ג'מאל, גב' אמירה גלין, מר יעקב נאמן ומר יוסף צ'חנובר.
)(ט הכנסת לא תשא בהוצאות הנובעות מהבעלות על הנכס, ואינן תוצאה של השימוש בדירה כדירת שרד ולא תשתתף בהוצאות כגון ארנונה וביטוח.
משרד מבקר המדינה מעיר כי לגבי חלק מההוצאות הנוהל הישן הינו כללי, אינו מפורט דיו ואינו קובע אמות מידה ברורות להפעלתו.
עמימות זו עלולה להביא להכללתן של הוצאות שונות, במסגרת ההוצאות של דירת השרד שיווצר לגביהן ספק.
זאת ועוד, בנוהל הישן אין התייחסות למימון עבודות שנועדו להתאמת דירתו הפרטית של יו"ר הכנסת לשמש כדירת שרד, למעט הוצאות ביטחון.
לדעת משרד מבקר המדינה, מן הראוי שהנוהל יקבע בצורה ברורה את סוג ההוצאות המכוסות על ידי הכנסת והיקפן, תוך קביעת אמות מידה ברורות, במיוחד ביחס להוצאות העשויות להוות השבחה של הרכוש הפרטי; הגורם האחראי על ביצוע ההליכים לאישור העבודות וביצוען; ודרכי הפיקוח והבקרה.
בינואר 2007 אושר במינהל הכנסת "נוהל למימון הוצאות בדירתו הפרטית של יו שב ראש הכנסת המשמשת גם כדירת שרד" (להלן - הנוהל החדש), אשר החליף את הנוהל הישן.
הנוהל החדש קבע את תקרת הוצאות התחזוקה והניהול שעל מינהל הכנסת לשאת במימונן כדלהלן: הוצאות חד פעמיות, שנועדו לאפשר לדירת יו"ר הכנסת לשמש כדירת שרד, יוצאו במשורה ובמינימום ההכרחי, ולא במטרה להשביח את הדירה; הוצאות למימון עבודות תחזוקה וניהול, שביצוען נדרש על מנת לשמר את הקיים ולתקן בלאי סביר; הוצאות תפעול שוטפות (חשמל, מים, גז וכו'), הנגרמות בשל השימוש בדירה.
מינהל הכנסת יממן את הוצאות התפעול השוטפות בשיעור של 33% בלבד (למעט הוצאות טלפון וכבלים שימומנו במלואן).
הנוהל החדש התייחס גם לרכישת ציוד וביצוע עבודות חד פעמיות שלא למטרת תחזוקה.
על פי הנוהל החדש, יממן מינהל הכנסת רכישת ריהוט וציוד לדירת יו"ר הכנסת וכן עבודות שיפוץ, אך ורק אם הדבר יידרש כדי לאפשר אירוח בתוקף התפקיד; עלות זו לא תעלה על סך של 80,000 ש"ח, אלא במקרים חריגים.
עוד נקבע בו, שמינהל הכנסת ישא בהוצאות רכישת אמצעי תקשורת והתקנתם, כגון קווי טלפון, מכשירי טלפון, מחשב, אינטרנט וטלביזיה בסכום שלא יעלה על 35,000 .
ש"ח, לכל תקופת הכהונה, אלא במקרים מיוחדים בנוהל החדש הודגש, כי הפעלתו כפופה לעיקרון הסבירות, ובכל מקרה, אסור שמימון מינהל הכנסת להוצאות השונות יעלה על הסכום שמינהל הכנסת היה מוציא להחזקת דירת שרד, שאינה הדירה הפרטית.
יצוין, שעל פי הערכה של חשב הכנסת, אותה צרף לתשובתו למשרד מבקר המדינה מנובמבר 2009 , ההוצאה השנתית להחזקת דירת שרד מסתכמת בכ - 500,000 ש"ח (כ- 220,000 ש"ח עבור דמי שכירות, כ- 180,000 ש"ח עבור רכישת ציוד וכ- 100,000 .
)ש"ח עבור הוצאות שוטפות, תחזוקה ומיסים 6.
במאי 2009 , בוטל הנוהל החדש, והנוהל הישן הוחזר לתוקף.
כתוצאה מכך שבה העמימות בנוגע לאמות המידה למימון ההוצאות.
