ישיבת מליאה, כנסת 25, פרוטוקול מספר 7, 2022-11-29 00:00

מיקי לוי: היום יום ה' בכסלו התשפ"ג, 29 בנובמבר 2022

מיקי לוי:  אני מתכבד לפתוח את מליאת הכנסת

מיקי לוי:      חברי הכנסת, מי שירצה להצביע על נאומים בני דקה – בבקשה, הצבעה

מיקי לוי:  עד שהרשימה תגיע לידי – חבר הכנסת סעדה, בבקשה, ראשון הדוברים

מיקי לוי:  אנחנו נוסיף אותך

משה סעדה: צוהריים טובים, אדוני

משה סעדה:  אתמול, אדוני, פורסם דוח מבקר המדינה בעניין הטרדות מיניות של שוטרות חובה

משה סעדה:  בדוח, אדוני, נחשפה תרמית של צמרת המשטרה בעבר

משה סעדה:  צמרת המשטרה התגאתה על שיש ירידה של 70% בתלונות על הטרדות מיניות

משה סעדה:  במח"ש – כשהייתי אז ממלא מקום – טענו שאין ירידה, אלא שמה שאלשייך עשה – הוא אסר על נשים להגיש תלונות אנונימיות, וזה היה פייק ירידה

משה סעדה:       מה שקרה אתמול – בדוח שפורסם מתברר שאחת מכל ארבע נשים שמשרתות בשירות חובה מוטרדת מינית

משה סעדה:  אני חוזר על הנתון: אחת מכל ארבע נשים

משה סעדה:  כלומר לא רק שלא הייתה ירידה – הייתה עלייה דרמטית

משה סעדה:  זה קורה בעקבות כך שצמרת המשטרה והפרקליטות סירסו את מח"ש

משה סעדה:  אין מי שיגן על השוטרות כיום, ולכן אני כאן, אדוני – כדי להגן על השוטרות ולהחזיר את הפרקליטות ואת מח"ש למסלולן

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חבר הכנסת בוסו, בבקשה

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני אנצל את הדקה שעומדת לרשותי: בשבת האחרונה נסתלק לבית עולמו הפילנטרופ המרוקאי שקראו לו המונטיפיורי של העם המרוקאי בעשרות השנים האחרונות, רבי מישל אזרואל, זיכרונו לברכה

אוריאל בוסו:  למה אני מזכיר אותו? היהודי הזה פיזר מהונו ומכספו לארגוני צדקה וחסד בעשרות מיליונים ויותר מכך, שיפץ בארץ ובעולם קברי צדיקים, את קבריהם של  משפחתי, משפחת אבוחצירא, בארץ ובעולם, וזכה באמת לברכתם – משפחתו זכתה לברכתו של מר"ן רבי יעקב, והוא זכה לברכתו של באבא סאלי ונפטר בשיבה טובה, למעלה מגיל 100

אוריאל בוסו:  זה גם המקום להזכיר את האנשים הללו, שידעו להיות חלק מההיסטוריה האמיתית ולשלוח תנחומים לבניו, נגידים, רבי יעקב, רבי אליהו ורבי אברהם אלברט

אוריאל בוסו:  תהא נשמתו צרורה בצרור החיים

מיקי לוי: אמן

מיקי לוי:  תודה רבה

מיקי לוי:  חבר הכנסת ביטון, בבקשה

מיכאל ביטון: כבוד יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, היום הייתה שכבת ט' מבית הספר "מיתרים" בנגב בוועדת הכספים ובוועדת הכלכלה, ונמצאים איתנו פה תיכוניסטים

מיכאל ביטון:  הדבר שאני הכי רוצה שהם ילמדו בימים שהם כאן – שאנחנו יודעים לעבוד יחד למען הדברים הטובים

מיכאל ביטון:  היום בוועדת הכספים בהובלת חבר הכנסת גפני הבאנו שתי החלטות דרמטיות בעולם של הדיור הציבורי: אחת – משפחות מרובות ילדים ששכרו שתי דירות קטנות, 30–40 שנה, זכאיות לרכוש את הדירות

מיכאל ביטון:  עמידר מונעת מהן לקנות שתיים ומוכרת להם אחת, כי היא אומרת: אתם זוג צעיר

מיכאל ביטון:  שוכחת את כל הילדים, את הנכדים ואת כל עשרות השנים

מיכאל ביטון:  פה הבאנו דרישה שתינתן להן הזכות לקנות את הדירות הללו

מיכאל ביטון:  הדבר השני – דרישה מעמידר להפסיק לעשות תוכניות של התחדשות עירונית שבהן היא מוכרת קרקעות ולא מוסיפה יחידת דיור ציבורי אחת באותו מתחם

מיכאל ביטון:  כך היא עושה בגילה וכך במקומות אחרים עם רווחים, ולא עושה את העבודה

מיכאל ביטון:      אנחנו חזרנו ואמרנו פה שכנראה הגיע הזמן לפרק את עמידר

מיכאל ביטון:  אם ידענו לפרק את רשות השידור ולהקים מחדש את "כאן", נצטרך לפרק את עמידר ולהקים חברה חדשה, שתשרת את הציבור בדיור הציבורי, עם כל הכאב שבדבר; להקים אותה נכון וטוב בלי רווחים – רק עבודה, רק שירות לציבור

מיכאל ביטון:  זו ההזדמנות להגיד לחברי הדירקטוריון של עמידר: תתעוררו, יש לכם אחריות אישית על מה שנעשה בחברה, על התפקוד, על הכשלים, על השירות הגרוע ועל כך שאנשים עכשיו בדירות מטפטפות בגשם בימים כאלה בחורף ועוד ועוד עבירות ועוולות שחברת עמידר עושה כל יום

מיכאל ביטון:       אנחנו לא נוריד את זה מסדר-היום

מיכאל ביטון:  כבר דיבר איתי פה חבר הכנסת גלעד קריב, ואנחנו נגיש הצעת חוק להעברת כל הנכסים של עמידר לחברת עמיגור, שתפקדה מעולה – וזה המקום להוקיר את פרנקל, שנפטר ממחלה, אנושי וטוב, שהיה מנכ"ל עמיגור ויצר שם דנ"א מתפקד

מיכאל ביטון:  אנחנו לא יכולים לסבול שגורלם של אנשים יהיה בחברות ממשלתיות אכזריות

מיכאל ביטון:  אנחנו לא נוריד את הנושא הזה מסדר-היום

מיכאל ביטון:  תודה רבה

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חברת הכנסת גוטליב, בבקשה, דקה לרשותך

טלי גוטליב: אימא מגדלת ילד, נותנת לו ערכים, הוא הופך להיות חייל קרבי, לא פחות ולא יותר, מסיים מסלול בגבעתי, נמצא בשטחים, נמצא בשכם מול מחבלים שמשפילים אותו, מעליבים אותו ומתריסים נגדו, והוא מחזיק את עצמו והוא שומר עלינו ועליכם, ואז מגיעים פעילי שמאל ומשפילים אותו ומדברים אליו מזעזע, והוא עונה להם

טלי גוטליב:  אז אותה אימא צריכה עכשיו לדעת שהבן שלה קיבל עשרה ימי מחבוש

טלי גוטליב:  אז שתדענה האימהות בישראל שאנחנו כאן כדי למנוע את המחבוש המיותר הזה, כי ידעו חיילי צה"ל הגיבורים וחיילי מג"ב, שעושים עבודה קשה מאוד, עבודה בלתי אפשרית, שאנחנו כאן נגבה אותם – כן, כן, גם אם הם קצת יחרגו, וגם אם הם קצת יאמרו מילים מיותרות – וידעו להם אזרחים שאנחנו נכונן כאן עבירה של הפרעה לחייל במילוי תפקידו

גלעד קריב: - - -     

טלי גוטליב: זו תהיה עבירת פשע, וידע כל אדם שמתקרב לחייל ומפריע לחייל או לשוטר מג"ב, שאנחנו נדאג לשיפוט מהיר ולהעמדה לדין, ולא שאימא ששולחת את הילד שלה ולא יודעת אם ידפקו לה בדלת, היא תשמע בחדשות שהוא מקבל עשרה ימי מחבוש, לבושת כולנו

מיקי לוי: תודה

מיקי לוי:  חבר הכנסת אוהד, בבקשה

אוהד טל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני פונה מכאן לחבר הכנסת טיבי: אחמד – הוא לא פה, חבל שהוא לא פה – זכור לי היטב כיצד בכמה ראיונות בעבר קבלת על כך שאתה תמיד נשאל בתקשורת רק על הסכסוך הישראלי–פלסטיני ולא על ברצלונה ומסי

אוהד טל:  אבל בשבוע שעבר, בזמן שאנחנו ליווינו את הנרצחים והפצועים מהפיגועים בירושלים, לקחת חלק באירוע אנטי-ישראלי בואכה אנטישמי, שתכליתו וכותרתו: סיום האפרטהייד

אוהד טל:  דיברתם על הגזענות של ישראל, על הטיהור האתני, התעמולה והמיתוס הציוני

אוהד טל:       אז הגיע הזמן לומר בקול ברור: יש קווים אדומים שאי-אפשר לחצות

אוהד טל:  לא ייתכן שחבר בכנסת ישראל ישתתף בכנס שמהותו חתירה תחת יסודות המדינה ואנחנו נעבור על זה לסדר-היום

אוהד טל:  טוב וצריך שיהיו חברי כנסת שייצגו את הציבור הערבי הרוצה בהשתלבות בחברה הישראלית, אך לא את אויביה

אוהד טל:  טיבי, אתה משתמש בצורה צינית בפרלמנט הישראלי, בית שכולו דמוקרטיה ואור של זכויות אדם במזרח התיכון

אוהד טל:  לכן, ברוח ימי המונדיאל, יחד עם כל אזרחי ישראל, אני מוציא לך כרטיס אדום

אוהד טל:  תתבייש

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  אני מבקש, בפרט מחברי הכנסת החדשים, להרים מבט ללוח ולהשתדל לעמוד בזמנים

מיקי לוי:  תודה

מיקי לוי:  חבר הכנסת מלוביצקי

מיקי לוי:  אני אומר נכון?      

חנוך דב מילביצקי: מלביצקי

מיקי לוי: מלביצקי? אוקיי

מיקי לוי:  בבקשה

חנוך דב מילביצקי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם לראשונה את הרפורמה המשפטית למשילות אשר הצוות שלי ואני עמלים עליה למן כניסתנו לתפקיד

חנוך דב מילביצקי:  אני מציע לקבע את פסקת ההתגברות גם בחוק-יסוד: השפיטה, כך שרק הרכב מלא של בית המשפט העליון בקולותיהם של 12 שופטים לפחות יהיה מוסמך לפסול חוקים של הכנסת

חנוך דב מילביצקי:  לצידו של היועמ"ש יכהן תובע כללי עצמאי אשר אינו כפוף ליועמ"ש ואשר ישמש כראש התביעה הכללית

חנוך דב מילביצקי:  יוסדר הייעוץ המשפטי למשרדי ממשלה באופן שיאפשר לכל שר למנות את היועץ המשפטי שלו על פי הנהלים המקובלים במינוי מנכ"ל משרד ממשלתי

חנוך דב מילביצקי:  יוסדר מקצוע עריכת הדין דרך גוף סטטוטורי חדש שייקרא מועצת עורכי הדין, אשר הוא יהיה אחראי להסמכה, משמעת, אתיקה מקצועית וכדומה, ואשר ממנו יבואו הנציגים בוועדה לבחירת שופטים

חנוך דב מילביצקי:  לשכת עורכי הדין תהפוך לארגון מקצועי וולונטרי

חנוך דב מילביצקי:  תוגבר השקיפות בהליכים משפטיים

חנוך דב מילביצקי:  יוגבלו בחוק זמני החקירה וההעמדה לדין

חנוך דב מילביצקי:  הליך בחירת השופטים יעבור מהמחשכים אל האור של העין הציבורית, ותהליך המינוי יכלול שימוע פומבי למועמדים לבית המשפט העליון

חנוך דב מילביצקי:       בנוסף, הווטו הקיים היום לנציגות השופטים בוועדה למינוי שופטים יבוטל

חנוך דב מילביצקי:  יוחמרו העונשים ויוטלו עונשי מינימום במקרה של יידוי אבנים, פשיעה חקלאית, ושרפות על רקע לאומני

חנוך דב מילביצקי:  קנס מינהלי שלא יפחת מ-100,000 ש"ח בעת הגשת כתב אישום בעבירות החזקת נשק לא חוקי, ולא פחות חשוב – מתן סמכות לשלילת אזרחות וגירוש משפחות של מחבלים בעלי תעודת זהות כחולה

חנוך דב מילביצקי:       כל אלו נוסחו ב-13 הצעות חוק שונות שכבר הוגשו ועומדות לפתחה של נשיאות הכנסת שתקום במהרה ובעזרת השם

חנוך דב מילביצקי:  יחד נעשה ונצליח

טלי גוטליב: כל הכבוד

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  עצה אישית, ככה, ידידותית: יותר קצר, שנזכור, אחרת לא זוכרים אם לא - - -      

חנוך דב מילביצקי: הכול כתוב

מיקי לוי: הרבה – זה לא חשוב

מיקי לוי:  פרוטוקול הכנסת – דיברתי גם עם טלי על העניין הזה – קצר קולע; אתה רוצה ארוך – לא ברור

מיקי לוי:  מה שאתה רוצה

מיקי לוי:  הצעה ידידותית

חנוך דב מילביצקי: תודה

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה

אבי מעוז: תודה, אדוני היושב-ראש

אבי מעוז:  נאום הנדסת תודעה מס' 63, והפעם על סילוף התנ"ך

אבי מעוז:  אתמול פורסם תיעוד מטלטל משיעור תנ"ך בכיתה י"א

אבי מעוז:  בשיעור התלמידים למדו שיר ובו תיאור של רחל אימנו יושבת באוהל עם בתה הקטנה

אבי מעוז:  בתה? מי שמכיר את ספר בראשית טרם שמע על בת לרחל אימנו, אבל כותבת השיר החליטה לצייר את יוסף הצדיק כבן בנגלה ובת בנסתר

אבי מעוז:  מלבד החירוף והגידוף כלפי קדושי העליון שיש בדברים האלה, מדובר בעוד סוג של הנדסת תודעה שפלה כאשר שוטפים את מוחם של תלמידי ישראל בכאלה הבלים ובמסרים פרוגרסיביים רדיקליים

אבי מעוז:  לימוד תנ"ך זה לא

אבי מעוז:       אני ממליץ להורים של תלמידי ישראל לבדוק היטב היטב מה קורה בכיתות של ילדיהם ולהתנגד לכל הטרלול ההזוי הזה

אבי מעוז:  תודה

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  אני אשתדל לעמוד בשם – חברת הכנסת סון הר מלך

מיקי לוי:  הפעם בסדר?     

