ישיבת מליאה, כנסת 25, פרוטוקול מספר 5, 2022-11-23 00:00

מיקי לוי: חברי הכנסת, היום כ"ט בחשוון התשפ"ג, 23 בנובמבר 2022

מיקי לוי:  אני מתכבד לפתוח את מליאת הכנסת

מיקי לוי:       חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, ירושלים האהובה שלנו, שידעה ימים קשים, ספגה הבוקר שוב פיגוע משולב שהרעיד את הלב של כולנו

מיקי לוי:  בשמי ובשם הכנסת, אני מבקש לשלוח תנחומים למשפחתו של הנרצח בפיגוע ולהתפלל להחלמתם של הפצועים

מיקי לוי:       ברגע הזה אני מבקש לחזק את תושבי ירושלים, שאת חוסנם אני מכיר היטב, ולקוות שהשקט והשגרה יחזרו במהרה לרחובות העיר

מיקי לוי:  אין לי ספק שכוחות הביטחון ישימו את ידם על כל בן עוולה שידו הייתה במעל

מיקי לוי:  נמשיך במאבק ארוך השנים נגד הטרור הרצחני, שפוגע בחפים מפשע, ונרדוף את המחבלים בכל מקום ובכל שעה שנידרש לה

מיקי לוי:       חבריי חברי הכנסת, אני מכריז על חצי שעה של הפסקה, כדי לאפשר לאותם חברי כנסת שיזמו את היום הזה – צר לי, אדוני שר המשפטים, אתה מוזמן לשתות אצלי כוס קפה

מיקי לוי:  יוזם היום הזה מאחר, ואני מבקש לחכות לו

מיקי לוי:  תודה רבה לכם

מיקי לוי:  חצי שעה הפסקה

מיקי לוי:  מי שרוצה יכול להתכבד בכוס קפה

מיקי לוי:  ב-11:30 אנחנו נחזור לפתוח את המליאה

מיקי לוי: חברי הכנסת, אני מתכבד להמשיך את ישיבת המליאה

מיקי לוי:       חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, יחד עם אחינו ואחיותינו מהקהילה האתיופית נציין את חג הסיגד

מיקי לוי:  החג מציין את חידוש הברית בין עם ישראל לאלוהים, בהשראת מעמד דומה שאותו קיימו עזרא ונחמיה בירושלים

מיקי לוי:  חג הסיגד הוא יום של צום, התחדשות וטהרה, שבו מעודדים את הקהילה היהודית האתיופית לשמור על המצוות, הזהות היהודית והמסורת היהודית העתיקה

מיקי לוי:      הקהילה האתיופית המפוארת והמסורת הייחודית שלה הן חלק בלתי נפרד מהעושר התרבותי של החברה הישראלית

מיקי לוי:  בארץ ישראל נקלטו עליות שונות מכל העולם לייצור פסיפס תרבותי עשיר

מיקי לוי:  זה היופי של עם ישראל

מיקי לוי:      חבר הכנסת סולומון, אתה רוצה לסכם או שאתה רוצה לפתוח?     

גלעד קריב: גם וגם

מיקי לוי: לא גם וגם

מיקי לוי:  אין לו מספיק נאומים

מיקי לוי:  יש לו נאום אחד

מיקי לוי:  אני חושב שתסכם, יהיה יותר – אתה רוצה לפתוח

מיקי לוי:  בבקשה, אתה מוזמן

משה סולומון: שלום, אדוני היושב-ראש

משה סולומון:  מעורבת בבוקר הזה גם התרגשות עצומה, כי זו לי הפעם הראשונה על הדוכן הזה, אבל גם כאב עצום על העובדה שאנחנו פותחים את היום החגיגי הזה – יום כל כך משמעותי לעם ישראל, ובפרט לקהילת ביתא ישראל, יום שיש בו הרבה מאוד כוחות כדי להביא לכך שאנחנו קהילת ביתא ישראל זכינו ועלינו ארצה עוד לפני ארבעה עשורים – אבל מאידך לראות בני עוולה שעושים פיגוע ללא הבחנה ומנסים לרצוח בנו ולקעקע את הקיום שלנו כאן

משה סולומון:  זה כואב, אבל מאידך אני אומר להם: כמו שלא חשבנו לרגע לצאת לתלאות, למסעות, להגיע לארץ הקודש, כך לא נירתע משום דבר שאויבינו ירצו לעשות כאן בארץ ישראל

משה סולומון:  ואני מכאן קורא לכל בית ישראל, בפרט ביתא ישראל, לא לחשוש, להגיע לירושלים, להתפלל, לזעוק לאחדות, לזעוק לשלום, להתפלל לבורא עולם שיחיש גאולתנו ויבנה את בית מקדשנו

משה סולומון:      כשהייתי בן ארבע, קרא לי אבי אליו, הביט בי בעיניים לחות ואמר: בני, מחמדי, דע לך כי ירוסלם היא מטרתו של כל יהודי; דורות על גבי דורות אנו רוצים להגיע לירושלים

משה סולומון:  ארשת פניו הביעה כמיהה למשהו קסום ופלאי

משה סולומון:  הוא הגה את שמה של ירושלים כמו הייתה גן של עדן ממש, כמו הייתה עשויה זהב טהור ואבניה יהלומים

משה סולומון:  אחר הרים את קולו ואמר בטון מלא תקווה: אנחנו עוד נגיע לירוסלם

משה סולומון:      אני זוכר שההליכה ימים רבים בגשם השוטף הייתה קשה ומעיקה; האדמה הייתה בוצית, ובגדינו הרטובים הכבידו עלינו את ההליכה

משה סולומון:  פתאום נשמעה זעקה מתוך הקבוצה: אינני יכולה עוד, ואישה הפילה את עצמה אל תוך הבוץ

משה סולומון:  מישהו ניגש אליה ואמר לה בקול בוטח: עוד מעט נגיע לירוסלם

משה סולומון:  האישה נשמה עמוק, התרוממה, והמשיכה לצעוד

משה סולומון:  די היה להזכיר את שמה של ירושלים כדי לנסוך כוחות בהולכים

משה סולומון:  כמו מילת קסם חדרה המילה "ירושלים" אל הלבבות והפיחה בהם תקווה ואמונה

משה סולומון:      יום הסיגד הוא יום ייחודי ליהודי אתיופיה, והוא מהווה יום משמעותי בחיי הדת של הקהילה

משה סולומון:  קיומו מדי שנה בשנה מהווה מוקד לגיבוש הזהות היהודית, הרוחנית והקהילתית

משה סולומון:  קיומו בארץ ממשיך למלא תפקיד חשוב לגיבוש הזהות הקהילתית גם בקרב הדור הצעיר, והערכים של החג יכולים לתרום גם לעם היהודי הרחב ולחברה הישראלית בפרט

משה סולומון:  היום חל בדיוק 50 יום אחרי יום הכיפורים, כפי שחג השבועות חל 50 יום אחרי חג הפסח

משה סולומון:      השם סיגד בא מהמילה "סגידה", שמשמעותה השתחוויה, ובמקרה הזה השתחוות לבורא עולם כביטוי לתודעת ההכנעה המוחלטת שמאפיינת את מסורת הקהילה

משה סולומון:  היום נקרא גם מהללה, שמשמעותו תחנון ובקשת מחילה

משה סולומון:      את ההשראה לקיום החג ואת הקווים העיקריים לסדר-יומו שאבו המנהיגים הרוחניים של הקהילה ממקורו העיקרי בתנ"ך, בנחמיה, פרק ט'

משה סולומון:  בימי שיבת ציון היה כאן מחזה שהוא היה מחזה לא פשוט

משה סולומון:  מגיעים לכאן מבבל בימי שיבת ציון עם רב, וכשהם מגיעים לכאן כדי לבנות בית המקדש, הם רואים לנגד עיניהם את ירושלים חרבה, חומות הבית נוטים ליפול - - -      

מיקי לוי: תבדקו בחוץ

מיקי לוי:  זה עשן, ומערכת כיבוי האש פועלת

מיקי לוי:  בבקשה להמשיך

משה סולומון:  הם ראו לנגד עיניהם את בית המקדש חרב ואת העם לא שומר על הזהות היהודית, ואפילו את החגים שזה עתה עברו, חגי תשרי – ראש השנה, כיפור, סוכות – הם לא ידעו לקיים

משה סולומון:  ובעקבות כך עזרא ונחמיה מכנסים את העם לרגע של כינוס חירום, וכך כתוב שם: "וביום עשרים וארבעה לחדש הזה נאספו בני ישראל בצום ובשקים ואדמה עליהם; ויבדלו זרע ישראל מכל בני נכר, ויעמדו ויתודו על חטאתיהם ועונות אבתיהם; ויקומו על עמדם ויקראו בספר תורת ה' אלהיהם רבעית היום, ורבעית מתודים ומשתחוים לה' אלהיהם"

משה סולומון:  הפסוקים האלה הם למעשה העדות ליום הסיגד הראשון עלי אדמות

משה סולומון:  הם למעשה יום הסיגד הראשון שקיימו בימי עזרא ונחמיה, ולמעשה זה אומר שיום הסיגד הוא לא של הקהילה האתיופית, הוא לא של ביתא ישראל – הוא של כלל ישראל

משה סולומון:  ואולי כמו הרבה מאוד ימים טובים וחגים שנתבטלו ונשכחו מכלל ישראל – אנחנו, ביתא ישראל, אוחזים ביום הקדוש הזה אלפי שנים, ואנחנו חפצים להעביר אותו כנכס צאן ברזל לכלל ישראל

משה סולומון:  אנחנו רוצים שהיום הזה לא ימשיך להיות רק יומה וחגה של הקהילה האתיופית בישראל, אלא של כלל ישראל

משה סולומון:  למה? כי יש בו אלמנטים מאוד משמעותיים של אחדות, של חידוש הברית עם הקדוש ברוך הוא, של שמירת הזהות היהודית, של זקיפות קומה לאומית, של המון נושאים

משה סולומון:  ולכן ליום הזה יש ערך כל כך חשוב

משה סולומון:  בקיבוץ גלויות, כשמגיעים שבטים מכל העולם, שווה וחשוב שהיום הזה יהיה נחלת הכלל, ולא רק נחלת ביתא ישראל

משה סולומון:      נכון, כרגע אנחנו ממשיכים לאחוז בו כדי שהוא ימשיך לכונן ולהיות נוכח במציאות, אבל תקוותי היא שהיום הזה יהיה יום שכולם יגיעו אליו, יום שיתקיים בכל רחבי הארץ, ויום שכולם יגיעו למקומות הקדושים בירושלים, לכותל ולארמון הנציב, כדי לחוג ולקיים אותו

משה סולומון:      מהות היום היא תפילה וצום, קריאה בתורה, הסברה ואזהרה על חומרת דיני ישראל ומצוות ה', המסמלים את אשר עשו עזרא ונחמיה

משה סולומון:  היום מתקיים בראש ההר כביטוי למקום נקי, טהור, בטבע ותחת כיפת השמיים

משה סולומון:  שם, בפסגת ההר, קוראים את עשרת הדיברות כסמל למעמד הר סיני וקבלת התורה

משה סולומון:       לצד ההשראה מהמקורות המקראיים, יהודי אתיופיה מחדשים את הברית וחשו משמעות מיוחדת בקיום היום

