ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 153, 2022-09-19 00:00

מיקי לוי: בוקר טוב לכולם, היום יום שני, כ"ג באלול התשפ"ב, 19 בספטמבר 2022.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את מליאת הכנסת.

מיקי לוי: הסעיף הראשון – הצהרת אמונים של חברי הכנסת יום טוב כלפון, לאחר מכן של שרון רופא אופיר ולאחר מכן של אורנה שְׁטְרָקְמָן.

מיקי לוי: אמרתי נכון?

קריאה: - - -

מיקי לוי: שְׁטְרָקְמָן – כך רשום.

קריאה: שְׁטַרְקְמָן

מיקי לוי: אוקיי, שְׁטַרְקְמָן.

מיקי לוי: ברוכה הבאה.

מיקי לוי: אני אקריא את הנוסח ואתם תחזרו אחריי לאחר מכן.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אני מתכבד להודיע לכנסת שעל פי סעיף 43 לחוק-יסוד: הכנסת, עם הפסקת חברותם של חברי כנסת, באו במקומם חברי הכנסת על פי הפירוט שלהלן: עם הפסקת חברותו בכנסת של חבר הכנסת עמיחי שיקלי, שנכנסה לתוקפה ביום חמישי, ט"ו בתמוז התשפ"ב, 14 ביולי 2022, בא במקומו חבר הכנסת יום טוב כלפון; במקום חבר הכנסת אלי אבידר, שהפסקת חברותו בכנסת נכנסה לתוקפה ביום רביעי, כ' באב התשפ"ב, 17 באוגוסט 2022, באה חברת הכנסת שרון רופא אופיר; במקום חברת הכנסת עידית סילמן, שהפסקת חברותה בכנסת נכנסה לתוקפה ביום שלישי, י"ז באלול התשפ"ב, 13 בספטמבר 2022, באה חברת הכנסת אורנה שטרקמן.

מיקי לוי: חברי הכנסת יום טוב כלפון, שרון רופא אופיר ואורנה שטרקמן, בהתאם לסעיף 15 לחוק-יסוד: הכנסת ולפי סעיף 2 לחוק הכנסת התשנ"ד–1994, אקרא בפניכם את הצהרת האמונים של חבר הכנסת וכל אחד מכם, בהיקרא שמו, יקום ויצהיר: "מתחייבת אני" או "מתחייב אני".

מיקי לוי: וזה נוסח ההצהרה: אני מתחייב לשמור אמונים למדינת ישראל ולמלא באמונה את שליחותי בכנסת.

מיקי לוי: ראשון יהיה חבר הכנסת יום טוב חי כלפון, בבקשה.

יום טוב חי כלפון: מתחייב אני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: ברוך השב.

מיקי לוי: חברת הכנסת שרון רופא אופיר.

שרון רופא אופיר: מתחייבת אני.

מיקי לוי: ברוכה השבה.

מיקי לוי: תפסת את מקומך הקודם.

מיקי לוי: חברת הכנסת החדשה, אורנה שטרקמן, בבקשה.

אורנה שטרקמן: מתחייבת אני.

מיקי לוי: ברוכה הבאה.

מיקי לוי: בהצלחה לכולם, לשבים ולחדשים.

מיקי לוי: נמשיך בסדר-היום – הודעת הממשלה על העברת סמכויות לפי סעיף 12א לחוק שירותי הדת היהודים, התשל"א–1971, משרד המשפטים, השר לענייני דת – אבל לפני כן חבריי חברי הכנסת, אני מבקש מכל חברי הכנסת שנוכחים לתפוס את מקומם.

מיקי לוי: יש מערכת מחשוב חדשה שפותחה בשנה האחרונה, ואני רוצה לתרגל לפחות פעם או פעמיים, כדי שלא יהיו אי-הבנות.

מיקי לוי: על פי כל מה שבדקנו, המערכת מאוד מאוד ידידותית.

מיקי לוי: היא נמצאת בשלבים סופיים.

מיקי לוי: השלב הבא יהיה נגיעה רק באצבע, כדי שלא תהיינה טעויות באיזו נגיעת ספר.

מיקי לוי: בבקשה לשבת, אני רוצה לתרגל את המערכת החדשה.

מיקי לוי: לצורך העניין כל אחד יבחר מה שהוא רוצה, או בעד או נמנע או מתנגד.

מיקי לוי: אנחנו הולכים להצביע על שנה חדשה טובה למדינת ישראל.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: רק בשביל הפעם הראשונה, זה יהפוך להיות עשר שניות, כדי שלא יהיה מצב אחר.

מיקי לוי: תשימו לב שגם כשהצבעתם יש חלון בצבע שחור שהולך ובא, כדי שיגיד לכם על הלוח עצמו – יבהיר מה הצבעתם.

מיקי לוי: אפשר לשנות תוך כדי ההצבעה.

קריאה: - - -

מיקי לוי: לא לא, תכף זה ישתנה לעשר שניות, כדי שיהיה זמן להתרשם, זה הכול.

מיקי לוי: אפשר להסתכל גם על הלוחות, גם הלוחות שונו.

מיקי לוי: הם הרבה יותר ברורים, הרבה יותר קל לראות אותם, להבחין בהם ולצלם, למי שירצה.

מיקי לוי: השלב הבא זה האורות של שמות חברי הכנסת מקדימה.

מיקי לוי: הם בלתי קריאים.

מיקי לוי: אלה אורות של מנורות שאבד עליהן כלח.

מיקי לוי: אנחנו עובדים על אורות לד כדי שיהיה אפשר לראות ממרחק את שמותיהם של חברי הכנסת.

מיקי לוי: כפי שאמרתי, השלב הבא יהיה שלב של נגיעה.

מיקי לוי: בעד – 19

מיקי לוי: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: למה אין שמות של חברי הכנסת המצביעים?

מיקי לוי: שנה שלמה אנחנו בודקים.

מיקי לוי: ההערה נכונה, אין שמות של חברי כנסת.

מיקי לוי: זה היה פיילוט.

מיקי לוי: הינה משהו שעבר מתחת לרדאר, למרות שעשינו איזה 40, 50 ניסיונות.

מיקי לוי: אנחנו נשפר ונכניס גם את הרובריקה הזאת, של הידיעה מי הצביע.

מיקי לוי: יש צורך בהצבעה נוספת של עשר שניות?

מיקי לוי: כן?

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: לכוון לעשר שניות.

מיקי לוי: תנו לנו זמן.

מיקי לוי: עד שיסדירו את זה, אני רוצה להגיד כמה מילים.

מיקי לוי: יש כאן אנשים שעבדו קשה מאוד על המערכת הזאת.

מיקי לוי: חברי הכנסת, כנסת נכבדה, אנחנו מצביעים היום בפעם הראשונה במערכת הצבעה חדשה שפותחה כאן, בתוך הבית, בשנה האחרונה.

מיקי לוי: המערכת באה לתת מענה לפערים שהיו קיימים במערכת ההצבעה הקודמת במליאה.

מיקי לוי: כרגע מדובר בפיילוט, ונמשיך ונפתח אותו.

מיקי לוי: מליאת הכנסת היא קודש הקודשים של הדמוקרטיה הישראלית, והצבעה במליאת הכנסת היא מבחינתי אירוע טהור ונשגב, כי היא מבטאת באופן הכי מדויק וישיר את רצון נבחרי העם בשם העם.

מיקי לוי: אסור שתקלות טכניות יעמדו בדרך של רצון העם מלהתממש, והיו פה תקלות טכניות.

מיקי לוי: אני רוצה להודות מכל ליבי לאגף המחשוב של הכנסת וחברת מלם, שפיתחו ושדרגו את המערכת הזאת כדי שתתאים לצורכי הכנסת ושתהיה מדויקת ככל שניתן.

מיקי לוי: נמשיך לעמול ולפתח אותה.

מיקי לוי: אותם עוסקים במלאכה.

מיקי לוי: תודה רבה לכם.

מיקי לוי: יש לי דקה?

מיקי לוי: עשר שניות.

מיקי לוי: אנחנו הולכים להצבעה אחרונה ונוספת, שתימשך עשר שניות.

מיקי לוי: מי שקודם הצביע בעד אולי יצביע עכשיו משהו אחר, כדי להתרשם.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: גם על הלוח הספרות הן הרבה יותר ברורות, אפשר לראות.

מיקי לוי: גם הלדים על השולחנות עצמם ישונו להרבה יותר ברור.

מיקי לוי: חלק שונו; למשל אצל חבר הכנסת אורבך היה מאוד ברור החלק הירוק.

מיקי לוי: אנחנו מקווים שלקראת תחילת המושב הדברים האלה יסתיימו.

מיקי לוי: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת חבר הכנסת אורבך.

מיקי לוי: בבקשה.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בהתאם להוראות סעיפים 59(1) ו-60 לחוק הכנסת, התשנ"ד–1994, וסעיף 10(א) לתקנון הכנסת, אישרה ועדת הכנסת ביום י"ט באלול התשפ"ב, 15 בספטמבר 2022, שינוי בהרכב הסיעתי של הכנסת כלהלן: סיעת ימינה התפלגה, בהסכמת כל חבריה, לשתי סיעות – 1.

): סיעת ימינה, אשר תמנה ארבעה חברי כנסת: נפתלי בנט, ניר אורבך, יום טוב חי כלפון ואורנה שטרקמן - -

יעקב מרגי: יש מצב שאתה אומר את זה בלי לצחוק?

): - - 2.

): סיעת חופש כלכלי, אשר תמנה את חבר הכנסת אביר קארה.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בהתאם להוראות סעיפים 59(2) ו-60 לחוק הכנסת, התשנ"ד–1994, וסעיף 10(א) לתקנון הכנסת, אישרה ועדת הכנסת ביום י' באלול התשפ"ב, 6 בספטמבר 2022, שינוי בהרכב הסיעתי של הכנסת, כלהלן: 1.

): סיעת הרשימה המשותפת – חד"ש, תע"ל, בל"ד – התפלגה לשתי סיעות: סיעת הרשימה המשותפת – חד"ש, בל"ד – אשר תמנה ארבעה חברי כנסת, איימן עודה, סמי אבו שחאדה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף, וסיעת התנועה הערבית להתחדשות – תע"ל – אשר תמנה שני חברי כנסת, אחמד טיבי ואוסאמה סעדי.

): 2.

): סיעת ימינה וסיעת ביחד התמזגו לסיעה בשם ימינה אשר תמנה חמישה חברי כנסת אשר נמנו עם סיעות אלה לפני המיזוג ותייצג את מפלגת צל"ש – ציונות ליברליות ושוויון.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ועדת הכנסת החליטה בישיבתה ביום י' באלול התשפ"ב, 6 בספטמבר 2022, כי ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעת חוק העונשין (תיקון מס' 146) (תקיפת עובד ציבור שהוא מטפל או ממלא תפקיד בארגון חירום והצלה טרום אשפוז או בחדר מיון), התשפ"ב–2022, מ/1573.

): אדוני היושב-ראש, בנימה אישית אני רוצה להודות לך על הקדנציה האחרונה.

): זוהי ההודעה האחרונה שלי בתור יושב-ראש ועדת הכנסת, ואני מאחל לכולנו קדנציה יותר רגועה - -

מיקי לוי: אמן.

): - - ועם שיח הרבה יותר מכבד בשלב הבא, בעזרת השם.

): תודה וכל טוב.

מיקי לוי: תודה רבה ובהצלחה לך בדרכך החדשה.

מיקי לוי: בשמי ובשם חברי הכנסת דרך צלחה.

מיקי לוי: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו ממשיכים בסדר-היום – הודעת הממשלה על העברת סמכויות לפי סעיף 12א לחוק שירותי הדת היהודיים [נוסח משולב], התשל"א–1971, משר המשפטים לשר לשירותי דת.

מיקי לוי: תביא בשם הממשלה השרה מירב כהן, בבקשה.

מירב כהן: שלום, כבוד היושב-ראש.

מירב כהן: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבדת להודיע כי הממשלה החליטה, בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-יסוד: הממשלה, להעביר את הסמכות לפי סעיף 12א לחוק שירותי הדת היהודיים [נוסח משולב], התשל"א–1971, משר המשפטים לשר לשירותי דת.

מירב כהן: העברת הסמכות כאמור לא תחול על ההליך המשמעתי נגד רב העיר צפת, שעניינו נדון בבג"ץ של המרכז הרפורמי לדת ומדינה – התנועה ליהדות מתקדמת בישראל נגד שרת המשפטים מיום 21 בספטמבר 2020.

מירב כהן: בהתאם לסעיף 31(ב) לחוק-היסוד מבקשת הממשלה את אישורה של הכנסת להחלטה זאת.

מירב כהן: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לשרה.

מיקי לוי: להודעה זו נרשמו דוברים.

מיקי לוי: חבר הכנסת משה גפני – ראשון הדוברים, בבקשה.

מיקי לוי: רשימת הדוברים סגורה.

משה גפני: אדוני יושב-ראש הכנסת, רבותיי חברי הכנסת, ראיתי את ההודעה הזאת שמעבירים סמכויות ממשרד המשפטים למשרד לשירותי דת.

משה גפני: לא הבנתי למה צריך לעשות את זה עכשיו, ערב בחירות, לאיזה צורך זה.

משה גפני: אני אצביע נגד ואני תכף אגיד לכם גם למה.

משה גפני: למה זה חשוב?

משה גפני: למה זה צריך להיות עכשיו?

משה גפני: יש כל מיני דברים שמביאים שאני לא מבין את המשמעות שלהם, אבל כשאני ראיתי את מה ששרת החינוך יפעת שאשא ביטון עושה בנושא של החינוך, הבנתי שאני צריך להצביע נגד.

משה גפני: מורות חרדיות שמלמדות את כל הליבה, את כל לימודי החול, גננות שאין להן הבעיה הזאת, מקבלות משכורות רעב.

משה גפני: פעם ראשונה בהיסטוריה שאני מכיר שנחתם הסכם בין הסתדרות המורים, משרד החינוך ומשרד האוצר כדי להעלות את שכרם של המורים של המורות – החרדים לא מקבלים את זה.

משה גפני: מורה בחינוך העצמאי שמלמדת הכול – מורה מתחילה תקבל 5,500 שקל, בעוד בחינוך הממלכתי היא מקבלת למעלה מ-10,000.

משה גפני: למה משכורות הרעב האלה?

משה גפני: מה עשתה שרת החינוך בעניין של המורים והמורות החרדים והחרדיות?

משה גפני: מה היא עשתה?

משה גפני: בוחשת בתוך מחלוקת פנימית שיש ביהדות החרדית, זה הדבר היחיד שהיא עושה.

משה גפני: היא עשתה ועד חינוך במשרד החינוך – לראשונה אין שום נציג חרדי, לא נציג חרדי ולא נציגה חרדית.

משה גפני: שום דבר בוועד החינוך.

משה גפני: היה כפר בכפר חסידים לבנות חרדיות שהיה צריך לתת להן סיוע רב, מי שמכיר את העניין הזה, וביקשתי ממנה בתחילת כהונתה: תדאגי שזה ימשיך.

משה גפני: נסגר.

משה גפני: הכפר הזה נסגר.

משה גפני: אותן בנות חרדיות – אין להן פתרון.

משה גפני: מה היא עשתה למען החינוך החרדי?

משה גפני: כלום.

משה גפני: אפס.

משה גפני: למה?

משה גפני: מה השנאה הזאת?

משה גפני: רק כאשר היא ראתה והיא העריכה, אתמול, היא ראתה כנראה שהיא לא מצליחה עם כל מיני תככים שאמרו לה שהיא תעשה בתוך ציבור החרדי והיא תרוויח מזה, אז היא האריכה את זה עד 28 באוקטובר, דהיינו עד שלושה ימים לפני הבחירות.

משה גפני: אולי היא תצליח לפגוע במורים החרדים, במורות החרדיות.

משה גפני: למה להתנהג בצורה כזאת?

משה גפני: למה?

משה גפני: לראשונה שיש שרת חינוך – ואגב, גם המנכ"לית, שבעבר הייתה מנכ"לית טובה, גם היא בתוך העניין.

משה גפני: דיברתי איתה, אמרתי לה: את הולכת לעשות משהו – תדברי עם נציגי הציבור החרדי.

משה גפני: היא עושה מה שהיא רוצה, כדי לפגוע, לפגוע, לפגוע, והיא עושה מעשה זמרי ומבקשת שכר כפנחס.

משה גפני: היא באה אליי והיא אומרת: לא, אני אדאג.

משה גפני: מה תדאגי?

משה גפני: במה את נוגעת?

משה גפני: למה את נותנת למורים ולמורות האלה לגווע ברעב?

משה גפני: למה, בגלל שהיא חרדית?

משה גפני: לכן לא מגיע לה שכר?

משה גפני: ופתאום מכניסים את הליבה, כאילו שביקשנו לשנות משהו בעניין הזה.

משה גפני: לא ביקשנו לגעת בזה, ביקשנו להתאים את המשכורת הזו למה שראוי שתהיה.

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

משה גפני: לא שמענו ממנה מילה אחת.

משה גפני: מילה לא שמענו.

משה גפני: פתאום היא פעילה בכל מיני דברים שנוגעים למחלוקת בתוך הציבור החרדי.

משה גפני: אני בז לך.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, בבקשה – מוותר; חבר הכנסת פרוש – אינו נוכח.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדתי השרה, חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אנחנו מבקשים להעביר סמכויות משר המשפטים, שר מכהן, למשרד לשירותי דת כשאין שר במשרד לשירותי דת.

אורי מקלב: איפה נשמע דבר כזה, שאתה רוצה להעביר סמכויות – סמכויות שיש להן משמעויות – ואתה רוצה להעביר את זה למשרד שאין בו שר ושהוא מתנהל על ידי מנכ"ל?

אורי מקלב: אני חושב שלא היה כדבר הזה.

אורי מקלב: מרושמי הרשומות וממה שאני ביררתי, לא היה דבר כזה בישראל.

אורי מקלב: ועכשיו צריך לשאול למה באמת אין שר.

אורי מקלב: צריך ללכת קצת אחורנית, לשר שמאוד הצליח במשרד שלו, אבל החליט שהוא רוצה עכשיו לעזור לסיעת ימינה, המפורקת כיום, לשרוד בכנסת ולהתנהל בכנסת.

אורי מקלב: ומה עושים בשביל כך?

אורי מקלב: לוקחים את חבר הכנסת שעכשיו נבחר, חבר הכנסת כלפון, שולחים אותו הביתה וחוזרים לכנסת כדי לעזור לסיעה המפורקת.

אורי מקלב: אז את ההצלחה הגדולה ראינו.

אורי מקלב: אבל אדוני, הינה, אתה נמצא פה.

אורי מקלב: העדת, ואנחנו מאמינים לך, שלא חשבת לבגוד, לא היו לך מעשים כאלה.

אורי מקלב: אבל איך אומרים על איש עם ערכים, על מפקד טייסת?

אורי מקלב: חברים זורקים?

אורי מקלב: לא אכפת מחברים?

אורי מקלב: לא אכפת משום דבר?

אורי מקלב: חושדים באנשים ובאים ומודיעים כאן לכנסת, לפני כל עם ישראל: אני חוזר לכנסת.

אורי מקלב: 24 שעות אחר כך, כשנכנס המינוי לתוקף, מבקש לחזור לכנסת – כבר לא צריך; הוא סידר את המפלגה ב-24 שעות.

אורי מקלב: לאחר מכן הוא מבקש את אמון הכנסת; נהיה סגן.

אורי מקלב: ראש הממשלה, ראש הסיעה שלו, מתפטר – אין לו סמכות, הוא לא מצליח להיבחר.

אורי מקלב: זה עונשו, וזה הזמן לחשבון הנפש מדוע ואיך קרה דבר כזה בישראל, ששר לא מצליח להיבחר בחזרה והוא נשאר בבית.

אורי מקלב: הוא היום חבר כנסת.

אורי מקלב: לאחר פיזור הכנסת עבר וחיזר על הפתחים ממפלגה למפלגה מהקיימות פה בכנסת ואצל אחרים.

אורי מקלב: אף אחד לא רצה את הסחורה הזאת – סחורה שבגדה בחבריה; שלא האמין בחברים; חשד בחברים, עם חטא היהירות, אבל לא רק זה.

אורי מקלב: בסופו של דבר הוא נכנס למפלגה כי מישהו הכיר אותו מהצבא, והוא אומר שלאדם הזה יש באמת רקורד.

אורי מקלב: הוא לא היה איתו כאן ביחד.

אורי מקלב: אם הוא היה איתו כאן ביחד, הוא לא היה רוצה.

אורי מקלב: ומדוע אנחנו אומרים את זה?

אורי מקלב: תראו מה שקרה בחוק הכשרות, תראו איזה הצלחות גדולות.

אורי מקלב: רק השבוע קראנו שמסעדה, מסעדת "אימא", אם אני לא טועה, שהייתה בכשרות צוהר – שכל רפורמת הכשרות הייתה בעבורם – הוא נגוע בנגיעות אישיות.

אורי מקלב: עוד ייחקר הדבר הזה, איך שצוהר היו בתוך החקיקה; אנשים עם אינטרסים, עם אינטרסים, היו בחוק הרפורמה.

אורי מקלב: הם היו בתוך המשרד, הוליכו את המהלך כדי שגם הם יוכלו להיות גוף כשרות וגם להיות אלה שקובעים קריטריונים לכשרות – דבר שלא היה כמוהו בישראל.

אורי מקלב: הוא הציג את זה יחד עם ישראל ביתנו: חוק כשרות ורפורמה.

אורי מקלב: ומה קרה?

אורי מקלב: אני שומע בשבוע שעבר – ומי שהרים פה את הידיים שיגיד – שאותה כשרות צוהר, אותה מסעדה בירושלים, ביקשה לעבור לכשרות מהדרין.

אורי מקלב: גם לא רבנות – מהדרין, הרבה יותר מכך.

אורי מקלב: בסופו של דבר הציבור הוא שאומר את זה.

אורי מקלב: אי-אפשר לזרות חול בעיני הציבור ולהגיד: רפורמה, אני רק אעשה יותר זול, אני רק איטיב עם הציבור.

אורי מקלב: בסופו של דבר הציבור אומר את דברו.

אורי מקלב: אותה מסעדה וכדוגמתה – יש עוד אחרות – לא מצליחים להתרומם בגלל שהכול שקר.

אורי מקלב: לכן, אני שואל: איך אפשר היום להעביר סמכות?

אורי מקלב: לכן אני אצביע נגד, וכמו שאני מבין גם חבריי.

אורי מקלב: למשרד שאין בו שר?

אורי מקלב: אין בו שר, אין בו אחראי, אין בו מי שנוטל אחריות.

אורי מקלב: האם ייתכן לקחת נושאים כאלה ולהעביר ממשרד המשפטים למשרד כזה?

אורי מקלב: הייתכן?

אורי מקלב: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אייכלר – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, בבקשה.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, זה נהיה כאן כמו התחנה המרכזית: נכנסים, יוצאים, חוזרים, מושבעים, מושבעים עוד פעם.

זה מה שנקרא ממשלה בהתפרקות, קואליציה בהתפרקות.

קריאה: - - -

כן, כן, כן, התפרקות.

איתן גינזבורג: אני מזכיר לך ש גם במפלגה שלך היו - - - לא מעטים - - - בכנסת הקודמת.

אני לא זוכר אף אחד שהוצבע מחדש.

לא זוכר אף אחד.

אצלכם היה שקט.

איתן גינזבורג: לא, אתה לא זוכר.

איתן גינזבורג: את ברוכי אתה לא זוכר?

איתן גינזבורג: אתה לא זוכר את ברוכי?

ואני אומר לך שאם זה היה תלוי בי, אני הייתי נאבק שלא תהיה במקום 14.

אני הייתי נאבק.

אם הייתי אצלכם, הייתה דמוקרטיה יותר גדולה.

אצלנו לפחות זה 18 רבנים.

קריאות: - - - דוגמה ומופת - - - זכויות נשים.

אצלנו זה 18 רבנים, גדולי תורה; אצלכם זה אדם אחד או אישה אחת שקובעת.

גלעד קריב: איפה הנשים אצלכם?

גלעד קריב: חבר הכנסת אשר, איפה חברות הכנסת אצלכם?

אבתיסאם מראענה: איפה הדמוקרטיה - - -

קריאה: דמוקרטיה - - -

זה לא ענייננו.

לענייננו – חבר'ה, אל תוציאו את כל התסכול של הפריימריז כאן.

תגן עליי, היושב-ראש.

את כל הפריימריז, את כל התסכול שלהם, הם מוציאים עליי.

קריאות: לא צריך.

קריאות: לא צריך הגנה, צריך דמוקרטיה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, נראה לי שאתה מסתדר היטב.

מיקי לוי: אתה מגרה אותם.

מה הולך פה?

איך יכול להיות שאני, אדם חסר השכלה, יכול להכניס אתכם לכזה לחץ?

מה קורה פה?

אדוני היושב-ראש, נתחיל מההתחלה.

כולנו יודעים, כולנו מבינים בכלכלה – עם תעודות כאלה ואחרות – ואנחנו יודעים שאנחנו נמצאים במצב של מחירים מאמירים.

כולנו יודעים שגם התנודות הקטנות חיות על פלסטרים.

פה הורידו את המס על הבלו, אחרי שצעקנו על זה חודשים.

פלסטר על זה, פלסטר על כל החברות - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אשר, כאחד שמתמצא בעניין, רק פעם אחת בהיסטוריה של מדינת ישראל הורידו את הבלו.

מיקי לוי: פעם אחת.

מיקי לוי: זו הייתה הפעם השנייה.

נכון, אבל מאחר שאתה היום יושב-ראש הכנסת, תסתכל בדפי הכנסת ותראה מתי הצענו לשר האוצר לעשות את זה.

מיקי לוי: אתה יודע כמה פעמים הצעתי את זה כשישבתי כחבר בוועדת הכספים אצל חבר הכנסת גפני?

לא, אבל בתקופה הקשה שאנחנו נמצאים בה.

אם היו עושים את זה קצת קודם, יכול להיות שהמדד היה נראה אחרת ועליות הריבית והכול.

מיקי לוי: ב-2018 הייתה תקופה נוראית.

אבל אדוני היושב-ראש, אנחנו יודעים דבר אחד – ואני מוקלט ומוסרט ורשום בפרוטוקול של דברי הכנסת:

אחרי החגים ואחרי הבחירות הולך להיות פה גל צונאמי, וכל אלה שהחזיקו עד עכשיו את עליות המחירים יעיפו את זה לשמיים.

אנחנו יודעים את זה, כולם יודעים את זה.

שר האוצר מנסה לשים פלסטרים כאלה ואחרים, אחרי שהוא נזכר ואחרי כל הטעויות האפשריות שהוא עשה, השר הכושל הזה.

בנושא הביטחון אנחנו במצב לא קל – לא נדבר על הגרעין, לא נדבר על מה שקורה ברחובות כל יום, שבחסדי שמיים אנחנו ניצלים – ובמה אתם מתעסקים?

מיקי לוי: משפט לסיום.

ובמה המפלגה של שר האוצר הכושל עם לב האבן, שדחה את כל ההצעות שהיו פה מכל קצוות הבית, כולל שכר מינימום, כולל הכול – במה הוא מתעסק?

האם אני מספיק משכיל בשבילו או אני לא משכיל בשבילו; האם להפלות את המורות רק בגלל שהן חרדיות; האם להפלות את הילדים הקטנים.

להילחם בילדים קטנים – זה האומץ שיש לך.

נראה אותך מול מנסור עבאס, השותף שלך, והשותף הבא שלך כנראה יהיה איימן עודה וטיבי.

מיקי לוי: תודה, תודה רבה.

תודה לך.

אני עוד אחזור היום לדוכן, אדוני.

מיקי לוי: Welcome to the club.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: ברשות אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השרה, חברי יושב-ראש הסיעה, מלכיאלי – מלכיאלי?

ינון אזולאי: אבל הוא לא שומע.

ינון אזולאי: ביקשת שאזכיר אותך, יושב-ראש הסיעה חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

מלכיאלי, תקשיב.

מיכאל מלכיאלי: - - - כבוד יושב-ראש הכנסת - - -

ינון אזולאי: זה מגיע לך בזכות ולא בחסד, שלא יחשבו פה.

ינון אזולאי: האמת היא שכשאני מסתכל על בקשת הממשלה להעברת סמכויות, אז לפעמים יגידו לנו: מה אכפת לך?

ינון אזולאי: יעבירו את זה לשר לשירותי דת.

ינון אזולאי: אבל כשאנחנו מסתכלים מי היה השר לשירותי דת האחרון, אנחנו מעדיפים שזה יישאר איפה שזה – יותר גרוע מזה לא יכול להיות.

ינון אזולאי: אנחנו מעדיפים שזה יישאר איפה שזה כרגע.

ינון אזולאי: אנחנו מעדיפים שבעזרת השם תקום ממשלה אחרת, ותקום ממשלה אחרת שטובה ליהדות, שטובה למסורת.

ינון אזולאי: ממשלה רעה כזאת לא חווינו מעולם.

ינון אזולאי: כל פעם שאנחנו חושבים שהגענו לשיא – אבל השיא היה הפעם.

ינון אזולאי: אנחנו נמצאים בערב יום ה-30 של מר"ן, ראש הישיבה חכם שלום כהן, שהיה נר לרגלינו, נשיא מועצת חכמי התורה, שהכאב על עם ישראל היה כאבו האמיתי.

ינון אזולאי: תמיד כשהיו מדברים איתו על כבוד, על נגיעות אישיות, הוא היה אומר: מסכן מי שיש לו את הכבוד והנגיעות האישיות.

ינון אזולאי: כל-כולו בשנה הזאת נלחם את מלחמתה של תורה.

ינון אזולאי: מהיהדות היה אכפת לו, מכל יהודי, מכל דבר שנפגע פה.

ינון אזולאי: היה אכפת לו מהרפורמות שרצו לעשות, ולצערנו גם הצליחו להרוס בחלקן בהרס היהדות במשרד לשירותי דת.

ינון אזולאי: באותו מקום שאותו אדם, שאני לא יודע למה בכלל הצניחו אותו במשרד הזה – תדברו עם העובדים הלא-דתיים שם והם יגידו לכם שהם מחכים ליום, שהם חיכו ליום שהוא ילך ומחכים ליום שתבוא השפיות בחזרה למקום הזה.

ינון אזולאי: הרסת את היהדות, אדון מתן כהנא.

ינון אזולאי: הרסת כל זכר ליהדות במקום הקדוש הזה.

ינון אזולאי: המדינה היהודית – היום כבר אין הבדל בין המדינה היהודית לשאר המדינות.

ינון אזולאי: אנחנו לא יודעים מהי מדינה יהודית ומהי אחרת.

ינון אזולאי: בזמן הקצר הזה הצלחת לטשטש את הזהות היהודית במדינת ישראל.

ינון אזולאי: אני מאחל לך שלא תיכנס לכנסת הבאה.

ינון אזולאי: כל דבר שטוב במדינה הזאת הרסתם.

ינון אזולאי: ולעם ישראל אני רוצה - - -

ניסיתם להרוס.

ינון אזולאי: ניסיתם.

ינון אזולאי: גם הרסו, הם גם הרסו.

ינון אזולאי: אנחנו, בעזרת השם, נבוא ונתקן.

ינון אזולאי: ואני רוצה לאחל לעם ישראל, לכל מי שנמצא, לכלל עם ישראל, שבעזרת השם השנה הזאת תהיה לנו שנה טובה.

ינון אזולאי: תכלה שנה וקללותיה, תחל שנה וברכותיה.

ינון אזולאי: תכלה הממשלה וקללותיה ותבוא ממשלת ימין וברכותיה.

ינון אזולאי: ולעובדי הכנסת, שאנחנו לא ניפגש כנראה עוד פעם לפני ראש השנה, תודה רבה לכם.

ינון אזולאי: הייתה שנה מאתגרת מאוד מבחינת

ינון אזולאי: כם, בשעות-לא-שעות, בזמנים-לא-זמנים.

ינון אזולאי: זה לא משנה אם זה עובדי תחזוקה, עובדי מטבח, סדרנים, ערוץ הכנסת, כל העובדים באשר הם – תודה רבה לכם.

ינון אזולאי: הייתם איתנו בכל רגע.

ינון אזולאי: בזכות

ינון אזולאי: כם אנחנו משרתים את הציבור, ואנחנו נמשיך לשרת את הציבור נאמנה.

ינון אזולאי: תודה ושנה טובה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: שנה טובה.

מיקי לוי: חבר הכנסת רז, בבקשה – מוותר; חבר הכנסת ארבל, לפרוטוקול – איננו; חבר הכנסת מרגי – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית, היות שבאמת אנו קרבים ונמצאים לקראת ה-30 של מר"ן, נשיא מועצת חכמי התורה הגאון הגדול רבי שלום הכהן, זכר צדיק לברכה, שלצערנו לפני פחות מחודש עם ישראל נפרד ממנו, הכאב הוא מאוד גדול, כי מדובר באדם, באישיות שהחזירה את עטרת תפארת ישראל.

משה אבוטבול: הכהן הגדול מאחיו, מאורם של עם ישראל, גם זכה והקים ישיבות, ויש לו רבבות של תלמידים בכל הארץ ובעולם שהקימו קהילות מפוארות בכל רחבי העולם.

משה אבוטבול: אנחנו למעשה למדנו הרבה ממעשיו הטובים, ממדרשיו, מהעשייה התורנית שלו.

משה אבוטבול: אני גם, כיושב-ראש השדולה למען השבת, חש חובה נעימה וצורך גדול להודות לו על כל תרומתו הגדולה לחיזוק וביסוס השדולה למען שמירת השבת, שהוא היה בעצם המדרבן הגדול גם בנושאים הללו של לחזק את העסקים שומרי השבת ולתעדף אותם על פני עסקים שהם מחללי שבת, כמו גם את הנושא שמתקרב, כבר בקרוב, הנושא של יציאה מוקדמת לאלה שנוסעים להוריהם שמחוץ לעיר – לצאת ולהשכים בשעון החורף, לצאת מוקדם יותר כדי שלא להגיע לשבת מתוך לחץ.

משה אבוטבול: וכבר היו כמה פעמים שאנשים, לצערנו, נאלצו לחלל שבת.

משה אבוטבול: מכתבו המפורסם שנתן לשדולה, שעל המכתב הזה חתומים כל גדולי ישראל; בין היתר חתמו לצידו של מר"ן ראש הישיבה הרב שלום כהן, גם כן זכר צדיק וקדוש לברכה, והרב חיים קניבסקי, שחתם לצדן על המכתב הזה, כמו גם רבנים נוספים, מועצת חכמי התורה, וגם הראשון לציון הרב יצחק יוסף ועוד שורה של אדמו"רים גדולים ורבנים כבירי שם שגם הצטרפו לחתימתו על השדולה למען השבת.

משה אבוטבול: אז ודאי שהכאב הוא גדול.

משה אבוטבול: אני מאוד מאוד שמח שבאמת, מאז הקמת תנועתנו, תנועת ש"ס, חכם שלום כהן ליווה את התנועה, והיה בעצם ממקימיה.

משה אבוטבול: כולם יודעים שהוא גם דרבן את מר"ן הרב עובדיה יוסף להקים את זה גם במישור המקומי, גם במישור הארצי.

משה אבוטבול: וברוך השם, הפירות – המוסדות, התלמידים, המפעלים הגדולים של מעיין החינוך התורני, בני יוסף ואל המעיין – כל הדברים האלה פזורים בכל הארץ.

משה אבוטבול: אנחנו חייבים לדעת שהפסדנו את אותו צדיק, ולכן באמת על זה היה דווה ליבנו; לכן אנו בוכים ומבכים את פטירתו של מר"ן, אביר הרועים, חכם שלום כהן.

מיקי לוי: תודה רבה.

משה אבוטבול: אני מקווה שעם ישראל ימצא, בעזרת השם, כל דרך להנציח את תרומתו הכבירה לעם ישראל, ובפרט שנושא השבת קרוב אליו מאוד, וקראו לו מרא דשבתא, ובפרט שהשבת הזאת היא שבת ניצבים, שזו השבת האחרונה בשנת תשפ"ב שבה נהדר יותר, נחזק יותר את השבת.

משה אבוטבול: בשורות טובות.

משה אבוטבול: שבת שלום.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת היא שבהתחלה לא תכננתי לעלות לדבר בהצעה הזו, אבל מכיוון שהיא נוגעת במשרד לשירותי דת, נזכרתי שהיה פה שר דתות שהתפטר מתפקידו ואמר, אפילו באיזשהו ציוץ: בשביל הערכים שלי התפטרתי מהממשלה.

יואב קיש: עכשיו, הוא התפטר באותו רגע – היום השבענו את חבר הכנסת כלפון בחזרה – אלה היו הערכים שלו, למנוע מהנורבגי יום טוב כלפון חס וחלילה להפיל את ממשלת השמאל.

יואב קיש: אז אלו הערכים של אותו שר דתות שהחליט להתפטר ואחרי זה ניסה והתחנן לשותפים שלו לחזור ולא הצליח, וכל האירוע הזה, בואו לפחות לא נשקר ולא נייפה אותו ולא נעשה ממנו משהו שהוא לא היה.

יואב קיש: אז קראו לזה: באתי לחזק את הקואליציה מבפנים ואחרי שבוע רצינו לחזור לממשלה.

יואב קיש: אז האמת היא פשוטה: זה לא ערכים, זה כיסִיאלוגיה.

יואב קיש: איך אומרים, כיסֵּאולוגיה או כיסִיאלוגיה?

מיכאל מלכיאלי: כיסְאולוגיה.

יואב קיש: כיסְאולוגיה.

יואב קיש: כיסְאולוגיה במשרד הדתות.

יואב קיש: אנחנו לא שותפים לזה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן צור, בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, חבריי, אני חייב להזכיר שמחר ערב יום ה-30 לפטירתו של מנהיגנו נשיא מועצת חכמי התורה חכם שלום הכהן.

יואב בן צור: איבדנו אישיות שהקרינה על כלל עם ישראל אהבה, חום, רגישות.

יואב בן צור: אין לנו ספק שאנו חווים, וכלל עם ישראל חווים, חיסרון שלא יוכל להימנות, לצערנו.

יואב בן צור: אנחנו מתפללים ומקווים שבעזרת השם, הקדוש ברוך הוא ייתן לנו תמורתו וחליפתו.

יואב בן צור: אתמול, אדוני היושב-ראש, הלכתי לנחם בבית משפחת רב-סרן בר פלח, השם ייקום דמו, לראות את המשפחה, את השבר הגדול של האלמנה – שהיא אלמנה כבר שנים רבות – של האחים, אחות וכל מי שהיה שם.

יואב בן צור: באמת, זה היה קורע לב.

יואב בן צור: בחור בשיא פריחתו, בחור בשיא אונו וכוחו הלך מאיתנו ללא עת.

יואב בן צור: יהי זכרו ברוך.

יואב בן צור: אני מקווה, בעזרת השם, שנשמתו נמצאת בגנזי מרומים תחת כיסא הכבוד, ובעזרת השם, הקדוש ברוך הוא ייתן לנו את תחיית המתים ונזכה לראות שוב את כל חיילינו וחללינו חוזרים איתנו.

יואב בן צור: אבל אי-אפשר בלי להתייחס למציאות היום-יומית.

יואב בן צור: אנחנו בעוד ימים ספורים נחוג את ראש השנה.

יואב בן צור: אבל לצערנו, למשפחות רבות לא תהיה ארוחה לחג.

יואב בן צור: יוקר המחיה הנורא שהממשלה הכל-כך לא טובה הזאת הביאה עלינו גורם לכך שאנשים פשוט אין להם במה לפתוח את הקניות או הרכישות לחג, ממש כך.

יואב בן צור: אנחנו שומעים מהעמותות שהן קורסות, עמותות שעוזרות למשפחות קורסות תחת הנטל של המשפחות שכל כך מבקשות סיוע.

יואב בן צור: יוקר המחיה המאמיר הזה, שעושה רע לחלקים ניכרים בציבור, היה יכול להימנע לו הממשלה הזאת הייתה מקבלת את בקשתנו להמשיך, ולו לזמן קצר, לתת לאותן משפחות את תלושי המזון שיזם יושב-ראש התנועה הרב אריה דרעי בקדנציה הקודמת, ולו רק כדי לתת לאנשים מרחב נשימה שיוכלו לחגוג את החג בצורה מכובדת, המצב היה לגמרי שונה.

גלעד קריב: - - -

יואב בן צור: מה, יצאת מהאוב?

יואב בן צור: נעלמת לכמה חודשים, לא שמענו אותך, לא ראינו אותך, מה קרה?

גלעד קריב: - - - שמח לשמוע.

משה אבוטבול: - - - הרפורמי - - -

יואב בן צור: אני רוצה לומר רק שבעזרת השם, הבטיח יושב-ראש התנועה שבממשלה החדשה שנקים - - -

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

יואב בן צור: בממשלה החדשה שנקים הוא ידאג לכך שבכל שנה יהיו מיליארד שקלים כדי לתת לאותן משפחות זריקות חיות כדי שיוכלו לצוף מעל פני המים, וגם ניתן פתרון כדי שהמשפחות הללו יצאו ממעגל העוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

יואב בן צור: לסיום, רק מילה אחת.

יואב בן צור: אני רוצה להודות, כחבריי, ולמסור שנה טובה לכלל עובדי הכנסת.

מיקי לוי: אמן.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, הם עושים פה עבודה נפלאה, במסירות נפש.

יואב בן צור: מגיע להם הכול.

יואב בן צור: שלכולם תהיה שנה טובה, כתיבה וחתימה טובה.

מיקי לוי: אמן.

יואב בן צור: לאדוני המזכיר, לכל הצוות, בטח ליושב-ראש ולכל סגניו, שנה טובה.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת בן צור.

מיקי לוי: שנה טובה.

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, בבקשה.

מיכל רוזין: כבוד יושב-ראש הכנסת, חבר הכנסת קיש, אני רוצה לפנות אליך.

מיכל רוזין: חבר הכנסת קיש, הוא לא שומע אותי.

מיכל רוזין: רציתי לברך אותו על חתונתו.

מיכל רוזין: רגע, רציתי לברך אותך על חתונתך ובהצלחה בזוגיות ואושר ועושר, אבל אני רוצה גם לפנות אליך, אם תרשה לי, לרגע, בנושא פוליטי.

מיכל רוזין: החלטתם לפנות לפסילת בל"ד.

מיכל רוזין: אחרי שעשיתם הכול - - -

יואב קיש: אם את פונה אליי אני אוכל לקבל חמש דקות להשיב?

מיכל רוזין: אין בעיה, בשמחה.

מיכל רוזין: אז תענה לי בחמש דקות.

מיכל רוזין: לדעתי בדקה אתה יכול לסכם, אבל אני אגיד בדקה שמצד אחד אתם מחבקים, באמת, את הקיצוניים שבבית הזה – את בן גביר, את מפלגת נעם, שונאי ערבים, שונאי להט"בים, שונאי נשים, פועלים באמת במקומות הכי חשוכים, אלימים ופורעים, ומצד שני, את מפלגת בל"ד שמדברת על שוויון ועל דו-קיום - -

מיכאל מלכיאלי: מה עם שונאי חרדים?

מיכל רוזין: - - אתם רוצים לפסול.

מיכל רוזין: איפה ההיגיון?

מיכאל מלכיאלי: - - -

מיכל רוזין: אתם, אתם - - -

מיכאל מלכיאלי: - - - חרדים.

מיכל רוזין: ושונאי חרדים?

מיכל רוזין: מי שונא חרדים?

מיכל רוזין: אף אחד לא שונא חרדים.

מיכאל מלכיאלי: - - -

אוריאל בוסו: השוואה נהדרת.

מיכל רוזין: אנחנו לא שונאי חרדים, אנחנו לא שונאי חרדים.

מיכל רוזין: אנחנו אפילו אמרנו שאנחנו רוצים לשבת איתכם בממשלה.

מיכל רוזין: הצענו לכם לשבת איתנו בממשלה.

מיכל רוזין: אתם אלה שהחרמתם אותנו.

מיכאל מלכיאלי: מריצות.

מיכל רוזין: החרמתם אותנו.

מיכאל מלכיאלי: - - -

מיכל רוזין: רגע, אני רוצה להבין, אתה הגשת בקשה לפסול את ישראל ביתנו?

מיכל רוזין: לא.

מיכאל מלכיאלי: מריצות, במריצות.

מיכל רוזין: הגשת רק על בל"ד, כי אתם רק שונאים ערבים, כי אתם רק רוצים - -

מיכאל מלכיאלי: מי שונא ערבים?

מיכל רוזין: - - כי אתם רק רוצים שלערבים לא יהיו נציגים לגיטימיים פה בכנסת.

מיכל רוזין: לאזרחי ואזרחיות מדינת ישראל מגיע ייצוג בכנסת גם אם הם לא - -

ינון אזולאי: - - -

מיכל רוזין: - - תואמים את עמדתכם.

מיכל רוזין: אתם מבקשים לפסול רק אותם.

ינון אזולאי: - - - אל תשנאי אף אחד.

ינון אזולאי: למה את שונאת את בן גביר?

מיכל רוזין: אני דיברתי אל חבר הכנסת קיש כנציג הליכוד שהגיש בקשה לפסילה ואני אומרת פה לצד הזה, לקואליציה הבאה, תזכרו, רק שותפות אמיתית עם החברה הערבית במדינת ישראל תייצר שלום ושוויון, תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת רוזין.

מיקי לוי: השרה כהן, את רוצה לסכם או לגשת להצבעה?

מיקי לוי: לגשת להצבעה.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, בבקשה לשבת, אנחנו ניגשים להצבעה.

מיקי לוי: בבקשה לתפוס את המקומות.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד הודעת הממשלה – 23

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: מה לא בסדר?

מיקי לוי: זה נחמד.

מיקי לוי: נקלט, הכול בסדר.

מיקי לוי: בעד – 23, איי, איי, איי, חבריי למחשוב – למי לא נקלט?

מיקי לוי: אוקיי, רק שנייה, אני מוציא את הרשימה.

מיקי לוי: כן, יש לי, אבל זה לא מופיע על הצג, זו עוד תקלה.

מיקי לוי: אוקיי, יש שיפור נוסף כי זה לא מופיע על הלוח.

מיקי לוי: מי לא נקלט?

מיקי לוי: אני רוצה לבדוק, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מיכאלי, דקה, סליחה, מלכיאלי, אתה צודק, אני מתנצל.

מיקי לוי: מי עוד?

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן, חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת פרוש נקלט – אני כבר אומר.

