HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
ההנחה שנקבעה ביסוד המסמך היא כי פיגוע במתקן חומ"ס או שינוע בכלי רכב המוביל חומ"ס יגרום לנפגעים רבים, וכי ביצוע פעולות אבטחה במתקנים המחזיקים או מייצרים חומ"ס יכול למנוע או לצמצם את הנזקים.
בין הגופים והמתקנים שאינם מונחים כלולים חברות לייצור חומ"ס, מתקנים מחזיקי חומ"ס, ברכות שחייה, בתי חולים, מכוני מחקר, מעבדות פרטיות, חברות לשינ וע חומ"ס וחברות שיווק דלק וגפ"ם.
במסמך הומלץ בין היתר על הקמת מדור חומ"ס בחטיבת האבטחה של המשטרה, ביצוע תיקוני חקיקה מתאימים, שיתוף פעולה עם המשרד וגורמים נוספים, גיבוש פתרונות אבטחה למתקני חומ"ס והכשרת כוח אדם בחטיבת האבטחה להנחיית מתקני חומ"ס.
12 החוק התקבל בפברואר 2005.
במסמך ששלח ראש מחלקת אבטחת תשתיות המשטרה אל מנהלת אגף חומרים מסוכנים במשרד באוגוסט 2009 הוא ביקש לקבל את רשימת מתקני החומ"ס החיוניים והרגישים ביותר ובייחוד 100 .
המתקנים המוגדרים על ידי המשרד כרגישים וחיוניים ביותר בספטמבר 2009 המציאה מנהלת האגף לחומרים מסוכנים במשרד למשטרה רשימה של 80 מפעלי חומרים מסוכנים שמומלץ להחיל עליהם את החוק להסדרת הביטחון והדגישה כי רשימה זו היא חלקית בלבד, וכי כל המפעלים המסווגים בסיווג A (סיווג שבו הוגדרה רמת המסוכנות הגבוהה ביותר במפעלי החומ"ס) אשר שמותיהם הועברו למשטרה בעבר ראוי להחיל עליהם את החוק לצורכי הנחיה ופיקוח.
בינואר 2010 התקיים דיון שבו השתתפו ראש מחלקת אבטחת תשתיות במשטרה, מנהלת האגף לחומרים מסוכנים במשרד וראש ענף חומרים מסוכנים וכן ראש מדור חומרים רעילים בפיקוד העורף.
נציג המשטרה ציין בדיון כי יש אלפי מתקני חומ"ס שאינם מונחים, וכל משרד מטפל בחומ"ס בתחומו ללא קשר למשרדים האחרים.
ראש ענף חומרים מסוכנים בפיקוד העורף ציין כי לפיקוד העורף יש 2,650 מתקני חומ"ס שאינם מונחים, אך אין אפשרות להגיע לכלל המתקנים.
ראש מדור חומרים רעילים בפיקוד העורף ציינה כי מתקנים קטנים ובינוניים הם הבעיה העיקרית, מאחר שנושא האבטחה בהם אינו מוסדר כלל.
בסיכום הדיון צוינו 16 .
מתקנים שנמצא כי ראוי להנחותם בשלב הראשון המשטרה הודיעה בתשובתה למשרד מבקר המדינה מאוקטובר 2012 , כי לא הוקם מדור ייעודי לנושא חומ"ס בחטיבת האבטחה של המשטרה ולא הוקצו משאבים, ונוכח היקף המשימות העומדות לפני החטיבה אין ביכולתה להנחות גופים בתחום החומ"ס ללא תוספת תשומות.
המשרד לביטחון הפנים הודיע בתשובתו למשרד מבקר המדינה מאוקטובר 2012 כי בחודשים האחרונים קידם מנכ"ל המשרד לביטחון הפנים עבודת מטה בנושא חוק הסדרת הביטחון, ובמסגרתה הונחו גופי המשרד להציג הצעות חקיקה אשר יאפשרו הנחיית גופים על ידי המשטרה ללא צורך בדיונים בדבר הוספתם לרשימת הגופים המונחים או גריעתם ממנה, כנדרש לפי החוק היום.
מהאמור לעיל עולה כי ביוני 2012 טרם הובאה לממשלה הצעת החלטה בדבר הוספת גופים שיוחל עליהם החוק להסדרת הביטחון.
הצעת ההחלטה שהכין המשרד לביטחון הפנים בשנת 2006 בנושא ופעולות בחינה נוספות שנעשו בשנים 2008 עד 2010 לא הובילו לקידום המהלך של החלת החוק על גופים נוספים כמתבקש.
בנוגע לעבודת המטה שהחל לקיים מנכ"ל המשרד לביטחון הפנים בחודשים האחרונים, משרד מבקר המדינה מעיר, כי לא ברור בשלב זה, מה יהיו תוצריה והאם תוביל למתן מענה ממשי וכולל לנושא.
משרד מבקר המדינה מעיר למשרד לביטחון הפנים כי אי -מתן הנחיות לאבטחת מתקנים של חומרים מסוכנים עלול להעמיד את הציבור בסכנה, ויש לראות את אי- מיצוי הטיפול בתחום זה בחומרה רבה.
המשרד להגנת הסביבה 859 .
ההנחה העומדת ביסוד דרישות המיגון של מתקני חומ"ס רגישים .