במינהל הכנסת לא נמצאו הסברים לביטול זה.
לדעת משרד מבקר המדינה, יש לפעול להכנת נוהל מפורט ביחס להשתתפות מינהל הכנסת בהוצאות עבור דירה פרטית המשמשת כדירת שרד של יו"ר הכנסת.
על הנוהל לקבוע אמות מידה ברורות לכל הוצאה, מי נושא באחריות למימושו ודרכי פיקוח ובקרה נאותים.
שם הדוח: בירור תלונה בענייני מינהל הכנסת מסגרת הפרסום: דוח שנתי 60ב שנת פרסום: התש"ע- 2010 לדעת משרד מבקר המדינה על מינהל הכנסת מוטלת החובה לתת את הדעת ולבחון ולדון אם תהליכי הבקרה והפיקוח בכל הקשור לתהליך קבלת ההחלטות בנוגע למימון ההוצאות עבור יו"ר הכנסת מספקים, או שיש לשקול שילובו של גורם בלתי תלוי שיוכל לסייע בנושא.
ההוצאות עבור דירת יו"ר הכנסת ה-17 עם כניסתה של ח"כ דליה איציק לתפקידה כיו"ר הכנסת ה-17 , היא בחרה להשתמש בדירתה הפרטית כדירת שרד.
בנובמבר 2009 כתב חשב הכנסת למשרד מבקר המדינה כי "סקירת ההוצאות שנעשו בעשור .
מצביעה על]לשעבר[ האחרון בדירותיהם הפרטיות של יושבי ראש הכנסת הוצאה שנתית ממוצעת, לצורך החזקת דירת השרד וניהולה בסדר גודל של כ- 18,000 ש"ח לשנה עד כ- 45,000 ש"ח לשנה.
סכומים אלה נמוכים לאין שיעור לעומת מאות אלפי ש"ח שהיו מושקעים בדירת שרד שהייתה נשכרת וממומנת במלואה ע"י הכנסת".
ההחלטה על התאמת הדירה הפרטית לשימוש כדירת שרד לאחר כניסתה של ח"כ דליה איציק לתפקיד יו"ר הכנסת ה-17 ,, נערך סיור בדירתה הפרטית שיועדה לשמש גם כדירת שרד, על מנת לבחון את הנדרש לצורך התאמתה כדירת שרד.
בסיור השתתפו יו"ר הכנסת, המנכ"ל דאז, חשב הכנסת וגורמי מינהלה ואבטחה.
כן השתתפה אדריכלית פרטית מטעמה של ח"כ איציק.
בסיור עלה הצורך בהחלפת הריצוף בשטחי האירוח של הדירה ובביצוע התאמות נוספות.
נמצא, כי סיור זה לא תועד כלל, לא נרשמו החלטות שנתקבלו במהלכו, וכתוצאה מכך לא ניתן לשחזר את ההחלטות שנתקבלו בו ואת הנימוקים להן ביחס להוצאות שיפוצים שאושרו.
זאת ועוד, גם בסיום הסיור לא הוכן דוח המפרט את הצרכים, עבודות השיפוצים ורכישות הציוד, הנדרשים, ואת הנימוקים לביצועם.
לדעת משרד מבקר המדינה, הואיל ומדובר בסיור מקצועי שבו נתקבלו החלטות לגבי הוצאת כספים מקופת מינהל הכנסת, היה מקום לתעד אותו, לרבות פירוט של כל הליקויים בדירה והעבודות הדרושות לתיקונם.
עבודת הריצוף בדירת השרד 1.
הוצאות ההחזקה והרכישות לדירת השרד של יו"ר הכנסת ה -17 ,, ח"כ דליה איציק בתקופה שבין מאי 2006 ועד פברואר 2009 , היינו במשך שנתיים ותשעה חודשים, הסתכמו על פי נתוני מינהל הכנסת בכ- 244,000 ש"ח.
מתוכם כ- 103,000 ש"ח עבור הוצאות מיגון וביטחון, כ- 33,000 ש"ח עבור רכישת ריהוט ואבזור, כ- 46,000 ש"ח עבור הוצאות אחזקה ותחזוקה, כ - 32,000 ש"ח עבור ציוד שהושאל לדירת היו"ר והוחזר למינהל הכנסת וכ - 30,000 .
