HeTree/MevakerConcSen huggingface dataset:
יוצא אפוא, שמחלקת אמל"ח בז"י לא פעלה כנדרש בהוראת אג"ם, ולא דיווחה לדרג מאשר הפרויקט על חריגה מהותית בלוח הזמנים של הפרויקט.
זאת ועוד, חריגה זו לא קיבלה ביטוי בדיווח בשל שינוי מישור הייחוס, ובשל אי -הכללת שתי אבני הדרך האחרונות בדיווח.
לדעת משרד מבקר המדינה, קודם שאג"ת מאשר פרויקט עליו לוודא שנקבעו אבני דרך עיקריות המייצגות את סיום התהליכים העיקריים בפרויקט ואת השגת תוצריו העיקריים, שיאפשרו לדרג המאשר במטה הכללי לעמוד לאורך זמן על התקדמותו.
על אג"ת להקפיד, כי אבני הדרך יכללו תמיד את מועד ההגעה ליכולת מבצעית ראשונית ואת מועד ההכרזה על מבצעיות סופית, היות שאבני דרך אלו הן, על פי הוראת אג"ת, אבני בוחן להחלטה אם קיימת חריגה מהותית מלוח הזמנים של הפרויקט.
על אג"ת גם לוודא, כי הדיווח של גופי האמל"ח בזרועות על פרויקטים שאושרו בדרג המטכ"ל יהיה על פי אבני הדרך הללו, וכי הוא ייעשה בתדירות הנדרשת בהוראת אג"ת.
בהוראת אג"ת אין דרישה מפורשת לדיווח על התקדמות פרויקט מול מישור הייחוס שקבע הדרג המאשר בעת האישור העקרוני או האישור הסופי שלו.
על אג"ת לשקול אם לעגן בהוראה קביעה של מישור ייחוס מחייב לצורך דיווח ובקרה על התקדמות פרויקט, ובכלל זה גם לקבוע מי מוסמך לאשר שינויים במישור הייחוס ובאילו מצבים.
הבקרה של אג"ת על הפרויקט - כאמור, הוראת אג"ת מחייבת קיום דיוני מעקב שבהם יוצג מצב הפרויקט לפחות אחת לשנה, ואם יש חריגות בפרויקט, אף לעתים קרובות יותר.
יצוין כי הפרויקט, שהוא חלק מהפרויקט האחר, החל במתכונתו החדשה בסוף שנת 2005 כשהוא כבר בפיגור של כחמש שנים בלוח הזמנים להפעלה המבצעית.
מהמסמכים עולה כי מאז הומלץ על אישור סופי של הפרויקט בדצמבר 2005 ועד מועד סיום הביקורת בנובמבר 2012 ,, קיים אג"ת שני דיונים בלבד על מצבו בדצמבר 2006 ובספטמבר 2008.
7 מושג בניהול פרויקטים המתאר את המצב ההתחלתי של לוח זמניםאו של תצורה מסוימת של פריט במערכת, שמוכרזים כבסיס מוסכם שלפיו מודדים את התקדמות הפרויקט או מתכננים שינויים בו (באנגלית - Base Line.
משרד מבקר המדינה מעיר, כי נוכח חיוניותה של המערכת, ונוכח הפיגור בלוח הזמנים למן היציאה לדרך של הפרויקט בגרסתו השנייה, ראוי שאג"ת היה עוקב אחר התקדמות הפרויקט לכל הפחות בתדירות המתחייבת מההוראה, קרי אחת לשנה.
בתשובתו ממרץ 2013 מסר צה"ל, כי הבקרה על הפרויקט נעשתה על בסיס דיוני סטטוס ייעודיים, דיווחים במסגרת ספר סטטוס פרויקטים ובמספר דיונים שהתקיימו בראשות סגן הרמטכ"ל.
הצימוד בין שני הפרויקטים גרם לכך שהפרויקט נדון גם בדיוני התכנית הכוללת, ובכך התאפשר מעקב רצוף אחר התקדמות פרויקט.
משרד מבקר המדינה מעיר, כי אמנם היו גם אזכורים של הפרויקט בדיוני התכנית הכוללת, אך בדיונים אלו לא נדון הפרויקט באופן ממשי ומפורט.
הדיון הראשון שנערך ברמת סגן הרמטכ"ל ובו נזכר הפרויקט התקיים רק בדצמבר 2009 .
משנת 2010 החלה לשכת סגן הרמטכ"ל לבקש באופן יזום עדכוני סטטוס בכתב ממפקד מז"י ומראש אגף התקשוב.
יוצא אפוא שבשנים 2006 -2008 לא ניהל אג"ת מעקב אחר הפרויקט ברמה מספקת.
הפרויקט כולל פיתוח, ייצור והטמעה של מערכת, ונכללות בו דרישות המצריכות התגברות על אתגרים טכנולוגיים לא פשוטים.
הפרויקט שהיה אמור להסתיים בשנת 2005 , טרם הסתיים עד מועד סיום הביקורת בנובמבר 2012 .
המערכת עדיין נמצאת בשלב הפיתוח, חלק מתכולותיה נדחו לשלבים מאוחרים יותר.
נוכח הפיגור בפיתוח ה מערכת, מתבססות העוצבות על מערכת חלופית שאינה מאפשרת מילוי של כל הדרישות המבצעיות.
