HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
השנים שלאחר מועד התחלת פעילותם עוד נאמר בהסכם כי החברה (מרכז הספורט הלאומי) "מצהירה כי הובהר לה כי מטרת ההקצבה לסייע לחברה בהקמה ובשדרוג מתקני ספורט בלבד, וכי המועצה לא תישא ולא תשתתף בעלות כלשהי של בנייה או שיפוץ שאינם של מתקני ספורט.
המועצה שומרת לעצמה את הזכות להפחית מסכום ההקצבה, אם יסתבר, עובר לתחילת הקמת המתקנים או תוך כדי הקמתם, כי פירוט עלויות המתקנים כפי שהוצגו למועצה ושעל בסיסו אושרה ההקצבה, כולל גם רכיבים שאינם ספורטיביים באופן מובהק".
"מתקן ספורט" או "מתקן" הוגדרו בהסכם - "כל מתקן כהגדר להלן, בהתייחס אך ורק לאותם רכיבים ואותן ]להסכם[ 'תו בנספח א פונקציות בעלי אופי ספורטיבי מובהק (אולם ספורט למשל) ולהוציא שטחי שירות ושטחים מניבים (מזנונים, חנויות, משרדים וכיו"ב), גם אם הם מהווים חלק בלתי נפרד מן המתקן".
מנכ"ל המועצה ומנהל קרן המתקנים הסבירו בספטמבר 2006 למשרד מבקר המדינה בעניין זה כי המועצה אינה מקציבה כספים להקמת מתקנים המיועדים להשכרה לגורמים פרטיים, שעושים בהם שימוש מסחרי בלבד.
(ב) נמצא כי המתקנים היחידים ב"רב -ספורט" החדש שהם בעלי אופי ספורטיבי מובהק הם אולמות הג'ודו וההיאבקות בקומת הקרקע, ששטחם כ -500 מ"ר, וכן ניתן להחשיב כשטחי ספורט גם חדרי התאוששות, מלתחות ושירותים בקומת הקרקע, ששטחם כ -90 מ"ר, ו -100 מ"ר בקומה הראשונה של המבנה - שטח השירותים הצמודים לאולם הספורט הראשי.
שטח המבנה החדש הוא כ - 5,460 מ"ר, ועלות הקמתו הסתכמה בכ -17.
ההיקף של שטחי הספורט במבנה הוא כ-690 מ"ר בלבד, שהם כ- 12.
בלבד משטחו הכולל להלן תיאור השימוש בשאר שטחי המבנה בספטמבר 2006 , מועד סיום הביקורת: הקומות הראשונה והשנייה, וכן שטח בקומת הקרקע, הושכרו לחברה פרטית מסחרית: בשטח שבקומת הקרקע פעלה מסעדה; בקומה הראשונה, שלפי המצגת היו אמורים להיות בה אולמות ברידג', פעלו בית קפה אחד, וגורמים פרטיים מסחריים - בתחום הספורט, הבריאות והפנאי; הקומה השנייה, שלפי המצגת היה אמור לפעול בה חדר כושר, הושכרה בשכירות משנה להפעלת מכון ספא פרטי, מכון לרפואת ספורט פרטית ומשרדי בית ספר לכדורסל.
במבנה יש קומה נוספת, שחוץ מהמעטפת טרם נבנתה.
קומה זו מיועדת למוזאון האולימפי (ראו להלן) ולמשרדי הוועד האולימפי.
יצוין שעד מועד סיום הביקורת לא עשה איגוד ההיאבקות שום .
30 הנתונים בעניין השטח ועלות ההקמה נוגעים למבנה החדש כולו, לרבות הקומה השלישית, שלא נכללה בנספח להסכם שנחתם בין המועצה לבין מרכז הספורט הלאומי.
מתשובת מרכז הספורט למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2006 עולה שהקומה השלישית מיועדת למוזא ון אולימפי ולמשרדים.
הוועד האולימפי בישראל 749 .
שימוש באולם ההיאבקות שבמבנה, ומכאן שגם אולם זה אינו ממלא את הייעוד שנקבע לועל פי המצגת שהציג מרכז הספורט הלאומי למועצה.
מרכז הספורט הלאומי הדגיש בתשובתו למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2006 כי "הדרך היחידה בה הצליח להגיע להישגים שהגיע היא על ידי הפיכת המרכז, למרכז ספורט רב תכליתי המציע מגוון שירותי ספורט כולל הסתייעות בגורמים פרטיים מסח ריים, כאשר כל הכנסותיו משמשות אך ורק לקידום הספורט בישראל".
עוד מסר המרכז כי "בקומה השנייה - ישנו מכון לטיפול ברפואת ספורט אשר על פי סיכום עימו, יעניק שירותים במחירי עלות גם לספורטאים הישגיים", וכי בקומת המקלט פועל מכון "שם נהנים ספורטאי ההישג משירותים, הדרכות תזונה ובדיקות רפואיות הניתנות להם במחירי עלות".
המועצה כתבה בתשובתה למשרד מבקר המדינה כי היא אינה רואה פסול בשימוש מסחרי הנעשה במבנה ה"רב-ספורט", בין היתר מאחר שהדבר מסייע למימון תחזוקת המבנה.