משה סולומון:  למרות הקושי והסיכון שהיו כרוכים בשמירה על נאמנות העם היהודי כתוצאה מרדיפה ודיכוי מצד השלטון והכנסייה האתיופית מצד המיסיון האירופי, הם חשו צורך עז לחדש את הברית עם עם ישראל ותורת ישראל מדי שנה בשנה

משה סולומון:      היום שימש כיום של הבעת כיסופים לירושלים בקריאה לאל לשיבת ירוסלם ולאיחוד עם עם ישראל וארצו

משה סולומון:      בחצות היום, לאחר סיום התפילות, הציבור יורד מההר בשירה ובקול תרועה

משה סולומון:  אחר נאספו בכפר הסמוך לסעודת סיום הצום ברוב עם הדרת מלך

משה סולומון:  אני חושב שגם בימים אלו שלאחר הבחירות ולקראת הקמת ממשלה יציבה, שתשמור על זהותה היהודית הדמוקרטית של ישראל, יום הסיגד הוא ההזדמנות של החברה הישראלית כולה לחשבון נפש ציבורי וליצירת תשתית טובה לבניית חברת מופת

משה סולומון:  יום סיגד משמעותי לכולם

משה סולומון:  תודה רבה

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חבר הכנסת אופיר אקוניס, בבקשה

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש

אופיר אקוניס:  חברות וחברי הכנסת, נהוג לברך בדרך כלל את חבר הכנסת בנאומו הראשון

אופיר אקוניס:  הבנתי שזה נאום הבכורה של חבר הכנסת סולומון

אופיר אקוניס:  אני מברך אותו, ובוודאי זה יהיה נאום הבכורה שלפני נאום הבכורה

אופיר אקוניס:  ודאי עוד נשמע אותו בנאום בכורה מלא מלא

אופיר אקוניס:      אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, קמנו הבוקר לשני פיגועי טרור קשים בבירתנו ירושלים

אופיר אקוניס:  אני שולח תנחומים למשפחת הנרצח, הנער הצעיר, התלמיד, אריה שצ'ופק, בן 16 בלבד בהירצחו, השם ייקום דמו

אופיר אקוניס:  אני שולח מכאן איחולי החלמה לפצועים, רפואה שלמה ומהירה

אופיר אקוניס:       במהלך הלילה התוודענו פעם נוספת לרוע הבלתי נתפס של אויבינו

אופיר אקוניס:  אזרח ישראלי שנפצע בתאונת דרכים בשטחי הרשות הפלסטינית מפונה לבית חולים

אופיר אקוניס:  על פי עדות משפחתו – מנותק מן המכשירים, בעצם נרצח, ועכשיו המנוולים רוצים לסחור בגופתו

אופיר אקוניס:  הרוע והזדון הם בלתי נתפסים

אופיר אקוניס:  לא בפעם הראשונה בוודאי, 100 שנות טרור, אלימות ואכזריות, וכל בוקר, לדאבון הלב – כמעט כל בוקר, בוודאי בהתגברות הטרור בשנה וחצי האחרונות – מוכיח לנו שהסכסוך איננו על שטח אלא על עצם הקיום

אופיר אקוניס:      הפיגוע היום בירושלים הוא כמובן ניסיון לפגוע בלב ליבו של העם היהודי בבירה ירושלים, ובמקרה אנחנו מציינים היום את חג הסיגד, ואין דוגמה טובה יותר מבני העדה האתיופית להמחיש, אדוני היושב-ראש, את החיבור ההדוק שבין העם היהודי כולו, על כל תפוצותיו וגלויותיו, לירושלים

אופיר אקוניס:       "הביאו לי את יהודי אתיופיה", כך הורה ראש הממשלה מנחם בגין לראש המוסד יצחק חופי באחת ההחלטות הראשונות שלו כראש ממשלה

אופיר אקוניס:  קהילת ביתא ישראל היא מעדות עמנו העתיקות ביותר, וההחלטה על העלאת יהודי אתיופיה לישראל הייתה מההחלטות החשובות שקיבלה ממשלה בישראל, ממשלת הליכוד במקרה זה, מייד לאחר המהפך או זמן קצר לאחר המהפך של 1977

אופיר אקוניס:  הטלתה, אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, על המוסד, לא הייתה עניין של מה בכך

אופיר אקוניס:  המורכבות והסיכון של המבצע הצריכו את ישראל להשקיע ממיטב כוחותיה וממיטב בניה במבצע שחשיבותו לעתיד ולאחדות העם היהודי לא נפלה ממבצעי מוסד אחרים

אופיר אקוניס:      זהו בעצם מימוש חזון שיבת ציון

אופיר אקוניס:  סיפור עליית יהודי אתיופיה מגלם שילוב של עושר גדול של קהילה עתיקה שחיה אלפי שנים בגולה, ששמרה בדבקות על יהדותה בתנאים מאוד לא פשוטים, מאוד לא פשוטים, ולא הפסיקה כל הזמן הזה לחלום על החזרה לארץ ישראל ובמרכזה ירושלים

אופיר אקוניס:  אבל, אדוני היושב-ראש, כידוע לך ולחברות וחברי הכנסת, בסיפור תולדותיה של יהדות אתיופיה, קהילת ביתא ישראל, ישנה גם טרגדיה לא קטנה והיא מותם של אלפי יהודים בני הקהילה בדרכם, תוך כדי הדרך, להגשמת החלום לעלות לארץ ישראל ולהגיע לירושלים

אופיר אקוניס:       ב-13, כמעט 14, שנותיי בכנסת ובממשלה, פעלתי רבות למען בני העדה, שילובם בחברה הישראלית ושימור מורשתם

אופיר אקוניס:  זוכר השר, יושב-ראש הכנסת לשעבר יולי אדלשטיין, שיושב כאן, את הכנסת ה-18 שבה יזמתי עם חברים נוספים את החוק להרחבת הייצוג ההולם של בני העדה האתיופית בשירות הציבורי

אופיר אקוניס:  החוק הזה, אדוני, נועד לתקן עוולה חברתית כלפי יוצאי העדה שלא זכו למקומם הראוי בין עובדי השירות הציבורי

אופיר אקוניס:  אמרתי כאן, מעל הבמה הזאת, וגם בוועדת העלייה והקליטה ששם עשינו את החוק הזה – העברנו אותו בוועדת העלייה והקליטה – אבל בקריאה השנייה והשלישית כאן אמרתי שאני רוצה ומייחל ליום שבו החוק הזה יבוטל, שלא יהיה עוד צורך בו, בחוק העדפה מתקנת; שמשרדי הממשלה, שהשירות הציבורי יקלוט את בני העדה האתיופית כפי שהוא קולט את כולם ללא צורך בחוק העדפה מתקנת

אופיר אקוניס:  בכלל, חוקי העדפות מתקנות הם חוקים שמנציחים, לצערי, לעיתים, עוולות שנעשו במהלך עשרות שנים

אופיר אקוניס:  אבל, צריך, אדוני היושב-ראש, את השנים שבהן החוק בתוקפו כדי לתקן את העוולה

אופיר אקוניס:  אנחנו נצטרך – ועדת העלייה והקליטה של הכנסת, אגב, היא המפקחת על ביצוע החוק הזה, והיא צריכה כל חצי שנה לדון ולראות כמה עולים מבנות ובני העלייה האתיופית נקלטו בשירות הציבורי

אופיר אקוניס:  אם יהיו מספרים טובים, אולי אפשר יהיה גם לבטל אותו

אופיר אקוניס:  אני מקווה, אגב, אני מייחל

אופיר אקוניס:      כסגן שר במשרד ראש הממשלה, בממשלת ישראל ה-33, בהובלתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, הוצאתי לפועל החלטה לפעול להקמת האנדרטה לזכר יהודי אתיופיה שנספו בדרכם לישראל

אופיר אקוניס:  הייתה לי הזכות הגדולה לחנוך אותה יחד עם ראש הממשלה נתניהו, עם נשיא המדינה שמעון פרס, זכרו לברכה, בטקס מרגש ועוצמתי בהר הרצל

אופיר אקוניס:  1,379 איש ואישה נספו בדרכם

אופיר אקוניס:  בסיפורים שאני הייתי עד להם – עבדנו על הרשימה של השמות, וכמובן, כמו בכל עדה בישראל, יש ויכוחים מי ייכנס לרשימה ומי לא, אתה היית אז יושב-ראש הכנסת, אתה זוכר, יולי – אימצנו את עמדת המוסד

אופיר אקוניס:  בעצם, הוא העביר לנו את רשימת הנספים, והיינו עדים לסיפורים באמת מזעזעים וקשים מאוד בדרך, בעיקר בסודן ששם נספו העולים העושים את דרכם לירושלים ברגל

אופיר אקוניס:       כשר המדע והטכנולוגיה הוריתי על הקמת קרן מלגות ע"ש מנחם בגין למתן מלגות לסטודנטיות וסטודנטים יוצאי העדה האתיופית

אופיר אקוניס:  ממשלות הליכוד ב-12 השנים האחרונות, כידוע, בראשותו של בנימין נתניהו, הורו על העלאת 10,000 יהודים שעוד נותרו

אופיר אקוניס:  אנחנו כמובן מיישמים החלטת ממשלה משנת 2010, וכמובן ישנם עוד רבים שרוצים ורוצות לעלות ולהגשים את חלום הציונות, את חזון הציונות

אופיר אקוניס:      חברות וחברי הכנסת, קידום שילובם של יוצאי אתיופיה בישראל אינו נושא שנתון למחלוקת פוליטית

אופיר אקוניס:  יש לראות בו ערך חשוב ומרכזי בכל ממשלה שתקום

אופיר אקוניס:  אני בטוח שגם בממשלה שתקום בקרוב מאוד, בעזרת השם, נפעל בממשלה ובכנסת להמשיך את שילובם כפי שעשינו עשרות שנים ועוד נעשה

אופיר אקוניס:  הדבר הזה מתבקש

אופיר אקוניס:       אדוני, אני מנצל את הבוקר הזה, את היום הזה, שבעצם נפתח – באמת, זה אומנם יום חגם של עולי אתיופיה והם יבואו לירושלים לטיילת ארמון הנציב המשקיפה על חומות העיר העתיקה, חלום הדורות שלהם ובכלל של יהודי כל העולם כמובן

אופיר אקוניס:      אבל אני מנצל אותו, אני רוצה – גם התחלתי בכך את הדברים שלי – הוא החל בשני פיגועים קשים בירושלים, סמוך מאוד למשכן הכנסת, אחד מהם אפילו במרחק הליכה וגם השני לא רחוק מאוד מהמקום של הפיגוע הראשון – אני קורא לחבריי במחנה הלאומי: השגנו ביחד ניצחון גדול, אזרחי ישראל מסתכלים עלינו, הם בוחנים אותנו כל יום, והאויבים הם ממשיכים בדרך הטרור, השטנה והאלימות

אופיר אקוניס:      ולכן אני קורא לחבריי לפעול במהרה להקמת ממשלה לאומית בראשות הליכוד, בראשותו של ראש הממשלה המיועד בנימין נתניהו, ממשלה שתקיים את המטרה שלשמה נבחרנו – בראש ובראשונה החזרת הביטחון האישי לכל אזרחי ישראל באשר הם

אופיר אקוניס:       חג סיגד שמח לבני ובנות העולים מאתיופיה

אופיר אקוניס:  זה, בעצם, כבר יכול להיות חג לאומי, אדוני היושב-ראש

אופיר אקוניס:  חגם של יהודי אתיופיה הוא חגנו שלנו, הוא חלק מן המעשה הציוני

אופיר אקוניס:  תודה

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חבר הכנסת טור פז, בבקשה

משה טור פז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אתחיל כמו קודמיי ואשתתף בצער של היום הקשה הזה

