HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
(ו) בעקבות השימוע ובהוראת מנכ"ל המשרד השעה החה"ע את מנהלת בית ספר יסודי ו' מניהול בית הספר בשנת הלימודים התשע"א.
ממכתב ההשעיה שכתב החה"ע למנהלת עולה שהוא התייחס בחומרה לנזק התדמיתי שנגרם לארגון, אולם הפחית בחומרת מעשיה של המנהלת.
מן האמור לעיל עולה שלמשרד היו קטעי מידע שעוררו חשש שהליכי הרישום והקבלה של תלמידות לבתי ספר של החה"ע לקויים.
הוא אמנם פעל במישור האישי כנגד מנהלת בית ספר בעקבות האירוע האמור, אולם הוא לא בדק אם בתי הספר מקבלים תלמידות על פי הכללים שקבע.
מכאן שהנהלת המ שרד והאגף לחינוך מוכש"ר לא מילאו כראוי את תפקידם שכן הם לא וידאו כי אין המדובר בבעיה יסודית יותר הנוגעת לסדרי הקבלה של תלמידות לבתי ספר שבבעלות החה"ע.
תלונות הן אמצעי לפתור בעיה נקודתית, והטיפול בהן הוא הזדמנות לתקן בעיה כללית.
בנוגע לשתי התלונות האמורות, ביקשה נציגת האגף לחינוך מיוחד במשרד מהאגף לחינוך מוכש"ר לערוך בדיקה שחורגת מגבולות התלונות עצמן.
בנסיבות אלה ראוי היה שהאגף ירחיב את בדיקתו ולא יסתפק בבדיקת פרטי התלונות האמורות.
למרות זאת נמצא כי התלונות טופלו ברמה הפרטנית -אישית בלבד, ולא הורחבו לבחינה כו ללת של נוהלי הרישום וסדרי הקבלה בבתי הספר שבבעלות החה"ע.
הטיפול של משרד החינוך בשתי התלונות מצביע על דפוסי פיקוח מוגבלים ומרוסנים שספק רב אם יש בהם כדי להבטיח שמערך הקבלה והרישום מתנהל כראוי באופן שוטף ובכל שנה תוך מניעת פגיעה בעקרון השוויון.
 ממצאי הב יקורת מעידים על פיקוח לקוי של המשרד, באמצעות האגף לחינוך מוכש"ר, על מוסדות החינוך המוכש"ר, ובייחוד על כשלים בפיקוח על החה"ע, שהוא בעליהם של מרבית בתי הספר היסודיים לבנות במגזר החרדי.
המשרד השיב למשרד מבקר המדינה בנובמבר 2010 כי "מגבלות הפיקוח הן קבלת מידע מגוף שני בלבד.
מפקחי משרד החינוך, אף אם היו בהתאם לתקינה הרגילה, לא יכולים היו להימצא בכל עת ובכל מוסד חינוך בעת הרישום.
הפיקוח יעיל ככל שיהיה יכול לטפל בדיעבד בפניות ובתלונות הורים ואינו שותף להליכי הרישום בזמן אמת".
לדעת משרד מבקר המדינה, המשרד אינו יכול להסתפק בבדיקת תלונות בדיעבד ולהניח שבכך מיצה את הדרוש בתחום הפיקוח שכן תחומי אחריותו וסמכויותיו רחבים יותר.
על האגף לבדוק היטב את הליכי 966 דוח שנתי61ב .
הרישום לבתי הספר של החה"ע ולוודא שהם הוגנים, שוויוניים ועומדים בכללים שקבע המשרד.
על הנהלת המשרד לוודא שהאגף מקיים פיקוח אפקטיבי על החה"ע.
החה"ע הוא הבעלים של מאות מוסדות חינוך במגזר החרדי ואחראי גם להליכי הקבלה של תלמידות למוסדותיו.
על הנהלת החה"ע לבדוק את הליכי הקבלה של תלמידות לבתי הספר שלו ולוודא שהם עומדים בכללים שקבע המשרד.
הפיקוח של הרשויות המקומיות על הליכי הרישום והשיבוץ .
האחריות לפקח על הרישום והקבלה של תלמידים למוסדות החינוך המוכש"ר מוטלת כאמור על משרד החינוך ועל הרשויות המקומיות: הרשות המקומית אחראית לרישום ילדים ונערים למוסדות החינוך המוכש"ר; על הרשות המקומית ועל משרד החינוך מוטלת האחריות להבטיח שעקרונות היסוד של החינוך הממלכתי, בהם שוויון ההזדמנויות, ימומשו גם בחינוך המוכש"ר.
בפס"ד האגודה לזכויות האזרח שהוזכר לעיל נדונו גם סמכויות פיקוח שהוקנו למשרד החינוך ולעיריית ירושלים בחוקי החינוך השונים המאפשרים להם לפקח היטב על הרישום ועל הקבלה למוסדות החינוך החר די.
בפסק הדין נכתב כי "סמכויות האכיפה העומדות לרשות העירייה בעניין זה מוגבלות.
עם זאת מבקרת העירייה הנחתה את העירייה, כבר לפני מספר שנים, בדבר פעולות הפיקוח שעל עיריית ירושלים לעשות.