המכונים שצוינו בתשובת מרכז הספורט הם מכונים בבעלות פרטית ה פועלים משיקולים מסחריים.
ממסמכים ששלחו מכונים אלה למרכז עולה כי הם אינם מחויבים בהסכם כלשהו עם המועצה או המרכז, וההנחות שהם מעניקים נקבעות על פי רצונם, והם בלבד קובעים את שיעורן.
יצוין כי במרפאה האולימפית הפועלת במכון וינגייט מקבלים הספורטאים שבטיפול היחידה לספורט הישגי שירותים ללא כל תשלום.
לדעת משרד מבקר המדינה, גם אם כלל השטחים המסחריים שהוקמו במבנה מסייעים במימון תחזוקתו, לא היה מקום להפכם לעיקר על חשבון שטחים בעלי אופי ספורטיבי שלהם נועדו כספי הציבור ששימשו להקמת המבנה.
המועצה כתבה בתשובתה למשרד מבקר המדינה ש"מנהל קרן המתקנים מבקר במתקן, ובודק גם את שימושו בפועל, וגם את תעריפיו".
לדעת משרד מבקר המדינה, היה על המועצה לבדוק ביסודיות איזה שימוש נעשה בשטחי ה"רב-ספורט החדש", ואם מרכז הספורט הלאומי עומד בתנאים שנקבעו בהסכם בינה לבינו ממאי 2004 .
ממצאי הביקורת מעידים כי בניגוד להסכם, פירוט עלויות המתקנים שעל פיו אישרה המועצה למרכז הספורט את ההקצבה עבור ה"רב-ספורט" החדש, כולל גם רכיבים שאינם רכיבי ספורט מובהקים; וכי שלא כפי שנדרש בהסכם, מרכז הספורט הלאומי לא פנה למועצה כדי לקבל ממנה הסכמה מראש ובכתב לסטיות מהתכנ ית שהציג לפניה.
מכאן שהמרכז לא פעל בהתאם להסכם.
לפיכך, על המועצה לדרוש ממרכז הספורט לעמוד בתנאי ההסכם, בכללם התנאי המחייב שימוש בשטחים שנבנו על פי הייעוד שנקבע להם בהסכם; ואם לא יעשה כן, עליה לשקול להשתמש בכלים שמקנה לה ההסכם.
הנציגים של ששת איגודי הספו רט שנציגי משרד מבקר המדינה נפגשו עמם בעת הביקורת טענו כולם כי הובטח להם שמשרדי האיגודים יעברו ל"רב-ספורט" החדש; וכאמור, גם במצגת שהוצגה לפני המועצה בדצמבר 2002 נכתב שה"רב-ספורט" הוא "מבנה המשרדים של כל איגודי הספורט בישראל תחת קורת גג אחת".
בדצמבר 2004 פנה מנכ"ל מרכז הספורט הלאומי בכתב ל-17 איגודי ספורט וגופי ספורט אחרים והודיע להם כי פרויקט השלמת מבנה ה"רב-ספורט" עומד להסתיים, וכי בשנת 2005 ירצה המרכז לאכלס את האיגודים במקומם החדש; וביקש מהם להודיע לו איזה שטח הם מבקשים למשרדיהם.
בישיבת הנהלת הוועד האולימ פי בפברואר 2006 דיווחו יו"ר הוועד ומנכ"לו שהוועד בודק "אפשרות לייעד את קומת הכניסה 750 דוח שנתי57ב .
ב'רב ספורט' לאיגודי הספורט וזאת נוכח העובדה כי היזם ששכר קומה זו להפעלת מועדון ברידג' לא מצליח בשלב זה לממש את תוכניתו".
עד ספטמבר 2006 , מועד סיום הביקורת, לא עברו משרדי האיגודים למבנה החדש, וגם לא הייתה תכנית להעברתם לשם.
לדעת משרד מבקר המדינה, על המועצה והוועד לוודא כי מרכז הספורט הלאומי יפעל למימוש התכנית לרכז ב"רב -ספורט" החדש את המשרדים של כל איגודי הספורט בישראל.
הבעלות על הקרקע שה"רב-ספורט" נבנה עליה לפי כללי המועצה בנ ושא "הליך שחרור כספים - פרויקט העשור", מי שמקבל הקצבה להשקעה במתקני ספורט במסגרת פרויקט העשור צריך להמציא לקרן המתקנים, בין היתר, הסכם על חכירת המקרקעין שעליהם יוקמו המתקנים או נסח רישום המוכיח בעלות עליהם.
הביקורת העלתה שהמועצה לא דרשה ממרכז הספורט הלאומי להמציא לה אחד מהמסמכים האמורים.
חלק מהקרקעות המשמשות את מרכז הספורט הן בבעלות עיריית תל אביב-יפו, וחלקן קרקעות של מינהל מקרקעי ישראל שהוחכרו לעירייה.
בהסכם הבעלים שנחתם בשנת 1972 בין העירייה לבין הוועד האולימפי התחייבה העירייה "לגרום לכך כי הקרקעות שבבעל ותה אשר תידרשנה למרכז הספורט במחיר סמלי לתקופה של ]למרכז[ תוחכרנה49 שנים.
קרקעות החכורות ע"י בחכירת משנה בהסכמת מינהל מקרקעי ישראל.