משה טור פז:  פתחנו אותו בשני פיגועים קשים כאן בירושלים עם הרוג ופצועים

משה טור פז:  נאחל איחולי החלמה מלאה ומהירה, ותנחומים למשפחת ההרוג

משה טור פז:      אחד הדברים שתפס אותי בסיפור הזה, זה גיל שש

משה טור פז:  אני לא יודע, חבריי חברי הכנסת, מה אתם זוכרים מגיל שש, אבל נדמה לי שבגיל שש הייתי איפשהו בגן חובה, ועסקתי במה שילדים בגן חובה עסוקים בו – שיחקנו עג'ואים, כך קוראים לזה בירושלים, או תכננו את החוג אחר הצוהריים

משה טור פז:  אבל האדם הזה שאני מייד אדבר עליו, בגיל שש יצא למסע

משה טור פז:  מסע שלא נמשך שעה אחר הצוהריים, גם לא יום, אפילו לא שנה

משה טור פז:  מסע של שלוש שנים

משה טור פז:  וכשאני הייתי בכיתה ג', עדיין באותו מקום, באותו בית ספר, הוא סיים את המסע הזה ועלה לארץ ישראל

משה טור פז:  אני לא יודע, בטח כמה מחבריי פה חברי הכנסת זוכרים מסעות בצבא – שעתיים זה קשה, 12 שעות, 24 שעות

משה טור פז:  חברים, משה סולומון, חבר הכנסת שיושב כאן, היה במסע שלוש שנים, ואחר כך הוא הגיע לארץ

משה טור פז:  הדבר המדהים הוא שהביוגרפיה שלנו – אנחנו למדנו באותה ישיבה, ישיבת הר עציון

משה טור פז:  למדנו באותה מכללה למורים, מכללת הרצוג

משה טור פז:  גם באוניברסיטה העברית שנינו עברנו, ואפילו שנינו סגני אלופים בצנחנים, בנסיבות דומות, הוא מפקד גדוד וגם אני זכיתי לעשות את זה

משה טור פז:  בעיניי זה דבר מדהים

משה טור פז:  כי אם אתה שוכח מאותה כיתה ג', גיל שש עד תשע, לכאורה יש לנו את אותו סיפור

משה טור פז:  אבל מה שתפס אותי, משה, וכשלמדנו יחד בישיבה לא ידעתי, זה המסע שהיית צריך לעבור בדרך על מנת להגיע לאותם מקומות שאני ואחרים צעדנו בהם

משה טור פז:  ובעיניי זה סיפור מדהים

משה טור פז:  בעיניי זה סיפורה של קהילת יוצאי אתיופיה

משה טור פז:  זה סיפורנו כאן היום, 50 יום אחרי יום הכיפורים, כשאנחנו מציינים חג שהוא כאילו של עדה, אבל כמו שאמר לפניי חבר הכנסת אקוניס הוא בעצם צריך להיות הסיפור של כולנו

משה טור פז:  50 יום אחרי הפסח אנחנו מציינים את חג מתן תורה, ו-50 יום אחרי יום הכיפורים מן הראוי שנעשה את חשבון הנפש

משה טור פז:  אם עשינו חשבון נפש אישי לפני 50 יום, נקדיש את הזמן הזה לחשבון נפש לאומי

משה טור פז:      ואין לי אלא לברך אותך מכאן, חבר הכנסת סולומון

משה טור פז:  זה לא נאום הבכורה שלך הרשמי, זו לא הברכה הרשמית, אבל כמי שעבר איתך – אפילו אנחנו חולקים את אותו שם, משה – נלמד

משה טור פז:  ולמרות שאנחנו ממפלגות שונות, ולמרות שאנחנו לכאורה בצדדים שונים, ועוד מעט אתה תהיה בקואליציה ואני אהיה באופוזיציה, נלמד מהיום הזה שאנשים אחים אנחנו

משה טור פז:  תודה

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חבר הכנסת ביטון, בבקשה

מיכאל ביטון: אדוני יושב-ראש הכנסת, כנסת נכבדה, ציון יום חג הסיגד הוא הזדמנות עבורנו להיות גאים במורשת, מורשת ישראלית, לאומית, יהודית, ציונית, שהיא נחלת כל אזרח בישראל, ובראש ובראשונה העולים מאתיופיה ובניהם ובנותיהם ממשיכי הדרך

מיכאל ביטון:      אנחנו בדרך כלל חוגגים את ההצלחות, אבל היום אני רוצה גם לדבר על המורכבות

מיכאל ביטון:  אני כל כך נרגש לראות פה את חבר הכנסת משה סלומון שהכרתי לפני 20 שנה כיזם חברתי, שעם רעיון פשוט בא ואמר – בני הקהילה האתיופית שהצליחו ולמדו, נעלמים לקהילה

מיכאל ביטון:  אני חוזר הביתה, אני חוזר לקריית גת

מיכאל ביטון:  אני אוסף את בני הקהילה ומנהיג אותם

מיכאל ביטון:  משהו שקראתי לו בספר שכתבתי עוצמה פנימית, ולא עוצמה חיצונית

מיכאל ביטון:  בני המקום לוקחים אחריות ומנהיגים את קהילתם

מיכאל ביטון:  אז ברוך הבא, משה

מיכאל ביטון:      אנחנו מדינה שטובה במבצעי עלייה

מיכאל ביטון:  אנחנו לא מספיק טובים במבצעי קליטה

מיכאל ביטון:  כך ההורים שלי עלו במבצע ב-1963 ממרוקו, עם מאות אלפי עולים, אבל למעברות

מיכאל ביטון:  15 שנות קיום של המדינה, ועדיין מעברה שנמשכה עד 1970

מיכאל ביטון:  לאופן הקליטה יש השלכות

מיכאל ביטון:  במבצע משה העלינו אלפי עולים מאתיופיה, ובמבצע הזה עלו צעירים אתיופים ראשונים ב-1984–1985, חלקם היו איתי בחדר בישיבה התיכונית – איוב ושמואל אילמה ומנשה, וראית את הקשיים של הקליטה של נערים שצריכים לאמץ שפה, שחווים גזענות בעוונותינו הרבים

מיכאל ביטון:  ראיתי בישיבה התיכונית אנשים שלא רצו לישון בחדר עם מנשה

מיכאל ביטון:  ואני ישנתי בחדר עם מנשה, וזכיתי בזכות הזאת להיות חלק מהקשר האישי הזה

מיכאל ביטון:  אבל הגזענות הייתה פה ביום שהתחלנו את קליטת העלייה

מיכאל ביטון:  עשינו מבצעים מפוארים נוספים

מיכאל ביטון:  מבצע שלמה – 30 מטוסים ב-36 שעות, אין יותר מזה

מיכאל ביטון:  הבאנו לפה 15,000, אני חושב, במבצע הזה

מיכאל ביטון:  ממש דבר שהוא נס קיומי, ביצוע מושלם

מיכאל ביטון:  אבל המבצעים האלה לא יכולים להיות חזות הכול

מיכאל ביטון:  המבחן שלנו בחג הסיגד הזה הוא להיות גאים במה שעשינו, ופחות במה שלא הספקנו

מיכאל ביטון:  ולא הספקנו לקלוט את יהדות אתיופיה כראוי ויש לנו משימות

מיכאל ביטון:  האם לילד אתיופי יש הזדמנות שווה בקריית מלאכי? התשובה היא לא, כי מדינת ישראל עוד לא עשתה תקצוב דיפרנציאלי מלא

מיכאל ביטון:  ילד אתיופי בקריית מלאכי, לאימא נפלאה עולה מאתיופיה, האימא הטובה והמאצילה הזאת, כמו אימא מסעודה, יש להן משהו אחד משותף – הן לא יודעות אנגלית, לא חשבון ופחות עברית

מיכאל ביטון:  אבל הן יודעות הכול

מיכאל ביטון:  הן אוהבות את הילדים, הן רוצות שישכילו

מיכאל ביטון:  אם אנחנו רוצים ילד שיצליח, עולה בקריית מלאכי, הוא צריך לקבל יותר אנגלית, יותר חשבון, יותר עברית – בבית הספר, ולגמור את שיעורי הבית בבית ספר, כדי להצליח – 100% ביצוע שיעורי בית בבית ספר

מיכאל ביטון:  זה נקרא תקצוב דיפרנציאלי

מיכאל ביטון:  אנחנו לא עושים את זה

מיכאל ביטון:  אנחנו שולחים עולים לערים עניות

מיכאל ביטון:  אין עושר מוניציפלי וערים מתקשות להוסיף את הכסף

מיכאל ביטון:  אנחנו צריכים לתת הרבה יותר לילד של עולים מאתיופיה כמו לילד של כל עולה, מאוקראינה או מכל מקום שבא, כדי שנקלוט אותו כראוי

מיכאל ביטון: חבר שלי שמואל אילמה, שעלה ב-1985-1984, הקים את מיזם ירוסלם

מיכאל ביטון:  מיזם ירוסלם אומר: בואו נלך לזהות שלנו; בוא לא נתבייש במסע; בוא לא נתבייש בשפה של הורינו, במסע מסודאן

מיכאל ביטון:  בוא נרומם את הגיבורים הללו שצעדו

מיכאל ביטון:  בוא נביא לחברה הישראלית תרבות נפלאה של יהדות אתיופיה, אבל שכל בן החברה ובת החברה הישראלית ידעו מה היא מורשת יהדות אתיופיה

מיכאל ביטון:  נביא את ירוסלם; נספר את הסיפור, שהוא נחלת הנרטיב הציוני השלם, ומשם נלך לתיקון ולקליטה טובה

מיכאל ביטון:  שנהיה מצטיינים לא רק במבצעי העלייה, אלא במבצעי קליטה

מיכאל ביטון:  שיהיה לכולם חג סיגד שמח

מיכאל ביטון:  תודה רבה

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חבר הכנסת מרגי, בבקשה

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדי השר, הבוקר קיבלנו תזכורת כואבת על המציאות הישראלית, ותזכורת חשובה, חשובה מאוד בימים אלו, מיהם האויבים האמיתיים שלנו

יעקב מרגי:  אכן זה הרגע להתאחד, לשלב ידיים, להיאבק באויב האמיתי שמאתגר אותנו יום-יום, שעה-שעה

יעקב מרגי:  אני רוצה לומר לכם, אני חבר בקבוצה של הצלה יו"ש, ולפעמים כשזה לא מגיע לתקשורת, חושבים שיש רגיעה

יעקב מרגי:  בקבוצה הזו יש ממוצע של 20 אירועים של בקבוקי תבערה, יידוי אבנים, ניפוץ שמשות ואפילו פצועים שלא מגיעים לתקשורת

יעקב מרגי:  אני חושב שהבוקר הזה הציב לפנינו תמרור אזהרה ותמרור תזכורת חשוב מאוד

יעקב מרגי:  מכאן אני שולח תנחומים למשפחתו של הבחור, בחור הישיבה אריה שצ'ופק – אני מקווה שאני מבטא נכון את שם המשפחה – איחולי החלמה מהירה לפצועים, ורוצה לחזק את ידי כוחות הביטחון, שאין לי ספק שישימו ידם על המפגעים הארורים, השפלים האלה

יעקב מרגי:      לענייננו, חג הסיגד הוא אחד מחגי ומועדי הקהילה האתיופית, קהילת ביתא ישראל