סגן הממונה על מחלקת בינוי ותחזוקה היה אחראי לטפל בצרכי דירת השרד.
בעת שעלה הצורך לתקן או לרכוש דבר כלשהו לדירת השרד, הוא פנה לראש אגף משאבים חומריים, הכנסת 1341 .
אשר אישר את הבקשה והעביר אותה אל חשב הכנסת על מנת שיאשר את ההוצאה.
הזמנות העבודה הנוגעות לדירת היו"ר נחתמו גם בידי ראש אגף משאבים חומריים (המתלונן).
עיקר ההוצאה לשיפוצים בסכום של כ - 25,000 ש"ח נועדה להחלפת הריצוף בסלון הדירה ובמרפסת: כ- 20,000 ש"ח עבור הקרמיקה וכ- 5,000 .
ש"ח עבור עבודת הריצוף ב- 3.
06 , כתבה יו"ר הכנסת ה-17 לחשב הכנסת מר אבי לוי: "בהמשך לשיחתנו בעל-פה, 1 .
מעת לעת נדרשת הכנסת לפעולות אחזקה כאלה ואחרות, וזאת בהתאם לכללים שנקבעו ע"י ועדת הכנסת.
כחשב הכנסת, וכממונה על התשלומים והזמנות העבודה, הריני מבקשת כי בכל הקשור להוצאות בבית יושבת -ראש הכנסת תנהג כבית שמאי.
הנני פונה אליך לבדוק כל הוצאה, בכל שאלה שיש ספק - נא לא לאשר".
כאמור לעיל, לפי הנוהל הישן הותר המימון של "עבודות צבע ושיפוצים קלים כתוצאה מבלאי סביר".
ספק אם נוהל זה, כמו החלטת ועדת הכנסת משנת 2000 , מאפשר מימון עבור ביצוע התאמות ושיפוץ הדירה הפרטית לשימוש כדירת שרד.
משרד מבקר המדינה מעיר, שבמינהל הכנסת אין תיעוד מלא ממנו נית ן ללמוד כיצד נתקבלו ההחלטות באשר לרכישת קרמיקה ולביצוע עבודות הריצוף.
09 מסר חשב הכנסת, מר אבי לוי, למשרד מבקר המדינה כי ב- 20.
09 הודיעה לו ח"כ איציק כי על אף "שהוצאה מסוימת אושרה בזמן כהונתי ונעשתה ע"פ היתר וכדין ע"י כל הגורמים הרלוונטים, משחדלה הדירה לשמש כדירת שרד אני מעדיפה להחזיר לכנסת הוצאה שאושרה כדין, כדי למנוע לזות שפתיים שאני ממשיכה ליהנות כיום ממה שאושר לי כאשר כיהנתי כיו"ר הכנסת".
בעקבות זאת החזירה ח"כ איציק לכנסת סכום של 25,380 ,ש"ח השקול לעלות הקרמיקה וביצוע עבודות הריצוף בדירתה הפרטית.
משרד מבקר המדינה מעיר כי לפני ביצוע העבודות בדירתה הפרטית של יו"ר הכנסת ה -17, ראוי היה לבחון את סוגי ההוצאות המותרות מכוח החלטות ועדת הכנסת והנוהל הישן, ולשתף בנושא זה גם את לשכת הייעוץ המשפטי של הכנסת.
משרד מבקר המדינה רואה בחיוב את החלטתה של יו"ר הכנ סת ה -17 להשיב ביזמתה סך של 25,380 ש"ח עוד קודם שהסתיימה הבדיקה של משרד מבקר המדינה בעניין זה.
שם הדוח: בירור תלונה בענייני מינהל הכנסת מסגרת הפרסום: דוח שנתי 60ב שנת פרסום: התש"ע- 2010 עם כניסתה של ח"כ דליה איציק לתפקידה כיו"ר הכנסת, היא בחרה להשתמש בדירתה הפרטית כ"דירת שרד" כפי שמתאפשר על פי הנהלים.
בעקבות החלטתה הוחל במאי 2006 ,בביצוע עבודות שיפוץ, בהתקנת אמצעי אבטחה וברכישת ציוד על מנת להתאים את הדירה לשימוש כ"דירת שרד".