]למרכז[ העירייה תוחכרנה העירייה תעשה כמיטב יכולתה כדי להשיג את הסכמת מינהל מקרקעי ישראל לחכירת המשנה".
עד ספטמבר 2006 לא הוחכרה הקרקע למרכז הספורט.
לדעת משרד מבקר המדינה, בעת קבלת ההחלטה במועצה על מתן ההקצבה למרכז הספורט הלאומי ראוי היה שיהיה בידי חבריה כל המידע הנדרש, ובכלל זה היה עליהם לדעת שמרכז הספורט לא המציא למועצה, כנדרש בנוהל "הליך שחרור כספים - פרויקט העשור", כל מסמך המוכיח שהוא הבעלים או החוכר של המקרקעין שעליהם יוקם המבנה, וכי אין בידיו מסמך כזה; והמועצה הייתה צריכה לעמוד על כך שלפני מתן ההקצבה למרכז הספורט הלאומי יוסדר נושא רישום המקרקעין שלו.
תעריפי השימוש במתקני ה"רב-ספורט" .
הוועד האולימפי הוא כאמור הבעלים של 50% ממרכז הספורט הלאומי, ועל פי תקנונו הוא נועד, בין היתר, "לסייע ולעזור להתאחדויות הספורט ולארגוני הספורט בישראל בהעלאת רמת הספורט והחינוך הגופני בישראל".
לפי הסכם שנחתם במאי 2004 בין המועצה למרכז הספורט, על המרכז להעמיד את המתקנים האמורים לרשותן של אגודות ס פורט ומועדוני ספורט כהגדרתם בחוק הספורט, התשמ"ח - 1988 ,, במחירי עלות ההפעלה והתחזוקה בלבד ולתת עדיפות לאגודות ספורט ומועדוני ספורט של העיר תל אביב ולנבחרות לאומיות בענפי הוועד האולימפי בישראל 751 .
מחיר מופחת אמור להינתן באופן אחיד ושוויוני לכל הגופים שבאותה קטגוריה.
הביקורת העלתה כי במחירוני הפעילויות באולמות ה"רב -ספורט" רשומים שני סוגי מחירים: מחיר רגיל ומחיר מופחת ב- 15% ; ואולם המחיר המופחת מיועד לקבוצות מתל אביב בלבד.
בישיבת מועצת המנהלים של מרכז הספורט הלאומי במאי 2004 הציע אחד מחברי המועצה לקבוע אמות מידה לגבי הנחות ותעריפים; ובישיבה שקיימה מועצת המנהלים בדצמבר אותה שנה הוצגו לפני חברי המועצה המחירונים המשמשים במרכז, והמשקיף מטעם מינהל הספורט על [ שבמשרד המדע, שנכח בישיבה, העיר כי "יש לקבוע תעריף נפרד לנבחרות ולאגודות שיגיעו לכאן".
עד ספטמבר ]מנת 2006 , מועד תום ה ביקורת, לא נמצא שהנהלת מרכז הספורט קבעה אמות מידה למתן הנחות ודנה בהוזלת התעריפים לאגודות ואיגודי ספורט אולימפיים.
בדיקת המחירים שגבה מרכז הספורט הלאומי בשנים 2005 ו- 2006 העלתה שהוא גבה מאיגודי ההתעמלות וההיאבקות, שני ענפי ספורט אולימפיים, מחיר מלא עבו ר שימוש באולמות במבנה ה"רב-ספורט".
לעומת זאת, מאיגוד אחר, שאינו מייצג ענף ספורט אולימפי, גבה המרכז מחיר שהיה נמוך אף מהמחיר המופחת שקבע לקבוצות מתל אביב.
במסמכי המרכז לא צוינה הסיבה לשוני בין התעריפים.
עוד הועלה בבדיקה כי מרכז הספורט הלאומי חייב את קבוצת מכבי תל אביב בכדורסל בגין פעילות באולם הספורט שבמרכז לפי התעריף הרגיל, אף שלפי מחירון המרכז קבוצות מתל אביב זכאיות לתעריף מופחת.
מינהל הספורט שבמשרד המדע כתב בתשובתו למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2006 שהוא ישוב ויבקש ממועצת המנהלים של מרכז הספורט הלאומי לקבו ע תעריף מיוחד לנבחרות ישראל שיתאמנו במתקני ה"רב-ספורט".
מרכז הספורט הלאומי כתב בתשובתו למשרד מבקר המדינה מדצמבר 2006 כי נוכח המצוקה של ארגוני הספורט בישראל הוא גובה מחירי עלות מופחתים הנקבעים על פי תחשיבי חסר.
המרכז ציין כי עם זאת, הוא נוהג לתת, על פי שיקו ל דעתו ובאישור הדירקטוריון, הנחות מיוחדות לאגודות מתל אביב.
לדעת משרד מבקר המדינה, על הוועד האולימפי, כבעלים של מרכז הספורט הלאומי וכמי שאמור לפעול לטובת ענפי הספורט האולימפיים, לדאוג לכך שכל איגודי הספורט האולימפי יהיו זכאים למחירים מופחתים עבור השימוש במתקני המרכז.