כגון - גיבוש תבחינים לקבלת תלמידות ונוהל רישום לבתי ספר מוכרים שאינם רשמיים".
בית המשפט קבע כי גם אם סמכויותיה של עיריית ירושלים "אינן כה משמעותיות ואפקטיביות כמו אלה המוקנות למשרד החינוך, עליה לבצע פיקוח במסגרת הסמכויות המוקנות לה בחוק ולפעול ללא דיחוי בהתאם להנחיות שניתנו לה על ידי מבקרת העירייה להכנת תוכנית פיקוח אפקטיבית בזמן אמת על רישום תלמידות למוסדות החינוך החרדי".
בשנת הלימודים התש"ע למדו במערכת החינוך העירונית החרדית בירושלים כ - 44,000 בנות ובנים בחינוך היסודי (כיתות א' עד ח') וכ- 21,000 בחינוך העל-יסודי (כיתות ט' עד י"ב).
כ- 14,500 תלמידות למדו ב-22 בתי הספר היסודיים שבבעלות החה"ע בעיר, וכ- 10,700 תלמידות למדו בבתי הספר העל-יסודיים החרדיים בעיר.
האגף לחינוך חרדי שייך ל"מנהלה לחינוך ירושלים" (להלן - מנח"י)22 .
הרישום לבתי ספר בחינוך המוכש"ר מתבצע במוסדות עצמם.
הנהלת בית הספר היא המחליטה אם לקבל את המועמדות שנרשמו אליו.
22 מנח"י הוקמה בהסכם בין המשרד ובין עיריי ת ירושלים בשנת התשמ"ט.
בתי ספר בחינוך היסודי 1.
מן המסמכים שנבדקו בביקורת עולה שלכמה מבתי הספר היסודיים החרדיים בירושלים יש ביקוש עודף: מספר הבנות המעוניינות ללמוד בהם גדול ממספר הבנות שהם יכולים לקלוט.
במצב כזה יש לקבוע שיטה הוגנת ושוויונית למיון המועמדות.
הבדיקה העלתה שאף על פי שהאגף לחינוך חרדי נדרש שוב ושוב לפתור בעיות הנובעות מביקוש עודף לבתי ספר מסוימים, הוא לא בירר אם בתי הספר ממיינים מועמדות ומשבצים אותן על פי שיטה ידועה וברורה, ואף לא דרש מהם להציג את אמות המידה המשמשות אותם למיון.
עיריית ירושלים השיבה ל משרד מבקר המדינה בנובמבר 2010 " כי80% מבתי הספר קולטים את תלמידיהם אך ורק על בסיס אזורי רישום.
20% הנותרים נקבעים גם בהם אזורי רישום אך קביעת האזורים מתבצעת לאחר הליך הרישום בפועל, בין השאר בהתאם למצאי הפיזי של המבנים".
קביעת אזורי רישום בדיעבד לאחר סיום ה רישום מעקרת מתוכן את השיטה הזאת לשיבוץ תלמידות.
משרד מבקר המדינה מעיר לעיריית ירושלים כי יש לקבוע מראש שיטה למיון תלמידות ולשיבוצן בבתי ספר יסודיים, להחילה על כל בתי הספר ולהביאה לידיעת הבנות והוריהן.
שיטת מיון ידועה וברורה תאפשר לדעת מהו מקום לימודיה הצפו י של הבת ולהיערך לכך ותביא לידי הגברת אמון הציבור בה.
באגף לחינוך חרדי קיים פורום "ועדת שיבוץ", שבו שותפים גם נציגי החה"ע ונציגי ההורים.
בדיוניה לקראת שנת הלימודים התשע"א סקרה הוועדה את מצאי המקומות הפנויים בבתי הספר ובדקה היכן יש צורך לפתוח כיתות נוספות.
נוסף על כך, היא טיפלה בשיבוץ בנות שלא שובצו בבית ספר ואיתרה מקומות לימוד עבורן.
נמצא שהוועדה לא מונתה באופן רשמי, לא הוצא לה כתב מינוי ותפקידיה לא הוגדרו בכתב.
ממסמכיה של ועדת השיבוץ עולה כי החה"ע קבע לעתים אזורי רישום (ראו להלן).
האגף לחינוך חרדי שבמנח"י לא העיר את הערותיו בעניין אזורים אלה, אלא נהג על פי החלטת החה"ע.
האגף היה ער לאי-ביצועם של סיכומי ועדת השיבוץ, ואף על פי כן הוא השאיר את אכיפת ההחלטות על בתי הספר לחה"ע: בפרוטוקול מדיון ועדת השיבוץ באוגוסט 2010 ", ימים מעטים לפני פתיחת שנת הלימודים התשעא, נרשם כי "נציגי העירייה התריעו.
על כך שלאור הפניות המתרבות על אי קבלת תלמידות בהתאם לסיכומים, הרי שעל החינוך העצמאי לוודא את ביצוע ההחלטות במלואן".
עיריית ירושלים השיבה למשרד מבקר המדינה בנובמבר 2010 כי היא רואה בחה"ע "'יד ארוכה' של העירייה" מול הנהלות בתי הספר וכי "כל ההחלטות גובשו וסוכמו במשותף לגמרי בין העירייה לבעלות".
