HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
מדובר בפיצוי במקרים האלה: רשלנות במתן ייעוץ גנטי, אי-אבחון מומים בבדיקת אולטרסאונד, אי-אבחנה של תסמו נות נדירות וכשלים במהלך הלידה.
על פי הצעת החוק יפוצו ילודים הסובלים ממום מולד גם כשלא בוצעה כנגדם כל .
69 הצעת חוק פיצוי לפגועים מלידתם, התש"ע- 2010 ,/פ 2516/18.
;רשלנותיוגבלו הפיצויים שייפסקו בגין נזקים לילודים; ועדה רפואית מטעם משרד הבריאות תבחן את תביעות הפיצויים ותכריע בהן על פי רשימה קבועה.
הר"י הביעה את תמיכתה בהצעת החוק וגם בשינוי להצעה ולפיו יוכלו החולה ומשפחתו לבחור בין פנייה לוועדה רפואית על פי הצעת החוק לבין הגשת תביעה לבית המשפט לרבות החובה להוכיח רשלנות, על פי המצב המשפטי הקיים כיום.
היתרונות בהצעת החוק הם: פיצוי כל הניזוקים ללא קשר למידת הצלחתם בהוכחת רשלנות התלויה לעתים בדרך ניהול המשפט, ברמת עורכי הדין או המומחים הנשכרים על ידם ובקביעות בתי המשפט; פיצוי מגזרים שדתם אינה מתירה לבצע הפלות , ולכן עלולים להישאר ללא פיצוי מחמת אחריותם החלקית לנושא ("רשלנות תורמת"); חיסכון של חלק ניכר מהעלויות להוכחת הרשלנ ות - כספים היורדים לטמיון והיכולים לפצות ניזוקים רבים יותר; הפחתת הרפואה המתגוננת בתחום, ובכלל זאת הפחתת מספר הבדיקות המיותרות וחיסכון ההוצאות בגינן; הפחתת חששם של גניקולוגים להתמחות בתחום; הקדמת פיצוי המשפחות עקב חיסכון הזמן הדרוש להוכחת רשלנות בבתי המשפט וכך להביא לשיפור המצב כיום שבו נאלצות משפחות הנזקקות למימון הטיפול בילדיהן הפגועים להמתין שנים רבות עד סיום הדיונים בבתי המשפט.
יוזמי החוק טוענים שהוא אף יביא לחיסכון כספי, וזאת עקב הגבלת סכום הפיצוי.
החסרונות של החוק המוצע המועלים, בין היתר, על ידי משרד האוצר הם: הפליית ילדים שנפגעו מגורמים אחרים, כגון תאונות, שלא ייכנסו לגדר החוק ולכן לא יקבלו פיצוי מידי; חשש מהגדלת ההוצאה הלאומית לבריאות בשל גידול אפשרי במספר התובעים שלא בוצעה נגדם רשלנות (למשל פגיעה ממומים או ממחלות שאינם ניתנים לאבחון); פיצוי לתובעים שנהגו ברשלנות תורמת בגין אי -ביצוע בדיקות כנדרש ולתובעים שנזקיהם קלים ולא היו פונים לבית המשפט עקב הקושי הכרוך בכך; האפשרות שתובעים פגועים קשה ממילא לא יסתפקו בפיצוי המוגבל ויפנו לתביעה בדרך הרגילה; משרד האוצר טוען גם כי המנגנון הקיים לתשלום הוא קצבת נכות, והפיצוי על פי החוק המוצע יהיה תוספת לא מוצדקת לקצבת הנכות; האוצר גם מתנגד לביטול הצורך בהוכחת רשלנות רפואית בטענה כי אין להפלות תובעים בתביעות נזיקין אחרות שבהן נדרשים להוכיח רשלנות כדי לזכות בפיצוי וכי אין סיבה לוותר על חובה זו דווקא בתביעות רשלנות רפואי ת; פיצוי למומים שהרפואה אינה אחראית להם, אינו אמור להינתן מתקציב בתי החולים אלא מהמוסד לביטוח לאומי.
לשכת עורכי הדין בישראל מסרה בנובמבר 2011 כי היא מתנגדת להצעת החוק מכמה סיבות וביניהן: הפיצוי על פי הצעת החוק לא יעלה על 250,000 ,ש"ח כאשר מסכום זה ינוכו ה תגמולים שישלם המוסד לביטוח הלאומי.
בתביעות של נפגעי שיתוק מוחין לדוגמה שבהן מגיע השווי המהוון של תגמולים אלו לסכומים של 1-2 מיליון ש"ח, תיווצר יתרה שלילית; דיני הנזיקין מבוססים על עקרון השבת המצב לקדמותו והגבלת הפיצוי סותרת עיקרון זה; הצעה זו תפגע בזכויותיהם של נפגעים מתחום המיילדות שלעתים סובלים מפגיעות קשות ואין הצדקה חוקתית להפלותם לרעה70 .
70 ראו אסף פוזנר "הצעת חוק פיצוי לנפגעים מלידתם, התש"ע- 2010 : פיצויים ללא אשם במבחן המציאות", רפואה ומשפט 43 (ינואר 2011 ') בעמ110 (להלן- מאמרו של אסף פוזנר).