על המועצה להשתמש באמצעים שמקנה לה ההסכם עם מרכז הספורט כדי להביא לכך שהמרכז יקיים אותו במלואו, וכל איגודי הספורט האולימפיים אכן ישלמו מחירי עלות בלבד.
על הנהלת מרכז הספורט לקבוע אמות מידה ברורות וגלויות למתן הנחות, לרבות קביעת שיעורן והזכאים להן.
כמו כן על המרכז להכין חישוב מבוסס של מחירי העלות שעליו לגבות בהתאם להסכם שחתם עם המועצה.
סבסוד פעילויות במבנה ה"רב-ספורט" בהסכם בין הבעלים של מרכז הספורט הלאומי התחייב כל אחד מהם לשלם למרכז כספים לביצוע פעולותיו ומטרותיו בסכומים ובמועדים שיסכימו עליהם.
לפי ההסכם, חלקו של הוועד האולימפי בסכומים שייקבעו כאמור יכלול הקצבות מטעם מינהל הספורט שבמשרד המדע.
בינואר 2003 סיכמו בעלי מרכז הספורט שבכל שנה ישלם כל אחד מהם למרכז עבור פעילותו השוטפת 1.
בשנת 2004 , למשל, קיבל מרכז הספורט הלאומי ממינהל הספורט 584,385 ש"ח, והוועד האולימפי נתן לו 615,615 ש"ח, להשלמת הסכום ל -1.
הביקורת העלתה שחלק מהקצבות הוועד האולימפי ועיריית תל אביב -יפו למרכז הספורט הלאומי סבסדו את פעילותן של קבוצות מסוימות באולמות ההתעמלות שבמבנה ה"רב-ספורט", ואילו לקבוצות אחרות לא ניתן סבסוד זה.
להלן הפרטים: הוועד האולימפי מסבסד 22.
5% מעלות השימוש של כמה קבוצות מתל אביב באולמות ה"רב- ספורט" ו - 41.
3% מעלות השימוש של כמה קבוצות אחרות שאינן מתל אביב.
עיריית תל אביב-יפו מסבסדת 62.
5% מעלות השימוש של כמה קבוצות מתל אביב ו - 32.
5% מעלות השימוש של הקבוצות שאינן מתל אביב.
הסכום הכולל שהוציא הוועד האולימפי עבור סבסוד העלות של אימוני קבוצות באולמות ה"רב-ספורט" הגיע בשנת 2005 לכ- 136,000 .
ש"ח נמצא כי איגוד ההתעמלות חויב לשלם בעד אימוני הנבחרת הלאומית באותם אולמות את המחיר המלא הנקוב במחירון של מ רכז הספורט הלאומי, ולא זכה לסבסוד הרב שזכו לו הקבוצות האמורות; ואף לא ניתנה לו ההנחה שהמרכז נוהג לתת לקבוצות מתל אביב.
גם אגודת ספורט אחרת, העוסקת בתחום ההתעמלות האמנותית וספורטאיה מתאמנים בקביעות ב"רב-ספורט", לא זכתה לסבסוד האמור.
מנכ"ל מרכז הספורט הלאומ י ומנכ"ל הוועד האולימפי הודיעו למשרד מבקר המדינה ביולי 2006 ,כי סבסוד הקבוצות נהוג זה שנים רבות, אולם הם לא ידעו להסביר מתי החל הסבסוד אם יש הסכם המסדיר אותו, ומדוע הוא ניתן לקבוצות מסוימות ולא ניתן לאחרות.
בתשובה נוספת מדצמבר 2006 טען מרכז הספורט כי "מדוב ר בעניין היסטורי שנקבע על פי בעלי ".
]מרכז הספורט[ הביקורת העלתה כי הנהלת הוועד האולימפי לא דנה בשימוש שנעשה בהקצבות שנתן הוועד למרכז הספורט הלאומי על פי הסיכום שנקבע בין הוועד לעיריית תל אביב-יפו בשנת 2003 , וגם לא ביקשה ממרכז הספורט לדווח לה על השימוש שהוא עושה בהקצבות אלה.
עוד נמצא כי הנהלת הוועד האולימפי ודירקטוריון מרכז הספורט לא קבעו כל אמות מידה לבחירת הקבוצות שיזכו לסבסוד פעילותן במתקני ה"רב-ספורט".
נוכח הממצאים שהובאו לעיל על מוסדות הוועד האולימפי והגופים המעורבים בפעילותו (מינהל הספורט והמועצה) לבחון אם פעילותו ומעורבותו במרכז הספורט הוועד האולימפי בישראל 753 .
הלאומי מסייעים לקידום מטרותיו המפורטות בתקנון, ואם העובדה שהוא שותף בבעלות על המרכז תורמת תרומה כלשהי לענפי הספורט האולימפי.
בשנת 2004 החל הוועד האולימפי לפעול להקמת מוזאון אולימפי בקומה העליונה של ה"רב- ספורט" החדש (להלן - המוזאון).
בספטמבר 2006 , מועד תום הביקורת, כבר הושלם תכנון המוזאון אך טרם החלה בנייתו.
משרד מבקר המדינה בדק את תהליכי קבלת ההחלטות בוועד האולימפי בנוגע להקמת המוזאון.
ההחלטות על הקמת המוזאון ומימון הקמתו 1.