לימור סון הר-מלך: טלי, אני חוזרת, אבל זה חשוב לחזור עוד ועוד, עד שזה ייכנס לוורידים: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, היום בבוקר נגזרו על לוחם גבעתי שמשרת בגזרת חברון עשרה ימים בכלא הצבאי

לימור סון הר-מלך:  מדוע? כי בימים האחרונים התנהל נגדו קמפיין מרושע ומסוכן לאחר אירוע חיכוך של פעילי שמאל אנרכיסטי עם חיילי צה"ל, שתועד באופן מגמתי

לימור סון הר-מלך:  זה פשוט לא מתקבל על הדעת

לימור סון הר-מלך:       חשוב לזכור: מי שאשם במקרים הללו הוא מי ששם את חיילינו, את המיטב שבבנינו, במשך חודשים ארוכים בסיטואציות בלתי אפשריות של פעילי שמאל אנרכיסטי, שבאים לחבל ולעצור את חיילינו מלמלא את תפקידם ולהגן על תושבי מדינת ישראל

לימור סון הר-מלך:  הם דוחפים, יורקים, מקללים – ראיתי את זה לנגד עיניי כמה פעמים – באופן שיטתי ולאורך זמן לפעילות השוטפת של החיילים, כשאת כל ההתעללות הזאת מלווה מצלמה מגמתית המשחרת לתנועה לא מותאמת מצידו של הלוחם

לימור סון הר-מלך:       אני קוראת מכאן למערכת הביטחון ולעומדים בראשה לפעול לסילוק הפעילים המסוכנים הללו, הממומנים מכספים אירופיים, ולכאלה שנמצאים כאן במסווה של ארגוני זכויות אדם וכל מגמתם לחבל בביטחון החיילים והמדינה

לימור סון הר-מלך:  אני קוראת עכשיו למערכות הביטחון לחזור בהם מהעונש המוגזם והלא-מידתי שניתן ללוחם, לשחרר את שאר העצורים במיידי – יש עוד עצורים – ולתת לבנים וללוחמים שלנו גב ותמיכה כמו גם כבוד והערכה על כל פועלם, כי כך ראוי וצודק לנהוג עם הטובים שבבנינו

לימור סון הר-מלך:  תודה רבה

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חבר הכנסת קריב, בבקשה

גלעד קריב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גם אני כחברת הכנסת סון הר מלך וחברת הכנסת גוטליב מבקש להתייחס להחלטה שקיבל הדרג הפיקודי של חטיבת גבעתי

גלעד קריב:  שמעתי את חברותיי מדברות על הצורך לגבות את חיילי צה"ל, ושמעתי גם את חבר הכנסת בן גביר, השר המיועד לביטחון לאומי, שבא לבקר היום את משפחתו של אותו חייל, מדבר על הצורך לגבות את חיילי צה"ל

גלעד קריב:  גיבוים של חיילי צה"ל מחייב את גיבוים של מפקדי אותם חיילים, של השרשרת הפיקודית שקיבלה את ההחלטה – המ"פ, המג"ד והמח"ט

גלעד קריב:  הם אלו שמנהלים את צה"ל, לא יושביו של הבית הזה

גלעד קריב:       דבריכן, חברותיי, כמו גם מעשהו של חבר הכנסת בן גביר, אין בהם צל-צילו של גיבוי לחיילי צה"ל ולמפקדיו, אלא חתירה תחת שרשרת הפיקוד של צה"ל ותחת הרעיון המרכזי של לכידות חברתית בתוך יחידות צה"ל, שמחייבות את הרחקת הפוליטיקה החוצה

גלעד קריב:  מי שמבקש לגבות את חיילי צה"ל – והם ראויים לגיבוי – שיותיר את סדר-היום הפוליטי שלו מחוץ לשיקולי מערכת הביטחון

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חברת הכנסת וולדיגר, ואחריה – חבר הכנסת כץ

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, ג'רמי הוא בן 50 ומשהו

מיכל מרים וולדיגר:  הוא גר בצפון אמריקה, והוא רוצה לעלות לארץ

מיכל מרים וולדיגר:  הוא יהודי, זכאי חוק השבות, והוא לא יכול לעלות לארץ

מיכל מרים וולדיגר:  אתם שואלים למה? כי יש לו בן בן 31 שהוא מתמודד נפש, והמדינה שלנו לא מוכנה לקבל מתמודדי נפש

מיכל מרים וולדיגר:  יש לנו בספר החוקים, ויש לנו טפסים שאותם צריכים למלא אנשים שרוצים לעלות לארץ גם כשהם זכאים לעלות על פי חוק השבות, אבל אלה שמתמודדי נפש לא זכאים לכך

מיכל מרים וולדיגר:  בושה וחרפה

מיכל מרים וולדיגר:       לפני שנה וחצי פניתי למשרד הפנים וביקשתי לשנות את הטופס ולשנות את הנוהל, כי אנחנו לא מפלים, וגם אנשים שמתמודדים עם בריאות הנפש זכאים לעלות למדינת ישראל כי הם יהודים, וזה חלק מהמצווה שאנחנו חייבים בה

מיכל מרים וולדיגר:  למרות הבטחות חוזרות ונשנות עד היום דבר לא נעשה

מיכל מרים וולדיגר:  אני מבטיחה בזאת שהדבר הזה ישתנה, ישתנה בכנסת הנוכחית, וכמה שיותר מהר

מיכל מרים וולדיגר:  תודה

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חבר הכנסת כץ, ואחריו – חבר הכנסת אבוטבול

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש

אופיר כץ:  חבריי חברי הכנסת, במהלך הקדנציה הקודמת אני עסקתי רבות בנושא של ההתעללות בגיל הרך

אופיר כץ:  בחלק מההתעסקות כמובן קיימנו לא מעט דיונים

אופיר כץ:  יושב פה חבר הכנסת גלעד קריב, שהיה יושב-ראש ועדת – עדיין יושב-ראש ועדת החוקה, ומאוד סייע בנושא, וקיימנו המון דיונים – חבר הכנסת קריב, אם אתה זוכר – על ההתנהלות של הפרקליטות אל מול ההורים, שהייתה התנהלות לקויה, ומשיכת זמן - -     

גלעד קריב: - - -     

אופיר כץ: - - ומשיכת זמן וגרירת רגליים, וביקשנו הנחיות

אופיר כץ:  באמת ראינו סוג של התקדמות

אופיר כץ:       לצערי, בתקופה מאז שהכנסת פוזרה חזרנו כמה צעדים אחורה, וראיתי התכתבויות בין ההורים, מטה המאבק, לבין הפרקליטות, שבעצם מהרגע שאין כנסת, הם הפסיקו להתייחס, הפסיקו לענות ברצינות או לענות בכלל

אופיר כץ:  תיקים של התעללויות בילדים שוכבים שם זמן רב ללא מענה, הם לא יודעים מה קורה, כל מיני תירוצים על חופשות, על מתמחים שהתחלפו, והילדים וההורים נשארים עם ההתעללות והצלקות

אופיר כץ:       אז זה שהכנסת פוזרה זה עניין זמני

אופיר כץ:  יש כנסת חדשה

אופיר כץ:  וכמובן, לנוכח ההתנהלות הזאת, הדיונים הראשונים שאני אבקש יהיו שוב בוועדת החוקה, לדרוש תשובות והסברים מהפרקליטות – מדוע הם גוררים רגליים בתיקים של התעללויות בילדים

אופיר כץ:  תודה

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חבר הכנסת אבוטבול, ואחריו – חבר הכנסת ביסמוט

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, עונש המחבוש שהוטל על הלוחם מגבעתי אולי לא מידתי, אבל אסור שבצה"ל תהיה אנרכיה

משה אבוטבול:  כשם שאסור שתהיה אנרכיה אצל החיילים, אסור שתהיה אנרכיה בקרב הקצונה הבכירה

משה אבוטבול:  יש לנו פה עניין של פגיעה בערכים

משה אבוטבול:  הודעת הרמטכ"ל לגינוי הלוחמים יצאה באמצעות דובר צה"ל תוך חילול השבת

משה אבוטבול:  השבת היא ערך שמלכד את צה"ל כצבא העם

משה אבוטבול:  פקודות מטכ"ל אוסרות להוציא הודעות לא מבצעיות בשבת

משה אבוטבול:  פקודה היא פקודה היא פקודה, וכל חיילי צה"ל מחויבים אליה

משה אבוטבול:  אין מקום לאנרכיזם בשורות הצבא

משה אבוטבול:  אם חייל פשוט שעובר על פקודה נענש, אין שום סיבה שהרמטכ"ל ודובר צה"ל שעברו על פקודה – ולא סתם פקודה, אלא על הוראת הפיקוד העליון – לא ייתנו את הדין

משה אבוטבול:       טוב יעשה רב-אלוף כוכבי אם יפנים את מה שכתב בהודעת הגינוי ששלח: מקור עוצמתו של צה"ל הוא בהיותו צבא ערכי וממלכתי

משה אבוטבול:  אין שום ערכיות ואין שום ממלכתיות בחילול היום הלאומי של עם ישראל, יום השבת

משה אבוטבול:  למי שפוגע בערכי העם היהודי וצבאו אין שום סמכות מוסרית להלין על חיילים על כך שהגיבו באופן לא ממלכתי להתגרויות מצד אנרכיסטים

משה אבוטבול:  התנהגות זו מזכירה לי, לסיום, את ההלצה בצה"ל על תרבות האיחורים, שכשחייל מאחר אז החייל איחר, אבל כשהמפקד מאחר – אז המפקד התעכב

משה אבוטבול:  תודה רבה

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חבר הכנסת ביסמוט, ואחריו – חבר הכנסת טיבי, אחרון הדוברים

בועז ביסמוט: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, סתם יש לי הגיג מסוים בימי המונדיאל שיש בימים האלה, ואני פתאום רואה – אני צופה כמוכם, לא צופה במשחקים, כי אין זמן, אנחנו אנשים עובדים, אין מה לעשות, אבל אני רואה את הדיווחים של התקשורת, ופתאום אני רואה שחלק מהכתבים שנמצאים שם קצת המומים, המומים מהיחס שהם מקבלים

בועז ביסמוט:  פתאום הייתי אומר אפילו שהם מגלים את העולם הערבי או חלק ממנו, שיש גם ערבים שלא אוהבים ישראלים

בועז ביסמוט:  באמת סקופ גדול בקטאר לראות כיצד דלתות נסגרות, כיצד הם לא מקבלים יחס אוהד

בועז ביסמוט:       הדבר המדהים הוא שזאת אותה תקשורת בדיוק שלפני שנתיים הייתה – איך אני אגיד? מאוד מאופקת כאשר ראש הממשלה המיועד נתניהו הביא לנו את הסכם אברהם, ארבעה הסכמי שלום, כולל ממדינות שכנות מאוד לקטאר – האמירויות, בחריין, לא כזה רחוק

בועז ביסמוט:  לא שכחתי כמובן את מרוקו ואת סודאן

בועז ביסמוט:  זה כל כך מצחיק שאותה תקשורת שהיום, וואו, מגלה פתאום שלא אוהבים אותנו, לפני שנתיים הייתה כל כך אדישה לנורמליזציה שהליכוד בזמנו הביא לה

בועז ביסמוט:  סתם הגיגים לימי מונדיאל

בועז ביסמוט:  תודה רבה

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חבר הכנסת טיבי, בבקשה

אחמד טיבי: תודה

אחמד טיבי:  אדוני, ראיתי במסך בלשכה שלי חבר כנסת חדש שהתייחס אליי

אחמד טיבי:  אני לא זוכר מה שמו

אחמד טיבי:  האם מישהו יכול – הוא ישב כאן, בצד

קריאה: אוהד טל

אחמד טיבי: אוהד טל

אחמד טיבי:  מאיזו סיעה הוא?     

אברהם בצלאל: נחש

אחמד טיבי: לא, אני ממש לא מכיר את כולם, הפעם יותר מאשר בכל קדנציה אחרת

אברהם בצלאל: הציונות הדתית

אחמד טיבי: אוקיי

אחמד טיבי:  א

אחמד טיבי:  הוא דיבר על מונדיאל, מסי – נשמע סביר

אחמד טיבי:  אני אוהד גדול של מסי ואני אוהד של נבחרת צרפת, אגב, כי כשהיא זכתה במונדיאל בפעם הראשונה היא הייתה ברובה שחקנים מהגרים ששברו סטראוטיפים והרגיזו גזענים צרפתים לבנים

אחמד טיבי:  אבל חבר הכנסת טל, חבר כנסת חדש מהציונות הדתית, המשיך ודיבר על נסיעתי לשיקגו, על שהשתתפתי בכנס והשמצתי וכדומה

אחמד טיבי:  חבר כנסת צעיר: זה פייק ניוז

אחמד טיבי:  לא הייתי בשיקגו, אוקיי? לא הייתי בשיקגו

אחמד טיבי:       אני רוצה להמליץ לך, עצה של חבר כנסת ותיק: אל תאמין לכל מה שאתה קורא, ובעיקר אל תאמין להסתות של קולגות שלך מהימין בשבוע האחרון

אחמד טיבי:  יש מין בון-טון כזה של חברי כנסת חדשים: כשהם נכנסים בקדנציה ראשונה, הם צריכים להזכיר את השם אחמד טיבי, כך הם מקבלים קצת יותר רייטינג ואזכור - - -     

טלי גוטליב: אל דאגה, אנחנו יכולים להסתדר גם בלי להגיד את השם

מיקי לוי: חברת הכנסת גוטליב, מכיוון שמדובר בנאום בן דקה – זה לא הרבה זמן – אנחנו נוהגים שלא להפריע אחד לשני גם אם זה לא מוצא חן בעינינו

אחמד טיבי: ולגבי הפייק ניוז, על דבר כזה לדעתי צריך לשלוח אותו למחבוש במחסן הכנסת

מיקי לוי: אנחנו נמשיך בסדר-היום – ציון ימים מיוחדים: ציון החלטת האו"ם בכ"ט בנובמבר

מיקי לוי:  ראשון הדוברים – חבר הכנסת טור פז; אחריו – חבר הכנסת אופיר אקוניס

מיקי לוי:  מכיוון שהלוח הוא חדש – אבל אם אתם לוחצים עכשיו במליאה, מופיעה לכם רשימת הדוברים

מיקי לוי:  בצד ימין תלחצו

משה טור פז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כ"ט בנובמבר

משה טור פז:  ראשית, אני מודה לך, יושב-ראש הכנסת, ולך, מזכיר הכנסת, על היענותכם לבקשתי לציין יום חשוב זה בתולדות עמנו ומדינתנו

משה טור פז:  היום לפני 75 שנה התקבלה ההחלטה באו"ם על הקמת מדינה יהודית בארץ ישראל