תמונת המצב העולה מהדוח מלמדת על ליקויים בניהול, במעקב ובבקרה שוטפים ושיטתיים על ביצוע הפרויקט.
נוכח העובדה, כי המערכת הינה מערכת תשתיתית, וכי הפרויקט אינו עומד בלוח הזמנים ה מתוכנן ואינו מאפשר להפיק את התוצרים הנדרשים, על ז "י בשיתוף אג"ת ומשהב"ט להפיק את הלקחים הנדרשים מאופן ביצוע הפרויקט עד כה, ולפעול לביצוע השינויים המתחייבים בפרויקט ובבקרה עליו, כדי להביאו לידי גמר ולמצות ממנו בהקדם יכולות מבצעיות חיוניות.
ראוי כי הלקחים ש יופקו מהליך הפיתוח של המערכת בתחומי הניהול, המעקב והבקרה ישמשו את גורמי המטה בצה"ל ובמשהב"ט במסגרת ההובלה גם של פרויקטים דומים.
רוב הדירות במאגר הדיור הציבורי הן בבעלות המדינה והן מושכרות במחיר מסובסד.
קהל היעד של דירות אלו הוא בדרך כלל אוכלוסייה חלשה המתקשה לעמוד בנטל הכלכלי הכרוך בקניית דירה או בשכירתה בשוק החופשי ועומדת בתנאי זכאות שקבע משרד הבינוי והשיכון (להלן - המשרד או משרד השיכון).
הזכאות לדירה בדיור הציבורי נקבעת על פי מצבו הסוציו-אקונומי של המבקש ובכלל זה רמת תפקודו הפיזי ופוטנציאל השתכרותו (להלן - זכאים או זכאי דיור ציבורי).
מדינת ישראל, באמצעות מתן אפשרות לזכאים להתגורר בדיור הציבורי, מגשי מה הלכה למעשה את חובתה החוקתית להבטיח את הזכות למינימום של קיום אנושי בכבוד, המצויה בלבה ובגרעינה של הזכות החוקתית לכבוד האדם המעוגנת בחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו.
חוק היסוד אינו קובע אך אידאל יפה או רעיון נשגב, אלא הוא קובע חובה משפטית אופרטיבית שכל רשות מרשויות השלטון חייבת לכבד ולהגשים.
נפסק כי "כבוד האדם בישראל אינו מטאפורה.
זו מציאות נורמאטיבית, ממנה מתבקשות מסקנות אופראטיביות" 10.
במסגרת זו, בית המשפט העליון פסק כי "מחובת המדינה על פי חוק -יסוד: כבוד האדם וחירותו נגזרת החובה לקיים מערכת שתבטיח 'רשת מגן' למעוטי האמצעים בחברה כדי שמצבם החומרי לא יביאם לכלל מחסור קיומי.
במסגרת זו עליה להבטיח.
מקום מגורים שבו יוכל לממש את פרטיותו ואת חיי המשפחה שלו ולחסות מפגעי מזג האוויר.
עוד נפסק כי "כבודו של האדם כולל בחובו.
הגנה על מינימום הקיום האנושי.
אדם המתגורר בחוצות ואין לו דיור, הוא אדם שכבודו כאדם נפגע.
אדם הנאלץ לחיות בתנאים חומריים משפילי ם, הוא אדם שכבודו כאדם נפגע.
אך לאחרונה חזר ופסק בית המשפט העליון, בהרכב מורחב, כי "הזכות למינימום של קיום אנושי בכבוד מצויה בליבו ובגרעינו של כבוד האדם.
חיים בחרפת רעב, ללא קורת גג, תוך חיפוש מתמיד מנין יבוא עזרו של אדם, אינם חיים בכבוד.
מינימום של ק יום בכבוד הוא תנאי לא רק לשמירה ולהגנה על הכבוד האנושי, אלא גם למיצוי יתר זכויות האדם.
אין כל פואטיקה בחיים בעוני ובמחסור.
ללא תנאים חומריים מינימאליים, אין לאדם יכולת ליצור, לשאוף, לבחור את בחירותיו ולממש את חירויותיו"13.
10 בג"ץ 366/03 עמותת מחויבות לשלום וצדק חברתי נ' שר האוצר , פ"ד ס( 3 )464 ,478 ( 2005.
12 רע"א 4905/98 גמזו נ' ישעיהו, פ"ד נה(3 )360 , 375-376 13 בג"ץ 10662/04 ,סלאח חסן נ' המוסד לביטוח לאומיפס' 35 לפסק דינה של הנשיאה ביניש (טרם פורסם, 28.
12) 314 דוח שנתי64א .
שם הדוח: שם הדוח: דירות דיור ציבורי שהושכרו שלא לזכאי דיור ציבורי מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64א שנת פרסום: התשע"ג- 2013 .
הדיור הציבור הוא מרכיב חיוני ומרכ זי ב"רשת המגן" שהמדינה פורשת לאוכלוסיות החלשות בחברה.
מבקר המדינה שם דגש מיוחד על הצורך להבטיח ולשמור את זכויות האוכלוסיות החלשות בחברה ; דוח זה עוסק בחובה לספק את הצרכים הבסיסי ים ביותר של הזכאים ומדגיש את חשיבות ההקפדה על כך שזכויותיהם החוקתיות של החלשים בחברה לא ייפגעו.