ההוצאות עבור עבודות השיפוץ והתחזוקה ועבור הרכישות שבוצעו ממאי 2006 עד פברואר 2009 הסתכמו, במשך כשלוש שנים בכ - 140,000 ש"ח (לא כולל הוצאות למיגון ולביטחון).
במהלך בדיקת התלונה התעורר ספק אם אישור ההוצאות לריצוף הדירה עלה בקנה אחד עם הוראות הנוהל של מינהל הכנסת שחלו באותה עת, לגבי התאמת הדירה לשימוש כ"דירת שרד".
בעניין זה העיר משרד מבקר המדינה כי מינהל הכנסת צריך היה לבחון עוד לפני ביצוע העבודות בדירתה הפרטית של יו"ר הכנסת ה -17 את סוגי ההוצאות המותרות מכוח ההחלטות והנהלים שהיו תקפים באותה עת.
מוטב היה גם שיחידת הייעוץ המשפטי בכנסת, הייתה נוטלת חלק פעיל בעניין זה.
עם סיום תפקידה החזירה יו"ר הכנסת ה -17 למינהל הכנסת, את הציוד הנייד שנרכש עבור דירתה.
לדבריה, הדבר נעשה לראשונה בכנסת, וזאת על פי נוהל חדש שנתקבל בתקופתה.
נוסף על כך, בספטמבר 2009 , היא החזירה לכנסת סכום כסף השקול כ נגד רכישת הקרמיקה וביצוע עבודות הריצוף בדירתה.
נראה כי המקרה כולו יכל להימנע קודם לכן אילו ההנחיות היו ברורות יותר, חד משמעיות ופרטניות כנדרש, ולא עמומות ונתונות לפרשנויות שונות, כפי שקרה בפועל.
העמימות שהייתה בהוראת הנוהל חייבה ערנות רבה יותר.
בהתחשב בניס וח שאינו חפשי מספקות של הנוהל שהיה תקף באותה עת ולאור העובדה שההוצאה אושרה על ידי חשב הכנסת לא נמצא לנכון להצביע על דופי בהתנהלותה של ח"כ איציק בעניין זה.
הצורך להשתתף במימון הוצאות שונות הכרוכות בהתאמת דירה פרטית של נבחרי ציבור, לדירת שרד רשמית, יוצר כיום מצב בלתי רצוי של עירוב בין הפרטי לבין הציבורי ועלול לפגום, חלילה, במעמד הציבורי הרם של הכנסת ושל העומדים בראשה.
יצירת אפשרות כזו מצריכה, מעצם טבעה, קביעת אמות מידה ברורות בדבר ההוצאות המדויקות המותרות במימון, יצירת חיץ בין הרכוש הפרטי לבין הרכוש הציבורי ויצירת מנגנון מתאים של אישורים ושל פיקוח ובקרה נאותים.
ממצאיו של פרק זה, מלמדים על ליקויים, הן בתשתית הנורמטיבית שנקבעה בכנסת בעניין התאמת דירות פרטיות של יושבי ראש הכנסת לשימוש כדירת שרד, והן בסדרי הטיפול של המינהל בכנסת בנושא זה, הלכה למעשה.
ביקורת זו מחייבת, אפוא, לקיים בחינה של כל הליכי ההסדרה, הטיפול והאישור הנהוגים ותיקונם כנדרש.
אשר על כן, החליט מבקר המדינה להעביר דוח זה לועדת הכנסת ולהמליץ בפניה לבחון את מכלול השיקולים הנוגעים להחלטות בנושא זכאותם של יושבי ראש הכנסת לדירות שרד.
יש בעבודות שיפוץ בדירות הפרטיות, והתאמתם ל"דירות שרד", כדי להביא להשבחת הדירות הפרטיות מכספי המדינה ובכך ליצור חשש של "לזות שפתיים" ופגיעה, גם אם ללא בסיס, בתדמית הכנסת ונבחריה הבכירים.
מכל מקום, האזרח רשאי לדעת לאן מופנה תקציב המדינה והאם שליחיו, נבחרי העם, בדמוקרטיה, בדקו, כדבעי גם את נושאי החיסכון בהוצאות.
מכל מקום, החזרת הסכום לכנסת של כ- 25,000 ש"ח, על פי החלטתה העצמאית של יו"ר הכנסת ה-17 ,ושיקוליה בנושא, וביניהם, לדבריה, מניעת לזות שפתיים מסיימת פרשה זו.