בפרוטוקול ישיבת הנהלת הוועד האולימפי שהתקיימה בספטמבר 2004 נכתב בעניין "המוזאון האולימפי": "לאור התקדמות העבודה 'ברב ספורט' והצורך במוזאון אולימפי שיכלול אתר הנצחה וארכיון תקום ועדת היגוי.
בישיבת הנהלת הוועד בנובמבר אותה שנה דיווח יו"ר הוועד האולימפי: "בהמשך לישיבת ההנהלה מה- 12.
04 בה הוחלט על הקמת מוזאון אולימפי ממליצה הוועדה.
על הקמת 'מרכז אולימפי' ברב ספורט הכולל מוזאון אולימפי, 'אתר הנצחה', ארכיון, אודיטוריום/אולם ישיבות וכן משרדי הוועד האולימפי אשר יועברו ממקומם"31.
בדיקת פרוטוקול הישיבה של הנהלת הוועדשהתקיימה בספטמבר 2004 העלתה כי לא הוחלט בה על הקמת המוזאון, כפי שדיווח יו"ר הוועד בישיבת ההנהלה בנובמבר אותה שנה, אלא רק על הקמת ועדה שתבחן את הנושא.
לדעת משרד מבקר המדינה, קביעת היו"ר שכבר התקבלה החלטה בעניין המוזאון מנעה דיון מהותי בוועד בשאלה אם המוזאון נחוץ, ואם הקמתו עדיפה מהגשמת מטרות אחרות של הוועד.
הוועד כתב בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי הוא רואה "חשיבות עליונה בהקמת מוזאון.
שיממש את מטרותיו של הוועד והנצחת המורשת האולימפית בישראל, ואת אסון יא' חללי מינכן".
לדעת משרד מבקר המדינה, גם אם הוועד האולי מפי רואה "חשיבות עליונה" בהקמת המוזאון, עליו לבחון אותה בהליך קבלת החלטות ראוי ובמסגרת קביעת סדרי עדיפויות בנוגע להגשמתן של מטרות נוספות שעשויות להיות חשובות לא פחות.
בישיבת הנהלת הוועד האולימפי בנובמבר 2004 דיווח יו"ר הוועד כי עלות הקמת המוזאון הוערכה בכ-1.
5 מיליון דולר, והעלות השנתית של הפעלתו- בכ- 200,000 .
דולר ההנהלה אישרה הוצאה של 100,000 ש"ח למימון ראשוני של עלויות התכנון.
אישור זה ניתן אף שלא דווח להנהלה מה יהיו המקורות למימון הקמת המוזאון והפעלתו השוטפת, והדבר גם .
ההדגשות אינן במקור 754 דוח שנתי57ב .
עוד עולה מפרוטוק ול הישיבה כי לא הובאו לפני ההנהלה כמה תכניות חלופיות להקמת המוזאון, עלות הביצוע של כל חלופה ויתרונותיה וחסרונותיה.
חלופות להקמת המוזאון עשויות להיות, בין היתר, הרחבת מוזאונים קיימים, כגון הרחבת אתר ההנצחה "היד לאיש הספורט היהודי"32, הפועל במכון וינגייט משנת 1980 .
השכרת שטחים ב"רב-ספורט" החדש והקמת פרויקטים כמו מוזאון טעונות אישור של דירקטוריון מרכז הספורט הלאומי, שכאמור, הוועד האולימפי הוא הבעלים שלו יחד עם עיריית תל אביב-יפו.
נמצא כי אף שבספטמבר 2006 , מועד תום הביקורת, עדיין לא אישר דירקטוריון מרכז הספורט את הקמת המוזאון בקומה העליונה של ה"רב -ספורט" החדש, כבר הוציא הוועד עד אותו מועד כ- 310,000 ש"ח על תכנון המוזאון.
לדעת משרד מבקר המדינה, דרך קבלת ההחלטות של הוועד בעניין הקמת המוזאון והפעולות שנקט בעניין זה אינה ראויה, ועל מוסדותיו לעשות בחינה מחודשת של הנושא בכללותו.
מאחר שעלויות בניית המוזאון הן גדולות, ראוי שיתקיים דיון מסודר בשאלת עצם נחיצותו ובשאלת דרכי המימון של בנייתו והפעלתו השוטפת.
איסור על התקשרות ספורטאים בחוזי פרסום .
כאמור, הוועד האולימפי אחראי בלעדית לשיגור המשלחת הישראלית למשחקים האולימפיים, ובסמכותו לקבוע אילו ספורטאים ייכללו במשלחת.
לפני המשחקים האולימפיים שהתקיימו באתונה בשנת 2004 דרש הוועד האולימפי מהספורטאים שהיו מועמדים להשתתף בהם לחתום על מסמך אחיד שהכין, ובו פירוט התחייבויות הספורטאים כלפיו.
כל ספורטאי נדרש להתחייב, בין היתר, כי "לא אתן להשתמש בי, בשמי, בתמונתי או בביצועי הספורטיביים הקשורים למשחקים האולימפיים במישרין או בעקיפין למטרות פרסומת (כולל באינטרנט) ששה שבועות לפני מועד התחלת המשחקים האולימפיים ושלושה חודשים לאחר מועד סיום המשחקים האולימפיים למעט אם אושרו ע"י הוועד האולימפי בישראל" 33.