קריאה: אין חיווי על המסך.

מיקי לוי: בסדר.

מיקי לוי: היום זו הרצה ראשונה – לא תחת לחץ.

קריאה: - - -

מיקי לוי: מאה אחוז.

משה גפני: שלי נקלט?

מיקי לוי: טסלר – נקלט; גפני – נקלט.

קריאה: - - -

מיקי לוי: אנחנו מריצים את זה.

מיקי לוי: זו מערכת חדשה, יותר ידידותית – יש בה תקלות.

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן, אצלך בדף השני?

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אין לי רוטמן.

יואב קיש: לרוטמן לא היה - - -

מיקי לוי: רוטמן איננו, תוספת.

מיקי לוי: מלכיאלי – אצלך?

מיקי לוי: אצלי.

מיקי לוי: מלכיאלי – נקלט; פרוש – נקלט.

מיקי לוי: רק רוטמן לא נקלט.

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן, נגד?

מיקי לוי: נגד.

מיקי לוי: להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 23, נגד – 16, עם חבר הכנסת רוטמן.

מיקי לוי: לפיכך, אני קובע שהצעת הממשלה עברה.

מיקי לוי: אני עובר להמשך סדר-היום.

מיקי לוי: הודעה למזכיר הכנסת.

מיקי לוי: בבקשה.

יואב קיש: היושב-ראש, רגע.

יואב קיש: פתאום אני רואה שכתוב לי "ביטן".

מיקי לוי: כי אתה יושב במקום של דוד ביטן.

יואב קיש: אני יושב במקום שלי.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אתה יושב במקום של דוד ביטן.

מיקי לוי: אתה שכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, אתה כבר פה.

מאי גולן: ביטן לא היה יושב פה.

איתן גינזבורג: בגלל שהיו שינויים - - -

יואב קיש: איזה שינויים?

יואב קיש: הליכוד לא עשה שינויים.

מיקי לוי: למה שינו?

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, ברגע שטלי פלוסקוב – נמסרה הודעה למזכירת הסיעה שלך.

קריאה: - - -

יואב קיש: טוב, אז אני בטעות הצבעתי - - -

מיקי לוי: מאה אחוז.

קריאות: - - -

מיקי לוי: שקט.

מיקי לוי: נא להחליף את ההצבעה של חבר הכנסת קיש בחבר הכנסת ביטן – להחזיר אותו חזרה להצבעה שלו.

מיקי לוי: הכול נוצר בגלל שחברת הכנסת פלוסקוב נכנסה, אז יש שינוי.

קריאה: - - -

מיכאל מלכיאלי: קיש ביקש לעבור לשבת ליד אבוטבול.

מיקי לוי: נמסרה הודעה.

מתן כהנא: - - -

מיקי לוי: חברים, זה בסדר.

מיקי לוי: זו לא אשמתו של חבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: אני קובע כי לא נמסרה הודעה, והצבעתו נכללה כהצבעה אישית.

מיקי לוי: נגמר.

מתן כהנא: לאביר קארה הוצאתם את המיץ - - -

מאי גולן: כן, זה בול אותו דבר, מתן.

מאי גולן: זה בול אותו דבר.

מאי גולן: בול שהוא מצביע בעד והוא יושב במקום הלא נכון.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, נראה לי שאני מסתדר – לא?

מאי גולן: לא.

מאי גולן: אני סתם התגעגעתי.

מיקי לוי: מזמן לא - - -

מיקי לוי: אוקיי, חברים, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מיקי לוי: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

דן מרזוק: ברשות יושב-ראש הכנסת, אבקש להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק בתי משפט לעניינים מינהליים (תיקון מס' 132) (בתי משפט שלום לעניינים מינהליים), התשפ"ב–2022; הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 147) (תחולת הדין הישראלי על עבירות חוץ שנעברה בידי אזרח ישראלי או תושב ישראל), התשפ"ב–2022; הצעת חוק סמכויות לאיסוף ואבחון של נתוני נוסעים הנכנסים לישראל או היוצאים ממנה, התשפ"ב–2022; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (מס' 132), התשפ"ב–2022.

דן מרזוק: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

דן מרזוק: הצעת חוק שימוש בזרע של נפטר לשם הולדה, התשפ"ב–2022, של חברי הכנסת מאי גולן וצבי האוזר.

דן מרזוק: כמו כן, על פי סעיף 96 (ד) לתקנון הכנסת, משחדלה חברת הכנסת עידית סילמן לכהן בכנסת בי"ז באלול התשפ"ב, 13 בספטמבר 2022, נמחק שמה מהצעות חוק שהייתה שותפה להן עם מציעים אחרים.

דן מרזוק: הצעות חוק שהוגשו מטעמה כמציעה יחידה הוסרו מסדר-היום.

דן מרזוק: כמו כן, הונחה היום על שולחן הכנסת הודעתה של השרה להגנת הסביבה תמר זנדברג על מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת אלון טל, אמילי מואטי, מוסי רז ופטין מולא בנושא: היערכות לאומית להתמודדות עם אסונות אקולוגיים ימיים.

דן מרזוק: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה למזכיר הכנסת.

מיקי לוי: [מס' מ/1556; דברי הכנסת, חוב' ל"ג, ישיבה 148; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: ובכן, המשך סדר-היום – סעיף 5: הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 35 – הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התשפ"ב–2022; לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מיקי לוי: מציג חבר הכנסת איתן גינזבורג, בשם יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה.

מיקי לוי: בבקשה.

איתן גינזבורג: אין דוברים.

איתן גינזבורג: זו קריאה שנייה ושלישית.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 35 – הוראת שעה – נגיף הקורונה החדשה).

איתן גינזבורג: ההצעה מובאת בפניכם לפני הקריאה השנייה והשלישית.

איתן גינזבורג: סעיף 3א(ב1) לחוק הכניסה לישראל מסמיך את שר הפנים להאריך את שהותם בישראל של עובדי סיעוד זרים מעבר לתקופות המרביות הקבועות בחוק, מטעמים הומניטריים מיוחדים וחריגים המתקיימים במטופל הסיעודי.

איתן גינזבורג: בקשות הארכה אלה עשויות להידחות, בין השאר, בשל אי-עמידה בתנאי הסף שבסעיף או בשל טעמים מהותיים שנמצאו לאחר שקוים דיון בבקשה בוועדה המייעצת שהוקמה לפי סעיף זה.

איתן גינזבורג: בעקבות התפשטות נגיף הקורונה והמגפה שנוצרה בעקבותיה – צריך להגיד: בעקבותיו.

איתן גינזבורג: נגיף.

אבתיסאם מראענה: - - -

איתן גינזבורג: אה, נגיף הוא נקבה?

איתן גינזבורג: נעים מאוד.

איתן גינזבורג: אני יודע שבעברית נגיף זה זכר.

איתן גינזבורג: לא צריך כל דבר להביא לקצה גם בעיוות המציאות והעובדות.

איתן גינזבורג: לא, נקבה – נקבה.

איתן גינזבורג: בעקבות התפשטות נגיף הקורונה והמגפה שנוצרה בעקבותיו הוטלו בעולם כולו, ובישראל בפרט, הגבלות שונות על האוכלוסייה, במטרה למנוע את התפשטות המגפה, לרבות הגבלות על כניסה למדינות ויציאה מהן.

איתן גינזבורג: בעקבות כך הצטמצם בתקופת ההגבלות גם מספרם של עובדי סיעוד זרים חדשים שנכנסו לישראל.

איתן גינזבורג: צמצום מספרם של עובדי הסיעוד הזרים החדשים בשל מגפת הקורונה כאמור, יצר צורך חריג ובלתי צפוי לתת פתרונות זמניים לטיפול באוכלוסיות של המטופלים הסיעודיים בישראל המחזיקים בהיתר להעסקת עובד זר לסיעוד לפי חוק עובדים זרים.

איתן גינזבורג: בעקבות האמור, החל מחודש מרץ 2020, שהוא המועד שבו החל עיקר ההגבלות, הודיעה רשות האוכלוסין וההגירה כי החליטה על מתן תקופת היערכות ליציאתם של עובדי סיעוד זרים מישראל שבקשות ההארכה לגביהם נדחו כאמור, ובה לא תיאכף הדרישה ליציאתם מישראל.

איתן גינזבורג: הודעות על תקופת היערכות ליציאה מישראל כאמור ניתנו גם לגבי עובדי סיעוד זרים שהחלטה סופית של ערכאה שיפוטית שקבעה כי עליהם לצאת מישראל ניתנה בחודש מרץ 2020 או אחריו.

איתן גינזבורג: מזמן לזמן פרסמה הרשות הודעות המאריכות את תקופת ההיערכות.

איתן גינזבורג: בשנת 2021, עקב ירידת התחלואה בישראל והגדלת כמות הטיסות הנכנסות למדינה, ניתנה הודעה על הפסקת תקופת ההיערכות ליציאה מישראל של עובדי הסיעוד הזרים האמורים, ונמסר כי עליהם לצאת מישראל עד 30 ביוני 2021.

איתן גינזבורג: עם זאת, בשל פניות רבות ממטופלים סיעודיים ומבני משפחותיהם, שלפיהן נוצר קשר טיפולי משמעותי בין עובדי סיעוד זרים שלגביהם ניתנה תקופת היערכות ארוכה לבין המטופלים הסיעודיים שבהם הם טיפלו בתקופה זו, ועל מנת למנוע ניתוק קשר טיפולי ארוך טווח זה, נחקקה לפני כשנה הוראת שעה שהייתה תקופה למשך ארבעה חודשים ואפשרה באופן חריג בחינה מחדש ואישור של בקשות ההארכה שנדחו בתקופת מגפת הקורונה.

איתן גינזבורג: זאת, כאשר הקשר הטיפולי בין המטופל לעובד הזר נמשך מעל לחצי שנה, בשל ההסתמכות על תקופת ההיערכות הארוכה שניתנה בעקבות מגפת הקורונה, ובלבד שבעת הגשת הבקשה העובד הזר לא שהה בישראל מעל 13 שנה.

איתן גינזבורג: עם זאת, בשל התפרצויות נוספות של מגפת הקורונה, אשר גרמו שוב לקשיים ומגבלות בקשר לכניסה ויציאה מישראל, ניתנו גם לאחר פקיעת הוראת השעה תקופות היערכות נוספות ליציאה מישראל של עובדי הסיעוד הזרים שבקשות בעניינם נדחו במהלך התקופה.

איתן גינזבורג: לאור האמור, מוצע בהצעת חוק זו, שהיא מיזוג של הצעת חוק ממשלתית ושל הצעת חוק פרטית של חברת הכנסת אבתיסאם מראענה, לקבוע הוראת שעה נוספת לתקופה של ארבעה חודשים, שבה יהיה ניתן לבחון מחדש ולאשר בקשות של מטופלים שנדחו בתקופת מגפת הקורונה באופן חריג, במקרים שבהם הקשר הטיפולי בין המטופל המבקש לעובד הזר נמשך מעל שלושה חודשים, בהסתמך על תקופות ההיערכות שניתנו, ובלבד שבתחילת התקופה הקובעת העובד הזר לא שהה בישראל מעל 13 שנים.

איתן גינזבורג: הצעת חוק זו מוגשת ללא הסתייגויות וללא בקשות דיבור, ולכן אבקש כי הכנסת תתמוך בהצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית בנוסח המוצע מטעם הוועדה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לכולם.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת גינזבורג.

מיקי לוי: מכיוון שאנחנו בקריאה שנייה ושלישית, אין סדר דוברים.

מיקי לוי: נא לשבת, בבקשה.

מיקי לוי: אין הסתייגויות, ולכן נעבור להצבעה בקריאה השנייה, ולאחר מכן בקריאה השלישית.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד סעיף 1 – 22

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 22, אין מתנגדים, נוכח אחד.

מיקי לוי: לפי התאורה, זה חבר הכנסת רוטמן שלחץ "נוכח".

מיקי לוי: עכשיו האורות יותר בולטים, אז אני רואה.

מיקי לוי: לפיכך, הצעת החוק עברה בקריאה שנייה.

מיקי לוי: חבר הכנסת האוזר לא נקלט?

מיקי לוי: נוסיף את חבר הכנסת האוזר.

מיקי לוי: לפיכך, אנחנו ניגשים להצבעה בקריאה השלישית.

מיקי לוי: בעד החוק – 23

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 23, אין מתנגדים, אין נמנעים, שניים נוכחים.

מיקי לוי: לפיכך, הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 35 – הוראת שעה – נגיף הקורונה החדש), התשפ"ב–2022, עברה בקריאה שלישית, ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

מיקי לוי: ממשיכים בסדר-היום.

אבתיסאם מראענה: רגע - - -

מיקי לוי: אה, שכחתי.

מיקי לוי: אני מתנצל.

מיקי לוי: בבקשה, מגיע לך על פי התקנון.

מיקי לוי: רוצה לברך – בבקשה.

אבתיסאם מראענה: כמה זמן - - - מה לא עשיתי בשביל זה.

מיקי לוי: אני מתנצל.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, כמה זמן זה?

מאי גולן: רק שנדע.

מיקי לוי: שלוש דקות.

אבתיסאם מראענה: אדוני היושב-ראש, אדוני מזכיר הכנסת, סגניות נכבדות, חברות וחברים שלי, חברות כנסת, אני מברכת על כניסתה של הוראת השעה שיזמתי ביחד עם משרד הפנים ונכנסה לספר החוקים.

אבתיסאם מראענה: אחרי שנה של מאמצים, הוראת השעה תאפשר הסדרת קבע של עבודתם של מטפלות ומטפלים סיעודיים שנקלטו אצל מטופלים בתקופת הקורונה – מרץ 2020 עד יוני 2022 – והבקשה להסדרת עבודתם נדחתה מטעמים שונים.

אבתיסאם מראענה: בשל המחסור החריף שנוצר בעובדים בתקופת הקורונה, הרבה בלגן קרה, והרבה אנשים, מטופלות ומטופלים, שההסדרה והקליטה של אותם עובדים זרים שטיפלו בהם ונוצר ביניהם קשר כל כך טוב, היינו צריכים להגיע, אחרי שנה של עבודה מאומצת בתוך הוועדה וכמובן עם משרד הפנים – הגענו למצב שצריך להסדיר את קליטתם באופן קבוע.

אבתיסאם מראענה: חוסר הוודאות והיציבות שנבעו ממדיניות זו יצרו קושי, קושי רב, ומתח נפשי עצום למטופלים ולמטופלות יחד.

אבתיסאם מראענה: הוראת השעה שהכנסנו היום לספר החוקים של מדינת ישראל תאפשר לסיים את עידן הקורונה – ביי ביי קורונה – תוך שאנו עושות ועושים צדק עם המשפחות ועם העובדים והעובדות הזרות ולא נביא לגירוש שלהם, לגירוש של מי שמטפל במסירות בהורים שלנו, בסבים ובסבתות שלנו, בחברים שלנו, באנשים הסיעודיים שכל כך צריכים – בטח ובטח בתקופה כל כך קשה עבורם.

אבתיסאם מראענה: כיושבת-הראש של הוועדה לעובדות ועובדים זרים בכנסת חזרתי והדגשתי את הצורך האקוטי לתת מענה למטופלים סיעודיים ובני משפחותיהם שנקלעו למשבר החריף הזה בתקופת הקורונה.

אבתיסאם מראענה: הוראת השעה שאושרה היום היא תוצר של אין-ספור שיחות ופגישות עם מטופלים, עם עובדים ומשפחותיהם, שמודאגות.

אבתיסאם מראענה: קיימתי כעשרה דיונים שיזמתי בוועדה בראשותי על מנת לתת להם במה ואפשרות להשמיע את קולם ואת ומצוקתם.

אבתיסאם מראענה: אני ממש רוצה להודות לשרת הפנים אילת שקד ולרשות האוכלוסין, שנעתרו לקריאה הזאת והיו שותפות ושותפים לחקיקה של הוראת השעה.

אבתיסאם מראענה: תודה לענבל משאש, ראש מינהל עובדים זרים, ותודה לשרי גבאי מהייעוץ המשפטי של רשות האוכלוסין וההגירה; כמובן, תודה רבה למנהלת הוועדה של עובדות ועובדים זרים מיכל דיבנר כרמל על העבודה המדהימה שהיא עשתה כל השנה הזאת, וכמובן ליועצת שלי לענייני הוועדה יעל אורבך.

אבתיסאם מראענה: אני גם רוצה להגיד תודה בהזדמנות הזאת, לפני הבחירות שיבואו עלינו בברכה, לסדרניות ולסדרנים המסורים, המדהימים והמדהימות, שהיו איתנו לאורך כל הדרך בתוך הוועדות, שלפעמים היו סוערות ולפעמים פחות, אבל אין ספק שעשו עבודה מדהימה ונתנו לנו את האפשרות לקיים את הדיונים בצורה הכי טובה שיש.

אבתיסאם מראענה: אז תודה רבה ומזל טוב לזכויות האדם, למטופלים הסיעודיים ולבנות משפחותיהם.

אבתיסאם מראענה: אכן עשינו היסטוריה.

אבתיסאם מראענה: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה לך על היוזמה.

מיקי לוי: אני מברך אותך.

מיקי לוי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/940)].

מיקי לוי: אני ממשיך בסדר-היום.

מיקי לוי: הסעיף השישי בסדר-היום – הצעת חוק שימוש בזרע של נפטר לשם הולדה, התשפ"ב–2022, של חברת הכנסת מאי גולן וצבי האוזר, לקריאה ראשונה.

מיקי לוי: חברת הכנסת מאי גולן, בבקשה.

מאי גולן: אני אתנצל מראש לפני שנתחיל.

מאי גולן: אין לי עשר?

מאי גולן: הבנתי שיש לי עשר דקות מטעם הסיעה.

מיקי לוי: חמש את וחמש האוזר.

מאי גולן: אין לי עשר?

איתן גינזבורג: אתם שני מציעים, חילקו ביניכם את הזמן.

מאי גולן: אבל הבנתי שבלי קשר אליי יש לו חמש.

מיקי לוי: לא.

איתן גינזבורג: זה לא שתי הצעות, זו הצעת חוק אחת, חילקו ביניכם.

מיקי לוי: אני מאפס ואתחיל מההתחלה.

מאי גולן: אז רק לפני שאני אתחיל, שנייה, רק לציין משהו – אם אני משתעלת, אני מתנצלת.

מאי גולן: עם החולי – בגלל זה גם לא הייתי בוועדה.

מאי גולן: הצעת חוק משפחות חיילים שנספו במערכה, או איך שאני מכנה את ההצעה הזאת – חוק ההמשכיות, הכל-כך מרגש.

מאי גולן: אני לא יכולה לתאר, משפחות שכולות יקרות, כמה אני מתרגשת היום לעמוד פה, לעמוד במעמד הזה, שאני מרגישה שהוא משול לילד שנולד בכאבים קשים ובצירים קשים, אבל אנחנו מצפים כולנו ליילוד, שיביא אושר, שיביא שמחה למקום שיש בו כאב, ימלא את החלל הריק הזה.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, אני לא יודעת אם אתה מבין כמה קדוש החוק הזה, קדוש ממש, לא רק למשפחות השכולות אלא לכל המהות שלנו כעם היהודי, לעם ישראל.

מאי גולן: כמה אני מתרגשת לדבר עליו.

מאי גולן: אני רוצה להגיד לכם שכשה

מאי גולן: בשורה הגיעה השבוע – אני לא הייתי בוועדות אבל עקבתי אחרי כל דבר, כי הייתי באמת חולה כמה שבועות; ברוך השם, אני פה – אבל כשהבשורה הגיעה, על כך שהצעת החוק תגיע למליאת הכנסת היום, זה היה בצורה מצמררת וכואבת בדיוק, אבל בדיוק, באותו יום שאיבדנו עוד פרח נדיר, קצין הנח"ל בר פלח, השם ייקום דמו.

מאי גולן: בדיוק באותו יום הבנו שהחוק הזה מגיע לקריאה ראשונה.

מאי גולן: וכשאני רואה אתכן, את המשפחות השכולות הכל-כך יקרות שיושבות פה ביציע, אני יודעת שממש לא תכננתם לשבת פה.

מאי גולן: לא חלמתם, לא רציתם, זה לא היה שום דבר שקשור אליכם כשהבאתם לעולם את הילד היקר שלכם.

מאי גולן: אבל אתם פה, אתם נגררים בעל כורחכם למסע הקשה הזה, שאיזה מסע הוא?

מאי גולן: מסע לחיים, לדבר היקר והיפה ביותר שקיים.

מאי גולן: אני רוצה לספר לכם שאני נחשפתי למאבק הזה עוד לפני שאיבדנו את הבנים היקרים שלכם, כשראיתי את המסע הקשה של אשר ועירית שחר, ההורים של סרן עומרי שחר, כשראיתי את המאבק הקשה שלהם להוכיח – את מה?

מאי גולן: את זה שהם ראויים להיות הורים.

מאי גולן: זוג הורים, שגידלו כאן לתפארת מדינת ישראל משפחה, ילדים, נכדים, צריכים לצאת למסע של שנים ארוכות בארץ ובעולם, כדי להוכיח מה?

מאי גולן: שהם ראויים להיות הורים, ההורים הנפלאים שהם.

מאי גולן: ולמי?

מאי גולן: לכאלה שתבעו לעצמם את זכות הווטו – היא מפריעה לי.

מאי גולן: סליחה, זה מאוד מפריע לי.

מאי גולן: חברת הכנסת לסקי, זה מאוד מפריע לי.

מאי גולן: היא לא שומעת.

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, חבר הכנסת רז, אתם מפריעים לה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

מאי גולן: למי אתם צריכים להוכיח?

מאי גולן: להוכיח לאלה שתבעו לעצמם את זכות הווטו להחליט מי אחראי על הבריאה; מי אחראי על ההמשכיות; מי אחראי על החיים.

מאי גולן: באיזו זכות?

מאי גולן: מי שמכם להחליט דבר כזה?

מאי גולן: הרי יש רק אחד שיושב שם במרומים שמחליט מי לוקח ומי נותן, לא אף אחד אחר.

מאי גולן: ואחריכם, לצערנו, בסבל בל יתואר הצטרפו משפחות שכולות נוספות למאבק לזכות לחיים: ניצה, אימו של סמל ראשון בראל חדריה שמואלי, השם יקום דמו; ברוך, אביו של סמל ראשון עמית בן יגאל, השם יקום דמו; האחות והאימא של רב טוראי שאול ויצמן, זיכרונו לברכה.

מאי גולן: חברים, אנחנו עם מוקף אויבים.

מאי גולן: למרות שאני מקווה מאוד שלא לנצח נחיה על חרבנו, כרגע הפתרון אינו באופק, ואנחנו חייבים להם את זה ברמה המוסרית, הערכית, הבסיסית.

מאי גולן: להם ולפרחים המדהימים שנקטפו בדמי ימיהם.

מאי גולן: גם להם.

מאי גולן: ואגב, זה לא רק הנחמה של המשפחות השכולות, זאת גם הנחמה שלנו, כאן של הבית הזה, של חברי הכנסת.

מאי גולן: זו הנחמה של כלל אזרחי מדינת ישראל שמחשיבים את עצמם פטריוטים, ציונים, אלו שכואבים איתכם את הכאב הזה.

מאי גולן: יש רבים רבים כאלו.

מאי גולן: זו גם הנחמה שלהם.

מאי גולן: אני לא אכחיש ואומר שנתקלתי באין-ספור חומות פוליטיות כשהגשתי את הצעת החוק הזאת.

מאי גולן: באמת הרגשתי שמסתכלים עליי כאילו בעין עקומה דווקא בבית הזה, ושהחוק הזה הוא מופרך.

מאי גולן: בכנות, לא הופתעתי כשהגיע מישהו מהמחנה הנכון והצליח להעביר את החוק.

מאי גולן: וזה בסדר, זה לא העניין עכשיו.

מאי גולן: אני מברכת על זה, כי זה לא העניין.

מאי גולן: אבל אני רוצה - - -

מיקי לוי: זה חלק מהעניין.

מאי גולן: זה קצת חלק מהעניין, נכון, אדוני היושב-ראש.

מאי גולן: זה נכון מה שאתה אומר.

מאי גולן: אבל אני אומרת שזה לא משנה, כי אני אישה מאמינה, באמת מאמינה, והכול מאיתו יתברך והכול בהשגחה.

מאי גולן: ולכן לא משנה כמה סירבו לתת הסכמה, אדוני היושב-ראש, להצעת החוק הזו, הגשתי אותה שוב ושוב ושוב, כי ידעתי שהיא תעבור.

מאי גולן: אתה עד לכך, נכון?

מיקי לוי: נכון.

מאי גולן: נכון?

מאי גולן: אפילו דיברנו על זה כאן מעל הבמה.

מאי גולן: ולכן אני אומרת בלב שלם - - -

יואב קיש: - - -

מיקי לוי: היא ביקשה עשר.

מיקי לוי: את רוצה עוד כמה דקות?

מאי גולן: בבקשה, אדוני היושב-ראש, זה ממש - - -

מיקי לוי: קיבלת.

מאי גולן: תודה רבה.

מאי גולן: תודה.

מאי גולן: זה באמת חשוב לי.

מאי גולן: אני רוצה להגיד לכם שלא משנה, הורים שכולים, משפחות שכולות, ואזרחי מדינת ישראל, אני עומדת כאן ומבטיחה לכם ביום הזה שלא משנה מה יקרה – בממשלה הזו או בממשלה הבאה – אני מתחייבת שהחוק החשוב הזה יעבור גם בקריאה השנייה וגם בשלישית, ויירשם בעזרת השם בספר החוקים של מדינת ישראל.

מאי גולן: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לספר לך משהו קטן, כשנכנסתי לכנסת הזו, עכשיו, באמת ידעתי שבגלל האילוצים, ענייני קואליציה ואופוזיציה, אני לא אוכל להעביר הרבה חוקים, מה לעשות, אבל אני מאמינה בהשתדלות.

מאי גולן: כשעושים השתדלות מלאה בסוף משהו קורה.

מאי גולן: אמרתי לעצמי, ביני לבין עצמי, באמת, את המשפט הבא: גם אם אני אצליח רק את החוק הזה, רק את החוק הזה להעביר, אני יודעת שכל המסע שעשיתי לכנסת ישראל ובכנסת ישראל היה שווה.

מאי גולן: למה?

מאי גולן: כי זה מגיע לא רק לכם, אלא לעם ישראל.

מאי גולן: בזכות ולא בחסד.

מאי גולן: אני מסיימת בזה שאני רוצה להודות גם לחבר הכנסת לשעבר עוזי דיין על כל העזרה שהוא נתן לי עוד לפני שנתיים וחצי תמימות, בקידום החוק הזה; תודה ליושב-ראש ועדת העבודה והרווחה אפרת רייטן.

מאי גולן: זה לא היה פשוט – כל העבודה נמרצת מול היועצים המשפטיים על כל סעיף וסעיף.

מאי גולן: אני מברכת על מיזוג ההצעות עם חבר הכנסת האוזר; תודה גם לחברת הכנסת סילמן; ואני מברכת על-כך שהייתה פה הסכמה רוחבית בנושא, בלי ענייני שמאל וימין, בלי ענייני קואליציה ואופוזיציה.

מאי גולן: שאפו, כל הכבוד.

מאי גולן: כשמגיע אז מגיע.

מאי גולן: למה?

מאי גולן: כי אתן משפחות יקרות, אתן מעל הכול.

מאי גולן: אני אוסיף ואומר גם, אדוני היושב-ראש, שאני מברכת על כינוס המליאה בזמן הפגרה.

מאי גולן: זה גם היה דבר לא פשוט.

מאי גולן: נקווה, בעזרת השם, ונתפלל מכל הלב ומכל הנשמה, שבעזרת השם לא יצטרפו עוד משפחות שכולות למדינה הזאת, לעם הזה, לארץ הזו.

מאי גולן: באמת, שנזכה להביא את הילדים האלו לאושר ולשמחה.

מאי גולן: ושבעזרת השם בזכות השנה הטובה הזאת שבאה עלינו לטובה נזכה לאושר, לבריאות, להצלחה לעם ישראל, ולהגנה על חיילינו ועל החיילות שלנו, ועל כלל כוחות הביטחון בישראל.

מאי גולן: שנה טובה, חתימה טובה.

מאי גולן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת האוזר.

מיקי לוי: בדרכך למטה אני אגיד: אני הייתי עד לכך שהגשת את זה פעם אחר פעם.

מיקי לוי: חברת הכנסת, ולא הבנתי למה זה לא עבר בכנסות שאת היית חברה בהן והממשלה הייתה שלך.

מיקי לוי: לכן, אחרי שפנתה אליי עירית מ"זר למשפחות" – ואני ממשפחה שכולה – וחככתי בדעתי איך אני יכול לסייע, אמרתי שהפתרון היחיד הוא לזמן מישהו מהקואליציה אליי למשרד, ששר המשפטים – ואני אומר את זה על השולחן – הוא מסיעתו.

מיקי לוי: בחרתי בחבר הכנסת האוזר, ואחרי הסברים ושיחה וחשיבה מחוץ לקופסה, העברתי את החוק אליו.

מיקי לוי: זה הצ'אנס שהיה להעביר אותו.

מיקי לוי: דווקא בגלל הרגישות שלי כבן – אני לא הייתי מודע לזה.

מיקי לוי: אני עד לכך שהגשת את זה פעם אחר פעם אחר פעם אחר פעם.

מיקי לוי: אני מאוד שמח ומברך שזה עבר.

מיקי לוי: והמשפחות שפנו אלי לכינוס הוועדה ולכינוס המליאה, לא היה צורך, כי אני minded לעניין.

מיקי לוי: הייתי בן ברית סמוי, מה שנקרא.

מיקי לוי: אז בהצלחה לכם.

מאי גולן: אני רק אומר שאני מודה לך על מה שאמרת.

מאי גולן: אני לא גאה בזה שבממשלה שלי לא יכולנו להעביר.

מיקי לוי: אבל זה לא חשוב, העיקר שזה עבר.

מיקי לוי: אבל כן יש פה עניין עצוב, ואתה מודה בזה, שיש שיקולים קואליציוניים ואופוזיציוניים גם בחוקים כאלה שצריכים להיות מעל הכול.

מיקי לוי: אם אני הולך אחורה, נדמה לי שזה לא עבר שלוש פעמים?

מאי גולן: הגיע הזמן שנשתנה, שנת 2022.

מיקי לוי: שלוש פעמים?

מיקי לוי: ספרתי נכון?

מאי גולן: נכון.

מיקי לוי: בבקשה, שלוש פעמים זה לא עבר.

מאי גולן: נכון.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת האוזר, גם לך יש זכויות רבות בעניין.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, משפחות שכולות יקרות ואהובות, אני נרגש ושמח להניח לקריאה ראשונה הצעת חוק שימוש בזרע נפטר לשם הולדה.

צבי האוזר: זאת חקיקה פורצת דרך, הן ברמה הלאומית והן ברמה הבין-לאומית, שמטרתה להסדיר שימוש בזרעו של אדם שנפטר לשם הולדה אחרי פטירתו, ובהתאם לרצונו המפורש והמוצהר.

צבי האוזר: חבר הכנסת קריב.

צבי האוזר: חבריי חברי הכנסת, אני מציע לקרוא בעיון את הצעת החוק כי היא באמת פורצת דרך.

צבי האוזר: זה הסדר שצופה פני עתיד, אך משולב: גם מתקין הסדר הומניטרי אנושי, שכולנו חבים, וחייבים לעשותו לאותם אלה שהגורל היכה בהם בעבר, ובעצם כבר ביצעו את ההליך.

צבי האוזר: חבריי חברי הכנסת, בחודשים האחרונים נעשתה כאן בבית הזה, וגם מחוצה לו, עבודה מאומצת, שיטתית, יסודית, מעמיקה, שמאפשרת בלב שלם את העברת החוק היום בקריאה ראשונה.

צבי האוזר: עשרות שעות של דיונים מרתקים.

צבי האוזר: אני מציע לכל אחד ואחד מכם – ומי ששומע אותי – לעיין בפרוטוקול, יש שם דברים חשובים; תראו את ההתייחסויות שם.

צבי האוזר: דיונים שהציגו ועימתו תפיסות תרבותיות, עמדות דתיות, אמונות, עירבו טכנולוגיה, אתיקה, משפט ושכול.

צבי האוזר: כל אלה התגבשו לכלל הסדר שמשקף בצורה ראויה, מדודה ומאוזנת את האינטרס הציבורי בנושא מורכב, חדשני ופורץ דרך.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, לא היססנו להתעמת ולמצוא את הדרך הנכונה.

צבי האוזר: כן, גם אם זה לעיתים היה קשה.

צבי האוזר: לא היססנו לנווט ולהכריע בין אותן סוגיות מורכבות וקשות – בראשיתיות, הייתי אומר.

צבי האוזר: חבריי חברי הכנסת, יש עוד עבודה לעשות בקריאה השנייה והשלישית, אבל בנושאים המרכזיים דנו, ואנחנו מציגים הסדר ראוי ונאות.

צבי האוזר: אם אפשר לומר, את האבנים הגדולות סידרנו והסדרנו בדיון לפני הקריאה הראשונה, והשארנו לקריאה השנייה את האבנים הקטנות, שאני מניח שיושלמו.

צבי האוזר: לחוק שמונח בפניכם יש משמעות דרמטית, הן לפרט והן לכלל.

צבי האוזר: אנחנו, חבריי חברי הכנסת, מעצבים נורמה חברתית שלראשונה מאפשרת בצורה מסודרת המשכיות למי שנתן דעתו על כך וחפץ בכך.

צבי האוזר: אנחנו חיים בעידן שיש בו את היכולת הטכנולוגית שמאפשרת המשכיות; אנחנו חיים בעידן שבו לרבים מאיתנו, כפרטים, יש גמירות הדעת ורצון להמשכיות, ואנחנו ניכנס לעידן שבו הכלל יכבד את רצון הפרט על ידי קביעת הסדר חוקי שיאפשר לכל אחד מאיתנו, ולאלה שיבואו אחרינו, לממש את רצונם המפורש – רצון שלחלקנו הוא עקרוני, הוא קריטי, אולי אפשר לכנותו בראשיתי ואולי אפשר לכנותו בבחינת תמצית החיים, והוא המשכיותו של כל אחד ואחד.

צבי האוזר: ומי שאיננו נמצא בתפיסת עולם זו או בראייה אישית זו, ראוי שיכבד את אלה שכן חושבים כך, יכבד את רצונם של אנשים, גם אם בגיל 18, גיל שבו קבענו את הבגירות; רצונו של אדם כבודו, ומדינה שמכבדת את כבוד האדם – ראוי שתסדיר זאת, ובזה אנחנו פורצים דרך.

צבי האוזר: בחקיקה הזו אנחנו נותנים גם אור, אור בעיניהן של משפחות רבות.

צבי האוזר: חברים, ההערכה שניתנה במסגרת דיוני הוועדה – ואני אומר דבר מאוד קשה, אדוני היושב-ראש – היא שכ-70 משפחות בישראל מתמודדות היום עם הסוגיה הזאת.

צבי האוזר: כל מקרה עולם ומלואו.

צבי האוזר: משפחות שביצעו את ההליך הרפואי הנדרש ונאבקות היום רובן בהליכים משפטיים מתישים קורעי לב.

צבי האוזר: ניתן להעריך כי מחצית מאותן משפחות הן משפחות של חללי צה"ל.

צבי האוזר: יש לנו כאן בבית הזה חובה מוסרית מיוחדת כלפי אלה שמצאו את מותם בשירות הכלל, שהכלל הכניס אותם למצב שבו לצערנו כולנו הם איבדו את חייהם, ולכן לנו יש חובה בראש ובראשונה להגשים את אותה תפיסה או את אותו רעיון של המשכיות.

צבי האוזר: למען אלה שעוקבים אחרי הליך החקיקה המרתק הזה – לא רבים, אבל מי שכן עוקב לא יכול להסיר את עיניו בארץ – ואדוני היושב-ראש, אני אומר לך כאן, בעולם כולו מסתכלים על הבית הזה, על ההצעה בכחול הזאת, שהיא לא נמצאת איתי כאן, היא מונחת בפניכם – למען כל אלה שעוקבים, למען ההיסטוריה החקיקתית של הבית הזה, למען המשך הדיון, אני אפרט בקצרה מה עשינו, לאן התקדמנו, היכן פרצנו דרך והיכן ניפצנו את תקרת הזכוכית.

צבי האוזר: וכן, חברים, אנחנו מנפצים תקרת זכוכית.

צבי האוזר: ראשית, ההסדר הקיים היום מאפשר רק לבנות זוג של אדם שנפטר לממש את המשכיותו, גם אם האדם עצמו, אגב, לא נתן דעתו לכך, שכן ההנחה המוסרית הנוהגת אצלנו היא שאדם נשוי או אדם בזוגיות מעוניין בהמשכיות.

צבי האוזר: זה ההסדר הקיים, הוא עוגן ב-2003 בהנחיות היועץ המשפטי לממשלה.

צבי האוזר: אבל ההמשכיות הזאת, היא כרוכה בתהליך ארוך, מייגע ויקר.

צבי האוזר: זה ההסדר כלפי בת הזוג.

צבי האוזר: עכשיו, מההורים של מי שנפטר נמנע הדבר, אלא אם כן הייתה פה אמירה, הנחיה מפורשת של הנפטר, וגם אז כל מקרה ומקרה מגיע לבית משפט, נדון בהרכב אחר, עם תוצאה אחרת, מתמשך לאורך שנים, כרוך בהוצאות רבות, בעוגמת נפש רבה.

צבי האוזר: ומעל הכול, אדוני היושב-ראש, מרחפת כיום עננה שאי-אפשר לחיות איתה, שרק משפחה שמודעת לאפשרות להמשכיות, אלה שבקרות האירוע היה מי שלחש לאוזנם, הם אלה שיכולים להיכנס לאותו מסלול ארוך ומפותל.

צבי האוזר: כאן טמון עיוות מוסרי, אפליה דוקרת את העין ודוקרת את הלב, שאי-אפשר להשלים איתה.

צבי האוזר: אז מה עשינו בחקיקה?

צבי האוזר: ראשית, קבענו שרצונו של הנפטר בעודו בחייו הוא זה שיקבע בחזקת האוטונומיה של האדם.

צבי האוזר: לא עוד הנחה משוערת באשר לרצונו כי אם אמירה ברורה שמניחה תשתית מוסרית ואתית איתנה לתהליך.

צבי האוזר: שנית, מתן אפשרות להורים שכולים, ולא רק לבת זוג, לממש את רצון ההמשכיות ולאפשר כניסת מעט האור אל מול הרבה מן החושך שבו הם שרויים.

צבי האוזר: בנוסף, הסדרנו לראשונה רעיון שמכונה לעיתים בתקשורת ובעגה המקצועית "צוואה ביולוגית", לא רק לחללי צה"ל, אדוני היושב-ראש, אלא באופן כללי לציבור כולו, וזה פורץ דרך.

יואב קיש: צביקה, אם הנפטר לא נתן הנחיות וההורים רוצים, החוק יאפשר?

צבי האוזר: החוק לא יאפשר, למעט המקרים שהיו.

צבי האוזר: אנחנו עושים הסדרה הומניטרית.

צבי האוזר: מעתה ואילך לא.

צבי האוזר: יעבור מעתה ואילך רק ברצון מפורש של הנפטר.

גלעד קריב: צביקה, אבל צריך לשים לב שהחוק כרגע לא מנוסח כך.

צבי האוזר: החוק מנוסח כך.

צבי האוזר: אינך קורא נכון את החוק, אבל תנו לי בבקשה לסיים, חברים.

מאי גולן: אין לך את המעודכן.

מיקי לוי: הניסוח של החוק לא כרגע על השולחן.

מיקי לוי: יש לנו קריאה שנייה ושלישית, אנחנו נשפר אותו בוועדה עצמה.

קריאות: - - -

מאי גולן: זה לא מעודכן - - - לפני חצי שעה.

צבי האוזר: מנוסח כך אחד לאחד, אתה רשאי לפנות ליועצת המשפטית של הוועדה.

גלעד קריב: צביקה, מה שחשוב זה כוונת מציעי החוק - - -

צבי האוזר: גם הניסוח.

מאי גולן: זה לא המעודכן.

מיקי לוי: הכוונה חשובה מאוד, חבר הכנסת קריב.

צבי האוזר: עכשיו, חברים, קבענו הסדר מפורט לכל אותם מקרים שעד היום טופלו בצורה אקראית והיו תלויים בפרשנות בית המשפט – אמר, לא אמר, כיוון דעתו וכו' – ומעל הכול יצרנו שוויון באחד הנושאים הרגישים בחברת בני אדם.

צבי האוזר: מחקנו, בכל הקשור לחיילי צה"ל, את הפער הבלתי-נתפס בין אלה שיד המקרה הייתה בעזרם לבין אלה שלא; בין המשפחות שנודע להן שאפשר ובין המשפחות שלא זכו לשמוע ברגע הקשה מכול והצטערו על כך עד סוף ימיהן.

צבי האוזר: צה"ל, חברים, מעתה ואילך ומאז שיוסדר החוק כמובן, יחויב לעדכן כל מתגייס באפשרות לקבוע את עמדתו באשר להמשכיות.

צבי האוזר: כן, יקבע את עמדתו אותו בגיר שבזמן חירום גם שולחים אותו למלחמה ועלול למצוא את מותו.

מיקי לוי: והוא יהיה חייב להיות בטופס הבקו"ם.

צבי האוזר: כן.

מיקי לוי: אם לא יהיה בטופס הבקו"ם, החיילים לא יבינו שהם יכולים.

צבי האוזר: אז חיילים יבינו, ייתנו דעתם בגמירות דעת.

צבי האוזר: צה"ל ינהל מאגר מסודר באשר לרצון של כל מתגייס, כך שבקרות הרע מכול, יוכל להודיע או יודיע לכל משפחה את החלטת הנופל, וזאת כחלק ממעטפת התמך שצבא נותן בעת נפילתו של חייל.

צבי האוזר: לא עוד לחישות באוזן אלא הסדרה של כל התהליך, מהחלטתו של אדם בהכרה מלאה ועד הריונה של האם המיועדת.

צבי האוזר: חבריי חברי הכנסת – ובזה אני אסיים – על חקיקה שכזו נאמר "כי מציון תצא תורה".

צבי האוזר: זוהי פריצת דרך עולמית.

צבי האוזר: כשנשלים את ההליך רבים ילכו בדרך זו, רבים מהפרלמנטים יאמצו הסדר חקיקה דומה.

צבי האוזר: ואני אגיד משהו יותר חשוב ויותר עמוק: רבים ייוולדו, ויביאו אחריהם צאצאים עד קץ הדורות.

צבי האוזר: אני רוצה להודות לכל מי שנטל חלק בהליך החשוב הזה: אני רוצה להודות לעמותת אור למשפחות השכולות ולעומדת בראשה, סא"ל במילואים עירית אורן גונדרס, שעושה לילות כימים למען המשפחות.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שהיא זו שגייסה אותי לטובת החוק, ואתה יודע שאני במבט ראשון אמרתי - - -

מיקי לוי: אמרת לי: רגע, על מה מדובר בכלל?

מיקי לוי: נבהלת, אמרת: תן לי ללמוד.

צבי האוזר: אמרתי: אינני מאמץ זאת, אינני בטוח שזה הדבר הנכון, אני לא רוצה לאכזב אתכם, יכול להיות שתשובתי תהיה שלילית, אני מבקש ממכם – אני יודע שקשה לבקש זאת ממשפחות שכולות – לא לתת תשובה מיידית אלא ללמוד ולאפשר את האופציה להגיד לא.

צבי האוזר: ואני אומר לך, למדתי, וכל יום שאני חושב על זה ועובר את זה אני אומר כן בצורה יותר מובהקת, הגם שהבטן מתהפכת, והדבר איננו טריוויאלי ואיננו פשוט.

צבי האוזר: אני רוצה להודות לצוות הוועדה, לכל המומחים שליוו אותנו; אני רוצה להודות תודה מיוחדת לשופט העליון בדימוס חנן מלצר, לשופט העליון בדימוס אליקים רובינשטיין.

צבי האוזר: היו פה חברי כנסת שחושבים שהחקיקה הזאת הייתה כלאחר יד, היו פה חברי כנסת שהם מחשיבים עצמם ליברלים, פורצי דרך, אינני רואה אותם כאן בהצבעה, וזה יירשם כהערת שוליים להיסטוריה באשר למהי מהות הדברים.

צבי האוזר: אני באמת רוצה להודות לשופטים העליונים על תרומתם.

צבי האוזר: ואני רוצה – ובזה אני מסיים – לומר תודה מיוחדת ליושבת-ראש הוועדה חברת הכנסת אפרת רייטן על העבודה המאומצת, המקצועית והרצינית; ולך, אדוני יושב-ראש הכנסת, שבדרכך, דרכי נועם, ובתוקף תפקידך – הגם שעם המגבלות והגבולות – ליווית את הדברים.

צבי האוזר: ואני יודע מה ליבך אמר.

צבי האוזר: מעל הכול, תודה גדולה למשפחות השכולות שליוו אותנו בכל השעות הרבות בכנסת ומחוץ לכנסת: לניצה ויוסי, ההורים של בראל; לברוך, אבא של עמית; לבת אל ודורית, המשפחה של שאולי; לאירית ואשר שחר, המשפחה של עומרי ולעוד משפחות רבות.

צבי האוזר: אנחנו משפחות שכולות, אנחנו רק השליחים בתהליך.

צבי האוזר: אתם הקרבתם את היקר מכול.

צבי האוזר: אין לכך נחמה.

צבי האוזר: אדוני היושב-ראש, מילה אחת אישית בכל זאת.

צבי האוזר: זה נאומי האחרון בכנסת הזאת, לא אהיה בכנסת הבאה.

צבי האוזר: אני מודה לך, לחבריי ולציבור על ההזדמנות לשרת את הציבור בקרוב לארבע השנים האחרונות בבית הזה.

צבי האוזר: אני מאחל ומייחל, שתעשו ותמשיכו במלאכת חקיקה כמלאכת מחשבת רצינית ומכובדת; תראו את האינטרס הציבורי בכללותו; ויתקיים בנו בבית הזה כנאמר בתהלים: אל תלכו בעצת רשעים, אל תעמדו בדרך חטאים, אדוני היושב-ראש, ואל תשבו במושב ליצים.

צבי האוזר: שנה טובה וימים טובים לכולנו.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: לא נהוג, למרות שהייתי רוצה לתת לכם.