מבדיקת תלונה שכללה 17 סעיפים שנשלחה למשרד מבקר המדינה בעניין אי סדרים בכנסת נמצא כי בחמישה סעיפים פעל מינהל הכנסת שלא לפי כללי המינהל התקין.
הליקויים המשמעותיים שהועלו בעניין רכישות שטיחים שנעשו בשנים 2006 ו- 2007 מצביעים על התנהלות בלתי תקינה של ממלאי תפקידים בכירים במינהל הכנסת.
ליקויים אלו, שאין להם מקום בגוף ציב ורי, חמורים במיוחד מאחר ובביקורת זו התברר כי במשך מספר שנים לא מתקיימת ביקורת פנימית ממשית במינהל הכנסת.
יושבי ראש הכנסת, מזכיר הכנסת דאז ואחריו המנכ"ל דאז לא נקטו בפעולה יעילה על מנת לשנות מצב זה.
אל הכנסת נשואות עיני הציבור.
על מינהל הכנסת מוטלת החובה לשמור על כבודה ולפעול בקפדנות ובהתאם לנהלים ולכללים המחייבים כדי שלא ידבק בה רבב.
:שם הדוח בירור תלונה בענייני מינהל הכנסת מסגרת הפרסום: דוח שנתי 60ב שנת פרסום: התש"ע- 2010
רשות שדות התעופה (להלן - הרשות) היא תאגיד סטטוטורי הפועל מכוח חוק רשות שדות התעופה, התשל"ז - 1977 (להלן- החוק).
סעיף 25 (ב) לחוק קובע ש"תנאי עבודתם של עובדי הרשות ושכרם ייקבעו בהסכם בין הרשות ובין ארגון העובדים המייצג את המספר הגדול ביותר של עובדי הרשות ובאישור הממשלה".
סעיף 25 (ג) לחוק קובע ש"המועצה רשאית, באישור שרי התחבורה והאוצר ולאחר שהביאה זאת לידיעת ועדת הכלכלה של הכנסת, לקבוע משרות או סוגים של משרות שעליהן לא תחול הוראת סעיף קטן (ב)".
הרשות היא גוף מתוקצב, וחל עליה סעיף 29 "(א) לחוק יסודות התקציב, התשמה- 1985 ,, שבו נקבע כי "גוף מתוקצב או גוף נתמך לא יסכים על שינויים בשכר בתנאי פרישה או בגימלאות, או על הטבות כספיות אחרות הקשורות לעבודה, ולא ינהיג שינויים או הטבות כאמור, אלא בהתאם למה שהוסכם או הונהג לגבי כלל עובדי המדינה או באישורו של שר האוצר".
שר האוצר אצל את סמכויותיו בנושא זה לממונה על השכר והסכמי עבודה במשרד האוצר.
הסדרים בעניין תנאי פרישה , התש"ל]נוסח משולב[ )של עובדי מדינה נקבעו בחוק שירות המדינה (גימלאות- 1970 (להלן- חוק שירות המדינה), ובהוראות התקשי"ר, ולפיהם בדרך כלל עם פרישתו של העובד מוענקות לו או לשאיריו הטבות פרישה שונות, לרוב פיצויי פיטורים או גמלאות.
על פי רוב מי שיוצא לגמלאות אינו מקבל פיצויי פיטורים, אך אם צבר יותר מ-35 .
שנות ותק יקבל פיצויי פיטורים על השנים העודפות על פי סעיף 26 לחוק, הרשות קיבלה עליה את שמירת זכויות עובדי הרשות שהועברו לשירותה הנובעות מעבודתם כעובדי מדינה ובכלל זה זכאותם לפנסיה תקציבית.
נוסף על כך בהסכמי העבודה של הרשות נקבע שעובדים שקיבלו מעמד של עובד קבוע עד 1.
94 יזכו לפנסיה תקציבית לפי הזכויות שנקבעו בחוק שירות המדינה, וגמלתם תשולם מכספי הרשות המיועדים למטרה זו (להלן - היעודה).
בגין זכויות הפנסיה של עובדים אלה נרשמת בדוחות הכספיים של הרשות עתודה לפנסיה תקציבית, המשקפת את החבות הפנסיונית הכוללת של הרשות לטווח ארוך.