בדוח מ- 2007 נכתב כי המשרד הכין הערכות סיכונים בהתבסס על תרחיש ייחוס שונה מזה של פיקוד העורף.
בין שני הגופים נתגלעו חילוקי דעות מהותיים, בין היתר בנוגע לשיטת הערכת הסיכונים, לקביעת תרחיש הייחוס ולאמצעי המיגון הדרושים, והם לא הגיעו להסכמה בעניין.
עקב כך הם הציגו פעמים רבות בנפרד למחזיקי חומ"ס תרחישי ייחוס שונים, הערכות סיכונים ודרישות סותרות לנקיטת אמצעי מיגון, והדבר פגע באמינותם ועורר מחאות של מחזיקי החומ"ס.
המשרד השיב למשרד מבקר המדינה באפריל 2007 כי בשל הקשיים והמחלוקות בינו ובין פיקוד העורף מינה השר להגנת הסביבה ועדה ציבורית מקצועית בראשות האלוף במיל' הרצל שפיר (להלן - ועדת שפיר), שתפקידה לבחון את הסיכונים הנשקפים מפעילות בחומ"ס במתקנים שהוגדרו בעת מלחמה, בשעת חירום, עקב פעילות עוינת או בעת רעידת אדמה, ולהמליץ בדבר האמצעים והשיטה להפחתת הסיכונים.
ועדת שפיר הגישה את המלצותיה לשר להגנת הסביבה באוגוסט 2007 .
דוח הוועדה התייחס למספר מתקנים רגישים בצפון הארץ ונכתב בו בין היתר כי האירועים שנבחנו נקבעו על בסיס תרחישים המתאימים למצבי שגרה, שעת חירום, רעידות אדמה ופ עילות עוינת וטרור.
בדוח הוועדה נכתב כי בהנחות המוצא לעבודתה היא קבעה כקביעה עובדתית כי מפעלים - מתקנים המטפלים בחומרים מסוכנים בעיקר במפרץ חיפה - ייפגעו, וזאת ללא התייחסות לחישוב הסיכויים והסתברויות שאירוע כזה אכן יתקיים.
בדוח הוועדה נכתב כי קביעה זו מציבה אתגר קשה בפני המפעלים.
בין היתר על סמך הנחה זאת הגדירה הוועדה את דרישות המיגון.
ביוני 2009 דיווח מנהל תחום חומרים מסוכנים במשרד לוועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת (להלן - ועדת הפנים והגנת הסביבה) כי המשרד קיבל את המלצות דוח ועדת שפיר במלואן, והוא פועל על פיהן.
בינואר 2012 התקיימה ישיבה משותפת של ועדת הפנים והגנת הסביבה ושל ועדת העבודה הרווחה והבריאות לנושא סביבה ובריאות של הכנסת.
ראש אגף חומרים מסוכנים במשרד, הגב' רומי אבן דנן, דיווחה בישיבה כי מדיניות המשרד נקבעת על פי הערכת סיכונים דטרמיניסטית ולא הסתברותית וכי המפעל צריך להתקין אמצעים ולבצע תהליכים על ההנחה שהאירוע קרה, ולא על פי ההסתברות שהאירוע יקרה.
פיקוד העורף ציין בתשובתו למשרד מבקר המדינה מנובמבר 2012 , כי הנחיותיו ניתנות בנוגע לאירוע שאופיו מלחמתי והוא בעל פוטנציאל נזק גדול, ואילו הנחיות המשרד ניתנות בנוגע לאירוע המתאפיין בתקלה תפעולית.
במעקב נמצא שלאחר קבלת המלצות ועדת שפיר הוסיפו פיקוד העורף והמשרד לנקוט בעמדות שונות בעניין זה: פיקוד העורף נערך לתרחיש של פגיעה בקרבת המתקנים, ואילו המשרד להגנת הסביבה סבר בכל הקשור למתקנים רגישים מסוימים כי יש להיער ך לתרחיש של פגיעה ישירה בהם, על פי המלצות ועדת שפיר.
בהתייחסות מנכ"לית המשרד מפברואר 2013 נכתב כי המשרד אינו חוזר בו מאימוץ המלצות ועדת שפיר בנושא המיגון העילי המבוססות על תרחיש של פגיעה ישירה.
עם זאת ולאחר דין ודברים ארוך עם גורמי פיקוד העורף, המשרד מקבל כי פיקוד העורף הוא הגורם המוסמך 860 דוח שנתי64א .
לקביעת תרחישי הייחוס המלחמתיים והמיגון המתאים להתמודדות עם תרחישים אלה.
עוד כתבה כי לאחר בירור מעמיק מול כלל הגורמים המקצועיים האמונים על נושא זה בפיקוד העורף לרבות אלוף הפיקוד עצמו, נמצא כי הם עומדים על עמדתם לפיה תרחיש הייחוס הנכון הוא של פגיעה קרובה, ודעתם נוחה כי גם אם יתרחש התרחיש המחמיר של פגיעה ישירה האוכלוסייה לא תעמוד בסיכון בלתי סביר.
מאחר שהמשרד מכיר בסמכותו של פיקוד העורף לקבוע את תרחישי הייחוס המלחמתיים והמיגון המתאים להתמודדות עם תרחישים אלו, הוא החליט לדבריו להורות למפעלים רגישים לפעול בהתאם לתנאים שקובע פיקוד העורף.