הוועד הסביר בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי הוא חושש ש"נותני חסויות יעדיפו לתת חסות אישית לספורטאים בודדים תחת מתן חסות לוועד כולו, ובפועל - לכלל חברי הסגל האולימפי", ועקב כך יפחתו הכנסותיו המשמשות למתן סיוע כלכלי ומקצועי לספורטאי הסגל האולימפי.
לדעת משרד מבקר המדינה, על הוועד האולימפי, כמי שאמון על טיפוח הספורט ההישגי, לשקול לקראת המשחקים האולימפיים העתידיים לשנות את נוסח ההתחייבות האמורה ולבחון דרכים שיתחשבו במכלול האינטרסים של העניין ויאפשרו לספורטאים המשתתפים במשחקים האולימפיים להתפרנס מהישגיהם הספורטיביים, תוך שמירה על היכולת לגייס חסויות עבור הוועד כולו.
לדעת משרד מבקר המדינה ראוי כי הוועד ישקול הסדר זה ביחס להסדרים הנהוגים בעולם.
32 אתר הנצחה לספורטאים ואישים יהודים שהשיגו הישגים בולטים בתחום הספורט ותרמו לחיים היהודיים באמצעות הספורט.
ההדגשות במקור הוועד האולימפי בישראל 755 .
הקלת המגבלה עשויה לתרום לרווחת הספורטאים ולהגביר את המוטיבציה שלהם להמשיך להתאמן כדי להגיע להישגים ולייצג את המדינה בתחרויות בין-לאומיות.
כאמור, הוועד האולימפי הוא גוף בעל סממנים של גוף "דו-מהותי", ועל גוף כזה חלים נוסף על כללי המשפט הפרטי גם עקרונות וכללי יסוד של המשפט הציבורי, ובכללם עקרונות דיני המכרזים.
התקשרות עם מי שהוא מומחה במקצועו פטורה מחובת המכרז, ואולם כדי לקבל את ההצעה הטובה ביותר ולתת הזדמנות שווה לכמה מועמדים להתמודד על קבלת העבודה, יש לעשות את ההתקשרות לאחר בחינת כמה הצעות הבאות בחשבון.
הביקורת העלתה כי לוועד האולימפי אין נוהל להתקשרות עם נותני שירותים, ובדרך כלל, הוא מתקשר ע מם בלא לבדוק קודם לכן הצעות של כמה מועמדים לביצוע העבודה.
בחירת אדריכלית לתכנון המוזאון 1.
בישיבת הנהלת הוועד האולימפי בפברואר 2005 הציעו יו"ר הוועד האולימפי ומנכ"ל הוועד לבחור באדריכלית מסוימת (להלן - האדריכלית) לתכנון פרויקט המוזאון "בהתאם לתנאים שיסוכ מו אתה".
מפרוטוקול הישיבה עלה כי ההנהלה אישרה את העסקתה של האדריכלית אף שתנאי ההעסקה לא הובאו לידיעתה.
הוועד הסביר למשרד מבקר המדינה שהוחלט על בחירת האדריכלית בשל ניסיונה הרב בתכנון מוזאונים.
הוועד האולימפי לא עשה בירור כלשהו לגבי השכר שאדריכלים נוהגים לב קש בעד תכנון פרויקטים מסוג המוזאון.
הוועד גם לא פנה לאדריכלים בבקשה לקבל מהם הצעות לתכנון המוזאון, וממילא לא קיבל כמה הצעות לביצוע העבודה; ולפני הנהלתו הוצגה מועמדת אחת בלבד כדי שתאשר את העסקתה.
יצוין שליקוי דומה העלה המבקר הפנימי של הוועד עוד בדוח שלו לשנת 2001 , בעת שבדק את התקשרות הוועד להעסקת יועץ משפטי.
המבקר הפנימי המליץ אז שהוועד יבחן כמה הצעות לפני התקשרות עם יועץ.
המלצה זו לא יושמה, והמבקר הפנימי חזר עליה בדוח הביקורת שלו לשנת 2005 לאחר שמתח ביקורת על אופן ההתקשרות עם האדריכלית.
הסכמי התקשרות עם יועצים בגוף ציבורי ראוי שייחתמו לפני תחילת העבודה.
הסכם ההתקשרות בין הוועד האולימפי לבין האדריכלית נחתם במאי 2005 , ולפיו יסתכם שכרה ב- 120,000 דולר.
הביקורת העלתה כי בפועל העסיק הוועד את האדריכלית עוד קודם שהנהלת הוועד אישרה את העסקתה, וקודם שנחתם עמה הסכם התקשרות, כמפורט להלן: (א) ב- 21.
04 התקיימה ישיבה של הוועד האולימפי בנושא "המוזאון האולימפי בישראל".
בישיבה נכחו מנכ"ל הוועד האולימפי, מזכיר הכבוד, גזבר הכבוד וחבר הנהלה נוסף והשתתפה בה גם האדריכלית.
באותה ישיבה הוחלט, בין השאר, לפנות למרכז הספורט 756 דוח שנתי57ב .