יעקב מרגי:  זהו חג עתיק יומין אשר נקבע ונחגג במסורת יהודי אתיופיה מזה מאות ואף אלפי שנים

יעקב מרגי:  משמעותו של החג היא חידוש הברית בין הקדוש ברוך הוא לבין העם כמעין כיבוד והכלה וקבלה מחדש של מעמד הר סיני וקבלת התורה

יעקב מרגי:      זכיתי ובשנת 2008, יחד עם חברינו חבר הכנסת אורי אריאל ועוד מצטרפים נוספים, לחוקק את חוק הסיגד כדי שבמדינת ישראל יציינו את היום הזה

יעקב מרגי:  החוק קבע לאמץ את החג על ידי הכנסת ומדינת ישראל על מנת לאפשר את שימורה של מסורת עתיקת יומין ויתרום לתחושת ההזדהות והמעורבות של בני הקהילה האתיופית בחברה הישראלית

יעקב מרגי:  והייתי אומר, מעורבות של החברה הישראלית בתוך הקהילה האתיופית

יעקב מרגי:  הצעת החוק קבעה כי שר החינוך יקבע פעילויות חינוכיות שייוחדו למועד זה ועוד קביעות נוספות

יעקב מרגי:  ואני מקווה שזה קורה, כי במשרד החינוך לא תמיד זה קורה כשאנחנו מחוקקים וקובעים

יעקב מרגי:       החג נקבע לתאריך כ"ט בחשוון, אשר הינו 50 יום לאחר יום הכיפורים

יעקב מרגי:  קהילת ביתא ישראל הינה עתיקת יומין

יעקב מרגי:  חג זה הינו עדות נוספת לערגה העצומה אשר שכנה בלב כולם להתקרבות אל הקדוש ברוך הוא בחיבור מרגש לתורה הקדושה, לארץ ישראל, מתוך תקוותו לקרבתו בנקיות הלב וטהרת המחשבה

יעקב מרגי:  בקביעה של 50 יום מיום הכיפורים בדומה – יש לנו עוד אירוע שמציין במרחק של 50 יום – בדומה ליום הושענא רבה, הנחגג ביום האחרון של חג הסוכות, כ-50 יום לאחר ראש חודש אלול

יעקב מרגי:  המספר 50 ביהדות מסמל את הדרור ואת החופש, כשנת היובל הנחגגת לאחר שבע שמיטות ותופסת מקום חשוב ועצום בעולם היהודי בהשבת קרקעות לבעליהן, שחרור כל העבדים, כמו שכתוב: "ואיש אל משפחתו תשבו"

יעקב מרגי:      מרן הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק וקדוש לברכה, נלחם ועשה הכול להכיר ביהדותה של קהילת ביתא ישראל, מתוך הבנה ובירור מעמיק בדבר יהדותם השלמה של קהילה חשובה זו, אשר על פי המסורת גלתה עוד בתקופת בית ראשון בשל רצונה העז שלא לתפוס שום צד בפילוג בין מלכות יהודה וישראל, והצליחה, העדה החשובה הזו, לשמר את עצמה בגדרים וסייגים על מנת לשמור על יהדותה במשך אלפי שנים בגלות קשה מאוד

יעקב מרגי:      ימי החגים של עם ישראל, ובפרט חג הסיגד, הינם מאגד האמונה והחדרתה לכלל העדה, אשר התאחדה סביב חג הסיגד להוסיף שמירה וחיזוק בלבבות המונים דווקא במרחק של 50 יום מיום הכיפורים הקדוש לעם ישראל כולו, בשער הכניסה לימות החורף ולילות הארוכים, להפנים וללבות את אהבת הקדוש ברוך הוא, תורתו קדושה, בלב העדה כולה, תוך חיזוק הציפייה והתקווה לגאולה השלמה ובניין בית המקדש

יעקב מרגי:      אמונה פנימית אשר יקדה בלב העדה כולה הייתה המניע העיקרי למסירות נפשם בעלותם לארץ הקודש

יעקב מרגי:  אנחנו בפרשיות השבוע קוראים על מסירות הנפש של האבות, הניסיונות של האבות הקדושים

יעקב מרגי:  אנחנו שואלים: איך באמת משפחות יכלו לעלות אל הבלתי-נודע עם צרורות בידן, בדרכים מסוכנות

יעקב מרגי:  מאיפה הם שאבו את הכוח הזה? חז"ל מלמדים אותנו שכל הניסיונות שהאבות הקדושים עברו נועדו לתת לנו בדורות האלה את הכוחות האלה

יעקב מרגי:  מאיפה שואב צעיר יהודי את מסירות הנפש למסור נפש עבור אחיו ועבור המדינה הזו, רוויית הדם? מאותם ניסיונות של מסירות נפש של אבותינו הקדושים

יעקב מרגי:      והינה אותה מסירות נפש של ההורים האלה היום, שצעדו במדבריות ובגאיות, בהרים ובבקעות, בחום אימים של המדבר הלוהט, תוך התמודדות עם קיפאון הלילות, והתמודדות עם שודדים אכזריים, חיות רעות ועוד תלאות וייסורים, עד אשר דרכה כף רגלם על ארץ הקודש

יעקב מרגי:  רבותיי, זה קרה אך לא מזמן

יעקב מרגי:  זה לא לפני מאות שנים

יעקב מרגי:  מסירות נפש שיש רק בעם הזה

יעקב מרגי:  זר לא יבין; זר לא יבין את ההקרבה שמוכנים להקריב בני העם הזה עבור מדינתם

יעקב מרגי:      עלייתם ארצה של העדה הקדושה הזו הינה שלב נוסף בדרך לגאולה השלמה של כלל ישראל, אשר זכינו, והשיב הקדוש ברוך הוא קבוצה נוספת מבניו לארץ הקודש, כהמשך התהליך המופלא של הקמת מדינת ישראל ועלייתם לארץ הקודש של כלל העדות המציירות את הפסיפס האנושי והנדיר של יהדות מדינת ישראל

יעקב מרגי:      אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבריי בני העדה האתיופית, דרך ארוכה עברתם, תרתי משמע: ארוכה בדרככם לארץ אבותיכם ודרך ארוכה בקליטתכם כאן, בארץ חמדת אבות

יעקב מרגי:  היום, במבט צופה פני עתיד ועם מבט מפוכח על העבר, אני רוצה לומר לכם כמי שנקלט כאן בארץ הזו כעולה לפני כ-60 שנה, כעולה חדש – אומנם ילד רך, אבל חוויתי וחייתי את תהליך הקליטה – יש לכם הרבה במה להתגאות

יעקב מרגי:  היו גאים בעמכם, היו גאים בעדתכם, היו גאים במורשתכם

יעקב מרגי:  אתם סיפור הצלחה למרות כל האתגרים והמהמורות שעברתם והתמודדתם איתם

יעקב מרגי:  לכל אחיי בני העדה האתיופית, חג שמח, ברוכים תהיו

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חבר הכנסת כהן, בבקשה

אלמוג כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, בפתח דבריי אני רוצה להתייחס לפיגוע הנורא שהתרחש היום בבירתנו ירושלים, בשתי זירות, פיגוע נוראי, ולאחל רפואה שלמה לפצועים ותנחומינו לנרצח

אלמוג כהן:       יום הסיגד הוא יום של צום, של טהרה ותפילה גדולה לשוב לציון ולגאולה שלמה

אלמוג כהן:  קהילה מופלאה ששמרה על יהדותה לאורך השנים בגולה כבר מימי בית ראשון ועד לימינו אנו – הקהילה הזאת, הקהילה האתיופית, לא פסקה מעולם להתגעגע לציון ולכסוף לשוב אליה יחד עם כל עם ישראל

אלמוג כהן:       אני רוצה להקריא את שיר החסידה, מאת חיים אידיסיס: "עפה חסידה לארץ ישראל / כנפיים מניפה מעל הנילוס / אל ארץ רחוקה / מעבר להרים, שם בית ישראל / יושבים ומצפים

אלמוג כהן:  // חסידה, חסידה, צחורת צוואר / מה ראו עינייך / שירי לי סיפור

אלמוג כהן:  // שותקת חסידה, אינה פוצה מקור / נשענת על רגלה, ועוד מעט תחזור"

אלמוג כהן:      היום, כ"ט בחשוון, 50 יום לאחר יום הכיפורים, מציינים את חידוש הברית, הקשר של העם הזה לריבונו של עולם

אלמוג כהן:  מקורו של יום זה הוא בספר נחמיה: "וביום עשרים וארבעה לחודש הזה נאספו בני ישראל בצום ובשקים ואדמה עליהם; ויבדלו זרע ישראל מכל בני נכר, ויעמדו ויתודו על חטאתיהם ועונות אבתיהם; ויקומו על עמדם ויקראו בספר תורת ה' אלהיהם רבעית היום, ורבעית מתודים ומשתחוים לה' אלהיהם"

אלמוג כהן:  יום זה מדמה את מעמד הר סיני בעלייה להר גבוה עם אבנים על הגב כסמל לתענית, ובסופו הודיה גדולה לריבונו של עולם על חידוש הקשר והברית

אלמוג כהן:  זהו יום של חשבון נפש קהילתי\ המתרחש 50 יום לאחר יום הכיפורים שבו כל אחד עוסק בחשבונו הנפשי הפרטי

אלמוג כהן:  ביום זה אנו מתכנסים כקהילה, חושבים יחד איך ניתן לשפר ומתוודעים אל כל אלה שנזנחו מאחור

אלמוג כהן:  ערך הקהילה הינו ערך נשגב בקרב קהילת אחינו יוצאי אתיופיה

אלמוג כהן:  הדאגה לאחר ולחלש נמצאת בראש סדר העדיפויות תמיד

אלמוג כהן:       קהילת יהודי אתיופיה היקרים, כמה טוב שלא פסקתם מהכיסופים לציון, כמה טוב שהגשמתם את החלום הגדול ואתם כאן איתנו היום, תורמים לנו מהמסורת העשירה שהבאתם איתכם

אלמוג כהן:  אני מוצא את עצמי כל פעם מחדש עומד נפעם מול העוז והגבורה של אבותיכם

אלמוג כהן:  לקום ביום בהיר אחד ולהחליט פשוט לצאת לדרך, מבלי להבין את כל הפרטים, מבלי לדעת איך הולכים, פשוט לקום ולעשות מעשה

אלמוג כהן:  לצאת לדרך בשם החלום הגדול להגיע לארץ המובטחת, ארץ ישראל

אלמוג כהן:  המסע לא היה קל, והוא גבה קורבנות רבים

אלמוג כהן:  רבים לא שרדו את תלאות הדרך ונמצאו מוטלים בצד הדרך, אם זה מרעב, אם זה מצמא ואם זה בידי שודדים, לא עלינו

אלמוג כהן:  אין כמעט משפחה בקרב קהילת יוצאי אתיופיה שאין לה קרוב שנשאר מאחור

אלמוג כהן:  וביום קדוש זה אנחנו זוכרים את אלו שלא הצליחו להגשים את החלום הגדול

אלמוג כהן:       אני כאן כדי לומר לכם: המסע עדיין לא תם

אלמוג כהן:  ישנה החלטת ממשלה להעלאת שארית יהודי אתיופיה הנותרים באדיס אבבה, והיא עדיין לא קוימה במלואה

אלמוג כהן:  בממשלה שנקים, בעזרת השם, נפעל כדי לסיים את העלייה ולהעלות את מי שנותרו מאחור