במרס 2009 היו זכאים לפנסיה תקציבית 1,275 מעובדי הרשות, מהם648 עובדים פעילים ו-627 .
גמלאים שאר העובדים, שקיבלו מעמד של עובד קבוע מ - 1.
94 , מבוטחים בקרנות פנסיה ובחברות ביטוח חיצוניות שאינן בשליטת הרשות (להלן - פנסיה צוברת), וגמלתם משולמת על ידי קרנות הפנסיה וחברות הביטוח, על פי תקנותיהן.
תשעה מעובדי הרשות, רובם בעלי תפקידים בכירים, מועסקים על פי הסכמי עבודה אישיים, ותנאי פרישתם נקבעו בהסכמי העבודה עמם.
להלן נתוני הרשות על מספר עובדיה בשנים 2005 -2008 : .
2008 2007 2006 2005 .
1,386 1,353 1,317 1,259 עובדים קבועים .
1,809 1,665 1,608 1,679 עובדים ארעיים .
3,195 3,018 2,925 2,938 סה"כ רשות שדות התעופה 1253 .
בחודשים אפריל -ספטמבר 2009 בדק משרד מבקר המדינה את סדרי פרישתם של עובדים ברשות.
בביקורת נבדק תהליך קבלת ההחלטות ברשות בעניין תנאי הפרישה של עובדיה, הן עובדים הזכאים לפנסיה תקציבית או לפנסיה צוברת והן עובדים שנחתמו עמם הסכמי עבודה אישיים.
כמו כן נבדק הליך הקמתה של קופת גמל מרכזית לקצבה לעובדי הרשות ולגמלאיה הזכאים לפנסיה תקציבית.
הבדיקה נעשתה ברשות, ובדיקות השלמה נעשו באגף השכר והסכמי עבודה שבמשרד האוצר (להלן - הממונה על השכר).
כאמור, בהסכמי העבודה החלים על עובדי הרשות נקבע כי חלק מהעובדים זכאים לפנסיה תקציבית, על פי חוק שירות המדינה.
בחוק זה נקבעו, בין היתר, הזכאות לקבלת קצבה, אופן החישוב של סכום הגמלאות שהעובד הפורש או שאיריו זכאים לו והזכאות לקבל מענק נוסף בעת הפרישה.
כדי לייעל את עבודתה ולחסוך בהוצאותיה הנהלת הרשות מציעה לעובדיה מדי פעם בפעם, על דעת הממונה על השכר, תכנ יות פרישה מרצון המעניקות תנאי פרישה משופרים.
בינואר 2005 חתמו הרשות, הסתדרות העובדים הכללית החדשה וועד העובדים הכללי ברשות על "הסכם קיבוצי מיוחד, בעניין התייעלות 2004 -2007 ".
בהסכם נקבע כי העובדים יקבלו תוספות שכר, וכי בשנים שבהן יחול ההסכם יפרשו 70 עובדיםקבועים ויימחקו 30 .
משרות מתקני הרשות תכנית הפרישה לשנת 2005 ב- 4.
05 אישר סגן בכיר לממונה על השכר, מר אהרון עוזיאלי (להלן - סגן הממונה על השכר), תכנית לעידוד פרישה של עובדי הרשות בני 50-63 .
לתכנית היו שני שלבים: עד 28.
05 (להלן- חלון הזמנים הראשון) נית נו תנאי פרישה טובים, ומ - 1.
05 (להלן- חלון הזמנים השני) ניתנו תנאי פרישה טובים פחות.
בתכנית נקבע כי תנאי הפרישה המיועדים לפורשים בחלון הזמנים הראשון מותנים בפרישה של לפחות 50 עובדים בני גילים אלו, וכי אם הרשות לא תעמוד בתנאי זה, יקבלו כל העובדים את תנאי הפרישה המיועדים לפורשים בחלון הזמנים השני.
על פי התכנית, בתום חלון הזמנים הראשון על הרשות להגיש לממונה על השכר דוח ובו שמות הפורשים, תפקידם ותנאי הפרישה שניתנו להם.