הלאומי בבקשה לשריין עבור הוועד האולימפי כמחצית משטח הקומה העליונה של מבנה ה"רב-ספורט".
בסיכום של הישיבה נכתב בסעיף 2 : "האדריכלית תודיענו בהקדם האפשרי על המיקום המדויק בקומה העליונה בצירוף סקיצה ראשונה".
(ב) במסמך פנימי של הוועד מנובמבר 2004 שכותרתו "המרכז האו לימפי" נכתב, בין היתר, ש"מתכנן העל" של המרכז האולימפי, שיכלול את המוזאון האולימפי ואת משרדי הוועד האולימפי, היא האדריכלית.
(ג) כבר בדצמבר 2004 נשלחה האדריכלית מטעם הוועד האולימפי ועל חשבונו לשווייץ לביקור לימודי במוזאון האולימפי.
הוועד האולימפי הסביר למ שרד מבקר המדינה בתשובתו כי האדריכלית נשלחה לחו"ל "לבחינת היתכנות קבלת התפקיד על ידה, בטרם חתימה עמה על חוזה".
האדריכלית הסבירה למשרד מבקר המדינה באותו חודש כי הנסיעה נועדה לבחינה ולימוד של נתוני האתר המיועד למוזאון ו"התאמתו לייעוד המבוקש, ללמוד הציפיות ולה ציג בפני המזמין קונספט רעיוני.
בהתאם לקונספט זה נגזר בד"כ התקציב ובהתאם לו שכר התכנון".
האדריכלית ציינה כי בשלב המקדמי של הפרויקט אין היא נוהגת לקבל שכר בגין הזמן והחשיבה שהשקיעה אלא החזר הוצאות בלבד, והיא מקבלת עליה את הסיכון שהזמן שהושקע לא יניב הסכם מחי יב עמה.
לדעת משרד מבקר המדינה, העובדה שהאדריכלית היא היחידה שהוצע לה לתכנן את פרויקט המוזאון והיחידה שנשלחה על חשבון הוועד לחו"ל לצורך לימוד הפרויקט, מעידה שלמעשה הוחלט למסור לה את ביצוע העבודה שבעה חודשים לפני חתימת ההסכם עמה וארבעה חודשים קודם שהנהלת הוועד האולימפי אישרה את ההתקשרות עמה.
דרך פעולה זו של הוועד אינה תקינה.
על מוסדות הוועד לבדוק את פעולות הוועד בנושא ולנקוט את כל הצעדים המתחייבים מכך.
התקשרות עם נותן שירותים בתחום השיווק במאי 2005 הזמין הוועד האולימפי מנותן שירותים בתחום השיווק ובניית מות גים עבודה שמטרתה "חיזוק המותג האולימפי הישראלי לצורך גיוס משאבים מהמגזר העסקי".
הוועד שילם עבור העבודה כ- 105,000 .
ש"ח הביקורת העלתה כי הוועד האולימפי לא פנה לנותני שירותים אחרים בבקשה להגיש לו את הצעותיהם, וממילא לא קיבל ולא בחן הצעות נוספות על זו שהגיש לו נותן השירות שבחר.
דרך פעולה זו אינה מאפשרת לוועד לוודא שאכן בחר את ההצעה הטובה ביותר האפשרית.
לדעת משרד מבקר המדינה על הוועד לגבש נוהל שיסדיר את נושא התקשרויותיו עם ספקים ונותני שירותים.
בנוהל יש לקבוע כי לפני התקשרות עם ספק או נותן שירותים לביצוע עבודה יש לבחון כמה הצעות של מעוניינים בביצועה, ולבחור מהן את ההצעה המיטבית.
הוועד האולימפי בישראל 757 .
כרטיסים לתחרויות באולימפיאדת אתונה .
נמצא כי באוגוסט 2004 רכש יו"ר הוועד האולימפי עבור בעל תפקיד ציבורי כרטיס כניסה לתחרות התעמלות במשחקים האולימפיים שהתקיימו באתונה באותה שנה (להלן - אולימפיאדת אתונה).
הכרטיס נרכש מכספי הוועד האולימפי במחיר 200 אירו (כ - 1,100 ש"ח).
בעל התפקיד הציבורי כתב בתשובתו למשרד מבקר המדינה בדצמבר 2006 : "למיטב ידיעתי הוועד צייד אותי באישור.
שאיפשר לי לצפות בתחרויות בהן השתתפו ספורטאים מישראל.
אישור זה ניתן חינם לוועדים אולימפיים של המדינות השונות הלוקחות חלק בתחרויות".
הוועד הסביר בתשובתו למשרד מבקר המדינה כי האישור שקיבל בעל התפקיד הציבורי ניתן ליו"ר איגוד השחייה, וזה השתמש בו בעת היעדרו של בעל התפקיד האמור מאתונה, וכשחזר כרטיס]ו[בעל התפקיד לאתונה "נרכש עבורצפה בתחרות התעמלות בה השתתפו ]י[, על מנת ש ספורטאי ישראל".
לדעת משרד מבקר המדינה, מאחר שהאישור שקיבל הוועד האולימפי ניתן עבור בעל התפקיד הציבורי, מן הראוי היה להחזירו לו בעת ביקורו באולימפיאדה.