החה"ע השיב למשרד מבקר המדינה בנובמבר 2010 כי "דיוני 'ועדת השיבוץ' אינם מתנהלים בדרך של 'החלטות ואכיפת החלטות'.
מדובר בשיתוף פעולה נושא פרי.
במספר בתי ספר לא רב ישנו עודף ביקוש על היצע פיזי ובהתייחס אליהם פועל החה"ע בשיתוף עם העירייה לשיבוצן של כל הבנות ומציאת פתרונות פיזיים.
באופן שבסופו של תהליך, מוצאת כל בת את מקומה באחד מבתי הספר הקרובים למקום מגוריה, גם אם לעיתים אינו הקרוב ביותר".
מהאמור לעיל עולה שהאגף לחינוך חרדי, השייך למ נח"י ולעיריית ירושלים, לא מילא כיאות את תפקידו בכל הנוגע לפיקוח על הרישום לבתי הספר היסודיים בעיר: הוא הסתפק בעיקר בטיפול בבנות שמקום לימודיהן לא נקבע עד מועד סמוך לפתיחת שנת הלימודים, והחלטותיו על שיבוצן התקבלו לפי כללים שקבע החה"ע.
על מנח"י ועיריית ירושלים לקבוע מדיניות בעניין שיבוץ בנות בבתי ספר יסודיים בחינוך החרדי.
בין השאר עליהן לדרוש מבתי הספר או מבעליהם להציג את שיטת המיון שלהם ואת אמות המידה לשיבוץ, לבדוק אותן ולהחליט אם לאשרן.
בבדיקה זו עליהן להביא בחשבון מכלול של שיקולים כמו גודלן הרצוי של הכי תות ופיזור אוכלוסיית היעד של בתי הספר בשכונות השונות.
על עיריית ירושלים לפקח על מוסדות החינוך ולוודא שהשיבוץ אליהם נעשה על פי המדיניות שנקבעה.
הסמכות להסדיר את שיבוצן של תלמידות תושבות ירושלים היא סמכות שלטונית שנתונה לעיריית ירושלים.
לפיכך, על מנח"י לבנות תשתית פורמלית הולמת לוועדת השיבוץ: לקבוע מהם תפקידיה וסמכויותיה וכן לקבוע מי הם חבריה ולמנותם.
אין העירייה יכולה לאפשר לחה"ע מעורבות במימוש סמכויות שלטוניות בלא שנבחנה התשתית הפורמלית המלאה כאמור.
בתי ספר בחינוך העל-יסודי 1.
נמצא שגם בחינוך העל-יסודי כמ ה מבתי הספר מבוקשים מאוד בקרב הבנות והוריהן, ומספר הבנות המעוניינות ללמוד בהם גדול הרבה יותר ממספר הבנות שהם יכולים לקלוט.
למרות זאת נמצא כי עיריית ירושלים ומנח"י לא פיקחו על שיבוץ הבנות בבתי ספר על-יסודיים ואף לא בדקו אם הוא נעשה באופן הוגן ושוויוני.
עיקר טיפולן של העירייה ומנח"י ברישום בנות ובשיבוצן נעשה לאחר שבתי הספר החליטו אילו תלמידות יתקבלו: האגף לחינוך חרדי מקבל מבתי הספר היסודיים רשימה של תלמידות בכיתות ח' שלא התקבלו לבית הספר שאליו נרשמו ומעביר את הרשימה לכמה מבתי הספר העל-יסודיים בעיר כדי למצוא ל הן מקום לימוד.
ממסמכי האגף עולה שכל בת שמשובצת בבית ספר נמחקת מרשימה זו.
האגף אינו מתערב בשיקוליהם של בתי הספר, אלא מנסה לשכנעם לקבל בנות שלא שובצו לאחר שבתי הספר "מילאו את השורות".
לשם טיפול בעררים של הורי תלמידות על החלטות של בתי ספר על-יסודיים במגזר החרדי בירושלים ולשם פתרון בעיות שמתעוררות בשיבוץ בנות בבתי ספר אלה נעזר האגף לחינוך חרדי בוועדה חיצונית שחברים בה שני רבנים (להלן - ועדת הרבנים).
ממסמכי עיריית ירושלים עולה שוועדת הרבנים "פועלת על בסיס וולונטרי כוועדת ערר ומפקחת על שיבוץ הבנות במוסדות על יסודיים".
(א) התברר כי עיריית ירושלים לא מינתה את ועדת הרבנים באופן רשמי ולא הגדירה את תפקידיה.
העירייה גם אינה יודעת מהם השיקולים המנחים את חבריה בבואם להחליט על שיבוץ של בת בבית ספר מסוים, ולכן עובדיה אינם יכולים לנמק להורים את ההחלטה.
במסמכי העירייה לא נמצאו פרוטוקולים של ועדת הרבנים.
(ב) ביוני 2009 היו ברשימת הלא משובצות בחינוך החרדי בירושלים130 בנות שעדיין לא נמצא להן בית ספר לשנת הלימודים התש"ע; באוגוסט 2010 , כמה ימים לפני פתיחת שנת הלימודים התשע"א, היו בידי האגף לחינוך חרדי שמות של כ-100 בנות שעדיין לא נקבע היכן הן ילמדו; ובספטמבר 2010 - לאחר תחילתה של שנת הלימודים - היו 66 בנות שלא שובצו בבתי ספר על-יסודיים.