אלמוג כהן:       בסיום דבריי ארצה לברך את בני הקהילה היקרים שיהיה המשך יום משמעותי, מלקם סיגד בהל

אלמוג כהן:  תודה, אדוני היושב-ראש, תודה לכם

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חבר הכנסת כסיף – איננו

מיקי לוי:  חבר הכנסת קריב, בבקשה

עופר כסיף: אני פה

מיקי לוי: אז אחרי חבר הכנסת קריב

מיקי לוי:  בבקשה

גלעד קריב: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עמיתנו חבר הכנסת סולומון, יוזם היום, כקודמיי, גם אני מבקש לפתוח את דבריי בהשתתפות בצערה הנורא של משפחת הנער שנרצח היום בפיגוע הטרור הקשה בירושלים, ובצערה של משפחת פרו מדאלית אל-כרמל, שבנה טירן נרצח אמש על ידי בני עוולה בג'נין, המוסיפים חטא על פשע בחטיפת גופתו

גלעד קריב:  בשם חברותיי לסיעה ובשמי אני מבקש לשלוח איחולי החלמה לפצועים

גלעד קריב:  תפילתנו עם הפצוע שעדיין נלחם על חייו ועם בני משפחתו

גלעד קריב:  אנו מחזקים את ידי כוחות הביטחון והמשטרה ומנצלים את הבוקר הנורא הזה כדי לשוב ולהודות להם על מסירותם וגבורתם

גלעד קריב:  גם היום אנו שבים על אמונתנו כי ידנו האחת חייבת להיאבק בטרור בנחישות שאין לה גבול ולהכריע, וידנו השנייה חייבת לסרטט אופק מדיני, גם אם כיום הוא משתרע רחוק מן העין

גלעד קריב:       בשעה זו מתכנסים בטיילת ארמון הנציב, המשקיפה אל עיר דוד ועיר ציון, אלפי בני ובנות קהילת בית ישראל המפוארת, יחד עם בני ובנות הדור השני והשלישי לעלייה לארץ, לציונו של חג הסיגד המבורך, בהובלתם של הקייסים

גלעד קריב:  גם בהתכנסות זו, המציינת חג שאחד מיסודותיו הוא כמיהת הדורות לירושלים, יש תשובה ניצחת למעשי הטרור של שתי היממות האחרונות

גלעד קריב:       בפתח דבריי לציונו של היום החגיגי, אני מבקש לקדם בברכה את חברתי אלסה ברוך יאסו, חברת רשימת העבודה לכנסת העשרים-וחמש, הנמצאת איתנו ביציע – פעילה חברתית ומנהיגה קהילתית, שסיפורה הוא דוגמה לצמיחתו של דור מנהיגות חדש של הישראלים יוצאי אתיופיה; דור המשמיע את קולה של הקהילה הישראלית החשובה הזאת, ואשר מבקש לא פחות מכך להשפיע על דרכה ודמותה של החברה הישראלית כולה

גלעד קריב:       חבריי וחברותיי, חג הסיגד נחוג כידוע, וכפי שכבר צוין כאן, 50 ימים לאחר יום הכיפורים

גלעד קריב:  בדומה ליום חשוב ומרכזי זה, גם בחג הסיגד משתלבים יסודות של חשבון נפש ושמחה, צום ותקווה, וכך ראוי שגם אנחנו נציין אותו בבית הזה

גלעד קריב:  יחד עם קהילת ביתא ישראל ויוצאי אתיופיה, ליבנו מתמלא היום שמחה וגאווה על הזכות הגדולה שנפלה בחלקנו, שהגשמתה של נבואת קיבוץ הגלויות לא פסחה על יהדות אתיופיה המפוארת

גלעד קריב:  החברה הישראלית כולה יוצאת נשכרת מדי יום מעלייה זו ומאבן החן הנוספת בפסיפס הישראלי והיהודי כאן במדינת ישראל

גלעד קריב:  בכל שדות העשייה והיצירה של החברה הישראלית אנו רואים את טביעת החותם המבורכת של הישראלים והישראליות יוצאי אתיופיה: בחברה האזרחית, בשדות החינוך והרוח, בצה"ל ובמשטרה, בשלטון המקומי ובפוליטיקה הארצית, בשדות התרבות והכלכלה

גלעד קריב:  קהילת יוצאי אתיופיה אינה מן התפוצות הגדולות בחברה הישראלית מבחינת מספר בניה ובנותיה – מעט יותר מ-100,000 נפש – והדבר רק מעצים את עוצמת השפעתה המפעימה על הסיפור הישראלי הנרקם כאן על ידי כולנו

גלעד קריב:  אשרינו שאנחנו זוכים לחגוג עם קהילה זו את החג החשוב כאן בירושלים, ירוסלם, בירת ישראל

גלעד קריב:       כפי שכבר ציינתי בפתח הדברים, בצד שמחת החג, מן הראוי ביום הזה גם להישיר מבט אל תחנות המסע אל הארץ המובטחת שטרם הושלמו, ואל כל אותם דברים המחייבים תיקון והעצמה

גלעד קריב:  ביום הזה חובה על כולנו להודות כי ישנן סוגיות יסודיות הדורשות מענה וטיפול, חלקן ייחודיות לאתגרי ההשתלבות והקליטה של קהילת יוצאי אתיופיה וחלקן משותפות לכל מגזריה של החברה הישראלית

גלעד קריב:  תופעות של גזענות, התנשאות והדרה מחייבות טיפול חינוכי ומשפטי כאחד

גלעד קריב:  תופעת שיטור היתר והנתונים הקשים על מפגשם של יותר מדי צעירים וצעירות ישראליים יוצאי אתיופיה עם רשויות אכיפת החוק באופן המקשה על השתלבותם המוצלחת בצבא ובחיים הבוגרים, מחייבים השקעת מאמצים ומשאבים

גלעד קריב:  מדינת ישראל חייבת להשקיע יותר בקידומו של שוויון הזדמנויות אמיתי חינוכי ותעסוקתי, בהבטחת חיים בכבוד לאזרחים הוותיקים שעשו את המסע המפרך אל הארץ, ובהבטחת עתיד לדור הצעיר

גלעד קריב:      רבות נעשה בנושאים אלו בשנים האחרונות, אך ישנם עוד דברים רבים שיש לעשות

גלעד קריב:  מדינת ישראל חייבת לסיים את הליך עלייתם של השוהים במחנות המעבר בגונדר ובמקומות נוספים, וכן אנחנו גם חייבים לפעול במהירות להעלאת זכאי חוק השבות מקרב יהודי תיגראי, תוך ניצול מהיר של ההפוגה במתיחות ובקרבות בחבל ארץ מיוסר זה

גלעד קריב:       בהקשר זה, של הדברים שעוד נותר לנו לעשות, אבקש להתייחס בסיום דבריי גם לאתגר המיוחד שיש בשמירה על המסורת הדתית והרוחנית הייחודית של קהילת ביתא ישראל, ששמרה בעבור עם ישראל כולו מסורת עתיקה שנשמרה ברצף מפעים מימי המקרא ועד ימינו

גלעד קריב:  מסורת ייחודית זו, אסור שתיטמע באופן מוחלט ותיעלם

גלעד קריב:  70 פנים לתורה, ופניה הייחודיים של יהדות אתיופיה חייבים להישמר במדינת העם היהודי

גלעד קריב:  אובדנה של מסורת ייחודית זו כמסורת חיה יהיה אובדן גדול לא רק לקהילת יהדות אתיופיה אלא לעם היהודי כולו

גלעד קריב:      לפני שנים לא רבות פרסם הרב שרון שלום חיבור חשוב ויוצא דופן: "שולחן האורית: מדריך הלכתי לביתא ישראל", על משקל שמו של החיבור ההלכתי המכונן "שולחן ערוך"

גלעד קריב:  הרב שלום עלה לבדו בגיל צעיר מאתיופיה ולמד גם הוא בישיבת גוש עציון, שבה קיבל סמיכה רבנית

גלעד קריב:  בספר, שזכה להסכמות של רבנים מובילים בציונות הדתית, פורס הרב שרון את מסורותיה ההלכתיות הייחודיות של קהילת ביתא ישראל ואת אותם מקומות שבהם מסורת זו אינה עולה בקנה אחד עם ההלכה המוכרת

גלעד קריב:  כך לדוגמה, הוא מזכיר את ההיתר הקיים בקרב יהודי אתיופיה לתת כסף לצדקה בשבת

גלעד קריב:  מטרת החיבור הייתה להציע מתווה לשמירת מסורת זו בקרב הדורות הצעירים של עולי אתיופיה

גלעד קריב:  באופן אולי לא מפתיע, נתקל הספר בהתנגדות חריפה מצד גורמים מסוימים בממסד הרבני

גלעד קריב:  התנגדות זו ראויה לדחייה

גלעד קריב:  שמירת המסורות הייחודיות של קהילת ביתא ישראל תהיה ביטוי מיטבי של קליטה אמיתית ומוצלחת; חיזוק מעמדם העצמאי של המנהיגים הרוחניים של העדה, הקייסים המבורכים; פתרון הקשיים הקיימים בתחומי הנישואין והגירושין; הקצאת משאבים נאותה לפעילות תרבותית ורוחנית החוגגת את דרכה הייחודית של הקהילה ולא מטשטשת אותה – כל אלה הם צו השעה

גלעד קריב:  זוהי חובתה של המדינה, אך זוהי בראש וראשונה משימה המופקדת בידי בני ובנות הדור השני והשלישי של יהדות אתיופיה המפוארת, וכולי תקווה שהם אכן יעמסו אותה על שכמם

גלעד קריב:      כפי שציין חבר הכנסת סולומון, ובכך אסיים, אירועי החג מתחילים בתפילה על ראש ההר, זכר למעמד הר סיני

גלעד קריב:  ברוח זו נברך את קהילת ביתא ישראל ואת כל הישראלים יוצאי אתיופיה בדברי הנביא ישעיה: "על הר גבה עלי לך מבשרת ציון הרימי בכח קולך מבשרת ירושלם הרימי אל תיראי"

גלעד קריב:  חג סיגד שמח

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  חבר הכנסת כסיף, בבקשה

עופר כסיף: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, גם אני רוצה להביע את צערי על שפיכות הדמים הבלתי-פוסקת

עופר כסיף:  אני רוצה למסור גם את תנחומיי לכל קורבנות הכיבוש, יהודים ופלסטינים כאחד

טלי גוטליב: איזה קורבנות כיבוש? אנחנו עכשיו בפיגוע טרור כלפי יהודים בישראל

טלי גוטליב:  היה פיגוע

טלי גוטליב:  מה זה? לפחות לא ביום כזה, אדוני

עודד פורר: תתבייש

עודד פורר:  תתבייש

טלי גוטליב: די כבר

עופר כסיף: אני רוצה למסור את תנחומיי לכל קורבנות הכיבוש, יהודים, פלסטינים והאחרים כאחד

טלי גוטליב: קורבנות טרור בתוככי מדינת ישראל

טלי גוטליב:  די כבר

קריאה: - - - תנחומיו לכל קורבנות הכיבוש

עופר כסיף: תשימו לב לסמליות הגיל הנוראית

עופר כסיף:  גם היום וגם אתמול - - -     

עודד פורר: כדאי שתציין גם את הדרוזי, את הבחור הדרוזי - - -     

עופר כסיף: גם היום וגם אתמול נרצחו שני נערים בני 16, שלא יוכלו ליהנות ממה שבארצות הברית מכנים Sweet Sixteen – לא אריה שצ'ופק, שנרצח היום, ולא אך אחמד אמג'ד שחאדה, שנרצח אתמול