בשנת 1999 היו כ- 108,000 דירות במאגר הדיור הציבורי, לרבות דירות בבתי דיור מוגן לעולים.
מאז ועד אוגוסט 201114 הלך והידלד ל מאגר דירות הדיור הציבורי בשל מכירת הדירות לדייריהן.
על פי נתוני המשרד בתחילת 2011 היו במאגר הדיור הציבורי כ- 63,500 דירות בשיכון רגיל ו- 12,000 .
בבתי דיור מוגן בשנת 1998 נחקק חוק הדיור הציבורי (זכויות רכישה), התשנ"ט- 1998 (להלן- חוק הדיור הציבורי או החוק).
מטרת החוק הייתה לאפשר לדיירי הדיור הציבורי לרכוש את הדירות שהם מתגוררים בהן במחירים נמוכים.
התמורה ממכירת הדירות הייתה א מורה לשמש בעיקרה בעבור הגדלת מלאי הדירות לזכאי דיור ציבורי.
אולם משנת 1999 "דחה "חוק ההסדרים15 , פעם אחר פעם, את מועד יישום החוק והוא הושהה.
עם זאת, משרד השיכון קיים במהלך השנים מבצעי מכר לדיירי הדיור הציבורי, ובהם נמכרו הדירות בהנחות משמעותיות.
אולם התמורה שהתקבלה בגין הדירות לא שימשה לרכישת דירות חדשות למאגר הדיור הציבורי כפי שקבע החוק, אלא לרכישת דירות של הסוכנות היהודית לארץ ישראל16 (להלן- הסוכנות היהודית).
רכישת דירותיה של הסוכנות היהודית לא הגדילה בפועל את מספר הדירות במאגר הדיור הציבורי, אלא רק העבירה את הבעלות עליהן לידי המדינה.
1317 פגה תקופת ההשהיה של החוק והוא נכנס לתוקף, אך הוא לא יצא מן הכוח אל הפועל.
בעקבות זאת הוגשו עתירות לבג"ץ, בין היתר נגד שר הבינוי והשיכון ושר האוצר, בדרישה להחיל את החוק.
מדיניות ניהול הדיור הציבורי מושתתת, בין היתר, על חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי, התשנ"ח- 1998 .
האחריות לדיור הציבורי מוטלת על משרד השיכון.
חברות לדיור ציבורי- חברות ממשלתיות או חברות ממשלתיות -עירוניות וחברה נוספת בבעלותה של הסוכנות היהודית - הן שמנהלות את הנכסים מטעם המשרד על פי הסכמי ניהול שנחתמו בינן לבין המשרד.
באחריותן לנהל את הדירות ולעמוד בקשר עם השוכרים שעמם הן חותמות על חוזי שכירות, כשהמשרד מפקח על אופן ניהול הדירות.
החברה הגדולה ביותר, "עמידר - החברה הלאומית לשיכון בישראל בע"מ" (להלן - עמידר), מנהלת כ - 47,200 דירות18 , "עמיגור - ניהול נכסים בע"מ" ( להלן - עמיגור), חברה בת של הסוכנות היהודית, מנהלת כ - 13,000 דירות, חלקן בבעלות המדינה וחלקן בבעלות הסוכנות היהודית, "חלמיש- חברה ממשלתית- עירונית לדיור, לשיקום ולהתחדשות שכונות בתל אביב-יפו בע"מ" (להלן - חלמיש) מנהלת כ- 1,600 דירות, "פרזות- חברה ממשלתית-עירונית לשיכון ירושלים בע"מ" (להלן - פרזות) מנהלת כ -700 דירות, "שקמונה - חברה ממשלתית -עירונית לשיקום הדיור בחיפה בע"מ" .
14 ,איתי פידלמן תמורות בדיור הציבורי בישראל , מרכז מחקר ומידע של הכנסת , אוקטובר 2011.
15 חוק שהממשלה מביאה לאישור הכנסת בכל שנה לצד חוק התקציב, המאגד חוקים ותיקוני חקיקה שהממשלה רואה צורך באישורם כדי ליישם את מדיניותה ותכניותיה הכלכליות.
16 ,ראו מבקר המדינה דוח שנתי 53ב ( 2003 ), בפרק "הסכם בדבר רכישת דירות הסוכנות היהודית בידי הממשלה", עמ' 400.
17 חוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו- 2012 ( תיקוני חקיקה), התשע"א - 2011 , סעיף 53 ; תיקון מספר5 .
לחוק הדיור הציבורי 18 .
מקצת מהדירות הן בבעלותה המלאה של עמידר משרד הבינוי והשיכון 315 .
שם הדוח: שם הדוח: דירות דיור ציבורי שהושכרו שלא לזכאי דיור ציבורי מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64א שנת פרסום: התשע"ג- 2013 (להלן- שקמונה) מנהלת כ -860 דירות, ו"חלד - חברה ממשלתית עירונית לשיקום דיור ופיתוח בע"מ" (להלן - חלד) פועלת באזור פתח תקווה ומנהלת כ-140 דירות.
על פי נתוני המשרד, כ- 2,500 משפחות ויחידים שהוגדרו זכאים וכ- 30,000 משפחות ויחידים שהם עולים חדשים ממתינים כיום לקבלת דיור ציבורי.