על פי הסבריהם של מנהל האגף לחינוך חרדי וכמה מעובדיו, את רשימת הבנות שלא שובצו העביר האגף לטיפולה של ועדת הרבנים, ואת רשימת הבנות שלא שובצו גם לאחר תחילתה של שנת הלימודים העביר מנהל האגף לקציני ביקור סדיר23.
)(ג הבדיקה העלתה שוועדת הרבנים קיבלה פניות בעל פה מעיריית ירושלים ומהציבור הרחב וכי היא לא רשמה את החלטותיה ואת נימוקיה ולא הודיעה לפונים אליה, לרבות הורים שערערו על החלטות של בתי ספר, מהי החלטתה.
במסמכי האגף לחינוך חרדי נמצאו 14 תלונות שקיבל לגבי בנות שביקשו להתקבל לבתי ספר על-יסודיים בירושלים בשנת הלימודים התש"ע ולא התקבלו.
האגף לא השיב לפונים בכתב.
על חלק מן התלונות נרשם בכתב יד שם בית הספר שבו שובצה הבת ללא תאריך.
מן האמור לעיל עולה כ י האגף לחינוך חרדי, השייך למנח"י ולעיריית ירושלים, אינו מפקח כנדרש על הליכי הרישום לבתי הספר העל-יסודיים והשיבוץ בהם.
האופן שבו נעזר האגף לחינוך חרדי בוועדת רבנים לשם שיבוץ הבנות בבתי הספר אינה עולה בקנה אחד עם כללי המינהל התקין.
עיריית ירושלים השיבה למשרד מבקר המדינה בנובמבר 2010 כי "ועדת הרבנים פועלת באופן וולונטרי ובלתי תלוי ללא קשר לעיריית ירושלים כאשר העירייה בחרה להיעזר בשירותי הוועדה לעניין קבלת אחיות כולל כפיית המוסדות לקריטריון זה" (בעניין קבלת אחיות של תלמידות בבתי הספר - ראו להלן).
הסמכות להסדיר את שיבוצן של תלמידות תושבות ירושלים היא כאמור סמכות שלטונית שנתונה לעיריית ירושלים.
אם העירייה מעוניינת לקבל סיוע מגורמים חיצוניים כמו רבנים, אשר למעמדם הרם בחברה החרדית עשויה להיות תרומה לנושא, עליה להגדיר בפירוט את תפקידם, את המסגרת המינהלית שבה ישולבו, את תחום עיסוקם ואת דרכי הדיווח על עבודתם.
מכל מקום, אין העירייה יכולה לאפשר מעורבות במימוש סמכויות שלטוניות בלא שקוימו התנאים האמורים.
על עיריית ירושלים ומנח"י לפקח על רישום התלמידות לבתי הספר ועל החלטות בתי הספר בעניין קבלתן.
בשנת הלימודים התש"ע למדו במערכת החינוך העירונית החרדית בבני ברק כ - 21,000 ,תלמידות כ- 14,000 מהן בחינוך היסודי וכ- 7,000 בחינוך העל-יסודי (כיתות ט' עד י"ב).
כ - 11,000 מהתלמידות למדו בשנה זו ב -13 בתי ספר יסודיים שבבעלות החה"ע .
23 המשרד, באמצעות קציני ב יקור סדיר ברשויות המקומיות, מאתר תלמידים שאינם מבקרים ביקור סדיר בבית הספר ומסייע בהחזרתם למעגל הלומדים.
במאי 2010 מסר מנהל אגף החינוך בעי ריית בני ברק לנציגי משרד מבקר המדינה את הדברים האלה: משרדהחינוך 973 .
עיריית בני ברק קבעה אזורי רישום לבתי ספר יסודיים של החה"ע: כל בית ספר קולט תלמידות המתגוררות ברחובות מסוימים.
אזורי הרישום משתנים משנה לשנה משיקולים דמוגרפיים.
הרישום לבתי הספר היסודיים והעל -יסודיים לבנ ות מתקיים בבתי הספר עצמם.
אגף החינוך בעיריית בני ברק אינו מפקח על רישום התלמידות לבתי הספר העל-יסודיים ועל שיבוצן בהם.
ידוע לאגף החינוך בעיריית בני ברק שבתי הספר העירוניים העל -יסודיים לבנות בוחנים ומראיינים מועמדות, אך הוא אינו יודע מה משקל המבחנים והראיונות בהחלטה אם לקבלן.
מנהל אגף החינוך בעיריית בני ברק יודע שיש לבתי הספר תקנונים, אולם האגף לא דרש מבתי הספר להציגם.
עיריית בני ברק אינה ממלאת את תפקידה בכל הנוגע לפיקוח על קבלת התלמידות לבתי הספר העל-יסודיים שבתחומה.
על העירייה לפקח על כך ולוודא שההליכים מקוימים באופן הוגן ושוויוני.
עיריית מודיעין עילית .
ראש עיריית מודיעין עילית, מר יעקב גוטרמן, ומנהלת מחלקת החינוך בעיר מסרו לנציגי משרד מבקר המדינה בספטמבר 2010 כי בעיר פועלים שבעה בתי ספר על-יסודיים לבנות, והעירייה הקצתה להם מבנים וציוד וכי אין לעירי יה מידע על הרישום של התלמידות אליהם והשיבוץ בהם, והיא אינה מפרסמת מועדי רישום אליהם.