ביולי 2010 בדק המשרד את הצעת החוק במתכונתה דאז לרבות הסוגיות החוקתיות העולות ממנה.
המשרד מסר בדצמבר 2011 כי ההצעה אמורה לעלות לדיון במסגרת ועדה שמינה שר המשפטים בנושא "הולדה בעוולה" וכי לאחר בחינת חוקיותה והאפשרות ליישמה, יהיה מקום לבחון את עלותה הכלכלית.
לדעת משרד מבקר המדינה ראוי שבמסגרת בדיקת ההצעה יבדקו המשרדים הרלוונטיים גם ניסיונות לקידום חקיקה דומה שנערכו במדינות שונות בעולם ויבחנו את השלכותיהם של הניסיונות הללו לגבי יישומם במערכת הרפואית בארץ71 .
כמו כן עליהם לבחון את העלויות של יישום החקיקה72 .
הגבלת הפיצויים בגין כאב וסבל בתביעות רשלנות רפואית .
אחד הנושאים שבהם דנה ועדת שפניץ, היה הקטנת ההוצאה הציבורית באמצעות הגבלת הפיצויים בגין נזק לא ממוני 73.
לפני הוועדה נשמע ו דעות המתנגדות להגבלת הפיצויים ובצדן עמדות התומכות בה.
לפיכך נותרה שאלת הגבלת הפיצויים במחלוקת.
משרד האוצר ומשרד הבריאות תמכו בהפחתת הפיצויים בגין נזק לא ממוני מהנימוקים האלה: לתביעות רשלנות רפואית יש מאפיינים ייחודיים המצביעים על מגמת גידול במספר התביעו ת ובהיקף הפיצויים הנפסקים ומצדיקים אסדרה ייחודית בחקיקה; הגידול בעלויות מקטין את היקף המשאבים שאותן יכולה מערכת הבריאות להקצות לשירותי הרפואה האחרים, ולכן צמצום היקף הפיצויים יפחית את עלויות הביטוח המקצועי ויתרום בכך לאינטרס הציבורי; קביעת סכומים מדויקים תגדיל את הוודאות ותאפשר למבטחים להעריך במדויק את הסיכונים ואת הסכומים שעמם הם צפויים להתמודד; הגבלת סכומי הפיצוי אינה מחייבת מעבר לכלל אחריות מוחלטת (פיצוי ללא צורך בהוכחת אשם); לפי חוק פיצויים לנפגעי תאונות דרכים, התשל"ה - 1975 (להלן- הפלת"ד) ניתן לאמץ את מ נגנון הפיצוי לנפגעי תאונות דרכים; הגבלת הפיצויים היא חוקתית מאחר שהיא סבירה ונועדה .
71 יש מחלוקת בין גורמים שונים באשר להצלחת התכנית להגבלת הפיצויים במדינות אחרות; פרופ' מוטי שוחט טוען כי בניו זילנד נחסכות הוצאות אדמיניסטרטיביות המגיעות ל-50% מסכום התביעה בתביעות רשלנות רפואית לעומת הוצאות של10% בשיטת פיצוי ללא אשם, ראו תגובת שוחט למאמרו של פוזנר בעמ' 135 .
למאמר 72 כך למשל במאמרו של טום בייקר מובא מחקר שבוצע בקליפורניה בארצות הברית ב- 1974 , "The California Medical Insurance Feasibility Study" שבחן את כדאיות החלופה של "פיצוי ללא אשם".
נמצא כי רק שיעור נמוך מן המטופלים שניזוקו קיבלו פיצוי במסגרת תביעות בגין רשלנות רפואית (בין אחד ל -25 לבין אחד ל -100 מטופלים שניזוקו קיבלו פיצוי).
על פי המחקר פי 25 מטופלים לפחות יקבלו פיצוי במערכת של "פיצוי ללא אשם' לעומת מערכת המחייבת להוכיח אחריות.
מסקנת המחקר הייתה כי חקיקה המעניקה פיצוי ללא אָשָם תגדיל בהרבה את העלויות בגין רשלנות רפואית לעומת מערכת של הוכחת אָשָם במסגרת תביעות נזיקין בבתי המשפט.
73 'ועדת שפניץ עמ6-12 .
למטרה ראויה - חיסכון משאבים ברפואה והעברתם מהוצאה לפיצויים להוצאה לטיפולים רפואיים; מדינות שונות בארצות הברית יזמו בשנים האחרונות כמה רפורמות בחקיקה שנועדו להגביל את היקף ההוצאה לפיצוי בגין רשלנות רפואית, בין היתר, על ידי הגבלת היקף הפיצויים בגין נזק לא ממוני.