משה טור פז:  75 שנה, והינה אנחנו כאן בבית הזה, בית המחוקקים הישראלי, דנים, מתווכחים, נמצאים בין החלפת ממשלות, נלחמים על הדמוקרטיה ומייצגים את הציבור הישראלי, המונה כמעט עשרה מיליון אזרחים יהודים וערבים שבחרו בנו

משה טור פז:       אני רוצה להתחיל דווקא בהתייחסות לפלסטינים

משה טור פז:  אם הייתם מקבלים את הצעת החלוקה לפני 75 שנה כפי שאנו היהודים קיבלנו, הייתם כנראה מציינים היום 75 שנה להקמתכם

משה טור פז:  ייתכן שאנחנו צריכים להודות על כך וייתכן שלא, אבל אין ספק שהחמצתם הזדמנות, לא בפעם הראשונה ולא בפעם האחרונה

משה טור פז:       ובחזרה אלינו

משה טור פז:  הקמת המדינה התאפשרה הודות לקבלת האמון הבין-לאומי במפעל הציוני והכרה בייחודיות שלו

משה טור פז:  אנחנו חושבים על עצמנו כייחודיים גם היום, ובצדק, אך הגיעה העת שמדינת ישראל תלמד לאחוז את החבל בשני קצותיו: גם להיות שחקנית ברמה הבין-לאומית, שיודעת לראות את המוחלשים המקומיים, להיות מדינה ליברלית הדוגלת בשוויון ובחירות, גם לשמור על הזהות היהודית וגם להגן על המיעוטים, כולל המיעוטים השמרניים שבתוכה

משה טור פז:       זה לביסמוט, אני לא יודע אם הוא כאן

משה טור פז:  המונדיאל הנוכחי מזכיר לנו שוב כי ברגע שיוצאים את גבולות המדינה, והרבה פעמים גם בתוכה, כל היהודים, כל הישראלים – חד הם

משה טור פז:  יש דף פייסבוק הומוריסטי – אני לא יודע אם אתה מכיר אותו, אדוני היושב-ראש – בשם "היהודים אוהדים"

משה טור פז:  הדף הזה מציע את מי לאהוד במשחקים לפי חשבון היסטורי של תמיכה או איבה של מדינות שונות אלינו לאורך השנים

משה טור פז:  ברזיל נגד שווייץ, נגיד, הדף ממליץ על ניטרליות; לעומת זאת, פורטוגל נגד אורוגוואי, פורטוגל זו המדינה שפעם עשתה לנו אינקוויזיציה, ולעומת זאת אורוגוואי היא הראשונה שהכירה בנו ממדינות אמריקה הלטינית, אז ההמלצה היא אורוגוואי וכן הלאה

משה טור פז:  הדף אולי הומוריסטי, אבל חלק מאיתנו עדיין מנהלים את מדיניות החוץ של ישראל לפי המפתח הזה, מבקשים להנכיח רק צד אחד של החבל – רק המקומי, רק האינטרסנטי, רק השמרני

משה טור פז:       יש כאלה שאינם נותנים דעתם על השלכות בין-לאומיות, ששוכחים שבין ישראל לעולם יש זיקה הדדית, אנחנו זקוקים להם והם זקוקים לנו

משה טור פז:  אין בושה באמירה הזו

משה טור פז:  אין בה חולשה

משה טור פז:  כמה פעמים בשבוע אני מתפלל "כי מציון תצא תורה"

משה טור פז:  אני מבקש להזכיר: תורה יכולה לצאת רק לעולם שחסר אותה, למי שמבקש אותה, ממדינת ישראל אל העולם

משה טור פז:       אנחנו מתקרבים לנקודת שיא בחייה של מדינת ישראל

משה טור פז:  לאורך אלפי שנים לא שרדה מלכות בישראל מעבר ל-80 שנה

משה טור פז:  לקראת העשורים הבאים של מדינת ישראל, אם ברצוננו להמשיך להתקיים ולשגשג, הגיע הזמן לאזור אומץ ולאחוז את החבל בשני קצותיו

משה טור פז:  כ"ט בנובמבר שמח לנו

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חבר הכנסת אקוניס, בבקשה

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, לא רבים התאריכים שאפשר להגדירם כאבני יסוד בתולדות הציונות המדינית עד הקמת המדינה

אופיר אקוניס:  הראשון הוא, כמובן, אדוני היושב-ראש, כינוס הקונגרס הציוני הראשון בבזל ב-1897, ולא בכדי התמונה היחידה באולם הזה היא תמונתו של היוזם, המניע, בנימין זאב הרצל, מימיני

אופיר אקוניס:  בלעדיו, בלעדי הקונגרס הציוני הראשון, לא היה מותנע התהליך שהחל עם תחילת שיבת ציון והעלייה הראשונה

אופיר אקוניס:  השני הוא הצהרת בלפור, גם כן בחודש נובמבר, ב-2 בנובמבר 1917, בוועידת סן רמו ב-1920, שאישרה לכלול במנדט הבריטי על ארץ ישראל את ההצהרה המדברת על בית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל

אופיר אקוניס:  התאריך השלישי, כמובן, הוא החלטת האו"ם על הקמת המדינה ב-29 בנובמבר 1947, הוא כ"ט בנובמבר, שהיום אנחנו מציינים אותה, 75 שנה בדיוק אחרי שאושרה בעצרת האו"ם

אופיר אקוניס:      חברות וחברי הכנסת, מדינת ישראל הייתה קמה גם בלעדי החלטה 181

אופיר אקוניס:  מדוע? משום שזהו צו ההיסטוריה האנושית

טלי גוטליב: נכון מאוד

אופיר אקוניס: הקשר העמוק שבין העם היהודי לארץ ישראל; הגידול המהיר במספר היהודים ששבו למולדתם ב-60 השנים שקדמו להצבעה; התהליכים הבלתי-נמנעים, אדוני היושב-ראש, בזירה הבין-לאומית אחרי מלחמת העולם השנייה ומעשה השטן של שואת העם היהודי על ידי הרייך השלישי, יימח שמם

אופיר אקוניס:      למרות המחלוקת הנוקבת בציבור היהודי בין תומכי הפשרה הטריטוריאלית לתומכי ארץ ישראל השלמה – ואני וחבריי בהם – השמחה לכל אורכה ורוחבה של הציבוריות היהודית הייתה גדולה, ללא מחלוקת

אופיר אקוניס:  ובעוד היהודים יוצאים לרחובות בפרץ של שמחה ספונטנית ובריקודים, כנופיות הערבים בארץ ישראל מגיבות מייד בפיגוע טרור

אופיר אקוניס:  מייד

אופיר אקוניס:  שישה יהודים, חבר הכנסת מלביצקי, נרצחים בפיגוע בצומת נחלים הסמוכה לעיר פתח תקווה באוטובוס שיוצא מן העיר נתניה בדרכו לירושלים, ועוד יהודי אחד נרצח ביפו

אופיר אקוניס:  התאריך הוא 30 בנובמבר 1947

אופיר אקוניס:  בכך הכריזו כנופיות הערבים בישראל מלחמה, ונפתח החלק הראשון של מלחמת העצמאות

אופיר אקוניס:  מאז, כפי שהגדיר שר החוץ ממפלגת העבודה אבא אבן, זכרו לברכה, לא החמיצו הערבים בארץ ישראל הזדמנות להחמיץ הזדמנות

אופיר אקוניס:      ובכל ויכוח מדיני שבו עולה השאלה בדבר המתווה השגוי והמסוכן של שתי מדינות, זכרו: מי שדחה את החלטת האו"ם 181 לא היה התנועה הציונית, לא היה היישוב היהודי בארץ ישראל, הישראלים, אלא הערבים

אופיר אקוניס:  מדוע עשו זאת? מדוע סירבו? הרי החלטה 181 מדברת על הקמת מדינה ערבית בארץ ישראל המערבית

אופיר אקוניס:  ב-1922, בהחלטה חד-צדדית של המנדט הבריטי, נקרעה הגדה המזרחית מארץ ישראל ההיסטורית, וב-1947 חולקה ארץ ישראל המערבית

אופיר אקוניס:  ההסבר לשאלות הוא מאוד פשוט, פשוט הרבה יותר ממה שחושבים בארץ וגם בקהילייה הבין-לאומית

אופיר אקוניס:  ההסבר הוא שהסכסוך איננו על שטח אלא על עצם קיומנו

אופיר אקוניס:       ומילה לסיום, אדוני היושב-ראש: תשאלו היום ברחובות ישראל וביתר שאת בבתי הספר, כולל בבתי הספר התיכוניים, כמה יודעים או מודעים ליום החשוב הזה, כ"ט בנובמבר – מעטים, מעטים מאוד

אופיר אקוניס:  חובה היסטורית ומוסרית להעמיק את החינוך בבתי הספר, ולא בכדי להצמידו ליום שגם כן, נדמה לי, יצוין מחר במליאת הכנסת, יום היציאה והגירוש של יהודים מארצות ערב ואיראן, שיחול מחר, כפי שאמרתי, שהרי המאורעות נגד היהודים בארצות האסלאם קשורים בקשר הדוק להחלטת האו"ם בכ"ט בנובמבר, ופיגועי הטרור היו לא רק בארץ ישראל המערבית אלא גם בארצות השכנות

אופיר אקוניס:  תודה, אדוני היושב-ראש

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  הדובר הבא חבר הכנסת ביטון, בבקשה

מיכאל ביטון: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, קו אחד מחבר בין היום הזה, כ"ט בנובמבר, שבו מדינות רבות בעולם מכירות בזכותנו ומחליטות על האפשרות שלנו להקים מדינה יהודית בארץ ישראל; קו אחד מחבר אל אותם ראשונים, חולמי ירושלים

מיכאל ביטון:  משעה שנגזרה עלינו גזרת הגלות וחורבן בית שני, גלה ישראל מארצו, מעטים שמרו על הגחלת פה בקהילות יהודיות בצפת, בחברון, בירושלים, בפקיעין

מיכאל ביטון:  אבל רוב העם היהודי מתפזר בעולם ועבר דברים קשים מאוד; הקשה ביותר – השואה

מיכאל ביטון:  בתוך הדבר הזה חלום הדורות המתגלם בפסוק: "אם אשכחך ירושלם תשכח ימיני", ומתגלם בתפילה הקבועה שלנו בגדה בפסח, "לשנה הבאה בירושלים", ומתוך החלום הזה עולים קולות חדשים של תקווה ואפשרות לחזור ולעלות לארץ ישראל

מיכאל ביטון:  והראשונים שבהם דווקא הגאון מווילנה ותלמידיו, החסידים שעלו בעליית החסידים, ה"אור החיים" – רבי חיים בן עטר – שעלה לארץ ישראל, אחריהם העלייה התימנית, "אעלה בתמר", ולאחר מכן העלייה הראשונה וכלל העליות

מיכאל ביטון:  בתוכם מבשרי הציונות, שזוכים להגדרה הזאת מתוך העובדה שהציגו מצע מעשי להקמת בית יהודי בארץ ישראל, קלישר והס ואלקלעי ומונטיפיורי והרב אליהו גוטמכר – כל אלה הובילו בסופו של דבר לציונות המעשית המדינית של הרצל, החל מ-1886, ולקונגרס הציוני הראשון בבזל, דבר שהוביל בעבודה קשה מאוד של רבים בציונות להצהרת בלפור, שמכירה בזכותנו על בית לאומי לעם היהודי ב-1917, ולהחלטת האו"ם הנכספת ב-1947, בנובמבר, ובתוך חצי שנה להצהרת העצמאות, שעליה חתומים כלל חברי הכנסת הזמנית, מועצת העם, 30 ומשהו במספר – כ-11 מהם נצורים בירושלים וחותמים לאחר ההכרזה עצמה

מיכאל ביטון:      מדוע אני עושה את הסקירה הזאת? ללמדכם שהאויב שלנו הוא בכלל לא אויב חיצוני

מיכאל ביטון:  לפני שאני עובר לסוגיה הפנימית, אני גם אומר פה לחברי הכנסת הערבים שהגדלות של מגילת העצמאות היא שהיא התייחסה לכל תושביה, וגם ימנים ושמאלנים כהגדרתם בימים ההם של 48' חתמו על מגילת העצמאות: שוויון ללא הבדל דת, גזע ומין, ותהיה לרווחת כלל תושביה

מיכאל ביטון:  זה מופיע פה איפשהו

מיכאל ביטון:  פעם היינו מקרינים פה את המגילה ביום הכנסת או משהו - - -     

אופיר אקוניס: באולם שאגאל

מיכאל ביטון: כן, אנחנו מעלים את זה פה לפעמים

אופיר אקוניס: בהשבעת הכנסת

מיקי לוי: בהשבעת הכנסת

מיכאל ביטון: כן, יכול להיות, חברי הכנסת הערבים, שלא גמרנו עם השוויון

מיכאל ביטון:  תאמינו לי, אני מירוחם, אני יודע שלא גמרנו עם שוויון הזדמנויות במדינת ישראל, יש עוד עבודה

מיכאל ביטון:  אבל גם את הדעת על היחס לאחר ולזר ולגר החי בתוכנו נתנו את הדעת

מיכאל ביטון:  מה הורג אותנו מבפנים? הורגות אותנו שנאת האחר ושנאת העמדות שהן לא דומות לשלנו

מיכאל ביטון:  אבותינו ידעו להיות חלוקים, ידעו לנסוע לקונגרס, אחד אומר אוגנדה ואחד אומר ארץ ישראל, ולהקים מדינה, אחד אומר תהיה מדינה קומוניסטית, אחד אומר סוציאליסטית ואחד אומר שוק חופשי

מיכאל ביטון:  ועם מי בן-גוריון הקים את המדינה? לא עם המפלגה הקומוניסטית ועם מפ"ם, שזה טבעי שכולם יהיו סוציאליסטים; עם המפלגות האחרות בבית, הממשלה הראשונה

מיכאל ביטון:  הוא שם את מפ"ם ואת הקומוניסטים בצד

מיקי לוי: תודה

מיקי לוי:  חמש דקות הסתיימו

מיכאל ביטון: לא, אז תגיד כזה: תנוע לכלל סיום

מיכאל ביטון:  ככה לעצור?      