רבים מהם ממתינים שנים רבות, לעתים אף יותר מעשר שנים.
כ- 2,300 מתוך כ - 63,500 הדירות שבמאגר הדיור הציבורי שיועדו במקורן למגורי זכאים אינן מושכרות למשפחות או לבודדים הזכאים לדיור ציבורי, אלא לגופים ציבוריים כמו משרדי ממשלה, רשויות מקומיות, מוסדות לימוד, עמותות ואגודות סיוע, בתי חולים וקיבוצים עירוניים (להלן - דירות המושכרות ליעדים ציבוריים או דירות המושכרות שלא למגורי זכאים).
רוב הדירות משמשות למגורים של דיירים מטעם הגופים השוכרים ומקצתן משמשות משרדים, מחסנים, בתי כנסת ומועדונים.
לדברי המשרד, חלק מהדירות, כמו אלה שהושכרו לבתי חולים ולאוכלוסיית חוסים, לא ניתן להשיב למעגל האכלוס, וכי חלק מהדירות המושכרות לגופים ציבוריים נמצאות ביישובים שבהם מלאי הדירות עולה על מספר הזכאים.
עמידר מנהלת כ-83% מהדירות המושכרות שלא למגורי זכאים, ועמיגור מנהלת כ-8% .
את יתר הדירות (כ-9% .
) מנהלות חברות האכלוס פרזות, חלמיש, שקמונה וחלד עד סוף שנות השמונים של המאה העשרים הוקצו רוב הדירות המושכרות שלא למגורי זכאים (כ-80% ) באזורי הפריפריה, אך הוקצו גם דירות הנמצאות באזורי ביקוש בערים כמו ירושלים ותל אביב.
הקצאת הדירות באותן שנים הייתה בעיקר ביישובים ובשכונות שהמשרד בנה בהם שכונות מגורים חדשות, והן שימשו לצורכי הקהילה במקום, כשבדרך כלל לא היה לדירות ביקוש מצד זכאים.
של מבקר המדינה נכלל גם דוח בנושא הדירות שאינן משמשות למגורים בדוח צוין כי כ- 2,460 דירות מתוך 102,000 שעמידר ניהלה לא שימשו למגורים אלא לכל מיני מטרות אחרות ולצרכים מסחריים ואחרים.
בדוח הועלה ש"עדיין לא התאפשרה בחינה יסודית של ההסדרים שעל פיהם הוקצו בעבר דירות למטרות שאינן למגורים.
בחינה כזאת חשובה בפרט בימים אלו של מחסור בדירות, שהחריף עם גבור העליה".
וכך נכתב בדוח: "מבקר המדינה העמידה את עמידר על חובתה להשלים את ריכוז המידע על מידת ניצולן של הדירות שהוקצו ליעדים דלעיל.
שכן בזמן, בו קיי ם מחסור חמור בדירות לפתרון בעיות דיור של האוכלוסייה בארץ, יש חשיבות רבה לבחון את תקפותם של אישורים, שניתנו בעבר להסבת דירות לשימוש ציבורי או מסחרי.
כל דירה בשיכון ציבורי, אם בניהולה של חברת עמידר ואם של החברות האחרות שבאחריות משרד הבינוי והשיכון, שניתן להחזיר אותה לייעוד של מגורים, יכולה לפתור עוד בעיית דיור דחופה בפרט בתקופה זו".
עוד נכתב באותו דוח כי בדצמבר 1990 הודיעהמנכ"ל דאז של עמידר למשרד מבקר המדינה כי לאחר מועד הביקורת נקטה החברה צעדים להחזרת נכסים המשמשים למטרות אחרות לייעודם המקורי, כדי לפתור בעיות דיור של עולים חדשים ו של זכאי דיור אחרים.
בין היתר השהתה עמידר את חתימתה על חוזי שכירות עם גופים שונים המחזיקים בדירות, וזאת כדי לאפשר לה לדרוש מהם להחזירן.
כמו כן פנתה עמידר לרשויות מקומיות בדרישה שיחזירו את הדירות שנמסרו להן למטרות ציבוריות שונות.
בחודשים אוגוסט 2011 - דצמבר 2012 בדק משרד מבקר המדינה את סדרי הניהול של השכרת דירות שלא למגורי זכאים ממאגר הדיור הציבורי ואת השימוש הנעשה בהן.
הבדיקה נעשתה במשרד הבינוי והשיכון ובחברות האכלוס עמידר, עמיגור, פרזות וחלמיש (להלן - .
19 ,ראו מבקר המדינהדוח שנתי 41 ( 1991) , 'בפרק "דירות שאינן משמשות למגורים", עמ178.
בדיקות השלמה נעשו במינהל נכסי הדיור הממשלתי שבמשרד האוצר (להלן - מינהל הדיור).
הנוהל להקצאת דירות ממאגר הדיור הציבורי למוסדות וגופים ציבוריים .
הוועדה המשרדית להקצאת יחידות דיור ליעדים ציבוריים : אופן הקצאת הדירות שלא למגורי זכאים מוסדר בנוהל "הקצאת דירות לשכירות ליעדים ציבוריים" של המשרד (להלן - הנוהל משנת 2012)20 .