משרד המשפטים סבר שאין מקום להגבלת הפיצויים מהנימוקים שעיקרם להלן: ההסדר על פי הפלת"ד אינו מתאים לתביעות רשלנות רפואית ולעתים שאלת הקשר הסיבתי בתביעות רשלנות רפואית מסובכת הרבה יותר מהשאלה בתביעות על פי חוק הפלת"ד; הגבלת הפיצויים משמעותם הפחתה מלאכותית של עלות הפעילות המזיקה למזיק, והתוצאה הקטנת התמריץ להשקיע במניעת הנזק; ככל שהנזק חמור יותר, כך קשה יותר הפגיעה בניזוק לנוכח ההגבלה; אין להסתמך על ארצות הברית שבה, בניגוד ל ישראל, הרופאים נושאים בעצמם בהוצאות ביטוח האחריות המקצועית, ולא המוסדות המעסיקים אותם; הגבלת הפיצויים בגין נזק לא ממוני חורגת משיטות המשפט השונות, ולפיכך ספק אם היא חוקתית בין היתר בשל הפגיעה בעקרון השוויון וספק אם היא עומדת בדרישת המידתיות שבפסקת ההגבלה ב חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו וביכולתו לממש את הזכות להגנה על שלמות הגוף; בפני הוועדה לא הוצג אומדן החיסכון הצפוי מהגבלת התקרה ולכן אי-אפשר לאמוד את היחס בין התועלת לציבור לבין הנזק לתובעים הנגרמים מהגבלת סכום התביעה; הגבלת הפיצויים מפלה מאחר שתיצור הבחנה בי ן תובעים בתביעות רשלנות רפואית לבין תובעים בתביעות נזקי גוף אחרות, ולכן יש לבחון אם ניתן להצדיק את הקיצוץ בפיצויים דווקא לגבי נפגעים התובעים את מערכת הבריאות.
אגף התקציבים במשרד האוצר מסר בדצמבר 2011 כי עמדת משרדי האוצר והבריאות כפי שבאה לידי ביטוי בדיוני ועדת שפניץ ובהמלצות ועדת חלמיש היא שיש להגביל בחוק את סכומי הפיצויים בגין נזק לא ממוני וכן להגביל את שכר הטרחה של עורכי דין בתיקי רשלנות רפואית.
שני רכיבים אלו הם ה"מנועים" החשובים בגידול בעלויות הרשלנות הרפואית בישראל.
הנטל העודף על מערכת הבריאות בגין עלויות ההתדיינות המשפטית והאמרת סכומי הפיצויים הוא גם מקור הכנסה לא אכזב לגורמים רבים המהווים קבוצת עניין המתנגדת לכל תיקון חקיקה בתחום.
לאור הפגיעה המתמשכת בשירותי הבריאות הציבוריים, עמדת אגף התקציבים היא כי למרות התנגדות משרד המשפטים לתיקוני החקיקה כאמור, על הממשלה לשוב ולבחון את עמדתה בנושא.
על משרד הבריאות והר"י, כמייצגים של מערכת הבריאות בזירה הפוליטית והציבורית, להטות את מלוא כובד משקלם לקידום המהלך.
קיצור תקופת ההתיישנות .
כאמור, על פי חוק ההתיישנות בחישוב תקופת ההתיישנות, לא בא במניין הזמן שבו טרם מלאו לתובע 18 שנה באופן שפגועי לידה יכולים להגיש תביעה על הנזק שנגרם בלידתם עד 25 שנה לאחר המקרה.
תקופת ההתיישנות הארוכה מגבירה את אי -הוודאות של המוסדות הרפואיים ומקשה עליהם לשמור את המסמכים הרלוונטיים, לזכור את פרטי האירוע ולזמן עדים; בכך היא מקשה עליהם להוכיח את חפותם.
המסמכים הישנים סובלים מאיכות רישום ירודה מאחר שנוצרו בתקופה שבה היו סטנדרדים אחרים של תיעוד.
תקופת ההתיישנות הארוכה יוצרת 254 דוח שנתי62 .
קושי למבטחים להעריך את הסיכון להגשת תביעות נגד המוסדות הרפואיים בגין אירועים שהתרחשו שנים רבות קודם לכן, ולפיכך גורמת לגביית פרמיות גבוהות מהמבוטחים.
בתחום ביטוחי זה חולפות שנים רבות ממועד קרות האירוע הרפואי ועד מועד הגשת התביעה.
לפי נתוני הסוכנות למעלה מ-50% )מהתביעות (לא כולל מיילדות מוגשות יותר מארבע שנים לאחר מועד האירוע, וכ-13% מתוכן מוגשות שבע שנים ומעלה מאז האירוע.
במיילדות כ -58% מהתביעות מוגשות למעלה מחמש שנים מהאירוע, מתוכן למעלה מ-25% מוגשות כעשר שנים ויותר לאחר האירוע.
על כך יש להוסיף את משך הזמן שבו מתנהלות התביעות בבתי המשפט שעומד לפי נתוני הסוכנות בממוצע על שנתיים עד שש שנים כאשר 10% מהתביעות מתנהלות אף במשך יותר מעשר שנים.
ועדת שפניץ שבחנה את צמצום ההוצאה הציבורית בתביעות רשלנות מקצועית בחנה בין היתר את קיצור תקופות ההתיישנות.
הוועדה הניחה כי קיצור התקופה יצמצם את מספר התביעות ויחזק את יכולתו של הנתבע להתגונן מפני תביעות, וכך יביא בסופו של דבר לצמצום בהוצאה הציבורית.
דוח ועדת שפניץ הוגש על רקע קידומה של הצעת חוק ממשלתית שמטרתה הייתה להחליף את הדין שנקבע בחוק ההתיישנות בחקיקה חדשה שמגמתה לקצר את תקופת ההתיישנות, לרבות בתביעות רשלנות רפואית.