המשרד פועל באופן האמור בשעה שהוא לא חזר בו, מאימוץ מסקנות ועדת שפיר אשר ההנחות שהנחו את עבודתה שונות מאלו שהנחו את פיקוד העורף.
לדעת משרד מבקר המדינה נוכח רגישותו המיוחדת של הנושא, נוכח הדין ודברים רב השנים בין הנוגעים בדבר ולאור העובדה שהמשרד המשמש מנחה מקצועי לאומי בתחום החומרים המסוכנים, מכיר במסקנות המקצועיות של ועדת שפיר שאינן עולות בקנה אחד עם עמדתו של פיקוד העורף - מוצע להעלות את הנושא להכרעת הממשלה.
מכל האמוניה שבנמל חיפה .
גז האמוניה הוא ח ומר רעיל ונפיץ אך חיוני לתעשיית המזון והתרופות, לייצור מעגלים מודפסים, לזיקוק נפט ולתעשיית הברום.
שימוש נרחב באמוניה נעשה במתקני קירור, שחלקם משמשים מפעלים חיוניים בשעת חירום.
חברת חיפה כימיקלים בע"מ (להלן - חברה א') מפעילה בנמל חיפה מכל אמוניה מקוררת שנפחו כ- 12,000 טון, אשר הקימה בשנת 1987.
בשנת 2003 ביקש מפקד פיקוד העורף דאז האלוף יוסף משלב להעריך את הסיכונים לפי תרחיש ייחוס מחמיר ועל בסיס הערכה זו קבע כי יש למגן את גג המכל.
צוות מקצועי שמונה להשלמת המיגון דיווח למפקד פיקוד העורף ביוני 2003 כי מיגון גג המכל כרוך בהגבהתו באופן החורג מהמותר בקרבת שדות תעופה, ולכן "אין דרך לבצע תוספת מיגון כפי שקבע אלוף פיקוד העורף" (ראו בעניין זה הדוח מ- 2007 .
) בדוח מ- 2007 עלה כילאחר סיום הביקורת הקודמת, באוקטובר 2003 , לאבחן פיקוד העורף אפשרויות נוספות למיגון המכל לפי קביעת מפקד פיקוד העורף דאז.
באפריל 2006 הכין אגף תכנון בצה"ל לבקשת מפקד פיקוד העורף דאז האלוף יצחק גרשון הערכה של סיכויי הפגיעה במכל וקבע כי הסיכויים לפגיעה ישירה בו קטנים מאוד ויש סיכוי קטן לפגיעה בקרבתו.
בדוח מ - 2007 נכתב כי הערכת אגף תכנון בצה"ל עסקה רק בתרחישי ייחוס מלחמתיים , שכללו ירי רקטות וטילים מלבנון ומסוריה, ולא כללה תרחישי ייחוס של פח"ע, שההיערכות להם היא באחריות המשטרה.
יובהר כי לא הייתה הערכת סיכונים מערכתית לכלל תרחישי הייחוס הנוגעים למכל האמוניה.
במאי 2006 הודיע פיקוד העורף לחברה א' כי "לא נשקפת סכנה ממכל האמוניה בהקשר המלחמתי", וכי במצב מלחמה ידרוש פיקוד העורף לצמצם את תכולת המכל למידה שלא תסכן אף את עובדי המפעלים בסביבה.
עם זאת הודיע פיקוד העורף כי על חברה א' להכין "תכנית המשרד להגנת הסביבה 861 .
רב שנתית שתכליתה נטרול מקסימלי של הסכנה הפוטנציאלית הנשקפת מהימצאותו של מכל מסוג זה בסביבה רווית אוכלוסין - ע"י העתקת המכל או חלוקתו למקטעים".
משרד מבקר המדינה כתב בדוח מ - 2007 כימקרה זה ממחיש את הצורך בגורם מתכלל בתחום החומ"ס, וכי לנוכח כלל הסיכונים ובכלל זה סיכוני מלחמה ופח"ע, יש לעשות הערכת סיכונים כוללת שתאפשר בחינה של מכלול השיקולים מנקודת המבט של כלל הגופים הנוגעים בדבר.
ועדת שפיר הגישה כאמור את המלצותיה באוגוסט 2007 ומסקנותיה נגעו גם למכל האמוניה בנמל חיפה.
הוועדה המליצה בין היתר על מיגון עילי של מכל האמוניה בנמל ושל מכלים נוספים וכן של צינור האמוניה בקטעים שבקרבת אוכלוסייה.
במכתב לשר להגנת הסביבה דאז, ח"כ גלעד ארדן מפברואר 2011 ציין ראש לשכת אלוף פיקוד העורף כי כלל מפעלי מפרץ חיפה המדווחים לפיקוד העורף על עמידתם בדרישות המיגון נבחנו לפי אמות המידה של מיגון כנגד פגיעה קרובה, ולא חל כל שינוי בעמדת פיקוד העורף שהובאה לידיעת הנוגעים בדבר בינואר 2007.
בהיתר רעלים שנתן המשרד לחברה א' ב- 2012 צוין כי היא נדרשת ליישם את ההמלצות המפורטות בדוח ועדת שפיר וקבע כי עד ינואר 2013 עליה למגן במיגון עילי את מכל האמוניה, וזאת לפי תרחיש הייחוס של פגיעה עילית ישירה במכל.