עופר כסיף:  אנחנו רוצים ששפיכות הדמים הזאת תיפסק, והיא תיפסק רק כאשר הכיבוש יסתיים

חנוך דב מילביצקי: מי רצח אותו? מי רצח אותו? חצוף

טלי גוטליב: רק כשהמחבלים ימצאו את מקומם

קריאה: רק כשנבין שאנחנו מול אויב

חנוך דב מילביצקי: חצוף

חנוך דב מילביצקי:  בושה

עופר כסיף: כבוד היושב-ראש – אי-אפשר ככה

חנוך דב מילביצקי: לקרוא למחבל "קורבן" - - -      

מיקי לוי: לא, לא

מיקי לוי:  אני רק רוצה להעיר

מיקי לוי:  אפשר קריאות ביניים, אבל המילה "חצוף" - -     

חנוך דב מילביצקי: יש גבול

חנוך דב מילביצקי:  יש גבול

מיקי לוי: - - אני לא רוצה שיקראו לך ולא רוצה שיקראו לו

חנוך דב מילביצקי: יש גבול

עופר כסיף: יש גבול

עופר כסיף:  הוא עובר על הקו הירוק

מיקי לוי: עזבו

מיקי לוי:  בבקשה להמשיך

חנוך דב מילביצקי: אנחנו נזרוק אותך ואת החברים שלך - - -     

מיקי לוי: לא, לא, לא

מיקי לוי:  קריאה ראשונה, בבקשה

קריאה: אין מה לשמוע

עופר כסיף: כבוד היושב-ראש, בכל מסורת, דתית או אחרת, ישנם היבטים אוניברסליים לצד היבטים פרטיקולריים, היבטים אנושיים יפים והיבטים לאומניים וגזעניים מכוערים, כמו שראינו פה - -      

טלי גוטליב: יש גם שקרים כמוך

טלי גוטליב:  יש - - -     

עופר כסיף: - - האמורים לעורר שאט נפש בכל אדם הגון

מיקי לוי: חברת הכנסת גוטליב, זה לא ראוי

טלי גוטליב: בושה

טלי גוטליב:  ביום של פיגוע, אדוני היושב-ראש

טלי גוטליב:  יום של פיגוע

מיקי לוי: תודה

מיקי לוי:  חברת הכנסת גוטליב, בבקשה

טלי גוטליב: זה אויב מבית, אדוני

טלי גוטליב:  סליחה, אני יוצאת, לא מפריעה

טלי גוטליב:  לא מפריעה

מיקי לוי: בסדר

מיקי לוי:  אם את לא יכולה, לכי לשתות קפה

עופר כסיף: אני מתחיל מהתחלה, אדוני

עופר כסיף:  בכל מסורת, דתית או אחרת, ישנם היבטים אוניברסליים לצד היבטים פרטיקולריים, היבטים אנושיים יפים והיבטים לאומניים וגזעניים מכוערים, האמורים לעורר שאט נפש בכל אדם הגון

עופר כסיף:  וכך גם ביהדות – אוניברסליות והומניות מעוררות אהדה דרות בכפיפה אחת עם קנאות חשוכה ואלימות רצחנית

עופר כסיף:  אבל דווקא האוניברסליות היא זו שבאה לידי ביטוי בתחילתה של התורה

עופר כסיף:  לא בכדי מתחילה התורה באדם הראשון ולא באברהם אבינו, שכן אב אחד ואם אחת לכולנו, לכל בני ובנות האדם

עופר כסיף:  כל ההבדלים בינינו משניים בהשוואה לדומה ולמשותף

עופר כסיף:  ככתוב במשנה במסכת סנהדרין, ואני מצטט: "לפיכך נברא האדם הראשון יחידי, ללמדך שכל המאבד נפש אחת מעלה עליו הכתוב כאילו איבד עולם מלא

עופר כסיף:  וכל המקיים נפש אחת מעלה עליו הכתוב כאילו קיים עולם מלא

עופר כסיף:  ומפני שלום הבריות, שלא יאמר אדם לחברו: אבא גדול מאביך - - - ולהגיד - - - גדולתו של הקדוש ברוך הוא, שאדם טובע כמה מטבעות בחותם אחד וכולן דומין זה לזה, ומלך מלכי המלכים הקדוש ברוך הוא טבע כל אדם בחותמו של אדם הראשון ואין אחד מהן דומה לחברו

עופר כסיף:  לפיכך כל אחד ואחד חייב לומר, בשבילי נברא העולם"

עופר כסיף:      כל אחד מההיגדים הללו מעלה על נס את כבודו של האדם כאדם – כל אדם

עופר כסיף:  ההיגד הראשון מדגיש את הערך העליון של חיי האדם – לא היהודי; האדם באשר הוא

עופר כסיף:  ההיגד השני מדגיש את ערך השוויון ודוחה גזענות: אין אב אחד גדול מאב אחר, הווה אומר, מאחר שלכולנו אב אחד, אין מוצא אחד טוב או עדיף על זולתו

עופר כסיף:  אבל לא מדובר בשוויון בין זהים אלא דווקא בין שונים

עופר כסיף:  כך, ההיגד השלישי מעלה על נס את הגיוון האנושי

עופר כסיף:  הוא מדגיש את השוויון בין בני האדם על שונותם ואחרותם

עופר כסיף:      חג הסיגד מסמל בדיוק את ההיגד האחרון שציינתי – שירת הלל לשוויון כל בני האנוש, על ההבדלים ביניהם

עופר כסיף:  חג הסיגד הוא אוניברסלי בבסיסו, ומכאן יופיו

עופר כסיף:  כפי שכתב הרב ד"ר שרון שלום, בשמו המקורי זאודה טספאי, ואני מצטט אותו: בעולמה של קהילת ביתא ישראל עומד ערך יסודי אחד: ערך השוויון

עופר כסיף:  לפני האל כולם שווים

עופר כסיף:  אין שיח של אתם ואנחנו

עופר כסיף:  יהא האדם אשר יהיה, יהודי או שאינו, כולם מתייחסים לאל בצורה שווה

עופר כסיף:  אין חשוב יותר וחשוב פחות

עופר כסיף:  כולם מהווים חלק מהישות האלוהית

עופר כסיף:  כה אמר הרב ד"ר שלום

עופר כסיף:       חג הסיגד נתפס כתיקון החטא של דור המבול, שבו הלכידות והסולידריות החברתית ניגפו בפני אנוכיות ואינדיווידואליזם חסר מעצורים

עופר כסיף:  "ואהבת לרעך כמוך", הרעיון המרכזי של התורה, פינה את מקומו לאהבה עצמית ולראיית הזולת כגורם מפריע, או במקרה הפחות-רע, כאמצעי גרידא, ככלי להגשמת מאווייו

עופר כסיף:  היש יפה מראיית האנוכיות והגזענות כחטאים, והסולידריות והשוויון – כברכה הראויה לחג? מוטב להם, לנושאי שם היהדות לשווא, עובדי אלילי האדמה וסוגדי טוהר הגזע, חובבי הבל ההבלים של קהלת והשוק החופשי, ללמוד מרוח הסיגד ומקהילת ביתא מהי תורה, ובעיקר מהי דרך ארץ – וזו, כידוע, קדמה לתורה

עופר כסיף:      וכך כתב אהוד בנאי ב-1987: "האחים כהי העור יחפים בצד הדרך / מוליכים את עלבונם ברגל אל העיר / הם עומדים מול הבניין, הם עומדים מול לב של אבן / מחכים שתיפתח הדלת מבפנים

עופר כסיף:  / הם היו נאמנים, כן, הם חיכו לה לבשורה / ועכשיו מה שנשאר זו עבודה שחורה"

עופר כסיף:  כך אהוד בנאי מתאר את יחסה של ישראל ליוצאי אתיופיה

עופר כסיף:      אני מאחל לכל בני ובנות ביתא ישראל ולכל אזרחי המדינה ותושביה חג סיגד שמח, וששוויון מלא ואמיתי בין כולם יבוא מהר

עופר כסיף:  חבריי ואני נעשה כל מה שאפשר לשם כך

עופר כסיף:  תודה רבה

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  השר מאיר כהן ביקש - - -     

אבי מעוז: - - -      

מיקי לוי: הוא שר במדינת ישראל, הוא רשאי

מאיר כהן: אדוני  היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, עובדי הכנסת היקרים, מזכיר הכנסת, אני רוצה להגיב לדברים שלך, חבר הכנסת כסיף, ואחרי זה אגיד כמה מילים על ביקור מאוד מרגש שעשיתי בגונדר עם עוד חברי כנסת

מאיר כהן:      תראה, חבר הכנסת כסיף, זה באמת לא המקום לענות ואתה יודע שאני מתון מאוד בדעותיי ולא ממהר לקפוץ ולהיות בר-פלוגתא, אבל יש פעמים שצריך להתאפק, ויש פעמים שצריך לחשוב פעמיים, ויש פעמים שצריך לקחת מרחב של זמן

מאיר כהן:  להזכירך, הילד שנרצח הבוקר לא זרק אבנים, לא זרק - - -     

עופר כסיף: הילד - - -      

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, הוא לא הפריע לך

מאיר כהן: שנייה

מאיר כהן:  תקשיב לי, כסיף, אני הקשבתי לך ברוב קשב

מאיר כהן:  אני הקשבתי לך ברוב קשב

מאיר כהן:  אל תפריע לי, אני לעולם לא אפריע לך

מאיר כהן:  עומד בבוקר ילד יהודי ירושלמי שמחכה להסעה

מאיר כהן:  שמים לידו מטען, הורגים אותו, ואתה עולה לכאן, חבר כנסת במדינת ישראל – שאגב, חלק מדעותיך אני מעריך, אתה איש נבון מאוד

עודד פורר: ועדת הבחירות קבעה שהוא - - -       

מאיר כהן: שנייה

מאיר כהן:  ואתה עומד כאן ומתריס כנגדנו, וזה מאוד מאוד מקומם

עופר כסיף: לא הייתה שום התרסה

מאיר כהן: יש

מאיר כהן:  כאשר אתה עושה - - -     

עופר כסיף: - - - כל אדם באשר הוא אדם

מאיר כהן: אני מבין ויודע יהדות, ויש שני מדרשים שבעיניי הם ליבת היהדות

מאיר כהן:  האחד זה "מעשי ידיי טובעים בים ואתם אומרים שירה"; והשני "חביב האדם שנברא בצלם"

מאיר כהן:  ובכל זאת, יש פעמים שבהן סייג לחוכמה – שתיקה

מאיר כהן:  יש פעמים שבהן הדם של הילד הזה זועק מהאדמה – נרצח הבוקר על לא עוול בכפו, ועוד 31 פצועים שחלקם בסכנת חיים על זה שהם עמדו או נסעו באוטובוס לעבודתם, ללימודים שלהם, לבתי הספר

מאיר כהן:  ואתה - - -     

עופר כסיף: חד-משמעית - - -     

מאיר כהן: גם אני יודע לצעוק

מאיר כהן:  אל תשכח

עופר כסיף: חד-משמעית, נגד - - -     

מאיר כהן: ואתה עולה לכאן – חבר הכנסת כסיף, הדברים שלך מאוד מקוממים

מאיר כהן:  אז אני לא אצא החוצה, אני אקשיב לך - - -     

עופר כסיף: לא

עופר כסיף:  רק - - - מקומם

עופר כסיף:  רק - - -     

מאיר כהן: מאוד מאוד מקוממים

מאיר כהן:  תפסיק עם זה

מאיר כהן:  אני חושב ששורש הרע, הקיטוב הזה, נובע מזה שלפעמים לא יודעים לכבד – אתה יודע מה, כן, טרגדיות