מיקי לוי: אני מבקש.

מיקי לוי: תודה רבה לכם.

מיקי לוי: נרשמו דוברים.

מיקי לוי: הרשימה סגורה.

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, בבקשה, ראשונת הדוברים – איננה; חברת הכנסת לזימי – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, ראשון הדוברים, בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני חושב שהרגע הזה הוא באמת מרגש מאוד.

יואב קיש: משפחות שכולות, אני פגשתי את ניצה, אימא של בראל, בבית החולים.

יואב קיש: אלה היו רגעים מאוד קשים.

יואב קיש: בראל נלחם על חייו, וכולנו היינו בתפילה שהוא יצליח להתגבר במאבק הזה.

יואב קיש: לצערי, כמו שאנחנו יודעים כולנו, הוא לא הצליח לנצח בקרב הזה.

יואב קיש: אני זוכר שאמרתי לעצמי באותו רגע, שבמה שאוכל לעזור לך, ניצה, ולכל המשפחה, אני אעשה בכל הכוח.

יואב קיש: החוק הזה – באמת אפשר לומר תודה קודם כול למאי גולן, שהובילה אותו שנים ארוכות.

יואב קיש: היא יזמה והעלתה את הנושא למודעות הציבורית.

יואב קיש: היושב-ראש, אני לא הכרתי את הסיפור שתיארת עכשיו, שחיברת את צביקה האוזר, שלקח את הלפיד והמשיך עם הלפיד.

יואב קיש: גם לך מגיעה תודה בעניין - -

מיקי לוי: אנחנו לא צריכים.

מיקי לוי: כולנו נציגי ציבור.

יואב קיש: - - גם כמובן לך, צביקה.

יואב קיש: אבל אני רוצה להגיד נקודה שהיא פינה שלי באירוע.

יואב קיש: יושב פה בועז – כשהכנסת התפזרה כל מפלגה ממפלגות האופוזיציה יכלה לבחור חוק פרטי אחד שאותו היא מקדמת להבשלה לקריאה ראשונה.

יואב קיש: זה נעשה באופוזיציה וגם בקואליציה.

יואב קיש: ואני אומר לכם כנציג הליכוד – החוק של מאי גולן וגם חברת הכנסת עידית סילמן הובילה נוסח.

יואב קיש: אנחנו אמרנו דבר אחד: אם יש חוק אחד שהליכוד מתייצב מאחוריו ורוצה שיעבור בקריאה ראשונה זה החוק הזה.

יואב קיש: עם כל המורכבות – ואתם ראיתם כמה מורכבות הייתה – זאת הייתה המשימה שאני נשלחתי אליה.

יואב קיש: אני מאוד גאה ושמח כמו שאתה היית, צביקה, בצדק, אני גם אומר לך: אני גאה מאוד ושמח שאולי הדבר האחרון בכנסת הזאת שאנחנו עושים זה להעביר את החוק הזה בקריאה ראשונה.

יואב קיש: הינה, אני אומר לך, ניצה, ולכל המשפחות: אני אהיה שליח הציבור שלכם, וגם מאי, כמובן.

יואב קיש: בכנסת הבאה אנחנו נשלים את המלאכה.

יואב קיש: הדבר הזה הוא שליחות, ואני שם על מלא איתכם.

יואב קיש: אני רוצה באמת לחזק את כל אלה שעזרו בחקיקה.

יואב קיש: נמצא פה גם בועז טופורובסקי, שאני מודה שברגע שאמרתי לו שיש בעיה – משהו פה ומשהו שם – מייד העסק תיקתק; וההתחייבות שהייתה לכם מולנו שהחוק הזה יעבור בקריאה ראשונה בכנסת הזאת, מתמלאת ברגעים אלה.

יואב קיש: באמת היה פה שיתוף פעולה עם כנסת שהתפזרה עם הרבה מאוד אמוציות קשות בתוך הכנסת הזאת; עם ביקורת מאוד קשה.

יואב קיש: אני לא מתייחס לאירוע שעברנו כולנו פה, אבל חד-משמעית באירוע של החוק הזה אני יכול לומר לכן, משפחות, שהחוק הזה איחד את הבית הזה.

יואב קיש: זאת זכות גדולה של כולנו.

יואב קיש: אני רואה פה את חברת הכנסת עידית סילמן; קודם הזכרתי את שמך, לא ראיתי אותך.

יואב קיש: היא יוזמת החוק שעשתה רבות, אגב, למצוא את הפתרון ההלכתי הנכון.

מיקי לוי: חברת הכנסת לשעבר.

יואב קיש: לשעבר.

יואב קיש: בעזרת השם, לעתיד הקרוב.

יואב קיש: כולם אומרים לי: מה הציוץ?

יואב קיש: אני אומר להם: היא הפילה את הממשלה הנוראית הזאת.

יואב קיש: אני סלחתי, מה אתם כל כך מתרגשים?

יואב קיש: שימו פאוזה מאחורינו.

יואב קיש: אני חוזר לנושא.

יואב קיש: ניצה וההורים, יש פה גם פתרון הלכתי, כדי לוודא שגם ילד ממשפחות יהודיות – דרך אגב, זה יכול לפגוש גם משפחות לא יהודיות.

יואב קיש: יש גם לא יהודים שמשרתים בצה"ל.

יואב קיש: אבל למשפחות יהודיות יהיה הפתרון הנכון בשביל ההמשכיות.

יואב קיש: עשיתם את העבודה הנכונה, התחברתם, הבנתם איך הכנסת עובדת.

יואב קיש: אני זוכר את השיחות המורכבות שהיו לנו.

יואב קיש: אני רוצה לסיים ולומר שוב: תודה לכל הגורמים שהיו שותפים למהלך הזה.

יואב קיש: אני גאה מאוד ברגע הזה.

יואב קיש: זו זכות גדולה שיצא לי להיות שותף לעניין הזה; זו זכות גדולה של מפלגת הליכוד, שנעמדה כחומה בצורה שהדבר הזה יקרה.

יואב קיש: בעזרת השם בכנסת הבאה נשלים את החקיקה.

יואב קיש: תודה רבה.

מיקי לוי: - - -

יואב קיש: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת יואב קיש, אז למה שלוש פעמים זה לא עבר?

מיקי לוי: סתם, אתה יודע, יש משפטים מיותרים שטוב היה אילולא היו נכנסים לפרוטוקול הכנסת.

מיקי לוי: אבל לא יכולת להימנע מההערה הזאת.

יואב קיש: אתה, את ההערות העוקצניות - - - מהמקום הזה, בכנסת הבאה לא תהיה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, אתה יודע, יש גבול.

מיקי לוי: חבר הכנסת טל, בבקשה.

אלון טל: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני רוצה, ברשותכם, לדבר קצת על המושג "נזק בלתי הפיך", מה שנקרא "רברסביליות".

אלון טל: הרי אנחנו עוסקים בהצעת חוק חשובה שלמעשה מנסה להנציח חומר גנטי ולהבטיח, למרות נסיבות מאוד קשות, איזושהי המשכיות של השם והמורשת של בן אדם.

אלון טל: לכן אני תומך בהצעת החוק לשימוש בזרע של נפטר.

אלון טל: אנו הולכים בימים הקרובים לחגוג את ראש השנה, שזה בעצם יום הולדת של כדור הארץ.

אלון טל: האם נוכל ליישם את אותם עקרונות לכדור הארץ?

אלון טל: למרבה הצער, אינני רואה מצב שמערכת אקולוגית שנהרסת יכולה להשתקם באמצעות חוק.

אלון טל: אותם מינים רבים – והאו"ם מדבר על מיליון מינים על פני כדור הארץ שנמצאים בסכנת הכחדה – לא יקומו.

אלון טל: בינתיים פארק היורה נשאר כמדע דמיוני.

אלון טל: גם הקיץ הנוכחי מזכיר לנו שלכדור הארץ אין הרבה מה לחגוג.

אלון טל: הרי היה מדובר בקיץ החם ביותר באירופה, בכל תולדות העולם שנרשמו.

אלון טל: אנחנו רואים גם בישראל את הסימנים של אירועי מזג אוויר קיצוניים: עליית מפלס הים, שריפות וכו'.

אלון טל: בעוד כחודשיים נעבור את 8 מיליארד בני אדם בעולם.

אלון טל: כדור הארץ הופך להיות יותר ויותר צפוף, ומי שמשלם את המחיר זה הטבע.

אלון טל: לכן אנחנו צריכים לחשוב איזו שנה אנחנו רוצים שתהיה תשפ"ג.

אלון טל: לשמחתי – אני רוצה לסיים את הנאום שלי בבשורה חיובית כי בכל זאת אפשר גם לראות שיש פתרונות – רק לפני שבוע נחתם הסכם חשוב ביותר בין משרד הביטחון לבין עיריית ראשון לציון.

אלון טל: באותו הסכם, אותו שטח של 9,000 דונם לאורך החוף בין ראשון לציון ועד בעצם חוף פלמחים אמור לעבור בהדרגה מצה"ל לציבור כדי שיהיה רצף חוף פתוח.

אלון טל: למעלה מ-90% ממנו יהיה לטובת הציבור.

אלון טל: ולכן אני רוצה לבקש, אדוני היושב-ראש, כשאנחנו מסתכלים על השנה החדשה, שנהיה מחויבים יותר מתמיד.

אלון טל: וגם, אם תרשה לי, אדוני היושב-ראש, להודות לך על היחס שגילית אליי השנה, ולהזכיר לך שב-6 בנובמבר יש התכנסות של כל מדינות העולם בשארם א-שייח', כדי להציל את כדור הארץ.

אלון טל: מן הראוי שיהיה נציג של הכנסת שם, ואם אנחנו נהיה חלק מהפתרון, כדי להחזיר את ההרמוניה בין האדם לכדור הארץ, בין עם ישראל לארץ ישראל.

אלון טל: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בהצלחה לך בהמשך הדרך.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסקילה, אני מתכבד להזמין אותך בפעם הראשונה.

מישל בוסקילה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מכובדיי כולם, אני נרגש להיות פה היום עם ההורים השכולים, עם האחים השכולים, עם המשפחות שבעצם תרמו למדינה את יקיריהם.

מישל בוסקילה: אני רק יכול לומר לכם שלא ידעתי שבנאום הראשון שלי אני אדבר על החוק הצודק כל כך הזה, הנכון כל כך הזה.

מישל בוסקילה: אני יכול לומר לכן, משפחות שכולות, כאח שכול לשני אחים בצבא – מקסים ויצחק, זיכרונם לברכה, שקיפחו את חייהם.

מישל בוסקילה: מקסים היה בין אלה ששחררו את מוצב החרמון והקריב למען המדינה.

מישל בוסקילה: – כשאני רואה אתכם היום, על מה אתם נלחמים, אני גאה בכם.

מישל בוסקילה: אני גאה בכם.

מישל בוסקילה: אתם בעצם עושים היסטוריה.

מישל בוסקילה: היסטוריה.

מישל בוסקילה: מתקנים עוול גדול מאוד.

מישל בוסקילה: הייתי שמח מאוד אם הוריי, זיכרונם לברכה, דוד ומרים, היו יושבים פה היום, והייתי יכול לבשר להם שהבן שלהם, בפעם הראשונה, שבה הוא נמצא במשכן מכובד זה, בעצם מצביע בעבור חוק שהוא כל כך צודק, הוא כל כך נכון לכן, המשפחות השכולות.

מישל בוסקילה: אדוני היושב-ראש, לא ידעתי שזה יהיה הנאום הראשון שלי.

מישל בוסקילה: הייתה לי ציפייה בעצם, בנאום הראשון, לספר קצת מעבר למה שהייתי צריך לספר, על כל העשייה.

מישל בוסקילה: אבל אני חושב שאם זה הנאום שהייתי צריך לפתוח בו, אני יכול לומר לכם שאני מאוד שמח.

מישל בוסקילה: אני יכול לומר למשפחות השכולות, לאחים השכולים, אנחנו איתכם, אני איתכם, והמקום המיוחד הזה בעצם גם בא להסדיר דברים מהסוג הזה.

מישל בוסקילה: אני רוצה לומר לכל באי הכנסת, אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לאחל לכולם שנה טובה, של שלווה, הצלחה, אחדות.

מישל בוסקילה: כן, כן, אנחנו צריכים להיות מאוחדים, לראות את השונה.

מישל בוסקילה: בואו נפסיק לחשוב על עצמנו; בוא נחשוב עליהם; בואו נחשוב על העם המדהים הזה; בואו נחשוב על האזרחים המדהימים שלנו, כי מתוך מחלוקת אי-אפשר לבנות בית, רק מתוך ויתור ומתוך אהבה, ומתוך להעריך את הדעה השונה של האחר.

מישל בוסקילה: תודה רבה לכם.

מיקי לוי: תודה רבה לך, גם על הנאום המרגש הראשון, ואנחנו מאחלים לך בהצלחה.

מיקי לוי: חבר הכנסת פינדרוס, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, המשפחות החשובות, א', ידידי צבי האוזר, חבר הכנסת צביקה האוזר, אתה סיבכת אותי כי הבאת את הפסוק "ובמושב לצים לא ישב", ואני נשארתי להתמודד לכנסת הבאה.

יצחק פינדרוס: אז אני, לצערי הרב, בהיתר מהרבנים, אצטרך לעבור על הפסוק שציטטת מקודם, ולהיות פה במושב לצים.

יצחק פינדרוס: אני רוצה לומר על החוק הזה כמה דברים.

יצחק פינדרוס: קודם כול, החוק הזה הוא חוק מורכב והוא בעייתי.

יצחק פינדרוס: הוא חוק בעייתי ומורכב, גם מבחינה הלכתית; ולאלה שפחות מודעים לבחינה ההלכתית – גם מבחינה אתית.

יצחק פינדרוס: מה המשמעויות של ילד שגדל בלי אבא?

יצחק פינדרוס: מה המשמעויות של ילד שגדל לאימא בצורה כזו או אחרת?

יצחק פינדרוס: יש לזה הרבה הרבה השלכות.

יצחק פינדרוס: מקוצר הזמן ומהלחץ של הליכוד, של יואב, היה די קשה בכנסת מושבתת לנהל דיון, יחד עם הרבנות הראשית, יחד עם מועצת גדולי התורה, יחד עם הרבנים, בנושא הזה.

יצחק פינדרוס: לכן, השתדלנו, במסגרת סד הזמנים ובלחץ הליכוד, לעמוד בזמן הזה ולסיים את העבודה בוועדה לקריאה ראשונה.

יצחק פינדרוס: אבל כמו שאמרתי בוועדה, והיה לי חשוב לומר את זה גם היום – אני אומר לך את זה, למאי וליואב; בדיון לקראת הקריאה השנייה נצטרך לקבל את דעתם של מועצת גדולי התורה, לקבל את דעתה של הרבנות הראשית לישראל, להבין את המשמעויות ההלכתיות, האתיות של הנושא הזה, כי החוק הזה הוא סופר סופר מורכב.

יצחק פינדרוס: זה שבאים בעידן של "בין השמשות" הפוליטי ובלחץ ציבורי, זה בסדר.

יצחק פינדרוס: הנושא של המשפחות חשוב מאוד - - -

מאי גולן: רק הערה קטנה.

מאי גולן: קודם כול, שומרים על זה הלכתית מכל צד וצד.

מאי גולן: דבר שני - - -

יצחק פינדרוס: תאמיני לי, הייתי 20 שעות בוועדה.

מאי גולן: עוד משפט.

מאי גולן: היינו גם.

מאי גולן: עוד משפט - - -

יצחק פינדרוס: מכיר, ואני אומר לך - - -

מאי גולן: זה נדון כבר מעל שנתיים.

מאי גולן: זה לא לחוץ וזה לא רק עכשיו.

יצחק פינדרוס: אני לא מדבר על שתי משפחות מסוימות.

יצחק פינדרוס: כשאת מחוקקת חוק, המשמעות היא לא רק שתי משפחות.

מאי גולן: לא, לא.

מאי גולן: ממש לא.

מאי גולן: ממש לא.

מאי גולן: אל תגזים.

מאי גולן: אני אומנם נחשפתי לנושא דרכן, אבל אלו לא רק שתי משפחות, זה הרבה מעבר.

יצחק פינדרוס: אז אני אומר שוב, הנושא הזה מורכב.

יצחק פינדרוס: סופר-מורכב, על אף 20 השעות שהייתי בוועדה יחד עם האוזר ועם היושבת-ראש, וההערות שנכנסו.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך.

מאי גולן: מורכב מאוד.

מאי גולן: ברור.

יצחק פינדרוס: אז גם מועצת הרבנות, גם הדיינים וגם גדולי ישראל – כל השאלות האתיות המשמעותיות יצטרכו להיות נדונות לקראת הקריאה השנייה בוועדה.

יצחק פינדרוס: נעשה על זה עבודה ביחד בשביל לפתור את כל הדברים האלה.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

מאי גולן: בעזרת השם.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

יצחק פינדרוס: חבר הכנסת קריב, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אחרון הדוברים.

גלעד קריב: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות - - -

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, סליחה שאני מפריעה.

מאי גולן: סליחה.

מאי גולן: אנחנו חיים בכנסת, באמת, וגם במדינה שהיא לא דמוקרטיה, זו ארץ הביורוקרטיה.

מאי גולן: כל דבר מכל מקום צריך להערים קשיים.

מאי גולן: יש דבר שהוא טבעי, שהוא מהותי – אינני מבינה - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, נעשה מאמץ שזה יעבור.

מאי גולן: סליחה, אני מדברת מכעס.

מיקי לוי: אל תתרגזי.

מיקי לוי: השקיעו בזה הרבה מאוד, אנשים רבים.

מיקי לוי: בבקשה.

מאי גולן: סליחה.

גלעד קריב: אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הבית הנכבדים, ביקשתי לעלות לדוכן רק בשביל לומר את הדברים הקצרים הבאים.

גלעד קריב: ראשית, כמובן, להישיר מבט למשפחות השכולות ולהשתתף בכאבן, ולאחל להן שתהליך החקיקה הזה – הוא לא יביא מזור לאובדן, אבל – יעניק סוג מסוים של נחמה, ותחושת המשכיות.

גלעד קריב: החקיקה היא אכן חקיקה מאוד מורכבת, ואני מבקש לומר בהקשרה רק שני דברים.

גלעד קריב: האחד, כיום במדינת ישראל חיים עשרות אלפי ילדים שגדלים להורים יחידניים.

גלעד קריב: הילדים הללו הם לא פחות מאושרים; הם לא פחות אהובים; הם לא פחות מחובקים.

מאי גולן: הינה, אני בת לאם יחידנית.

גלעד קריב: והגיע הזמן, הגיע הזמן, להשאיר את עולם הנימוקים הזה בצד.

גלעד קריב: הוא לא מתכתב עם המציאות, ואין לי ספק שכשהחוק הזה יאושר, תוך שינויים, הילדים שייוולדו בזכותו יהיו מחובקים ואהובים לא פחות מכל ילד אחר שנולד לזוג הורים.

גלעד קריב: דבר שני שאני מבקש לומר, וברור לי שאנחנו נמצאים בקריאה ראשונה אבל חשוב שהדברים ייאמרו לפרוטוקול – יש פערים גדולים בין נוסח החוק שהונח על שולחן הכנסת לבין העקרונות שהוצגו על ידי מציעי החוק.

גלעד קריב: יש כאן משימה מאוד מאוד גדולה לוועדת העבודה והרווחה, בראשותה של חברתי אפרת רייטן, לוודא עיקרון אחד יסודי: מרגע העברת החוק ובמבט צופה פני עתיד – ואני לא מדבר על אותם מקרים הומניטריים – מרגע העברת החוק, העיקרון צריך להיות ברור שהדבר תלוי ברצונו המוקדם של האדם.

גלעד קריב: אדם יצטרך לגלות את רצונו בצורה אקטיבית, שהוא מעוניין שאחרי מותו תבוצע אותה פרוצדורה של קצירת זרע, ושתבוצע הפרייה עתידית, בהינתן התנאים ובהינתן אישור בית המשפט.

גלעד קריב: החוק לא יכול לאפשר, לטעמי, ואני מקווה שזאת תהיה התוצאה הסופית, שמאן דהו, גם אם מדובר בבת זוג או בהורה – אני אומר שמדובר מעכשיו להבא – יוכלו לקבל את ההחלטה על קצירה ועל הפרייה ללא גילוי דעת מוקדם.

גלעד קריב: בוודאי שבהקשר של הצבא, מבחינה בירוקרטית, יותר קל לפתור את זה, כי הצבא הרי פוגש כל חייל בשרשרת החיול.

גלעד קריב: אבל גם לגבי אזרחים ובסיטואציות של מוות, לצערנו, שלא בנסיבות צבאיות, המהלך הזה – שהוא באמת פורץ דרך – הוא לא פשוט מבחינות שונות.

גלעד קריב: הוא חייב להיות מותנה בגילוי דעת מרצון.

גלעד קריב: צריך לסמוך על הציבור, שאם יש בקרבנו גברים שמעוניינים בדבר הזה הם יידעו להביע את רצונם, כפי שהיום אנחנו מתקדמים לעניין שבו אנשים משאירים ייפוי כוח בלתי חוזרים, צוואות בחיים והוראות לגבי קצירת איברים אחרים.

גלעד קריב: אני מאוד מאוד מקווה שנוסח החוק יתוקן כך שהעיקרון היסודי הזה יבוא בו לידי ביטוי ברור.

גלעד קריב: תודה.

מיקי לוי: אני יכול ברשותך להוסיף דברים.

מיקי לוי: שלטונות הצבא יהיו חייבים להביא בצורה ברורה – לי קל ונוח לדבר על העניין הזה.

מיקי לוי: אני שייך לחבורה הזאת – לידיעת אותם חיילים מתגייסים.

מיקי לוי: בפירוש, כמו שאותו חייל אומר למי לתת את כספי הפיצויים שלו – זה חייב יהיה לבוא בצורה ברורה.

מיקי לוי: אחרת המשפחות השכולות - - -

גלעד קריב: גם האזרחים, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: גם האזרחים – אחרת המשפחות השכולות ייתקלו בקיר אטום שלא יוכלו לעבור אותו.

מיקי לוי: אני סומך על חבריי שבוועדה ועל חברת הכנסת רייטן.

גלעד קריב: אדוני, וגם יהיה מצב של מחלוקות בקרב בני המשפחות השכולות, באזרחות ובצבא וזה דבר שצריך להימנע ממנו.

מיקי לוי: לכן על החוק להבהיר את זה הבהרה ברורה, מהו רצונו של הנפטר, של ההולך לעולמו.

מיקי לוי: קשה לדבר על זה אבל מה נעשה?

מיקי לוי: אנחנו נמתין שחבר הכנסת קריב יגיע למקומו, כי אני רוצה לגשת להצבעה.

מיקי לוי: חברי הכנסת נא לתפוס את מקומותיכם.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, להזכיר לך ששינית את מקום מושבך.

מיקי לוי: שינינו, ליתר דיוק.

מיקי לוי: בבקשה לתפוס את המקומות.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצבעה, הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 20

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 20, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מיקי לוי: הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה.

מיקי לוי: אני מברך על כך.

מיקי לוי: שיהיה לכולנו בהצלחה לקראת הקריאה השנייה והשלישית והעבודה על החוק הזה בוועדה עצמה.

מיקי לוי: אני מברך את כל העוסקים במלאכה, את שני חברי הכנסת, גולן והאוזר.

מיקי לוי: ברוכים תהיו, שיהיה בהצלחה.

מאי גולן: תודה, אדוני היושב-ראש.

מאי גולן: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/912).

מאי גולן: ]

מיקי לוי: המשך סדר-היום – סעיף מס' 7: הצעת חוק התייעלות כלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2017 ו-2018) (תיקון מס' 8) (הקצאת סכום לרשויות המקומיות הסמוכות לנמל התעופה בן-גוריון), התשפ"ב–2022,של חבר הכנסת אלכס קושניר.

מיקי לוי: לכבוד הוא לנו.

מיקי לוי: בבקשה, לקריאה ראשונה.

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש, קודם כול, התגעגעתי.

אלכס קושניר: כיף לראות אתכם, את כולם, באמת.

אלכס קושניר: אנחנו רצים בכל מיני קרבות רחוב בבחירות, וזה כיף לראות באמת את האנשים.

אלכס קושניר: אבל לפני שאני מתחיל לדבר לגופו של החוק, אני רוצה להעלות איזו סוגיה שכנראה לא מספיק מחלחלת לתודעה של הציבור.

אלכס קושניר: אני מדבר כמובן על לימודי ליבה במוסדות חרדים.

אלכס קושניר: אז בעולם נורמלי הענקת השכלה בסיסית לילדים היא דבר שהיא מובן מאליו, אבל רק אצלנו במדינת ישראל, כרגיל, הנושא הזה הופך להיות נושא פוליטי.

אלכס קושניר: בעיקר, הוא עניינם של הרבה מאוד עסקנים, שמה שמעניין אותם זה כסף.

אלכס קושניר: כן חברים, מדובר כאן בהרבה מאוד כסף.

אלכס קושניר: כל סיפורי האידיאולוגיה הם תכסיס למטרה אמיתית: כסף ושליטה.

אלכס קושניר: אבל לפני שצוללים פנימה, בואו נבין רגע מה זה לימודי ליבה.

אלכס קושניר: על מה אנחנו מדברים?

אלכס קושניר: הרי בסך הכול אנחנו מדברים על השכלה בסיסית שמוענקת לילד בבית ספר, והכוונה היא למקצועות כמו מתמטיקה, אנגלית ומחשב.

משה גפני: איך בן-גוריון - - -

אלכס קושניר: השאלה היא, איך זה בכלל אמור להפריע ללימודי תורה?

אלכס קושניר: כאן בדיוק נמצא הסוד: כי כולנו מבינים שבלי המקצועות האלה, או לפחות הידע הבסיסי בהם, לילד אין שום סיכוי בעתיד להשתלב בשוק התעסוקה.

אלכס קושניר: גם אם הוא כן ישתלב, הוא בהכרח יקבל שכר הרבה יותר נמוך מחבריו.

אלכס קושניר: מה בדיוק העסקנים רוצים?

משה גפני: מורות ישראליות שמלמדות - - -

אלכס קושניר: הם רוצים שבחור חרדי יישאר תלוי בהם לאורך כל החיים, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: - - -

אלכס קושניר: כן - - -

משה גפני: סתם?

משה גפני: אידיאולוגיה?

משה גפני: הכול כסף.

אלכס קושניר: כן, העסקונה מצליחה בגדול.

משה גפני: אתה - - -

אלכס קושניר: היום עשרות אלפי ילדים במדינת ישראל לא מקבלים שום כלי פרקטי לעתיד, והם נידונים לעוני ולתלות בקצבאות המדינה.

משה אבוטבול: העוני זה בגלל שר האוצר שלך, שהוא מעלה לכולם מיסים.

אלכס קושניר: ולמה זה אמור להטריד אותנו תגידו?

משה אבוטבול: אל תבלבל את המוח.

משה אבוטבול: אל תקשקש.

אלכס קושניר: אני אגיד לכם.

אלכס קושניר: הסיבה היא מאוד מאוד פשוטה: גם היום המשק הישראלי נמצא במחסור של ידיים עובדות כמעט בכל תחום.

אלכס קושניר: מי שכן עובד, נאלץ לממן – באמצעות המיסים שהוא משלם – המון המון קצבאות, שנועדו לתמוך באלה שהחליטו למנוע מהילדים שלהם עתיד כלכלי טוב.

אלכס קושניר: אם תציצו בדוחות דמוגרפיים תבינו שהתופעה הולכת להתגבר בשנים הקרובות, כי שיעור הילודה בקרב הציבור החרדי הוא הרבה יותר גבוה מאשר בשאר האוכלוסייה.

אלכס קושניר: מערכת החינוך במגזר החרדי הפכה להיות כלי שליטה אבסולוטי של עסקנים בציבור.

אתה שפוט של השר שלך.

אלכס קושניר: המקור לכסף רב שמתקבל מהמדינה ללא שום פיקוח.

משה אבוטבול: - - -

אלכס קושניר: אני אגיד לכם, חבר'ה, יש לי פתרון.

אלכס קושניר: אתם לא רוצים שנתערב לכם?

אלכס קושניר: אין בעיה.

אלכס קושניר: אל תדרשו תקציבים.

קריאות: - - -

אלכס קושניר: אם אתם רוצים כסף מהמדינה, אז תקבלו את הפיקוח של המדינה.

מפלגה אנטישמית.

אנטישמית.

משה אבוטבול: לך לקרמלין, הקרמלין מחכה לך.

אלכס קושניר: תאמינו לי שאנחנו המדינה היחידה בעולם שמממנת סוג כזה של השכלה - -

משה אבוטבול: לך לקרמלין, לקרמלין, שם יאהבו את זה.

צבי האוזר: חבר הכנסת אשר.

- - -

אלכס קושניר: - - או יותר נכון, היעדר השכלה.

אלכס קושניר: מה שמטריד אותי מאוד, חברים - - -

- - -

צבי האוזר: חבר הכנסת אשר, זאת תפילת נעילה של הכנסת הזאת.

צבי האוזר: ברוגע, ברוגע.

- - -

צבי האוזר: חבר הכנסת אשר.

אתה שפוט של שר האוצר.

אין לך עצמאות בגרוש.

צבי האוזר: חבר הכנסת אשר.

אלכס קושניר: חבר הכנסת אשר, אתה יודע למה אני לא מתרגש ממה שאתה אומר?

אלכס קושניר: מסיבה אחת מאוד מאוד פשוטה – כי אין לך טיעונים לגופו של עניין, אז אתה תוקף לגופו של אדם.

משה אבוטבול: זה מה שיש לך, אכזרי שכמוך.

אלכס קושניר: חברים, מה שמטריד אותי באמת זאת ההבטחה שניתנה על ידי נתניהו למפלגות החרדיות.

משה אבוטבול: 53 מיליארד לחרדים.

אלכס קושניר: כי ההבטחה הזאת היא בעצם הפכה להיות - -

משה אבוטבול: 53 מיליארד לחרדים.

אלכס קושניר: - - תנאי מינימום.

משה אבוטבול: 53 מיליארד לחרדים.

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש.

אלכס קושניר: הדבר הזה ידבר כל הזמן או שאפשר להשתיק אותו?

משה אבוטבול: זה מה שהובטח לנו.

צבי האוזר: אני מבקש לכבד את הדובר.

צבי האוזר: אנחנו ברגעים אחרונים - - -

משה אבוטבול: 53 מיליארד לחרדים.

צבי האוזר: אנחנו ברגעים אחרונים בתפילת הנעילה של הכנסת הזאת, תכבד.

צבי האוזר: תכבדו את הדובר.

צבי האוזר: תודה רבה.

- - -

אלכס קושניר: אז ככה – אמרתי ואני אחזור על זה: מה שמטריד אותי עוד יותר זה ההבטחה של נתניהו שניתנה למפלגות החרדיות, שבעצם הפכה להיות תנאי מינימום לכניסה של המפלגות החרדיות לתוך הקואליציה.

אלכס קושניר: לצערי, יש לי יסוד סביר להניח שגם חבריי לגוש השינוי, גם גנץ וגם לפיד, יהיו מוכנים לשלם את המחיר הזה.

אלכס קושניר: היום מדינת ישראל מפסידה כל שנה כ-20 מיליארד שקלים בשל היעדר השתתפות של גברים חרדים בשוק התעסוקה.

משה גפני: לא הייתה שום הבטחה, אתה סתם מבלבל.

אלכס קושניר: זה, בלי לחשב את הקצבאות, התמיכות והסובסידיות שמשולמות למשפחות שבהן גבר החליט שהוא פתור מלעבוד.

אלכס קושניר: אבל האמת היא שאני לא בא בטענות לבחור חרדי כזה או אחר.

אלכס קושניר: הטענות שלי הן לעסקנים ולפוליטיקאים, שבמשך שנים יצרו כאן תמריצים שליליים לאותם בחורים לצאת ולהשתלב בשוק התעסוקה, רק במטרה אחת: להשאיר אותם תלויים בחסדים שלהם.

אלכס קושניר: ולא פלא שמה שמעניין בעיקר אותך, חבר הכנסת גפני, ואת דרעי ואת גולדקנופף זה כלכלה סוציאל פופוליסטית של תלושי מזון, קצבאות ילדים ותחזוק קבוצות אינטרסים.

אלכס קושניר: כל אלה מביאים הלכה למעשה להגדלת ההוצאה הציבורית, לעיוותים במשק ולמעמסה על אלה שמשלמים מס במדינה הזאת.

אלכס קושניר: התופעה הזאת מעכבת את ההתקדמות של המשק כולו.

אלכס קושניר: בשנה האחרונה שר האוצר ליברמן עשה מהפכה והציע 6,000 שקל בשנה לתלמיד במוסד חרדי שילמד לימודי ליבה.

משה אבוטבול: נתן 53 מיליארד, עשה מהפכה.

אלכס קושניר: והתלמידים ייבחנו במבחנים חיצונים של מערכת החינוך, של משרד החינוך.

משה אבוטבול: אצל הערבים יש ליבה?

משה אבוטבול: חתיכת שקרן.

צבי האוזר: חבר הכנסת משה אבוטבול, אני לא רוצה להוציא אותך.

משה אבוטבול: אבל הוא משקר ואתה שותק.

צבי האוזר: אני מבקש לכבד את הדובר כפי שאתה מצפה שיכבדו אותך, זה הכול.

אלכס קושניר: אז הרפורמה, חברים, עשתה מפץ בתוך הפוליטיקה החרדית, ואנחנו ראינו את הקרב בין דגל התורה, בתוך יהדות התורה.

אלכס קושניר: אז היה קרב מאוד מאוד קשה בתוך יהדות התורה.

מה בין מנסור עבאס ווליד טאהא.

משה גפני: מנסור עבאס היה הדתי היחיד בקואליציה הקודמת.

אלכס קושניר: תגיד את זה לחבר הכנסת אשר, לא לי.

אלכס קושניר: אני רק אומר דבר אחד, שזה יצר המון המון מתח בקרב - - -

צבי האוזר: לזה נקרא המחנה האמוני.

צבי האוזר: ראיתי שהוא חלק מהמחנה האמוני, נכון?

אלכס קושניר: זה יצר המון המון מתח בפנים וכמעט גרם לפיצוץ.

אלכס קושניר: ואז גם ראינו איך זרם גדול בתוך החברה החרדית – חסידות בעלז – היה מוכן לשים את טובת הילדים של המדינה לפני טובת העסקנות הזולה ולהיכנס לפרויקט.

אלכס קושניר: וכמובן חבר הכנסת גפני, וחברך דרעי, וגולדקנופף, שעכשיו הפך להיות חבר שלך, עשיתם הכול על מנת למנוע את זה.

אלכס קושניר: ואז הגיע נתניהו וברוב נדיבותו נעץ את המסמר האחרון בסיכוי של הילדים החרדים לעתיד טוב יותר.

אלכס קושניר: אגב, גם כנראה לעתיד טוב יותר לילדים שלנו, שלא יוכלו לעמוד בעומס הכלכלי שיוטל עליהם בעוד שנים קדימה.

אלכס קושניר: אבל עדיין יש דרך למנוע את האסון הזה, וזה להקים ממשלה ללא ש"ס, ללא יהדות התורה, וכמובן ללא בנימין נתניהו.

ומה עם מנסור עבאס?

משה אבוטבול: מה עם אחוז החסימה?

אלכס קושניר: ורק אנחנו – מפלגת ישראל ביתנו היא הערובה היחידה לכך שתוקם ממשלה כזאת.

אלכס קושניר: ואני פונה מהבמה הזאת גם לחבריי ביש עתיד וגם לחבריי במחנה הממלכתי, להגיד בצורה מפורשת שאנחנו נקים ממשלה ליברלית ציונית בכנסת הזאת ולא ניתן לעסקנים למנוע עתיד טוב יותר לילדים של המדינה הזאת, גם כאלה שהם חרדים וגם כאלה שהם לא חרדים.

אלכס קושניר: מילה אחת לגופו של החוק – דיברתי עליו הרבה.

אלכס קושניר: אנחנו באים לתקן פה עוול שהיה בחוק הקודם, שבו צוינו במפורש הרשויות המקומיות שהיו אמורות לקבל סיוע מתוך הכסף שמוקצה לפיצויים, בעקבות הקרבה שלהן לשדה התעופה בן גוריון.

אלכס קושניר: אנחנו נעביר את החוק בקריאה ראשונה.

אלכס קושניר: אני רק מצפה ממשרד הפנים לעשות את התיקונים הנכונים בתקנות על מנת שרק הרשויות שבאמת נפגעות וסובלות מהקרבה לשדה יקבלו את הסיוע, ולא הקומבינות שהיו לפני כן.

אלכס קושניר: תודה רבה.

משה אבוטבול: מכאן לקרמלין, שם יאהבו את זה.

משה אבוטבול: יאהבו את זה שם בקרמלין.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים.

משה אבוטבול: במקום חרדים – לקרמלין.

משה אבוטבול: יאללה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אבוטבול, חבר הכנסת משה אבוטבול, שלום לך, אם אתה רוצה לדבר עם מישהו, אנא תקום ממושבך, תתקרב אליו, אבל אל תצעק ממושבך.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/399/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: להצעת חוק זו הוצמדה הצעת חוק של חבר הכנסת משה גפני אני מזמין את חבר הכנסת משה גפני להציג את הצעת החוק – הצעת חוק התייעלות כלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2017 ו-2018) (תיקון – הקצאת סכום לרשויות המקומיות הסמוכות לנמל התעופה בן-גוריון).

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, באתי להציג את החוק, אבל מכיוון שחבר הכנסת קושניר אמר נאום שאי- אפשר שלא להתייחס אליו, אני רוצה רק לשאול אותו, כיושב-ראש ועדת הכספים: אושר ההסכם בין המורים בחינוך הממלכתי והממלכתי דתי לבין משרד החינוך ומשרד האוצר.

משה גפני: המורים והמורות יקבלו משכורות יותר גבוהות.

משה גפני: עכשיו, יש בחינוך החרדי – רוב המורים והמורות מלמדים את כל הליבה, מלמדים את כל מקצועות החול, והם נשארו עם חצי שכר.

משה גפני: למה אתה, כיושב-ראש ועדת הכספים, לא דאגת לעניין הזה?

משה גפני: למה הגננות החרדיות, רק בגלל שהן חרדיות – לא קשור לליבה – מקבלות חצי שכר ממה שמקבלת הגננת בממלכתי?

אלכס קושניר: ולמה אתה לא דאגת לזה?

משה גפני: אם כנים דבריך, אני מדבר על ההסכם האחרון שנעשה.

משה גפני: אם כנים דבריך ואתה מאוד דואג למדינה ואתה מאוד דואג לילדים החרדים, מאוד, ואתה דואג למורים החרדים ואתה רוצה שהם ישתלבו בתוך העניין, למה זה לא מעניין אותך שמורה חרדית - - -

אלכס קושניר: זה מאוד מעניין אותי.

משה גפני: לא מעניין אותך בכלל.

משה גפני: על מה דיברת?

אלכס קושניר: שאלת – אני עונה לך: מאוד מעניין אותי.

משה גפני: אני מכיר את ההתנהגות הזאת.

משה גפני: למה הצבעת נגד החוק שבו ביקשנו לשלב חרדים שהם אקדמאים, שיש להם את כל התעודות במשרדי הממשלה, למה הצבעת נגד?

אלכס קושניר: אתה יודע איך הצבעתי – לא הצבעתי נגד.

משה גפני: לא מעניין אותך.

משה גפני: מעניין אותך מה שנשיא התנועה שלך אומר לך לדבר ומה שהוא אומר לך לעשות.

משה גפני: זה פעם ראשונה שיש יושב-ראש ועדת כספים שנתון למרמס בידיו של שר האוצר.

משה גפני: אתה לא יכול לעשות כלום בלעדיו.

משה גפני: אפילו הדיבורים שלך כאן זה בגללו, ואני לא מתכוון להתייחס לזה.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, בהיותי יושב-ראש ועדת כספים, העברנו את החוק הזה שבו הרשויות, היישובים והתושבים שנמצאים בסמיכות לנמל התעופה בן גוריון – בגלל הרעש והנזק שנגרמו להם כתוצאה מהמציאות הזאת, הם זכאים לפיצוי, והם אמורים, וקיבלו פיצוי.

משה גפני: התברר, לאחר הדיון שקיימנו בוועדת הכספים – ואנחנו הסתמכנו על מה שהממשלה קבעה לגבי מי הרשויות שעוטפות את בן גוריון – שהשמיטו שני יישובים שנמצאים באותה קטגוריה, אבל לא נכללו בתוך מספר הרשויות שזכאיות לכך.

משה גפני: וכשהגיעו לוועדה – הם לא הגיעו לוועדה ולא הביעו את עמדתם ולאחר מכן עתרו לבג"ץ.

משה גפני: אנחנו סברנו שגם היום – אלכס קושניר, מתברר שיש דברים שאנחנו יכולים לעשות ביחד.

משה גפני: אם איווט ליברמן לא מסתכל עליך, אנחנו יכולים לעבוד יחד.

משה גפני: אני מתנצל שבערב ראש השנה אני אומר בדיחות, אבל זאת האמת.

משה אבוטבול: זה בסדר.

משה גפני: ואז התברר, אדוני היושב-ראש, שהרשויות הללו לא הגיעו לוועדה – אני לא נכנס עכשיו ללמה זה קרה, אבל זאת הייתה התוצאה, והם עתרו לבג"ץ.

משה גפני: ואנחנו סברנו, הלשכה המשפטית – הינה, נמצאת פה היועצת המשפטית – שהם באמת צודקים.

משה גפני: ולא רצינו שבית המשפט – לפי דעתי גם בית המשפט לא רצה – יתערב בחלוקת הכסף לרשויות המקומיות.

משה גפני: זו צריכה להיות עמדת הכנסת.

משה גפני: בעצם בית המשפט אומר: תחוקקו חוק.

משה גפני: אם אתם סבורים, בצורה הזאת, שצריך לעשות את זה כך – תחוקקו את זה.

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: אלכס קושניר הגיש את זה היום, אני הגשתי את זה יחד איתו והוצמדתי להצעת החוק שלו.

משה גפני: אנחנו מבקשים שהחוק הזה יעבור בקריאה ראשונה.

משה גפני: זה מה שיעצור את התהליך, שלא יצא כל הדיון הזה מהכנסת ויעבור לערכאות אחרות, שאנחנו לא מעוניינים שזה יהיה שם.

משה גפני: המקום הראוי זה כאן, בוועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו רוצים את הדיון כאן, ואנחנו רוצים שהנושא הזה יתנהל כפי שצריך.

משה גפני: הכנסת לא אשמה במה שקרה.

משה גפני: מה שקרה זה שהם לא היו, כפי שאמרתי, ואז בית המשפט אמר: תעבירו את זה לפחות בקריאה ראשונה.

משה גפני: לכן החשיבות הגדולה שזה יעבור לפני שהכנסת מתפזרת, שזה יעבור כאן בקריאה ראשונה, ויוכלו להמשיך את התהליך.

יבגני סובה: תודה.

משה גפני: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש, על הסבלנות שלך.

משה גפני: ואני אומר לך שאם לא הייתי מדבר על החוק אלא על הנושא של ישראל ביתנו, הייתי אומר עוד כמה דברים מעניינים.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת משה גפני.

יבגני סובה: הדובר הבא, חבר הכנסת פרוש – אינו נוכח; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח.

יבגני סובה: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה, שלוש דקות, אדוני.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אחד הדברים המבזים ביותר שנעשו לאחרונה על ידי משרד האוצר ומשרד החינוך זה אותה אפליית מורים ומורות חרדיות בבני יוסף, בחינוך העצמאי ועוד, באותם הסכמי שכר אחרונים שנכרתו בין המדינה לבין המורים, שמוסרים נפש בכל המגזרים למען ילדי ישראל.

משה אבוטבול: זוהי בושה מאוד גדולה, כי מצד אחד דורשים מאיתנו:

משה אבוטבול: אנחנו רוצים להיכנס פנימה לתוך התכנים של הלימודים שלכם; אנחנו רוצים לראות מה אתם מלמדים.

משה אבוטבול: מתעניינים מאוד מאוד מה קורה אצלנו במערכות.

משה אבוטבול: הם מוכנים להיכנס פנימה לתוך התקנים, אבל לא להיכנס לתוך הכיס או להכניס את הידיים לתוך הכיס כדי לעזור למורים האלה, שחיים עם משכורות מאוד נמוכות.

משה אבוטבול: בעיקר הכאב הוא שהרי באים כל אלה שמדברים – כולל גם הדובר הקודם, שלא אזכיר את שמו – מדבר על כך שצריכים להוציא את החרדים לשוק העבודה.

משה אבוטבול: הרי זו בורות ואכזריות במידה אחת שווה, שלו ושל הבוס שלו, שר האוצר איווט ליברמן, כי הרי אנחנו רואים שאנחנו פה, אותם אלה שכן נמצאים בשוק העבודה, אותם מורים ומורות, אותן גננות, אותם אלה שנמצאים בצוותי ההוראה נמצאים בשוק העבודה, אבל כשזה מגיע ללשפר את מעמדם, שם הממשלה בורחת ונסה.

משה אבוטבול: איך שאמר אחד מזקני השבט, עיתונאי ותיק, יעקב ריבלין: שר האוצר איווט ליברמן יגדע את ידו הימנית ולא יחתום על העלאת שכר למורים החרדים.

משה אבוטבול: זהו, ככה זה נראה.

משה אבוטבול: אותו דבר אנחנו רואים אצלו גם במעונות.

משה אבוטבול: בכל דבר ודבר הוא מוכן להילחם בחרדים, ואחרי זה הוא שולח לפה את שליחיו לבוא ולהטיף מוסר.

משה אבוטבול: כך גם בתוכנית שלו ב-2023 למחוק את הארנונה מתוך ספר התקציב.

משה אבוטבול: אנחנו, בעזרת השם, כמובן, כשנחזור לממשלה, ובקרוב בעזרת השם נחזיר את כל הדברים הקשים הללו, כולל גם את ההבטחה שהבטיח יושב-ראש התנועה שלנו הרב אריה דרעי, להחזיר את כרטיסי המזון לאותן משפחות שהדבר הזה נעשק מהן – אותן משפחות מכל המגזרים, דתיים, חרדים, חילונים, עולים מרוסיה, עולים מאתיופיה, ערבים ורעבים – כולם נהנו מאותם כרטיסי מזון.

משה אבוטבול: לכן, באמת, אנחנו יודעים כמה שנאה יש לאותם אנשים שנמצאים בממשלה.