מיקי לוי: תודה זה יותר מנומס

מיקי לוי:  משפט לסיום, בבקשה

עודד פורר: הוא לא אמר לך לסיים

מיכאל ביטון: עד עכשיו תודה, אנא המשך בדבריך

מיכאל ביטון:  עכשיו ברצינות, יש סרט של רות ביידר גינסבורג, שופטת העליון, שהיא נואמת נאום אדיר בבית המשפט העליון שמשנה את פניה של ארצות הברית

מיכאל ביטון:  אני ממליץ לך על הסרט הזה

מיקי לוי: ראיתי

מיכאל ביטון: הוא רוצה לעצור אותה, אחרי זה הוא אומר: טוב, תמשיכי

מיקי לוי: ראיתי

מיכאל ביטון: אני רוצה באמת להגיד לכם, חברים, אני כואב כאב גדול

מיכאל ביטון:  עכשיו תגידו לי שאני פונה לימנים, אני פונה לשמאלנים – לא

מיכאל ביטון:  אופיר סופר עשה אצלי שבת, השבת

מיכאל ביטון:  בישלתי לו אוכל טעים

מיכאל ביטון:  לפני כמה חודשים אני הייתי אצלו שבת

מיכאל ביטון:  האם אני מסכים איתו על כל דעותיו? לא

מיכאל ביטון:  האם הוא שותף שלי וחבר שלי לשמור על המדינה הזאת? התשובה היא כן

מיכאל ביטון:  איך נהיינו אויבים? איך אנחנו קוראים לשמאלנים בוגדים? בתי הקברות מלאים בגיבורים שמאלנים

טלי גוטליב: אוי, נו, באמת

טלי גוטליב:  אנחנו לא קוראים לכם ככה

טלי גוטליב:  אתם קוראים לנו בבונים

מיכאל ביטון: הקדמתי ואמרתי שאני מדבר על כולם

טלי גוטליב: די, אנחנו לא קוראים לכם בוגדים

מיכאל ביטון: גוטליב, אני מדבר על כולנו

מיכאל ביטון:  לשני הצדדים אני פונה עכשיו

טלי גוטליב: אנחנו לא קוראים לכם בוגד

טלי גוטליב:  אתם טועים טעות מרה

מיכאל ביטון: תני לי רק לסיים

מיכאל ביטון:  אני פונה לבית הזה ולחברי הכנסת כי מכאן יוצאת הרוח לעם

מיכאל ביטון:  בואו נילחם למען המדינה הזאת, תוך מחלוקת, אבל בואו לא נהרוס את הפרות הקדושות האחרות שלנו – את הצבא, את צה"ל, את המפקדים שלו

מיכאל ביטון:  אנחנו יכולים לפגוע בכבודם, במעמדם

מיכאל ביטון:  יש לנו שליחות פה, לשמור על המדינה הזאת שתתקיים עוד 70 ועוד 100 שנה, עם מחלוקת אבל בלי שנאה

מיכאל ביטון:  תודה רבה

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום אנו מציינים בכנסת את יום כ"ט בנובמבר, 29 בנובמבר 1947, התאריך שבו התקבלה באו"ם תוכנית החלוקה

משה אבוטבול:  העצרת הכללית של האו"ם הצביעה בעד תוכנית החלוקה של ארץ ישראל

משה אבוטבול:  זו החלטה שהובילה לבסוף, לאחר מכן, למעשה, להכרזה על הקמת מדינת ישראל בה' באייר תש"ח, 14 במאי 1948

משה אבוטבול:  על ההצעה הצביעו 33 בעד

משה אבוטבול:  בין המדינות שהצביעו בעד היו אז גם ראויים לשבח, גם ארצות הברית וגם ברית המועצות, דבר די נדיר, כמו גם אוסטרליה, אוקראינה, אורוגוואי, איסלנד, אקוודור, בוליביה, בלארוס, בלגיה, ברזיל, גוואטמלה, דנמרק, דרום אפריקה ועוד מדינות רבות, הולנד ביניהן, כמובן

משה אבוטבול:  אבל ללא ספק העולם הערבי התקומם והצביע נגד

משה אבוטבול:  כמובן, בהחלטה נגד היו איראן, אפגניסטן, הודו, טורקיה, יוון, לבנון, מצרים, הרפובליקה הסורית הראשונה, עיראק, ערב הסעודית, פקיסטן, קובה וגם תימן

משה אבוטבול:  היו כמובן מדינות שנמנעו, כמו ארגנטינה, אתיופיה, הממלכה המאוחדת, יוגוסלביה, מקסיקו, צ'ילה, אל סלבדור, קולומביה ועוד

משה אבוטבול:  וכמובן, מי נעדרה? תאילנד, שאז נקראה בשם סיאם

משה אבוטבול:       מאוד מעניין, לו היום היו מביאים החלטה דומה כלפי הקמת מדינה, מדינת ישראל, לאחר כ-75 שנה, כיצד הייתה נראית מפת החלוקה בהצבעה לפי המדינות

משה אבוטבול:  כי בפוליטיקה תמיד אמרתי שהאויבים של האתמול הם בעצם החברים של המחר, אז אי-אפשר לדעת

משה אבוטבול:  הרי בסופו של דבר, או"ם שמום, גם שם הפוליטיקה שולטת

משה אבוטבול:       התגובות בארץ היו מאוד מאוד חגיגיות

משה אבוטבול:  ההחלטה התקבלה ביישוב היהודי בשמחה רבה, בשל התמיכה המדינית והמשפטית שנתנה תוקף להקמת המדינה, ואז כמובן היו רמקולים בכיכר דיזנגוף בתל אביב והשמיעו את ההודעה לרבבות, בכותל היו הרבה תפילות, הקריאו תפילה שחיבר הרב יצחק הרצוג, זכר צדיק לברכה, סבו של נשיא המדינה כיום, רקדו משמחה, בתפוצות ובכל המקומות אמרו תפילת הודיה

משה אבוטבול:       חשוב רק לדעת, מכל הדבר הגדול הזה, שכל מהותנו וכל זכות קיומנו כאן במדינה שלנו והישיבה בארץ ישראל היא רק אם אנחנו מעגנים לתוך זה את התוכן היהודי של המדינה

משה אבוטבול:  זוהי מדינה יהודית ששייכת לנו מכוח התנ"ך, את זה צריכים לדעת, ולא סתם מדינת היהודים, איזה אסופה וקיבוץ של אנשים בעלי זהות יהודית, אלא מדינה יהודית שבה חובה עלינו לחזק את חומות השבת, חומות החינוך, לתת ערכים יהודיים גם בבתי הספר

משה אבוטבול:  על מה ולמה אנחנו נקראים יהודים ומה זה מחייב אותנו כעם יהודי בעל שורשים ומסורת? בלי הדברים האלה – אומר לכם משפט אחד: אם אין לנו את התוכן של המדינה היהודית, איך אומרים אצלנו? העיקר חסר מהספר

משה אבוטבול:  אז אם אנחנו כעם הספר מעוניינים להישאר כמדינה יהודית, עלינו דבר אחד – להתגאות בזה, למנוע דברים שמרחיקים אותנו מהתואר של מדינה יהודית, ובכך באמת כולנו נהיה שמחים בהחלטות האלה

משה אבוטבול:  תודה רבה

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חבר הכנסת אייכלר, בבקשה

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הדבר היפה ביותר בכ"ט בנובמבר, שפתאום כולם זוכרים שיש תאריך שנקרא כ"ט

ישראל אייכלר:  כי אם היום תשאלו אנשים, הם יגידו: 29, מה זה כ"ט? אז היום ה' בכסלו, זה כבר דבר יפה

ישראל אייכלר:       היה שיח מרתק כעשור לפני החלטת האו"ם על חלוקת הארץ והקמת שתי מדינות, פלסטינית וישראלית, קטנה וגדולה

ישראל אייכלר:  יש לי פה את המפה – המדינה הגדולה יותר היא הפלסטינית

ישראל אייכלר:  ירושלים הייתה צריכה להיות בין-לאומית, אבל היא ממש גטו קטן בתוך מדינה גדולה

ישראל אייכלר:  אני לא יכול להראות את זה, אבל תסתכלו במפה

ישראל אייכלר:  זאת אומרת, גם הגליל העליון היה במדינה הפלסטינית, עכו הייתה במדינה הפלסטינית; צפת וטבריה, מובלעת קטנה, גם עפולה, אבל ג'נין, טול כרם, שכם, כל האזור הזה, כולל ירושלים, עד באר שבע – אתה שומע, באר שבע הייתה במדינה הפלסטינית, ואשדוד, אשקלון, היו במדינה הפלסטינית

ישראל אייכלר:  זאת אומרת, אם הפלסטינים היו מקבלים את ההצעה הזאת, הם היו יכולים למחוץ בדרך הטבע את המדינה היהודית ממש בקלות בהמשך, אבל הקדוש ברוך הוא רצה אחרת ולכן הם התנגדו

ישראל אייכלר:  אחרת, אני לא יודע איך היינו שורדים

ישראל אייכלר:       הכנס שהיה בכנסייה הגדולה בתרצ"ז, עשר שנים לפני הכרזת האו"ם על הקמת המדינה ותוכנית החלוקה, שהייתה הכנסייה של אגודת ישראל במרינבד, זה היה שנתיים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, עשר שנים לפני החלטת האו"ם, בקשר לשאלה של תוכנית החלוקה

ישראל אייכלר:  כמו בארץ, היה ויכוח

ישראל אייכלר:  היו שנטו לקבל את תוכנית החלוקה – העיקר לאחד את כל היהודים שומרי התורה בארץ ישראל, שתהיה מדינה יהודית על פי תורה; אחרים טענו כי המדינה תהיה בשליטה חילונית והחינוך יהיה נגד קיום התורה והאמונה, והיא תסכן את המשך קיומו של עם ישראל כעם ה'

ישראל אייכלר:       בהחלטות המועצה נאמר, אדוני היושב-ראש: "ארצנו הקדושה נתונה לנו מאדון העולם בשבועה וברית עולם למען לחיות בה חיי התורה לשמה ולקיים מצוותיה, ומפני חטאינו גלינו מארצנו, והשי"ת הבטיח לנו על ידי נביאיו הקדושים כי יגאלנו על ידי משיח צדקנו, וזה עיקר מעיקרי דת קודשינו אשר כל בן ישראל מחויב להאמין בה"

ישראל אייכלר:  ומוסיפים: "קיום מדינה יהודית אפשרי רק אם חוקת התורה מוכרת בה כחוקה היסודית של הארץ, ושלטון התורה בהנהגת המדינה

ישראל אייכלר:  מדינה של יהודים אשר אינה מיוסדת על חוקי ושלטון תורה היא התכחשות למקור ונצח ישראל, ושוללת את מהותו וצביונו של עם ישראל, וחותרת את יסוד קיום עמנו וחודלת להיות מדינה יהודית"

ישראל אייכלר:  כך נאמר כבר עשר שנים לפני כ"ט בנובמבר

ישראל אייכלר:  "מועצת גדולי התורה פונה לכל בני ישראל בקריאה עזה חוצבת להבות אש לעזור בשעה חמורה ואחראית כזו בעבודת בניין ארץ הקודש" – כי אז היו המאורעות של תרצ"ו–תרצ"ט, המרד הערבי הגדול – "בהגנת טהרת וקדושת ארץ ישראל, לחזק בה את היישוב החרדי ולהטביע חותם שמירת התורה וקדושת הארץ על כל החיים בארץ הקודש"

ישראל אייכלר:       מוריי ורבותיי, כבר חלפו 85 שנה מאותה כנסייה

ישראל אייכלר:  המרד הערבי עדיין נמשך

ישראל אייכלר:  אנחנו, ברוך השם, קיימים פה, לפי אמונתי, בניסים גלויים, לא בניסים נסתרים, כי בדרך הטבע לא היינו יכולים לשרוד את כל מה שעברנו פה

ישראל אייכלר:  גם היום, בעזרת השם, אם אנחנו נחתור לפחות שתהיה פה מדינה יהודית ומהותה כפי שהקראתי על ידי החלטות מועצת גדולי התורה, אז בעזרת השם: שומר ישראל, שמור שארית ישראל ואל יאבד ישראל, האומרים שמע ישראל, ונזכה לגאולה שלמה במהירה בימינו, אמן

מיקי לוי: אמן

מיקי לוי:  תודה רבה

מיקי לוי:  חברת הכנסת סטרוק, בבקשה

אורית סטרוק: מכובדי יושב-ראש הכנסת, חבריי חברי הכנסת, החלטת האו"ם ביום כ"ט בנובמבר, יותר נכון אור לי"ז בכסלו תש"ח, הייתה עוד שלב במה שאנחנו מכנים "הסכמת אומות העולם לתהליך שיבת ציון"

אורית סטרוק:  קדמו להחלטה הזו הצהרת בלפור, שניתנה חודש אחד בלבד אחרי שנכנסו הבריטים לירושלים, וקבעה שבריטניה רואה בעין יפה הקמת בית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל; החלטת ועידת סן רמו, ובעקבותיה כתב המנדט הבריטי, שחיזקו את ההסכמה הזו של אומות העולם לכך שארץ ישראל צריכה לשמש בית לאומי לעם היהודי ושבריטניה מקבלת מנדט – זה נקרא בכתב המנדט: פיקדון מקודש של הציוויליזציה כדי להבטיח שהבית הלאומי הזה אכן יקום; סעיף 80 באמנת היסוד של האו"ם, שקבע שכל ההחלטות הקודמות האלה שרירות וקיימות ואסור לקבל החלטות או"ם שסותרות אותן

אורית סטרוק:  צריך לזכור את הנקודה הזאת

אורית סטרוק:  אבל ההחלטה בכ"ט בנובמבר, י"ז בכסלו תש"ח, הייתה בעצם החלטה לחלוקת הארץ, ולכן הרב צבי יהודה, זכר צדיק לברכה, והרב חרל"פ באותו לילה לא רקדו ברחובות

אורית סטרוק:  הם ישבו, בכו וקראו: את ארצי חילקו

אורית סטרוק:  איך מחלקים את ארץ ישראל?      אבל אנחנו יודעים היום במבט לאחור בדיוק מה שכתוב בגמרא בירושלמי, במסכת ברכות: כך היא גאולתן של ישראל, כל מה שהיא הולכת היא רבה והולכת

אורית סטרוק:  התחלנו מהחלטת החלוקה והתרחבנו, ברוך השם, עם הזמן למה שיש לנו היום בחסדי השם

אורית סטרוק:  בעיקר אנחנו צריכים לזכור שאנחנו אומנם מברכים על הסכמת אומות העולם, אבל לא מפיהם אנחנו חיים

אורית סטרוק:  אנחנו חיים מפיו של הקדוש ברוך הוא, בורא העולם ומנהיגו, שהבטיח לנו בתורה: "וזכרתי את בריתי יעקוב ואף את בריתי יצחק ואף את בריתי אברהם אזכֹּר והארץ אזכֹּר"

אורית סטרוק:  ועוד הבטיח לנו: "ואף גם זאת בהיותם בארץ אֹיְבֵיהֶם לֹא מְאַסְתִּים וְלֹא גְעַלְתִּים לְכלֹּתָם להפר בריתי אִתם כי אני ה' אלהיהם