את ההחלטות על ההקצאות מקבלת ועדה משרדית להקצאת יחידות דיור ליעדים ציבוריים (להלן - ועדת ההקצאות) שבראשה עומד מנכ"ל המשרד 21 .
ועדת ההקצאות דנה בבקשות שמשרדי ממשלה, רשויות מקומיות וגופים ציבוריים אחרים מגישים לשכירת ד ירות ליעדים ציבוריים.
הוועדה קובעת גם את סדרי העדיפויות להקצאת הדירות.
הנוהל משנת 1 9 8 8 : להקצאת דירות ליעדים שאינם מגורים בנובמבר 1988 עוגנו לראשונה בנוהל כל הכללים להקצאת דירות דיור ציבורי למוסדות וגופים ציבוריים (להלן - הנוהל משנת 1988 ).
מטרת הנוהל משנת 1988 "לקבוע הליכים וסמכויות להקצאת דירות ליעדים שאינם מגורים, שהוגדרו בנוהל כיעדים ציבוריים, על מנת לאפשר פיתרון מידי לצרכים חיוניים לאכלוס ותפקוד הישוב/השכונה".
המשרד ציין כי עד פרסומו של הנוהל בשנת 1988 נעשו ההקצאות לפי דרישות מהשטח ועל פי מצב מלאי הדירות הפנויות שהיו בידי המשרד, ובלי שנקבעו לכך כללים מחייבים.
הנוהל משנת 2 0 0 3 להקצאת דירות ליעדים ציבוריים: ביולי 2003 עדכן המשרד את הנוהל משנת 1988 (להלן- הנוהל משנת 2003 ).
הנוהל החדש הרחיב את האפשרות להקצאת דיור ציבורי ליעדים ציבוריים, ולפיו "מטרת הנוהל לייע ד למטרות ציבוריות דירות פנויות בשיכון ציבורי גם אם יש לכך ביקוש מצד זכאי משרד הבינוי והשיכון.
זאת כאשר הצורך הציבורי גובר בשל היעדר מוסדות ציבוריים חלופיים" (ההדגשה אינה במקור).
סוגי ההקצאות על פי הנוהל משנת 2 0 0 3: הנוהל משנת 2003 מחלק את סוגי ההקצאות לשניי ם: הקצאת דירות על פי בקשת משרדי ממשלה, רשויות מקומיות והסוכנות היהודית והקצאת דירות על פי בקשות של גופים אחרים.
הקצאת דירות על פי בקשת משרדי ממשלה, רשויות מקומיות והסוכנות היהודית: כאמור, לפי הנוהל משנת 2003 יש "לייעד למטרות ציבוריות דירות פנויות בשיכון הציבורי, גם אם יש לכך ביקוש מצד זכאי משרד הבינוי והשיכון, זאת כאשר הצורך הציבורי גובר בשל היעדר מוסדות ציבוריים חלופיים"22 .
בנוהל נקבעו הנושאים שיש לבחון בעת אישור בקשה להקצאה, ובהם אישור או המלצת הרשות המקומית, אישורים מתאימים לפתיחת מוסד, מידת ההזדקקות של היישוב למוסד או לשירות, מלאי הדירות הריקות ביישוב ומספר הזכאים ביישוב הממתינים לדיור ציבורי.
20 'נוהל מס 05/07 שעודכן לאחרונה בינואר 2012.
21 עד 2012 עמד בראש הוועדה מנהל אגף בכיר לנכסים ודיור, וכיום הוא משמש חבר הוועדה וממלא מקום יו"ר הוועדה.
הסעיף תוקן בנוהל משנת 2012.
משרד הבינוי והשיכון 317 .
שם הדוח: שם הדוח: דירות דיור ציבורי שהושכרו שלא לזכאי דיור ציבורי מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64א שנת פרסום: התשע"ג- 2013 כי אין הנוהל מחייב את קיום האישורים האמורים ואין הוא קובע כללים כלשהם הנוגעים לנושאים אלו, לרבות כללים כמותיים שיש לעמוד בהם.
הקצאת דירות על פי בקשת גופ ים אחרים: על פי הנוהל משנת 2003 הקצאת דירות, שלא על פי בקשה של משרדי ממשלה, של רשויות מקומיות ושל הסוכנות היהודית, תתאפשר רק בתנאי שיש דירות פנויות שאינן דרושות לאכלוס זכאים.
בנוהל נקבע כי "דירות המיועדות לשכירות תהיינה דירות שהוצעו קודם לכן למכירה לזכאים או שתינתן עדיפות לרכישה לזכאים".
הנוהל משנת 2 0 1 2: כאמור, בינואר 2012 פרסם המשרד נוהל מעודכן.
להלן העדכונים המהותיים בנוהל זה לעומת הנוהל משנת 2003: 1.
הנוהל משנת 2012 צמצם באופן מהותי את האפשרות להקצות דיור ציבורי ליעדים ציבוריים, ולפיו ניתן "לייעד דירות פנויות בשכירות בשיכון הציבורי ליעדים ציבוריים בשל העדר מוסדות ציבוריים חלופיים, ובתנאי שהדירות לא נדרשות עבור זכאי משרד הבינוי והשיכון והמשרד לקליטת העליה" (ההדגשה אינה במקור).