לדברי הוועדה הצעת החוק מבקשת ליצור הסדר מאוזן וצודק יותר.
חלק מהוראותיה של הצעת החוק יתרמו להגברת הוודאות המשפטית ויביאו להערכה מדויקת יותר של הסיכונים בתחום.
הייעוץ המשפטי של משרד הבריאות כתב למשרד מבקר המדינה ביולי 2011 כי הצעת חוק התיישנות שהוגשה על ידי משרד המשפטים74 כללה סעיפים פרטניים לתביעות רשלנות רפואית.
הצעת החוק עברה בקריאות ראשונה, שנייה ושלישית, ואולם בעקבות חילוקי דעות שהתעוררו בוועדת חוקה, חוק ומשפט משך משרד המשפטים את ההצעה, וזאת אחרי ששונתה מן היסוד בעקבות התנגדות שהביעה לשכת עורכי הדין.
בנובמבר 2010 פנה מנכ"ל משרד הבריאות למשרד המשפטים בבקשה לשקול את האפשרות לחדש את הטיפול בהצעת החוק.
משרד הבריאות ציין כי להערכתו תביא הצעת החוק לצמצום ההוצאה הלאומית לבריאות, תקנה ודאות לנתבעים ולמבטחים, תאפשר הערכת סיכונים אמתית ותחסוך עלויות הנובעות מהצורך לשמור ראיות לפרק זמן כה ממושך.
בדיון שנערך בהשתתפות שר המשפטים פרופ' יעקב נאמן השיב משרד המשפטים למשרד הבריאות כי אין בכוונתו בשלב זה לקדם את הצעת החוק בשל חששו שתושג אותה התוצאה.
אגף החשב הכללי במשרד האוצר מסר בנובמבר 2011 כי הוא תומך בקיצור תקופת ההתיישנות, אולם הניסיון לקצרה נתקל בסירוב מצד לשכת עורכי הדין ומצד משרד המשפטים כאמור לעיל.
לשכת עורכי הדין מסרה בדצמבר 2011 כי מתנגדת לקיצור תקופת ההתיישנות ולהלן אחדים מנימוקיה: ככל שיכולתו הכלכלית של הנפגע נמוכה, כך יורדת מודעותו לזכויותיו ופוחתת נגישותו לבתי משפט וסביר שיידרש לו זמן רב יותר כדי למצות את ההליכים ולזכות בפיצוי.
לפיכך קיצור תקופת ההתיישנות יגן דווקא על הנתבעים החזקים בעלי "הכיסים העמוקים" במדינה, כלומר על חברות הביטוח .
74 הצעת חוק ההתיישנות, התשס"ד - 2004 , הצ"ח התשס"ד611.
מפני חשיפה ממושכת לתביעות משפטיות, ובד בבד יפגע בנגישותן של אוכלוסיות חברתיות חלשות - עולים חדשים, בני מיעוטים וחסרי אמצעים כלכליים - למצות את הדין ולקבל פיצוי.
משרד המשפטים מסר בדצמבר 2011 כי הוא פועל לקיצור תקופת ההתיישנות בין היתר בתביעות שעילתן טיפול רפואי במסגרת הצעת חוק דיני ממונות, התשע"א- 2011 בתיאום עם שר המשפטים וכי ההצעה נמצאת בדיונים בוועדת החוקה של הכנסת.
 לפיכך, למרות הבעיה ההולכתומחמירה בתחום ועל אף ההצעות הרבות לפתרון והוועדות הרבות שפעלו, לא התקיים דיון ציבורי יסודי ומעמיק, הכולל את כל ההיבטים הקשורים לסוגיית הרשלנות הרפואית ובהתבסס על נתונים עדכניים ומקיפים באשר לעלויות הרשלנות הרפואית בכלל מוסדות הבריאות בישראל, ומשכך לא הוחלט על פתרונות ישימים.
על המאסדרים - משרד הבריאות, משרד האוצר ומשרד המשפטים - לשקול לעומק את מכלול הנושאים הקשורים בתחום הרשלנות הרפואית ולקבל החלטות מעשיות.
ניהול סיכונים ובטיחות בטיפול הרפואי .
כאמור, ניהול סיכונים הוא חלק מהמענה לתביעות רשלנות רפואית והוא כולל שני נושאים עיקריים: הראשון, ניהול סיכונים משפטיים (ניהול תביעות) - בחינה של שיטת הדיווח על הטעות הרפואית לחולה או למשפחתו; בחינת החבות הנזיקית, הכנת מסמכים ושמירתם בתיק הרפואי לצורך התגוננות ויצירת מוכנות של בית החולים לאפשרות שתוגש תביעה עתידית; בחינת עילה לדין משמעתי או פלילי נגד הרופא או גם נגד הצוות הרפואי.
הרכיב השני הוא ניהול סיכונים מקצועיים הן בהתבוננות לאחור (ניהול סיכונים ריאקטיבי) והן בתצפית לעתיד (ניהול סיכונים פרואקטיבי).
רכיב זה כולל את הפעולות למען אבטחת איכות ובטיחות ברפואה כדי להקטין את ההסתברות לנזק, ובכללן בחינת דרכי הדיווח על טעות שהתגלתה, תחקיר יסודי והסקת מסקנות, זאת ללא קשר לאפשרות שתוגש תביעה.