לדבריהם, כאשר עיריית מודיעין עילית מקבלת פניות של הורים בעניין תלמידה שלא התקבלה לבית ספר, היא פונה אל בית הספר ומשתדלת לשכנעו לקבל אותה, ובכך מתמצה פעילותה לגבי הרישום והשיבוץ.
בתשובתה למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2010 תיארה עיריית מודיעין עילית את מאמציה למצוא מקומות לימוד לתלמידות בכיתות ט': היא "ניסתה לשכנע את ראשי התיכונים לקבל את התלמידות.
ראש העיר התערב אישית.
העירייה פנתה גם לרבני העיר.
על מנת שגם הם יפנו למנהלי ב תי הספר העל -יסודיים בבקשה נחרצת לשיבוצן של יתר התלמידות".
מלבד זאת היא פנתה לסגן שר החינוך בעניין זה בספטמבר 2010 , ובאוקטובר 2010 , כחודש וחצי לאחר תחילת שנת הלימודים התשע"א, פנו רבני העיר מודיעין עילית אל מנהלי ארבעה בתי ספר על-יסודיים בעיר כדי שיקבלו שמונ ה בנות שעדיין לא שובצו ללימודים.
העירייה הוסיפה והשיבה בפברואר 2011 שהיא מבקשת ממשרד החינוך הוראות מפורטות כיצד עליה להפעיל את סמכויות הפיקוח; היא פנתה בעניין זה לאגף, באותו החודש, וביקשה לקבוע עמו "מתווה עד לפתיחת שנת הלימודים התשע"ב", לרבות בעניין המבחנים והראיונות שייערכו למועמדות, הטיפול בעררים וכן הוראות לפעולות שעל העירייה לנקוט נגד בתי ספר שאינם ממלאים את הנחיותיה.
בעניין זה השיב משרד החינוך בינואר 2011 כי "יגובש נוהל עבודה מול הרשויות ככל האפשר בתיאום עם הרשויות המקומיות ויפורסם.
הנוהל יכלול בין היתר מועדי דיווח למשרד החינוך".
עיריית מודיעין עילית, כמו רשויות מקומיות אחרות, מוסמכת לפקח על הליכי הרישום והשיבוץ בתחומה, וביכולתה לנקוט פעולות פיקוח כאמור.
למרות זאת היא הציגה את עצמה בתשובתה כמי שניצבה חסרת אונים מול עובדת אי-שיבוצן של בנות בבתי ספר ע ל-יסודיים, ועם זאת דיווחה על פעולות שנקטה, אשר אפשר לראות בהן ראשיתו של הליך פיקוח.
על העירייה מוטל לפקח על רישום התלמידות לבתי הספר ועל החלטות בתי הספר בעניין קבלתן ולנקוט את הפעולות הנדרשות כדי ששיבוצן ייעשה באופן הוגן ושוויוני.
רישום תלמידות ושיבוצן צריכים להיעשות בשיטתיות ובהגינות ועל פי כללים שידועים גם למועמדות ולהוריהן: יש להקפיד שמועדי הרישום יהיו ידועים וברורים, שהמיון ייעשה בשיטתיות, בשקיפות ובהגינות ושההחלטה לקבל מועמדות לבתי הספר או לדחותן תתקבל על פי אמות מידה ידועות וברו רות, שאם לא כן עלול להיפתח פתח לקבלת תלמידות על פי שיקולים שאינם ממין העניין או באופן שרירותי.
ביישובים שבהם מתגוררים בעיקר תושבים שאורח חייהם חרדי, וגם בירושלים, יש ביקוש עודף לבתי ספר מסוימים בחינוך היסודי ולבתי ספר מסוימים בחינוך העל -יסודי.
במצב כזה עול ה ביתר שאת הצורך לשבץ את הבנות באופן האמור.
משרד החינוך והרשויות המקומיות אחראים לוודא שהליך רישום המועמדות, מיונן ושיבוצן יהיה הוגן ושוויוני.
מתשובתו של מנהל אחד מבתי הספר העל-יסודיים החרדיים הגדולים ניתן ללמוד על מקומם של מוסדות החינוך בחברה החרדית: אידיאולוגיית החינוך החרדי היא במהותה הקפדה על קיום מצוות, ספיגת ערכי קודש, הקניית אהבת תורה ויראת שמיים.
נדבך מרכזי בחינוך החרדי הוא החינוך הרוחני הגורם לעיצוב האישיות וסולם הערכים, אשר מושפעים באופן טבעי גם מהגורמים הסביבתיים והחברתיים.
על פי שיטת החינוך החרדית, החינוך אינו מתוחם ומוגבל במקום או בזמן.
למנהלי המוסדות ולמחנכים בהם אין שיקול דעת רחב וחופש פעולה לעצב דרכי חינוך כרצונם, והם כפופים ל"דעת תורה".
על מקום מוסדות החינוך בקהילה במגזר החרדי ניתן ללמוד גם מתשובתו של החה"ע: חינוך התלמידים אינו מוגבל לשעות הלימוד במוסד.