אורית סטרוק:  וזכרתי להם ברית ראשֹׁנים אש הוצאתי אֹתם מארץ מצרים לעיני הגּוֹיִם לִהְיֹת להם לֵאלֹהִים אני ה'"

אורית סטרוק:  ונאמר עוד: "ושב ה' אלהיך את שבותך וְרִחֲמךָ ושב וְקִבֶּצְךָ מכל העמים אשר הפיצך ה' אלהיך שמה

אורית סטרוק:  אם יהיה נִדחךָ בקצה השמים משם יקבצך ה' הלהיך ומשך יִקחֶךָ

אורית סטרוק:  והביאך ה' אלהיך אל הארץ אשר יָרשׁוּ אבֹתֶיךָ וִירִשְׁתה וְהֵיטִבְך וְהִרבְּךָ מֵאבֹתֶיך"

אורית סטרוק:       ואנחנו אומרים: "יבֵשׁ חציר נבֵל ציץ ודבר אלהינו יקום לעולם "

קריאה: אמן

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חבר הכנסת פוגל, בבקשה

צביקה פוגל: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, 33 בעד, 13 נגד, עשרה נמנעים, ומדינה אחת נעדרה

צביקה פוגל:  להצבעה הגורלית הזאת אז בבנייני עצרת האו"ם בפארק פלאשינג מדוז בניו יורק היה פוטנציאל לכתוב ספר היסטוריה אחר במזרח התיכון

צביקה פוגל:  שעות לאחר ההצבעה וההכרזה על סיום המנדט הבריטי נרצחו שבעה יהודים

צביקה פוגל:  כבר באותו ערב היסטורי לעם היהודי החלו הערבים לבעוט בכד זבת, חלב ודבש

צביקה פוגל:  הם בחרו לבוסס בבוץ מחנות פליטים, לטפח שהידים ולדחות את העתיד במקום לנסות לבנות, לשגשג ולהתפתח

צביקה פוגל:       אנחנו, אדוני היושב-ראש, לא אשמים במצבם

צביקה פוגל:  הם האשמים היחידים במר גורלם

צביקה פוגל:  הם לא ניצלו את ההזדמנות ההיסטורית שניתנה לנו ולהם באותה מידה של סיכויי הצלחה

צביקה פוגל:  75 שנה חלפו

צביקה פוגל:  היד היהודית חזקה יותר, מפותחת יותר, מתקדמת יותר, עדיין מושטת לשכנות טובה, והם ממשיכים לדחות אותה ולבעוט בדלי

צביקה פוגל:      אני, כידוע לך, אדוני היושב-ראש, תושב הפריפריה כל חיי כמעט: כנער בבאר שבע, כבוגר במיתר וכגמלאי במשמר הירדן

צביקה פוגל:  התמחיתי בלהיות תושב של קבע בשכפ"ץ של המדינה, ותמיד בסביבה ובשכנות עם בני דודנו הערבים

צביקה פוגל:  היד שלי תמיד הייתה מושטת לשלום, לחיבוק, לסיוע, אבל תמיד היו בהם כאלה שהובילו התנגדות, שסירבו לה, שגדעו אותה ופערו תהום שעדיין לא הצלחנו לגשר עליה

צביקה פוגל:       שלשום, אדוני היושב-ראש, סיירתי בעכו

צביקה פוגל:  פגשתי מקצת תושבי המקום

צביקה פוגל:  היהודים אמרו לי שאיבדנו את העיר

צביקה פוגל:  הערבים שאליהם פניתי הפנו לי עורף

צביקה פוגל:  חבריי בנגב, בבאר שבע, בעומר, בערד וביישובי הר הנגב מספרים לי כל הזמן עד כמה הידרדר המצב ואיך איבדנו שליטה ושלטון

צביקה פוגל:  לא זו בלבד אלא שלפני שנה קם אלוף אמיץ בצה"ל והזכיר לנו כי בעת מלחמה בצפון, שכולנו מקווים שלא נידרש לה, לא יוכל צה"ל לעבור ולנייד כוחות בוואדי עארה

צביקה פוגל:       אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, המדינה שלנו עלולה להיות קטנה יותר מזו שניתנה לנו בתוכנית החלוקה

צביקה פוגל:  בקצב שבו אנו מאבדים משילות כיום מדינת ישראל הולכת ומצטמצמת בין גדרה לחדרה ובין גשר המיתרים בירושלים לחוף ירושלים בתל אביב

צביקה פוגל:  אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני לא פה בשביל לחפש אשמים במצב הבלתי-אפשרי הזה

צביקה פוגל:  אני מחפש היום, בכ"ט בנובמבר, מי מוכן להצטרף אלינו, אל אלה שעדיין אכפת להם, לקחת אחריות יחד איתנו ולהוביל את המשך קיומו של המפעל הציוני, כדי שאותה הצבעה גורלית לא תאבד לגמרי את תוקפה

צביקה פוגל:      ברשותכם, אסיים בפסקה מתוך ספרו של עמוס עוז "סיפור על אהבה וחושך", שמתאר את אותו לילה גורלי והיסטורי: "בקול של חושך, ועדיין ידו תועה בשערותיי (כי לה היה רגיל ללטף), אמר לי אבי תחת שמיכתי לפנות בוקר, אור ליום ה-30 בנובמבר 1947, "ודאי גם לך עוד יציקו לא פעם בריונים ברחוב או בבית הספר

צביקה פוגל:  ואולי הם יציקו לך דווקא מפני שאתה עוד עלול להיות קצת דומה לי

צביקה פוגל:  אך מעכשיו, מרגע שתהיה לנו מדינה, מעכשיו לעולם לא יציקו לך בריונים רק מפני שאתה יהודי, ומפני שהיהודים הם כך וכך

צביקה פוגל:  זה – לא

צביקה פוגל:  לעולם לא

צביקה פוגל:  מהלילה הזה הדבר הזה נגמר כאן

צביקה פוגל:  נגמר לתמיד"

צביקה פוגל:      אז זהו, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, זה לא נגמר

צביקה פוגל:  מלאכה רבה עוד לפנינו – להתיישב בנגב, לפתח את בקעת הירדן ולייהד את הגליל, לטעת כרמים ותמרים וזיתים ולתבוע בעלות על אדמתה של ארץ ישראל, כי לנו באמת אין ארץ אחרת

צביקה פוגל:  תודה

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חבר הכנסת פורר, שר החקלאות ופיתוח הכפר, בבקשה

עודד פורר: בפתח הדברים, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חברת הכנסת סטרוק, החלוקה לא הייתה בכ"ט בנובמבר

עודד פורר:  קביעת עבר הירדן המזרחי הייתה כבר ב-1921 בספר הלבן, ואחר כך דה פקטו ב-1922 זה הושלם סופית, כי כשדיברו על בית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל דיברו על שתי גדות לירדן, זו שלנו זו גם כן

עודד פורר:      אבל התכנסנו כאן לדבר על מאורע שמחד גיסא, ההחלטה היא החלטה שהיו עליה חילוקי דעות, אבל גרמה לשמחה גדולה

עודד פורר:  אני רוצה להתחיל ולדבר על חבריי בכנסת מהקואליציה ומהאופוזיציה שרואים בהחלטה הזאת מאורע היסטורי חשוב

עודד פורר:      בתפילת שמונה עשרה אנחנו מתפללים: "השיבה שופטינו כבראשונה ויועצינו כבתחילה"

עודד פורר:  אני רוצה לומר לחברי הכנסת החדשים וגם לוותיקים מה המשמעות של "השיבה שופטינו כבראשונה ויועצינו כבתחילה"

עודד פורר:  המשמעות היא – שופט שיושב בדין בפעם הראשונה, הוא מתרגש, הוא בודק בדוק היטב את התיק שמונח לפניו, ולפעמים, מכוח ההרגל, אחרי חמש שנים או עשר שנים, 12 שנים, הוא כבר מכיר את התיק, הוא רואה את הפרצופים, הוא מכיר את עורכי הדין, הוא יודע – לפעמים אתה נוטה אחרי ההרגל קצת לזלזל במה שיש לך ובכיסא שאתה יושב עליו

עודד פורר:       אז אני אומר את זה לעצמי כל יום כשאני נכנס לבניין הזה, ואני מציע גם לחבריי שנכנסו עכשיו לכנסת להגיד את זה לעצמם, כי בסוף, כשאנחנו מסתכלים על התמונה של הרצל שתלויה מאחוריי – ודיברו על הציונות המדינית

עודד פורר:  העלייה הראשונה הייתה עוד לפני הקונגרס הציוני הראשון, ושנים ארוכות פעלה הציונות המדינית כדי שנוכל להקים את הדבר הזה שנקרא "הבית היהודי בארץ ישראל" ואת היכולת שלנו לעצמאות מדינית, וידענו שבתוך המאורע הזה גם נידרש להכרה בין-לאומית, עם כל הקשיים, והיו קשיים וויכוחים, אבל היה ברור לכולם, לכל הצדדים של מי שלחם על הקמתה של מדינה יהודית בארץ ישראל, היה ברור לחלוטין שאנחנו רוצים כאן ונצטרך גם הכרה בין-לאומית

עודד פורר:      אז בהקשר הזה, אני רוצה להזכיר ולספר סיפור אישי, קצת שונה מהסיפור הרגיל שמספרים ומדברים בכ"ט בנובמבר: סבתי, זיכרונה לברכה, לינה קפלן לבית קוטנר, היא ניצולת שואה

עודד פורר:  היא ואחותה היחידות שניצלו

עודד פורר:  כל המשפחה נספתה בשואה

עודד פורר:  היא ניצלה בין היתר בזכות זה שהיא הייתה חברה בקבוצת נוער ציונית, קבוצת הנוער הציוני, והם קרוא לעצמם "קבוצת ההצלה", ה"גרופה"

עודד פורר:  בעצם זה שהם נלחמו להציל אחרים הם גם הצליחו להציל את עצמם

עודד פורר:  נכדי וניני אותה "גרופה" נוהגים להתכנס מדי שנה בכ"ט בנובמבר, ולא בגלל כ"ט בנובמבר, ערב ההצהרה באו"ם, אלא כי שלושה מחברי אותה "גרופה" היו אמורים להיות מוצאים להורג בכ"ט בנובמבר 1944 ושוחררו באותו בוקר, וכך ניצלו חייהם

עודד פורר:      אני מספר את הסיפור הזה כי אנחנו הולכים פה לימים ארוכים של ויכוחים לא פשוטים, כל אחד עם השקפת עולמו על איך הוא חושב שצריך לנהל את המפעל הזה שנקרא "מדינת ישראל" שקמה בעת החדשה

עודד פורר:  ודווקא מתוך ההבנה ששלוש שנים אחרי ששוחררו אותם אלה שהיו אמורים להיות מוצאים להורג, הייתה החלטה באו"ם בכ"ט בנובמבר על הכרה במדינה יהודית בארץ ישראל, ומדינת ישראל, שקמה שנתיים וחצי מאוחר יותר – מאוחר מדי, אולי יש לומר, אחרי סיומה של מלחמת העולם השנייה – אני מציע שנעריך ונבין על מה נלחמו אז ומה רצו אז, ועד כמה חשוב לכולנו שנזכור קצת כל יום כשאנחנו באים לכאן, לבית הזה, "נשיבה שופטינו כבראשונה ויועצינו כבתחילה", ונדע לנהל את הדיונים בינינו עם הבנה אחת מאוד מאוד ברורה – שהתפקיד שלנו כאן הוא לשמור על היכולת שלנו לקיים בית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל בהתאם לחזון של התנועה הציונית ושל מה שרצו אבות-אבותינו, שנלחמו וחלקם גם קידשו בדם את הארץ הזו

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חבר הכנסת עודה, בבקשה

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, כמה צביעות, כמה שקר גס שמעתי היום

איימן עודה:  הכנסת מציינת בכ"ט בנובמבר את יום הסכם החלוקה

איימן עודה:  אני קורא לכם: בואו ניישם את ההסכם

איימן עודה:  כולכם תסתכלו עלי ותגידו: אבל אתם לא קיבלתם את ההסכם בשנת 47'

טלי גוטליב: נכון - - -     

איימן עודה: אני חלק ממפלגה שדווקא קיבלה את ההסכם בשנת 47' – הליגה לשחרור לאומי

איימן עודה:  תאופיק טובי, אמיל חביבי היו ואני עודני באותה עמדה מאז 47' עד עצם היום הזה

איימן עודה:  אני בעד הסכם החלוקה

איימן עודה:  אז בואו ניישם אותו

איימן עודה:  מי שמציין אותו היום לא מוכן כלל וכלל ליישם אותו

איימן עודה:      אתם יודעים מה? אני אגיש הצעת חוק אחרת – לא הסכם החלוקה אלא גבולות 67', ובואו נראה איך הכנסת תתנהג

עודד פורר: - - -     

איימן עודה: אז האנשים שמציינים את היום הזה ותוקפים את האוכלוסייה הערבית ואת העם הערבי הם הסרבנים

איימן עודה:  הם הסרבנים

איימן עודה:  יותר מזה – מי שדיבר על הסכם החלוקה – דווקא אנשים שלא קיבלו אותו גם בשנת 47'

איימן עודה:  אני מדבר על המשך דרכן של האצ"ל והלח"י

איימן עודה:  הרי אתם לא קיבלתם את הסכם החלוקה גם בשנת 47'

איימן עודה:  אתם מדברים ותוקפים את הערבים שלא קיבלו ואתם בעצמכם לא קיבלתם?      לא רק זה, אלא שמשנות השישים והלאה יש כל מיני החלטות של האו"ם, כמו 242, 337, שאתם לא מקבלים אותן

איימן עודה:  אני מקבל אותן

איימן עודה:  ההנהגה הפלסטינית מקבלת אותן

איימן עודה:  אש"ף מקבל את ההחלטות האלה

איימן עודה:  אבל אחרי הסכם החלוקה האו"ם הפך להיות "שמום", והעיקר לא מה שהגויים אומרים אלא מה שהיהודים עושים, וזהו

איימן עודה:  מפנים עורף

איימן עודה:  ופה הם המוסריים והשאר הם לא מוסריים

טלי גוטליב: אתם לא רציתם - - - זה למה

טלי גוטליב:  זו ההיסטוריה

טלי גוטליב:  לא רציתם את החלוקה, כי האסלאם מבטל את היהדות

איימן עודה: הסכם החלוקה דיבר על שוויון מלא בין האזרחים הערבים ליהודים - -      

טלי גוטליב: זו הצביעות

איימן עודה: - - בתוך  מדינת ישראל - -      

טלי גוטליב: היהדות קיימת, היא לא הולכת לשום מקום

איימן עודה:   - - שוויון מלא הן ברמה האזרחית הן ברמה הלאומית

איימן עודה:       אני מצביע בעד הסכם החלוקה

איימן עודה:  חוק הלאום שאתם העברתם הוא האנטיתזה להסכם החלוקה, ועוד הצבועים מדברים