הנוהל משנת 2003 אפשר להקצות דירות פנויות שלא למגורי זכאים ולא חייב המלצה של ג ורם ממסדי כלשהו כמו רשות מקומית או משרד ממשלתי.
לעומת זאת, על פי הנוהל משנת 2012 לא ניתן לעשות זאת בלי לקבל את המלצתם של רשות מקומית או של משרד ממשלתי.
כמו כן, שלא כמו בנוהל משנת 2003 שהארכת תקופת השכירות חייבה את אישורו של המחוז בלבד, הנוהל משנת 2012 מתיר הארכתו של חוזה שכירות רק לאחר שהמחוז בדק את ממצאי ביקור המעגל בדירה (להלן - ביקור מעגל)23 ולאחר שהתקבל אישורה של ועדת ההקצאות.
נוהל 2012 מחייב הקצאה של הדירות רק על פי בקשה של משרדי ממשלה או רשויות מקומיות.
מאחר שמשרד מבקר המדינה בחן את התקופה שלפני פרסום הנוהל משנת 2012 , ההתייחסות בדוח היא לכללים שנקבעו בנהלים המוקדמים יותר שעל פיהם אמור היה משרד השיכון לפעול בתקופה האמורה.
עם זאת, הובאו בחשבון, על פי הצורך, וכפי שיפורט בהמשך, העדכונים שעשה המשרד בנוהל משנת 2012.
נכון ליולי 2012 , כשליש מתוך כ - 2,300 הדירות המושכרות שלא למגורי זכאים הושכרו לרשויות מקומיות, כרבע מהן הושכרו למוסדות לימוד והיתר הושכרו לבתי חולים, למשרדי ממשלה ולגופים אחרים.
טבלת התפלגות הדירות שהושכרו ליעדים ציבוריים לפי סוגי שוכרים .
23 על פי הסכמי הניהול של המשרד עם חברות האכלוס עליהן לקיים ביקור מעגל שנתי בדירות שבניהולן בין היתר כדי לוודא כי אופן השימוש בהן תואם את הייעוד המאושר, לעמוד על מצבן הפיזי ולאמת את פרטי הדיירים.
119 דירות משמשות בתי כנסת.
מועדונים, משרדים וכד' ולמגורים.
31% 720 רשויות מקומיות .
90% מהדירות משמשות למגורי תלמידים.
משמשות כיתות לימוד, גני ילדים ומשרדים.
25% 562 *מוסדות לימוד .
דירות שירות המשמשות למגורי צוות בית חולים.
120 דירות מושכרות למשרד הרווחה לצורך מגורי .
היתר משמשות למגורים, לבתי כנסת, .
10% 231 משרדי ממשלה .
9% 216 אגודות ועמותות .
מגורי חברי קיבוץ ופעילים.
5% 122 קיבוצים עירוניים .
משרדים ודירת נופש אחת לעובדים.
* בין היתר אוניברסיטאות, מכללות, ישיבות, אולפנות וגני ילדים.
** באוקטובר 2012 ,הועברו דירות אלו, המצויות בנווה כנרתלמינהל הדיור הממשלתי.
*** בתי כנסת שאינם מושכרים לרשות המקומית אלא ישירות לנציגי בית הכנסת.
היעדים המותרים על פי הנהלים סעיף 2.
2 לנוהל משנת 2003 מגדיר את היעדים הציבוריים שניתן להקצות בעבורם דירות ממאגר הדיור הציבורי, ובהם חינוך - גני ילדים, מעונות, כיתות לימוד, ישיבות ותלמודי תורה, פנימיות, מגורי מורים ופנימיות למגורי אברכים בישיבות ; תרבות - ספריות, תנועות נוער, מועדוני קשישים ומרכזים קהילתיים ; בריאות - מרפאות ותחנות לאם ולילד; דת - בתי כנסת; רווחה - ספריות, מועדוני קשישים, מרכזים קהילת יים, גרעיני בוגרים 24 ; וביטחון - מגורי מורים/ות חיילים/ות, שירות לאומי וגרעיני נח"ל.
הנוהל המעודכן משנת 2012 עדכן את רשימת היעדים הציבוריים; למשל, מהנוהל נגרעה האפשרות לייעד את דירות המגורים לשימוש כבתי כנסת.
מנגד נוספו גופים חדשים, כמו כוחות הביטחון (משמר ה גבול ומשטרת ישראל), וכן שימושים חדשים הנגזרים מהחלטת .
במטרה להשתלב ולקחת חלק פעיל בשיקום המקום משרד הבינוי והשיכון 319 .
שם הדוח: שם הדוח: דירות דיור ציבורי שהושכרו שלא לזכאי דיור ציבורי מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64א שנת פרסום: התשע"ג- 2013 ממשלה בדבר הקצאת דירות בנגב ובגליל לסטודנטים25 והחלטת ממשלה בנושא אכלוס גרעיני התיישבות התומכים בקהילה בנגב ובגליל 26 " (ראו להלן בפרק דירות המושכרות לגורמים התומכים בקהילה").
שימושים בפועל שאינם מותרים בנוהל משרד מבקר המדינה בדק ביחס לנוהל משנת 2003 את השימושים שנעשו בדירות.
בבדיקה נמצאו ליקויים וחריגות מהותיים.