משה אבוטבול: בואו נחליף אותה.

משה אבוטבול: אני קורא מכאן לאזרחים לממש את זכותם להצביע בבחירות הקרובות לגוש הימין, להצביע לתנועת ש"ס כדי שנוכל להזיז אותה ממקומה, את הממשלה הזאת, ולהקים ממשלה שמתחשבת, שמרחמת.

משה אבוטבול: לא אחת שנלחמת בדת, ביהדות, ביוקר המחיה, שמצירה את צעדיהן של אותן משפחות שאפילו אין להן לחג.

משה אבוטבול: אין להן לחג.

משה אבוטבול: ראינו היום בעיתונות שאין להן לא איך לארח בחג, מה לאכול בחג.

יבגני סובה: נא לסיים, אדוני.

משה אבוטבול: אני קורא מכאן לכל האזרחים: אל תהססו, אל תשבו בבית; תכריעו את הבחירות הללו.

משה אבוטבול: תלכו, תצביעו לגוש הימין, תצביעו עבור תנועת ש"ס, כדי שנוכל, בעזרת השם, להחזיר עטרה ליושנה ולהביא לממשלה שמתחשבת בנושאים התורניים, בנושאים הדתיים - -

יבגני סובה: תודה רבה.

יבגני סובה: נגמר לך הזמן, חבר הכנסת אבוטבול.

יבגני סובה: תודה.

משה אבוטבול: - - וגם נלחמת ביוקר המחיה ששר האוצר האכזרי עשה במדינה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת אבוטבול.

יבגני סובה: הדובר הבא, חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח.

יבגני סובה: איפה הוא?

יבגני סובה: סליחה, סליחה, קבל התנצלותי.

יבגני סובה: אתה רוצה לדבר?

אני אגיד לך את האמת, אם היה נשאר קושניר, הייתי מדבר, אבל אם אני אדבר זה יהיה מכוון אליך.

יבגני סובה: חבר הכנסת אשר, ממתי הפריעה לך היעדרותו של חבר הכנסת קושניר?

יבגני סובה: אתה יכול לדבר.

יבגני סובה: אתה לא רוצה?

יבגני סובה: אל תדבר.

יבגני סובה: זאת זכותך.

יבגני סובה: אני שואל אותך, אתה מוותר או לא מוותר?

- - - המפלגה האנטישמית הזאת.

יבגני סובה: אתה מוותר או לא מוותר?

לכבודך אני מוותר.

יבגני סובה: אז אתה מוותר.

יבגני סובה: אוקיי.

יבגני סובה: חברת הכנסת נעמה לזימי.

יבגני סובה: קודם כול, קושניר נוכח באולם.

יבגני סובה: לא הבנתי.

- - -

יבגני סובה: אבל אתה ויתרת כבר.

יבגני סובה: חברת הכנסת נעמה לזימי.

- - - אני עולה.

יבגני סובה: ויתרת, אמרת שאתה מוותר.

משה אבוטבול: הוא היה בדו-שיח איתך.

משה אבוטבול: מה קרה?

יבגני סובה: אני אתן לך בסוף הרשימה, בסדר?

יבגני סובה: חברת הכנסת נעמה לזימי – אינה נוכחת.

לא צריך.

יבגני סובה: למה?

יבגני סובה: אמרתי לך, אני נותן לך בסוף הרשימה.

משה אבוטבול: אנחנו מבינים איפה סותמים פיות.

יבגני סובה: חבר הכנסת יום טוב כלפון, אתה רוצה לדבר?

יבגני סובה: בבקשה.

משה אבוטבול: מוכר, איפה סותמים פיות.

משה אבוטבול: גם אתה סותם פיות?

יבגני סובה: מאחר שחבר הכנסת יעקב אשר הוא סגן יושב-ראש הכנסת, הוא יודע שאם ויתרת, תחכה לסוף התור.

משה אבוטבול: כן, כן.

משה אבוטבול: הוא ניהל איתך דיבור, הוא לא ויתר.

יבגני סובה: יש עוד שלושה לפניך.

יבגני סובה: אם אתה רוצה, אני אתן לך לדבר, אבל אם אתה יוצא מהאולם, אני לא אקרא בשמך.

יבגני סובה: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

לא צריך לדבר.

יואב קיש יסדר לי.

יום טוב חי כלפון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יום טוב חי כלפון: חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, קודם כול, אני שמח להיות פה.

יום טוב חי כלפון: התגעגענו.

יום טוב חי כלפון: ברשותכם, אני דווקא אפתח במילים לזכרו של אליקים העצני, שממש בשעה זאת מובא למנוחות בבית העלמין בחברון.

יום טוב חי כלפון: אליקים העצני היה מגדלור ערכי.

יום טוב חי כלפון: הוא מהדמויות המשמעותיות והמשפיעות ביותר על ההתיישבות בחבלי מולדתנו ועל תחיית ארץ ישראל.

יום טוב חי כלפון: בזמן שמעטים בציבוריות הישראלית הבינו את משמעות חזון ארץ ישראל השלמה, אליקים העצני כבר התחיל ליישם את החזון.

יום טוב חי כלפון: היה ממייסדי תנועת ארץ ישראל השלמה, ממייסדי ההתיישבות ביהודה ושומרון.

יום טוב חי כלפון: הוא היה, כמובן, גם חבר כנסת בבית זה, במפלגת התחייה.

יום טוב חי כלפון: לכן חשוב לי דווקא לפתוח במילים לזכרו.

יום טוב חי כלפון: אני שולח מכאן, כמובן, את תנחומיי למשפחת העצני המפוארת, בשם כל חברי הבית.

יום טוב חי כלפון: ואם כבר מדברים על חזון ארץ ישראל ועל המציאות ביהודה ושומרון, לצערי הרב, אתמול במהדורות החדשות דיברו על הדר מוכתר, על הבולען באיילון ועל עוד כל מיני דברים שיכול להיות שהם חשובים, אבל המציאות היום-יומית של פיגועים ביהודה ושומרון – אתמול היה פיגוע בציר חווארה, הפיגוע השני באותו שבוע; לצערי הרב, זה לא פותח את מהדורות החדשות.

יום טוב חי כלפון: אחינו בהתיישבות סובלים בתקופה האחרונה מהידרדרות בביטחונם יום-יום.

יום טוב חי כלפון: אני קורא מכאן לשר הביטחון בני גנץ לפעול.

יום טוב חי כלפון: אנחנו רואים אותו, הוא היה בניו יורק, הוא דיבר באריכות בסוף השבוע על שלום עם הפלסטינים.

יום טוב חי כלפון: לפני שפונים לשלום עם הפלסטינים, קודם כול שיהיה ביטחון ליהודים ביהודה ושומרון.

יום טוב חי כלפון: הוא אמון על ביטחונם של אזרחי ישראל, קודם כול.

יום טוב חי כלפון: המציאות בתקופה האחרונה היא שיש ממש הידרדרות במצב הביטחוני ביהודה ושומרון, וחייבים לפעול בעניין הזה.

יום טוב חי כלפון: אני כאן כדי להיות פה עבור המתיישבים.

יעל רון בן משה: - - -

יום טוב חי כלפון: לכן, אני קורא מכאן לשר הביטחון בני גנץ, לראש המפלגה שלך, שיפעל.

יום טוב חי כלפון: אנחנו שומעים יותר מדי דברים על אפשרויות לפינויים ואפשרויות לכל מיני מניעת מדינה דו-לאומית, דברים כאלה.

יום טוב חי כלפון: קודם כול, שיהיה מקום למתיישבים.

יום טוב חי כלפון: זו ארצנו, אלה מתיישבים שלנו, ולא ייתכן שאנשים שחוזרים הביתה ליישובים בלב השומרון ועוברים בציר חווארה – יש שם קילומטר בתוך כפר ערבי – יהיו במצב של איום ממשי לחייהם.

יום טוב חי כלפון: הרי זה המנדט שלו, קודם כול לדאוג לביטחון ישראל, ולכן אני קורא לו מכאן, ובכלל לכולם, להתעשת בדבר הזה ולהבטיח ביטחון לתושבי יהודה ושומרון.

יום טוב חי כלפון: ואני אסיים, ברשותכם, במילים טובות: לקראת ראש השנה נאחל שנה טובה, שנה בטוחה, לכל עם ישראל, וגם יש לי תמיד פינה שמורה בלב לעולים החדשים.

יום טוב חי כלפון: אני משער שגם לך, אדוני היושב-ראש.

יום טוב חי כלפון: אז נאחל גם שנה טובה לעולים החדשים שעלו השנה מאוקראינה, מרוסיה ומכל התפוצות.

יום טוב חי כלפון: אני אגיד את זה גם בצרפתית – bonne année.

יום טוב חי כלפון: שנה טובה ושיהיה רק טוב לכל עם ישראל.

יום טוב חי כלפון: תודה רבה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת יום טוב כלפון.

יבגני סובה: אכן שנה טובה.

יבגני סובה: הדובר הבא – חבר הכנסת אורי מקלב.

יבגני סובה: בבקשה, אדוני.

יבגני סובה: שלוש דקות לאדוני.

יבגני סובה: בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: לא ראיתי את השרה קודם.

אורי מקלב: השרה נמצאת.

אורי מקלב: חבריי חברי הכנסת, אי-אפשר להתעלם מהדברים שאמר כאן חבר הכנסת קושניר, יושב-ראש ועדת הכספים.

אורי מקלב: הוא עלה להציג חוק של ועדת הכספים, שעמלו ופעלו בה הרבה, ויש לזה משמעויות.

אורי מקלב: כול הנאום שלו היה – נאום שניתן לך ללא הגבלת זמן כיושב-ראש ועדת הכספים, ומה שעשית זה נאום שנאה והסתה של ישראל ביתנו, שמוכתב לך, והקראת אותו, וזה לא קשור לחוק הזה - - -

אלכס קושניר: - - -

אורי מקלב: אתה חייב לתת לציבור תשובות על יוקר המחיה, ואתה לא עונה.

אורי מקלב: למה אתה לא עונה לאנשים על יוקר המחיה, שאין עתיד?

אלכס קושניר: - - -

אורי מקלב: את זה תעלה ותגיד פה.

אורי מקלב: תספר על מחירי הדיור – על זה תדבר - - -

אלכס קושניר: - - -

אורי מקלב: תדבר על מחירי השכירות.

יבגני סובה: חבר הכנסת קושניר, תוכל לסכם.

אלכס קושניר: - - -

יבגני סובה: אלכס.

אורי מקלב: יכול להיות.

אורי מקלב: תדבר על מחירי השכירות, תיתנו תשובות לאנשים.

אורי מקלב: שר האוצר הבטיח גן עדן של תקציב – האנשים נאנקים.

אורי מקלב: זה שהוא מהמפלגה שלך – עדיין אתה צריך לשמור על זכותי.

יבגני סובה: אתה מדבר אליו, אז אתה מקבל תגובה.

יבגני סובה: אם אתה לא תדבר אליו תוכל להמשיך.

אורי מקלב: אני לא דיברתי אליו.

אורי מקלב: אני דיברתי על הנאום שלו - - -

יבגני סובה: רק שנייה, חבר הכנסת קושניר, תוכל לסכם את הצעת החוק שלך.

אורי מקלב: מותר לי לדבר על נאום השנאה והשטנה וההסתה, שהוא דיבר כאן לפני כמה דקות, ולזה אני מתייחס.

אורי מקלב: תעמולה של ישראל ביתנו.

אורי מקלב: במקום להתבייש שאתם מדברים על כלכלת מדינת ישראל, להתבייש במה שהמפלגה שלך, שאנשים מרכזיים יושבים בכלא בגלל חשדות חמורים מאוד והאשמות קשות מאוד על לקיחת הכסף הציבורי – על זה אתה לא עונה.

אורי מקלב: שר האוצר, כמה אפשר, בנאומים של שנאה והסתה, לכסות על כשלים כאלה גדולים, על חשדות כאלה חמורים שלא היה שר בישראל; חשדות שכל הזמן מתנערים מהם והם עולים בחזרה.

אורי מקלב: על זה אתה לא צריך לתת דין וחשבון?

אורי מקלב: יש לך את מה שאתה צריך, מה שגורם לכלכלת מדינת ישראל לכשל הגדול.

אורי מקלב: החרדים – על זה שלא לומדים ליבה; על החלק הזה – איך אתה יכול לבוא ולהגיד בצביעות?

אורי מקלב: הרי אתה יודע את התוכנית הכלכלית שאתה הגשת פה – אתם הגשתם, ישראל ביתנו, שר האוצר הגיש כאן תוכנית כלכלית, את חוק ההסדרים ל-2023.

אורי מקלב: מוסדות שלומדים 100% ליבה – אדוני היושב-ראש, אתה מכיר אותם מקרוב.

אורי מקלב: מוסדות שאתה מכיר מקרוב, ואני לא אפרט, שלומדים 100% ליבה בהצלחה גדולה מאוד.

אורי מקלב: חברי ישראל ביתנו שולחים למוסדות האלה.

אורי מקלב: אתם – אתה ביקשת שחור על גבי לבן לקצץ בתקציב שלהם, לקצץ 25% מהתקציב ולשנות את החוק כדי לפגוע בהם?

אורי מקלב: הרי הם לומדים ליבה, לטענתך.

אורי מקלב: איפה המוסדות האלה?

אורי מקלב: הכול משנאה, הכול שקר.

אורי מקלב: הכול באמת רק זריית חול בעיני הציבור.

אורי מקלב: אתה, אתם ביקשתם לקצץ בתקציב, הרי שם לומדים ליבה, כדי לפגוע בליבה.

אורי מקלב: מה עשיתם עם המעונות?

אורי מקלב: לא באתם לפגוע בנשים שרוצות לעבוד, שמביאות שכר, שמפרנסות משפחות, שהן לא יוכלו לעבוד?

אורי מקלב: אתה צריך לעמוד על כך ששכר המטפלות נמוך באמת, על כך שאין היום מסגרות, לא מעונות ולא משפחתונים, בגלל האטימות והניכור שיש לכם סביב הציבור הזה.

אורי מקלב: אתה עולה לכאן ואתה מסביר לציבור בסיכום, זה מה שאתה מסביר לציבור, מדוע כלכלת מדינת ישראל היא - -

יבגני סובה: נא לסיים, בבקשה.

אורי מקלב: - - כושלת?

אורי מקלב: זה מה שקרה.

אורי מקלב: הרי הבטחת לאנשים: אני רק אפגע בחרדים, בתקציבים הרבים, ולאזרחי מדינת ישראל יהיה טוב.

אורי מקלב: מה שקורה זה שלא צריך את נתוני העוני הקשים שהתפרסמו היום, שמיליון ילדים נמצאים בתת-תזונה, ומתוכם 600,000 ילדים, 20%, נמצאים בתת-תזונה חמורה ומחפירה.

אורי מקלב: שני מיליון משפחות לא יכולות להתפרנס במדינה הזאת בכבוד.

אורי מקלב: כבר לא צריך את הנתונים האלה - - -

יבגני סובה: לסיים, בבקשה, בזמן נגמר.

אורי מקלב: אנחנו יודעים.

אורי מקלב: אנחנו הולכים לסופרמרקטים.

אורי מקלב: כל מי שנמצא במעמד הביניים ומטה יודע בדיוק את הקושי.

אורי מקלב: צריך נתונים?

אורי מקלב: וכאן אתם מסיתים שוב פעם, ושוב תמשיכו להסית, ושוב תמשיכו, על הכישלונות הרבים שלכם, על החשדות הרבים שיש לכם.

אורי מקלב: הכול בגלל שנאה לציבור החרדי.

אורי מקלב: הציבור בישראל – ואני קורא כאן לאזרחי מדינת ישראל, אני לא עושה תעמולה למפלגה שלי – יש מפלגות שכל-כולן צביעות; פעם הוא מדבר נגד הערבים, אחרי זה - -

יבגני סובה: חבר הכנסת מקלב, כבר הוספתי לך שתי דקות מעבר לזמן.

יבגני סובה: הזמן הסתיים.

יבגני סובה: בבקשה - -

אורי מקלב: - - נגד החרדים, 53 מיליארד.

אורי מקלב: אני מסיים.

אורי מקלב: 53 מיליארד לעבאס, למערכות חינוך - -

יבגני סובה: תודה רבה.

יבגני סובה: תודה.

אורי מקלב: - - אנטי מדינת ישראל, זה בסדר, אבל לחרדים לא.

אורי מקלב: אתה מכיר את מוסדות הליבה שאתם רציתם - - -

יבגני סובה: תראה, אם אתה רוצה לנהל דיון, אני אנהל דיון.

יבגני סובה: הרבה דברים לא מדויקים בדבריך, אבל מאחר שאני כרגע בכיסא של יושב-ראש הכנסת, אז אני לא אנהל איתך דיון, אבל הרבה דברים שאמרת פשוט לא מדויקים.

יבגני סובה: אני מכבד את זכותך להגיד, אבל בגלל שאני מנהל את הישיבה ואתה פנית אליי, אמרתי לך את - - -

אורי מקלב: האם בחוק ההסדרים, רשתות החינוך, חינוך עצמאי - -

יבגני סובה: נשאיר את זה לדיון בוועדות המתאימות.

אורי מקלב: - - לא היו עם קיצוץ של 25%?

אורי מקלב: במה אתם פוגעים?

אורי מקלב: בילדים שצריכים ללמוד; לא כולם מצביעים ליהדות התורה.

יבגני סובה: חבר הכנסת מקלב, קודם כול תודה רבה על דבריך.

יבגני סובה: יש פה כנראה שינוי בתפיסה – לימודי ליבה זה דבר הכרחי.

יבגני סובה: מפה מתחיל הוויכוח.

יבגני סובה: אני נועל את רשימת הדוברים - - -

ענבר בזק: - - -

יבגני סובה: אני נועל – זה לא אומר שאת לא מופיעה.

יבגני סובה: הדוברת הבאה – חברת הכנסת ענבר בזק, בבקשה.

יבגני סובה: לאחר מכן אמילי מואטי, ובזה סיימנו.

קריאה: - - -

יבגני סובה: אתה לא רואה אופק?

יבגני סובה: רק שרים רואים אופק?

יבגני סובה: שלוש דקות, גברתי, בבקשה.

ענבר בזק: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לנצל את הבמה הזאת ולדבר איתכם על אירוע שמתקיים השבוע בכל הארץ – צעדת השוויון.

ענבר בזק: מדינת ישראל הקטנה והצפופה הפכה לשיאנית הפערים החברתיים.

ענבר בזק: הילדים שלנו בנגב ובגליל מקבלים פחות הזדמנויות בחינוך.

ענבר בזק: ההורים שלנו מקבלים שירותי בריאות דלים, וגם התשתיות, התחבורה הציבורית, תשתיות התעסוקה והדיור אינם מספקים.

ענבר בזק: במקום שמדינת ישראל תזהה את הנגב והגליל כהזדמנות לפיזור האוכלוסייה, לצמצום עלויות המחיה, לפזר את הצעירים ולתת להם דיור בר השגה, המדינה ממשיכה להזניח את הפריפריה, הפערים גדלים והפריפריה נמצאת בהגירה שלילית.

ענבר בזק: צעדת השוויון מאורגנת על ידי קואליציה של ארגונים חברתיים, על ידי תנועות הנוער, תנועת הקיבוצים, תנועת הפריפריות ועוד.

ענבר בזק: אתמול הצטרפתי אליהם וצעדתי איתם ביחד מקיבוץ כפר גלעדי ועד קריית שמונה.

ענבר בזק: הלכתי ביחד עם מאות בני נוער, מדריכים וחניכים בתנועות הנוער, תלמידי מכינות – מכינת הגליל, ואני רוצה קודם כול להגיד לכם שיש לנו נוער נהדר, מקסים, אידיאליסטי.

ענבר בזק: אנשים ממרכז הארץ שהלכו ובחרו לשרת שנת שירות בפריפריה, בגליל, מתוך אמונה אמיתית שהפריפריה חשובה וצריך להשקיע בהם.

ענבר בזק: אני קוראת פה – אני מנצלת שוב את הבמה החשובה שניתנה לי פה, לקרוא כאן למקבלי ההחלטות, לחברי הכנסת, לשרים, לראש הממשלה: בואו נמשיך לפעול.

ענבר בזק: הממשלה הזאת פעלה, ונמשיך לפעול, לצמצום פערים בין הפריפריה למרכז.

ענבר בזק: הצעדה הזאת – זאת מטרתה: להעלות למרכז סדר היום הציבורי את הנושא הזה, כי מדינה ששואפת להוגנות, לצדק, לצדק חלוקתי, להוגנות בחלוקת המשאבים היא מדינה שבה לכל ילד וילדה יש הזדמנות שווה לצמיחה ולהגשמה עצמית, בין שהוא נולד בשלומי, ובין שבמעלות, בקריית שמונה, ברהט, בדימונה, בנהריה או בקצרין.

ענבר בזק: אני מזמינה את כולכם להצטרף.

ענבר בזק: צעדת השוויון ממשיכה, והיום הם נמצאים בסח'נין, ומחר הם יהיו בטבריה ובבית שמש, מוחרתיים והם יסיימו פה, בירושלים.

ענבר בזק: אני מזמינה את כל מי שכאן, חברי וחברות הכנסת, שרים, הצטרפו אליהם, דברו איתם ובעיקר בואו נמשיך לפעול כאן, מכנסת ישראל, כדי לצמצם את הפערים האלה.

ענבר בזק: תודה רבה.

יבגני סובה: תודה רבה לחברת הכנסת ענבל בזק.

יבגני סובה: חבר הכנסת גלעד קריב, בבקשה.

גלעד קריב: אדוני היושב-ראש, גם אני מבקש להתייחס לסוגיית לימודי הליבה, ואין לי ספק שחברי הכנסת החרדים שיצאו עם עלייתי לדוכן יצפו בדברים בפרסה או יקבלו עליהם דיווח נאמן.

גלעד קריב: ראשית, שמעתי את הקינה של חבר הכנסת גפני על ענין ההסכמים עם המורים, וכאן יש לי פתרון פשוט: אני מציע לכל המורים והמורות במוסדות החינוך החרדים להצטרף להסתדרות המורים.

גלעד קריב: בדקתי את חוקת הסתדרות המורים, וההסתדרות מאפשרת למורים במוסדות חינוך מוכרים, גם אם הם לא רשמיים, להצטרף להסתדרות המורים.

גלעד קריב: אז יתנהל משא-ומתן קיבוצי עם ההנהלות של הרשתות החרדיות וניתן יהיה לשפר את תנאי המורים והמורות.

גלעד קריב: אבל יש לנו בעיה: הרשתות החרדיות לא רוצות שהמורים והמורות יתאגדו בארגוני עובדים והן מסרבות לנהל משא ומתן קיבוצי.

גלעד קריב: בהקשר הזה אולי כדאי להזכיר שיושב-ראש הרשימה החדש של יהדות התורה, חבר הכנסת שהחליף, חבר הכנסת גולדקנופף, עמד בראש רשת של מוסדות חינוך חרדים, והוא ידוע ברבים כמי שסירב לנהל משא ומתן קיבוצי על שיפור זכויות המורים והמורות.

גלעד קריב: אז הינה, פתרנו במהירות את בעיות תנאי ההוראה בחינוך החרדי: תצטרפו להסתדרות המורים, נהלו משא ומתן קיבוצי, ואני בטוח שניתן יהיה לפתור את העניין הזה.

גלעד קריב: אבל בעניין לימודי הליבה צריך לעמוד על נקודה אחת יותר חשובה.

גלעד קריב: שמענו את זעקות השבר בעניין של לימודי הליבה: מדוע אתם מתערבים לנו?

גלעד קריב: מדוע אתם כופים עלינו?

גלעד קריב: מן הראוי בבית הזה להזכיר שבשנת 2008, מתוך דיאלוג עם המפלגות החרדיות, הושגה פשרה בעניין לימודי הליבה שעוגנה בחוק.

גלעד קריב: על פי הפשרה, מוסדות הלימוד העל-תיכוניים החרדיים לבנים, הישיבות הקטנות, פטורות מלימודי ליבה ומתוקצבות ב-60%.

גלעד קריב: בתמורה, במסגרת הפשרה, כל יתר מוסדות הלימוד החרדים, שמקבלים 100% תקציב מהמדינה, המוסדות לבנות והמוסדות לבנים עד כיתה ט', חייבים ב-100% לימודי ליבה.

גלעד קריב: הדרישה הזאת רחוקה מלהתקיים.

גלעד קריב: רק לאחרונה פורסם דוח של מבקר המדינה שמדבר על מצב לימודי הליבה בחינוך החרדי.

גלעד קריב: די לקרוא את התקציר בשביל להבין איזה פערים אדירים קיימים באותם מוסדות בין תוכנית לימודי הליבה לבין מה שמתרחש בפועל.

גלעד קריב: שוב, לא מדובר על הישיבות אלא מדובר על אותם מוסדות חינוך שלגביהם יש הוראה ישירה של החוק, והדבר הושג במסגרת פשרה, והחוק מחייב לימודי ליבה של 100%.

גלעד קריב: ועומד אדם שהיה יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט ואומר: מדוע שנעמוד בהוראות החוק?

גלעד קריב: אל תתערבו לנו.

גלעד קריב: אז חברי הכנסת החרדים, יש לי בשבילכם בשורה: מדינת ישראל אחראית גם לילדים שלכם.

גלעד קריב: אתם לא חיים באוטונומיה ואתם לא מנהלים את ועד ארבע הארצות של פולין במאה ה-16.

גלעד קריב: אתם חלק ממדינת ישראל, וחוקי מדינת ישראל שנקבעו בבית הזה חלים גם עליכם.

גלעד קריב: כאשר אתם תלמדו 100% ליבה באותם מוסדות שמתוקצבים ב-100% מימון על ידי מדינת ישראל, נמשיך את השיחה על מה שקורה בישיבות הקטנות.

גלעד קריב: תודה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת גלעד קריב.

יבגני סובה: הדוברת הבאה והאחרונה – חברת הכנסת אמילי מואטי, בבקשה.

יבגני סובה: גברתי, שלוש דקות, בבקשה.

אמילי חיה מואטי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בימים האחרונים אני, כמו רובנו, מסתובבת בבתי ספר, ונוכחתי שמשהו בשיח של כאן הלך והשתרש בקרב התלמידים.

אמילי חיה מואטי: מכיוון שלימודי האזרחות זה כבר לא מה שהיה, אז ברצוני לחדד כמה נקודות שנוגעות למשטר הפרלמנטרי בישראל, לשיטת הממשל שלנו.

אמילי חיה מואטי: אז ככה: השיטה מבוססת על איזון בין גורמי היסוד הבאים: ציבור הבוחרים – העם; המפלגות – הפרלמנט; הממשלה.

אמילי חיה מואטי: בדגם זה הממשלה או העומד בראשה זקוקים לאמון הפרלמנט, או ליתר דיוק הרוב בפרלמנט, שנבחר על ידי העם.

אמילי חיה מואטי: נעשה סדר: הציבור, ציבור הבוחרים, בוחר פרלמנט, בוחר כנסת, והכנסת בוחרת את הממשלה.

אמילי חיה מואטי: בניגוד לשיטה הנשיאותית, הכנסת יכולה למנוע מראש הממשלה לכונן ממשלה או להדיח ראש ממשלה מתפקידו בהצבעת אי-אמון.

אמילי חיה מואטי: מה שאני מנסה להגיד זה שהסיפור כאן הוא לא מחרימים ומוחרמים, כמו שכמה חברי כנסת אוהבים להגיד, ולצערי זה חוזר אלינו מתלמידים בבתי ספר: החרמתם, מחרימים אתכם, האם תחרימו?

אמילי חיה מואטי: לא.

אמילי חיה מואטי: הסיפור כאן הוא מאוד פשוט, הרב גפני: בסוף יש קואליציה ויש אופוזיציה, יחדה ונגדה.

אמילי חיה מואטי: לאחר הבחירות מסתדרים כך שיש קואליציה, שחלקים ממנה הם חברים בממשלה, ואופוזיציה.

אמילי חיה מואטי: זו גאווה עצומה לשרת את הציבור גם מכאן וגם מכאן.

אמילי חיה מואטי: אין שום פחיתות כבוד בלהיות חבר כנסת באופוזיציה בשום צורה.

אמילי חיה מואטי: המחנה הציוני היו באופוזיציה בין 2015 ל-2019.

אמילי חיה מואטי: בחיים לא שמעתי את יצחק בוז'י הרצוג, היום נשיא המדינה, טוען שהחרימו אותו.

אמילי חיה מואטי: אין כאן שום חרמות.

אמילי חיה מואטי: בסך הכול יש בחירות, הציבור בוחר, הכנסת בוחרת ממשלה וכן הלאה.

אמילי חיה מואטי: אם תצטרכו הרחבות, אנא פנו אליי, אבל בבקשה, השיח על מחרימים ומוחרמים – בחייאת, בואו נעזור לתלמידים לקבל מושג באזרחות, מושגי יסוד ולא נהרוס להם את מה שגם ככה נהרס בשנים האחרונות.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: שנה טובה.

אמילי חיה מואטי: תהיו בריאים.

יבגני סובה: תודה רבה לחברת הכנסת אמילי מואטי, כמעט הוספתי: אלה היו 60 שניות על המשטר הפרלמנטרי בישראל.

יבגני סובה: אוקיי, חבר הכנסת קושניר, אתה רוצה לסכם?

יבגני סובה: אתה לא רוצה.

יבגני סובה: אוקיי.

יבגני סובה: אם כך, אז אנחנו נעבור להצבעה.

יבגני סובה: יהיו שתי הצבעות אלקטרוניות.

יבגני סובה: נא להתיישב במקום.

יבגני סובה: אנחנו נצביע קודם כול על ההצעה הראשונה, הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות התקציב 2018-2017 (תיקון מס' 8) (הקצאת סכום לרשויות המקומיות הסמוכות לנמל התעופה בן-גוריון(, התשפ"ב–2022, של חבר הכנסת אלכס קושניר.

יבגני סובה: הצבעה.

יבגני סובה: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה –16

יבגני סובה: נמנעים – אין

יבגני סובה: בעד – 16, אפס מתנגדים.

יבגני סובה: אני קובע כי הצעה זו עברה בקריאה ראשונה ותועבר להמשך דיון בוועדת הכספים.

יבגני סובה: אנחנו נעבור להצבעה השנייה, על הצעת חוק שהוצמדה להצעת החוק הזאת – אין טעם לחזור על השם, זה אותו דבר – של חבר הכנסת משה גפני.

יבגני סובה: מצמידים את זה בוועדה.

יבגני סובה: הצבעה.

יבגני סובה: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה –15

יבגני סובה: נמנעים – אין

יבגני סובה: בעד – 15, אפס מתנגדים.

יבגני סובה: אני קובע כי גם ההצעה הזאת תועבר להמשך דיון בוועדת הכספים ותוצמד להצעתו של חבר הכנסת אלכס קושניר.

יבגני סובה: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1581).

יבגני סובה: ]

יבגני סובה: רבותיי אנחנו נעבור לסעיף הבא בסדר-היום, סעיף 9, נכון, אדוני המזכיר?

יבגני סובה: הצעת חוק סמכויות לאיסוף ואבחון של נתוני נוסעים הנכנסים לישראל או היוצאים ממנה, התשפ"ב–2022, לקריאה ראשונה.

יבגני סובה: מי שתציג את הצעת החוק היא השרה מירב כהן, בשם שר המשפטים.

יבגני סובה: אני מקווה שזו לא הייתה הפתעה בשבילך.

יבגני סובה: רגע, מי מגיע?

יבגני סובה: שר המשפטים מגיע?

יבגני סובה: השר אלקין רצה להציג את הצעת החוק?

יבגני סובה: תחליטו.

יבגני סובה: אם השר אלקין מגיע ורוצה להציג את זה, אני מניח שהשרה תוותר על זכות הדיבור.

קריאה: - - -

יבגני סובה: אז הוא יעלה לסיכום.

יבגני סובה: את מוכנה להציג את ההצעה?

יבגני סובה: אז אני מבקש שתציגי, ומקסימום השר אלקין ייתן דברי סיכום לפני ההצבעה, יסכם, בסדר?

יבגני סובה: בבקשה, גברתי השרה.

מירב כהן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מתכבדת להביא לפניכם היום הצעה מאוד חשובה, הצעת חוק סמכויות לאיסוף ואבחון של נתוני נוסעים הנכנסים לישראל או היוצאים ממנה, התשפ"ב–2022.

מירב כהן: ישנה חשיבות מיוחדת להתחיל בהליכי חקיקה של החוק שלפניכם, מכיוון שחקיקת החוק כלולה בתהליך כניסתה של ישראל לתוכנית ה-VWP, תוכנית הפטור מוויזות לארצות הברית.

מירב כהן: במסגרת ההליך לקבלת הפטור מוויזות נעשתה התחייבות לממשל האמריקאי על לוחות זמנים לקידום ההליך מצד ישראל.

מירב כהן: הממשל האמריקאי מצפה שחוק זה יעבור בהקדם בקריאה הראשונה לצורך הוכחת המחויבות להליך כדי שגם הם ימשיכו לפעול במרץ לקידום ההליך מצידם.

מירב כהן: לכן, על אף העובדה שאנחנו נמצאים כרגע בפגרת בחירות, ראה שר המשפטים דחיפות רבה להביא את ההצעה לאישור הכנסת בהזדמנות הראשונה שהתאפשרה, ועל זה אני גם רוצה להודות לשר המשפטים – על זה שהוא מקדם בעת הזאת חקיקה מאוד מאוד חשובה ודחופה.

מירב כהן: מדינת ישראל לא יכולה להחמיץ את ההזדמנות הזאת להשלים את תוכנית הפטור מוויזות, אשר תקל באופן משמעותי על אזרחי המדינה ותוביל להידוק נוסף בקשר עם הידידה הכי גדולה שלנו, ארצות הברית.

מירב כהן: הצעת החוק מבקשת להקים מרכז לאומי לאבחון נתוני נוסעים ולהסמיכו לאסוף את נתוני הנוסעים ממובילי נוסעים.

מירב כהן: מעת שייאסף המידע, ניתן יהיה לאגור ולשמור אותו לתקופות הקבועות בחוק, וכן ניתן יהיה לעבד ולנתח אותו לצורך אחת מן המטרות שמפורטות בחוק.

מירב כהן: מדובר בבשורה מאוד מאוד חשובה.

מירב כהן: זה גם יסייע במאבק בטרור, במאבק בפשיעה החמורה, במאבק בהגירה הבלתי-חוקית, באבטחת התעופה האזרחית לישראל, וגם בהגנה על בריאות הציבור.

מירב כהן: עיבוד המידע יאפשר לזהות נוסעים שיש בהם איזה סיכון ביחס למטרות האלה שזה עתה פירטתי, וזה ייתן כלי אפקטיבי בידי הרשויות שמוזכרות בחוק ומקבלות כלי עבודה מטעם החוק לאתר את אותם סיכונים מבעוד מועד וכדי להתמודד איתם בצורה טובה יותר.

מירב כהן: בנוסף, שימוש במערכות האלה להערכת סיכונים יוביל לחיסכון תקציבי וייעול עבודת הביטחון בנתב"ג.

מירב כהן: הוא ישפר את האכיפה בשדה התעופה, יביא להליכי בידוק מדויקים יותר, יקל את העומסים בנתב"ג – שזה מאוד חשוב ודחוף בימים אלו – וישפר את השירות.

מירב כהן: בכך תתאפשר זרימה מהירה ומבוקרת של נוסעים תוך התמקדות בנוסעים חשודים בלבד, דבר שיביא לשיפור חוויית הנוסע.

מירב כהן: חוק זה יעמיד את ישראל בשורה אחת עם עשרות רבות של מדינות האוספות ומנתחות את נתוני הנוסעים המגיעים או עוזבים את השטח שלהן לצורך הערכת הסיכונים שהם עלולים להקים.

מירב כהן: בכלל זה, בין המדינות שאוספות את הנתונים של הנוסעים אציין את כל המדינות באיחוד האירופי, בריטניה, ארצות הברית, אוסטרליה, קנה, ניו זילנד ועוד רבות אחרות.

מירב כהן: החוק המוצע גם יאפשר לישראל להחליף ולשתף נתוני נוסעים ממדינות אחרות לצורך המטרות הקבועות בחוק.

מירב כהן: לכן, לצורך קידום התכלית של החוק הכל-כך דחוף והחשוב הזה, וכדי להאיץ את תוכנית הפטור מוויזות, אני מבקשת מכם לתמוך בהצעת החוק הזאת בקריאה הראשונה.

מירב כהן: תודה רבה.

יבגני סובה: תודה רבה, גברתי השרה.

יבגני סובה: להצעה הזאת הוגשו כמה בקשות דיבור.

יבגני סובה: נתחיל מחברת הכנסת נעמה לזימי.

יבגני סובה: היא נוכחת?

יבגני סובה: היא ביקשה לדבר.

יבגני סובה: חברת הכנסת גבי לסקי, יש לך שלוש דקות, בבקשה.

גבי לסקי: תודה, כבוד היושב-ראש.

גבי לסקי: כבוד השרה, כנסת נכבדה, אני רוצה להתייחס בכמה מילים לעובדה שראש האופוזיציה, ראש הממשלה לשעבר, החליט לפני כמה ימים להיפגש עם הרב טאו – אחד הרבנים אולי הקיצוניים ביותר שישנם היום: רב שאומר שהלהט"בים הם סוטים וחייבים לעבור טיפולי המרה; רב שאומר שמקומן של נשים בבית; רב שאומר שאסור לנשים להתגייס לצבא.

גבי לסקי: ואיתו הוא בחר להיפגש כדי לפתור את הפלונטר ברשימה הקיצונית ביותר בכנסת, כדי למנוע שמפלגת נעם, אותה מפלגה אנטי-להט"בית, אנטי-נשית, גזענית – כדי שהם יהיו חלק מהרשימה הקיצונית והכהניסטית בכנסת, כדי שיהיה לו רוב שיוכל לאחר מכן להבטיח לו את ביטול משפטו.

גבי לסקי: חבריי חברי הכנסת, אנחנו טעינו, חייבים לומר זאת, כשאנחנו לא השכלנו בתחילת הקדנציה להעביר את חוק הנאשם.

גבי לסקי: אילו היינו מעבירים את חוק הנאשם, היינו מנקים את הכנסת, את החברה הישראלית, מהעובדה שאדם שנאשם בפלילים בעבירות שהן לב-ליבן של תפקידו כאיש ציבור, הוא לא היה מרחף מעל הכנסת, והיינו יכולים להמשיך, אולי קואליציות אחרות.

גבי לסקי: אבל העובדה שלא עשינו את זה בעצם נותנת יד לנאשם בפלילים להמשיך ולהתמודד לתפקיד הרם במדינה הזאת.

גבי לסקי: אני קוראת מכאן שלאחר הבחירות כל קואליציה, כל מפלגה שרוצה להיכנס לקואליציה, תכניס כתנאי מוקדם את העברת חוק הנאשם, כדי למנוע מהילדים שלנו לחיות במדינה שבה ראש הממשלה בפוטנציה הוא נאשם בפלילים.

גבי לסקי: תודה רבה.

יבגני סובה: תודה רבה לך, חברת הכנסת גבי לסקי.

יבגני סובה: חבר הכנסת גלעד קריב, בבקשה.

גלעד קריב: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, טוב שוועדת ההסכמות נתנה אור ירוק להבאת הצעת החוק הזאת, שמקדמת אותנו צעד חשוב אל עבר ההסכם עם הידידה הגדולה ביותר שלנו, ארצות הברית, בכל הנוגע להסדר הוויזות.

גלעד קריב: אבל בשעה שאנחנו עוסקים ביכולת הכניסה המהירה של אזרחי ישראל לארצות הברית, ראוי לזכור שאותה ועדת ההסכמות, או למעשה נציגות האופוזיציה בוועדת ההסכמות, עדיין מסרבת להביא להצבעה כאן בכנסת את חוק המטרו, אותו חוק שאמור לסייע לישראלים להגיע לא לארצות הברית אלא למקום עבודתם, לביקור קרובים, ליציאה לפעילות פנאי.

יואב קיש: ג'ובים למרב מיכאלי.

גלעד קריב: יש לתמוה מדוע מטעמים פוליטיים צרים וציניים האופוזיציה מסרבת לקדם את חוק המטרו, כשברור שכל יום שאנחנו מעכבים אותו לא רק עולה או יעלה למשק ממון רב, אלא יעלה לכולנו גם בחיי אדם.

גלעד קריב: העיקרון הזה של פיקוח נפש, לנוכח כל מה שמתרחש בכבישי ישראל, היה צריך להביא את האופוזיציה, ובראשה את סיעת הליכוד ואת נציגה בוועדת ההסכמות, חברנו יואב קיש, שנמצא איתנו במליאה – היה צריך להביא את חבר הכנסת קיש ואת סיעות האופוזיציה – העיקרון הזה של פיקוח נפש היה צריך להביא אתכם לא לעכב חקיקה שעוסקת בפתרון המצוקה שיש לנו עם התנועה בכבישי ישראל.

יבגני סובה: חבר הכנסת קריב, נא לסיים, בבקשה.

גלעד קריב: וידעו אזרחי ישראל שמטעמים פוליטיים, ציניים, צרים וקטנים, אתם מעכבים את פתרון המצוקה בכבישים.

גלעד קריב: תודה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת גלעד קריב.

יבגני סובה: הדובר הבא – חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

יבגני סובה: חבר הכנסת קיש, אם - - -

יואב קיש: ג'ובים למרב מיכאלי, אפשר לחשוב.

יואב קיש: הדאגה הגדולה שלה – הדאגה הגדולה לג'ובים של מרב מיכאלי.

גלעד קריב: - - -

יבגני סובה: חבר הכנסת קיש, אם שמת לב, אני נותן תוספת לכל אחד.

יבגני סובה: כנראה יש געגועים פה לניהול הישיבה, אז אני נותן עוד דקה.

יבגני סובה: אבל אני מבקש בכל זאת לעמוד בזמנים.

יבגני סובה: שלוש דקות זה שלוש דקות.

יבגני סובה: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

יבגני סובה: בבקשה, תעמדו בזמנים.

יבגני סובה: הינה, קיבלת 20 שניות בונוס.

אורי מקלב: אני מסדר את הפודיום.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: כבוד השרה, חבריי חברי הכנסת, אנחנו בעוד שבוע, בעוד שבוע לעת הזו, ממש בשעה הזו, יש כאלה שיהיו כבר אחרי זה, נהיה באמצע תפילות ראש השנה, ושם אנחנו נגיד, בין השאר: "וכל מאמינים שהוא ואין בלתו הממליך מלכים ולו המלוכה".

אורי מקלב: מזה התובנה שאנחנו צריכים ללמוד שיש מי שמנהל את העולם, יש מי שמנהל את הבירה.

אורי מקלב: העולם הוא לא הפקר, ולא מנהלים אותו שרים, ולא ראשי ממשלה, ולא התקשורת, ולא יועצים, ולא פרשנים ולא מעצבי דעת קהל.

אורי מקלב: יש מי שמנהל את זה.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים בשעות של חשבון נפש, ומי שיעקוב אחרי כל המהלך של השנה אחרונה יראה דברים שלא מתכננים.

אורי מקלב: הדברים קרו על ידי אנשים, אבל זה דבר שאולץ, דבר שנדחף, דבר שנעשה במקום.

אורי מקלב: לא תכנון.

אורי מקלב: אף אחד, אף אחד לא יכול להגיד שכל האירועים שקרו פה – ואני מדבר עכשיו על המישור הפוליטי – הם אירועים שמישהו תכנן אותם, הם תוצאה של מישהו שמוליך אותם.

אורי מקלב: אנחנו צריכים ללמוד את הדברים, איזו תובנה אנחנו יכולים ללמוד מזה.

אורי מקלב: אז אם אנחנו נגיד אחר כך בתוך התפילה: "ותזכור כל הנשכחות ותפתח את ספר הזיכרונות, וחותם כל יד אדם בו" – האדם עושה את הדברים.

אורי מקלב: ולכן, אנחנו חוששים גם מי יישלו ומי יתייסר, מי ישפל ומי ירום.

אורי מקלב: ואני אגיד: מי יישאר ומי יעוף.

אורי מקלב: הרבה אנשים חשים את זה.

אורי מקלב: אני אומר, בעלי תפקידים בכירים; ודאי שראש הממשלה בנט ודאי מרגיש את זה; ודאי שהשר כהנא, וודאי שהשר ניצן הורוביץ ותמר זנדברג ועמר בר לב ואבידר ואביר קארה, ועוד הרבה אחרים מרגישים את הדברים האלה.

אורי מקלב: אבל אני דווקא רוצה, אדוני היושב-ראש, להתמקד ממש בקצרה דווקא בשר התקשורת, שהוא גמר עכשיו את הפעילות הפוליטית שלו לעת הזו, והוא נאלץ להתפטר.

אורי מקלב: אנחנו רוצים לסכם את השנה שלו ולהגיד: האם יש חשבונו של עולם?

אורי מקלב: האם אין בעל הבית?

אורי מקלב: האם האדם לא רק לעצמו צריך לעשות את החשבון אלא גם אנחנו צריכים לראות?

אורי מקלב: פעילות שר התקשורת – אנחנו מסיימים תקופה קשה מאוד של כשל בכל הסלולר.

אורי מקלב: אנשים עם קשיי קליטה.

אורי מקלב: אנשים שמשלמים מכיסם.

אורי מקלב: למאות אלפי אנשים אין קליטה בביתם.

אורי מקלב: הם צריכים לשלם 6,000 שקל עבור מגבירי קליטה, וגם זה לא עוזר, כי אם זה לא מגיע למכשיר אז זה לא עוזר לך.

אורי מקלב: ואני נתקלתי באנשים כאלה.

אורי מקלב: וכל השירות שנמצא בחוות הסלולר.

אורי מקלב: מדינת ישראל נמצאת במקום ה-60 בעולם מבחינת מהירות הרשת וטיב הרשת הסלולרית שיש לה.

אורי מקלב: במה התעסק שר התקשורת?

אורי מקלב: בקומה הכשרה.

אורי מקלב: זה כבר לא ליבה, זו כבר שאלה של דת, זו כבר לא שאלה שמישהו מפריע לשני ושכל אחד יעשה מה שהוא רוצה.

אורי מקלב: להיכנס לתוך הבתים של אנשים ולהגיד להם: אני אקבע לכם איך תתנהגו.

אורי מקלב: הסכם מרצון בין חברות.

יבגני סובה: תודה.