איימן עודה:      הכיבוש הרג היום, היום, ארבעה פלסטינים

איימן עודה:  היום, אבל אתם אפילו לא שומעים עליהם, לא יודעים את השמות, לא יודעים את הסיפורים - -     

טלי גוטליב: מחבלים חוסלו

איימן עודה: - - לא מעניין אתכם, כי הם ערבים

טלי גוטליב: מחבלים

טלי גוטליב:  הם היו מחבלים

טלי גוטליב:  מחבלים חוסלו כי פגעו בחיילי צה"ל

איימן עודה: היום הרג ארבעה אנשים, והכיבוש הזה הוא שורש הרע

טלי גוטליב: - - -      

איימן עודה: הוא זה שהביא את הפשיזציה לתוך מדינת ישראל

איימן עודה:  מאיפה בא סמוטריץ'? מההתנחלויות; מאיפה בן גביר? מההתנחלויות

איימן עודה:  הכיבוש הוא החממה

מיקי לוי: משפט לסיום

איימן עודה: פשיזציה בתוך מדינת ישראל

איימן עודה:       לכן נמשיך להיאבק למען סיום הכיבוש, מדינה לצד מדינה, שיהיה שלום שייטיב עם כולנו, ערבים ויהודים

איימן עודה:  תודה רבה

מיקי לוי: תודה

מיקי לוי:  חבר הכנסת קריב, בבקשה

גלעד קריב: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, בטרם אגש לעניין יום כ"ט בנובמבר אני חייב, אדוני היושב-ראש, לציין שבזמן שאנחנו מכונסים כאן במליאה, החלה להסתובב ברשתות החברתיות תמונתו של אותו מג"ד, שעל פניו שפט את החייל לעשרת ימי המחבוש, עם מילות נאצה

גלעד קריב:  אני לא אציין את שמו של אותו מג"ד, רק אציין שהוא זכה לקבל עיטור צל"ש מטעם מח"ט גבעתי על כך שלאחר התקרית הקשה עם הדר גולדין וחברו הוא נכנס באומץ אל המנהרה והוביל את החיפושים אחרי הדר וצוותו

גלעד קריב:  זהו הקצין שהחליט על העונש בהיותו המג"ד

גלעד קריב:  ואני שואל: מי נותן גיבוי לחיילי צה"ל ולקצינים, אלה שמנצלים את הבית הזה על מנת לצאת כנגד אותו מג"ד גיבור, או אלה שמכבדים את שרשרת הפיקוד של צה"ל? מי פוגע בחוסן הלאומי שלנו? מי לא נותן גיבוי לחיילים ולקצינים, השר המיועד לביטחון לאומי או אנחנו, שמבינים שצריך לשמור על המחלוקות הפוליטיות מחוץ לצבא? ואזכיר שאותו חייל שנכנס למחבוש לא רק הביע את תמיכתו בפוליטיקאי כזה או אחר, אלא אמר את המילים – והדברים מתועדים: "אני לא אוהב שמאלנים, אני אשבור לכם את הצורה"

גלעד קריב:  אלה הדברים שנאמרו, וסרטונים אחרים מתעדים פעולה של איומים כנגד פעילי חברה אזרחית

גלעד קריב:       ואם אנחנו מדברים על האירוע הזה, שמעתי כאן חברי וחברות כנסת שלא מכירים את פרטי האירוע, מכנים את אותם פעילות ופעילי חברה אזרחית "אנרכיסטים"

גלעד קריב:  אני מכיר אישית שתיים מן הפעילות שהיו שם ונתונות היום להליכים של המשטרה

גלעד קריב:  לא אזכיר כמובן את שמן

גלעד קריב:  הן מלח הארץ - -     

טלי גוטליב: זה לא קשור למלח הארץ - - -     

גלעד קריב: - -  מקדישות את ימיהן לתמיכה בחברה האזרחית - -      

טלי גוטליב: מי שיפריע לחייל, יעמוד לדין

גלעד קריב: - -  ולפעולה אמיצה למען החברה הישראלית

אבי מעוז: - - -      

גלעד קריב: וחברי הקבוצה הזאת הם יהודים יראי שמיים, שומרי תורה ומצוות, דרך אגב

אבי מעוז: כל נשות - - -     

גלעד קריב: הכפשה בלתי פוסקת לא רק נגד פעילי החברה האזרחית, אלא עכשיו הכפשה של קצין צה"ל גיבור ישראל, שקיבל את ההחלטה הפיקודית המתבקשת

גלעד קריב:  אתם פוגעים בחיילי צה"ל; אתם לא מגבים את חיילי צה"ל; אתם מכניסים פוליטיקה

גלעד קריב:  אתם אלה שמחלישים את צה"ל בדיבורים הפוליטיים שלכם – שפה של גיבוי, אבל בפועל מפוררים את הלכידות של הצבא הישראלי

גלעד קריב:       ועכשיו לעניינו של היום הזה, שהוא בעצם אותו עניין

גלעד קריב:  אדוני היושב-ראש, כידוע לנו, מעגלי הריקודים בכיכרות ביום כ"ט בנובמבר היו חד-פעמיים

גלעד קריב:  מטבע הדברים חג העצמאות שנחוג לאחר חמישה וחצי חודשים תפס את הבכורה הרשמית והעממית כחגה של מדינת ישראל וכחגה של התנועה הציונית לדורות

גלעד קריב:  יום כ"ט בנובמבר נדחק במידה מסוימת לקרן זווית, בדומה לימים היסטוריים אחרים בתולדות המפעל הציוני, דוגמת יום הצהרת בלפור

גלעד קריב:  עם זאת, גם בחלוף 75 שנים מאותו לילה גורלי, מותח ומרגש, מן הראוי שנציין את היום ההיסטורי, הן על מנת להכיר טובה לדור המייסדים והמייסדות והן על מנת ללמוד לקחים ושיעורים מאותה מסכת מופלאה של מעשים חלוציים ומעשים מדיניים שהובילו יחד להחלטה ההיסטורית

גלעד קריב:       לקח ראשון שראוי שנציב לנגד עינינו הוא ההכרעה הגורלית של הנהגת התנועה הציונית להעדיף את קיומה של המדינה היהודית והדמוקרטית על פני שלמות הארץ וההבנה כי קיומן של שתי קהילות לאומיות באותה חלקת ארץ מחייב בסופו של יום את חלוקתה, למרות שאנו קשורים בכל נימי נפשנו לכל חבלי הארץ וחלקיה

גלעד קריב:  כך היו הדברים ב-1947, וכך הם פני הדברים גם כיום

גלעד קריב:  עתידה של מדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי וכמדינה דמוקרטית מחייב את ההיפרדות בינינו לבין הפלסטינים

גלעד קריב:  אמת זו אינה פשוטה, המציאות מורכבת ומדממת, ורק היום קיבלנו לכך תזכורת כואבת

גלעד קריב:  אולם כשם שהתנועה הציונית ידעה לסמן את היעד והכיוון הרצוי וההכרחי גם בימים שבהם הוא נראה כבלתי ניתן להשגה, כך גם החזון בדבר שתי מדינות החיות זו לצד זו, כפי שעוגן בהחלטת כ"ט בנובמבר וכפי שנזכר גם במגילת העצמאות של מדינת ישראל, החזון הזה הוא חזון הכרחי

גלעד קריב:       לקח שני העולה מתוך החלטת כ"ט בנובמבר הוא ההכרה העמוקה בשילוב הנדרש בין פעולה עצמאית והסתמכותנו על כוחותינו שלנו לבין החתירה להכרה בין-לאומית ולשיתופי פעולה בזירה המדינית והבין-לאומית

גלעד קריב:  החלטת כ"ט בנובמבר הייתה בראש ובראשונה פרי מאמצי היישוב העברי בהתיישבות ובביטחון ומאמצי שארית הפליטה וההעפלה לארץ, בבחינת "אם אין אני לי מי לי"

גלעד קריב:  עם זאת, מערש לידתה כתנועה לאומית מאורגנת בהובלתם של בנימין זאב הרצל ושותפיו, הכירה התנועה הציונית בחשיבות ההכרה הבין-לאומית, בקבלת הלגיטימציה לזכותו של העם היהודית להגדרה עצמית ולבנייתם של שיתופי פעולה עם מעצמות, עם מדינות ועם מוסדות בין-לאומיים, בבחינת "וכשאני לעצמי, מה אני"

גלעד קריב:       חתירה זו של הציונות להכרה בין-לאומית לא הייתה רק תרגיל ביחסי ציבור ומדינאות מתוחכמת, היא ביטאה את הרצון להבטיח את עתידו העצמאי והריבוני של העם היהודי ואת השתלבותו במשפחת העמים המודרנית בעת ובעונה אחת

גלעד קריב:  לא בכדי חרתה הציונות על דגלה מיום לידתה עקרונות דמוקרטיים מתקדמים, ובהם גם שוויונן המלא של הנשים בכל ההליכים הפוליטיים והחברתיים, כמו גם ההכרה הבסיסית והיסודית בזכויות האדם ובחובה הקדושה להגן עליהם

גלעד קריב:       ולבסוף, לקח שלישי ואחרון נוגע גם הוא לשיתופי פעולה – הפעם אלו שבין היישוב העברי בארץ לבין יהדות התפוצות על כל גווניה וזרמיה

גלעד קריב:  שני מנהיגים יהודים נשאו דברים בפני ועדת האו"ם כנציגיה הרשמיים של התנועה הציונית

גלעד קריב:  אתה, חבר הכנסת מעוז, בוודאי לא מכיר את שמו של אחד מהם

גלעד קריב:  האחד – דוד בן-גוריון, מנהיג הציונות הפועלית; השני – הרב אבא הלל סילבר, ראש וראשון לרבני היהדות הרפורמית בצפון אמריקה, מנהיגה של התנועה הציונית האמריקאית ואיש תנועת הציונים הכלליים, ידידו של מנחם בגין שנטה חסד ואהדה לאצ"ל וללח"י

גלעד קריב:  ההכרה היסודית שהגדרתה של מדינת ישראל כמדינת העם היהודי מחייבת כבוד הדדי, שיתוף פעולה והכרה מלאה בין המרכז היהודי בארץ ישראל לבין כל קהילות העם היהודי ברחבי העולם, ההכרה הזו הייתה נכונה באותם ימים, היא נכונה גם היום, ומי שחותר תחת הבנה זו חותר תחת יסודות הציונות

גלעד קריב:       כך אמר הרב אבא הלל סילבר בדיון הראשון של ועדת האו"ם, שהניחה את הצעת כ"ט בנובמבר לפני המליאה, ובמילים הללו אסיים: "ראוי כמובן שיהיה ברור, ואני מצטער שהודעות שנמסרו בימים האחרונים מפי נציגים מסוימים עשויות לבלבל מה שראוי שיהיה ברור: בדברנו על מדינה יהודית אין אנו מתכוונים למדינה גזענית או למדינה תיאוקרטית, אלא למדינה שתהיה מיוסדת בשוויון מלא ובזכויות מלאות לכל יושביה, בלי להפלות בין דת לדת או בין גזע לגזע, ובלי השתררות או השתעבדות"

גלעד קריב:  תודה

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חבר הכנסת מעוז

מיקי לוי:       עד שהוא יעלה אני אקח לעצמי את הזכות

מיקי לוי:  תראו, בדיון הזה נכחו השרה האלופה אורנה ברביבאי, צבר של דרגות, חבר הכנסת תת-אלוף צביקה פוגל וחברת הכנסת תת-אלוף שרון ניר

מיקי לוי:  אמר היום הרמטכ"ל – בבקשה?      

עודד פורר: אני רק סגן

מיקי לוי: לא משנה, לקחתי את צבר הדרגות הגבוהות

מיקי לוי:  היום במכון הדמוקרטי אמר הרמטכ"ל לשעבר גדי איזנקוט משהו בסגנון: בואו נמנע את התפוררותו של צבא העם; בואו נשאיר את צה"ל מחוץ לוויכוח

מיקי לוי:  צה"ל הוא של כולנו, לא של צד כזה או אחר

מיקי לוי:  בבקשה, בבקשה, תשאירו את צבא העם מחוץ לוויכוח

מיקי לוי:  תודה

אבי מעוז: אדוני שכח שהרמטכ"ל לשעבר איזנקוט הוא היום חבר כנסת ממפלגה מאוד מסוימת, ואני חושב שלהביא דברי רמטכ"ל לשעבר שהוא חבר כנסת ממפלגה מסוימת - -      

מיקי לוי: מכובד מאוד

אבי מעוז: - - זה לא מופנה – אני לא אמרתי שזה לא מכובד, אבל זה לא מופנה לצד השני, שחולק עליו פוליטית

אבי מעוז:  אני מצטרף לבקשה של אדוני - -      

מיקי לוי: אבל לא דיברתי על פוליטיקה

אבי מעוז: - - להשאיר את צה"ל מחוץ לפוליטיקה

אבי מעוז:  זה נכון לכל הצדדים

מיקי לוי: אם כך, קלעתי לדעת חכמים

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שיטה מצוינת של חבר הכנסת שנאם לפניי: קודם כול הוא מבזבז חמש דקות בשביל להטיף לנו מוסר, ולאחר מכן הוא מגיע לעניין

אבי מעוז:  שיטה מסוימת הוא ניצל עד תום – אה, אדוני מפעיל שעון? לא ראיתי שעון אצלו

מיקי לוי: לכולם הפעלתי, וכולם גלשו, מה שנקרא

מיקי לוי:  היום אני לארג' איתכם

אבי מעוז: אה, אוקיי

אבי מעוז:  אני מבטיח לא לגלוש, אבל זו שיטה מצוינת

אבי מעוז:  אני אחשוב אולי לנקוט אותה בפעם הבאה

אבי מעוז:  אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה - - -      

מיקי לוי: אני עושה את זה כך שהחברים החדשים יתרגלו להסתכל למעלה

אבי מעוז: הם מתרגלים, הם מתרגלים מייד, זה בסדר

מיקי לוי: חבר הכנסת ביסמוט, יש ממול, אתה לא צריך

אבי מעוז: אנחנו מציינים היום בכנסת 75 שנים להחלטת האו"ם על חלוקת הארץ והקמת מדינה יהודית

אבי מעוז:  ראשית, חשוב לציין שבתור מדינה יהודית מן הראוי היה לציין את היום הזה בתאריכו העברי, כלומר בי"ז בכסלו