בנוגע ל מיגון העילי של צינור האמוניה בקטעים שבקרבת אוכלוסייה, בהיתר רעלים שנתן המשרד לשנת 2011 הוא דרש לסיים את המיגון לא יאוחר מאוגוסט 2011 , ואילו בהיתר רעלים לשנת 2012 דרש לסיימו לא יאוחר מאוגוסט 2012 .
במעקב עלה כי דרישות המיגון שהציב המשרד להגנת הסביבה בהיתר ה רעלים האמור לשנת 2012 לא יושמו, וחברה א' לא החלה בפעולות הדרושות למיגון מכל האמוניה והצינור.
המשרד להגנת הסביבה הודיע בתשובתו למשרד מבקר המדינה מאוקטובר 2012 כי הנחה את חברה א' למגן את המכל מפני איום מלחמתי, ואילו פיקוד העורף, שהוא הגורם המקצועי המנחה בדב ר התגוננות בשעת חירום, החליט כי אין צורך במיגון עילי של מכל האמוניה ולפיכך סירב להנחות את חברה א' לגבי המיגון הנדרש, למרות עמדת המשרד.
עוד ציין המשרד להגנת הסביבה בתשובתו כי ועדת שפיר המליצה על שורה של שיפורים בתחום המיגון אשר כללו אמצעים להקטנת הסיכון הנשקף מן המתקן, והמשרד פעל להתקנת האמצעים הללו, לרבות כדורים למניעת נידוף והגברת מערכות המים.
ההמלצה המרכזית שטרם יושמה הינה מיגון עילי של המתקן מפני פגיעה ישירה בעת מלחמה.
המשרד צירף לתשובתו את פניית השר להגנת הסביבה מינואר 2011 לשר הביטחון, לשר לביטחון הפנ ים, ולאלוף פיקוד העורף שבה נאמר כי המשרד הוציא לשני מפעלים במפרץ חיפה ובכללם לחברה א' דרישות מחייבות ולפיהן עליהם ליישם את המלצות ועדת שפיר בנוגע למיגון עילי, ודרישות אלה צוינו בהיתר הרעלים שלהם.
לדברי השר, לצורך מילוי הדרישות נדרשת הנחיה מטעם פיקוד העורף למפעלים, בדבר איום הייחוס של פגיעה עילית ישירה שכנגדה עליהם לבצע את המיגון העילי.
השר ביקש את הסיוע של שר הביטחון, השר לביטחון הפנים ואלוף פיקוד העורף בהפעלת פיקוד העורף כדי לאפשר למפעלים למלא את הדרישות בלוח הזמנים שנקבע להם.
פיקוד העורף הודיע בתשובתו למ שרד מבקר המדינה כי לא הייתה לו התנגדות להנחיות המשרד להגנת הסביבה שניתנו על פי המלצות ועדת שפיר, הגם שלעמדתו הן לא היו נחוצות.
במעקב עלה כאמור כי דרישות המיגון שהציב המשרד להגנת הסביבה בהיתר הרעלים לשנת 2012 לא יושמו.
משרד מבקר המדינה מעיר כי לא נמצאה הערכת סיכונים מערכתית של המשרד להגנת הסביבה לכלל תרחישי הייחוס הנוגעים למכל האמוניה.
בהיתר רעלים לשנת 2013 שנתן המשרד להגנת הסביבה לחברה א' בפברואר 2013 , הוא קבע כי על חברה א' לבצע בין היתר את המיגון העילי של צינור האמוניה לא יאוחר מנובמבר 2013.
בתשובתו הנוספת מפברואר 2013 ציין המשרד להגנת הסביבה כאמור כי פיקוד העורף הוא הגורם המוסמך לקביעת תרחישי הייחוס המלחמתיים והמיגון המתאים להתמודדות עם תרחישים אלה.
עם זאת כחלק מהיותו של המשרד מנחה לאומי לחומרים מסוכנים הוא בחן גם נושא זה וסבר בהתאם למסקנות דוח שפיר כי יש מקום לכלול גם תרחיש של פגיעה ישירה במכל האמוניה ולכן פעל להטמעת דרישה זו במסגרת הנחיית חברה א'.
המשרד הוסיף בתשובתו כי לאחר בירור מעמיק מול כלל הגורמים האמונים על נושא זה בפיקוד העורף החליט לקבוע בהיתר הרעלים של חברה א' כי עליה לעמוד בתנאי פיקוד העורף.
בתשובתה למשרד מבקר המדינה ממרץ 2013 ביקשה חברה א' להדגיש כי מכל האמוניה הינו מכל ייחודי וחסר תחליף המשרת את צרכי המשק הישראלי בכללותו, כאשר על פי הוראות משק לשעת חירום מוחזק בו מלאי החירום של האמוניה במדינה ישראל ולפיכך הוא מהווה תשתית לאומית חיונית.
עוד ציינה חברה א' בתשובתה כי אין לה כל התנגדות שמכל האמוניה, ככלל, לאו דווקא בהיבט של עמדותיהם השונות של המשרד להגנת הסביבה ופיקוד העורף, יעלה לדיון במליאת הממשלה לנוכח חשיבותו לכלל המשק הישראלי שעה שהחברה משמשת כשומר הסף של מלאי האמוניה של מדינת ישראל, הן בשגרה והן בחירום.