יבגני סובה: נא לסיים.

יבגני סובה: משפט לסיום, בבקשה.

אורי מקלב: האדם התעסק עם כל הדבר הזה, על זה הניח את כל משקלו.

אורי מקלב: פגע בדרך באנשים, ברבנים, במשפחות.

אורי מקלב: פגע, צרכנית ולא צרכנית.

אורי מקלב: גרם לאנשים עוגמת נפש וחששות רבים.

יבגני סובה: חבר הכנסת מקלב, משפט לסיום, בבקשה.

אורי מקלב: אני מסיים.

אורי מקלב: עם הדבר הזה עמד פה ביהירות גדולה מאוד והיה בטוח שהוא ימשיך לעשות את זה.

אורי מקלב: הוא הכריז: אני אעשה את זה, אני אמשיך לעשות את זה.

אורי מקלב: אדם צריך לחשוב פעמיים לפני שהוא מכריז ולפני שהוא חושב שהוא מוליך את הדברים.

אורי מקלב: זו התובנה, זו המסקנה שאני לוקח לעצמי, וגם בהתנהלות בעקבות כך.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת אורי מקלב.

יבגני סובה: אני כרגע נועל את רשימת הדוברים.

יבגני סובה: הדוברת הבאה, חברת הכנסת נירה שפק, בבקשה.

יואב קיש: נירה, איזה מקום את ברשימה של יש עתיד?

נירה שפק: אתה רוצה עכשיו לדבר על זה?

קריאה: אוי, באמת - - -

יואב קיש: לפיד הרי מעודד את הכוח הנשי.

יואב קיש: שתספר לנו איך לפיד מעודד את הכוח הנשי.

יואב קיש: לפיד לא מעריך את העבודה שלה.

אורי מקלב: לפיד לא מודע לעבודה שלה - - -

יבגני סובה: חבר הכנסת קריב, חבר הכנסת קיש, אתם יכולים - - -

נירה שפק: - - -

יבגני סובה: רק שנייה, רק שנייה, רק שנייה.

גלעד קריב: - - - תזכיר לנו כמה נשים - - - תזכיר לנו.

יבגני סובה: גלעד, גלעד.

יואב קיש: הינה - - - לפיד לא מעריך אותה.

אורי מקלב: - - - יש פריימריז.

נירה שפק: אני מודה לכל אלה - - -

יבגני סובה: רק שנייה, רק שנייה.

יואב קיש: את מיכל שיר - - -

גלעד קריב: - - - בושה.

יבגני סובה: חבר הכנסת קריב וחבר הכנסת קיש, תמשיכו את הדיון הזה בפרסה.

יבגני סובה: אתם מפריעים.

יבגני סובה: תודה.

יבגני סובה: שלוש דקות, גברתי, בבקשה.

נירה שפק: שנייה.

נירה שפק: לפני שלוש הדקות, אני רק רוצה להודות לכל אלה שמדברים בשמי.

גלעד קריב: - - -

יבגני סובה: גלעד, תודה.

יבגני סובה: תודה.

נירה שפק: גלעד.

יבגני סובה: תנו לה להגיד.

יבגני סובה: הינה, שאלת שאלה – היא משיבה לך, קיש.

יבגני סובה: נכון?

יבגני סובה: שלוש דקות.

נירה שפק: אני רק רוצה להגיד תודה לכל אלה שעונים בשמי.

נירה שפק: אני יודעת לענות לבד.

נירה שפק: אני רוצה לומר שהמישור המוניציפלי לא פחות מאתגר מישיבה על הכיסא פה.

נירה שפק: אנחנו ניפגש, ואני אעשה ביקורת על מה שקורה פה מהמקום שאליו אני הולכת, ואני מקווה שניפגש במקומות טובים.

נירה שפק: אני מקווה שבזה סיימתי לענות לך, ואני מקווה שאמרת זאת באמת מתוך רצון לדעת ולא - - -

יואב קיש: אני מאוד מעריך את חברת הכנסת נירה שפק.

יואב קיש: מפריעה לי הצביעות של לפיד, זה הכול.

נירה שפק: מזה אני אתעלם, ואנחנו נמשיך.

נירה שפק: אני בחרתי לדבר היום – סליחה, שלא התחלתי כמו שצריך, על פי הפרוטוקול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה.

נירה שפק: נחזור להיות כנסת שאמורה להוות דוגמה ומופת.

נירה שפק: אני רציתי דווקא לדבר על מה בין בולענים לימי תשובה, ואולי זה מתחבר גם למה שנאמר כאן.

נירה שפק: ב-26 בספטמבר מתחילים לספור את עשרת ימי תשובה, וכולנו מדברים על הצורך בחשבון נפש.

נירה שפק: אני מציעה – ובטח פה, שאמורים לטפל בדברים – לעשות את זה קודם.

נירה שפק: ובחרתי לבקש פה, דווקא בכנסת, לעשות את חשבון הנפש של בואו לא נזרום ללייק הבא, כי בכנסת הזו, בעבודה הפרלמנטרית הזו, אנחנו מחויבים לעשייה.

נירה שפק: לפני כמה ימים כולנו צייצנו, שיתפנו, ראינו את הבולען.

נירה שפק: הבולען הזה מסמל בעיניי יותר מכול את הסכנה שבחוסר תפקוד המוסדות, וביניהם גם הכנסת פה.

נירה שפק: הבולען, בעיניי, סימן את שיטת הפלסטר; הצורך שלנו פה בכנסת הוא לבדוק לעומק, לקרוא פרוטוקולים, להכיר את דוחות מבקר מערכת הביטחון.

נירה שפק: לנו, חברי וחברות הכנסת, ניתנים כל הכלים כדי לדאוג שנפתח כאן את המדינה שלנו ושנגרום לכמה שפחות נזק ואובדן חיי אדם.

נירה שפק: ב-30 ביוני 2021 יצא דוח מבקר המדינה, שנושאו היה הגנה מפני נזקי שיטפונות.

נירה שפק: הוא בדק את ההיערכות וההתמודדות עם בעיות הניקוז והתוכנית להקמת המסילה הרביעית באיילון.

נירה שפק: הוא גם דיבר על היערכות רשות הניקוז והשלטון המקומי למתן מענה לבעיית העיור, לפערי הבקרה בוועדות התכנון וחוסר תשומת הלב לפערים שיש, ופגיעה בתשתיות הניקוז והנגר העילי.

נירה שפק: הבולען היה אזהרה נוספת.

נירה שפק: הבולען, אני אומרת שוב, היה אזהרה נוספת.

נירה שפק: נאמר: בואו נבדוק את מה שקורה בהיערכות רמ"י, בואו נבדוק מה קורה בשטחים החקלאיים: פטורים ניתנים לגופים מהגשת תוכנית השפעה על נגר עילי, הצפות ומי תהום, בלי שרשות הניקוז תטפל בזה.

נירה שפק: תסתכלו – אני מסתכלת עליכם – כולה ניקוז; בואו נדבר על דברים אחרים, בואו נראה – ואני כאן פונה לחבריי וחברותיי, לעמיתים שלי, לבוא ולהגיד: אם לא נטפל בזה עכשיו, גם אם זה לא סקסי, אנחנו כנראה נטפל באוטו הבא או בבן אדם הבא או בהצפה הבאה, כשזוג יהיה באיזה מקלט, או בנהריה, או בבולען בכביש.

נירה שפק: ואם נמשיך להתעסק בלייקים, פייסבוק, אינסטגרם, טיק-טוק וכל הדברים האלה, אנחנו נמעל בעיקר, שבו אנחנו צריכים להתעסק.

נירה שפק: אני קוראת לכולנו: בואו ננצל את הזמן הזה של הבחירות; לא רק לרוץ ממקום למקום וללקק את עצמנו לדעת, אלא גם לקרוא קצת מהחומרים ששלחו לנו במהלך השנה וחצי ולהחליט במה אנו מטפלים בכנסת הבאה.

נירה שפק: תודה.

יבגני סובה: תודה רבה לחברת הכנסת נירה שפק.

יבגני סובה: אני מצטרף, וקודם כול אני מאחל לך – נירה, נירה, אני רוצה לאחל לך הצלחה.

יבגני סובה: כבר לא ניפגש בכנסת הבאה, אבל את יודעת כמה אני מעריך אותך.

יבגני סובה: תודה רבה.

יבגני סובה: חבר הכנסת יואב קיש הוא הדובר הבא, בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, תרבות הפייק של הממשלה הזו כנראה נמשכת ולא עוצרת גם בתקופת הבחירות.

יואב קיש: החוק הזה הוא אחד משלושה חוקים שנדרשים בשביל לקבל את הסיכום עם ארצות הברית על פטור מוויזה – מה שכל אזרח במדינת ישראל רוצה.

יואב קיש: כמובן, השרה שקד, בפייק מוחלט, מאשימה את הליכוד, את האופוזיציה, שכאילו אנחנו עוצרים את האירוע.

יואב קיש: אז הינה, אתם רואים, החוק הזה מגיע עכשיו לקריאה ראשונה.

יואב קיש: עדיין, רק אתמול או היום הגיע ה"כחול".

יואב קיש: שום דבר, אף אחד לא מעכב, הוא עובר, ויש עוד חוק אחד שהממשלה הזו אפילו עוד לא התחילה איתו, ועד שהחוק השלישי לא יגיע, כל המהלכים לא רלוונטיים.

יואב קיש: ולכן, הדבר המרכזי פה והאמת הברורה היא שלצערי, בואו נגיד את האמת, לא ניתן להשיג פטור מוויזה בחודשים הקרובים.

יואב קיש: הכנסת הבאה תהיה חייבת להשלים את החקיקה.

יואב קיש: וכל הפייק תרבות של השרה שקד – די, נמאס, מספיק לשקר לציבור.

יואב קיש: וגם אתה, חבר הכנסת קריב, חוק המטרו – כל מה שיש בחוק המטרו זה חלוקת ג'ובים של מרב מיכאלי.

גלעד קריב: שטות מוחלטת.

יואב קיש: המטרו יצא לדרך, תוקצב, עובד.

יואב קיש: הכול קשקוש.

יואב קיש: אתה אפילו לא היית בוועדה, אתה לא מכיר את האירועים.

גלעד קריב: שטות מוחלטת.

יואב קיש: אתה פשוט חייל של השרה מרב מיכאלי, ממשיך עם השקר - - -

גלעד קריב: אני מכיר טוב-טוב את האירועים, ואתם פשוט, בציניות, משאירים את כולנו בפקקים.

גלעד קריב: מה לעשות, קריאות ביניים מותרות.

יואב קיש: אני, כשאתה, את הפייק - - -

יבגני סובה: הזכרת את שמו, הוא ענה לך, אבל נא לא להפריע, חבר הכנסת קריב.

יבגני סובה: תודה רבה.

גלעד קריב: מה לעשות, קריאות ביניים מותרות.

יואב קיש: בדיוק, בדיוק, הזכרת את שמי, ואני רואה את זה כהודעה אישית.

יואב קיש: עליתי בשביל לומר שתרבות הפייק שלכם נגמרה.

יואב קיש: הציבור רואה, האמת ברורה לכולם.

יואב קיש: ב-1 בנובמבר נחליף אתכם.

גלעד קריב: כמו שעשיתם בארבע הפעמים הקודמות.

יואב קיש: תבוא לפה ממשלת ימין, מדיניות ימין של עשייה, לא של שקרים, לא של פייק, לא של צביעות.

יואב קיש: נחזיר למחנה הלאומי את הכבוד, נחזיר את הביטחון, נוריד את יוקר המחיה, נטפל בכל הכשלים והמכשולים שאתם עשיתם בשנה אחת.

קריאות: - - -

גלעד קריב: כמה שנים לא היה תקציב?

יואב קיש: הרגתם את מדינת ישראל.

ולדימיר בליאק: - - - אתה תלמד - - - אתה - - -

יואב קיש: כל דבר עולה היום הרבה יותר.

יואב קיש: מה עם המחירים?

יואב קיש: איפה?

יואב קיש: שכחתם, אתם רק רוצים מיסים על החרדים.

ולדימיר בליאק: את יוקר המחיה אתה תוריד.

יואב קיש: רק לסמן, רק קוראים לנו מכונת רעל.

יואב קיש: זה מה שאתם רוצים לעשות.

גלעד קריב: לא עשיתם כלום - - - מה תעשו?

גלעד קריב: מה תעשו?

יואב קיש: אבל אני חייב לומר לכם שהציבור רואה אתכם, רואה את השקרים שלכם, רואה את הפייק שלכם, והציבור איתנו.

יואב קיש: עם ישראל מתחזק, עם ישראל יצא להצביע, וב-1 בנובמבר אתם הולכים הביתה.

ולדימיר בליאק: כן, כן, שמענו אותך.

יסמין פרידמן: - - -

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת יואב קיש.

יבגני סובה: הדוברת האחרונה - - -

ולדימיר בליאק: אתה תוריד את יוקר המחיה, אתה.

יבגני סובה: תודה.

יבגני סובה: חבר הכנסת קיש כבר ירד מהדוכן.

יבגני סובה: אפשר להפסיק, תודה.

יבגני סובה: חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה.

יבגני סובה: חברים, מי שרוצה להמשיך את הוויכוח, מוזמן לעשות את זה עם כוס קפה בפרסה, בשקט, לפני החג.

יבגני סובה: תבקשו סליחה אחד מהשני.

יבגני סובה: למה לעשות את זה כשבן אדם על הדוכן?

יבגני סובה: נכון?

יבגני סובה: מתקבלת ההצעה שלי או לא? כן.

יבגני סובה: שלוש דקות, גברתי.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חבריי נכבדים, האמת היא שמי שצריך לצעוק פה היום זה אני, על עוול שחוזר שוב ושוב ושוב, אבל אני לא צועקת.

מיכל מרים וולדיגר: אז אני מצטערת שאני לא צורחת, לא צועקת, כי יש דברים שהם הרבה מעבר לזה.

מיכל מרים וולדיגר: ביום חמישי האחרון השתתפתי בהפגנה מול משרד הבריאות.

מיכל מרים וולדיגר: התקשרו אליי כמה הורים שהגיעו עם הילדים שלהם בתוך כיסאות גלגלים.

מיכל מרים וולדיגר: כשאני אומרת ילדים, אז ישר אנחנו חושבים על ילדים קטנים, אבל חלקם ממש לא קטנים – חלקם בני 17, 18, 24, 52.

מיכל מרים וולדיגר: ואתם יודעים מה?

מיכל מרים וולדיגר: נשבר לי הלב.

מיכל מרים וולדיגר: כי אנחנו אמורים להיות מדינה רחמנית, מדינה שעוטפת.

מיכל מרים וולדיגר: גם את אלה שהכי נזקקים לנו, אנחנו זורקים.

מיכל מרים וולדיגר: אז ככה: הילדים האלה הם ילדים שיש להם נכות בגפיים.

מיכל מרים וולדיגר: הם לא מסוגלים לנוע.

מיכל מרים וולדיגר: ילדים, שוב, זה לא ילדים, זה אנשים, חלקם מבוגרים, חלקם יותר צעירים.

מיכל מרים וולדיגר: אבל חוץ מזה שהם לא יכולים לזוז, הם קיבלו עוד דברים, כולל הנמכה קוגניטיבית, כולל בעיות קואורדינציה ועוד בעיות רפואיות שלא מאפשרות להם להזיז כיסא מונע.

מיכל מרים וולדיגר: הם לא יכולים.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן, למרות שאם לא הייתה להם את המגבלה הנוספת הם היו זכאים להשתתפות של המדינה ברכישה של כיסאות מונעים, בגלל שיש להם עוד צרות – מהם מונעים את זה.

מיכל מרים וולדיגר: העניין הוא אבסורדי.

מיכל מרים וולדיגר: נכון, הנכה הספציפי לא יכול לשלוט באותו שלט שמניע את הכיסא האלקטרוני המונע, החשמלי, אבל המלווים שלו, ההורים שלו, יכולים.

מיכל מרים וולדיגר: אז לא די שצנחו עליהם שתי צרות – המדינה אומרת: בוא נעשה להם את המצב יותר קשה.

מיכל מרים וולדיגר: בוא נכלא את האנשים הכי מסכנים בתוך הבית שלהם, כי הם לא יכולים לצאת החוצה, כי ההורים שלהם קורסים תחת הנטל.

מיכל מרים וולדיגר: משקל של כיסא גלגלים רגיל הוא 20 קילו.

מיכל מרים וולדיגר: האדם שיושב בתוכו שוקל גם הוא, וככל שהוא עולה בגיל, הוא שוקל הרבה יותר.

מיכל מרים וולדיגר: אי-אפשר לסחוב כזה כיסא, אי-אפשר, לא במעלה ההר ולא בירידה גדולה.

מיכל מרים וולדיגר: הם פשוט נכלאים בביתם, או לחלופין ההורים או המלווים שלהם, הם בעצמם הופכים לנכים ; יש להם בעיות בגב.

מיכל מרים וולדיגר: הם הראו לי, הראו לי נכויות שהם קיבלו ממשרד הבריאות.

מיכל מרים וולדיגר: תראו את האבסורד: הילדים שלהם נכים, וכדי לעזור להם צריך לתת להם כיסא גלגלים מונע, אבל לא נותנים להם כי הם נכים מאוד קשים, ואז מה שקורה הוא שההורים עצמם נהיים נכים, או לפחות, אם לא נכים אז עם בעיות רפואיות מאוד מאוד קשות.

מיכל מרים וולדיגר: הציבור הזה הוא ציבור שצריך לעזור לו, והאפליה הזו צריכה להיפסק.

מיכל מרים וולדיגר: לא יעלה על הדעת, פשוט לא יעלה על הדעת, שבן אדם שאם הייתה לו רק נכות אחת הוא היה מקבל כיסא גלגלים מונע, אבל עכשיו בגלל שיש לו עוד נכות ויותר קשה להורים – אז לא ניתן לו את הכיסא המונע.

מיכל מרים וולדיגר: ריבונו של עולם, באיזו מדינת חלם אנחנו חיים?

מיכל מרים וולדיגר: אני מקווה מאוד שאנחנו נשכיל לעשות טוב יותר, שמשרד הבריאות יתחשב יותר באנשים האלה, לפחות ייפגש איתם.

מיכל מרים וולדיגר: אבל גם להיפגש איתם הוא לא מוכן.

מיכל מרים וולדיגר: בושה לנו, פשוט בושה.

יבגני סובה: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל וולדיגר.

יבגני סובה: אם כך, אנחנו – בעצם אין לנו, השר אלקין רצה לסכם ולדבר, אבל אנחנו לא נסכם ונעבור ישר להצבעה.

יבגני סובה: אני רק מבקש להתיישב במקומות.

יבגני סובה: אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק סמכויות לאיסוף ואבחון של נתוני נוסעים הנכנסים לישראל או היוצאים ממנה, התשפ"ב–2022, בקריאה ראשונה.

יבגני סובה: הצבעה.

יבגני סובה: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 19

יבגני סובה: נמנעים – אין

יבגני סובה: בעד – 19, אפס מתנגדים.

יבגני סובה: ההצעה עברה בקריאה ראשונה ותועבר להכנה לקראת קריאה שנייה ושלישית בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

יבגני סובה: << הלסי >> יוקר מחיה חסר תקדים << הלסי >>

יבגני סובה: רבותיי, נעבור לסעיף הבא בסדר-היום, הצעות לסדר-היום.

יבגני סובה: נתחיל מההצעות הראשונות לסדר-היום: יוקר מחיה חסר תקדים, מס' 3058 ו-3059, של יעקב טסלר ואוריאל בוסו.

יבגני סובה: בבקשה, חבר הכנסת טסלר.

יבגני סובה: יש לך עשר דקות להציג את ההצעה.

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אנחנו עומדים לפני מערכת בחירות, ורבים מקרב הציבור מתלבטים למי להצביע.

יעקב טסלר: אבל אתם יודעים, עבור מיליון ו-800,000 אזרחים הבחירה הרבה יותר קשה: האם לקנות לחם או לרכוש תרופות?

יעקב טסלר: לפי נתונים שפורסמו היום, מאות אלפי משפחות יישארו רעבות בראש השנה.

יעקב טסלר: כ-20% מהמשפחות בישראל נמצאות באי-ביטחון תזונתי חמור, ובמספרים: 1,084,251 ילדים נמצאים באי-ביטחון תזונתי, ומתוכם, 601,058 נמצאים באי-ביטחון תזונתי חמור.

יעקב טסלר: בסך הכול, כשני מיליון נפשות חיות באי-ביטחון תזונתי בשנת 2022.

יעקב טסלר: 67% מהמשפחות נתמכות הסיוע נאלצו לוותר על רכישת תרופות או על טיפול רפואי נחוץ כי לא יכלו לשלם עבורם.

יעקב טסלר: למעלה מ-40% מנתמכי הסיוע חוו בשנה האחרונה פעולות ניתוק מחשמל או מים כיוון שלא הצליחו לשלם את החשבונות.

יעקב טסלר: אלה רק חלק מהנתונים המפחידים של מדינה שאמורה לדאוג לביטחון תזונתי-בריאותי לאזרחיה.

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, אני עומד כאן בנאום פגרה מיוחד ונזכר בהקמת הממשלה הרעה הזו, באופוריה שפיזרתם כאן, בנט, לפיד, ליברמן ומיכאלי: אנחנו נעסוק רק למען האזרחים, נעסוק רק בחיים עצמם.

יעקב טסלר: לא בשלום, לא באיראן ולא בפלסטינים אלא רק בצורכי העם בישראל.

יעקב טסלר: אני שואל אתכם: ומה עשיתם?

יעקב טסלר: איפה שנגעתם – הרסתם, פגעתם בחיים עצמם.

יעקב טסלר: הכול התייקר, וכולנו משלמים מחיר יקר, תרתי משמע, על ההרפתקה המטורפת שהובלתם את המדינה לתוכה, עד שהצלחנו להפיל אתכם, אבל לצערנו הספקתם להרוס ולפגוע בכל תחום ועניין, ערכית ומסורתית.

יעקב טסלר: אני רוצה כאן לדבר ולזעוק את דברי חז"ל במשנה, ואני מצטט: "בעקבתא דמשיחא" – לקראת ביאת משיח – "חוצפא יסגא, ויוקר יאמיר".

יעקב טסלר: בהמשך המשנה כתוב: "והמלכות תיהפך למינות, ואין תוכחה - - - והאמת תהא נעדרת - - - ועל מי יש לנו להישען?

יעקב טסלר: על אבינו שבשמיים".

יעקב טסלר: אדוני היושב-ראש, יוקר המחיה אינו תופעה – זו מגפה, קשישים שנדרשים לבחור בין פסטה לתרופות – זו מגפה; הורים שנדרשים להכריע בין חלב לספר לימוד – זו מגפה.

יעקב טסלר: זוג צעיר שצריך לבחור בין בגד לחג או שכר דירה – זו מגפה.

יעקב טסלר: כאן, על הדוכן, עמד וצעק רק לפני תקופה לא ארוכה מישהו חליפי, ראש ממשישה; סליחה, בקושי ארבעה – אתם זוכרים מה הוא צעק?

יעקב טסלר: מה אתם עושים?

יעקב טסלר: אתם השתגעתם?

יעקב טסלר: תתפסו את עצמכם בידיים, יש לנו עם שהולך ומת.

יעקב טסלר: זה פיקוח נפש.

יעקב טסלר: אנשים מתים, ושלא תעזו להאשים את אף אחד.

יעקב טסלר: כך צרח בנט בהיסטריה.

יעקב טסלר: עם כל הצער, עם כל הכאב, זה הסיפור של המדינה.

יעקב טסלר: משפחות שלמות, ילדים, קשישים, מכל המגזרים והאוכלוסיות, לצערי הרב הגיעו בחודשים האחרונים למצב של פת לחם.

יעקב טסלר: ולא רק – התחבורה, הדלק, החשמל, החד-פעמי, פירות וירקות, מוצרי בסיס, דירות, מים, לחם, מעונות יום, שתייה מתוקה, השכירות, המשכנתאות – הכול עולה ועולה ועולה, חוץ מאמון הציבור בממשלה הרעה, שיורד.

יעקב טסלר: המציאות היום-יומית שאיתה מתמודדים רבבות מאזרחי ישראל קשה ויקרה.

יעקב טסלר: אנשים עובדים, ששכרם נשחק בגל ההתייקרות ששטף את ישראל, ניסו לספוג בדומייה את ההתייקרות, אבל מה לעשות?

יעקב טסלר: הגיעו לפת לחם.

יעקב טסלר: חבריי חברי הכנסת, המצב הזה לא יכול להימשך, לכן הגשתי בקשה דחופה לקיים את דיון הפגרה על יוקר המחיה, כי יש נושאים שבהם צריכה להיות אחדות.

יעקב טסלר: העוני בישראל, ילדים שמגיעים לפת לחם – אלו קשיים שבקונסנזוס.

יעקב טסלר: אין מגזר שניצל מהגזרות הללו.

יעקב טסלר: למרות הבחירות, ואולי דווקא לכן, הזעקה חייבת להישמע.

יעקב טסלר: גל ההתייקרות אינו רק מספר בסטטיסטיקה בעיתונים הכלכליים.

יעקב טסלר: לרבבות משפחות זהו הקו האדום המפריד בין אם יצליחו להביא אוכל הביתה או לא; אם הילדים ילכו לבית הספר עם כריך בתיק או לא.

יעקב טסלר: לא מדובר פה בבודדים, מדובר בעשרות אלפי משפחות ישראליות.

יעקב טסלר: לדעתי, אין אף אחד מאיתנו שלא מכיר אישית לפחות משפחה אחת שהגיע למצב הנורא הזה.

יעקב טסלר: ושלא יספרו לנו סיפורים – המצב אינו רק תוצאה מאינפלציה עולמית או המלחמה באוקראינה.

יעקב טסלר: עם התירוצים הללו אי-אפשר לקנות במכולת.

יעקב טסלר: זו אשמתה הישירה של הממשלה המנופחת, המנותקת והיהירה.

יעקב טסלר: לפני קצת יותר מחודש - - -

יבגני סובה: רק שנייה.

יבגני סובה: חברת הכנסת רוזין וחבר הכנסת יום טוב כלפון, אני שומע מפה את השיחה שלכם ולא שומע את טסלר.

מיכל רוזין: אבל אנחנו צודקים.

יבגני סובה: לא, תכבדו אותו, בכל זאת.

יעקב טסלר: הן לא מפריעות לי.

יבגני סובה: אני אוסיף לך זמן.

יבגני סובה: אני נמנע מלהתערב בדברים, ויש לי מה להגיד – לגבי הדלק שירד ולגבי כל הדברים שנאמרו על הממשלה הזאת – אבל אתם לא שומעים אותו, אפילו את זה לא עושים, כנציגים של הממשלה, נכון?

יבגני סובה: בבקשה, אדוני, תמשיך.

יעקב טסלר: אשמח לשמוע בהמשך.

יבגני סובה: תראה - - -

יעקב טסלר: על הדלק – אני איתך.

יעקב טסלר: בוא, תענה לי על שאר הדברים, על שאר הדברים תענה לי.

יבגני סובה: חבר הכנסת טסלר, אם אתה רוצה, אני יכול לנהל איתך דיון בעניין.

יעקב טסלר: תמיד כיף לי לנהל איתך דיון.

יבגני סובה: ברור, אני יודע, אבל הזכרת דלק, ועלה לי בראש שלא עדכנת את הנאום שלך, כי דווקא הדלק הגיע לרמה של שפל מזה שנתיים, נכון, אדוני השר?

יעקב טסלר: אתה רוצה לענות במקום השר?

יבגני סובה: לא לא לא, אני רק אומר, אמרתי שאני נמנע מלהתערב, בתור אחד שמנהל את הישיבה, אבל דווקא את הדלק תוציא מפה, ויש עוד כמה דברים.

יבגני סובה: גם המדד של החודש האחרון ירד, אבל על זה אדוני השר ישיב.

יבגני סובה: אני בטוח שהוא הכין את התשובה על ההצעה לסדר-היום.

יבגני סובה: בבקשה, אדוני.

יעקב טסלר: אשמח, אכן, לשמוע תשובות אמיתיות איך מגיעים לראש השנה עם ארוחה לכל אותם אלפי ילדים.

יעקב טסלר: תודה.

יעקב טסלר: עם התירוצים הללו של אינפלציה עולמית, מה לעשות, אי-אפשר לקנות במכולת.

יעקב טסלר: זו אשמתם הישירה – ואני חוזר על זה שוב - - -

יבגני סובה: רק שנייה, רק שנייה.

יבגני סובה: זאת לא הייתה המלצה, חברים, אם אני מבקש לא לדבר ולא להפריע זה לא המלצה.

יבגני סובה: חברת הכנסת בזק, שומעים.

יבגני סובה: אתם מדברים, וזה מפריע לחבר הכנסת טסלר.

יעקב טסלר: זה שאתם לא שומעים אותי לא אכפת לי, אבל את היושב-ראש – תכבדו את היושב-ראש.

יבגני סובה: תודה.

יעקב טסלר: אנחנו זוכרים כולנו, לפני קצת יותר מחודש דֻּווח כי בצל גל ההתייקרות מדווחות הרשתות על החמרה במספר הגנבות של מוצרי מזון לתינוקות.

יעקב טסלר: הכותרת שם הייתה: לחלק מהאימהות אין ברירה.

יעקב טסלר: בעקבות זאת יש מי שהחליטו להעביר את המוצרים האלה למדפים סגורים מאחורי הקופות.

יעקב טסלר: אפשר לחשוב מה יכניסו שם, מאחורי הקופות.

יעקב טסלר: במקביל העמותות מקבלות עוד פניות מהורים שמצויים במצוקה כלכלית.

יעקב טסלר: אני בכנות רוצה לשאול אתכם: אדוני היושב-ראש, איך אנחנו יכולים לעמוד מנגד מול אם שנאלצת לגנוב מטרנה?

יעקב טסלר: אני לא זוכר מקרה כזה.

יעקב טסלר: מתי היה מקרה כזה?

יעקב טסלר: המציאות שבשנת 2022 הגענו למקרה הזה – איך אנחנו מסוגלים להביט בפרצופים של ילדים שאין להם אוכל?

יעקב טסלר: איך אנחנו לא משפילים מבט מול אבא שלראשונה בחייו נאלץ ללכת לבית תמחוי לקחת איזה מזון, ארוחה חמה לילדים?

יעקב טסלר: אני לא יודע מה התשובה, אבל זו המציאות בשטח.

יעקב טסלר: חבריי חברי הכנסת, רק על השאלות האלה מתקיימות הבחירות האלה.

יעקב טסלר: את הציבור לא מעניין יותר – חבר הכנסת ידידי מוסי רז – בבחירות הפעם, לא מעניין כן ביבי, לא ביבי.

יעקב טסלר: נגמר הסיפור הזה.

יעקב טסלר: צריכים להוציא את זה מהלקסיקון.

יעקב טסלר: זה לא הסיפור, את אזרחי ישראל מעניין כמה - -

גבי לסקי: תלכו עם מישהו שהוא לא ביבי?

יעקב טסלר: - - ישלמו מחר על הלחם, על החלב, על הפסטה, על הטונה - -

מוסי רז: לכן כל החרדים יצביעו - - -

יעקב טסלר: - - על העוף.

יעקב טסלר: איך אנחנו יכולים עכשיו, לקראת החג?

יעקב טסלר: איך?

יעקב טסלר: זו השאלה ועל זה הבחירות מתקיימות - -

מוסי רז: - - -

יעקב טסלר: - - ולא על משהו אחר.

יעקב טסלר: סליחה?

מיכל רוזין: תצביעו למרצ.

מוסי רז: בגלל מה שאתה אומר אני בטוח שהפעם כל החרדים יצביעו למרצ.

יעקב טסלר: כולנו במרץ – אסור לעשות קמפיין.

יעקב טסלר: מותר לעשות?

יעקב טסלר: כולנו נצביע במרץ ליהדות התורה, המפלגה שתיתן מענה לזה, בעזרת השם.

יעקב טסלר: מעניין אותם כמה תעלה להם התחבורה הציבורית, אם תהיה להם קורת גג או לא, אם יצליחו להתפרנס ולחיות כאן בכבוד או לא.

יעקב טסלר: זה מה שמעסיק את הציבור.

יעקב טסלר: רק לזה הממשלה נדרשת לתת מענה, לא לשום דבר אחר, ובזה הממשלה נכשלה כישלון חרוץ.

יעקב טסלר: בעזרת השם, אחרי הבחירות נתקן את כל מה שהרסה הממשלה בימי חייה הקצרים.

יעקב טסלר: המשבר הכלכלי העולמי, לדעתי, הוא הזדמנות לבצע שינויים בשוק הישראלי כדי להוריד את יוקר המחיה: הקלות ברגולציה, הטבות במיסוי ומתן תמריצים ליצרנים וליבואנים כדי להוריד את המחירים.

יעקב טסלר: אותו דבר בשוק הדיור: הצפה של השוק במלאי דירות חדשות לצד הוזלת חומרי הבניין והסטת המשקיעים מנדל"ן לאפיקים האחרים.

יעקב טסלר: יש מה לעשות.

יעקב טסלר: יוקר המחיה אינו גזרת גורל שלא ניתן להתמודד מולו.

יעקב טסלר: יש פתרונות, ואנחנו בעזרת השם נידרש ליישם אותם.

יעקב טסלר: בקרוב מאוד נחליף, בעזרת השם, את הממשלה המנותקת הזו בממשלה חברתית המחוברת לכל שכבות העם ולא רק לטייקונים.

יעקב טסלר: נדאג, בעזרת השם, לכל אחד ואחד מאזרחי ישראל שלא יישאר רעב.

יעקב טסלר: זה יהיה התנאי המרכזי שלנו לכל ממשלה: לא להשאיר אף אחד מאחור, לא להשאיר אף אחד רעב בישראל.

יעקב טסלר: לסיום, אדוני היושב-ראש, לקראת ראש השנה, אבקש לאחל שנה טובה ומתוקה.

יעקב טסלר: תכלה שנה וקללותיה, תחל שנה וברכותיה.

יעקב טסלר: תודה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת יעקב טסלר.

יבגני סובה: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

יבגני סובה: אני פשוט אתן לחברת הכנסת אמילי מואטי לנהל את הישיבה.

יבגני סובה: היא סגנית יושב-ראש הכנסת, אז אני מתנצל בפניך, אבל אתה יודע, פתח תקווה זה תמיד פתח תקווה.

אוריאל בוסו: למרות שפתח תקווה - - - אבל לאמילי אנחנו מפרגנים.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, חבר הכנסת אוריאל בוסו.

אוריאל בוסו: גברתי היושבת-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, לא בכדי מתכנסת המליאה הזאת ממש פחות משבוע מראש השנה.

אוריאל בוסו: כמובן שהשנה היהודית, שנת תשפ"ב, מסתיימת, ונכנסים לתשפ"ג.

אוריאל בוסו: אם לכולם ברור שתפוח בדבש זה דבר טריוויאלי, אני רוצה לעדכן אתכם שזה ממש ממש לא כך.

אוריאל בוסו: כמו שאמר חברי, חבר הכנסת הרב טסלר, בכל בחירות אנחנו מתמודדים ומתלבטים – המתלבטים החדשים.

אוריאל בוסו: המתלבטים של הבחירות הללו זה קשישים שמתלבטים בין תרופות לבין להדליק את המזגן בבית; זוגות צעירים מתלבטים בסופר בין לקנות מטרנה נוספת לבין לצאת ולקנות משהו אחר – גרביים לחג.

אוריאל בוסו: אלו המתלבטים החדשים של השנה הנוכחית.

אוריאל בוסו: מי היה מאמין?

אוריאל בוסו: במדינת ישראל של 2022 בזה אנחנו צריכים להתמודד?

אוריאל בוסו: אלו הבעיות הקשות?

אוריאל בוסו: בין מוצרי בסיס לבין עוגת דבש פשוטה?

אוריאל בוסו: יוקר המחייה האמיר, וזה תופס כל משפחה.

אוריאל בוסו: אם בעבר היינו מסתכלים על השכבות היותר-נמוכות בחברה, מאות אחוזים של משפחות נכנסו למעגלי העוני, לפי הנתונים שפורסמו לפני שבועיים ושלושה שבועות.

אוריאל בוסו: 2.6 מיליון אזרחים שעובדים – שני ההורים עובדים – לא מצליחים לא לגמור את החודש, לא מגיעים לאמצע החודש.

אוריאל בוסו: היום, כולנו התעוררנו לכותרות: למעלה ממיליון ילדים נמצאים באי-ביטחון תזונתי, ולמעלה מ-600,000 ילדים נמצאים באי-ביטחון תזונתי קשה.

אוריאל בוסו: מה אתם חושבים?

אוריאל בוסו: כל מיליון הילדים הללו הם חרדים או ערבים?

אוריאל בוסו: בואו תסתובבו במרכזי הערים, בפתח תקווה, בתל אביב, ברמת השרון ובהרצליה – אנשים עם מקררים ריקים.

אוריאל בוסו: אין מקום שבו זה פוסח עליהם.

אוריאל בוסו: מתי לאחרונה התכנס הקבינט הכלכלי-חברתי?

אוריאל בוסו: אנחנו במצב של מלחמה.

אוריאל בוסו: שמעתם על הכינוס הזה בכלל?

אוריאל בוסו: מה פתאום?

אוריאל בוסו: צריך להתעסק בדברים אחרים, שיתפסו כותרות צהובות.

אוריאל בוסו: אנשים, אין להם מה לאכול.

אוריאל בוסו: תצאו לרחובות, בואו נסגור את המליאה ונצא ביחד פה, חנות-חנות, בכל השכונות שאתם רוצים בכל הערים.

אוריאל בוסו: לפי הנתונים של מרכזי הסיוע, השנה יש גידול של פי שלושה במבקשים סיוע, אבל מעבר לכך העמותות מדווחות על הקשיים העצומים בגיוס כספים.

אוריאל בוסו: 500% בקשות נוספות של אנשים שצורכים אוכל.

אוריאל בוסו: יושב-ראש ש"ס הרב אריה דרעי אמר בקולו בצורה ברורה, אבל מספיק שהוא אמר את זה: אם הייתם יודעים כמה אנשים באים לסופרים עם הכרטיסים שחולקו על ידי משרד הפנים ואומרים יש בזה כסף?

אוריאל בוסו: אפשר לקנות בזה?

אוריאל בוסו: אנשים תולים בזה תקוות.

אוריאל בוסו: אין ממשלה שתקום, שום תקציב לא יעבור, בלי מיליארד שקל להזין את כל הכרטיסים הללו, לתת קודם כול טיפול נמרץ לאותם 350,000 משפחות, לצד הקמת רשות למלחמה בעוני, עם כלל המשרדים שיתכללו את הנושא.

אוריאל בוסו: אבל, קודם כול, תתנו לאנשים לאכול.

אוריאל בוסו: כשנפתחה השנה, הכותרות זעקו: 50,000 ילדים עולים לכיתה א', כשהם נמצאים במרחב של רעב.

אוריאל בוסו: אין להם סנדוויץ' – 50,000 ילדים.

אוריאל בוסו: זה לא אנחנו כתבנו.

אוריאל בוסו: זה לא כתוב בעיתונות החרדית.

אוריאל בוסו: אלה מרכזי הסיוע שלוקחים את העבודה שהממשלה צריכה לעשות.

אוריאל בוסו: לוקחים על עצמם את מה שהמדינה צריכה לעשות – אבל מישהו מדבר עליהם?

אוריאל בוסו: המפלגה החברתית היחידה שנשארה על המפה, לצערנו, זו תנועת ש"ס שמובילה את הנושא הזה.

אוריאל בוסו: איפה כל הקמפיינים בנושא יוקר המחיה?

אוריאל בוסו: זה לא נוח לכם לדבר על זה?

אוריאל בוסו: זה כואב?

אוריאל בוסו: זה מציק?

אוריאל בוסו: אין ספק שזה לא נוח.

אוריאל בוסו: אבל לא לקחתם את האנשים הללו, חלילה, וזרקתם אותם לים.

אוריאל בוסו: הם קיימים.

אוריאל בוסו: הם נמצאים איתנו כאן, הילדים הללו, המשפחות הללו, המבוגרים והקשישים.

אוריאל בוסו: קראתי היום כותרת נפלאה ממש – השרה לשוויון חברתי ושר הרווחה – איזו תוכנית נפלאה באמת לקשישים.

אוריאל בוסו: רק בסוף יש למטה איזושהי שורה: אם לא היינו במערכת בחינות, היינו מעבירים את זה.

אוריאל בוסו: באמת, זה הדבר היחיד שחסר, כי זו בדיוק הנקודה; תלכו לעם, תבקשו את אמון הציבור ותפעלו לפי אמון הציבור, ולא לפי האג'נדות שלכם וכלכלת בחירות אמיתיות.

אוריאל בוסו: שרת התחבורה שעושה כל מיני רפורמות על הראש של האזרחים; נאבקת על אחוז החסימה, על חשבון אזרחי מדינת ישראל ועל חשבון השבת.

אוריאל בוסו: זה מה שעושים עכשיו חברי הכנסת של הקואליציה: כלכלת בחירות וקמפיין בחירות נטול כל תמיכה ציבורית.

אוריאל בוסו: אנחנו בש"ס, בשונה מכם שאתם רוצים לרדת לשטח, לא יורדים לשטח, אנחנו נמצאים בשטח יום-יום, שעה-שעה, בכל המרכזים.

אוריאל בוסו: לא יהיה יותר ילד שילך לבית הספר רעב בלי סנדוויץ'; לא תהיה יותר אימא שתתבייש שאין לה במה להאכיל את הילדים שלה; לא תהיה קשישה שתצטרך להתלבט אם להדליק את האור בבית ושיישאר כסף לתרופות.

אוריאל בוסו: הסיפור הזה נגמר.

אוריאל בוסו: אזרחי מדינת ישראל יגידו את דברם.

אוריאל בוסו: נכשלתם.

אוריאל בוסו: השארתם נזק אדיר לעם ולמדינה.

אוריאל בוסו: לכו, תנו לנו לתקן את מה שקלקלתם.

אוריאל בוסו: תגידו: טעינו.

אוריאל בוסו: שלחנו מתחת לגלגלי הכלכלה רבים מאזרחי מדינת ישראל.

אוריאל בוסו: עשינו את זה מצוין בעבר ונעשה את זה שוב בעתיד.

אוריאל בוסו: תכלה שנה וקללותיה.

אוריאל בוסו: תודה רבה ושנה טובה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת אוריאל בוסו.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, אדוני השר עיסאווי פריג'.

יעקב טסלר: חזק וברוך.

עיסאווי פריג': גברתי היושבת-ראש, חבריי הח"כים המכובדים, חבר הכנסת טסלר וחבר הכנסת בוסו, אני עונה בשם משרד האוצר על ההצעה לסדר-היום, ויש לי תשובה.

עיסאווי פריג': כתבו לי, ואני רואה ואני מסכים.

יעקב טסלר: אני רוצה לשמוע תשובה ממך.

עיסאווי פריג': כן, כן, אני אענה לך.

יעקב טסלר: את האמת, את האמת שלך.

עיסאווי פריג': אבל עכשיו אגיד לך את האמת.

עיסאווי פריג': אני במקצועי רואה חשבון, כלכלן.

עיסאווי פריג': פחות או יותר מבין במספרים פה ושם.

עיסאווי פריג': באוצר הכינו לי דוח על מצבנו, על הצמיחה ועל הצעדים שעשו, ואני מבין אותם והכול טוב ויפה.

עיסאווי פריג': אבל, אני עכשיו רוצה לדבר איתך פנים אל פנים:

עיסאווי פריג': אם אנחנו מסתכלים ברמת המאקרו על תהליך יוקר המחייה אצלנו בארץ, התשובות מאוד פשוטות.

עיסאווי פריג': אנחנו מדינה עם קצב גידול דמוגרפי אדיר:

עיסאווי פריג': 2% בשנה – דהיינו כל צמיחה של פחות מ-2% היא מתקזזת.

עיסאווי פריג': אם הצמיחה 2%, היא מתקזזת עם הגידול הדמוגרפי.

עיסאווי פריג': היקף ההון השחור: מיליארדים של מע"מ הון שחור שקיים במדינה בצורה בלתי נתפסת.

עיסאווי פריג': התהליך הזה קיים עשרות שנים.

עיסאווי פריג': כשאני שואל את עצמי את השאלות האלו, אני מגיע לעוד נקודה: פריון העבודה אצלנו במדינה הוא מהנמוכים, אם לא הנמוך ביותר, בכל מדינות ה-OECD.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': כי, נכון, נשים ערביות לא משתתפות הרבה במעגל העבודה; וגם אתם, עם כל הכבוד – השתתפות החרדים בשוק העבודה נמוכה.

עיסאווי פריג': אז, איך אתה תייצר?

עיסאווי פריג': אם אני אביא לך בשורה, שאנחנו נוכל לעמוד מול גל יוקר המחייה, אני אשקר לך.

יעקב טסלר: ערבים וחרדים הם הבעיה?

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': אני מדבר איתך ברמת המאקרו.

עיסאווי פריג': עכשיו, אני אחזור לרמה הממשלתית.

עיסאווי פריג': בגלובל, בעולם, בשנה-שנתיים האחרונות היו התפתחויות, ואנחנו נקודה בעולם, וכל מה שקורה בעולם משפיע.

מיכאל מלכיאלי: גם החד-פעמי קשור לעולם או יוזמה שלכם?

עיסאווי פריג': נכון, משפיע על כל העולם.

מיכאל מלכיאלי: לא לא, זו יוזמה שלכם.

עיסאווי פריג': היו שני אירועים שאני רוצה שנזכיר אותם:

עיסאווי פריג': אירוע הקורונה והשלכותיה והשפעותיה - - -

מיכאל מלכיאלי: זה היה גם אצל ביבי, ואז לא העלו מיסים.

עיסאווי פריג': לא לא, לא היה אצל - - -

מיכאל מלכיאלי: הקורונה הייתה גם אצל ביבי, לא העלו מיסים.

עיסאווי פריג': אין דבר כזה הוקוס פוקוס.

עיסאווי פריג': הכול עניין של תהליך והכול התחיל דרככם.

מיכאל מלכיאלי: כי הכול התנקז אצל ליברמן.

עיסאווי פריג': האירוע השני, שהוא לא סוד: המלחמה באוקראינה.

עיסאווי פריג': כן, היא משפיעה, מה לעשות.