אבי מעוז:       ההחלטה הזאת של עצרת האומות המאוחדות הייתה מצד אחד חלק מהתהליך האלוקי של שיבת עם ישראל לארצו והמשך להכרה הבין-לאומית בזכות ובחובה להקים מחדש מדינה לעם היהודי בארצו, הכרה שהופיעה לפני כן בהצהרת בלפור ובהחלטת ועידת סן רמו, ומצד שני הייתה בהחלטה מעילה בתפקיד האלוקי של אומות העולם לסייע לשיבת ציון ולגאולת ישראל, כאשר מההחלטה המקורית בסן רמו נקרעו והושמדו רוב חלקיה של ארץ ישראל וביקשו להותירנו עם גבולות החלוקה המצומצמים

אבי מעוז:        מורי ורבי הרב צבי יהודה הכהן קוק, זכר צדיק לברכה, היטיב לתאר את היחס המורכב לאותה החלטה בדברים שנשא 19 שנים לאחר מכן בעצרת יום העצמאות תשכ"ז בישיבת מרכז הרב, ואני מציין שזה היה שלושה שבועות בלבד לפני פרוץ מלחמת ששת הימים

אבי מעוז:  מעין נבואה נזרקה בו

אבי מעוז:  וכך הוא אמר שם בין היתר: "לפני י"ט שנה, באותו לילה מפורסם, בהגיע ארצה החלטתם החיובית של מושלי אומות העולם לתקומת מדינת ישראל, כשכל העם נהר לחוצות לחוג ברבים את רגשי שמחתו, לא יכולתי לצאת ולהצטרף לשמחה

אבי מעוז:  ישבתי בדד ואדום, כי נטל עליי

אבי מעוז:  באותן שעות ראשונות לא יכולתי להשלים עם הנעשה, עם אותה בשורה נוראה כי אכן נתקיים דבר ה' בנבואה בתרי עשר: ואת ארצי חילקו

אבי מעוז:  איפה חברון שלנו, אנחנו שוכחים את זה? ואיפה שכם שלנו, אנחנו שוכחים את זה? ואיפה יריחו שלנו, אנחנו שוכחים את זה? ואיפה עבר הירדן שלנו? איפה כל רגב ורגב, כל חלק וחלק של ארבע אמות של ארץ ה'? הבידינו לוותר על איזה מילימטר מהן? חלילה וחס ושלום

אבי מעוז:  באותו מצב, מזועזע בכל גופי, פצוע כולי וחתוך לגזרים, לא יכולתי אז לשמוח

אבי מעוז:  כך היה המצב לפני י"ט שנים באותו לילה ובאותן שעות

אבי מעוז:  למוחרת בא אל ביתנו איש ברית קודשנו, הגאון רבי יעקב משה חרל"פ, זכר צדיק לברכה

אבי מעוז:  היה לו צורך לבוא, וכלום ייתכן שלא היה בא? התייחדנו אז שנינו רגעים אחדים באותו חדר קטן ומקודש שבבית הרב – ולאן יבוא אז אם לא לשם? מזועזעים ישבנו ודמומים

אבי מעוז:  לבסוף התאוששנו ואמרנו שנינו כאחד: מאת ה' הייתה זאת, היא נפלאת בעינינו

אבי מעוז:  נקבעה החותמת"

אבי מעוז:  עד כאן ציטוט

אבי מעוז:      לאימי השואה ולניצולים, שהעולם נחשף אליהם לאחר תום מלחמת העולם השנייה, הייתה ללא ספק השפעה משמעותית על החלטת המדינות השונות לתמוך בתוכנית החלוקה

אבי מעוז:  אבל הסיבות האמיתיות לזכות ולחובה להקים פה מדינה יהודית לא התחילו ממקלט בטוח

אבי מעוז:  תהליך שיבת ציון, שהחל לפני יותר מ-200 שנה, היה מימוש הייעוד האלוקי שהופיע עוד מהציווי לאברהם אבינו, לך לך, כדי להופיע דרכו גוי גדול שיביא ברכה לכל האנושות

אבי מעוז:  וכמו שכתב מרן הרב קוק זצ"ל, שמראשית מטעו של העם הזה נתגלתה בו השאיפה להקים ציבור אנושי גדול, אשר ישמור את ערך השם לעשות צדקה ומשפט כדי לגאול בסופו של דבר את האנושות מתחת הסבל של הצרות הרוחניות והחומריות שהיא נתונה בו

אבי מעוז:       כדי למלא שאיפה זו, כותב מרן הרב קוק זצ"ל – אני מצטט: "צריך דווקא שציבור זה יהיה בעל מדינה פוליטית וסוציאלית וכיסא ממלכה לאומית ברום התרבות האנושית, עם חכם ונבון וגוי גדול, והאידיאה האלוקית המוחלטת מושלת שמה ומחיה את העם ואת הארץ במאור חייה

אבי מעוז:  למען דעת שלא רק יחידים חכמים מצוינים, חסידים ונזירים ואנשי קודש, חיים לאור האידיאה האלוקית, כי גם עמים שלמים מתוקנים ומשוכללים בכל תיקוני התרבות והיישוב המדיני, עמים שלמים הכוללים בתוכם את כל השדרות האנושיות השונות ממרום האינטליגנציה האומנותית, הפרושית, המשכלת והקדושה עד המערכות הרחבות, הסוציאליות, הפוליטיות והאקונומיות ועד הפרולטריון לכל פלגותיו"

אבי מעוז:       זו המדינה שלנו, זה הייעוד שלנו, ונעשה כל שנוכל למלא נאמנה את חלקנו במימושו

אבי מעוז:  תודה רבה

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  השרה אורנה ברביבאי, בבקשה

אורנה ברביבאי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום אנחנו מציינים את כ"ט בנובמבר 1947, היום שבו הצביעה העצרת הכללית של האומות המאוחדות בעד חלוקת ארץ ישראל למדינה יהודית ומדינה ערבית

אורנה ברביבאי:  החלטה זו הובילה למעשה להכרזה על הקמתה של מדינת ישראל בה' באייר, 14 במאי 1948, ולפרסומה של מגילת העצמאות במועד זה

אורנה ברביבאי:  ואני כן רוצה לחבר את מה שאני אומרת היום על כ"ט בנובמבר למגילת העצמאות

אורנה ברביבאי:  אני חושבת שהמציאות הזאת שממש כאן, עכשיו, דובר על האופן שבו יש מי שמעדיף שיקול פוליטי על החשיבות של מורשת צה"ל כערך, כיכולת בסיסית שמאפשרת לכולנו לחיות פה, מחייבת התייחסות של השוואה בין מה שרצו אז האבות המייסדים לכאן ועכשיו

אורנה ברביבאי:      אז תמכו 33 מדינות בתוכנית החלוקה בהצבעה באו"ם, 13 מדינות התנגדו לתוכנית, עשר נמנעו

אורנה ברביבאי:  אחרי תלאות וייסורים של העם היהודי, נדודים וכמיהה למדינה משלנו, סוף-סוף חזרנו הביתה והתחלנו בהגשמתה של הציונות

אורנה ברביבאי:  מחיר ההחלטה של הקמת המדינה היה קשה מאוד, והיא התאפשרה רק לאחר מאבק צבאי, שגבה קורבנות בעיקר בשל התנגדות מדינות ערב וערביי ישראל

אורנה ברביבאי:  הם יצאו למלחמת חורמה נגד מימוש התוכנית וכינון המדינה היהודית

אורנה ברביבאי:  באותה העת רק 33% מאוכלוסיית ישראל הייתה יהודית, ואילו כיום, למרות שיש מי שמאיים ומפחיד אותנו בשונות ובשינוי משמעותי של צביון המדינה, ישראל מונה היום כ-74% יהודים, על פי הלמ"ס

אורנה ברביבאי:  מי שחרד לצביון של המדינה, ובגלל זה מקבל אישור ונותן אישור לכל מיני גורמים לפעול באופן שבו הוא מפלה, מדיר ועושה דברים בשם הצביון – כדאי שיסתכל על הנתונים

אורנה ברביבאי:       דווקא בימים האלה של החלפת הממשלה בישראל אני רוצה להזכיר את הדברים הבאים: מדינת ישראל קמה על יסודות מגילת העצמאות, וצמחה מתוך הכוח של המאחד והמשותף שלנו

אורנה ברביבאי:  עמדנו באין-סוף תלאות

אורנה ברביבאי:  הייתי מעל 33 שנים בצבא

אורנה ברביבאי:  חלק מהתלאות האלה היו במלחמות ובמבצעים שבין המלחמות וכו', ותמיד אותה ערבות הדדית, שבה בכלל לא עניין מי בוחר מה, למה, כמה, איזה פתק הוא שם בקלפי, הייתה הדבר המשותף הזה שאפשר לנו לחיות כאן, הדבר הזה שבו קמנו בבוקר לעמל יומנו וידענו שמשהו מיוחד בדבק הזה של החברה הישראלית עושה אותנו כל כך שונים, שתמיד ובכל רגע ובכל זמן נתגעגע לבית הזה, שהוא בית שבו כולנו כיהודים, כישראלים, יכולים לחיות ולהרגיש מאוד גאים בעשייה המשותפת שלנו

אורנה ברביבאי:       החברה הישראלית תמיד הייתה פסיפס של עדות, תרבויות ודתות, ולאורך השנים גם ידענו למצות את המיטב מהמגוון המחבר והמשותף בינינו

אורנה ברביבאי:  על בסיס זה בנינו מדינה משגשגת שהצליחה –לרוב, צריך להגיד; גם פה היו אי אלו אירועים קשים, אבל הצליחו לרוב לגשר על ניגודים ותפיסות עולם שונות בעיקר סביב קונפליקטים אידיאולוגיים כאלה ואחרים

אורנה ברביבאי:       אני רוצה להגיד שלנוכח המחלוקות והפילוג שאנחנו חווים בחברה הישראלית בשנים האחרונות, ראוי שנזכור את הלקח ההיסטורי של העם היהודי ונזכור שחורבן הבית תמיד הגיע מבפנים

אורנה ברביבאי:  אין יום שאני לא חושבת על זה בימים האחרונים, בתקופה האחרונה

אורנה ברביבאי:  זה מה שאנחנו רוצים – להביא על עצמנו עוד חורבן? להתנגח עד זוב דם אחד בשני? להרוס את המערכות? להרוס את היסודות כי צד אחד רוצה לנצח את הצד השני? האם זה מה שאנחנו רוצים? לשאול את עצמנו לגבינו, לגבי העתיד שלנו, לגבי הילדים שלנו, לגבי מי שיהיה פה הרבה אחרינו

אורנה ברביבאי:      אני חושבת שבעניין הזה ראוי שכל אחד ישאל את עצמו מה הוא עושה בשביל אותה אחדות והרצון לייצר פה את החיבור

אורנה ברביבאי:  אני רוצה להגיד שהדמוקרטיה בישראל כבר לא מובנת מאליה

אורנה ברביבאי:  יש ניסיונות קשים לפגוע בה, להפר את האיזונים בין המערכות, לייצר אולי אפילו – בשיא הבוטות אני אומרת – לייצר פה שיטת משטר שונה

אורנה ברביבאי:  כי אם הייתה פה מערכת שעבדה – תמיד יש ליקויים, תמיד יש דברים שצריך לתקן, תמיד צריך להוסיף פה, להוריד שם, אבל השינוי המגמתי, לפחות בהצהרות, כפי שאנחנו שומעים, ואני רואה איך ההצהרות הולכות והופכות למעשים, מאיים בעיניי על כולנו בדבר היסודי והבסיסי הזה של מדינה יהודית ודמוקרטית

אורנה ברביבאי:       חבריי עלו פה ודיברו על חשיבות מדינה יהודית, ותמיד יש חוויה כזאת שמישהו שמדבר על דמוקרטיה, בהכרח מדבר נגד היהדות

אורנה ברביבאי:  אז לא

אורנה ברביבאי:  אני רוצה להגיד לכם – לצד הזה אני מסתכלת, עוד מעט אתם תהיו בצד הזה – יהודית היא ערך חשוב לכולנו

אורנה ברביבאי:  תתפלאו

אורנה ברביבאי:  המדינה כמדינה יהודית, כמדינת לאום של הבית היהודי – אני לא חושבת שיש מישהו בישראל שחושב אחרת

בועז ביסמוט: אבל כבוד השרה, מאחר שפנית אלינו, אני רק מזכיר לך מי מחרים את מי

בועז ביסמוט:  מי שהחרים אתמול את בגין, מחרים את נתניהו

בועז ביסמוט:  קצת דיוק היסטורי, קצת דיוק היסטורי

בועז ביסמוט:  מי שהחרים אתמול את בגין, החרים את נתניהו, ופתאום באים ומטיפים

אורנה ברביבאי: יש לי מה להגיד על העניין הזה

אורנה ברביבאי:  אני רוצה להגיד שהדיכוטומיה הזאת שלפיה מי שרוצה ומדבר על דמוקרטיה בהכרח יוצא חוצץ נגד מדינה יהודית, היא לא נכונה

אורנה ברביבאי:  לא יעזור כלום

אורנה ברביבאי:  אני חושבת שההכרח שבהקמת מדינה יהודית – אני מחברת את זה, כמובן, לכ"ט בנובמבר – בהכרח חי בשלום עם מדינה יהודית דמוקרטית

אורנה ברביבאי:  עובדה, הצלחנו עשרות שנים להיות גם יהודית, גם דמוקרטית

אורנה ברביבאי:  אבל הקיצון הזה של המשיכה ליהודית – פה נאמרו המון דברים, ואני לא רוצה להתייחס לכולם – שהיא אך ורק יהודית, ודמוקרטיה הופכת להיות סוג של מילה גסה בהוויה הישראלית – לא תיתכן, לא תיתכן בשום צורה

אורנה ברביבאי:  אנחנו מתכוונים לעשות – לא, לא סיסמאות, אלה דברים שנאמרו פה רק היום

אורנה ברביבאי:  תאמין לי, ישבתי פה, הקשבתי

אורנה ברביבאי:  מהי מדינה יהודית, ומה המשמעות של מדינה דמוקרטית – המילה דמוקרטיה אפילו לא הושמעה בהקשרים

אליהו (אלי) רביבו: מי אמר יהודית כן, דמוקרטית לא?      

אורנה ברביבאי: תגיד לי, מה שמך?     

אליהו (אלי) רביבו: אליהו רביבו

אורנה ברביבאי: שלום, נעים מאוד

אורנה ברביבאי:  השאלה במקומה

אורנה ברביבאי:  כשאתה בא ובאופן מגמתי הורס את מערכת המשפט, וכשאתה בא ובאופן מגמתי מעקר את היסודות - - -     

אליהו (אלי) רביבו: את אומרת, אמרו אנשים

אליהו (אלי) רביבו:  מי אמר - - -     

אורנה ברביבאי: רביבו, לא, לא

אורנה ברביבאי:  אני מדברת על האופן שבו אני מתרגמת את ההבחנה בין הרשויות ומה ההבדל בין הרשות המבצעת למחוקקת

אורנה ברביבאי:  יושבים פה אנשים צעירים, ואני מקווה שהם לומדים גם אזרחות, אם מישהו מרשה להם ללמוד לימודי ליבה

אורנה ברביבאי:  מה המשמעות של ההבחנה בין רשות מבצעת, מחוקקת ושופטת

אליהו (אלי) רביבו: בכל זאת את עושה אינטרפרטציה ומציגה את זה - - -      

אורנה ברביבאי: ודאי שאני עושה אינטרפרטציה

אורנה ברביבאי:  מה נותר לי? מה נותר לי?     