ההטבות לעובדים הזכאים לפנסיה תקציבית שפרשו בחלון הזמנים הראשון היו: הגדלת שיעור הקצבה ב- 4%-8% ; מתן חצי דרגת פרישה לפחות (ועד שתי דרגות פרישה); מתן מענק הסתגלות ל -10 חודשים; מתן מענק פרישה בסך 20,000 - 50,000 ש"ח.
ההטבות נקבעו על פי השתכרות העובד יחסית לשכר הממוצע במשק.
לעובדים הזכאים לפנסיה צוברת שפרשו בחלון הזמנים הראשון ניתנו, נוסף על הכספים שהצטברו בקופת התגמולים, פיצויים מוגדלים בשיעור 100%- 180% ומענק הסתגלות לחודש אחד עד ארבעה חודשים.
שיעורי ההטבות שנקבעו לפורשים בחלון הזמנים השני היו נמוכים יותר.
הביקורת העלתה שלקראת הצעת תכנית הפרישה לשנת 2005 לא הכינה הרשות תחשיב מעודכן ומרוכז של היקף החיסכון מהתכנית המוצעת, ובו השוואת ההוצאות הנוספות שיהיו לה בשל תשלום תנאים משופרים לחיסכון בהוצאות השכר בשל פרישת העובדים.
על כן אי-אפשר לדעת אם היא אכן הביאה לידי חיסכון ובאיזו מידה.
נתון זה גם לא נדרש על ידי הממונה על השכר, ולמותר לציין שהוא לא הוצג למועצת הרשות (להלן - המועצה).
יצוין כי התחשיב האחרון של החיסכון הממוצע מפרישת עובד שהיה בידי הרשות נעשה בשנת 2003 על בסיס נתוני השכר של שנת 2002.
בתחילת מרס 2005 אישר סגן הממונה על השכר את בקשת הרשות להאריך את חלון הזמנים הראשון עד סוף החודש ולהגדיל את מספר החודשים שעבורם ניתן מענק הסתגלות לעובדים בעלי פנסיה צוברת.
05 אישר סגן הממונה על השכר להאריך את חלון הזמנים הראשון פעם נוספת - עד 15.
הוא הוסיף שאם משרה אינה מתבטלת לאחר פרישת העובד בשל חיוניותה, על הרשות לבטל משרה אחרת ולהביא זאת ליד יעתו בדוח שתמסור בתום חלון הזמנים הראשון.
חלון הזמנים הראשון הוארך בפעם השלישית עד ספטמבר 2005 .
לפי נתוני הרשות, על אף ההארכות החוזרות ונשנות של חלון הזמנים הראשון בתכנית הפרישה, רק 31 עובדים פרשו במסגרתה - רוב רובם בעלי פנסיה תקציבית והיתר בעלי פנסיה צוברת.
הביקורת העלתה כי הרשות לא קיימה את התנאי שהציב הממונה על השכר, ולפיו אם לא יפרשו 50 עובדים בחלון הזמנים הראשון, יקבלו הפורשים את ההטבות המופחתות שנקבעו לחלון הזמנים השני, ובניגוד להחלטה המקורית, ניתנו לפורשים ההטבות המוגדלות שנקבעו לחלון הזמנים הראשון.
לאחר שהסתיימה תכנית הפרישה לשנת 2005 לא בחנה הנהלת הרשות מדוע לא הושגו יעדיה ומדוע היא לא יושמה כהלכה, כדי לאתר בה כשלים וקשיים ולהפיק לקחים לעתיד.
כאמור, תנאי תכנית הפרישה נועדו לפורשים בני 50-63 .
לפי נתוני הרשות, שבעה מ-31 העובדים שפרשו בתכנית הפרישה היו בני 64 ומעלה, ולמרות זאת נתנה להם הרשות את ההטבות.
לכל אחד משבעת עובדים אלה שולמו מענקי פרישה בסך 7,500 -185,000 ש"ח, שהסתכמו בכמיליון ש"ח.
זאת ועוד, שישה מהם קיבלו גם תוספת דרגת פרישה (בין חצי דרגה לשתי דרגות), שמשמעותה תוספת ניכרת לשכר הפנסיונ י.
לפי נתוני הרשות, תוספת של דרגה אחת בדירוג התעופתי מעלה את שכר היסוד בכ-8%- 10% , ותוספת של דרגה אחת בדירוג הטכנאים, המהנדסים והאקדמאים מעלה את שכר היסוד בכ - 13%-15% .