עיסאווי פריג': אוקראינה יש לה – היא נמצאת בצומת עולמי; חולשת על שוק חיטה אדיר, וזה משליך, מה לעשות; ומחירי התובלה בעולם, שעלו בשנה-שנתיים האחרונות, שמשליכים על התהליך.

עיסאווי פריג': אבל כדי שאני אבדוק מה עשיתי במלחמתי ביוקר המחיה, אני לוקח את עצמי ומשווה את עצמי גם למדינות אחרות.

עיסאווי פריג': מה האינפלציה שהייתה בארץ בשנה האחרונה?

עיסאווי פריג': 5.2%.

עיסאווי פריג': קחו את מדינות המערב, שאנחנו תמיד משתווים אליהם, עושים את ההקבלה איתן: בארצות הברית – 8.3%, לאחר שכבר חצתה את ה-10% בחודשים האחרונים; 8.6% בבריטניה; 9.8% בגוש היורו.

עיסאווי פריג': ולעומת זה, הצמיחה הזו, עם כל מה שהצגנו, היא דבר שראוי לציון – המשק צמח ב-8.2%.

עיסאווי פריג': עכשיו לגבי הצעדים.

עיסאווי פריג': אני, כממשלה, אני, כשר אוצר, לכל השינויים המקרו-כלכליים שקורים באזור, אני רוצה לעצור את יוקר המחייה, אני משלם.

עיסאווי פריג': אני מודה: יש יוקר מחייה, יש בעיה.

עיסאווי פריג': אני מודה.

עיסאווי פריג': מה אני יכול לעשות?

מיכאל מלכיאלי: מה עשיתם - - -

עיסאווי פריג': יפה.

עיסאווי פריג': מה עשינו?

עיסאווי פריג': בחודשים האחרונים, חברים - - -

יעקב טסלר: זה אנחנו נעשה.

עיסאווי פריג': אתה היית ולא עשית.

יעקב טסלר: לא עשיתם עד היום, ומפה לא תצטרכו לעשות.

עיסאווי פריג': היית ולא עשית.

עיסאווי פריג': בחודשים האחרונים - - -

מיכאל מלכיאלי: הייתה קורונה בתקופה שלו ולא העלו מיסים.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת מלכיאלי, אנא.

עיסאווי פריג': בחודשים האחרונים קידם שר האוצר תוכנית כלכלית רחבה להפחתת יוקר המחיה, בעלות של מיליארדי שקלים.

עיסאווי פריג': התוכנית כוללת שורה של צעדים לשנת 2022 שיגדילו את ההכנסה הפנויה ויעודדו תעסוקה בקרב מעמד הביניים, משפחות, צעירים והעובדים בשכר נמוך.

יעקב טסלר: כשזרק את המשפחות שעובדות במעונות יום?

יעקב טסלר: איך?

יעקב טסלר: איך?

עיסאווי פריג': נקודת זיכוי נוספת להורים, הגדלת הסבסוד לצהרונים, הגדלת מענק עבודה לעובדים בשכר נמוך.

עיסאווי פריג': כל אלו צעדים שנעשו – אלו, ברמת המיקרו, נעשו.

יעקב טסלר: אז איך אתה מסביר - - - היום?

עיסאווי פריג': אנחנו חתמנו - - -

יעקב טסלר: אתה סותר את עצמך.

יעקב טסלר: אז איך אתה מסביר שמעל מיליון ילדים אין להם מה לאכול?

יעקב טסלר: איך זה נותן, המספרים האלה?

יעקב טסלר: זאת המציאות.

עיסאווי פריג': הכול עניין של תהליכים; אתם התעקשתם לא לתת לנו להשלים את התהליך.

עיסאווי פריג': מה לעשות, כואב לכם.

מיכאל מלכיאלי: מתנצלים, מתנצלים, הייתה טעות.

עיסאווי פריג': אני מאוד מקווה - - -

מיכאל מלכיאלי: - - - לעזור לכם.

עיסאווי פריג': אני מאוד מקווה שהטעות שעשיתם תתוקן במערכת הבחירות האלה.

מיכאל מלכיאלי: היא תתוקן בבחירות, בעזרת השם.

מיכאל מלכיאלי: כן.

עיסאווי פריג': הפחתת הבלו על הדלק, הפחתה של מכסים ועוד, לצד צעדים רבים שנעשו - - -

מיכאל מלכיאלי: העליתם ב-2 שקל, הורדתם 0.5.

יעקב טסלר: מיכאלי, לקראת הבחירות מעלים, כן.

אוריאל בוסו: לפני כן אמרו: זה לא קשור אלינו.

יעקב טסלר: מורידים.

מיכאל מלכיאלי: העליתם 2 שקל, הורדתם 0.5.

אוריאל בוסו: עיסאווי, למה אתה עוזב את הפוליטיקה אם אתם כל כך טובים?

אמילי חיה מואטי: חברים, אנא - -

עיסאווי פריג': תני להם, זה בסדר.

אמילי חיה מואטי: - - אנא תנו לשר עיסאווי פריג' לסיים את דבריו.

אמילי חיה מואטי: תודה.

עיסאווי פריג': חבריי חברי הכנסת מש"ס, חברי הכנסת מש"ס - -

אוריאל בוסו: אולי זה נאום אחרון שלו.

עיסאווי פריג': - - אתם ישבתם על השיבר של התקציב עשרות שנים.

מיכאל מלכיאלי: נכון, לכן לא היה תקציב כזה רע.

מיכאל מלכיאלי: נכון.

עיסאווי פריג': שנייה.

עיסאווי פריג': וישבתם על תקציב הרווחה, על כל העזרה וכל הדברים.

עיסאווי פריג': בתקופה שישבתם שם, לעומת התקופה שאנחנו ישבנו, קצב הצמיחה שונה, ואנחנו כל הזמן אומרים לכם: תעבדו על פריון העבודה, שיהיה נטל שווה לכולם.

עיסאווי פריג': בכל זאת, בחודש יוני נכנסה לתוקף - -

אוריאל בוסו: זה מה שהשמיעו לך באוצר.

עיסאווי פריג': - - הפעימה - - -

אוריאל בוסו: תגיד את זה לציבור שלך, הערבי.

עיסאווי פריג': אני אומר את זה גם לציבור שלי.

עיסאווי פריג': אני רוצה שהציבור שלי, הערבי, ייקח חלק בפריון, שיצאו לעבוד כמוך בדיוק.

אוריאל בוסו: אין בעיה, אין בעיה, תן להם דגים וחכה.

מיכאל מלכיאלי: כמוני?

עיסאווי פריג': בדיוק.

עיסאווי פריג': אין איפה ואיפה, אני אומר את זה לכולם.

עיסאווי פריג': אני אומר את זה לכולם ובכל מקום.

מיכאל מלכיאלי: לכן קיצצתם לחרדים, בגלל שזה לכולם.

עיסאווי פריג': כמו כן, בחודש יוני נכנסה לתוקף הפעימה הראשונה ברפורמת הייבוא, שאושרה בתקציב 2021–2022.

עיסאווי פריג': בנוסף, משרד האוצר מקדם בחודשים האחרונים רפורמה להפחתת הריכוזיות בשוק המזון.

עיסאווי פריג': לצד זאת, בחודשים האחרונים נחתמו כמה הסכמים היסטוריים עם החקלאים בענפי החלב, הביצים והבקר.

עיסאווי פריג': חברים, הכול עניין של תהליך, וצריכים להיות בשיתוף פעולה.

עיסאווי פריג': גם לצרכנים יש חלק – צריכים גם לשתף פעולה בכל סוגיית התחרות והמונופולים.

עיסאווי פריג': זו תשובתו של משרד האוצר.

עיסאווי פריג': תודה.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו הצרכנים אשמים?

יעקב טסלר: עכשיו קיבלנו תשובה.

מיכאל מלכיאלי: הצרכנים אשמים.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, השר עיסאווי פריג'.

אמילי חיה מואטי: אנחנו עוברים להצבעה.

מיכאל מלכיאלי: דיון בוועדת הרווחה.

אמילי חיה מואטי: חברים, האם תשובת השר מספקת אתכם?

מיכאל מלכיאלי: לא לא.

אוריאל בוסו: מה הוא נתן?

אוריאל בוסו: נאום בחירות.

אמילי חיה מואטי: התשובה אמורה להיות כן או לא, ואז לחשוב מה עושים קדימה.

אופיר אקוניס: לוועדה, ודאי.

מיכאל מלכיאלי: ועדה, ועדה.

אמילי חיה מואטי: אז לאחר ההצבעה נחליט גם לאיזו ועדה זה עובר.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, אני עוברת להצבעה.

עיסאווי פריג': כספים.

אמילי חיה מואטי: כולם יושבים?

קריאה: כל מי שפה.

מוסי רז: מה המלצת השר?

אוריאל בוסו: ועדת הכלכלה.

עיסאווי פריג': ועדת הכספים.

עיסאווי פריג': בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 7

עיסאווי פריג': נמנעים – אין

אמילי חיה מואטי: להלן תוצאות ההצבעה: שבעה חברי כנסת בעד, נגד – אין, אין נמנעים.

אמילי חיה מואטי: הדיון יעבור לוועדת כספים?

מיכאל מלכיאלי: כלכלה.

אמילי חיה מואטי: ועדת הכלכלה.

עיסאווי פריג': אני ביקשתי כספים.

עיסאווי פריג': אם לא – אז לוועדת הכנסת.

אמילי חיה מואטי: הדיון יעבור לוועדת הכנסת לקביעת ועדה.

אמילי חיה מואטי: << הלסי >> משבר הדיור << הלסי >>

אמילי חיה מואטי: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: משבר הדיור, מס' 3064 ו-3065.

אמילי חיה מואטי: ינמקו חברי הכנסת אופיר אקוניס ומיכאל מלכיאלי.

אמילי חיה מואטי: ישיב השר זאב אלקין.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

אופיר אקוניס: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

אופיר אקוניס: חברות וחברי הכנסת, בכל מה שנגעה ממשלת המעבר – הממשלה היוצאת – ישראל ירדה.

אופיר אקוניס: בכל מה שעשתה הממשלה היוצאת היא הורידה את ישראל; הלכה והורידה, הלכה והורידה ליגון שאולה.

אופיר אקוניס: חוץ מדבר אחד, גברתי היושבת-ראש, דבר אחד שבו ישראל לא ירדה, היא עלתה: עליית המחירים.

אופיר אקוניס: עליית המיסים והעלייה ביוקר המחייה ובראשן – ואני שואל את עצמי היכן הוא שר הבינוי.

אופיר אקוניס: הינה, הוא הגיע, יפה.

אופיר אקוניס: מצוין.

אופיר אקוניס: השר אלקין, בראשן – זו גם אחריות קולקטיבית וגם אחריות מיניסטריאלית – בראש עליות המחירים יש עלייה של כמעט 18% במחירי הדיור.

אופיר אקוניס: 17.9% ליתר דיוק.

אופיר אקוניס: כפי שכתב העורך הכלכלי המוערך של ידיעות אחרונות גד ליאור: "מחירי הדירות ממשיכים לעלות לגבהים שלא נראו כאן 12 שנה".

אופיר אקוניס: הביטוי האהוב עליכם, חברת הכנסת רוזין, עליכם ועל תומכיכם.

אופיר אקוניס: שום טיעון לא קיים, יש להם: מה עשיתם 12 שנה?

אופיר אקוניס: ובכן, אומר גד ליאור בעצמו – לא מתומכי הליכוד המובהקים, למרות שאינני יודע למי הצביע: "עליות לגבהים", כך הוא כתב, "שלא נראו כאן 12 שנה".

אופיר אקוניס: 12 השנים המפורסמות שלכם.

אופיר אקוניס: ההתייקרות השנתית היא, כך הוא אומר וכפי שאמרתי, 17.9%.

אופיר אקוניס: ובכן, השר אלקין, בכול הורדתם את ישראל: בכבוד הלאומי, בביטחון, ביחסי החוץ – אילו יחסי חוץ?

אופיר אקוניס: לא יודעים לנהל כלום, יחסי חוץ הם מנהלים – אבל את מחירי הדיור הזנקתם.

אופיר אקוניס: ומה עשיתם 16 חודשים?

אופיר אקוניס: מה עשה השר אלקין?

אופיר אקוניס: מה עשה איווט ליברמן?

אופיר אקוניס: ומה עשה יאיר לפיד?

אופיר אקוניס: ההוא מ"איפה הכסף", כן?

אופיר אקוניס: איפה הכסף?

אופיר אקוניס: הוא בטח לא בידי הציבור.

אופיר אקוניס: ובכן, עליית מחירים כוללת של 4.5%, ואני מפרט: מים – 6%; מזון – 5.5%; דלק – 7%; חשמל – 12%.

אופיר אקוניס: וכדי לבלום הריבית עולה.

אופיר אקוניס: המשמעות היא שההוצאה השנתית למשכנתה, השר אלקין, עלתה בכ-5,000 שקלים בשנה לבעלי משכנתאות, שלקחו מעל מיליון שקלים – שהם הרוב.

אופיר אקוניס: ממשלה יציבה בראשותנו, ממשלה שתחליף אתכם, בעזרת השם, בעוד כחודשיים או כחודשיים וחצי, תשנה מן היסוד את חוסר המעש שלכם.

אופיר אקוניס: קודם כול בהפחתת מיסים.

אופיר אקוניס: אני מפנה אותך, השר אלקין, לדיון בינינו, בינך לביני, נדמה לי שבחודש יולי 2021, שבו אני אומר:

אופיר אקוניס: התקציב שאתם תביאו יביא לזינוק ביוקר המחיה, כי עיקרו של התקציב שכל כך התגאיתם בו – התקציב, העברנו תקציב, הינה הישג שלנו, העברנו תקציב, יש יציבות, תהיה ממשלה לארבע שנים, כך פנטזתם, כן?

אופיר אקוניס: התפרקתם תוך כמה חודשים – ובכן, התקציב הזה התבסס על העלאת מיסים, שלא הייתה כדוגמתה בישראל ב-30 השנים האחרונות.

אופיר אקוניס: אז קודם כל הפחתת מיסים, ביטול מכסים, ביטול אגרות.

אופיר אקוניס: עשינו את זה בעבר, ייצבנו את הכלכלה, הצלנו את ישראל, ואתם הרסתם הכול במחי יד של 16 חודש.

אופיר אקוניס: זה גם כן דבר, גברתי היושבת-ראש, שהוא בשיא בין-לאומי.

אופיר אקוניס: עכשיו אנחנו כמובן במצב חירום.

אופיר אקוניס: ישראל במצב חירום.

אופיר אקוניס: בעניין הכלכלי ודאי, ובעוד הרבה עניינים.

אופיר אקוניס: אנחנו עוסקים כעת במשבר הדיור.

אופיר אקוניס: לייצב את שוק הדיור ואת שוק הנדל"ן.

אופיר אקוניס: בעצם כדי להוריד את המחירים נדרשת קודם כול, בראש ובראשונה, גברתי, ממשלה רצינית.

אופיר אקוניס: ממשלה יציבה שתקבל החלטות, ולא תחכה להחלטות מועצת השורא המגיעות מכפר קאסם.

אופיר אקוניס: זה בדיוק מה שקרה כאן, כולם יודעים את זה.

אופיר אקוניס: בראש ובראשונה, וגם את זה יודע השר אלקין, הגדלת ההיצע.

אופיר אקוניס: השנה, ב-2022 ככל הנראה ישווקו קרוב ל-70,000 יחידות דיור, זה אסון.

אופיר אקוניס: ישראל היא מדינה שהגידול השנתי שבה הוא 2% בשנה.

אופיר אקוניס: אגב, מן המדינות ב-OECD, אני לא מדבר על מדינות אחרות שאינן מפותחות.

אופיר אקוניס: אנחנו צריכים לקצר – וכך נעשה כאשר נקבל מנדט מן הציבור.

אופיר אקוניס: לא מנדט מקרי, חברת הכנסת רוזין, לא מנדט בגנבה, לא מנדט בגנבת דעת.

מיכל רוזין: - - - את כל השקרים שאתם אומרים.

אופיר אקוניס: עד הרגע הזה לא נאמר שום שקר.

אופיר אקוניס: אגב, זה חלק מן התעמולה.

מיכל רוזין: לא נאמר שקר.

מיכל רוזין: אתה יכול להגיד מה שאתה רוצה, זה לא אומר שזו אמת.

אופיר אקוניס: התעמולה הזאת של השמאל, שלא מסוגלים, חבר הכנסת מלכיאלי, לעמוד בנתון, בעובדה, מה הם עושים?

אופיר אקוניס: מייד משליכים בוץ ביריב.

אופיר אקוניס: שיטה באמת ידועה של השמאל.

מיכל רוזין: לא, כי להגיד מועצת השורא, שחיכינו להחלטות שלה, זה לא באמת לזרוק בוץ.

אופיר אקוניס: בוודאי שחיכינו.

אופיר אקוניס: נכון, נכון, נכון, חיכינו להחלטות של מועצת השורא.

מיכל רוזין: די כבר עם ההסתה הזאת, מספיק.

מיכל רוזין: עוד מעט תסיימו עם יוקר המחיה ותתחילו כבר - - -

מיכל רוזין: - - - נגד ערבים ולהסית נגד ערבים - - - כמה מנדטים, זה מה שתעשו.

אופיר אקוניס: באמת, אני הולך – תקשיבי, אני אפתיע, אני הולך להפתיע אותך.

אופיר אקוניס: יושב כאן אחד מן הסממנים הימניים, לכאורה, לכאורה של הליכוד שאתם התרעתם מפניו עם התכנסה של הכנסת ה-18, שבה נבחרתי לחבר כנסת, ובה עשה זאב אלקין את דרכו מקדימה – זכרה לא לברכה, עוד קוניונקטורה פוליטית אומללה בתולדות הפוליטיקה הישראלית – למפלגת הליכוד.

אופיר אקוניס: והתריעו שהשר אלקין, חבר הכנסת אז, הוא מהסממנים הימניים ביותר, הקיצוניים ביותר, הנתמך על ידי המתנחלים.

אופיר אקוניס: לא לידי מתיישבי יהודה ושומרון, כן?

אופיר אקוניס: והינה הוא – מילא את עם מועצת השורא, מרצ כבר הוציאה את המילה ציונות - - -

זאב אלקין: מתנחלים, אבל לא מתיישבים.

אופיר אקוניס: לא, לא, זה מה שאמרו היריבים.

מיכל רוזין: - - -

אופיר אקוניס: השר אלקין, זה מה שאומרים היריבים, לא?

אופיר אקוניס: זאת לא הדיאלקטיקה שלי.

אופיר אקוניס: אני מעולם לא השתמשתי בביטוי מתנחלים, אלא מתיישבים ביהודה ושומרון, כמו המתיישבים בתל אביב, בגליל.

זאב אלקין: - - -

אופיר אקוניס: בגליל אני יודע.

אופיר אקוניס: זה גם נכון, אבל ברור לך שחלק מתעמולת השמאל – שלצערי עכשיו אתה חלק ממנה, כל השנים באופן מובהק אתה חלק ממנה, ועכשיו אתה גם במפלגה המכנה את עצמה המחנה הממלכתי, והיא בכלל מפלגת שמאל מובהקת; עם אייזנקוט, גברתי היושבת-ראש, שאומר אתמול בגוש עציון, ככה אני קורא היום באחד העיתונים, המהלל את הסכמי אוסלו.

אופיר אקוניס: אתה מהלל את הסכמי אוסלו?

אופיר אקוניס: אתה מחכה למועצת השורא?

אופיר אקוניס: אז חיכינו כאן למועצת השורא, אז לא הייתה ממשלה יציבה, לא הייתה ממשלה חזקה, לא הייתה קואליציה, לא היה כלום.

אופיר אקוניס: אז לא יכלו לעשות, לא יכלו להגדיל את ההיצע, נכון?

אופיר אקוניס: השר אלקין.

אופיר אקוניס: כך היה, משרד הבינוי והשיכון בראשותך לא היה יכול.

אופיר אקוניס: הוא לא היה יכול לקצר משמעותית את הזמן לקבלת היתרי בנייה, את הורדת מחירי הקרקע.

אופיר אקוניס: אגב, זה בערך אולי הדבר העיקרי ביותר שאנחנו צריכים.

אופיר אקוניס: אגב, זה צריך להיות חוצה מפלגות, גברתי היושבת-ראש.

אופיר אקוניס: לא כל דבר הוא פוליטי ולא כל דבר הוא מפלגתי, כי האדם הצעיר הרוצה דירה, הזוגות הצעירים – וגם הזוגות הפחות צעירים – שרוצים דירה הם מצביעים גם למפלגת העבודה, הם מצביעים לליכוד.

אופיר אקוניס: אני לא יודע כבר למי הם מצביעים, מיהו האלקטורט של המפלגה הזאת שאלקין היום חבר בה, אבל נגיד שיש להם לפי הסקרים עד 12 מושבים בכנסת הבאה, זה יהיה פחות לטעמי, אבל עוד נראה, ולא מעניין אותם הוויכוח הפוליטי.

אמילי חיה מואטי: אמת.

אופיר אקוניס: הם רוצים שהשלטון, שהבית הזה, ייתן להם מענה.

אופיר אקוניס: הוא לא היה יכול לתת להם מענה כי לא הייתה יציבות פוליטית.

אופיר אקוניס: ובכן, וגם את זה השר אלקין לא קבע יחד עם הממשלה היוצאת, קביעת יעד של 100,000 התחלות בנייה.

אופיר אקוניס: היום כבר חסרות 200,000.

אופיר אקוניס: וכל הדבר הזה מתדלק את העליות.

אופיר אקוניס: עכשיו אני אומר לשר אלקין ולחברים בקואליציה, אתם לא תעשו זאת, כי לא עשיתם את זה.

אופיר אקוניס: לא הייתה לכם היכולת, עשיתם נזקים, הסבתם נזקים, עשיתם עוד נזקים, העליתם עוד מיסים, והעם כורע תחת יוקר המחיה והזינוק הענק במחירי הדיור.

אופיר אקוניס: את זה אנחנו נעשה, כאשר נקבל אמון מן הציבור.

אופיר אקוניס: לאחר מכן, גברתי, מן הבית הזה כפי שמחייב משטר פרלמנטרי – לא של שישה מושבים אקראיים.

אופיר אקוניס: לא של שישה.

אופיר אקוניס: ב-1992 היו יותר קולות לימין בקלפיות, אבל יותר מנדטים לשמאל בחלוקת המנדטים, ויצחק רבין קיבל מן הבית הזה מנדט עם 44 מושבים לנהל את המדינה, השר אלקין.

אופיר אקוניס: לא עם שישה מושבים, ובתמיכת הדמוקרטים הגדולים, לפיד, כן, הדמוקרט הגדול.

אופיר אקוניס: הרשימה נקבעה בצורה דמוקרטית, כמו אצלכם, השר אלקין, כמו אצלכם.

אופיר אקוניס: וכמובן כמו בישראל ביתנו.

אופיר אקוניס: אני רוצה לסיים, גברתי.

אופיר אקוניס: אנחנו בעניין אחר, בשיא השפל של השיח הציבורי בישראל, שכדוגמתו אינני זוכר.

אופיר אקוניס: לא זוכר כדבר הזה, לא משחר ילדותי ומשחר נעוריי.

אופיר אקוניס: היו ויכוחים; ויכוחים יסודיים בין שתי תנועות, שאת ואני חברים וחברות בה, בין הליכוד והזרם השמרני, אם תרצי, הרביזיוניסטי, המחנה הלאומי לבין מפלגת העבודה ומפלגות השמאל.

אופיר אקוניס: כרמה הזאת לא הייתה.

אופיר אקוניס: קיבלנו, חבר הכנסת מלכיאלי, דוגמה רק לפני שעה קלה מיושב-ראש ועדת הכספים, תלמידו של שר האוצר, שמשווה את ראש הממשלה לשעבר, ובעזרת השם בקרוב מאוד לעתיד, בנימין נתניהו, לגדולי צוררי ישראל.

אופיר אקוניס: ואני לא מדבר על סטלין צורר ישראל, אני מדבר על הרייך השלישי, על גרמניה הנאצית.

אופיר אקוניס: קודם הוא זרק את החרדים למזבלה במריצה, לא בעברית הטובה שלי, אבל בעברית הרעה שלו.

אופיר אקוניס: זו בושה וחרפה.

אופיר אקוניס: ובכלל, כל יהודי, וגם לא יהודים, אבל ביתר שאת יהודים שמשווים מישהו למפלגה הנאצית ולרייך השלישי, יימח שמם וזכרם של כולם שם, זאת חרפה.

אופיר אקוניס: זאת פשוט חרפה – אגב, גם על המצביעים.

אופיר אקוניס: גם מי שמצביע לתופעות הנקלות הללו, גם כן, גם זאת חרפה גדולה.

אופיר אקוניס: ובכן, גברתי, נדרשת הכרעה, וכדי להכריע – ובזה אני מסיים – אני קורא מכאן לאיילת שקד לפרוש מן המרוץ, לא לבזבז קולות לגוש הימין, לא לבזבז קולות למחנה הלאומי, ולאפשר לבית הזה לתת אמון בממשלה לאומית, ציונית, ימנית, חדשה, יציבה, שתציל את ישראל.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

אופיר אקוניס: תודה רבה לך, גברתי היושבת-ראש, וכמובן, תכלה שנה וקללותיה.

אמילי חיה מואטי: אמן.

אופיר אקוניס: תחל שנה וברכותיה.

אופיר אקוניס: שנה וחתימה טובה לך, לכל עם ישראל בארץ ובתפוצות.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת אקוניס.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

אמילי חיה מואטי: עשר דקות לרשותך.

מיכאל מלכיאלי: תודה, גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שהנושא שלשמו התכנסנו זה נושא משבר הדיור.

מיכאל מלכיאלי: ואין לי ספק שתשובת הממשלה גם תהיה שמשבר הדיור לא התחיל בממשלה הזאת, וגם לא הסתיים בממשלה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: אבל אני רוצה לשאול אותך, אדוני השר, כשאנחנו באים לדבר על משבר הדיור, אפשר להסתכל על הנושא הזה כמשבר באמת בעייתי שנמצאת בו כל מדינת ישראל.

מיכאל מלכיאלי: בסופו של דבר יש ציבורים שלמים שמשבר הדיור לא פסח עליהם, אלא ההפך הגמור, משבר הדיור היכה אצלם פי כמה מכל מקום אחר.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לשאול אותך, אדוני השר: במשך חמש שנים שר הפנים הקודם אריה דרעי התעקש שמינהל התכנון יהיה במשרד האוצר במקומו הטבעי.

מיכאל מלכיאלי: יחד עם כל גורמי המקצוע – במועצה הארצית, בוותמ"ל כשהיה צריך, מול הרשויות המקומיות – הלכו וניסו לפתור.

מיכאל מלכיאלי: הביאו פתרון טוב של העיר החרדית החדשה במערב קריית גת.

מיכאל מלכיאלי: אגב, חשוב לציין, בתקופתו של אריה דרעי, כשהוא היה אחראי על מינהל התכנון, מאות אלפי יחידות דיור שווקו, לאו דווקא לציבור חרדי, לכל מי שהיה צריך.

מיכאל מלכיאלי: אני שואל אותך, השר אלקין, איך לא רעדה היד שלך, עם שרת הפנים שקד, שבעזרת השם לא תהיה פה, לשנות בהחלטה אחת – החלטה שעבדו עליה חמש שנים כל גורמי המקצוע – על 45,000 יחידות דיור למגזר החרדי, שבמשך שנים קופח כי ראשי רשויות לא רצו את הציבור החרדי אצלם.

מיכאל מלכיאלי: אמרו: זה גורם למתיחות, וערים מעורבות עם הרגישות שלהן.

מיכאל מלכיאלי: הלכו ופתרו את הבעיה על ידי יצירה של בניית 45,000 יחידות דיור.

מיכאל מלכיאלי: בשבוע שעבר הייתי בדיון בוותמ"ל ואני קראתי את הפרוטוקולים של הדיונים במועצה הארצית, כמה דברי הבל נכתבו שם, בלחץ ישיר של משרד השיכון ומשרד הפנים – לומר, אנחנו לא נחליט היום אלא בהמשך לאיזה מגזר זה יהיה שייך.

מיכאל מלכיאלי: הרי אתה אדם פיקח, אדוני השר, ואתה יודע שבינוי ותכנון של עיר חרדית שונים במהותם מעיר לא חרדית.

מיכאל מלכיאלי: גם על פי התוכנית שלכם, עיר כללית, זה מחושב פחות או יותר ל-3 ילדים פר יחידת דיור; עיר חרדית – 5.6.

מיכאל מלכיאלי: איך אפשר לדחות את הדברים האלה לאחר זמן?

מיכאל מלכיאלי: הרי הליקויים בערים המעורבות, של מחסור בגנים, בתי ספר, מקוואות, בתי כנסת – אנחנו רואים את זה בכל עיר שלא תוכננה כעיר חרדית.

מיכאל מלכיאלי: בעזרת השם, אחת מההחלטות הראשונות של הממשלה הבאה תהיה להחזיר את ההחלטה של אריה דרעי במערב קריית גת לציבור החרדי, כי היה מגיע לו; כי לא בנו לו; כי תכננו לו עיר פעם ראשונה בצורה מקצועית ואחראית.

מיכאל מלכיאלי: גברתי היושבת-ראש, הרבה מדברים לאחרונה ושומעים את זה מכל קצוות הציבור – קואליציה, גם מהאופוזיציה – על הקמפיין המוצלח של תנועת ש"ס; על הנגיעה האמיתית בכיס של האנשים, במה שבאמת מפריע להם ביום-יום.

מיכאל מלכיאלי: אין לי ספק שגם את, כחברת כנסת, כפעילה, פוגשת את האנשים שנכנסים לסופר.

מיכאל מלכיאלי: אתה רואה שהוא מוציא דברים מהעגלה כי אין לו יכולת לממן את זה.

מיכאל מלכיאלי: חבר הכנסת אקוניס, אתה בוודאי פוגש את האנשים ביום-יום.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו חיים עם האנשים.

אופיר אקוניס: אתמול הייתי בסופר.

מיכאל מלכיאלי: אתמול היית בסופר, פגשת את האנשים האלה.

מיכאל מלכיאלי: כל דבר עלה יותר.

אופיר אקוניס: נכון.

מיכאל מלכיאלי: עיסאווי פריג', אני לא מבין למה הוא התנדב לבוא לסנגר על ליברמן.

מיכאל מלכיאלי: הוא מגיע לפה ומספר לנו משהו כלל-עולמי.

מיכאל מלכיאלי: הרי מה שהאזרחים החלשים חטפו מהממשלה האחרונה, לא היה דבר כזה.

מיכאל מלכיאלי: במקום לעזור להם, הכבידו עליהם במיסים נוספים.

מיכאל מלכיאלי: ש"ס בקמפיין שלה בחודש האחרון לא עושה קמפיין פוליטי, היא מציבה מראה בפני שר האוצר: זה המצב שאזרחי ישראל נמצאים בו.

מיכאל מלכיאלי: אלפי ילדים מורעבים הולכים לבית הספר, ותראי מה זה, ליצנות אחת דוחה מאה תוכחות.

מיכאל מלכיאלי: במקום להגיד לאריה דרעי שאפו, ושאתה תדאג שהאנשים החלשים יקבלו כרטיס מוטען – הממשלה הרעה הזאת רוקנה את ההטענה.

מיכאל מלכיאלי: כשאריה דרעי בממשלה הקודמת לקודמת, הוא הטעין לכל משפחה נזקקת 2,500 שקל.

מיכאל מלכיאלי: בא ליברמן, ובשנייה אחת מחק את זה.

מיכאל מלכיאלי: האנשים עוד מסתובבים עם הכרטיס, כי הם מחכים שיטעינו להם אותו.

מיכאל מלכיאלי: הם חיכו שהממשלה הזאת תיפול, כי ידעו שבממשלה הבאה אריה דרעי ידאג שלא יהיה תקציב בלי מיליארד שקל בתקציב הקואליציוני לאותן משפחות מוחלשות, שיוכלו לקנות אוכל.

מיכאל מלכיאלי: מה אומרים אותם אנשים?

מיכאל מלכיאלי: איפה החכות?

מיכאל מלכיאלי: הנצחת העוני.

מיכאל מלכיאלי: לכו תסבירו את זה לאנשים רעבים בפריפריה; שהשבתתם אותם במשרד הפריפריה; שרוקנתם אותו מתוכן.

מיכאל מלכיאלי: אותו שר החקלאות שרוקן את משרד הפריפריה.

מיכאל מלכיאלי: לכו תגידו לאותם אנשים חלשים בקריית שמונה, בירוחם, שהכרטיס הזה מיותר כי נקנה לכם חכות ומשלים על דגים.

מיכאל מלכיאלי: אין להם במה להאכיל את הילדים שלהם.

מיכאל מלכיאלי: הם הולכים לסופר עם העגלה וחוזרים עם עגלה ריקה, כי אין להם כסף לממן את זה.

מיכאל מלכיאלי: נכון, גם לחכות צריך לדאוג, וש"ס מתחייבת על הקמת רשות למלחמה בעוני שיתכללו את כל משרדי הממשלה בנושא הזה.

מיכאל מלכיאלי: כמה ועדות היו כאן במדינה, וכמה תוצאות יצאו משם?

מיכאל מלכיאלי: כמה יישמו המלצות של ועדות שהמדינה מימנה וקידמה אותן.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להגיד עוד משהו.

מיכאל מלכיאלי: קודם עלה פה יו"ר ועדת הכספים, קושניר, ותקף את נתניהו על הבטחה, כביכול, שידאג לחינוך של הילדים או לא ידאג.

מיכאל מלכיאלי: תתבייש לך.

מיכאל מלכיאלי: היית חבר בממשלה שעל הצבעה אחת קיבלה פה חברת כנסת 200 מיליון שקלים לכל רשות ערבית שהיו חפצים ביקרה.

מיכאל מלכיאלי: ליברמן שלך העביר 50 מיליארד שקל לאחים המוסלמים, לכל מיני צרכים שלהם, בצורה כל כך חפוזה, חלקה, עם אפס ביקורת – ציבורית ודאי.

מיכאל מלכיאלי: אתה בא להגיד שנתניהו בא לדאוג לילדי ישראל?

מיכאל מלכיאלי: אתה מדבר על ליבה?

מיכאל מלכיאלי: ילדי רשת החינוך התורני של ש"ס לומדים ליבה ולא קיבלו את מה שאתם חילקתם לאחרונה.

מיכאל מלכיאלי: זה הפריע לך? זה הטריד אותך?

מיכאל מלכיאלי: הלכת לישון טוב בלילה?

מיכאל מלכיאלי: ילדי רשת החינוך התורנית, קיצצו להם עכשיו.

מיכאל מלכיאלי: ליברמן שלך, שרצה לשלוח אותנו במריצות למזבלה, במקום שתברח ממנו, לאור המיקום המוצלח שהוא שם אותך ברשימה, אתה עדיין מעז להגן עליו?

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לסיים, ובדקות שנשארו לי להקריא פוסט באמת חשוב, נצרך, בימי הרחמים והסליחות.

מיכאל מלכיאלי: הלוואי כל אחד מאזרחי ישראל, ודאי החברים כאן שעתידים להגיע לאופוזיציה בעזרת השם, יקרא מה שי גוֹלדָן – באמת עיתונאי מוכשר - - -

אמילי חיה מואטי: גוֹלדֶן.

מיכאל מלכיאלי: גולדין.

אמילי חיה מואטי: צירה.

מיכאל מלכיאלי: גולדן, מערוץ 14.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להקריא מה הוא אמר:

מיכאל מלכיאלי: אני קצת אובססיבי לעניין הזה של שנאת החרדים, כי נמאס לי, אמר גולדן.

מיכאל מלכיאלי: כחילוני נמאס לי.

מיכאל מלכיאלי: כיהודי נמאס לי.

מיכאל מלכיאלי: כישראלי נמאס לי.

מיכאל מלכיאלי: פשוט נמאס לי מההיטפלות השיטתית והעקבית לקהילה האדירה הזאת, שסך זכויותיה ותרומתה וחשיבותה לסיפור היהודי והישראלי ההיסטורי דרמטי ומשמעותי וגדול בהרבה מסך כל בעיותיה.

מיכאל מלכיאלי: ונמאס לי, פשוט נמאס לי, שהחרדים הם שק החבטות הלאומי של כל בור ונבער ואטום, אשר משליך עליהם את כל צרות וחוליי המדינה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לומר לך, שי, קראתי את כל הפוסט שלך.

מיכאל מלכיאלי: הזמן שלי פה הוא קצוב, אני לא יכול לקרוא הכול.

מיכאל מלכיאלי: ממליץ לכל אדם לקרוא דברים שיצאו, באמת דברים שיוצאים מן הלב נכנסים אל הלב.

מיכאל מלכיאלי: מגיע לך הרבה שאפו על המילים החשובות באמת שלך.

מיכאל מלכיאלי: אבל הדברים שלו, הם נאמרים כלפי כל פוליטיקאי זוטר שמתחיל לגרד את אחוז החסימה, פתאום נזכר בציבור שקל לחבוט בו, הציבור החרדי.

מיכאל מלכיאלי: איווט ליברמן, שר אוצר כושל על פי כל הדעות – תראו את הביקורת של החברים שלו בקואליציה, לא שלנו – מצא את הציבור שהכי קל לחבוט בו, את הציבור החרדי.

מיכאל מלכיאלי: אתה מדבר על המימון של החינוך החרדי?

מיכאל מלכיאלי: הרי אם החרדים היו רומזים לך, רק רומזים לך שהם מוכנים לעזוב את נתניהו, היית חותם להם על פי-שלושה ממה שנתניהו התחייב.

מיכאל מלכיאלי: מי קונה את השטויות שלך?

מיכאל מלכיאלי: מרב מיכאלי, פשוט כלי ריק שבמשך קדנציה שלמה הייתה עסוקה בתמרורות, והייתה עסוקה במזגן של הרכבת, מעולם לא הבינה מה זה פקקים, לא הבינה את משרד התחבורה, לא הבינה מה התפקיד שלה.

מיכאל מלכיאלי: פתאום נזכרה בשבת – כשהיא מתרסקת בסקרים וכולם מספרים לה שהיא לוקחת על עצמה אחריות של הגוש ומה יהיה עם מרצ – נזכרה פתאום בשבת.

מיכאל מלכיאלי: ההחלטה שלה לא חוקית, פריצה של הסטטוס קוו.

מיכאל מלכיאלי: אותו נוכל שעמד כאן ואמר, אני אשמור על הצרכים של הדת במדינת ישראל, קואליציה שלמה הלכה אחריו.

מיכאל מלכיאלי: איפה פתאום כל השמירה?

מיכאל מלכיאלי: נעלמה?

מיכאל מלכיאלי: פתאום ליברמן קורא לנתניהו חלאת המין האנושי.

מיכאל מלכיאלי: תחשבו לכם שנתניהו היה אומר את זה, אתם יודעים על מי?

מיכאל מלכיאלי: על העוזר של ליברמן.

מיכאל מלכיאלי: השמיים היו נופלים פה.

מיכאל מלכיאלי: אדם אלים, אדם שכל מי שבסביבה שלו יודע כמה כלי ריק הוא, וכשמגיעים לאחוז החסימה פתאום הכול מותר כלפי הציבור הזה.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לומר לך, השרה מיכאלי, שאני חושב שההשתלחות שלכם בציבור החרדי לא תעזור לכם באחוז החסימה.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו בעזרת השם נחזור לממשלה ונתקן את הטעויות שלכם, נתקן את העיוותים שלכם, ובעזרת השם נעשה ונצליח, כי עם ישראל רוצה כאן מדינה יהודית ורוצה מדינה שתדאג לשכבות החלשות.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, ישיב לו שר השיכון והבינוי זאב אלקין.

זאב אלקין: תודה רבה, גברתי יושבת-ראש הישיבה.

זאב אלקין: גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, אנחנו מקיימים את הדיון החשוב הזה בתקופת בחירות, לכן, מטבע הדברים, לצערי, כמו שקורה בבית הזה, במקום לעסוק בגופה של תופעה שהיא מאוד חשובה – ואני דווקא מקבל את הקריאה של חבר הכנסת אקוניס בסוף דבריו שהנושא הזה צריך להיות מוחרג מהוויכוח הפוליטי וצריך לנהל עליו דיון ענייני, כי בסופו של דבר הוא מטריד את אזרחי מדינת ישראל מכל הקשת הפוליטית, לא משנה מה הם מצביעים ולא משנה מה דעותיהם – במקום זה שמענו פה הרבה אמירות פוליטיות, כמו שקורה הרבה בתקופה הזאת.

מיכאל מלכיאלי: - - -

זאב אלקין: תרשו לי אם אני בכל זאת אנסה לחרוג ממנהג התקופה ולהתייחס למספרים ולנתונים.

זאב אלקין: באותה הזדמנות אענה על השאלה, אולי רטורית, בעיניו, ששאל חבר הכנסת אקוניס: מה עשיתם בכל השנה הזאת?

זאב אלקין: אז אני אשמח לשתף אתכם מה עשינו וגם להגיד מה אני חושב לקראת העתיד.

זאב אלקין: קודם כול, בצדק פתח חבר הכנסת אקוניס ואמר שהפתרון העיקרי לבעיית עליית מחירי הדיור זה הגדלת ההיצע.

זאב אלקין: על זה שנינו מסכימים.

זאב אלקין: ואז, חבר הכנסת אקוניס, ציינת בדבריך את הנתון המספרי היחיד שהבאת – אמרת שהתכנית של השיווקים לשנת 2022 זה 70,000 יחידות דיור משווקות בשנה, וזה אסון, כי זה מספר נמוך שלא נותן מענה להגדלת ההיצע.

אופיר אקוניס: עד 70,000.

זאב אלקין: עד 70,000.

זאב אלקין: א.

זאב אלקין: המספר לא נכון – תכף תשמע מה המספר הנכון – אבל אני קודם רוצה לשאול אותך:

זאב אלקין: האם עיינת מה היה המספר הכי גבוה - -

אופיר אקוניס: מכירים, מכירים את המספרים.

זאב אלקין: - - מה היה מספר השיווקים הכי גבוה בתקופה שבנימין נתניהו היה ראש ממשלה, מ-2009 עד שנת 2021, עד שהוקמה הממשלה הזאת, בשנה?

זאב אלקין: אתה יודע מה היה מספר שיא?

אופיר אקוניס: לא.

זאב אלקין: אז אני אשתף אותך: 70,000.

זאב אלקין: המספר שציינת אותו כאסון היה ההישג הכי גבוה בשנה אחת – בשנת 2018 - - -

אופיר אקוניס: לא הייתה עליית מחירים של 18%.

זאב אלקין: תכף נדבר גם על עליית המחירים.

זאב אלקין: תכף אני אשתף אותך בעוד מספרים.

זאב אלקין: אמרתי – באתי לפה לדבר מספרים, לא באתי לפה לדבר פוליטיקה.

זאב אלקין: המספר הכי גבוה היה בשנת 2018.

זאב אלקין: אגב, צריך לתת קרדיט על המספר הזה.

זאב אלקין: הוא לא מספר אסוני, הוא מספר יפה מאוד, בזכות מאמצים גדולים של שר האוצר דאז משה כחלון, שלקח את הנושא הזה כדגל גדול, ומגיע לו יישר כוח גדול.

אופיר אקוניס: בממשלתנו.

זאב אלקין: בוודאי, אמרנו, בממשלה בראשות בנימין נתניהו.

זאב אלקין: נתתי קרדיט.

זאב אלקין: לקח לו שלוש שנים להגיע למספר הזה, 70,000, כי הוא התחיל מהרבה יותר נמוך.

זאב אלקין: בשנת 2018 הוא הגיע למספר שיא מדויק: 70,687 יחידות דיור ששווקו בקרקעות מדינה.

זאב אלקין: לכן, קודם כול זה בוודאי לא מספר אסוני.

זאב אלקין: כמו שאדוני מבין זה היה מספר שיא של כל הזמנים.

אופיר אקוניס: אל תקטע את המשפט שלי.

אופיר אקוניס: אמרתי שנדרשות הרבה יותר מ-100,000 יחידות דיור.

זאב אלקין: אני אומר שב-12 שנה של כהונת בנימין נתניהו כראש ממשלה רק שנה אחת הגיעו למספר הזה.

זאב אלקין: אם זה מה שנדרש למערכת אז, כנראה הייתה בעיה במשך כל 12 השנים האלה.

זאב אלקין: אני דווקא חושב שאם כל שנה היו מגיעים למספר 70,000 לא היינו במחסור.

זאב אלקין: הבעיה היא שכפי שאמרתי, זה היה מספר שיא - -

אופיר אקוניס: אגב, חשוב מה שאתה אומר.

אופיר אקוניס: בדקת כמה קיבלנו ב-2009?

אופיר אקוניס: עשרות אלפים בודדים.

זאב אלקין: לא עשרות אלפים בודדים, אבל - -

אופיר אקוניס: הרבה יותר, לפי דעתי.

זאב אלקין: - - פחות מ-70,000.

זאב אלקין: אני יכול לבדוק לאדוני.

זאב אלקין: זה פחות מ-70,000.

זאב אלקין: לכן, דווקא אם היינו מתמידים במספר של 70,000, מצבנו היה הרבה יותר טוב.

זאב אלקין: אבל אני רוצה לשתף – הרי הכהונה של בנימין נתניהו כראש ממשלה לא הסתיימה ב-2018, וכידוע, ב-2019 משה כחלון עזב את משרד האוצר.

זאב אלקין: אתה יודע, אדוני, מה היה מספר השיווקים בשנתיים האחרונות של ממשלת ישראל, 2020-2019?

זאב אלקין: אני אשתף אותך יחד עם הציבור: ב-2019, מ-70,600 זה ירד ל-56,000, ירידה דרמטית; בשנת 2020 זה עוד ירד לפחות מזה – 50,600.

זאב אלקין: זה מספר השיווקים.

זאב אלקין: זה מה שקיבלנו.

זאב אלקין: זאת אומרת שבמשך שנתיים מספר השיווקים במדינת ישראל, מהשיא שאליו הביא אותו משה כחלון בכהונתו כשר האוצר – במשך שנתיים זה נחתך – בואו נעשה חישוב גס: 20,000 מתוך 70,000 זה כמעט שליש.

זאב אלקין: אדוני מבין מה המשמעות של השוק שבמשך שנתיים מורידים דרמטית, כמעט בשליש, את מספר השיווקים?

זאב אלקין: לא צריך להיות גאון בכלכלה או במתמטיקה כדי להבין שאם במשך שנתיים משווקים 50,000 במקום 70,000, תהיה פה עלייה מטורפת של מחירי הדיור.