למשל, כ-240 דירות27 מתוך כל הדירות המשמשות ליעדים ציבוריים אינן עומדות בתנאים שנקבעו בנוהל, ואין הן עומדות גם בכללים שבנוהל משנת 2012 ; הדירות מושכרות ליעדים שאינם מוגדרים "יעד ציבורי" הקבוע בנהלים.
מאז הקצאתן הן משמשות, בין היתר, למשרדים, למגורים של עובדי רשויות מקומיות ולמגורים של עובדי עסקים פרטיים שונים, ודירה אחת אף משמשת דירת נופש לעובדי חברת אכלוס.
השכרת דירה לעובד בכיר בעיריית די מונה: 17 מתוך721 דירות הדיור הציבורי שאינן מושכרות לזכאים אלא לרשויות מקומיות משמשות לצורך מגורי עובדיהן - ייעוד שאינו מותר על פי הנהלים.
על פי בקשת עיריית דימונה ובאישור המשרד השכירה עמידר לעירייה, במאי 1991 , דירת קרקע ששטחה 90 מ"ר ובה ארבעה חדרים שתשמש למגורי עובד בכיר בעירייה.
בסעיף 27 א לחוזה השכירות שתוקפו היה לשנה נקבע כי "בתום תקופת השכירות מתחייב השוכר להחזיר למשכירה את החזקה במושכר כשהוא פנוי מכל אדם וחפץ ובמצב טוב כפי שקיבל אותה".
דמי השכירות נקבעו לפי תעריף שכר דירה חופשי (להלן - שד"ח)28 .
בשנים 1992 -2006 , במשך14 שנה, האריך הממונה המחוזי לאכלוס בעמידר דאז את תקופת השכירות וציין כי המשרד אישר את הארכתו.
יצוין כי על פי הנוהל משנת 2003 ,המחוז רשאי להאריך את תקופת השכירות רק בשנה אחת ובקשות הארכה לשנה שלישית יש להגיש לאישורה של ועדת ההקצאות 29.
בתיק הנ כס שבעמידר אין אסמכתאות המעידות כי הבקשה להארכת תקופת השכירות, מהשנה השלישית עד 2006 .
, הובאה לדיון בפני המשרד וכי הוא אישר את הבקשה בנובמבר 2006 אישרה ועדת ההקצאות שבמשרד את הארכת תקופת השכירות לשנתיים נוספות.
הביקורת העלתה כי אין בפרוטוקול הוועדה כל אזכו ר לכך שהוועדה התייחסה בהחלטתה לעובדה שהדירה משמשת למגורי עובד עירייה - יעד שאינו מותר על פי נוהל המשרד - ולכך שנדרשה לשאלת מלאי הדירות בעיר ואם יש זכאים שהדירה יכולה להתאים להם.
25 /על פי החלטה מס' נג28 של ועדת השרים לפיתוח הנגב והגליל מיום 30.
08 בנושא "הקצאת דירות בשיכון הציבורי בנגב ובגליל לצורך אכלוס סטודנטים התורמים לקהילה", שקיבלה תוקף של החלטת ממשלה (מס' 3799/(נג28 )) ביום 17.
26 /על פי החלטה מס' נג12 של ועדת השרים לפיתוח הנגב והגליל מיום 26.
10 בנושא "הקצאת דירות המנוהלות על -ידי החברות המאכלסות בנגב ובגליל לצורך אכלוס גרעיני התיישבות התורמים לקהילה", שקיבלה תוקף של החלטת ממשלה (מס' 2208/(נג12 )) ביום 12.
דירות בניהולן של עמידר, עמיגור וחלמיש 28 שכר דירה בסיסי האמור לשקף את שכר הדירה בשוק החופשי, אך לרוב הוא נמוך ממנו.
בדרך כלל השד"ח נגבה ממוסדות ציבוריים.
29 על פי הנוהל משנת 2012 , כל הארכה של תקופת שכירות תובא לאישורה של ועדת ההקצאות שבמשרד.
עוד הועלה בביקורת כי עם תום תקופת השכירות, בשנת 2008 , עמידר לא דרשה מהעירייה לפנות את הדירה או לחלופין להאריך את תקופת השכירות.
רק בפברואר 2010 פנתה מנהלת סניף עמידר בדימונה לראש העירייה דאז מר מאיר כהן בבקשה להשיב את הדירה כדי להקצותה למשפחה שהוכרה זכאית לדיור ציבורי בין השאר, עקב נכותו של אב המשפחה.
בפנייתה הוסיפה מנהלת הסניף כי "הדייר [ ביחס למגורי- אדאג באופן ]עובד העירייה הבכיר אישי לאתר עבורו דירה חלופית ולקבל אישור משרד הבינוי והשיכון".
אף על פי כן, לא פינתה העירייה את הנכס ועובד העירייה המשיך להתגורר בדירה.
באוקטובר ובדצמבר 2011 שוב פנתה מנהלת סניף דימונה בעמידר לראש העירייהבדרישה להשיב את הדירה, אך הוא סירב לפנות את הדירה בטענה שמדובר בעובד חיוני הנדרש לקידום ענייני העיר.
רק בסוף דצמבר 2011 , במהלך הביקורת, הושבה הדירה למאגר הדיור הציבורי.
בתשובתה מנובמבר 2012 למשרד מבקר המדינה הודתה מנהלת סניף עמידר בדימונה כי פנייתה לראש העירייה בבקשה להשיב את הדירה נוסחה באופן לקוי.