באוגוסט 2004 רכש הוועד האולימפי עבור מנכ"ל של גוף ציבורי שיש לו עמו הסכם חסות, כרטיסים לתחרויות באולימפיאדת אתונה.
עלות הכרטיסים שנרכשו הייתה 760 אירו ( 4,180 ש"ח).
הביקורת העלתה כי המנכ"ל החזיר לוועד רק מחצית מעלות הכרטיסים- 380 ( אירו 2,090 .
ש"ח), כלומר קיבל מהוועד מתנה בסכום ההפרש מנכ"ל הגוף הציבורי כתב למשרד מבקר המדינה בדצמבר 2006 ,: "בסמוך לתחילת המשחקים החלטתי לצאת עם רעיתי לחופשה פרטית, על חשבוני, באתונה, לצורך ביקור במשחקים האולימפיים.
במהלך שיחה שקיימתי עם מנכ"ל הוועד האולימפי, הועלתה האפשרות שארכוש מהוועד כרטיס לאירוע או שניים, מתוך אלה אשר ירכשו על ידו במ רוכז.
יודגש, כי דובר ברכישה על חשבוני.
סמוך לאחר הגיעי לאתונה, שלח אלי המנכ"ל נציג שלו עם שני זוגות כרטיסים למשחקים.
לבקשתי, מסר לי הנציג את מחיר הכרטיסים ושילמתי עבורם במקום במזומן.
לא הייתה כוונה מצידי לקבל 'מתנה' כלשהי מהוועד האולימפי".
במכתב למשרד מבקר המדינה מפברואר 2007 הודיע המנכ"ל כי בדצמבר 2006 שילם את ההפרש בין מחיר הכרטיסים למחיר שכבר שילם.
לדעת משרד מבקר המדינה, יש לראות בחומרה את העובדה שהוועד האולימפי מחלק כרטיסים ששולמו מתקציבו, הממומן מכספי ציבור.
על הוועד להימנע מלתת מתנות אישיות מכספיו, ובעיקר לבעלי תפקידים בגופים ממשלתיים ועסקיים שיש לו קשר אתם, ולקבוע כללים ברורים בעניין זה ולפעול ליישומם.
צבירת נקודות "הנוסע המתמיד" .
בעלי תפקידים בוועד האולימפי (היו"ר, המנכ"ל, מזכיר הכבוד ואחרים) מרבים בנסיעות לחו"ל במילוי תפקידם; כמו כן מזמין הוועד כרטיסי טיסה רבים עבור ספורטאים.
עוד בשנת 758 דוח שנתי57ב .
1990 נקבע בחוזר של החשב הכללי במשרד האוצר (להלן - החשכ"ל) כי הנוסע לחו"ל להשתלמות על חשבון תקציב המדינה, אינו זכאי ליהנות באופן אישי מזכויות שחברת אל על נתיבי אויר בע"מ נותנת לנוסע המתמיד, או זכויות הניתנות במסגרת תכנית או הסדר אחר של כל חברת תעופה שהיא.
עוד נקבע באותו חוזר כי לפני הזמנת כרטיס טיסה לעובד הנוסע לחו"ל להשתלמות על חשבון המדינה, על חשב המשרד שבו הוא עובד להחתים אותו על כתב התחייבות, ולפיו הוא מתחייב שכל ההטבות או הזכויות הניתנות במסגרת תכנית "הנוסע המתמיד" של חברת אל על או במסגרת כל תכנית אחרת הן קניין המדינה, וכי הוא לא ינצל אותן אלא יעבירן למדינה לכל שימוש שתמצא לנכון.
גם בשנים 1997 ו- 2004 הוציא החשכ"ל חוזרים בנושא, ובאפריל 2006 הוא חזר וקבע שעל כל הנוסעים במימון המדינה חל איסור מוחלט לצבור נקודות "הנוסע המתמיד", ויש להעביר אליו נקודות שנצברו עקב נסיעה בתפקיד.
הביקורת העלתה כי שלא כמקובל במגזר הציבורי-ממשלתי, הוועד האולימפי אינו מחייב את חברי הנהלתו ואת הספורטאים הנוסעים לחו"ל במימונו לחתום על כתב התחייבות, ולפיו הם יוותרו לטובתו על כל ההטבות הניתנות במסגרת תכנית "הנוסע המתמיד" ויעבירו אותן אליו.
לדעת משרד מבקר המדינה, מאחר שעיקר המקורות התקציביים של הוועד האולימפי הם כספי ציבור, עליו לשקול לאמץ את נוהלי החשכ"ל בעניין צבירת נקודות בטיסות, ולדאוג שהנקודות יירשמו לזכותו.
הדבר יאפשר לוועד לקבל תמורת הנקודות כרטיסי טיסה ללא תשלום ויביא לחיסכון בהוצאותיו על טיסות.
מינהלת הספורט ההישגי .
מינהלת הספורט ההישגי (להלן - המינהלה) אמורה לכוון את עבודת היחידה לספורט הישגי ולפקח עליה.
עד דצמבר 2004 , לאחר סיומה של אולימפיאדת אתונה, פעלה המינהלה על פי אמנה והסכמים שנחת מו בין מינהל הספורט שבמשרד המדע לבין הוועד האולימפי בשנים 2001 -2003 .