ניהול סיכונים מקצועיים ומשפטיים במוסדות רפואיים .
היעדר מדיניות לפעילות מחלקות ניהול הסיכונים במוסדות מחלקות לניהול סיכונים בבתי החולי ם במוסדות רפואיים קיימות מערכות מקומיות של ניהול סיכונים העוסקות באיסוף דיווחים על אירועים חריגים ובאופן ניהולם.
בתי חולים מבצעים בעיקר ניהול סיכונים משפטיים באמצעות יחידות מיוחדות שהם מפעילים לצורך כך.
גודל היחידה משתנה בין בתי החולים.
ענבל מבצעת את ניהול הסיכונים הארצי - המקצועי והמשפטי - של בתי החולים הממשלתיים מטעם המדינה.
חברת בת של הסוכנות מבצעת פעילות לניהול סיכונים משפטיים, בשיתוף צוותי ניהול הסיכונים בבתי חולים ובקופות חולים המבוטחים על ידה.
ועדת שפניץ המליצה בנובמבר 2005 להקים מערך בטיחות וניהולסיכונים ברמה המקומית בכל אחד מהמוסדות הרפואיים ואף התייחסה בהמלצותיה להרכב היחידה.
דוח מארש משנת 2007 קבע שמערכת ניהול סיכונים טובה במסגרת בתי חולים מחייבת את הפעולות האלה: הקמת יחידת ניהול סיכונים ייעודית במסגרת בית החולים; מעורבות אישית מצד ההנהלה הבכירה בפיתוח פרקטיקה של ניהול סיכונים; החלת פרטיות וחיסיון מוחלטים על המידע; פיתוח פרקטיקות של שיתוף ידע ושל שקיפות מידע והטמעתן; ניתוח סיכונים ומעקב אחריהם; סטנדרטיזציה של פעילויות בית החולים; ניתוח ניסיון העבר העולה מכל תיקי המקרים ועוד.
בבתי חולים גדולים, כגון במרכז הרפואי תל אביב, פועלת יחידה לניהול סיכונים הכוללת מספר עובדים, ואילו בבתי חולים קטנים כגון במרכז הרפואי הממשלתי- עירוני בני ציון בחיפה (להלן - בני ציון) את עיקר פעילות ניהול הסיכונים מבצעים סגניו של המנהל והאחות הראשית, זאת נוסף על תפקידיהם האחרי ם.
משרד מבקר המדינה בדק בספטמבר 2011 את היקפי מחלקות ניהול הסיכונים בבתי החולים הממשלתיים ובבתי החולים של הכללית, ולהלן ממצאיו: המרכז הרפואי תל אביב ע"ש סוראסקי (להלן - מרכז רפואי תל אביב) מסר כי צוות היחידה לניהול סיכונים כולל 11 אנשים- כעשר משרות; המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא (להלן - שיבא) מסר כי הוא מפעיל מחלקה ייעודית לניהול סיכונים שבה עוסקים עשרה אנשים בכשבע משרות; המרכז הרפואי אסף הרופא בצריפין (להלן - אסף הרופא) מסר כי ליחידה לניהול סיכונים לא הוקצו תקנים, אולם עוסקים בנושא מנהל יחידה, אחות ניהול סיכונים ומזכירה במשרות מלאות והם מועסקים על חשבון תקנים של מחלקות אחרות בבית החולים; בני ציון מסר כי בניהול סיכונים ובטיחות רפואית עוסקים חמישה אנשים מצוות ההנהלה העושים זאת, נוסף על תפקידם השוטף וכי אין מחלקה ייעודית שזה תפקידה הבלעדי; המרכז רפואי ע"ש א.
וול פסון בחולון (להלן - וולפסון) מסר כי המחלקה לניהול סיכונים ולבטיחות המטופל נמצאת בהקמה וכי כרגע מועסקים בה שלושה עובדים; בית החולים לגליל המערבי, נהרייה (להלן - בית החולים נהרייה) מסר כי פועלת בו יחידה לניהול סיכונים הכוללת רופא, אחות, עורך דין וכן שתי מזכי רות במשרה וחצי; המרכז הרפואי ע"ש ברזילי, אשקלון (להלן - ברזילי) מסר כי פועלת בו יחידה לא רשמית לניהול סיכונים ולבטיחות המטופל המונה חמישה אנשים, שעושים עבודה זו נוסף על פעילותם השוטפת בבית החולים; המרכז הרפואי פוריה בטבריה (להלן - פוריה) מסר כי ביחידת ניהול הסיכונים הפועלת בו מועסקים שישה אנשים בשלוש וחצי משרות; המרכז הרפואי הלל יפה בחדרה (להלן - הלל יפה) מסר כי משרד הבריאות 257 .