החברה הבהירה בתשובתה כי לא קיבלה מפיקוד העורף כל דרישה לביצוע מיגון עילי ועל כן היא סבורה כי על עניין זה להידון במסגרת ממשלתית אשר תסדיר את פעילותו של המכל ובכלל זה את הדרישות הנוספות למיגונו ככל שהן נדרשות.
לאור העובדה שהמשרד להגנת הסביבה משמש מנחה מקצועי לאומי בתחום החומרים המסוכנים חוזר משרד מבקר המדינה על הצעתו להעלות את הנושא להכרעת הממשלה (ראו לעיל בפרק העוסק בהנחה העומדת ביסוד דרישות המיגון של מתקני חומ"ס רגישים).
נודעת חשיבות לכך שהקרקע והמתקנים המחוברים אליה באתר שבו שוכן מכל האמוניה שקיבולתו 12,000 טון יהיו בבעלות המדינה.
באופן זה ניתן יהיה להבטיח יישום מדוקדק של דרישות המיגון החלות על המתקן האמור לאחסן גם מלאי חירום חיוני למשק.
על פי הסכם בין רשות הנמלים (להלן - הרשות) לחברה א', הקצתה הרשות לחברה את השטח במסוף הכימיקלים שבצפון אזור הקישון בנמל חיפה שבו פועל מכל האמוניה.
בהסכם נקבע כי בתום תקופת ההסכם, במרץ 2007 , כל המבנים שהקימה החברה באתר והמתקנים המחוברים לקרקע חיבור של קבע בהם מכל האמוניה, יועברו לבעלותה הבלעדית של הרשות.
המשרד להגנת הסביבה 863 .
חברת נמלי ישראל פיתוח נכסים בע"מ (להלן- חברת הנמלים) וחברת נמל חיפה בע"מ (להלן - חברת נמל חיפה) שבאו בנעלי הרשות13 , אמנם האריכו את תוקף ההסכם האמור לעיל עד דצמבר 2009 , אך כאמור על פי ההסכם המקורי מכל האמוניה היה אמור לעבור לבעלות הרשות ב- 2007 , והדבר לא נעשה.
גם לא נמצא שחברה א' שוכרת את השטח שהוקצה לה על פי חוזה כלשהו.
חברת הנמלים וחברת נמל חיפה מאפשרות אפוא לחברה א' להפעיל מתקנים שאמורים להיות בבעלותן וברשותן אף ללא חוזה שכירות.
חברת נמל חיפה הודיעה בתשובתה למשרד מבקר המדינה מספטמבר 2012 , כי בינה לבין חברת הנמלים קיימות מחלוקות שונות סביב מסוף הכימיקלים ובשל כך בין היתר למן שנת 2009 ואילך לא חתמה חברת נמל חיפה על הסכם ההרשאה עם חברה א' שנוסח על ידי חברת הנמלים.
חברת הנמלים הודיעה בתשובתה למשרד מבקר המדינה מספטמבר 2012 כי היא עשתה כל מאמץ להחתמת חברה א' על הסכמי הרשאה אף על פי שלא זכתה בעניין זה לשיתוף פעולה מחברת נמל חיפה, האמורה גם היא להיות צד לחוזה, ובפועל ההסכמים נחתמו עד כה רק בינה לבין חברה א'.
עוד הודיעה חברת הנמלים בתשובתה כי כל מתקן שהיה אמור לעבור לבעלות רשות הנמלים או חברת הנמלים לפי העניין עבר למעשה לבעלותן, שכן הוראות הסכמי העבר לא שונו, ברם לדבריה הדב ר יבוא לידי ביטוי מילולי פורמלי בהסכמים רק אם יוחלט על הקצאת השטח הרלוונטי לחברה א' לתקופה ארוכה ולא לתקופות קצרות שתכליתן לאפשר את הסדרת השגת האישורים הנדרשים ומציאת פתרון ברמה הלאומית.
עוד ציינה חברת הנמלים כי למיטב ידיעתה אין מחלוקת בין הצדדים לעניין הזכויות על המתקנים, כאמור.
מהאמור לעיל עולה כי עקב המחלוקת בין חברת הנמלים לבין חברת נמל חיפה בכל הנוגע להארכת הסכם ההרשאה עם חברה א', טרם חתמה חברת נמל חיפה על הסכם ההרשאה עם חברה א'.
בפועל המתקנים שהיו אמורים לעבור לבעלותה של חברת הנמלים ובכלל זה מכל האמוניה לא עברו לבעלותה ונותרו למעשה בבעלותה של חברה פרטית.
חברה א' הודיעה בתשובתה למשרד מבקר המדינה, ממרץ 2013 , כי אין לה כל התנגדות לכך שחברת נמלי ישראל תערוך מכרז להפעלת מסוף האמוניה.
משרד מבקר המדינה מעיר לחברת נמלי ישראל בע"מ כי עליה להסדיר בדחיפות את העב רת הבעלות על מכל האמוניה לידיה, כמתחייב על פי ההסכם בין רשות הנמלים וחברה א' מ- 1987 .
ולסכם את מתכונת הפעלתו 7.
לנוכח הסיכון בהימצאות מכל האמוניה במפרץ חיפה פרסם המשרד להגנת הסביבה מכרז לבחירת יועץ לבחינת חלופות למערך היבוא, האחסון, הניפוק והשינוע של אמוניה במפרץ חיפה.