זאב אלקין: הכתובת הייתה על הקיר.

זאב אלקין: ואני מזכיר לאדוני שזה השנים 2020-2019.

זאב אלקין: אני אשתף אותך בעוד נתון, בשמחה.

זאב אלקין: שאלת מה עשינו.

זאב אלקין: אתה יודע מה היה הנתון של מספרי השיווקים בשנת 2021?

זאב אלקין: זאת כבר כהונה של הממשלה הזאת.

אופיר אקוניס: 2021 – חצי–חצי.

זאב אלקין: תאמין לי, אתה לא רוצה לדעת איך זה התחלק בין שני החצאים.

זאב אלקין: אני מציע לאדוני שלא לבחון, כי הפער מאוד מאוד בולט בין שתי הממשלות.

זאב אלקין: בשנת 2021 סיימנו את השנה עם 101,595 יחידות דיור משווקות בקרקעות מדינה.

זאב אלקין: זה פי שניים - -

אופיר אקוניס: זה המספר שנדרש.

זאב אלקין: - - מהמספר בשנה שלפני כן ופי אחת וחצי מהשיא שהיה בשנת השיא של בנימין נתניהו ב-12 שנה.

אופיר אקוניס: וכל זה היה מ-14 ביוני?

זאב אלקין: כמעט הכול.

זאב אלקין: רוב - - -

אופיר אקוניס: - - - אין דבר כזה.

זאב אלקין: אני מציע לאדוני לבדוק.

זאב אלקין: ברור שלא הכול, אבל הרוב המוחלט של יחידות הדיור האלה היו אחרי 11 ביוני, לכן אני מציע לאדוני שלא להשוות.

זאב אלקין: אם אדוני רוצה לקחת שנה שבה כיהנו שתי ממשלות ולראות כמה במחצית הראשונה עשתה ממשלת נתניהו האחרונה וכמה במחצית השנה השנייה, הראשונה לכהונתה, עשתה הממשלה שלנו, תאמין לי, ההשוואה תהיה עוד יותר חריפה בפרופורציות ובאחוזים.

אופיר אקוניס: עכשיו תחשוף את המספרים.

אופיר אקוניס: אשמח לראות.

אופיר אקוניס: מ-14 ביוני עד 21 בדצמבר - - -

זאב אלקין: אלה המספרים: בשנת 2021 הגענו ליותר מ-100,000, במקום 50,000 שהיו בשנה שלפני כן.

זאב אלקין: בשנת 2022 אדוני יודע כמה שווק עד עכשיו?

זאב אלקין: ואנחנו נמצאים – עוד הרבה לפנינו.

אופיר אקוניס: לא - - -

זאב אלקין: אז שתדע שהיעד לשנה הזאת הוא בין 85,000 ל-100,000 יחידות דיור, ואנחנו כבר הגענו כמעט ל-60,000 יחידות משווקות.

זאב אלקין: דווקא המאמץ הגדול – תמיד יש דחיפה בסוף השנה – עוד לפנינו.

אופיר אקוניס: אז ההערכה שלי נכונה – נגיע ל-70,000.

זאב אלקין: לא.

זאב אלקין: נגיע להרבה יותר.

זאב אלקין: אם עכשיו אנחנו כבר עכשיו, בתאריך - -

אופיר אקוניס: הסתיימה השנה.

זאב אלקין: אה, הסתיימה השנה?

זאב אלקין: אני יודע - -

איתן גינזבורג: השנה העברית הסתיימה אולי, אבל השנה הקלנדרית, שלפיה בודקים, כנראה עוד לא הסתיימה.

אופיר אקוניס: - - - מדבר על העברית בוודאות.

אופיר אקוניס: אגב, אתה תצטרך לתת לנו קרדיט, כיוון שבתחילת דצמבר יש בכוונתנו להקים ממשלה – כנראה, סביר להניח, חבר הכנסת - -

זאב אלקין: נצטרך לדבר על הקרדיט.

קריאה: - - -

אופיר אקוניס: תכניס את זה גם כן.

זאב אלקין: בסוף דבריי אדבר על הקרדיט.

זאב אלקין: כרגע אני מדבר על המספרים.

זאב אלקין: אז תאמין לי שעד 1 בינואר, אם עכשיו אנחנו קרובים ל-60,000 – אגב, המספר שרשום פה לא כולל למשל את השיווק שנסגר היום בהצלחה של 1,600 יחידות דיור בקצרין.

זאב אלקין: אתה יודע מה זה?

זאב אלקין: זה תוספת של 50% במכה אחת לקצרין.

זאב אלקין: לא היה גידול כזה ברמת הגולן במהלך אחד מעולם.

אופיר אקוניס: לא תמצא אותי מתנגד לזה.

זאב אלקין: בוודאי, אבל אני אשמח לשמוע אותך מברך על זה.

זאב אלקין: אמרנו שהנושא הזה הוא מחוץ לפוליטיקה.

אופיר אקוניס: לא תמצא אותי מתנגד לזה.

זאב אלקין: ו-3,000 יחידות דיור שנסגרו היום בהצלחה באופקים ועוד ועוד ועוד – אלפי יחידות דיור דווקא היום, ביום שבחרתם, ותאמינו לי, לא תזמנתי סגירת מכרזים, זה לא בידיי.

זאב אלקין: דווקא ביום שבחרתם, למספר הזה שהוא קרוב ל-60,000 שנקבתי בו והיה רשום לי פה בבוקר התווספו עוד אלפי יחידות דיור, לכן כבר עברנו את ה-60,000 בהרבה היום, רק היום.

זאב אלקין: עד 1 בינואר היד נטויה.

זאב אלקין: לכן זה לא יהיה 70,000, זה יהיה קרוב ל-100,000 יחידות דיור שוב כמו בשנת 2021, חבר הכנסת אקוניס.

זאב אלקין: אבל זה לא רק בנתונים של השיווקים שציינו אותם.

זאב אלקין: אני רוצה לשתף את אדוני בנתונים של התחלות בנייה.

זאב אלקין: בשנת 2018 – 55,500 התחלות בנייה בשנה; בשנת 2019 – 56,500 התחלות בנייה בשנה; בשנת 2020 – 55,900 התחלות בנייה בשנה.

זאב אלקין: בערך אותו מספר, בין 55,000 ל-56,000, זאת התנודה.

אופיר אקוניס: - - - בתקופתו זה היה 100,000, נדמה לי, זה היה, והם למדינה יותר קטנה, דרך אגב.

זאב אלקין: לא בשנה אחת 100,000.

זאב אלקין: אבל 80,000 - - -

מאי גולן: במדינה הרבה יותר קטנה.

מאי גולן: היינו חצי מהאוכלוסייה, זאב – 4 מיליון.

זאב אלקין: חבר הכנסת אקוניס, ב-12 שנים של כהונת ממשלת נתניהו לא הייתה שנה אחת שבה הגיעו ל-80,000 התחלות בנייה, ואפילו לא קרוב לזה.

זאב אלקין: גם המספר 63,000 התחלות בנייה, שזה היה בשנת 2021, הוא כבר היה מספר שיא.

זאב אלקין: בואו נעבור לעוד נתון.

זאב אלקין: באתי עם נתונים, כפי שאתה רואה.

זאב אלקין: עכשיו בואו נדבר על סוגיית ההגרלות: יכולת לזוגות צעירים לקנות דירה במחיר של מאות אלפי שקלים בהנחה על חשבון המדינה – מסורת שהתחיל אותה, ובצדק, השר כחלון.

זאב אלקין: המספרים היו כאלה: שנת 2018 הייתה שנת השיא, 19,654; כמעט 20,000.

זאב אלקין: שנת 2019, אחרי שכחלון עזב את התפקיד, 8,000 – ירידה ביותר מחצי.

זאב אלקין: שנת 2020 – 3,380, זה הכול.

זאב אלקין: מ-20,000 ירדו ל-3,380.

זאב אלקין: אתה יודע, אדוני, כמה הוגרלו כבר עכשיו?

זאב אלקין: כבר עכשיו, בשתי הגרלות של אמצע השנה, אנחנו עברנו כבר 15,500 יחידות דיור של משפחות שקיבלו יכולת לקנות דירה בהנחה גדולה.

זאב אלקין: עכשיו הולכת להיות עוד הגרלה אחת גדולה של יותר מ-3,500 יחידות דיור.

זאב אלקין: נגיע קרוב ל-20,000.

זאב אלקין: כבר נעזוב את השיא של כחלון, של שנת 2018.

זאב אלקין: ועד סוף השנה נגיע קרוב ל-30,000 – מספר שיא של כמות דירות בהנחה לזוגות צעירים בשנה אחת; אני כבר לא זוכר כמה שנים אחורה.

זאב אלקין: בטח ובטח בהשוואה ל-12 השנים שקדמו לזה.

זאב אלקין: הבאתי פה רק כמה דוגמאות של המספרים, בפרמטרים הכי בסיסיים שיש; שיווקים, התחלות בנייה, דירות בהנחה לזוגות צעירים.

אופיר אקוניס: אז רק תסביר את המספר 17.9.

זאב אלקין: אני חושב שהסברתי אותו היטב, כי אם מ-60,000 - - -

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: אם הכול כל כך טוב, למה הכול כל כך רע?

אופיר אקוניס: ומתי אתה צופה ירידה - - -

זאב אלקין: כי בסופו של דבר, חבר הכנסת אקוניס, כשבמקום 70,000 בשנה, משווקים במשך שנתיים 50,000 בשנה – אתה מבין בכלכלה דבר אחד או שניים, ולכן לא צריך להסביר לך שכשאתה מוריד שיווקים במשך שנתיים, אל תתפלא אם במשך שנה-שנתיים אחרי זה תהיה עלייה דרמטית ביחידות הדיור.

זאב אלקין: אבל שאלת, שאלת שאלה.

אופיר אקוניס: לא, אבל אני קיבלתי תשובה.

אופיר אקוניס: בסדר.

אופיר אקוניס: קיבלנו.

זאב אלקין: שאלת שאלה: מה הממשלה עשתה להגדלת ההיצע – קיבלת תשובה.

אופיר אקוניס: נתת תשובות.

אופיר אקוניס: ואני שואל אותך איך כל הטוב הזה מסתכם ברע של גד ליאור, שציטטתי אותו.

אופיר אקוניס: אגב, זה נתונים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה – מגיעים ל-17.9%.

זאב אלקין: הסברתי, הסברתי לאדוני.

זאב אלקין: כששנתיים מורידים דרמטית שיווקים, ולא עושים את תפקידם, זה מה שיוצא.

זאב אלקין: אני נשאלתי פה גם על הסוגיה של בנייה לציבור החרדי – שאל אותי חבר הכנסת מלכיאלי.

זאב אלקין: הוא, נדמה לי, עזב אותנו בינתיים.

זאב אלקין: אז אני לא יודע אם אני פטור מלענות על ההצעה שלו.

אופיר אקוניס: אם מישהו היה מציע ואני הייתי עונה, והוא לא היה נמצא – אני באופן אישי לא הייתי עונה, אגב.

אופיר אקוניס: אבל זה כי אתה שואל שאלה רטורית.

זאב אלקין: אז אני בכל זאת אענה, לשם הפרוטוקול.

אופיר אקוניס: לפרוטוקול, בדיוק.

אופיר אקוניס: כי לי ענית, ואני מודה לך.

איתן גינזבורג: בכל זאת, לדברי ימיה של הכנסת.

זאב אלקין: כי דיבר כאן חבר הכנסת מלכיאלי על הירידה הקשה והפגיעה בציבור החרדי, ועל כך שלא נבנו דירות לציבור החרדי.

זאב אלקין: אני אציין רק שלוש עובדות: האחת – באותה מתכונת כפי שהשבתי לחבר הכנסת אקוניס – נתונים.

זאב אלקין: בשנת 2020 – שר השיכון יעקב ליצמן לא חשוד בחוסר רצון לשווק לציבור החרדי – שווקו 2,311 יחידות דיור.

זאב אלקין: בשנת 2021, הממשלה שלנו – שווקו 4,010 יחידות דיור; כמעט פי שניים לציבור החרדי.

זאב אלקין: נתון אחר – הגרלות.

זאב אלקין: כבר ציינתי, הגרלות זה לא סתם משפט.

זאב אלקין: הגרלות זה יכולת של זוג צעיר לקנות דירה בהנחה של מאות אלפי שקלים.

זאב אלקין: שנת 2020 – דיברתי כבר על ירידה דרמטית במספרי ההגרלות.

זאב אלקין: לכל הציבור היה קצת יותר מ-3,000 יחידות דיור.

זאב אלקין: לכל הציבור קצת יותר מ-3,000 יחידות דיור.

זאב אלקין: שנת 2022, השנה הזאת.

זאב אלקין: מתוך כ-30,000 יחידות דיור בהנחה, 3,854 דירות הולכות להיות בשכונות החרדיות.

גלעד קריב: עייפת את אקוניס עם כל המספרים.

זאב אלקין: מה לעשות?

זאב אלקין: אלה העובדות.

זאב אלקין: יש כאלה שלא עומדים בלחץ של העובדות.

גלעד קריב: כן.

זאב אלקין: חבר הכנסת מלכיאלי כנראה מכיר את העובדות, אז הוא העדיף לצאת קודם, עוד לפני שהגעתי למספרים.

זאב אלקין: אבל אלה הם הנתונים.

זאב אלקין: משפחות חרדיות קיבלו יכולת לקנות דירה, זוגות צעירים, בהנחה משמעותית על חשבון המדינה, פי כמה וכמה מאשר בתקופה של יעקב ליצמן.

זאב אלקין: אני חוויתי מזה חוויה מעניינת ממש לאחרונה.

זאב אלקין: אני מסתובב הרבה, כמו כולנו עכשיו, ברחבי הארץ.

זאב אלקין: עצרתי פעם בתחנת דלק בכביש 6, ניגשו אליי קבוצה של צעירים חרדים ואמרו: תקשיב, יהיה אסון אם יחזור עוד פעם מישהו חרדי למשרד השיכון, כי אנחנו קיבלנו הרבה יותר דירות בהנחה, ואנחנו מתמודדים במכרזים האלה וזוכים - - -

גלעד קריב: רואים את זה גם במשרד החינוך.

זאב אלקין: אגב, אפרופו רדיפה של הציבור החרדי, ספרתי אחוזים – 13% מכלל הדירות שיצאו להגרלה הגיעו לציבור החרדי, כחלקו באוכלוסייה, כפי שצריך להיות.

זאב אלקין: אז אלה הם המספרים.

זאב אלקין: דיבר פה חבר הכנסת מלכיאלי גם על האגדה הזאת של עיר חרדית בקריית גת מערב, שהשר דרעי אישר ואני ביטלתי.

זאב אלקין: גם אגדה מרתקת.

זאב אלקין: אין עיר ולא בטיח.

זאב אלקין: הייתה שכונה בקריית גת שאושרה תכנונית ב-2014, של 10,000 יחידות דיור, ובמקום לקדם אותה לציבור, שמו אותה מתחת לשולחן ואמרו: לא, הולכים לשנות את התוכנית לטובת הציבור החרדי.

זאב אלקין: שבע שנים היו, שבע שנים היו לגזול מהציבור הכללי 10,000 יחידות דיור ולעשות אותן רק לציבור אחד.

זאב אלקין: שר הפנים חרדי, שר השיכון בשנתיים האחרונות חרדי – מה אתם חושבים, ששינו?

זאב אלקין: קדחת.

זאב אלקין: לא שינו.

זאב אלקין: היה בתהליך.

זאב אלקין: כשנכנסתי לתפקיד, אמרו לי: עוד שנה וחצי נמשיך, ותקבל אישור תכנוני לשכונה חרדית.

זאב אלקין: אמרתי: סליחה, מ-2014, שבע שנים, זה מחכה, וחסרות לנו יחידות דיור.

זאב אלקין: לא, אנחנו נשווק אותה לציבור.

זאב אלקין: אגב, בלי שום קשר לקידום תוכנית שלא קודמה דווקא בימי שר שיכון חרדי, להקמת שתי ערים חרדיות, לא אחת.

זאב אלקין: האחת, שפיר, ליד קריית גת, אבל עיר חרדית.

זאב אלקין: והשנייה, כסיף, בדרום, שמתקדמת, אגב, בקצב מאוד מאוד מהיר.

זאב אלקין: יש כבר ראש מינהלת – חרדי, אגב – שמונה.

זאב אלקין: מי שהקים את בית"ר עלית בזמנו מונה לראש מינהלת להקמת כסיף.

זאב אלקין: ויש ביקוש, ותקום - - -

אתה בטוח רוצה להגיד את כל הדברים האלה?

זאב אלקין: חבר הכנסת - - -

למה?

למה אתה מרמה?

למה?

זאב אלקין: חבר הכנסת אשר - - -

אני שותק.

אתה - - -

זאב אלקין: אני הבאתי מספרים.

זאב אלקין: הבאתי מספרים.

זאב אלקין: מה אתה יכול לעשות עם מספרים?

אתה מרמה.

אתה לקחת את העיר הזאת מהחרדים וזרקת אותם לכסייפה.

למה אתה מרמה?

לפחות תשתוק.

ערב ראש השנה - - -

זאב אלקין: חבר הכנסת אשר, יש עובדות.

- - -

זאב אלקין: אני מביא בפני הבית הזה עובדות.

זאב אלקין: את הפרשנות של העובדות כבר כל אחד יעשה - -

זה לא עובדות.

זאב אלקין: - - בעצמו.

אתה משקר.

אתה מרמה.

זאב אלקין: אני הבאתי מספרים.

זאב אלקין: מה לעשות?

זאב אלקין: זה סטטיסטיקה, חבר הכנסת אשר.

זאב אלקין: ליצמן שיווק 2,300 יחידות דיור.

אתה לקחת את העיר קריית גת מערב ושפיר, והדרת את החרדים.

זאב אלקין: אין מה לעשות.

זאב אלקין: זה מה שעשה לציבור החרדי.

זאב אלקין: וממשלת הכופרים הזאת שאתם כל כך תקפתם אותה שיווקה פי שניים.

זאב אלקין: מה לעשות?

הדרת.

הדרת את החרדים.

זאב אלקין: וליצמן כמעט לא הביא דירות בהנחה לציבור החרדי, וממשלת הכופרים הזאת הביאה כמעט 4,000 יחידות דיור, כחלקם באוכלוסייה, לכולם - - -

ליצמן.

נתניהו.

מזמן לא אמרת ביבי.

מזמן לא אמרת ביבי.

זאב אלקין: לכולם, כי מגיע לכולם.

זאב אלקין: זה הקו שהובלנו - -

אתה משקר.

זה הכול.

זאב אלקין: - - וזה הקו שנמשיך להוביל.

מיכאל מלכיאלי: השר אלקין, לצערי, אתה גם טועה וגם מטעה.

זאב אלקין: אה, חזרת.

זאב אלקין: גם לא שמעת את מה שאמרתי, וגם - - -

מיכאל מלכיאלי: שמעתי את כל דבריך.

איתן גינזבורג: חיפשו אותך.

איתן גינזבורג: לא היית כאן.

מיכאל מלכיאלי: אני יכול לחזור.

מיכאל מלכיאלי: שמעתי אותך.

איתן גינזבורג: לא היית כאן, חבר הכנסת מלכיאלי.

איתן גינזבורג: הוא רצה להשיב לך על השאלה ששאלת.

זאב אלקין: ואפילו השבתי.

איתן גינזבורג: והוא השיב, על אף שלא היית.

מיכאל מלכיאלי: יש ערוץ הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: ברוך השם, יש ערוץ הכנסת.

זאב אלקין: אז פעם הבאה אני גם אענה דרך ערוץ הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: קודם כול, אפשרי.

מיכאל מלכיאלי: אבל - - -

זאב אלקין: חבר הכנסת מלכיאלי, יש הרי כבוד מינימלי במוסד פרלמנטרי להצעה לסדר-היום.

זאב אלקין: אותי, כשהייתי חבר כנסת צעיר בבניין הזה, לימדו שכשאתה מציע הצעה לסדר-היום - -

מיכאל מלכיאלי: כן, אבל שר השיכון לא צריך לענות מה שלא אמת.

זאב אלקין: - - אתה בדרך כלל מקשיב גם לתשובה, כי בשביל זה אתה מעלה את הנושא לסדר-היום.

מיכאל מלכיאלי: הקשבתי.

מיכאל מלכיאלי: הקשבתי.

מיכאל מלכיאלי: ואני אומר שהשר דרעי לא קבר את זה שבע שנים.

מיכאל מלכיאלי: זה לא נכון.

זאב אלקין: אבל כנראה שאנחנו בעידן אחר היום, והכול מתנהל דרך ערוץ הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: עובדתית זה לא נכון.

מיכאל מלכיאלי: עובדתית זה לא נכון, השר אלקין.

זאב אלקין: אז בפעם הבאה, אדוני, במקום להעלות מעל הדוכן הצעה לסדר-היום, תעלה בערוץ הכנסת, ואני אענה לאדוני בערוץ הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: 45,000 יחידות דיור זה כמו עיר חדשה, ואתם קברתם את זה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מלכיאלי.

זאב אלקין: אני מציע לאדוני לעיין בנתונים שהבאתי כאן.

זאב אלקין: הם נמצאים ורשומים בפרוטוקול של דברי הכנסת.

מיכאל מלכיאלי: מה, 3,000 דירות בהגרלה בשומרון.

זאב אלקין: תמצא שם את התשובה.

מיכאל מלכיאלי: אבל 45,000 זה לא 3,000.

זאב אלקין: היות שלא טרחת כאן להיות בתשובה, מה לעשות?

מיכאל מלכיאלי: למה כל כך הפריע לכם לאשר את העיר הזאת?

זאב אלקין: אני חושב שבזה סיימתי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מלכיאלי, חבר הכנסת מלכיאלי, אני לא יודע אם שמת לב, אבל ה-3,000 שציינת שֻׁווקו בזמנו של השר ליצמן.

איתן גינזבורג: הוא דיבר על כך שבתקופתו שֻׁווקו 15,500 בהגרלה.

מיכאל מלכיאלי: אבל מה הפריע לו ולשקד עיר חרדית חדשה?

איתן גינזבורג: אז ה-3,000 זה לא היה הוא, זה היה ליצמן.

מיכאל מלכיאלי: זה היה לחץ פוליטי להכריח את החרדים להיכנס לממשלה וזה לא קרה.

איתן גינזבורג: אני טועה?

זאב אלקין: זה הכול נכון.

מיכאל מלכיאלי: גם לחרדים מותר - - -

זאב אלקין: חבריי חברי הכנסת, חלקתי איתכם את המספרים.

זאב אלקין: הם שקופים, הם ברורים, הם ידועים.

מיכאל מלכיאלי: אבל זה לא נכון, זה לא נכון.

מיכאל מלכיאלי: שלחתם אותם לכסייפה.

זאב אלקין: אפשר לבדוק אותם.

מיכאל מלכיאלי: שלחתם אותנו לדרום, למטה.

זאב אלקין: אפשר לבדוק אותם.

זאב אלקין: מול המספרים האלה אפשר להמשיך להפריח סיסמאות באוויר.

מיכאל מלכיאלי: איזה סיסמאות?

מיכאל מלכיאלי: עיר חרדית גדולה.

זאב אלקין: מי שרוצה לעשות את זה, יעשה את זה.

זאב אלקין: מי שרוצה להפוך את הנושא החשוב הזה של הדיור לפוליטיקה, יעשה את זה.

זאב אלקין: רק דבר אחרון אני אגיד.

מיכאל מלכיאלי: אתם עושים פוליטיקה.

מיכאל מלכיאלי: הענשתם אלפי משפחות חרדיות כי לא רצינו להיכנס לקואליציה שלכם.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מלכיאלי, חבר הכנסת מלכיאלי, קיבלת את זמנך.

איתן גינזבורג: העלית הצעה חשובה לסדר-היום, הגיע השר, פינה את כל לוח הזמנים שלו כדי לבוא ולהשיב לאדוני.

איתן גינזבורג: אני בטוח שאתה מעוניין בתשובתו, והינה, הוא נמצא בעיצומה של תשובה.

איתן גינזבורג: אני מציע שתאפשר לו לסיים.

מיכאל מלכיאלי: שאלת הבהרה, שאלת הבהרה.

זאב אלקין: לא, אנחנו לא בשעת שאלות.

זאב אלקין: חבר הכנסת מלכיאלי, אגב, לו היית מכבד את המוסד הפרלמנטרי של הצעה לסדר-היום והיית נשאר להקשיב לתשובה אחרי הצעה שהעלית, אז יכול להיות שהייתי נכנס לדו-שיח.

זאב אלקין: אבל אני חושב שברמה כזאת, שלא פגשתי אותה הרבה פעמים, שמי שהציע הצעה לסדר-היום יצא ולא הקשיב לתשובה, אז אני חושב שמיציתי בחלק הזה.

זאב אלקין: אני רק אגיד דבר אחרון, אדוני היושב-ראש, ובזה אני אסיים.

זאב אלקין: אני מאוד מאוד מקווה שלכל המספרים האלה - -

איתן גינזבורג: לא דיברת על הקרדיט.

זאב אלקין: מה?

איתן גינזבורג: אמרת שתגיד משהו בעניין הקרדיט.

זאב אלקין: על הקרדיט?

איתן גינזבורג: כן, אמרת לפני אקוניס, אמרת שתגיד בסוף מילה על הקרדיט.

מיכאל מלכיאלי: על מי שהביא 45,000 יחידות דיור ואתה ושקד הרסתם את זה.

מיכאל מלכיאלי: כן, מילה טובה.

מיכאל מלכיאלי: חמש שנים, כל גורמי המקצוע - - -

זאב אלקין: כן, כן.

איתן גינזבורג: תודה, חבר הכנסת מלכיאלי.

זאב אלקין: כן, שמתי לב במספרים.

מיכאל מלכיאלי: - - -

זאב אלקין: השורה התחתונה, אדוני היושב-ראש:

זאב אלקין: המספרים שהבאתי כאן נותנים תשובה מאוד מאוד ברורה על מה הממשלה הזאת עשתה, אבל הם גם מעלים דאגה, ראינו איך במחי יד, מ-70,000 שיווקים בשנה יורדים ל-50,000 ומ-19,000 הגרלות בשנה יורדים ל-3,000.

זאב אלקין: אפשר להרוס את כל זה.

זאב אלקין: לכן אני מאוד מאוד מקווה – כי זה מה שקרה ברגע שכחלון עזב את משרד האוצר וליצמן נכנס למשרד השיכון, אז אפשר להרוס את כל זה.

זאב אלקין: אני מאוד מאוד מקווה – אני לא יודע איך יסתיימו תוצאות הבחירות.

זאב אלקין: אני מאוד מקווה שבסופו של דבר נוכל להמשיך בעשייה, ואני גם מאוד אשמח להמשיך בתפקיד במשרד השיכון.

זאב אלקין: אבל מה שלא יקרה מבחינה פוליטית, אני מאוד מאוד מקווה שלא נחווה עוד פעם דרמה אחת כזאת שכל התנופה הזאת של המספרים – שאי-אפשר להתווכח עליה – ייכנס מישהו ומשיקול צר כזה או אחר יעצור את הכול ויזרוק עוד פעם את מדינת ישראל אחורה - -

מיכאל מלכיאלי: מה שאתם עשיתם - - -

מיכאל מלכיאלי: - - לעוד תקופה שאחר כך ייקח הרבה זמן לצאת ולטפל בתוצאות של זה.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשר זאב אלקין, שר הבינוי והשיכון.

איתן גינזבורג: אנחנו נצביע.

איתן גינזבורג: אדוני חבר הכנסת מלכיאלי, האם אתה מסתפק בעמדת השר?

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה דיון בוועדה.

איתן גינזבורג: אתה רוצה דיון בוועדה?

איתן גינזבורג: מאה אחוז, אז אנחנו נצביע.

מיכאל מלכיאלי: אם השר יגיד שהוא מחזיר את ההחלטה של אריה דרעי ל-45,000 יחידות דיור - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מלכיאלי, לאור העובדה שביקשת להעביר את הנושא לוועדה וחבר הכנסת אינו נוכח, אז אנחנו נראה אותך כמציע בלעדי בהקשר הזה.

איתן גינזבורג: על כן, אנחנו נצביע.

איתן גינזבורג: נצביע על העברת הנושא לדיון בוועדת הכלכלה.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: נא להצביע.

גלעד קריב: ועדת הכספים.

מיכאל מלכיאלי: תמיד מבקשים כספים, זאת הבעיה.

שמחה רוטמן: אפשר חוקה, אין בעיה.

שמחה רוטמן: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5

שמחה רוטמן: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – חמישה, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההצעה תועבר לדיון בוועדה שתקבע ועדת הכנסת.

איתן גינזבורג: בכך תם הדיון בנושא החשוב הזה.

איתן גינזבורג: << הלסי >> הקטל הגואה בכבישים << הלסי >>

איתן גינזבורג: נעבור נושא הבא על סדר-היום – הצעות לסדר-היום בנושא: הקטל הגואה בכבישים, מס' 3060 ו-3061.

איתן גינזבורג: ינמק חבר הכנסת יעקב אשר.

איתן גינזבורג: בצלאל סמוטריץ' אינו נוכח, אז חבר הכנסת אשר.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בטרם אגיע לנושא הדיון – גברתי סגנית יושב-ראש הכנסת חברת הכנסת מואטי, זה קצת מפריע לי.

אני אשמח שתקשיבי לי.

אבתיסאם מראענה: אנחנו מדברות על דמוקרטיה.

אני אשמח.

לפני שאני אגיע לנושא הדיון, או יותר נכון ליושבת-ראש המפלגה, אני אדבר קודם כול אל חבר אחר במפלגה, שהוא יושב-ראש ועדת חוקה.

הוא עמד פה לפני חצי שעה, אדוני היושב-ראש, ותינה באוזני הח"כים שהיו כאן איך יכול להיות שיושב-ראש ועדת חוקה לשעבר עובר על החוק כשהוא אומר – לא נוהג לפי החוק.

גלעד קריב: לא, זה לא מה שאמרתי.

בערך.

אז אני אגיד לך מה אני אומר, אחר כך תגיד לי אם זה נכון, מה שאתה אמרת.

אז אני רק רוצה לצטט לך שמוסדות החינוך המוכר שאינו רשמי שאינם שייכים לרשתות הגדולות מתוקצבים לפי סעיף 9 בתקנות חינוך ממלכתי (מוסדות מוכרים), התשי"ג, שבו נכתב: "השתתפות המדינה בתקציביהם תהיה בשיעור 75% מתקציבי שעות הלימוד של מוסד חינוך רשמי דומה", בגלל שהם לומדים פחות ליבה.

זאת הייתה ההסכמה.

גלעד קריב: לא על זה דיברתי.

רגע.

כל בקשתנו הייתה והיא כיום שה-75% האלה – אני לא למדתי ליבה, אבל 75%, הם יוצאים 44%, הם לא 75%.

גלעד קריב: - - -

אותו דבר במוסדות הפטור, אדוני יושב-ראש ועדת חוקה, כדאי שתקרא את החוק.

מוסדות הפטור מתוקצבים 55% - -

גלעד קריב: אבל לא על זה דיברנו.

- - כי למדו פחות.

כן, אתה דיברת על זה.

אמרת: איך הוא בא ואומר - -

גלעד קריב: לא.

גלעד קריב: כדי לחסוך הודעה אישית - - -

אז תבקש אחר כך.

גלעד קריב: זה לא יגזול - - -

לא, אבל יש לי עוד נושא.

אבל אני רוצה רק לומר ליושב-ראש ועדת החוקה.

גלעד קריב: - - -

אנחנו מבקשים את עזרת יושב-ראש ועדת החוקה שהמדינה והאוצר ישלמו לפי החוק שקיים כרגע.

אתם רוצים לשנות?

תשנו מה שאתם רוצים.

כרגע זה החוק.

תשלמו ואל תגנבו את המשכורות של המורות שלנו, זה הכול.

גלעד קריב: ברשתות מוכנים לעשות הסכם קיבוצי?

אל תסדר לי את הרשתות.

תדאג להם ל-60 מיליון שקל מהתקציב של זה.

טוב, אדוני היושב-ראש.

אם אתה תוכל לאפס לי את זה מעכשיו, אני אשמח.

איתן גינזבורג: יש לך הרבה זמן, שמונה דקות, אני בטוח שתוכל להגיד כל מה שאתה רוצה לאומה ולשרה.

אני ביקשתי את הדיון הזה, גברתי השרה – אדוני שר הבריאות, שתהיה בריא.

אני ביקשתי את הדיון הזה, גברתי השרה, כדי לדון בדברים האמיתיים, ולא במסיבות העיתונאים הלא-אמיתיות.

אני אתחיל בציטוט מעיתון גלובס, שכתב רק אתמול, ואני מצטט: בתום עוד סוף שבוע מדמם בכבישים, הושקה תכנית חומש לבטיחות בדרכים – מזל טוב – רק לאחר שהיינו עדים למספר תאונות קשות בארץ.

אלא שהתוכנית הזאת, מדובר בה לכל היותר בכותרות שמותירות יותר מדי שאלות פתוחות.

אני מצטט, ולא מיתד נאמן.

לאחר סוף שבוע מדמם בכבישים, בבוקר יום ראשון הטלפון זמזם ועל הצג הודעה המבשרת על חשיפת תוכנית החומש הלאומית לבטיחות בדרכים.

התוכנית עצמה, למותר לציין, לא פורסמה לציבור ולא פורטו מקורותיה התקציביים בסך מיליארד שקל לכל שנה במשך חמש שנים – נגיע לזה תכף – זאת, למעט אמירה של שרת התחבורה מרב מיכאלי שלפיה היא תדון בנושא עם משרד האוצר כדי שכבר השנה, אם יסכים שר האוצר, יוסטו תקציבים שיוכלו להתחיל את התוכנית וכי היא תכתוב הצעת מחליטים לממשלה.

אנחנו יודעים שאנחנו נמצאים בזמן של בחירות.

יש ממשלה, אין כל כך ממשלה, אין כנסת, אין שום דבר.

גם עיתוי הפרסום – אומר אותו כתב מכובד בגלובס – במהלך תקופת הבחירות ולאחר סוף שבוע מדמם והצגתה החפוזה מעלים לכל הפחות תמיהות.

ואני אוסיף ואומר שמישהו כנראה ידע שהולכים לדון את הדיון הזה שאני ביקשתי כאן במליאת הכנסת, וביום ראשון בבוקר, במהירות, בלי הכנה מוקדמת, הוציאו לאור את תוכנית החומש – לא אפויה, לא ברורה, לא נגישה ואפילו לא מתוקצבת.

אז בואו נלך לעובדות.

שרת התחבורה נכנסה למשרד כשעל המדף עדיין – זה ציטוט – הייתה תוכנית לאומית מוכנה שעבדו עליה כל גורמי המקצוע בקדנציה האחרונה, אדוני היושב-ראש; בקדנציה האחרונה שהייתם ביחד איתנו בממשלה עבדו על זה כל גורמי המקצוע וכל משרדי הממשלה, אבל השרה העדיפה להמתין שנה ולהגיש עכשיו, ביום ראשון האחרון, דקה לפני הבחירות, תוכנית חדשה, שהעקרונות בה – אומר אותו כתב – מזכירים חלק גדול מהתוכנית ששכבה על המדף, ואני הוספתי את האבק.

התוכנית מציבה יעד של הורדת מספר ההרוגים והנפגעים בתאונות הדרכים ל-50% בתוך חמש שנים.

כשבתוכנית הקודמת – ופה יש שינוי מדהים – שהייתה על המדף, היה מדובר על הורדה של 50% בעשר שנים.

כל הכבוד.

רק מה שחסר בתוכנית זה הפירוט של יעדי הביניים.

כשבונים תוכנית חומש יש יעדי ביניים – לכמה רוצים להגיע שנה אחר כך, לכמה שנתיים אחר כך; לא קופצים ישר ב-50%.

הלוואי שזה יהיה, הלוואי, 50% הרוגים פחות.

אין דבר שמישהו בבניין הזה לא רוצה שיקרה, אבל אף אחד לא מספר לנו איך תגיעו לזה, אם בכלל.

מוזכרים בתוכנית כל מיני דברים חשובים מאוד – שוב, בלי פירוט – אבל הבשורה הגדולה, 5 מיליארד שקל לחמש שנים; זה תג מחיר נמוך למימושה.

מי שמנסה לבדוק איך לממש אותה – אין שום היתכנות.

אבל מי שמדבר על מימושה ועל ההישגים שלה, אז אתם יודעים מה?

יש הישג אחד.

הייתה מסיבת עיתונאים, הכריזו – אם יעשו או לא יעשו, זה סיפור אחר.

אני יודע שאחרי שאני ארד מהדוכן, תשיב לי השרה המכובדת שמאז ימי שרון כראש ממשלה לא נאבקה שום ממשלה בתאונות דרכים כמו שהיא מתכוונת להילחם.

אז אני שמח שיזמתי את הדיון בכנסת, גברתי השרה, ולכן באמת מיהרתם לבוא ולהוציא את ההצהרה הזאת והמחזור הזה.

אני אומר: זה יופי של מחזור וזה מה שמוכרים כרגע לציבור.

אבל לא רק הודעות לתוכנית למלחמה בתאונות הדרכים ממוחזרות – גם תוכנית החומש שהוצגה עכשיו תוקצבה בעיקר בסכומים שכבר תוקצבו בעבר.

עשו איגום משאבים של חמש שנים, פחות או יותר – אני לא יכול להיכנס לרזולוציות עד הסוף.

התקציבים גם הם ממוחזרים – לא רק מסיבות העיתונאים – בעיקר משנים קודמות.

1.3 מיליארד שקל בשנה לתחזוקה שוטפת של כבישים, מיליארד שקל להפרדות מפלסיות, טיפול במוקדי סיכון יתוקצב ב-230 מיליון שקל ועוד 200.

זה היה פחות או יותר הסכומים שהיו גם בשנים הקודמות.

כדי לרענן את זיכרונו של הציבור – כי הרי עובדים פה הרבה מאוד על זיכרונו הרעוע של הציבור – אזכיר כי יושב-ראש ועדת הכלכלה ניסה בזמנו לקיים דיון בחודש נובמבר בנושא בטיחות הדרכים בישראל, מי אחראי ובאילו תקציבים.

שרת התחבורה הוזמנה, אבל לא טרחה להגיע.

כן, אותה שרה נכבדה שנמצאת כאן ותכף תבוא ותגיד שמעולם לא היה כל כך טוב כמו עכשיו.

בממשלה הקודמת דיברנו, הייתה תוכנית, היא ישבה על המדף, והחליטו לא להשתמש בה.

אבל אני רואה שזה מתחיל להיות – מסיבות העיתונאים הפנטסטיות האלה – רעיון חדש לבחירות, מתוך כס השרה.

אז אני רוצה לספר סיפור אישי.

לפני עשרה חודשים, אחרי עבודה של חודשים, כאן במליאת הכנסת, עברה הצעת חוק שלי, שבסופו של דבר קיבלה את ברכת שרת התחבורה ומשרד התחבורה, שמדברת על לוחיות זיהוי באופניים.

אדוני היושב-ראש ודאי מכיר את זה, כי לך הייתה הצעה מקבילה, בשביל לתת סמכות לפקחים.

ואני אמרתי: איזה יופי, ההצעה שלך וההצעה שלי משתלבות; כי הזיהוי של הכלים החשמליים הוא קריטי לאכיפה, הוא קריטי לכך שהורים ייקחו אחריות על הכלים שרשומים על שמם; הוא קריטי לכולם.

אממה, במשך עשרה חודשים לא קידמו את זה.

ישבתי ישיבות במשרד התחבורה, בלשכת השרה – יש לה עוזרים נהדרים, נחמדים – אמרו, כן, כן, כן.

אבל אני אספר לכם עוד סוד, כי היום כבר מותר להגיד: שבועיים-שלושה לפני שנפלה הממשלה, או כבר אחרי שנפלה הממשלה, כשהיינו בוועדות הסכמות, ולמרות שלא הביאו את החוק שלי, כשהיה אפשר כבר להעביר אותו – לא כחוק, אגב; הסכמתי שהוא יהיה כתקנות; זה יכול היה לעבור בוועדת הכלכלה כבר מזמן – הגיעו אליי שליחים מטעם השרה ואמרו: תקשיב, אם תתמוך במטרו, עכשיו אנחנו מוציאים את זה מהבוידעם, את התקנות שלך, ומעבירים את זה.

יופי, יופי, אחווה במפלגת העבודה.

אבל מה קרה?

אבתיסאם מראענה: אז מה, אנחנו עושים את זה כל הזמן.

אבל את יודעת מה קרה עכשיו?

או, בשבוע שעבר אני מקבל דיווחים מהעוזרים שלי שהולכת להיות הודעה אדירה של שרת התחבורה.

מה ההודעה?

תוכנית חדשה של השרה.

עזבי את הקרדיט.

עזוב, בגילי, קרדיט לא כל כך משפיע.

אבתיסאם מראענה: ממש לא משפיע.

כנראה שלא.

אבתיסאם מראענה: ממש לא.

אבתיסאם מראענה: שמענו עליך.

אבל יצאו בתוכנית חדשה, שכולם יודעים שלהעביר אותה היום זה בלתי אפשרי.

את התקנות האלה אי-אפשר להעביר היום בוועדה.

גלעד קריב: למה?

כי זה דיונים ארוכים, היושב-ראש.

אבל למה היום?

למה לא לפני ארבעה חודשים?

כמה פעמים ניגשתי אלייך כאן במליאה?

אבתיסאם מראענה: - - -

אל תפריעי לי.

אבתיסאם מראענה: אתה מדבר שטויות.

אבתיסאם מראענה: אנחנו כל הזמן ממשיכות לעבוד.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת אבתיסאם מראענה.

אל תפריעי לי, את פשוט לא מבינה בזה.

אבתיסאם מראענה: אני מאוד מבינה בזה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מראענה, קריאת ביניים, בבקשה.

ותוכנית וכותרות וכו', שכולם יודעים – פייק, אי-אפשר לעשות מזה כלום.

לכן אני אומר לך, גברתי, שרת התחבורה, אנחנו רוצים ורוצות להגיד לך: תפסיקי לעבוד על הציבור בעיניים.

האנשים והנשים שיושבים ויושבות בבית לא מטומטמים ואף לא מטומטמות.

את הפכת להיות במקום שרת התחבורה, שרת התחביר – הכול מילים.

כן, אני יודע מה זה תחביר; לא למדתי ליבה, אני יודע מה זה תחביר.

אבתיסאם מראענה: תתבייש לך.

יואב קיש: תראה איזו מסירות יש שם.

אבתיסאם מראענה: תתבייש לך.

כנראה שיש שם הבטחה לנורבגי.

אבתיסאם מראענה: תתבייש לך.

אני אומר את זה בכאב.

את יודעת למה?

כי אני השקעתי שעות בתוכנית הזאת ודחו את זה בקש כאן.

אבתיסאם מראענה: מה אתה רוצה, קרדיט?

לא.

זה דם של ילדים ואנשים שהולכים ברחובות.

זה דם של ילדים שמתים.

כל יום מת מישהו אחר מקורקינט.

מאיפה את יודעת את זה בכלל?

גלעד קריב: אז למה אתה לא מבקש מיואב קיש שיעלה את זה בוועדה - - -

יושבת שרה שמטפלת – במה היא מטפלת?

אבתיסאם מראענה: במה היא מטפלת?

באוטובוס אחד בבית שמש?

אבתיסאם מראענה: תתבייש לך.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חבר הכנסת אשר לקראת סיום, וכל הפרעה כזאת רק מוסיפה לו זמן דיבור, אז אנא תאפשרו לו לסיים את דבריו, כי הוא סיים את דבריו, וההפרעות האלה לא מוסיפות.

אני רוצה לומר לך גברתי, ואני אומר את זה בצער ובכאב גדול.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

כי גם בתאונות הדרכים – את יכולה לפתוח את הפרוטוקולים של ועדות הכלכלה לדורותיהן; אני שימשתי גם כסגן יושב-ראש ועדת המשנה, וניהלנו 30 דיונים בקדנציה של שנתיים, כשאיתן כבל ממפלגת העבודה הוליך את השינוע המפורסם והגדול, ובעקבותיו גם הכינו תוכנית והיא בסוף לא יצאה לפועל, כי רצית את התוכנית שלך.

והיום הוצאת אותה לאור.

חודש לפני הבחירות.

אני אומר: את שרת התחבורה, ויש דברים בוערים לטפל בהם; לא בדברים הקטנים שאת מתעסקת איתם פה ושם על איזה אוטובוס אחד בבית שמש, ועל המיזוג ברכבת, ועל דברים נוספים, ועכשיו שבת.

מעניין אותך הכול חוץ מתחבורה.

הפכת להיות שרת התחביר, דיבורים, פייק, למכור לציבור.

לא על הציבור שלי את עובדת – על הציבור שלך את עובדת.

וזה מה שמרגיז יותר מכול.

תודה רבה.

יואב קיש: גם הדיבורים זה פייק.

דיבורים יכולים להיות פייק, זה בסדר.

מעשים לא.

איתן גינזבורג: תודה רבה חבר הכנסת אשר.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חברת הכנסת מיכל וולדיגר, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד יושב-הראש, כבוד השרים, אני שמחה לראות פה את שר הבריאות וחברי כנסת נכבדים, אז לפני שניכנס לעניין שלשמו עליתי, שתי הקדמות: הראשונה, לומר לחבר הכנסת רם בן ברק בקשר לריאיון שלו ברדיו צפון: תתבייש.

מיכל מרים וולדיגר: הוא ישמע את זה – תתבייש - -

אבתיסאם מראענה: חלאס כבר עם - - -

מיכל מרים וולדיגר: - - תתבייש.

מיכל מרים וולדיגר: את רוצה גם את להתבייש?

מיכל מרים וולדיגר: תתביישי גם את.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מראענה, מה קרה היום?

מיכל מרים וולדיגר: גם את יכולה להתבייש, הכול בסדר.

אבתיסאם מראענה: אל תגיד לי מה קרה - - -

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מראענה, היא עוד לא התחילה את הנאום, מה קרה?

אבתיסאם מראענה: אחרי ששמעתי את המילה "תתבייש" - - -

איתן גינזבורג: את לא חייבת.

איתן גינזבורג: את רוצה שאני אעזור לך?

מיכל מרים וולדיגר: כן.

איתן גינזבורג: אז תני לי לעזור לך.

איתן גינזבורג: את לא חייבת להיות כאן אבל היא עכשיו מדברת וזכות הדיבור שלה.