פעילות ניהול הסיכונים מתקיימת על ידי רופא, אחות ומזכירה בחצי משרה; המרכז הרפואי רמב"ם בחיפה (להלן - רמב"ם) מסר כי מחלקת ניהול הסיכונים מונה עשרה עובדים בכשש וחצי משרות המחולקות ביניהם; המרכז הרפואי זיו בצפת (להלן - זיו) מסר כי סגן המנהל משמש בין שאר תפקידיו גם בתפקיד אחראי לניהול סיכונים נוסף על אחות ולמזכירה בחצי משרה; הכללית מסרה כי בכל אחד מבתי החולים שלה 75 פועלת יחידה לבטיחות המטופל ולניהול סיכוני ם הכוללת רופא, אחות בכירה ומזכירה בתקנים מלאים או חלקיים.
נמצא כי כל מוסד רפואי מבצע את ניהול הסיכונים על פי כללים שהוא קבע ובהיקף שונה של תמהיל הסיכונים המשפטיים והמקצועיים, וזאת ללא הנחיה וללא התוויית מדיניות מצד המשרד.
עוד נמצא כי אין תקן ברמה הלאומית הקובע כללים באשר להקמת יחידות ניהול סיכונים במוסדות, להיקפי כוח האדם הנדרשים בהתאם לגודל המוסד ולהיקף פעילותו ופעילות היחידות.
לפיכך כל מוסד מצא פתרון משל עצמו לתקני כוח האדם בנושא.
המשרד כתב למשרד מבקר המדינה באוגוסט 2011 כי לרוב המוסדות הרפואיים קיימות מחלקות לניהול סיכונים וכי הוא החל בתהליך גיבוש סטנדרד למחלקות הללו.
לצורך כך הוא עוסק בניסוח חוזר שיחייב את כלל המוסדות הרפואיים ושיעסוק במבנה היחידות, בתפקידיהן ובקביעת שיטת תקצובן בבתי החולים הממשלתיים.
משרד מבקר המדינה ממליץ כי המשרד בשיתוף ענבל יפעלו להגדרת סטנדרדים ליחידות ניהול סיכונים בבתי החולים הממשלתיים, לרבות תקצובן הן בתקנים והן כספית.
כך יוכלו להתמודד עם נושא ניהול הסיכונים בדרך המיטבית.
מוצע כי תיקבע מדיניות בנושא ויופצו נהלים מחייבים המסדירים את פעילות היחידות במוסדות הרפואיים, תוך כדי שיפור איכות ניהול הסיכונים הרפואיים מעבר לניהול הסיכונים המשפטיים.
שיפור כזה עשוי להביא בטווח הרחוק לחיסכון בגין תביעות רשלנות רפואית, לחיסכון בעלויות הביטוח ולהפניית משאבים לטובת הרפואה.
מחלקות לניהול סיכונים בקופות החולים בביקורת נמצא כי קופות החולים אינן מחויבות לבצע ניהול סיכונים וכי אין הנחיות של המשרד באשר לחובה להקים יחידה לניהול סיכונים, באשר להיקף פעילותה ובאשר לתקנים לאיושה בקופות החולים.
להלן הממצאים בחלוקה לקופות החולים: בכללית מתבצעת פעילות של ניהול סיכונים מול בתי החולים של הקופה ומול המחוזות; ב כל בית חולים של הכללית פועלת יחידה לבטיחות המטופל ולניהול .
75 מרכז רפואי רבין קמפוס בילינסון בפתח תקוה, בית חולים לילדים שניידר בפתח תקווה, המרכז הרפואי כרמל בחיפה, מרכז רפואי רבין קמפוס גולדה, מרכז רפואי קפלן ברחובות, המרכז רפואי האוניברסיטאי סורוקה בבאר שבע, מרכז רפואי העמק בעפולה, מרכז רפואי מאיר בכפר סבא והמרכז הרפואי יוספטל באילת.
סיכונים, ובראשה עומדים רופא וכן אחות ומזכירה; הוקם בית ספר לניהול סיכונים במרכז הדרכה ארצי של הכללית בפתח תקווה המכשיר מנהלי מחלקות לניהול סיכונים ובטיחות; בבית חולים של הכללית, המרכז הרפואי מאיר בכפר סבא (להלן - מאיר), הוקם מרכז סימולציה לאולטרסאונד המדגים לרופאים את אברי גוף העּובָר ותרחישים רפואיים שונים; הכללית גם בנתה מודל תקציבי המעודד את מנהלי הסיכונים באמצעות תמריצים כלכליים או קנסות לשפר את איכות ניהול הסיכונים על ידי הגברת הדיווחים, הפניית רופאים למרכז הסימולציה ופעולות נוספות.
הכללית עשתה זאת על ידי חטיבת הכספים ועל ידי חטיבות בתי החולים והקהילה ובשיתוף יועץ אקטואר המתמחה ברשלנות רפואית.
הכללית מסרה בינואר 2012 כי היא מקיימת ועדת בקרה ואיכות באופן סדיר וועדה בכל בית חולים ומחוז.
עוד מסרה כי סל שירותי הבריאות אינו כולל תקציב לניהול סיכונים למרות העלייה הדרמתית בהיקף התביעות בכל התחומים ולמרות ההתפתחות הטכנולוגית, ולכן יש לתקצב את הקופות ואת בתי החולים החוץ-ממשלתיים.
מכבי מקצה חמש משרות לצוות ניהול הסיכונים שלה.
כמו כן בכל אחד ממחוזות הקופה מועסקים שלושה עד חמישה עובדים בנושא ניהול סיכונים נוסף על עבודתם השוטפת.