היא הוסיפה כי בהמשך לאותה פנייה היא לא עשתה דבר בכל הקשור לאכלוס העובד הבכיר של העירייה בדירה חלופית.
בתשובתה של עמידר מנובמבר 2012 למשרד מבקר המדינה היא ציינה כי המשרד היה מודע לכל שלבי הטיפול בנכס ואף אישר מאוחר יותר להאריך את תקופת השכירות.
עוד הוסיפה עמידר כי "מנהלת סניף דימונה טעתה בניסוח המכתב" (ההדגשה במקור) וכי מדובר "בטעות אנוש של ניסוח הדברים".
בתשובתה מנובמבר 2012 למשרד מבקר המדינה הודיעה עיריית דימונה כי פעלה על פי נוהלי המשרד, ואף קיבלה את אישורו של המשרד, לבקשה שהגישה בשנת 2006 , להאריך את חוזה השכירות עד סוף 2008 .
בתחילת 2010 נדרשה עיריית דימונה לפנות את הדירה, אך בשל אסון שפקד את עובד העירייה באותה תקופה ביקשה העירייה לעכב את פינויו מן הדירה.
לדעת משרד מבקר המדינה, הבטחתה של מנהלת סניף עמידר להעמי ד דירה חלופית לעובד העירייה בלתי תקינה וניתנה ללא כל סמכות.
משרד מבקר המדינה מעיר למשרד כי עליו לדרוש מחברות האכלוס לרענן מדי פעם בפעם את ההנחיות והכללים לעובדיהם הנוגעים לתהליכי הקצאת דירות דיור ציבורי והארכת חוזי השכירות ובדבר הסמכויות והאישורים הנלווים לכל שלב ושלב.
על חברות האכלוס לוודא כי ההנחיות והכללים מוטמעים היטב בקרב עובדיהן ואלה מיישמים אותם.
עוד מעיר משרד מבקר המדינה לעמידר כי היא האריכה את חוזה השכירות בלי שהיה בידיה אישור בכתב מהמשרד , כפי שהנוהל מחייב.
במשך שנים רבות העדיפה עיריית דימונה להקצות דירת דיור ציבורי לעובד בכיר שלה ולא לתושב נזקק הזכאי לדיור ציבורי, והגדילה לעשות כשסירבה להחזיר את הדירה כשהתבקשה לעשות כן.
התנהלותה של העירייה כגוף שלטוני אינה ראויה ואינה עולה בקנה אחד עם מחויבותה לדאוג לתושביה, ב מיוחד למעוטי היכולת שבהם.
משרד מבקר המדינה מעיר למשרד השיכון כי כגוף האחראי לבקרה ולמעקב היה עליו לוודא כי ייעשה שימוש מותר בדירות הדיור הציבורי, הוא לא עשה מלאכתו נאמנה בכך שלא עמד על כך כי הדירה מוקצית לעובד בכיר בעיריית דימונה במשך יותר מעשרים שנה, וזאת בניגוד לנוהליו שלו עצמו ואף בלי שבחן מדי פעם בפעם אם הקצאה זו מוצדקת או אם הדירה נדרשת למגורי זכאים.
משרד הבינוי והשיכון 321 .
שם הדוח: שם הדוח: דירות דיור ציבורי שהושכרו שלא לזכאי דיור ציבורי מסגרת הפרסום: דוח שנתי 64א שנת פרסום: התשע"ג- 2013 על המשרד להקפיד ולפעול על פי הכללים שהוא בעצמו קבע בכל הקשור להקצאת דירות שלא לזכאים.
בטרם יקצה דירה או יאשר הארכת חוזה שכירות למי שאינו זכאי, עליו בראש ובראשונה לוודא כי אין היא נדרשת למגורי זכאי דיור ציבורי, וזאת על פי הקבוע בנוהל משנת 2012 .
: דירה בקריית שמונה שהושכרה לעובדי מפעל טקסטיל בשנת 1968 אישר המשרד הקצאת עשר דירות בקריית שמונה למגורים של מומחים ושל עובדים חיוניים במפעל טקסטיל בקריית שמונה.
במשך השנים הושבו תשע מהדירות לעמידר שניהלה את הנכסים, והדירה העשירית, דירה בת ארבעה חדרים ששטחה כ -84 מ"ר, לא הושבה.
באישורו של המשרד האריכה עמידר את חוזה השכירות בינה לבין המפעל עד סוף 2004 .
, ומאז לא חידשה את החוזה בתחילת 2009 נסגר המפעל.
אולם רק במאי 2010 , יותר משנה לאחר מכן, פנתה עמידר למפעל בבקשה שישיב לה את הנכס.
בד בבד פנתה המשפחה שהתגוררה בדירה זה חמש שנים וחצי למשרד בבקשה לקבל את אישורו להמשיך ולהתגורר בדירה.
מאחר שהמשפחה לא הוכרה כזכאית לדיור ציבורי סירב המשרד לבקשה, אך המשפחה המשיכה להתגורר בדירה.
רק במהלך הביקורת, בדצמבר 2011 , כשנתיים לא חר שדרשה עמידר את פינוי הדירה וכשלוש שנים לאחר סגירת המפעל, הושבה הדירה למאגר הדיור הציבורי.