מאיר כהן:  הבוקר זאת הייתה טרגדיה

עופר כסיף: גם - - -     

מאיר כהן: ואני עוד פעם אומר לך: הילד הזה לא זרק אבנים, לא ירה, לא קילל, לא פגע – עמד, כשכל בקשתו הייתה לעלות לאוטובוס ולנסוע ליעדו

עופר כסיף: - - - מה שאתה אומר לי - - -      

מאיר כהן: צר לי שאתה אומר את זה

מאיר כהן:  עכשיו, אני - - -     

עופר כסיף: - - - אתה אומר, כלפי אדם רק כי הוא לא יהודי - - -     

מאיר כהן: תאמין לי, כסיף - - -     

קריאות: - - -     

מאיר כהן: תאמין לי, כסיף, אנחנו יודעים - - -     

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה

מאיר כהן: חבר הכנסת ביטון, תודה לך, אדוני

מאיר כהן:  כסיף, אני אסכם את הדברים שלי

מאיר כהן:  אתה יכול לכעוס – איך אומרים אצלנו במרוקאית, (אומר במרוקאית ומתרגם) עד מחר

מאיר כהן:  לא היה נכון לעלות לכאן ולהגיד מה שאמרת

עופר כסיף: אני לא צריך הטפת מוסר

מאיר כהן: ראוי – אני אומר את דעתי

עופר כסיף: אל תטיף לי מוסר - - - טול קורה מבין עיניך

מאיר כהן: אני מעולם לא הטפתי לך מוסר, אבל תזכור טוב שהדם של הילד הזה זועק מהאדמה, ואתה צריך לכבד את זה

עופר כסיף: נכון

עופר כסיף:  לא, אני מכבד - - -     

מאיר כהן: תודה רבה

מאיר כהן:  אם אתה לא רוצה לכבד, זה עניין שלך

עופר כסיף: זיכרונם של כל - - -     

מאיר כהן: זה עניין שלך

מאיר כהן:  זה עניין שלך

אופיר כץ: למה אתה לא מוציא אותו? היושב-ראש, למה אתה לא מוציא אותו?     

מיקי לוי: תודה רבה

מאיר כהן: זה עניין שלך

מאיר כהן:  צריך לפעמים להתכנס לעצמך ולהתבייש

מאיר כהן:  יש דברים שלא צריך להגיד

עופר כסיף: אתה - - -     

מאיר כהן: החבר'ה האלה, המשפחה שלו שלחה אותו לבית ספר – לא שלחה אותו להירצח

מיקי לוי: תודה

מאיר כהן: היא לא שלחה אותו להירצח

עופר כסיף: - - -      

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, קריאה שנייה

עופר כסיף: תתבייש אתה

מאיר כהן: ובאשר לחג הסיגד – אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד משהו

מאיר כהן:  הייתה לי הזכות הגדולה לנסוע לגונדר, לנסוע לאדיס אבבה, עם קבוצה של חברי כנסת, ולראות את הקושי של האנשים במחנות

מאיר כהן:  ואני שמח מאוד – חבר הכנסת ביטון, שרת הקליטה לא נמצאת כאן, אבל במהלך השנה הזאת בממשלה החלו סוף-סוף להעלות את האנשים הטובים האלה למדינת ישראל

מאיר כהן:  יש שם כ-9,000 איש בתנאים לא תנאים

מאיר כהן:  חלקם סיפרו לנו שהם עשר שנים לא אכלו בשר כי אין בידם שחיטה כשרה

מאיר כהן:  ראינו אותם מדברים עברית

מאיר כהן:  התרגשתי מאוד שבבית הכנסת ילד מושך בשרוול שלי ואומר לי בעברית: אני רוצה להתגייס לגבעתי

מאיר כהן:  אני מסתכל ואומר לו: אתה רוצה להתגייס לגבעתי? נדמה לי, גולני או גבעתי

מאיר כהן:  הוא אומר לי: כן

מאיר כהן:  אז המדריך של בני עקיבא, כי בני עקיבא עושים שם שליחות, אמר לי: האח הגדול שלו משרת בצבא, ובגלל כל מיני ביורוקרטיות הילד יושב שם במועדון באדיס

מאיר כהן:  אז אני שמח שהתחלנו, וצריך לתת מאמץ גדול, אדוני היושב-ראש, כדי שהם באמת יחזרו

מיכאל ביטון: גם לממשלה שהעלתה וגם לשרת הקליטה - - -       

מאיר כהן: ובעזרת השם, אני מבקש משר הקליטה הבא או שרת הקליטה שימשיכו בדבר הזה, הוא מאוד חשוב

מאיר כהן:  סליחה שהתפרצתי

מאיר כהן:  תודה רבה, אדוני

מיקי לוי: תודה רבה לשר כהן

מיקי לוי:  חבר הכנסת מעוז

מיקי לוי:      עד שחבר הכנסת מעוז יעלה, אני ארשה לעצמי להגיד משפט קצר, ובדרך כלל אני לא עושה את זה

מיקי לוי:  חבל שחבר הכנסת כסיף יצא

מיקי לוי:  אני רוצה להזכיר גם את הנער הדרוזי טירן פרו, שכל חטאו היה שהוא ישראלי

מיקי לוי:  הוא נלקח אחרי תאונת דרכים קשה לבית חולים מקומי, ואם זה נכון, הוא נותק מהמכשירים הרפואיים שחיברו אותו, מכשירי ההחייאה

מיקי לוי:  גופתו נחטפה

מיקי לוי:  זהו רצח בדם קר

מיקי לוי:  צר לי על כך

מיקי לוי:  בבקשה

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גם אני רוצה לפתוח – בניגוד לחברי השר מאיר כהן, הדברים שנשמעו לפניו אינם ראויים לתגובה בכלל, ואני חושב שצריך למצוא פה משהו בתקנון שיאפשר לטפל בדבר שכזה

אבי מעוז:  ביום כואב כל כך, אחרי הפיגועים שהיו היום בירושלים והרוג, נער בן 16 – ואני שולח מכאן תנחומים למשפחתו והחלמה מהירה לכל הפצועים – יש דברים שלא נאמרים, ואדוני היושב-ראש, כדאי לעשות משהו, לחשוב על זה, איך מטפלים בדברי בלע כאלה שנשמעים ביום שכזה

אבי מעוז:      לגבי חג הסיגד, בשנה שעברה קראתי פה מעל הדוכן את דבריה של הודיה מקונן על כך שהסיגד הוא בשורה, מלשון סגידה והשתחוות, על שם הכיסופים של קהילת ביתא ישראל לארץ ישראל

אבי מעוז:  דומה שאין דוגמה טובה יותר מאשר תולדותיה של קהילת ביתא ישראל כדי להמחיש את הקו שמחבר את עם ישראל לשורשיו ברצף ישיר לאורך אלפי שנות גלות

אבי מעוז:      הקהילה, ששורשיה נמצאים בהיסטוריה הרחוקה מאוד, עברה לאורך שנות קיומה הארוכות את כל ייסורי הגלות, כולל מצבים חומריים קשים, ניסיונות לבוללה ולהטמיעה בקרב הגויים, מלחמות ואפילו תוכנית השמדה בתקופת השואה תחת השלטון האיטלקי

אבי מעוז:  למרות כל זאת, הקהילה שמרה בצורה מופלאה ומעוררת השתאות על דבקותה באמונתה, בתורתה ובמסורותיה

אבי מעוז:       אני רוצה להביא שני דברים מגדולי עולם שכתבו על הקהילה הזאת

אבי מעוז:  כך כתב מרן הרב קוק זצ"ל לפני 101 שנים, בג' בכסלו תרפ"ב, בקריאתו להתגייס ולסייע לחיזוק רוחני לקהילת ביתא ישראל: חובה קדושה מוטלת עלינו להתאמץ בכל כוחותינו להשיב את הכרת היהדות, קדושת האמונה וקיום המצוות המעשיות בטהרת ואחדות האומה הקדושה עם ה', לחלקים ידועים של עמנו אשר מרוב תלאות הזמן וצרות הגלות הורחקו מאיתנו, הן ריחוק מקום והן ריחוק דעות

אבי מעוז:  בפינות רבות הרחוקות ממרכזי היהדות נמצאים רבבות אחים שנשארו מאות בשנים בודדים בפינותיהם ובלי כל קשר עם היהדות הכללית, ועל ידי כך נתמעטו אוכלוסיהם

אבי מעוז:  הרבה הרבה מהם התבוללו בין הגויים שבתוכם הם יושבים, ואף אלה שנשארו נאמנים לעמם נמצאים תמיד בסכנת ההתבוללות והטמיעה באין כוחות חדשים נוספים לאוכלוסיהם, שיכניסו לתוכם זרם של חיים יהודיים, וברבות הזמן הם עומדים להתפורר ולהתנתק מהגוף הישראלי הנצחי ומטהרת נשמתו

אבי מעוז:  אחת מהפינות הנזכרות היא ארץ חבש

אבי מעוז:  במדינה זו, הרחוקה ממרכז החיים היהודיים, חיים זה יותר מאלפיים שנה רבבות יהודים, אשר למרות כל התלאות והצרות שעברו עליהם, נשארו נאמנים לדתם ולעמם

אבי מעוז:       50 שנה לאחר מכן, בז' באדר א' תשל"ג, כתב מרן הרב עובדיה יוסף זצ"ל לעובדיה חזי – מי שהיה מכונה אבי הרס"רים של צה"ל והיה פעיל מרכזי למען קהילת ביתא ישראל – את הפסק הנודע בדבר יהדותם של בני הקהילה

אבי מעוז:  וכך כתב הרב עובדיה יוסף: באתי למסקנה שהפלאשים הם צאצאי שבטי ישראל שהדרימו לכוש, ואין כל ספק שהגאונים הנ"ל שקבעו שהם משבט דן, חקרו ודרשו והגיעו למסקנה זו על פי עדויות וראיות מהימנות ביותר

אבי מעוז:  וגם אני הצעיר בשבטי ישראל חקרתי ודרשתי היטב בענייניהם, לאחר שמנהיגי הפלאשים פנו אליי בבקשה להתחבר עם אחינו בית ישראל ברוח התורה וההלכה, התורה שבכתב ושבעל פה, ללא כל סייג, ולקיים כל מצוות התורה הקדושה על פי הוראות אבותינו ז"ל, אשר מפיהם אנו חיים

אבי מעוז:  והחלטתי כי לפי עניות דעתי הפלאשים הם יהודים שחייבים להצילם מטמיעה ומהתבוללות ולהחיש עלייתם ארצה ולחנכם ברוח תורתנו הקדושה ולשתפם בבניין ארצנו הקדושה, ושבו בנים לגבולם

אבי מעוז:  בטוחני שמוסדות הממשלה והסוכנות היהודית וארגונים בישראל ובתפוצות הגולה יסייעו לנו כמיטב יכולתם במשימה קדושה זו, שקיבל כבודו על עצמו, שהיא מצוות הצלת נפשות אחינו לבלתי יידח ממנו נידח, וכל המקיים נפש אחת מישראל כאילו קיים עולם מלא