לפיכך נודעת חשיבות ראשונה במעלה להתאמת אורחות חייה של המשפחה לדרכו של בית הספר, שאם לא כן, ייפגעו הן חינוכה של התלמידה והן חינוכן של חברותיה.
קבלת אחיות של תלמידות בנוהלי הרישום שהעבירה כאמור המפקחת על בתי ספר על-יסודיים לבתי הספר נקבע כי "יש לדאוג להליך שוויוני, ברור ומדיד, המאפשר בקרה ופיקוח מטעם משרדנו, במידת הצורך, אחר התנהלות הרישום והקבלה.
יש לקבוע קריטריונים מקצועיים שוויוניים וברורים.
אשר על פיהם תפעלו ברישום וקבלה של תלמידות ואשר יפורסמו ויהיו ידועים לכל המעוניין מראש".
בנהלים נקבעו גם שני כלים למיון משרדהחינוך 975 .
המועמדות: בחינה בכתב בנושאים כלליים כמו יהדות, אנגלית, מתמטיקה ועברית וריאיון אישי - של כל הנבחנות או של אלה שעמדו בציון סף שנקבע לבחינה.
מן המסמכים עולה כי בתי ספר על-יסודיים מעדיפים לקבל מועמדות שהן אחיות של תלמידותיהם.
מדובר באמת מידה שעל פיה מתקבלות רוב תלמידות כיתות ט' בבתי הספר המבוקשים, ולכן יש לה השפעה ניכרת על סיכוייה של בת להתקבל לבתי הספר האלה.
השימוש באמת המידה האמורה הוא נרחב: מנהלים של ארבעה מששת בתי הספר העל -יסודיים שנבדקו מסרו שהם נותנים עדיפות לאחיות של תלמידות .
בדצמבר 2010 הפיץ האגף לחינוך חרדי בעיריית ירושלים למנהלי בתי הספר העל-יסודיים את הנחיותיה של ועדת הרבנים, שנכתבו על פי הוראת הרב יוסף שלום אלישיב.
בהנחיות אלו נכתב, בין היתר, שבית הספר רשאי שלא לקבל אחות של תלמידתו רק בטענה של "חוסר התאמה" ובצירוף נימוק.
לקראת הרישום לשנת הלימודים התשע"א כתב סגן ראש עיריית ירושלים להורי התלמידות כי ניתנת עדיפות לאחות לתלמידת בית ספר אשר נמצאת מתאימה.
יישום אמת המידה הזאת בבתי הספר העל-יסודיים יוצר לעתים מצב שבו אחיות של תלמידות הן חלק הארי של הבנות שבית הספר מקבל: סמינר א', אחד מבתי הספר העל-יסודיים המבוקשים בירושלים, מסר ביוני 2010 כי בשיבוץ התלמידות ניתנת עדיפות לאחיות, והן 70% מהמתקבלות בכל שנה ללא קשר לרמתן הלימודית.
בדיון שהתקיים בעירייה בינואר 2009 אמר מנהל בית ספר מבוקש אחר בעיר - סמינר ב': "צריך להבין שהכיתות שלנו מלאות ומתמלאים במהירות ע"י אחיות ובנות של צוות".
הוא הוסיף כי בנות שהן אחיות של תלמידות בבית הספר וכן בנות של צוות בית הספר ובנות של בוגרות בית הספר "ממלאות כבר את הכיתות עד כמעט 36 .
קבלתן של רוב התלמידות לבית ספר על -יסודי על בסיס היותן אחיות של תלמידות מנציחה למעשה את אמות המידה ששימשו למיון תלמידות בעבר, עת התקבלו האחיות הבוגרות לכיתות ט'.
על אמות המידה מן העבר אפשר ללמוד מפס"ד האגודה לזכויות האזרח, שלפיו עיריית ירושלים מסרה שבעבר היה קיים "נוהג שיש למחות כנגדו, של מניעת או הגבלת רשום שוויוני בש ל מוצא עדתי".
בפסק הדין נכתב כי "עולה תשתית ברורה ומבוססת לכך שבמגזר החרדי היתה קיימת תופעה של אפליה על רקע עדתי ברישום תלמידות למוסדות החינוך של המגזר החרדי".
משרד מבקר המדינה העלה כי לעתים אמת המידה האמורה, שלפיה ניתנת עדיפות לאחיות של תלמידות, פוגעת באותן אחיות: מדברים שמסר מנהל סמינר ג' בירושלים לנציגי משרד מבקר המדינה עולה שכאשר תירשם לסמינר ג' בת שאחותה לומדת בבית ספר אחר, מעורר הדבר חשד שהרי היא אמורה ליהנות מיתרון בקבלה לבית הספר, בזכות היותה אחות, ולמרות זאת נדחתה כביכול; אמנם הדבר אינו פוסל את קבלתה, אולם יש לתמוה מדוע היא לא ממשיכה במסלול שבו למדה אחותה, ולכן סמינר ג' יהסס לקבלה.
על הפגיעה האפשרית באחות שלא התקבלה לבית ספר שבו לומדת אחותה ניתן ללמוד גם מתשובתה של מנהלת סמינר ד' למשרד מבקר המדינה: היא ציינה ש"אי קבלת האחות הצעירה תגרום צער וביזיון לה ולמשפחתה".