החברה שזכתה במכרז הגישה למשרד בדצמבר 2011 את המלצותיה ובהן המלצה להקמת מפעל חלופי לייצור אמוניה בדרום הארץ, שתימשך חמש עד שבע שנים.
13 ביולי 2004 פורסם חוק רשות הספנות והנמלים, התשס"ד- 2004 , ועל פיו פוצלה רשות הנמלים לארבע חברות ממשלתיות: חברת הנמלים ושלוש חברות תפעוליות לנמלים, בהן חברת נמל חיפה .
במרץ 2012 הסכימו ביניהם השר להגנת הסביבה ושר התעשייה, המסחר והתעסוקה (להלן- התמ"ת14) על אימוץ ההמלצה להקמת מפעל חלופי לייצור אמוניה, לנוכח רמת האיום הביטחוני הנשקף לישראל.
המשרד להגנת הסביבה הודיע בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי בראשית שנת 2010 החליט השר להגנת הסביבה, כי משרדו יקיים בחינה מעמיקה של האפשרות להעתקת מכל האמוניה ממקומו הנוכחי.
החלופה המועדפת, שנבחרה בשיתוף חברת ייעוץ ותכנון, היא הקמת מפעל לייצור אמוניה מגז טבעי במישור רותם בדרום הארץ, באזור שבו כבר פועלת תעשייה כימית, יש בו גז טבעי זמין והוא מרוחק יחסית מריכוזי אוכלוסייה.
חלופה זו תייתר לדברי המשרד את הצורך בייבוא אמוניה לישראל דרך מכל המוצב על החוף.
עוד ציין המשרד כי השר להגנת הסביבה ושר התמ"ת פועלים להכנת הצעת החלטה לממשלה לתמיכה במפעל זה.
משרד מבקר המדינה מעיר כי עד יישום התכנית האמורה, שלמימושה יידרשו על פי הערכה כחמש שנים, על המשרד להגנת הסביבה לדאוג למיגון מיטבי של מכל האמוניה כפי שקבעה ועדת שפיר כאמור לעיל.
חוות גפ"ם בקריית אתא .
במתחם הנמצא בשטח השיפוט של קריית אתא וגובל בבתי זיקוק לנפט- חיפה, מפעילות שלוש חברות גז (להלן - חברות הגז) חוות גפ"ם15 (להלן- החווה) ששטחה כ-70 דונם ובה מכלי גפ"ם שנפחם הכולל כ - 3,000 טון ומתקני מילוי למכלים ולמכליות.
כד י לצמצם את הסיכון הנשקף מהחווה לאוכלוסייה שבסביבתה, אישרה הממשלה ביולי 200016 תכנית מתאר ארצית למשק הגפ"ם והורתה למשרד התשתיות הלאומיות ולמשרד להגנת הסביבה להביא לפניה הצעת החלטה בדבר קידום הכנתם ותקצוב ביצועם של סקרי סיכונים ותכניות מפורטות להעתקת החווה למקום אחר.
בדוח מ- 2004 נכתב כי המשרד לתשתיות לאומיות והמשרד להגנת הסביבה לא קידמו הכנת תכניות להעתקת החווה ולא אכפו על חברות הגז להטמין את מכלי הגפ"ם בקרקע ולהעתיק את מתקן המילוי למקום אחר.
עקב כך לא צומצם הסיכון הנשקף מהחווה לסביבתה, ומשום כך, בין היתר, מתעכבת זה שנים סלילת כביש עוקף קריות, החיוני לפיתוח מטרופולין חיפה.
בספטמבר 2005 אישרה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה תכנית מתאר ארצית- תמ"א 32 'ג - המאפשרת את המשך פעילות החווה כאתר גפ"ם לזמן מוגבל ומאשרת את הטמנת מכלי הגפ"ם שבה בהדרגה בידי חברות הגז.
בדוח מ- 2007 נכתב כי פיקוד העורף לא דרש מחברות הגז למגן את מכלי הגפ"ם מכיוון שלפי חישוביו, טווח הסיכון מהחווה הוא 580 מטר, ומבני המגורים הקרובים ביותר נמצאים במרחק 800 מטר ממנה.
יצוין כי בתוך טווח הסיכון שקבע פיקוד העורף ואשר אין בו מבני קבע, יש כבישים, מפעלים ומרכזי קניות.
"שונה שמו של המשרד ל"משרד הכלכלה 15 גז פחמני מעובה- גז לבישול.
16 החלטת ממשלה 1964 /(פש18) מ- 13.
המשרד להגנת הסביבה 865 .
בדוח מ - 2007 נכתב שבמלחמת לבנון השנייה שלושה גופי שלטון (המשרד, פיקוד העורף ומשרד התשתיות) ראו עצמם אחראים להסדרת פעילות החווה, ובין היתר נתנו הנחיות למפעיליה, אולם עשו זאת ללא תיאום מלא ביניהם, ועקב כך כל אחד מהם התיר למפעילי החווה להחזיק בה כמות גפ"ם מרבית אחרת.
המעקב העלה כי ב- 2010 ביטל המשרד להגנת הסביבה את היתר הרעלים של חוות הגפ"ם עבור מאגרי הגז שחברות הגז לא הטמינו.