במכבי קיים נוהל המחייב דיווח על אירועים חריגים ועל אירועי "כמעט שנפגע".
האירועים הללו מְמּופִּים ובעקבותיהם מתבצעת הערכת סיכונים שמטרתה להפחיתם.
מכבי גם מקיימת שישה כינוסים בשנה לרופאים עצמאיים 76 שבהם נידונים אירועים שהתרחשו ומוסקות מסקנות רפואיות המוטמעות בנהלים הפנימיים של הקופה.
קופה זו מקיימת כינוסים לניהול סיכונים ולבטיחות הטיפול לפי תחומים רפואיים, המדגישים את הטיפול בסיכונים ספציפיים.
עד נובמבר 2011 התקיימו15 כינוסים מן הסוג הזה שהשתתפו בהם 521 רופאים.
מכבי מקיימת קורסים בנושא בטיחות הטיפול וניהול סיכונים המיועדים לכלל המטפלים והמנהלים.
כמו כן מכבי מפעילה "קו חם" לדיווח ולהתייעצות של רופאים על אירועים חריגים שפקדו אותם במהלך העבודה ועל אירועי "כמעט שנפגע".
לאומית מפעילה מדור לני הול סיכונים מאז 2009 .
הכולל רופא, עורך דין ואחות המדור מנחה מקצועית צוותי ניהול סיכונים במחוזות הקופה ומפעיל תכנית עבודה שנתית, הכוללת השתלמות פעם בחצי שנה לגורמים העוסקים בנושא והרצאות למגוון מגזרים: רופאים, אחיות ורוקחים.
מאוחדת מעסיקה שני רופאים ואחות בתחום ניהול הסיכונים בהנהלת הקופה והם פעילים חלקית בנושא הן ברמה הארצית והן ברמה המחוזית.
אין בקופה זו במחוזות בעלי תפקידים העוסקים בניהול סיכונים, לרבות בדיקת נקודות תורפה וסיכונים, טיפול בדרישה למידע רפואי והתייחסות רופאים; רופאי הקופה לא תודרכו כיצד לערו ך תיעוד באופן מספק, ורק בשנת 2010 החלה הקופה לבצע הדרכות לאחיות, למזכירות למנהלי סניפים של הקופה, לעובדים סוציאליים ולפיזיותרפיסטים בנושאי ניהול סיכונים; גם בנושא הרגיש של גינקולוגיה ומיילדות נמצא כי מאוחדת אינה מבצעת הדרכות לרופאים לרבות גניקולוגים, למעט הדרכות בודדות לרופאים ראשוניים שהחלו בשנת 2010 בשתי ערים בלבד; מאז 2006 נערך יום עיון אחד בלבד לרופאים מחוזיים ולאחראים על רפואת נשים בצפון, במרכז ובדרום; מאוחדת גם אינה מקיימת פעילות המעודדת דיווח על אירועים חריגים ועל אירועי "כמעט שנפגע" כמקור להפקת לקחי ם מערכתית, ולראיה - מיעוט הדיווחים המתקבלים בהנהלת הקופה בגין אירועים חריגים; אין העברת מידע בין מחוזות הקופה באשר להתרחשות אירועים חריגים; הקופה .
76 מכבי העסיקה 3,178 רופאים, נכון לדצמבר 2010 (90% .
)מהם עצמאיים משרד הבריאות 259 .
)הקצתה לרופאים תוכנת מחשב המסייעת לרופאים לטפל בחולים (איזימד שהושקעו בה סכומים רבים אך בלא שנערך פיקוח על השי מוש בה, ולפיכך התוכנה אינה תורמת לבטיחות המטופלים ולהפחתת הסיכונים; גם מדיווח של מנהל הסיכונים ליו"ר דירקטוריון הקופה לגבי שנת 2010 עולה כי רופאים רבים טרם עושים שימוש מינימלי במחשב, ולכן הם מנהלים תיקים ידניים או שאינם רושמים דבר.
מאוחדת השיבה בנובמבר 2011 כי מנכ"ל הקופה אישר להרחיב את פעילות ניהול הסיכונים למחוזות.
לדבריה נוסף על פעילותה של מחלקת ניהול הסיכונים מוציא אגף הרפואה הנחיות המכוונות את הרופאים להקפדת יתר לביצוע בדיקות ואף משפר נהלים שמטרתם להבטיח את איכות הטיפול ואת בטיחותו ולמנוע כשלים.
מאוחדת מסרה כי תגדיל את מספר הכינוסים המקצועיים המוקדשים לניהול סיכונים ולאבטחת איכות.
גם אם רופאים חוטאים בהיקף הרישום בתיק הממוחשב, התיק הממוחשב בכל זאת מרכז את כלל הפעילות הרפואית של המטופל עקב תיעוד הבדיקות המבוצעות והתרופות הנרשמות והפניות ליועצים ומאוחדת מקפידה להעלות עניין זה בכנסים והשתלמויות.
במועד סיום הביקורת אישר המשרד חוזר בנושא ניהול סיכונים בקופות חולים 77 שיצא להתייחסות הקופות כבר ב - 2010 .