אליהו (אלי) רביבו: יש הבדל, גברתי השרה, אם את אומרת: אני מבינה מהאמרה הזאת שזאת המשמעות - - -      

אורנה ברביבאי: לא, מהמעשים, לא מהאמרה

אורנה ברביבאי:  איזה חוקים אתם הולכים להביא פה בשבועות הקרובים?     

אליהו (אלי) רביבו: תאמרי לי, בבקשה, גברתי, מי מבין כל חברי הגוש הימני לדורותיו מתנגד לעצם קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית דמוקרטית

אליהו (אלי) רביבו:  זה מה שאני שואל אותך

אורנה ברביבאי: אליהו, חבר הכנסת רביבו, כשאתה אומר לי או לכולנו שיש כוונה לחוקק את חוק ההתגברות, אני מבינה שחוק ההתגברות מאיים על הדמוקרטיה

אליהו (אלי) רביבו: וזה בסדר גמור

אורנה ברביבאי: אתה יכול להגיד לי: את לא מבינה נכון

אורנה ברביבאי:  אני חולקת על זה שאתה אומר שאני לא מבינה נכון

אורנה ברביבאי:  סליחה? לא שמעתי

בועז ביסמוט: סליחה, כבוד השרה, פסקת ההתגברות – רק נזכיר קצת היסטוריה

בועז ביסמוט:  יש פה בעיה בהבנת החומר

בועז ביסמוט:  רובינשטיין, ליבאי, צדוק, כמדומני, הנשיאה חיות, השופט ברק – כולם מסכימים לפסקה עצמה, לפסקת ההתגברות

בועז ביסמוט:  זאת לא מילה גסה

אורנה ברביבאי: ביסמוט, או שאתה מיתמם – אתה יודע מה? או שאתה מיתמם – לא, אני לא רוצה לדבר, לא על 61 ולא על יותר

אורנה ברביבאי:  אני רוצה לדבר על האופן הזה שיש חברי כנסת בבית הזה היום שאומרים לנו, בטח עם כינון הממשלה הבאה, כשיהיו כבר שרים – שאומרים לנו שזה ממש לגיטימי לייצר הפרדה בין גברים לנשים במרחב הציבורי

אורנה ברביבאי:  זה ממש ממש לגיטימי שחוקי-יסוד יוכלו להשתנות בשינוי מילה כזאת או אחרת כדי לאפשר לשר כזה או לראש ממשלה אחר לכהן בתפקידו

אורנה ברביבאי:  בעיניי זאת הפרה של דמוקרטיה

אורנה ברביבאי:  עכשיו אתה יכול לחלוק על היכולת שלי להבין

אליהו (אלי) רביבו: - - - בזכויות רק לנשים?     

אורנה ברביבאי: מה זאת אומרת?     

אליהו (אלי) רביבו: יושבת-ראש מפלגת העבודה - - -     

גלעד קריב: לא, לא

גלעד קריב:  אתה טועה

גלעד קריב:  לפחות תדייק בעובדות

אורנה ברביבאי: מה? מה שאלת?     

אליהו (אלי) רביבו: - - - שהם לא חברי כנסת - - -     

גלעד קריב: דוגמה לא טובה

גלעד קריב:  חבל, כי היא לא נכונה

אורנה ברביבאי: רביבו, תראה, אפשר להסתכל על שינוי קטן ולהגיד – אתה יודע, אנחנו כבר אנשים מבוגרים, רובנו – להסתכל על שינוי קטן פה ולהגיד: זה פרט שולי, אל תתייחסי לזה

אורנה ברביבאי:  את מבינה את זה הפוך מהטקסט או מהכוונה

אורנה ברביבאי:  אני מתייחסת ברצינות להצהרת הכוונות, להסכמים הקואליציוניים שנחתמים, ואני אומרת לכם כאן, ליד התמונה הזאת של חוזה הציונות, בפירוש אני אומרת לכם שהפשרה של היום היא הנורמה של מחר

אורנה ברביבאי:  מקבץ השינויים שאתם רוצים לחולל ולשנות בהסכמים הם פשרות מפחידות

אליהו (אלי) רביבו: - - -     

אורנה ברביבאי: רביבו, תן לי לסיים

אורנה ברביבאי:  אין לכולם את כל הזמן הזה

אליהו (אלי) רביבו: אני אשמח להמשיך איתך את השיחה הזאת

מיקי לוי: אוקיי, תודה

אורנה ברביבאי: אני אשמח

אורנה ברביבאי:  אני אשמח גם להכיר אותך מקרוב

מיקי לוי: אוקיי, תודה

מיקי לוי:  כוס קפה מאחור בפרסה

אורנה ברביבאי: עליי, מה שנקרא

אורנה ברביבאי:        אני רוצה להגיד שהעובדה שאנחנו מדברים, נגיד, על החלשתה של מערכת המשפט – אתם יודעים, חברת הכנסת שרון ניר קיימה דיון חירום בהיבט של נשים, של פגיעה בנשים במרחב הציבורי

אורנה ברביבאי:  תהיתי, אמרתי לה גם בקול רם: את יודעת, בג"ץ אליס מילר, אם הוא לא היה מתאפשר להגנה על זכויות אדם, יכול להיות שהיום לא היו בכלל טייסות בצה"ל

אורנה ברביבאי:  מה זה "יכול להיות"? בוודאות לא

אורנה ברביבאי:  כי המוסד הזה, שנועד להגן על הזכויות, יש למישהו מוטיבציה מאוד גדולה לפגוע בו

אורנה ברביבאי:  ואני מחברת את זה לכ"ט בנובמבר, להקמת המדינה, למגילת העצמאות ולעובדה שאנחנו לא רוצים לעשות הבדל בין דת, מין וצבע בכל היבט שהוא

אורנה ברביבאי:  זה עומד בפני סיכון מוחשי מבחינתי

אורנה ברביבאי:  ואתם תמשיכו להגיד: את מבינה לא נכון את הדברים

שרון ניר: - - -     

אורנה ברביבאי: אני דווקא חושבת שאני מסתכלת על דברים נכוחה ומשתדלת לנסות לתת להם פרשנות אובייקטיבית ככל הניתן, מתוך רצון להגן על ארץ ישראל שלי כמדינה יהודית, דמוקרטית, וכן, מתוך רצון להגן על החיילים

אורנה ברביבאי:  ומי שמציג אותנו כפוגעים בחיילים, ואחר מציג תמונות של מג"ד, שבעיניי, זה מזעזע - -       

אליהו (אלי) רביבו: - - - אני חושב כמוך

אליהו (אלי) רביבו:  אני חושב שאי-אפשר - - -     

אורנה ברביבאי: מזעזע בעיניי שתמונה של מג"ד מפורסמת מתוך אמירה שהוא זה שצריך לתקוף אותו על רקע זה שהחייל ביצע או לא ביצע – בכלל לא רלוונטי

אורנה ברביבאי:  אם אנחנו לא נדע לשמר את הערכים הבסיסיים שבעבורם הוקמנו, שבעבורם מגילת העצמאות פורסמה, שידענו לאורך שנים לשמור על האיזונים האלה, תהיה לנו בעיה מאוד גדולה

אורנה ברביבאי:       והבליץ החקיקתי הזה שעכשיו אנחנו עומדים לפתחו, שבראשו פסקת ההתגברות – בעיניי הוא הפרה וצמצום של הפרדת הרשויות, עיקור מתוכן של חוקי-יסוד, מינוי שופטים מתוך אג'נדה פוליטית, יועצים משפטיים מטעם, וכו' וכו'

אליהו (אלי) רביבו: אדרבא ואדרבא, מינוי שופטים לא מתוך אג'נדה פוליטית, פשוט - - -     

אורנה ברביבאי: עזוב, רביבו

אורנה ברביבאי:  תן לי לסיים את דבריי

אורנה ברביבאי:  סיכמנו כוס קפה

אורנה ברביבאי:  סיכמנו

אורנה ברביבאי:  אני חושבת שיש פה פגיעה במערכת המשפט, אבל לא פחות מזה – באמון הציבור וביכולת ובעובדה שניתנת לגיטימציה לפוליטיקאים מזדמנים לפעול ללא בלמים

אורנה ברביבאי:  כל אחד מאיתנו צריך בלמים, כל אחד

אורנה ברביבאי:  אני חושבת שהאופן שבו אנחנו רואים לנגד עינינו איזה חוקים מתהווים ומה אתם רוצים לעשות – לי יש דאגה עמוקה, ולצידי לעוד הרבה מאוד אנשים במדינה הזו שמדינת ישראל כיהודית ודמוקרטית חשובה להם

אורנה ברביבאי:      אני חושבת שפסקת ההתגברות לא תתגבר על מערכת המשפט אלא על זכויות אדם בסיסיות

אורנה ברביבאי:  אמרתי קודם איזה דברים היו יכולים להימנע אם לא היה בג"ץ כמו שצריך, ואם זו גם לא הייתה מערכת משפט שמוערכת על ידי – תחשבו מה יקרה לחייל שיטוס לחו"ל וייעצר כי מערכת המשפט תוחלש באופן מכוון, בעוד שהיום היא הופכת להיות נקודת החוזק כלפי כל אזרחי המדינה

בועז ביסמוט: - - - מהציבור

בועז ביסמוט:  בואו נדייק

אורנה ברביבאי: ואני גם רוצה לשאול: איך מתיישב העיקרון במגילת העצמאות שקובע כי ישראל תקיים שוויון זכויות חברתי ומדיני גמור לכל אזרחיה ללא הבדל דת, גזע ומין עם הרצון לקיים הפרדה – אמרתי – בין גברים לנשים ולהדיר אותנו מפוליטיקה – עובדה, תראו כמה נשים יש פה בהשוואה לכנסת הקודמת, בממשלה בכלל, אלוהים ישמור – מהצבא או מכל מקום שבו אנחנו יכולות להשפיע? אתם יכולים להגיד לי: את נותנת פרשנות

אורנה ברביבאי:  אבל יש חברי כנסת שאומרים: נשים לא יכולות לשרת בצבא, ונשים ודאי לא יכולות לשרת בתפקידי לחימה

שרון ניר: ברור

אורנה ברביבאי: כאילו זה משהו שנתון לפרשנות של מישהו – עזבו אם הוא ביצע צבא, ביצע שירות או לא ביצע שירות

שרון ניר: - - -     

אורנה ברביבאי: לא תוכלו להסיג אותנו אחורה, לא תוכלו, ואני אומרת לכם, אנחנו לא נעמוד מנגד

אורנה ברביבאי:  אנחנו נעשה כל מאמץ כדי לפעול נגד הגוש הזה בראשות נתניהו, ואני יכולה להגיד – והכנופיה שלו – עם כתבי אישום, על הכול מכול

אורנה ברביבאי:  אני רוצה להגיד לכם, אתם זכיתם - - -     

אליהו (אלי) רביבו: אדוני היושב-ראש - - -     

בועז ביסמוט: - - - אנחנו כנופיה?      

אורנה ברביבאי: כן

אורנה ברביבאי:  מי שיש לו כתבי אישום, כן

אליהו (אלי) רביבו: - - - היהירות והשחצנות השמאלנית שלחה אתכם להרבה שנים לאופוזיציה

אורנה ברביבאי: זכיתם בבחירות, ואנחנו נכבד את זה

אורנה ברביבאי:  אני אומרת לכם, אני נערכת להעביר את משרד הכלכלה באופן הכי ראוי למי שיבוא אחריי, וככה כל חבריי

אורנה ברביבאי:  אבל אנחנו לא ניתן לכם לשנות את מדינת ישראל מהיסוד

אורנה ברביבאי:  לא ניתן למי שמואשם בשוחד, מרמה והפרת אמונים לקבוע מי ישפוט אותו, איך תיראה מערכת המשפט בשנים הקרובות ואיך הוא יעשה את כל הפעולות כדי להחליש אותה

אורנה ברביבאי:  לא ניתן לכם להפוך כל מי שאומר דעה אחרת במדינה לבוגד

בועז ביסמוט: את בסתירה - - - מערכת המשפט הכשירה אותו

בועז ביסמוט:  את סותרת את עצמך, כבוד השרה

בועז ביסמוט:  הרי מערכת המשפט, בית משפט עליון הכשיר אותו, ואתם המשכתם להחרים אותו, והציבור - - - כראש ממשלה

אורנה ברביבאי: אז תגיד עליי שאת בוגדת

אורנה ברביבאי:  תגיד עליי

אורנה ברביבאי:  לא ניתן לכם להפוך כל מי שאומר דעה שונה משלכם במדינה שעדיין דמוקרטית, ועדיין, רחמנא ליצלן, יש לאישה זכות לעמוד כאן, לפני שמדירים אותה גם מהכנסת הזו – להפוך אותנו לבוגדים

אורנה ברביבאי:  אנחנו כאן כדי להישאר

אורנה ברביבאי:  לא ניתן לכם לדרדר את המדינה אחורה בזמן

אורנה ברביבאי:  לא ניתן לכם להתנתק מהערכים ומהיסודות שעל בסיסם הוקמה המדינה והובטחה עצמאותנו, שעליה נלחמנו ושאותה אנחנו אוהבים, פשוט כי אין לנו ארץ אחרת

בועז ביסמוט: - - - אנחנו דיברנו בנימוס

בועז ביסמוט:  לא התלהמנו, את התלהמת

אורנה ברביבאי: מפלגת יש עתיד מחויבת להמשיך את דרכו של בנימין זאב הרצל, שדיוקנו מתנוסס כאן בבית הזה

אורנה ברביבאי:  כבר בשנת 1904 הוא אמר כי בציונות כלולה לא רק השאיפה לכברת ארץ מובטחת בשביל עמנו האומלל, אלא גם השאיפה לשלמות מוסרית ורוחנית, ואותה אנחנו נשאף לממש

אורנה ברביבאי:  נעשה הכול כדי להבטיח שההחלטה שהתקבלה היום, לפני 75 שנים, בכ"ט בנובמבר, תישאר נאמנה לערכים ולדרך שעל בסיסם הוקמה מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית

אורנה ברביבאי:  תודה רבה

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:       תם סדר-היום

מיקי לוי:  הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ו' בכסלו תשפ"ג, 30 בנובמבר 2022, בשעה 11:00

מיקי לוי:  ישיבה זו נעולה