מן האמור לעיל עולה כי אמת המידה הנוגעת לאחיות היא בעלת משקל מכריע במיון המועמדות וכי יש בתי ספר מבוקשים ש"ממלאים את השורות" בעיקר באחיות של תלמידות בית הספר, ולכן סיכוייה של בת יחידה, בת בכורה או בת שאחותה לומדת בבית ספר אחר להתקבל אליהם ק טנים במידה ניכרת.
מתן עדיפות לאחיות מנציח למעשה את אמות המידה ששימשו בעבר למיון מועמדות, ובהן אמות מידה פסולות שאפשרו למנוע מכמה מן המועמדות להירשם לבתי ספר.
אמת מידה זו אינה עומדת בדרישה לשוויון: מחד גיסא, היא משמרת במידה רבה את הרכב אוכלוסיית המשפחות שבנ ותיהן יכולות להתקבל לבתי הספר המבוקשים, ומספר הבנות ממשפחות אחרות שמתקבלות מצומצם במידה רבה; מאידך גיסא, היא עלולה להקטין את סיכויי קבלתה של בת שאחותה לומדת בבית ספר אחר.
לדעת משרד מבקר המדינה, בית ספר שנוקט הליך למיון מועמדות אשר בסופו נמצא שרוב רובן של ה מתקבלות אליו הן אחיות לתלמידות בית הספר עלול להביא לידי פגיעה בשוויון.
במציאות זו גם אם יש אמות מידה אחרות לקבלת תלמידות לבית הספר, הן מאבדות את משמעותן ונעשות לא רלוונטיות להליך המיון.
על בית הספר להחליט אם לקבל מועמדת על פי מערכת שיקולים הוגנת ושוויונית ולפי נתוניה האישיים.
עיריית ירושלים השיבה למשרד מבקר המדינה בנובמבר 2010 כי אמת המידה הנוגעת לאחיות היא חיונית ומהווה כלי חשוב ויעיל ביותר בנושא מניעת אפליה עדתית וכי למיטב הבנתה אמת מידה זו משמשת "נדבך חשוב באיזון מערכתי ורוחבי במרקם התלמידות המתקבלות ל בתיה"ס".
המשרד השיב למשרד מבקר המדינה בנובמבר 2010 כי אמת המידה הנוגעת לאחיות היא יעילה, ודאית ומדידה ואין בה כדי ללמד על אפליה של תלמידות אחרות כל עוד אין היא משמשת לרעה.
הוא הוסיף כי "ההכרעה בעניין זה, כל זמן שאין מדובר בתבחין מפלה נתונה לשיקול הדעת של מנהלי בתי הספר המוכרים שאינם רשמיים".
מתשובותיהם של משרד החינוך ועיריית ירושלים עולה חשש שהם לא ירדו לשורשו של עניין - הבעייתיות העולה ממשקלה המכריע של אמת המידה הנוגעת לאחיות.
לדעת משרד מבקר המדינה, נוכח הפער המסתמן בין העקרונות הנורמטיביים הראויים לעמוד בבסיס הליך השיבוץ ובין ההליכים המתקיימים בפועל, על משרד החינוך לבחון אם ראוי להתבסס על אמת המידה האמורה בבתי הספר העל -יסודיים ובכלל זה לבדוק את יישום אמת המידה ואת החשש להנצחת אפליה על רקע עדתי.
ראוי כי בחינה זו תושתת על בסיס מידע רחב הנוגע להפעלת התבחין הלכה למעשה, ואת המסקנות שיועלו ממנה יש להביא להכרעת שר החינוך ומנכ"ל המשרד.
מיון מועמדות לבתי ספר של מרכז החינוך העצמאי בתקנות לימוד חובה -רישום נקבעו שיטות מיון של מועמדים לבתי ספר בחינוך הרשמי, שבכללן קביעת אזורי רישום לבתי ספר יסודיים בידי רשות חינוך מקומית ושיבוץ תלמידים על פי הגרלה כשמספר הנרשמים גדול ממספר המקומות במוסד.
על פי התקנות, שיטות מיון אלה אינן חלות על החינוך המוכש"ר.
ההנחיות לבתי ספר יסודיים שהעביר המשרד למנכ"ל החה"ע לשעבר במאי 2007 , נועדו, על פי קביעת המשרד, להגביר את השקיפות ולהבטיח את קיומם של "כללי הצדק הטבעי בהליכי קבלת תלמידים ותלמידות לבתיה"ס שבבעלות מרכז החה"ע".
כן נכתב כי "אין בהנחיות האמורות בכדי לפגוע בשיקול הדעת המסור למוסדות החינוך.
עם זאת גם שיקול דעת זה כפוף לכללי הצדק הטבעי".
בהנחיות צוין שאם מספר התלמידים העומדים בתבחינים לקבלה לבית הספר יהיה גדול ממספר המקומות בבית הספר, יקיים בית הספר הגרלה ביניהם.
לעתים קבעו הרשות המקומית, החה"ע או בתי הספר אזורי רישום לבתי ספר יסודיים.
להלן הפרטים: (א) שלושה מבתי הספר היסודיים של החה"ע - ז', ח' ו -ט' - מצויים בחל קה הצפוני-מזרחי של ירושלים.
בית ספר יסודי ז' מתאפיין בביקוש עודף מדי שנה בשנה.