בעקבות עתירה של חברות הגז לבית המשפט העליון ניתן צו ארעי שעיכב את ביטול היתר הרעלים אך בפסק הדין נקבע כי לא ניתן להיעתר לבקשה והביטול נכנס לתוקף בינואר 201217 .
המשרד להגנת הסביבה הודיע בתשובתו כי בינואר 2012 נתן לחוות הגז היתרי רעלים המצמצמים את הכמויות שמותר לאחסן בה לכעשירית מהכמות שהותר לאחסן בה קודם ביטול היתר הרעלים (270 טון בסך הכל).
המשרד הוסיף כי הוא פועל להטמנת המכלים או העתקתם מהמקום.
אחת משלוש חברות הגז המפעילות את החווה הודיעה בתשובתה למשרד מבקר המדינה ממרץ 2013 , בין היתר, כי ההפחתה הדרסטית של הכמויות שהותר לאחסן בחווה בעקבות ביטול היתר הרעלים, פוגעת קשות במלאי הגפ"ם במדינת ישראל וכושר האחסון של אותה חברה לאחר צמצום כמויות הגז באתר מספיק כיום לתקופת זמן של יום-יומיים בלבד.
כמו כן הודיעה החברה כי רק לפני ימים ספורים התקבל במשרדי החברה פרוטוקול של הוועדה המקומית קריית-אתא שבמסגרתו הוחלט לחדש את היתר הבנייה להטמנת המכלים והחברה לומדת אותו בימים אלה.
שתי חברות הגז הנוספות המפעילות את החווה לא השיבו למשרד מבקר המדינה.
משרד מבקר המדינה מעיר כי "הוועדה לצרכי המשק בחומ"ס בשעת חירום" קבעה כאמור כי נדרש להחזיק מלאי אסטרטגי של גפ"ם וכי אין כושר אחסון מספק של גפ"ם לצריכה השוטפת, כל שכן לשעת חירום.
ביטול היתר הרעלים של חוות הגפ"ם בגלל היעדר מיגון ראוי, יש בו כדי להחריף את היעדר המלאי במשק הגפ"ם ועל גורמי השלטון הנוגעים בדבר לתת את דעתם לכך.
הדוח על "היערכות העורף ותפקודו במלחמת לבנון השנייה" שפורסם ב - 2007 הצביע בין היתר על היעדר תיקון ליקויים שהועלו בדוח מ- 2004 בפעילות גורמי השלטון בטיפול בחומרים מסוכנים ובכללם המשרד להגנת הסביבה, פיקוד העורף והמשרד לביטחון הפנים.
ממצאי המעקב הנוכחי בתחום זה מלמדים בין היתר כי חלה התקדמות ביכולת האכיפה של דרישות פיקוד העורף והרשות הארצית לכבאות והצלה על מפעלי חומרים מסוכנים, משום שהעמ ידה בדרישותיהם היא כיום תנאי לקבלת היתר .
17 בג"ץ 4885/10 ,פזגז בע"מ נ' מנהל מחוז חיפה של המשרד להגנת הסביבהתק 2012 (1 ) 1739.
הרעלים של המשרד להגנת הסביבה על פי חוק החומרים המסוכנים, התשנ"ג - 1993 .
עם זאת, ליקויים מרכזיים וכבדי משקל שעליהם הצביע משרד מבקר המדינה בדוחותיו הקודמים לא תוקנו.
על המשרד להגנת הסביבה, בתפקידו כמנחה המקצועי הלאומי, לקבוע בתיאום עם שאר הגורמים הנוגעים בדבר תכניות עבודה מפורטות ובהן לוח זמנים בנושאי הטיפול והמניעה של אירועי חומרים מסוכנים כמתבקש מהחלטת הממשלה ממאי 2008 .
בנושא זה על המשרד לביטחון הפנים להסדיר ללא דיחוי נוסף את הכללת מתקני חומ"ס המוגדרים כמסוכנים ביותר במניין הגופים שיוחל עליהם החוק להסדרת הביטחון בגופים ציבוריים, התשנ"ח- 1998.
נוכח הסכנה הפוטנציאלית הטמונה במפעלי החומרים המסוכנים בכלל ומכל האמוניה בפרט וחילוקי הדעות בין הגורמים הנוגעים בדבר, נדרש לקדם בדחיפות את סוגיית המיגון שלהם ולהעלותה בפני הממשלה.
חיפושי גז טבעי (להלן- גז) ונפט בים התיכון מול חופי ישראל הניבו בשנים האחרונות תגליות גז משמעותיות ביותר וכמויות מסוימות של נפט.
נקודת המפנה הייתה בשנים 1999 - 2000 , עם גילוי מאגרי "נועה" ו"מאריB ", שסיפקו גז למשק הישראלי משנת 2004 .
אף שבשנים 2001 -2004 בוצעו בים התיכון עוד כמה קידוחים ללא תוצאות חיוביות, חברות מקומיות ובין-לאומיות החלו לגלות עניין בתחום זה.
בדי קות שעשו הביאו לידי גילוים של שני מאגרי גז גדולים - "דלית" ו"תמר" - בשנת 2009 .
מאגר "תמר" הוגדר במועד גילויו כתגלית הגז הגדולה בעולם בים העמוק6 באותה השנה7 .
מאגר נוסף, "לווייתן", התגלה בשנת 2010 .