אבי מעוז:       ומסיים הרב עובדיה: ויהי רצון שבמהרה יקוים "ופדויי ה' ישובון ובאו ציון ברנה ושמחת עולם על ראשם"; "והיה ביום ההוא יוסיף ה' שנית ידו לקנות את שאר עמו אשר ישאר מאשור וממצרים ומפתרוס ומכוש ומעילם ומשנער ומחמת ומאיי הים

אבי מעוז:  ונשא נס לגוים ואסף נדחי ישראל ונפצות יהודה יקבץ מארבע כנפות הארץ"; "ובאו האבדים בארץ אשור והנדחים בארץ מצרים, והשתחוו לה' בהר הקדש בירושלם"

אבי מעוז:       ואני מסיים, אדוני היושב-ראש, מה אנחנו יכולים ללמוד מהקהילה המופלאה הזאת: מסירות הנפש כנגד התבוללות וטמיעה, דבקות בלתי מתפשרת בתורת ישראל ובמסורת וכיסופים עזים לירושלים ולבניין בית המקדש הם ערכי הנצח שחובה עלינו ללמוד ולסגל מקהילה מופלאה זו

אבי מעוז:  ולכם, בני הקהילה, חג סיגד שמח

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  יסכם חבר הכנסת שר החקלאות עודד פורר, בבקשה

עודד פורר: תודה, אדוני היושב-ראש

עודד פורר:  כנסת נכבדה, אני אנהג כמנהגו של חבר הכנסת מעוז ואתעלם מהתייחסות לדברים שנאמרו כאן קודם

עודד פורר:  אני רק אזכיר שכחבר ועדת הבחירות המרכזית לפחות הובלתי את פסילתו של חבר הכנסת כסיף מלהתמודד לכנסת

עודד פורר:  לצערי, בית המשפט העליון הפך את ההחלטה הזאת, אבל הטענות שטענתי אז עומדות בעינן

עודד פורר:      חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, ראשית, אני מבקש לשלוח את תנחומיי למשפחת הנרצח בפיגוע הבוקר, איחולי החלמה מהירה לפצועים וחיזוקים לבני משפחתו של הצעיר שעל פי החשד נותק ממכונות ההנשמה, נרצח ונחטף על ידי חמושים

עודד פורר:  אני סומך על כוחות הביטחון שידעו להגיע למי שצריך ולמצות איתו את הדין, אבל הבוקר הזה אולי מהווה לנו תזכורת על הסביבה שבה אנחנו חיים ועל האתגר הגדול בהקמתה של מדינת ישראל מחדש בארץ ישראל, ועד כמה מדינת ישראל היא נס גלוי

עודד פורר:       לאחר גלות ארוכה ופיצולים אין-ספור הצליח העם היהודי להתכנס חזרה בארצו ולהקים בה מדינה שהיא מגדלור לכל העמים

עודד פורר:  החברה הישראלית, אדוני היושב-ראש, מורכבת מפסיפס מדהים של קהילות, גוונים וגישות

עודד פורר:  על אף הפערים וחילוקי הדעות הצלחנו לאורך השנים לקיים כאן מדינה מוצלחת, חזקה ומבוססת עד עתה

עודד פורר:       תיקח את חג הסיגד הזה אולי גם כתזכורת וסימן לעתיד

עודד פורר:  מועד חג הסיגד מקורו בספר עזרא ונחמיה, והוא מהווה מעין יום כיפור קהילתי, בתהליך שמתחיל ביום הכיפורים כתהליך כפרה, סליחה ומחילה של אדם לחברו ואדם למקום, ומסתיים לאחר 50 ימים בהתכנסות של קהילות ישראל יחד באותו מקום ובחוויה עוצמתית ורוחנית במיוחד

עודד פורר:  עם השנים, ולאורך הגלויות שבהן התפזר עם ישראל לארבע קצוות תבל, החג נשכח מרוב קהילות ישראל, למעט קהילת ביתא ישראל באתיופיה

עודד פורר:  במשך למעלה מ-2,700 שנה שימרה יהדות אתיופיה את החג ואת המסורת סביבו

עודד פורר:  הלבוש הלבן המסמל קדושה וטהרה, צום על מנת להצטמצם ולבוא צנועים וכנועים למעמד, ומעמד שנחתם בברכת "בשנה הבאה בירושלים הבנויה", שלאחריה מתכנסים יחד לחגיגה משפחתית ולשבירת הצום

עודד פורר:  כל זה מהווה לנו תזכורת לגבי עם ישראל ושיבת ציון

עודד פורר:       אני חושב שראוי לציין – הזכיר את זה קודם חבר הכנסת מעוז – את הדברים שכתב הרב עובדיה יוסף ב-1973, וחשוב לציין אותם דווקא היום; דווקא היום, כשמתחילים הדיונים סביב היכולת של כל אחד להגדיר כמה ואיך, ולהסתכל

עודד פורר:  אני באמת אומר, הרב עובדיה יוסף ידע אז לקבוע את מה שרבים אחרים חששו לקבוע, את מה שרבים אחרים אולי סירבו לקבוע, וקבע: החלטתי כי הם יהודים שחייבים להצילם מטמיעה והתבוללות ולהחיש את עלייתם ארצה ולשתפם בבניין ארצנו הקדושה

עודד פורר:  ושבו בנים לגבולם

עודד פורר:       מה שפחות מזכירים, זה את הביקורת הקשה שספג הרב עובדיה יוסף מחלק מהרבנים, איך העז לעשות דבר כזה

עודד פורר:  עד כדי כך שבאחת האזכרות עוד אומרים: הגיעה השעה לנתק את היחסים עם אנשי ש"ס בגלל עמדתו של הרב עובדיה יוסף בעניין האתיופים

עודד פורר:  דברים קשים מאוד שעוד ספג הרב עובדיה

עודד פורר:  אבל הרב עובדיה היה עם מספיק עוגן הלכתי ועמוד שדרה כדי לעמוד על העמדה הזאת

עודד פורר:  אני חושב שדווקא בימים האלה צריך להיזכר כי יש כאלה שמתחילים לחשוב שיש להם איזשהו מד יהדות בכיס, שאיתו הם יחליטו מי כן ומי לא

עודד פורר:       אתמול אני, בעיר ירוחם, חנכתי טיילת שנבנתה בסיוע של JNF UK

עודד פורר:  הגיעה משלחת מכובדת של יהדות בריטניה, שתרמה את הטיילת הזאת לירוחם

עודד פורר:  הטיילת נקראה על שמו של יצחק שמיר, ויצחק שמיר, חלקו בעליית יהודי אתיופיה גדול מאוד, גם בהחלטות שקיבל וגם בכלל בתפיסת העולם שלו על העלייה

עודד פורר:  אני רק אצטט אולי שלושה משפטים של יצחק שמיר המנוח: בלי עלייה אין לנו קיום

עודד פורר:  לעלייה יש חשיבות ביטחונית ומוסרית

עודד פורר:  ארץ ישראל קיימת על מנת לקלוט יהודים

עודד פורר:  תכליתה של המדינה היהודית היא שינוי טוטלי במצבו של העם היהודי, ממצב של עם נע ונד בעולם, מושפל ומבוזה, למצב של עם היושב בציון לבטח

עודד פורר:  עד כאן דבריו של יצחק שמיר

עודד פורר:       אני חושב שדווקא בימים האלה, כשמנסים לשים חלק מהעלייה בספק, אגב, גם מאתיופיה וגם ממקומות אחרים, וכל אחד חושב שהוא יודע יותר מאחרים – שקשרו את גורלם עם עם ישראל וארץ ישראל בקשר בל יינתק, וחשוב להבין את זה, כי גם לזה יש משמעות בתהליך הזה – אני מציע, גם לקראת הממשלה שתקום, שחבריה והמרכיבים שלה בקואליציה יזכרו את הדברים האלה גם כלפי יהדות התפוצות, שקשרה, וקושרת, ונותנת ורואה בעצמה גם היא חלק מבניין הארץ הזאת

עודד פורר:      ולסיום, אדוני היושב-ראש, בשבת תיקרא פרשת תולדות

עודד פורר:  כבן העיר רחובות, אני תמיד אומר שזאת הפרשה שלנו, כי בסיום הפרשה יצחק הולך לחפור מחדש את הבארות שכיסו הפלשתים, את הבארות שחפר אברהם

עודד פורר:  מתחילים עם הבאר הראשונה, אז כתוב "ויחפרו עבדי יצחק - - - ויריבו", אחר כך, על הבאר, אחרי שהם מצאו מים, עם רועי גרר, "ויקראו שם הבאר עשק", ואז הולכים לחפור את הבאר השנייה, וכתוב "ויחפרו באר אחרת ויריבו גם עליה ויקרא שמה שטנה", ועל הבאר השלישית כתוב "ויחפר" – זה כבר לא עבדי יצחק, אותה חופר יצחק בעצמו – "ויחפר באר אחרת ולא רבו עליה ויקרא שמה רחבות ויאמר כי עתה הרחיב ה' לנו ופרינו בארץ"

עודד פורר:  אז אני חושב שגם לקראת השבת הזאת כדאי שניזכר קצת בפרשה הזאת ובמשמעות, וגם במסר: אף אחד אחר לא יעשה את זה בשבילנו

עודד פורר:  אנחנו צריכים לחפור את הבאר הזאת, שתרחיב בארץ, ברמת היחסים בינינו, כדי שלא נריב עליה כמו בבאר הראשונה ובבאר השנייה, סימן לבית המקדש הראשון והשני

עודד פורר:      הגיוון בעם ישראל יצר לא פעם פילוג וסכסוך, ולרוב הגיוון הזה הוא מה שחושבים שמפרד אותנו, אבל אני חושב שדווקא הגיוון הזה יכול לחבר בינינו – ופה חשוב להבין, גם פה, בחג הסיגד –  לא מתוך ניכוס תרבותי ופטרונות, אלא מתוך חיבור עמוק ואמיתי בין כלל שבטי ישראל

עודד פורר:  אני מאחל לכולנו שנדע להמשיך ולבנות את החברה בצורה שתכיל את השונה ואת המגוון, ושנדע להרחיב ללא ריב

עודד פורר:  תודה רבה וחג סיגד שמח

מיקי לוי: תודה רבה

מיקי לוי:  אני, שלא כדרכי, מבקש מיושב-ראש הכנסת לאפשר לחבר הכנסת מיקי לוי להגיד כמה דברים

מיקי לוי:      בהמשך לדבריך, שר החקלאות, דווקא בימים טרופים אלה דמותו של הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק לברכה, חסרה לנו בכל הנושאים של דת ומדינה

מיקי לוי:  אין לי בכלל ספק שאם הרב עובדיה היה נוכח בימינו אנו, מעמדו של הנכד לא היה מגיע לדיון כלל וכלל

מיקי לוי:  טוב יעשו אלה שרוצים לשנות את מעמדו של הנכד אם יחשבו פעם נוספת ויעשו כדרכו של הרב עובדיה יוסף

מיקי לוי:       זה כי ביקשתי רשות מיושב-ראש הכנסת שחבר הכנסת מיקי לוי יגיד כמה דברים

מיקי לוי:  לתשומת ליבנו

מיקי לוי:      חברים יקרים, תודה רבה

מיקי לוי:  תם סדר-היום

מיקי לוי:  הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ד' בכסלו התשפ"ג, 28 בנובמבר 2022, בשעה 18:00

מיקי לוי:       ישיבה זו נעולה