לקראת שנת הלימודים התש"ע כתב המשנה למנכ"ל החה"ע לשלוש מנהלות בתי הספר הללו כי הוחלט לקבוע לבתי הספר אזורי רישום ופירט את עיקריהם.
התברר כי מנהלת בית ספר יסודי ז' התנגדה לכך בטענ ה שקיומו "מותנה בהזרמת ילדות משכונות נוספות אשר יש להן מסורת של למידה" בבית הספר.
נמצא שבשנת הלימודים התשע"א למדו בבית ספר יסודי ז' 90 ,תלמידות 18 מהן התגוררו בשכונות שהיו באזורי הרישום של בתי ספר היסודיים ח' ו-ט'.
יצוין כי ועדת השיבוץ של עיריית ירושלים אישרה באוגוסט 2010 לקבל74 בנות לבית ספר יסודי ז' על פי נימוקיו של החה"ע ושבע בנות נוספות על פי שיקול דעתה של מנהלת בית הספר ללא נימוק.
מנהלת בית ספר יסודי ז' השיבה למשרד מבקר המדינה בנובמבר 2010 כי ל-14 מ-18 התלמידות שהתגוררו בשכונות שאינן שייכות לאזור הרישום של בית הספר היו אחיות בבית הספר וזו הסיבה 980 דוח שנתי61ב .
אשר לארבע התלמידות האחרות היא ציינה כי "לאור אופיו הייחודי והמסורת ההיסטורית של בית הספר, כמו גם הוותק, הסמכות ושיקול הדעת שלי, מצאתי לנכון לקבל בנות אלה".
מן האמור לעיל עולה כי הורה שביקש לרשום את בתו לכיתה א' בבית ספר של החה"ע בחלקה הצפוני-מזרחי של ירושלים לא היה יכול לדעת איזה משלושת בתי הספר האמורים צריך לקבל את בתו, שהרי תלמידות התקבלו לבית ספר יסודי ז' גם על פי שיקולים אחרים, שאינם שקופים ונהירים לציבור.
הנחייתו של החה"ע בעניין שיבוץ בנות בבתי ספר באזור זה בירושלים יושמה באופן חלקי בלבד, ואף סלקטיבי, והחה"ע לא אכף אותה.
(ב) בית ספר יסודי י' בירושלים שבבעלות החה"ע הוא מוסד חינוכי מבוקש.
בשנת הלימודים התש"ע היו בו שתי כיתות א' ובשתיהן יחד למדו 57 .
בנות התברר כי לקראת שנת לימודים זו מיין בית הספר את המועמדות וקיבל תלמידות לפי אמות המידה האלה: התאמת אורח חיי משפחתן לרוח בית הספר; ריאיון; ציון 30 או יותר במבחן בשלות של בית הספר.
לאחר הליך המיון דחה בית הספר את מועמדותן של 24 .
בנות אמות המידה האמורות אינן שקופות ואינן מאפשרות להורה לדעת אם ההחלטה לגבי בתו מוצדקת, ולא ברור כיצד נקבעת התאמת אורח חיי המשפחה לרוח בית הספר.
על האגף להתערב בקביעת אמות מידה למיון על פי הצורך ועל פי ממצאי בדיקה זו.
ביולי 2009 ,הגיש חבר הכנסת, מר חיים אמסלם, לשר החינוך, מר גדעון סער שאילתה בדבר קבלת תלמידות לבית ספר יסודי י' בי רושלים בשנת הלימודים התש"ע.
באוגוסט 2009 השיב שר החינוך כי על ההורים שמוצאים את עצמם נפגעים מהחלטת בית הספר לפנות למשרד כדי שתלונתם תיבדק בידי ועדת הערר.
בנובמבר 2009 כתב חבר הכנסת לשר החינוך כי עשרות תלמידים נדחו מחוסר מקום וציין כי בבית ספר יסודי י' בירו שלים נדחו יותר מעשר תלמידות באותה השנה.
באותו החודש כתבה סגנית מנהל האגף אל לשכת השר כי "אין בידינו כל מידע לגבי מספר תלמידות שלא התקבלו אלא אם כן זה מובא לידיעתנו על ידי ההורים.
מכל מקום בדקנו נושא זה שוב ונמסר לנו ע"י מרכז החה"ע המתחייב לעמוד מאחורי דב.
מעל ]יסודי י' בירושלים[ ריו כי לא נדחו בבי"ס10 .
"תלמידות כאמור, באותה השנה דחה בית הספר את מועמדותן של 24 בנות, ומכאן שהמשרד דחה את הטענות של חבר הכנסת בעקבות בדיקה שטחית ונסמך על נתונים שקיבל מהחה"ע בלי לבדקם.
בבדיקה שעשה משרד מבקר המדינה נמצא כי הנת ונים שהציג חבר הכנסת היו נכונים.
על המשרד לבדוק תלונות וטענות הנוגעות לחה"ע באופן מעמיק ולא להישען רק על הסבריו של החה"ע ובייחוד כשאינם מגובים בנתונים.
ביוני 2010 הציגה מנהלת בית ספר יסודי ז' לנציגי משרד מבקר המדינה מסמך המפרט את אמות המידה למיון מועמדו ת, שנכתב אך יום לפני הצגתו.