והוערך כמאגר הגדול בעולם בעשור האחרון .
על פי חוק הנפט, התשי"ב- 1952 (להלן- חוק הנפט) אין לחפש ולהפיק נפט וגז אלא לאחר קבלת הרשאה לכך ממשרד האנרגיה והמים (להלן - משרד האנרגיה).
יצוין כי לעניין חוק .
6 משרד האנרגיה והמים מגדיר "ים עמוק" כעומק ים של300 .
מטר ויותר 7 בסוף מרץ 2013 החלה הזרמת גז מהמאגר לחוף.
ההזרמה מבוצעת באמצעות שני צינורות לאורך כ-180 .
ק"מ המשרד להגנת הסביבה 469 .
שם הדוח: שם הדוח: מוכנות והיערכות להשפעות סביבתיות של קידוחי גז ונפט בים מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64א שנת פרסום: התשע"ג- 2013 .
הנפט נפט וגז אחד הם 8 , והחוק אינו מבחין בין שני מקורות אנרגיה אלה בהוראותיו.
סוגי ההרשאות שנותן משרד האנרגיה לפי חוק הנפט (להלן - ההרשאות) הם: היתר מוקדם - ניתן לתקופה של עד 18 חודשים לצורך הפקת מידע ראשוני על מאפייני השטח כדי לעמוד על הסיכויים לגילוי גז ונפט; רישיון - ניתן לתקופה של שלוש שנים, שעליהן אפשר להוסיף עד ארבע שנים, לצורך חיפוש גז ונפט וקדיחת קידוחי ניסיון; חזקה - ניתנת אחרי הכרה בתגלית9 לתקופה של30 שנים, שעליהן אפשר להוסיף עוד20 .
שנים, לצורך חיפוש גז ונפט והפקתם מתחילת שנות החמישים של המאה העשרים ועד אמצע שנת 2012 נקדחו באישור משרד האנרגיה יותר מ -500 קידוחים, מהם 50 בים התיכון.
הקידוחים בים התיכון החלו בשנת 1969 .
לפי נתוני משרד האנרגיה נכון ליוני 2012 , משרד האנרגיה נתן הרשאות לחיפוש גז ונפט ולהפקתם ב-%65 משטח הים התיכון מול חופי ישראל10 ; ההרשאות כללו ארבע חזקות ו-32 רישיונות תקפים11, ורובן ניתנו בעבור פעילות בים העמוק במרחק ניכר מחופי ישראל12 .
רוב הרישיונות תקפים עד השנים 2013 -2015 .
ביוני 2012 הודיע שר האנרגיה על הפסקת מתן הרשאות חדשות לחיפושי נפט וגז ולהפקתם בים התיכון.
להלן מפת חיפושי הגז והנפט וקידוחיהם בדצמבר 2012 : .
המונח נפט, לפי חוק הנפט, כולל גם גז 9 תגלית, לפי חוק הנפט, פירושה גילוי שדה נפט.
שדה נפט, לפי חוק הנפט, פירושוקרקע על כל שכבותיה הגאולוגיות שידוע כי יש מתחתיה מצבר של נפט שמספיק להפקה למטרות מסחר.
10 'בעניין השטח הימי של מדינת חוף ראו להלן, עמ495.
11 לפי נתוני משרד האנרגיה היו באותו מועד ארבעה רישיונות נוספים שאינם בתוקף, בערר משפטי אצל השר, והם נרשמו במפה כדי שלא תוגש בקשה אחרת לגביהם.
12 שדות הגז הגדולים שהתגלו מול חופי ישראל נמצאים בעומק כולל (עומק המים ועומק הקידוח בתת-קרקע הים) של יותר מ -5 ק"מ במרחק של 30-160 .
ק"מ מהחוף 470 דוח שנתי64א .
חיפושי גז ונפט וקידוחיהם בדצמבר 2012 .
,כל הזכויות שמורות למרכז למיפוי ישראל 2012 .
המפה הודפסה בהיתר המרכז למיפוי ישראל.
All Rights Reserved by the Survey of Israel, 2012.
Printed with Survey of Israel Permission.
בפברואר 2013 מסר משרד האנרגיה למשרד מבקר המדינה כי בשנת 2012 התקיימו שבעה קידוחים בים התיכון מול חופי ישראל, בהם קידוח נפט אחד סמוך לחוף13 .
אין ספק בחשיבות פיתוחה של תעשיית גז ונפט מקומית.
תעשייה זו היא נכס אסטרטגי שיצמצם את תלותה של ישראל במקורות אנרגיה המצויים בידי מדינות אחרות, חלקן עוינות.
מדובר גם בנכס כלכלי שיביא, בין היתר, לידי הגדלת הצמיחה במשק, הכנסה ניכרת למדינה, .
13 מדובר בקידוחים אלה: שרה, מירה, ישי, ים 3 (קידוח נפט), שמשון, לווייתן ותמר.
באפריל 2013 מסר משרד האנרגיה למשרד מבקר המדינה כי במאגר לווייתן מתוכננת "ירידה לעומק רב למטרת נפט".
המשרד להגנת הסביבה 471 .
בעיקר מהיטלים על רווחי התגליות, וכן חיסכון כספי ניכר בשל היעדר הצורך בייבוא גז ונפט, בייחוד לנוכח מחירי הנפט העולמיים המאמירים מפעם לפעם.