החוזר קובע עקרונות להסדרת חובתה של קופת חולים לביצוע תהליך מסודר של ניהול סיכונים תוך כדי יצירת מנגנוני בקרה; מגדיר את חובת דירקטוריון הקופה להתוות מדיניות ניהול סיכונים ולפקח על ביצועה; יוצר מערך ניהול סיכונים שיוטמע בכל התהליכים בקופה; קובע את המינימום הנדרש לגודל היחידות.
הכללית כתבה בינואר 2012 למשרד מבקר המדינה כי חוזר המשרד התייחס לנושא ניהול סיכונים באופן כללי בארגונים אך לא התייחס לניהול סיכונים רפואי ולא קבע אמות מידה וקריטריונים אחידים ארציים לביצוע פעילות ניהול סיכונים, כך שהתחום נותר עדיין ללא טיפול.
 על הקופות ליישם את האמור בחוזר שהוציא המשרד בנושא יחידות לניהול סיכונים בקופות, ועל המשרד לפקח על היישום.
על המשרד לקבוע כללים מנחים למחלקות ניהול הסיכונים בבתי החולים ובקופות החולים בנושא הדרכת הרופאים לבטיחות ברפואה; הכנת הנחיות בנושא העברת רשומה רפואית בין מטפלים ליצירת רצף טיפולי; הפצת הנחיות באשר לאופן שבו יש לדווח על אירועים חריגים; שיפור מערכות הדיווח לניהול הסיכונים בקופה על אירועים חריגים שהתרחשו או על קשיים העלולים לגרום לאירועים חריגים.
77 חוזר סמנכ"ל לפיקוח על קופות החולים ושירותי בריאות נוספים 2-21121 .
דיווח על אירועים חריגים אירועים חריגים המתרחשים במהלך טיפול רפואי מחויבים בדיווח לכמה גורמים.
בדרגה התחתונה נמצאים אירועים של "כמעט שנפגע", ובהם לא נגרם שום נזק, הנמצאים בידיעת הצוות המטפל או הרופא הבודד ורובם אינם מדווחים; ישנם אירועים המחויבים בדיווח למחלקות ניהול הסיכונים של המוסדות הרפואיים כנגזרת כאמור מאיכות ניהול הסיכונים במוסד; ישנם אירועים החייבים בדיווח למבטחים על פי תנאי הביטוח (לענבל על ידי בתי הח ולים הממשלתיים או למבטחות המסחריות על ידי יתר המוסדות); בדרגה העליונה נמצאים אירועים חמורים החייבים בדיווח למשרד על פי תקנות בריאות העם (הודעה על פטירות ואירועים מיוחדים), התש"ם - 1980 (להלן- תקנות הודעה על פטירות ואירועים) ועל פי נוהל משרדי78 .
קיימת זכות ל כל חולה לקבל דיווח על מצבו הבריאותי המלא לאחר הפעילות הרפואית, ובכלל זאת על אירועים חריגים שייתכן שהתרחשו תוך כדי הטיפול בו ועל הנזקים שהצוות הרפואי גרם לו ושמהם הוא עלול לסבול.
כמו כן חשוב מאוד שהצוותים הרפואיים ידווחו על אודות אירועים חריגים ועל אירועי "כמעט שנפגע" למנהלי הסיכונים במוסדות, למבטחים ולמשרד הבריאות לצורך ריכוז המידע ולצורך הפקת לקחים מקומית ומערכתית.
הר"י מסרה כי אירועי "כמעט שנפגע" לרוב אינם מדווחים, ולפיכך אינם נבדקים.
הגדרתם אינה מוסכמת עדיין, וכוללת הלכה למעשה כל מהלך, תהליך ופעולה, שלא בוצעו כראוי אך שלא הבשילו לכדי נזק או לפגיעה במטופל; פעולות כאלה יכולות להיות אפילו מחדלים שבסופו של דבר לא פגעו בחולה.
דיווח על "כמעט שנפגע" משקף או מבטא דרגת בשלות של אקלים ניהולי-ארגוני בסביבה ציבורית ומשפטית המעודדת ומאפשרת דיווחים מסוג זה.
לאומית מסרה כי אירועי "כמעט שנפגע" אינם נתפסים כאירועים חריגים וכי החשיבות של הדיווח עליהם אינה מוטמעת דייה.
הגילוי הנאות, ההתנצלות והדיווח לחולה על רשלנות רפואית בטיפול שקיבל 1.
גילוי נאות לחולה על רשלנות רפואית : כאמור, זכותו של כל אדם לדעת מהו הטיפול שהוא עומד לקבל ומהו הטיפול שבסופו של דבר קיבל, לרבות אירועים, מעשים, מחדלים והוראות שהביאו אותו למצב הבריאותי שבו הוא נתון לאחר הטיפול, וזאת על סמך פסיקת בית המשפט 79 .
הלשכה לאתיקה של הר"י קבעה במאי 200480 כי הרופא מחויב מן הבחינה האתית לדווח לחולה על כל טעות שחלה בטיפול בו ואשר יש לה השפעה על בריאותו או על המשך הטיפול בו81 ,.
גילוי כזה מותאם לעקרונות האתיים הבסיסיים: הוא נעשה לטובת החולה מונע ממנו נזק נוסף, משמר את האוטונומיה שלו בבחירת המשך הטיפול ומבטא .