איתן גינזבורג: די.

מיכל מרים וולדיגר: זה נחמד, קריאות ביניים - -

איתן גינזבורג: מותר לקרוא קריאות ביניים ואפשרתי.

איתן גינזבורג: די.

איתן גינזבורג: תמשיכי.

מיכל מרים וולדיגר: יופי.

מיכל מרים וולדיגר: אתם יכולים גם להתבייש, אבל זה לא אליכם, זה מופנה לרם בן ברק - -

אבתיסאם מראענה: - - - מה קרה, אתה לא מתבייש?

מיכל מרים וולדיגר: רם בן ברק, שמדבר על ממשלת שינוי ועל ממשלת איחוד.

מיכל מרים וולדיגר: כן, גם אתם מדברים על ממשלת איחוד ושינוי אבל מה שאתם עושים זה לשסע, להפריד, לחרחר ריב ומדון.

מיכל מרים וולדיגר: אז כן, אני גאה בזה שאני חובשת כיסוי ראש.

מיכל מרים וולדיגר: כן, אני גאה בזה שאני דתייה.

מיכל מרים וולדיגר: כן, אני גאה בזה, ואף אחד - -

אמילי חיה מואטי: - - -

מיכל מרים וולדיגר: - - גם לא את וגם לא אתם וגם לא רם בן ברק יגרמו לי להתבייש בזה.

מיכל מרים וולדיגר: אז מי שצריך להתבייש זה אתם.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: הדבר השני שאני רוצה לדבר עליו זה מה שדיברתי בנאום הקודם שלי, ולא הספקתי כי עמדו לפניי רק שלוש דקות וזה על הנוהל המפלה, כבוד השר, על נכים שהם בעצם נכים בגפיים, אבל בנוסף לגפיים יש להם גם נכות קוגניטיבית או קורדינלית.

מיכל מרים וולדיגר: הם לא יכולים להניע בעצמם כיסא גלגלים ממונע.

מיכל מרים וולדיגר: לכן, נמנע מהם המימון לכיסא גלגלים מונע.

מיכל מרים וולדיגר: לא מדובר במיליארדים, מדובר בסכום לא רציני.

מיכל מרים וולדיגר: לא יכול להיות שהאנשים האלה, שמסכנים, לא עלינו יש להם כמה נכויות, למנוע מהם את ה"פריבילגיה".

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לקרוא החלטת ועדה שקיבל אחד ההורים, והוא לא מסוגל יותר להניע את הכיסא של ילדו ללא המנוע, ולכן הם נאלצים כל היום להיות בבית.

מיכל מרים וולדיגר: אז הבקשה נדחתה מאחר וכיסא מונע ניתן רק כאשר קיימת יכולת עצמית להפעיל את הכיסא הממונע בבטיחות וכו' וכו'.

מיכל מרים וולדיגר: על פי המידע שהועבר לוועדה, לא קיימת יכולת הנעה עצמית של הכיסא, ולכן, משרד הבריאות אינו מספק כיסא ממונע כדי לעזור לזה שמלווה את הנכה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל העזרה היא לא למלווה, העזרה היא לנכה עצמו, שלא יכול להיות כלוא בבית, כי אף אחד לא מסוגל להניע אותו.

מיכל מרים וולדיגר: זה משהו שצריך לתקן.

מיכל מרים וולדיגר: השר, אני מפנה את זה אליך כמשהו שנראה לי רציני, ולפחות להיפגש עם ההורים כי גם לזה הם לא זכו.

מיכל מרים וולדיגר: ועכשיו לדבר שרציתי לדבר עליו.

מיכל מרים וולדיגר: לא מדובר פה בכלל בתקציב ושוב מדובר באפליה.

מיכל מרים וולדיגר: אתם יודעים, אני בכנסת האחרונה דיברתי רבות על מתמודדי הנפש, ועל זה שהם מופלים לרעה.

מיכל מרים וולדיגר: נקודה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל גם דיברנו על סטיגמה.

מיכל מרים וולדיגר: סטיגמה על מתמודדי הנפש שהיא כל כך חזקה, עד שהיא טבועה עמוק גם אצל מקבלי ההחלטות וכותבי החוזרים למיניהם.

מיכל מרים וולדיגר: יש נוהל, כבוד השר, שהוא 30802, שמדבר על נוהל בידוק של כלי רכב ואמבולנסים.

מיכל מרים וולדיגר: הוא הוצא ביום 1 בינואר 2015.

מיכל מרים וולדיגר: הוא מתייחס לכניסת כלי רכב לבתי החולים ולמתקני משרד הבריאות.

מיכל מרים וולדיגר: המטרה של הנוהל הזה, ממש ככתבו, היא כך: להגדיר עקרונות של סינון ובידוק ביטחוני של צוות האבטחה לצורך מניעה וסיכול אפשרות לפיגוע במתקן באמצעות כלי רכב במתווים השונים.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר, המטרה של הנוהל היא למנוע פיגוע, ואין כאן שום דבר אחר, אלא כדי למנוע פיגוע באמצעות כלי רכב.

מיכל מרים וולדיגר: על פי הנוהל הזה, כבוד השר, ישנן הוראות שונות לכלי רכב שונים, לדוגמה, רכב של עובד, רכב של ספק, אמבולנסים ועוד.

מיכל מרים וולדיגר: זה כולל גם רכב פרטי של מבקר.

מיכל מרים וולדיגר: רכב של מבקר – הכוונה היא בין שהוא בא בעצמו לקבל טיפול ובין אם הוא בא לבקר מישהו מאושפז.

מיכל מרים וולדיגר: בכל מקרה, קובעת ההוראה כי יש לבדוק את תא המטען, את תא הנהג ולתשאל על כבודה של הנוסעים.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר, לפני שהרכב נכנס לשטח של בית החולים על המאבטח לבדוק את הרכב.

מיכל מרים וולדיגר: כאמור, הכול כדי למנוע פיגוע באמצעות כלי רכב.

מיכל מרים וולדיגר: אז תשאלו אותי מה אני רוצה – אני אומר לכם: אחרי הפירוט של ההוראות השונות ביחס לכלי הרכב, הייתי מצפה שהנוהל יבוא על סיומו.

מיכל מרים וולדיגר: אבל לא, הוא לא בא על סיומו.

מיכל מרים וולדיגר: יש סעיף קטן בין שני תתי-סעיפים, שמתייחסים קונקרטית למרכזי בריאות הנפש.

מיכל מרים וולדיגר: למה?

מיכל מרים וולדיגר: ככה.

מיכל מרים וולדיגר: ומה אומרים הסעיפים הקטנים הללו?

מיכל מרים וולדיגר: האם בבתי החולים הפסיכיאטריים יש סכנה גדולה יותר למעשה חבלני?

מיכל מרים וולדיגר: האם בבתי החולים הפסיכיאטרים יש יותר סכנה שמישהו ייכנס אליהם עם רכב כדי לבצע פיגוע?

מיכל מרים וולדיגר: לא ולא.

מיכל מרים וולדיגר: תסכימו איתי כולם שאין לזה שום קשר.

מיכל מרים וולדיגר: אז מה ההוראה הזאת באה לומר?

מיכל מרים וולדיגר: היא נוגדת את חוק שוויון זכויות אנשים עם מוגבלות, היא נוגדת כול היגיון שהוא, אבל צריך - -

אבתיסאם מראענה: - - - אחד - - - ילד אחד - - -

מיכל מרים וולדיגר: אבל צריך – תודה, אני רוצה לסיים.

מיכל מרים וולדיגר: לא די שנפגעי הנפש לא יכולים לבחור - -

איתן גינזבורג: תודה, חברת הכנסת מראענה.

מיכל מרים וולדיגר: לא די שמתמודדי הנפש לא יכולים לבחור את בית החולים בו הם רוצים לקבל שירות, וזה לכשעצמו דורש שינוי מיידי, הם מופלים גם פה.

מיכל מרים וולדיגר: אם הם משויכים לתל השומר נניח כי הם גרים באזור, אזי זה בית חולים כללי ולכן הם יכולים להגיע עם הרכב לתוך בית החולים עד המחלקה שהם צריכים להיות מטופלים בה.

מיכל מרים וולדיגר: אבל אם הם משויכים חלילה לשער מנשה, שזה בית חולים פסיכיאטרי ולא בית חולים כללי, הם לא יכולים להיכנס, למרות שהוא גדול פי כמה וכמה מתל השומר, הם לא יכולים להיכנס עם הרכב לתוך בית החולים.

מיכל מרים וולדיגר: הם חייבים להשאיר את הרכב שלהם מחוץ לבית החולים, ואז – במקרה הטוב להיכנס רגלית לבית החולים – לחכות לשאטל, שלפעמים זה כמה דקות ולפעמים זה הרבה יותר, ולנסוע בתוך רחבי בית החולים, עד שהם מגיעים למחלקה שבה הם צריכים לקבל טיפול.

מיכל מרים וולדיגר: ואני שואלת אתכם: מתמודדי נפש שצריכים לקבל טיפול, לפעמים מצבם לא טוב, הם צריכים את הרכב שלהם, או רכב של בן משפחה שלהם, שייכנס עד המחלקה ולא שהם ייכנסו רגלית ויצטרכו לחכות בתחנת אוטובוס בתוך בית החולים, כדי לעלות יחד עם עוד אנשים.

מיכל מרים וולדיגר: יכול להיות שיש בהם חרדה; יש להם כול מיני התקפות כאלה ואחרות, למה שיחכו לאוטובוס?

מיכל מרים וולדיגר: למה שיפלו אותם?

מיכל מרים וולדיגר: למה הם לא יכולים להיכנס עם הרכב שלהם לתוך בית החולים?

מיכל מרים וולדיגר: אין שום סיבה בעולם שהדבר הזה יקרה.

אבתיסאם מראענה: - - -

מיכל מרים וולדיגר: שום סיבה שבעולם.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן, הנוהל הזה הוא נוהל גרוע, צריך לתקן אותו.

מיכל מרים וולדיגר: צריך לתקן אותו מיידית.

מיכל מרים וולדיגר: פניתי לשר, לא קיבלתי שום תשובה, כבוד השר.

מיכל מרים וולדיגר: גם אם תדבר עם השרה האחרת, אני יודעת שאתה מקשיב וחבל שאתה לא מקשיב לי אבל לא קיבלתי שום תגובה.

מיכל מרים וולדיגר: כן פניתי למנכ"ל פרופסור נחמן אש, שכן חזר אליי ואמר שמקימים ועדה, שולחן עגול.

מיכל מרים וולדיגר: על מה שולחן עגול?

מיכל מרים וולדיגר: למה צריך להפריד בין בית חולים פסיכיאטרי לבין בית חולים כללי?

מיכל מרים וולדיגר: למה?

מיכל מרים וולדיגר: בעניין שהוא עניין ביטחוני, בגלל חשש לפיגוע?

מיכל מרים וולדיגר: אין לי שמץ של מושג למה צריך את ההפרדה הזאת.

מיכל מרים וולדיגר: אם רוצים לתקן את הנהלים, אם רוצים לשפר את הנוהל בכללותו, שבו, דברו על הנוהל הזה, אין שום בעיה; אבל כרגע, בכול רגע נתון, גם בני משפחה לא יכולים לבקר חולים שמאושפזים בבתי החולים הפסיכיאטריים, שחלקם מאושפזים בכפיה ואין להם שום יכולת בחירה.

מיכל מרים וולדיגר: וגם כשהם לא בכפיה, אי אפשר לבקר אותם.

מיכל מרים וולדיגר: בדרך כלל זה אשפוזים ארוכים יותר מהרגיל.

מיכל מרים וולדיגר: הם לא יכולים לבקר אותם מתי שמתחשק להם, או הם יכולים כי בעבודה פינו להם זמן.

מיכל מרים וולדיגר: הם חייבים להגיע על פי זמנים, הם חייבים להשאיר את הרכב שלהם בחוץ ולהתחיל להיטרטר באוטובוסים בתוך בתי החולים הגדולים.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן, צריך לאלתר לבטל את אותו סעיף מפלה, ויפה שעה אחת קודם.

מיכל מרים וולדיגר: צועקת פה כול הזמן חברת הכנסת לגבי הילד מגבעת שמואל.

מיכל מרים וולדיגר: אז את יכולה לצעוק עד מחר.

מיכל מרים וולדיגר: אני מכירה את המקרה ואני יודעת בדיוק מה קורה שם, מה שאת לא יודעת.

מיכל מרים וולדיגר: אף אחד לא הפגין נגד הילד הזה - -

גלעד קריב: - - -

מיכל מרים וולדיגר: - - מה שאנחנו רצינו לומר, שיש כאן עוד זכויות לעוד אנשים ולעוד ילדים, ולא רק לילד הזה – שצריך לשמור עליו וצריך להגן עליו מכול משמר.

גלעד קריב: - - -

מיכל מרים וולדיגר: צריך להגן על הילד הזה אבל צריך להגן גם על הילדים האחרים - -

קריאות: - - -

מיכל מרים וולדיגר: - - ולתת זכות בחירה להורים לבחור למה לחשוף את הילדים שלהם ולמה לא.

מיכל מרים וולדיגר: אם הם לא רוצים לחשוף את הילדים שלהם בגיל כל כך צעיר לנושא של מגדר, אתם לא תכריעו בשבילם מה לעשות ומה לא לעשות.

מיכל מרים וולדיגר: אז תצעקו עד מחר, תצעקו ותצעקו, כי אתם רק צועקים.

מיכל מרים וולדיגר: לא אכפת לכם שום דבר חוץ מלצעוק.

קריאות: - - -

מיכל מרים וולדיגר: אז תמשיכו לצעוק, ואני אמשיך לעשות את שלי בשקט ובשלווה למען מתמודדי הנפש, למען המשפחות שלהם, למען מדינת ישראל, למען כל ילדי ישראל, כולל הילדים כולם.

מיכל מרים וולדיגר: לא כמוכם שאתם רק פופוליסטים ושום דבר אחר לא.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

גלעד קריב: - - - טיפולי המרה - - -

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל וולדיגר.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, די.

מיכל מרים וולדיגר: אתה לא היית שם - - -

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: חברת הכנסת וולדיגר, חברת הכנסת מראענה, די, מספיק.

איתן גינזבורג: יש גבול.

איתן גינזבורג: די.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קריב, חבר הכנסת גלעד קריב, תודה.

איתן גינזבורג: אני מתכבד להזמין את שרת התחבורה והבטיחות בדרכים השרה מרב מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: האזנתי לחברת הכנסת וולדיגר.

מרב מיכאלי: מי ששומעת אותה מדברת על מתמודדות ומתמודדי הנפש יכלה להתרשם שמדובר באיזו נפש רחומה, שבאמת רוצה להושיט יד לחלש, לשונה ולדאוג לזכויותיו.

מרב מיכאלי: אבל ילד בן שמונה, ילד בן שמונה, שכל חטאו שנולד נקבה וחש את עצמו זכר, זה כל חטאו; לא הלך להמיר אף אחד, לא הלך לעשות מזה הפגנה, לא הלך לעשות מזה אידיאולוגיה, לא הוא, לא הוריו, לא סביבתו – אף אחד.

מרב מיכאלי: רצה לחיות את החיים הפרטיים הקטנים שלו.

מרב מיכאלי: להיות מוגן.

מרב מיכאלי: מה עשתה חברת הכנסת מיכל וולדיגר?

מרב מיכאלי: הוציאה והוקיעה –הוקיעה אותו, את ההורים שלו, את העיקרון, את המגדר, את הפרוגרסיביות.

מרב מיכאלי: את מי לא? על הגב של ילד בן שמונה.

מרב מיכאלי: אין מעשה נבלה מטונף מזה.

מרב מיכאלי: אין מעשה נבלה מכוער יותר מהדבר הזה.

מרב מיכאלי: לעמוד בראש חוצות; ללכת לתקשורת; לארגן הפגנות נגד חיים של ילד בן שמונה.

מרב מיכאלי: חיים פרטיים ממדרגה ראשונה.

מרב מיכאלי: בסוף בסוף אנחנו מתחלקות ומתחלקים בכנסת הזאת בין אנשים שמאמינות ומאמינים בשוויון בין בנות ובני האדם באשר הם, כי בצלם ברא אותם אלוהים, לבין מי שלא מוכנים לקבל את העיקרון של שוויון בין בנות ובני אדם.

מרב מיכאלי: הם לא סתם לא פועלים בעדו; הם לא מוכנים לקבל אותו בכלל כעיקרון.

מרב מיכאלי: לא שוויון לנשים, לא שוויון לקהילה הגאה, לא שוויון למי שלא יהודי במדינת ישראל.

שמחה רוטמן: איזה קשקוש.

מרב מיכאלי: בהרבה מהמוסדות של חברי הכנסת פה לא מוכנים לקבל סתם אנשים שנולדו ומוצאם ממדינות אחרות.

מרב מיכאלי: יהודים.

מרב מיכאלי: לא מוכנים להכיר ביהודים שהרבנות לא מכירה בהם.

מרב מיכאלי: העיקר: לא שוויון.

מרב מיכאלי: יש שווה, לפי מה שהם קובעים שהוא שווה, ויש מי שהם יקבעו כמה הוא שווה, אם בכלל.

מרב מיכאלי: והדבר הזה התגלם בצורה המכוערת והאלימה ביותר על גבו של ילד בן שמונה.

מרב מיכאלי: על גבו של ילד בן שמונה.

את לא רוצה לענות לי על הנושא - - -

שמחה רוטמן: היא לא יכולה לדבר על תחבורה, כי שם היא כישלון, אז היא מדברת על שוויון.

אבתיסאם מראענה: - - -

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא.

איתן גינזבורג: אני לא שמעתי שמישהו הפריע, לך אדוני, חבר הכנסת אשר, כשאמרת דברים שלא קשורים בהתחלה לתחבורה.

יואב קיש: למה, הפריעו לו.

יואב קיש: אבתיסאם הפריעה לו.

איתן גינזבורג: הוא ביקש כמה דקות לפני שהוא דיבר על הקטל בדרכים.

איתן גינזבורג: גם חברת הכנסת וולדיגר לא בדיוק דיברה בתחילת דבריה על נושא התחבורה, אלא הפנתה שאילתות לא קשורות לשר הבריאות.

איתן גינזבורג: לכן, הייתי מציע לכולכם להקשיב לשרת התחבורה, לתשובתה המלאה ובאופן שבו היא רוצה להציג את דבריה, ולא להפריע.

מרב מיכאלי: רק לסיום הנושא הזה, אני אגיד.

מרב מיכאלי: אנחנו נלחמות ונלחמים על שוויון במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: זה מה שהבטחנו לעצמנו במגילת העצמאות שלנו: מדינה לעם היהודי, בית לעם היהודי עם שוויון זכויות מדיני וחברתי גמור.

מרב מיכאלי: אנחנו נלחמות ונלחמים על האמת שלנו, על המדינה שלנו, על החברה שלנו שלא תיכון בלי שיהיה פה שוויון אמיתי כמו שצריך להיות.

מרב מיכאלי: חבר הכנסת יעקב אשר, לפני 27 שנים נהרג בני רן בתאונת דרכים – את המשפט הזה כתב לי לכבוד התשובה הזאת היום אבי נאור, יושב-ראש הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

- - -

אבתיסאם מראענה: תקשיב, תקשיב - - -

- - - אני הייתי בטוח, ולרגע שכחתי, שאין לך בן, בן 35 שנה.

אני פתאום קיבלתי דפיקת לב כזאת – ואו, אוי ואבוי - - - ועם כל הביקורת, לא הייתי אומר לך מילה.

תגידי לי, באיזו מקצוע את עובדת, ברצינות?

איתן גינזבורג: תודה, חבר הכנסת אשר.

איתן גינזבורג: תודה.

מרב מיכאלי: הבאתי את מכתבו.

את רוצה להסריט את זה עוד פעם?

איתן גינזבורג: תודה, חבר הכנסת אשר.

מרב מיכאלי: חבר הכנסת אשר, לפני 27 שנים נהרג בני רן בתאונת דרכים.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, שעת חינוך הסתיימה.

יואב קיש: כמה אפשר לשקר לציבור?

איתן גינזבורג: תודה, חבר הכנסת קיש.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אשר, תודה.

אבתיסאם מראענה: - - -

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מראענה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

איתן גינזבורג: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אבתיסאם מראענה: נו, באמת.

איתן גינזבורג: באמת באמת.

איתן גינזבורג: אני מעיר לך כבר לאורך שלושה נואמים.

אבתיסאם מראענה: מה לעשות?

איתן גינזבורג: מה לעשות?

איתן גינזבורג: להתאפק.

איתן גינזבורג: כרגע עומדת על הדוכן השרה, שהיא במקרה גם יושבת-ראש מפלגתך.

איתן גינזבורג: אנא, כבדי אותה לפחות.

אמילי חיה מואטי: לא, לא, היא לא במקרה יושבת-ראש המפלגה.

איתן גינזבורג: אז אנא, כבדי אותה.

אמילי חיה מואטי: בחרנו בה.

יואב קיש: נגמר הפריימריז שלכם.

איתן גינזבורג: מאה אחוז, תודה.

מרב מיכאלי: מאז אני פועל למיגור הנגע הזה, פעילות שבה אני מאמין בכל לב.

מרב מיכאלי: זאת לא פעילות של הנצחה; זאת פעילות שלוקחת דוגמה מהצלחותיהן של מדינות אחרות, ומטרתה להגיע לשיעור ההצלחה של הטובות במדינות העולם.

מרב מיכאלי: לפני שבעה חודשים הייתה לי זכות למנות את אבי נאור, שהקדיש את חייו - -

מינוי מצוין, אגב.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אשר.

מרב מיכאלי: - - שהקדיש את חייו למאבק בתאונות הדרכים.

מרב מיכאלי: אין איש בישראל שאסף יותר ידע ממנו בתחום הזה.

מרב מיכאלי: הוא עשה את זה על חשבון זמנו, על חשבון כספו ומתוך עמקי נשמתו.

מרב מיכאלי: לפני שבעה חודשים מיניתי אותו אחרי – אגב, צריך להגיד את זה – שנתיים.

מרב מיכאלי: שנתיים שלא היה יושב-ראש.

מרב מיכאלי: ממשלות קודמות לא מינו יושב-ראש לרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

מרב מיכאלי: שנה וחצי שלא היה מנכ"ל.

מרב מיכאלי: היה מינוי בפועל, אבל לא היה מנכ"ל ממונה.

מרב מיכאלי: מועצת הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים הייתה ריקה מאדם.

מרב מיכאלי: היו שם שני חברות וחברים, ואני מיניתי את כולה באנשי ונשות מקצוע מהמעלה הראשונה.

מרב מיכאלי: שבעה חודשים מאז שמיניתי אותו לתפקיד, והוא וועדת האיתור מינו את המנכ"ל, ד"ר ארז קיטה, שגם הוא הגיע מהתמחות בתחום הזה.

אור ירוק.

מרב מיכאלי: הם הגישו לי את התוכנית שלשמחתי ולגאוותי אישרנו אתמול בממשלה.

מרב מיכאלי: תוכנית חמש שנתית, שמטרתה להוריד בחמש שנים ולא בעשר, חד-משמעית, משום שכל יום שעובר קובע, ואי-אפשר לחכות.

מרב מיכאלי: מטרתה היא להפחית תוך חמש שנים ב-50% את מספר הנפגעות והנפגעים בתאונות הדרכים, ולהביא את ישראל לאותו מקום שבו נמצאות שאר המדינות הדמוקרטיות המפותחות בעולם המערבי.

מתי מוכנה התוכנית?

מרב מיכאלי: היום, אחרי כל השנים האלה של ממשלות קודמות, אנחנו במצב שיש בישראל כפול ממספר הנפגעות והנפגעים בעולם המערבי.

מרב מיכאלי: כפול.

מרב מיכאלי: אין השנה בישראל יותר תאונות ויותר נפגעים, ברוך השם, ברוך השם.

מרב מיכאלי: לא פחות גם, לצערי הרב, עדיין.

מרב מיכאלי: עדיין.

מרב מיכאלי: אבל זה כפול ממה שיש במדינות אחרות בעולם המערבי, וישראל לא יכולה להרשות לעצמה את זה.

מרב מיכאלי: ולכן, הוגשה התוכנית הזאת, והיא באה עם מימון לפיילוט משום שכרגע, לצערי – אדוני ודאי שותף לצער שלי בעניין הזה – אנחנו לא יכולות להעביר תקציב במצב הנוכחי.

מרב מיכאלי: אבל כן גייסנו, גירדנו אספנו ואיגמנו 80 מיליון שקלים לפיילוט, שיתחיל עכשיו ומייד, בשיטה שאותה הביאו בתוכנית החדשה הזאת.

- - -

אבתיסאם מראענה: לא, אתה לא מקשיב.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תגידו, חברי הכנסת, מה קרה לכם היום?

מרב מיכאלי: זה מותר.

איתן גינזבורג: יש פחות מעשרה אנשים במליאה ומתנהגים – אני לא יודע, מה קרה לכם?

איתן גינזבורג: חברת הכנסת וולדיגר, תודה.

- - - מישהו שלף אותה במהירות, בלי לבדוק את ההיתכנות, בלי לבדוק שום דבר.

לא התקיימו דיונים באוצר - - -

איתן גינזבורג: תודה, חבר הכנסת אשר.

איתן גינזבורג: אתה אמרת את כל הדברים האלה בנאומך.

איתן גינזבורג: בוא נשמע מה אומרת השרה.

מרב מיכאלי: אני מבינה ששקר זה האמת החדשה בצד הזה של המליאה, אבל זה סתם, אלה מילים שאתה אומר, מילים מילים מילים.

מרב מיכאלי: הסיבה שחלף כחודש ממתי שהוצגה לי התוכנית ואני הצגתי אותה לציבור יחד עם אבי נאור וארז קיטה, הסיבה שעבר חודש מאז עד שהגיעה לאישור הממשלה היא בדיוק בגלל שהיו ישיבות עם האוצר ונעשה מאמץ אדיר לגייס תקציב לפיילוט.

מרב מיכאלי: רק כשהשגנו את הכסף הזה הבאנו את זה לאישור הממשלה.

מרב מיכאלי: לא רציתי להביא את התוכנית לאישור הממשלה בלי שיש לה איזשהו תקציב כדי להתחיל את העבודה.

מרב מיכאלי: זאת בדיוק הסיבה, אם אתה כל כך מתעניין בלוחות הזמנים.

מרב מיכאלי: אגב שקרים, הייתי במשך השנה האחרונה בחמש ישיבות בוועדת הכלכלה בנושא בטיחות בדרכים, שכן אכן אתה צודק, יושב-ראש ועדת הכלכלה אכן קיים – זה נושא שמאוד מאוד קרוב לליבו, כשם שהוא קרוב לליבי וכשם שהוא קרוב לליבה של מנכ"לית משרד התחבורה, שגם היא, לצערי, נמנית עם המשפחה הענקית והעצובה הזאת, משפחת השכול מתאונות הדרכים.

מרב מיכאלי: הייתי בכל כך הרבה ישיבות, כאמור, חמש ישיבות בוועדת הכלכלה שעסקו בנושא בטיחות בדרכים ואני עניתי שם תמיד על כל שאלותיו ופניותיו של יושב-ראש הוועדה וגם של חברות וחברי הוועדה האחרים.

מרב מיכאלי: אני גם רוצה להודות לחבר הכנסת טופורובסקי, שהצליח להביא תקציב ישר בתחילת הקדנציה הזאת שאפשר לנו לפעול למען החלפת גדרות ההפרדה שהיו מסוכנות לאופנועים, מהלך שעשינו אותו ועוד הרחבנו אותו והוספנו עליו כסף.

מרב מיכאלי: נוסף לדברים נוספים שעשינו, כמו למשל השקעה של 2 מיליארד שקל בתקציב אחזקה ושדרוג בטיחותי, בשונה מהנתונים שאינני זוכרת אותם אבל השגויים שנתת פה על הדוכן.

מרב מיכאלי: מוקדי סיכון, מוקדי סיכון יצאו השנה לביצוע אחרי שנתיים של הזנחה מוחלטת, ואכן, לי יש מאבק מול האוצר להמשיך ולתקצב.

מרב מיכאלי: ככל שזה היה תלוי בי, הם היו מתוקצבים כבר כולם בשנה הקרובה.

מרב מיכאלי: צר לי שייקח זמן עד שנעביר בממשלה הבאה את תקציב 2023, ושם הם ייכללו.

מרב מיכאלי: אבל אני באמת יכולה להכביר פה עוד כל מיני דברים, וחשוב לי להתייחס גם לפרויקט האישי שלך, שאכן, כמו שציינת בצדק, שמחתי להעביר יחד איתך את הצעת החוק שלך להסדרת הרישום של הכלים הקלים המכונים "מיקרו מוביליטי".

מרב מיכאלי: הסיבה, חבר הכנסת אשר, שלקח זמן עד – אגב, כשפרסמנו, פרסמנו כבר תקנות להערות הציבור.

מרב מיכאלי: יש 21 יום להערות הציבור, ואין שום מניעה שוועדת הכלכלה תתכנס ממש אחרי החגים ותאשר את התקנות האלה והן תכנסנה לתוקף, כי צריך גם - - -

- - -

מרב מיכאלי: נראה לי שאין שום מניעה, כאמור.

איתן גינזבורג: נמצא פה חבר הכנסת קיש.

איתן גינזבורג: אם ירצה – יאשר זאת.

איתן גינזבורג: אגב, אפשר גם לפני החגים.

מרב מיכאלי: אבל אני רוצה להגיד בכל זאת, אני בכל זאת רוצה להתייחס למציאות, כי בסוף יש מציאות.

מרב מיכאלי: חוץ מכל דברי הבלע והשקרים יש גם מציאות, ובמציאות, בשביל לגרום למשהו כזה לקרות, צריך לעשות עבודה יחד עם הרשויות המקומיות, יחד עם חברות הכלים הקלים השיתופיים, יחד עם המשטרה והמשרד לביטחון פנים, יחד עם השלטון המקומי כולו, לעשות משהו בשביל שהוא באמת יקרה ולא יהיה בבחינת הצהרה.

מרב מיכאלי: ואתה צודק, אני מודה באשמה, אני מאוד רציתי לסיים את זה לפני הבחירות האלה כדי לא להשאיר את זה תלוי באוויר למקרה שחס וחלילה לא יודעת מה יקרה.

מרב מיכאלי: אכן, אתה צודק, אני מודה באשמה, לא רציתי להשאיר את זה פתוח, רציתי לוודא שאנחנו מספיקות להסדיר את התחום הזה.

מרב מיכאלי: אבל צריך להגיד עוד משהו, יעקב אשר: הצעד של הרישום שאנחנו מביאות עכשיו בתקנות הוא הצעד הרביעי והאחרון בהסדרה הזאת, כי אנחנו כבר השקענו 2 מיליארד שקל בשבילי אופניים, פלוס הכסף שמושקע באופנידן ובמטרופן – 2 מיליארד שקל בחומש לעומת 180 מיליון שקל שהושקעו בשלוש השנים לפניי.

מרב מיכאלי: אחר כך, הצעד השני שלנו היה לקבוע עבירות חדשות על כל הכלים האלה וקנסות בצידן, שכבר עברו בוועדת הכלכלה, ולדעתי אדוני פה אפילו ישב בראש הישיבה - -

איתן גינזבורג: ישיבות.

מרב מיכאלי: - - הישיבות הרבות שעסקו בזה, סליחה ותודה.

מרב מיכאלי: הצעד הבא היה לתת את הסמכות לפקחי ופקחיות העיריות לאכוף את העבירות האלה.

מרב מיכאלי: רק בסוף באנו ואמרנו: עכשיו אתם מחויבים, תהיו ברישום, רק אחרי שהסדרנו את כל התשתית, גם הפיזית וגם החוקית, בשביל לייצר את זה.

מרב מיכאלי: ככה שאיך לומר?

- - - מישהו קבע את הסדר הזה.

מרב מיכאלי: מישהו קבע את הסדר הזה בצורה אחראית, בצורה מקצועית, בשיקול דעת.

גררתם רגליים.

מרב מיכאלי: לא זאת בלבד שלא גררנו רגליים – הבאנו תוצאות ותוצאות מלאות.

מרב מיכאלי: עכשיו, אני רוצה להגיד לסיום, כי אנחנו בכל זאת לא נהיה כאן כל הלילה – לא, עוד לפני הסיום אני רוצה להגיד: כביש 90, אחד הכבישים המסוכנים ביותר במדינה, יחד עם שר האוצר הבאנו תקציב של 300 מיליון שקל כאן ועכשיו, שכבר יצא המכרז, ולדעתי כבר זכו בו.

מרב מיכאלי: 20 קילומטר מתוך הכביש הזה כבר יוצאים לתכנון וביצוע תכף ומייד.

מרב מיכאלי: אנחנו התחייבנו, על כל 120 הקילומטרים מצומת הערבה לצומת קטורה, שישודרגו לארבעה נתיבים עם הפרדה, עם תאורה, אבל בינתיים, חבר הכנסת אשר, שאני מבינה שאתה לא פנוי בדיוק - -

- - - התקנות לציבור, אני בודק.

מרב מיכאלי: - - אבל בינתיים – באותו יום שהודענו הן פורסמו להערות הציבור.

אז אני בודק.

מרב מיכאלי: אבל בכל מקרה, בינתיים בכביש 90 אנחנו עשינו, בראשותו של אבי נאור, שעשה צוות בין-משרדי במהירות באמת מעוררת השתאות, בין-משרדי ובין-גופי, תוכנית שהשקענו עוד 110 מיליון שקלים, שבינתיים עד שיסללו את כל ה-120 – כי אי-אפשר לעשות את כל ה-120 בבת אחת – יש תוכנית למפרצי חניה, לנתיבי עקיפה, לתאורה חלקית, למצלמות שתהיינה, כל מה שמותר באכיפה אבל גם מה שלא – למדידה ולהכוונת התנהגות – ומשאבים נוספים לאכיפת יתר בכביש 90, ככה שנעשים כל הזמן דברים בעניין הבטיחות בדרכים.

מרב מיכאלי: אבל בוא נזכיר פה קודם כול לאזרחיות ואזרחי ישראל שהדבר החשוב מס' 1 כדי שבאמת לא להיקלע לתאונות זה לא לגעת בפלאפון בזמן הנהיגה, והדבר מס' 1 1 שבאמת יחסוך לנו תאונות דרכים הוא לעבור מכלי הרכב הפרטי שלנו לתחבורה ציבורית.

מרב מיכאלי: אנחנו יודעות ויודעים עד כמה מי שבאמת מעורבות הם כלים כבדים מסוג רכב פרטי עם הולכות והולכי רגל, שהם הפגיעות והפגיעים ביותר, וכלים קלים.

מרב מיכאלי: אנחנו יודעות שככל שנוריד יותר כלים פרטיים מהכביש ונעבור לתחבורה הציבורית, כך אנחנו נחסוך חיים, ואנחנו נלחמות ונלחמים על הבטיחות ועל החיים.

מרב מיכאלי: בשביל שהתחבורה הציבורית תהיה יעילה ותוכל לקחת למשל צעירות וצעירים בקווי לילה כדי שהם יוכלו לצאת לבלות ולשתות כשהם באים מהצבא למשל בסוף השבוע, והם יוכלו לשתות ולא יצטרכו לנהוג ולא יצטרכו להעמיד אחד מהם להיות זה שלא יכול לשתות ולבלות, אנחנו צריכות להפעיל את קווי הלילה האלה.

מרב מיכאלי: וקווי הלילה האלה כדוגמה צריכים לפעול כל סוף השבוע, משום שאנחנו לא יכולות להגביל את החיילות והחיילים שלנו לבלות רק בלילה בין חמישי לשישי ולא בלילה בין שישי לשבת, למשל.

מרב מיכאלי: וכדי שהציבור שלנו תוכל באמת לסמוך על זה שיש לה איך להגיע והיא לא צריכה להחזיק רכב פרטי, אז היא צריכה לדעת שיש לו או לה איך להגיע למשפחה שלה גם בשבת ובסוף השבוע ולא רק באמצע השבוע.

מרב מיכאלי: אז כן, אדוני, בשביל לחסוך חיים – ואנחנו נלחמות ונלחמים ביחד, מבחינתי, על החיים ועל הבטיחות – אנחנו חייבות וחייבים לבנות כאן מערכת שתחבורה ציבורית איכותית, אמינה, טובה, שפועלת בכל עת, כי אני לא רוצה לחשוף את החיילות והחיילים שלנו בסוף השבוע לסיכונים שנובעים מזה שהם צריכים לנהוג.

מרב מיכאלי: הדבר הזה ראוי שייפתר, ויפה שעה אחת קודם.

מרב מיכאלי: יש לנו עכשיו בממשלה הזאת חלון הזדמנויות היסטורי להעביר את הדבר הזה.

מרב מיכאלי: היסטורי.

מרב מיכאלי: רוב בעם יש לנו שנים אין-ספור.

מרב מיכאלי: אגב, שותפים לרוב הזה חובשות וחובשי כיפות רבים מהרבה צבעים וסוגים, ואני מכירה רבות ורבים שגרים ביהודה ושומרון, חובשי כיפות, שאומרים לי: אילו הייתה לנו תחבורה ציבורית בשבת היינו נוסעים בה, כי היום אנחנו תקועות ותקועים.

מרב מיכאלי: ולכן אנחנו חייבות להשתמש ברוב הזה, שבא במקרה – וכאן באמת בסוג של מקרה – ברוב נדיר בממשלה עצמה.

מרב מיכאלי: כל מה שלא דורש חקיקה, אפשר לעשות עכשיו, וזאת חובתנו לעשות עכשיו.

מרב מיכאלי: חובתנו לעשות עכשיו, לא לבזבז את החלון ההיסטורי הזה, ולהציל הרבה מאוד חיים.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשרת התחבורה והבטיחות בדרכים השרה מרב מיכאלי.

איתן גינזבורג: האם חברי הכנסת מסתפקים בהודעת השרה?

יואב קיש: מסתפקים.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: אם כך - - -

מיכל מרים וולדיגר: - - -

איתן גינזבורג: גברתי, תני לי לנהל את הישיבה.

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: על פי עמדת חברי הכנסת המציעים הם קיבלו את עמדת השרה, ובכך תם הדיון בנושא הזה על סדר-היום.

איתן גינזבורג: הודעה אישית לחבר הכנסת גלעד קריב, בבקשה.

תמסרו לשרה שלכם שלא הופץ תזכיר לציבור.

עומדת כאן ומרמה במליאת הכנסת.

לא הופץ.

גלעד קריב: אז נבדוק.

- - - להגיב על החוק בתור יושב-ראש ועדת החוקה.

גלעד קריב: בהמשך להתייחסותו של חבר הכנסת אשר, אני מבקש לומר לכבודו שאני לא עמדתי כאן על הדוכן ולו לרגע וטענתי שאתה מפר חוק, אלא טענתי שבתוך הדיון הער סביב סוגיית לימודי הליבה הוצגו מצגות שלא מתכתבות עם הוראות החוק.

גלעד קריב: אני אקדים ואומר שלשיטתי כאשר החוק והתקנות מכוחו קובעים שמוסד פטור צריך לקבל 55% תקצוב, צריך לעמוד על כך שהוא יקבל 55% - - -

זהו.

זה מה שביקשנו, זה הכול.

גלעד קריב: צריך באותה נשימה גם לעמוד על כך שהוא ילמד 55% ליבה – מה שמוסדות הפטור לא עושים, על פי דוח מבקר המדינה.

את זה אמרת על הדוכן?

גלעד קריב: רגע.

איתן גינזבורג: הוא מבהיר את דבריו עכשיו.

גלעד קריב: שנייה.

איתן גינזבורג: אני עוזר לך.

איתן גינזבורג: חלק מהסיפור של הודעה אישית, זה גם להבהיר דברים שלא הובנו כראוי.

את זה הוא לא אמר.

איתן גינזבורג: אז הוא מבהיר.

גלעד קריב: חבר הכנסת אשר, מייד.

גלעד קריב: מה שבטח לא נאמר: אני לא האשמתי אותך בהפרת חוק.

גלעד קריב: אני בעד לעמוד במדרגות התקצוב, ואם הייתה שחיקה – לתקן את השחיקה, אבל בכפוף למילוי התנאי שמופיע בחוק, והוא לימוד לימודי הליבה.

גלעד קריב: מכאן נגיע לנקודה המרכזית.

גלעד קריב: הרי על מה היה הדיון סביב ההצטרפות - - -

אני חייב לצאת.

איפה אנחנו עודדנו אי-שמירה על החוק?

גלעד קריב: בוא, אני אומר.

תגיד, במשפט אחד.

גלעד קריב: אני אומר.

גלעד קריב: אם בסופו של דבר החינוך העצמאי איננו מוכן לקבל את המוסדות של חסידות בעלז, כשההסבר לאי-קבלתם של המוסדות והעברתם מ-55% תקצוב ל-100% תקצוב, זו העובדה שהם מלמדים לימודי ליבה.

גלעד קריב: הרי אתם מעודדים בסופו של דבר אי-עמידה בחובת לימודי הליבה.

מה זה קשור?

זה לא קשור.

קשקשן.

גלעד קריב: לאורך כל היום שמענו את חברי הכנסת החרדים מלינים על הפגיעה בתנאי עובדי ההוראה ברשתות החרדיות, אז אנא, תפתחו את דוח מבקר המדינה רק מלפני שנה וחצי, שמציג כיצד הבעלויות החרדיות לא מקפידות על זכויות של עובדי ההוראה במגזר החרדי.

גלעד קריב: על מי אתם מלינים?

גלעד קריב: הרי יש נתונים ברורים שמלמדים שמי שפוגע בראש ובראשונה בתנאי עובדות ועובדי ההוראה במוסדות החרדיים אלו הבעלויות החרדיות.

גלעד קריב: אם בתי הספר הללו היו בתי ספר ממלכתיים במסגרת הזרם החרדי-הממלכתי הצומח, הייתה נחסכת כל הפגיעה הזאת.

גלעד קריב: ומשפט אחרון בעקבות דבריו של חבר הכנסת אשר, ואני מצטער על כך שחבר הכנסת קיש, נציג האופוזיציה בוועדת ההסכמות, לא נמצא כאן.

גלעד קריב: עומד חבר הכנסת אשר ומדבר על כך שהיעדר מספרי הרישוי לרכבים הדו-גלגליים זה ממש עניין של פיקוח נפש, ואומר: לא ניתן להכניס את הרפורמה הזאת לפעולה ללא אישור התקנות בוועדות.

גלעד קריב: אז אם באמת מדובר בפיקוח נפש, יתכבד חבר הכנסת אשר, יפנה לחבר הכנסת קיש, ויסכמו שבשבועות הקרובים - -

איתן גינזבורג: בשבוע הבא.

גלעד קריב: - - הוועדה תתכנס ותתקין את התקנות.

גלעד קריב: הרי אם מדובר בפיקוח נפש, אז פיקוח נפש דוחה פוליטיקה ופיקוח נפש דוחה שיקולים של קמפיין בחירות.

גלעד קריב: לא יכול לעמוד אחד מחברי האופוזיציה הבכירים כאן על הדוכן ולזעוק: פיקוח נפש, פיקוח נפש, לרדת ולשתף פעולה עם ההתנהלות של ועדת ההסכמות מצד האופוזיציה.

גלעד קריב: אני קורא לחבר הכנסת אשר ולחבר הכנסת קיש להודיע ממש בשעה הקרובה שהם ייתנו את הסכמתם לקידום כל התקנות, כל הדיונים וכל צעדי החקיקה שקשורים לבטיחות בדרכים, וניתן להעביר אותם עד הבחירות הקרובות.

גלעד קריב: אם אתם לא מוכנים, אל תעמדו כאן ותטיפו לנו על פיקוח נפש.

גלעד קריב: נו, באמת.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת גלעד קריב.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חברת הכנסת מיכל וולדיגר להודיע הודעה אישית.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חבריי הנכבדים, אין מעשה מנוול יותר – כבוד השרה שברחה מפה – מאשר להשתמש במקרה כל כך מורכב ולהפוך אותו קרדום לחפור בו.

מיכל מרים וולדיגר: השרה לא טרחה לשמוע את תגובתי.

מיכל מרים וולדיגר: זהו בדיוק – הפוסלת במומה פוסלת.

מיכל מרים וולדיגר: צעקה, אמרה וברחה.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא מוכנה לעשות שימוש בדבר הזה.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא איכנס לפרטי המקרה.

מיכל מרים וולדיגר: אני גרה בגבעת שמואל, אני מכירה – לא הכול, אבל אני מכירה הרבה, יותר מאשר רובכם מכירים פה.

מיכל מרים וולדיגר: אז אני, בניגוד אליכם, הצווחנים, שלא נתתם לי לדבר, שהתעסקתי בתחום של בריאות הנפש, שזה נוגע לכולם – ולא משנה אם בנושא כזה או אחר אתם לא מסכימים.

מיכל מרים וולדיגר: אבל זה לא מעניין אתכם.

מיכל מרים וולדיגר: אתם צועקים וצועקים, כי כן, יש פה איזה נושא של טרנסג'נדרית, ושהוא מאוד כואב לי.

מיכל מרים וולדיגר: כואב לי על הילדה הזאת וכואב לי על הזכויות של האימא.

מיכל מרים וולדיגר: בהחלט יש כאן זכויות, וצריך לשמור עליה מכל משמר.

מיכל מרים וולדיגר: אבל רגע, חברים, יש כאן עוד זכויות, יש כאן עוד ילדים, יש כאן עוד הורים.

מיכל מרים וולדיגר: וכמו שאמרתם, לאימא יש זכות על הילדה שלה, ורק היא תחליט מה לעשות איתה.

מיכל מרים וולדיגר: אותו הדבר יש עוד הורים ועוד ילדים, וגם להם יש זכויות.

אמילי חיה מואטי: מיכל - - -

מיכל מרים וולדיגר: אני אסיים ואשמע אותך אחר כך.

מיכל מרים וולדיגר: אם תרצי, יש לך כל הזמן שבעולם לגשת אליי.

מיכל מרים וולדיגר: תפסיקו להיות צבועים.

מיכל מרים וולדיגר: יש לכם אג'נדה, ולא אכפת לכם מי חושב אחרת.

מיכל מרים וולדיגר: בכל הכוח, ב-180 קמ"ש להיכנס.

מיכל מרים וולדיגר: אף אחד לא הפגין נגד הילד הזה, ואף אחד לא רץ לעיתונות.

מיכל מרים וולדיגר: מי שרץ לעיתונות זה חברותא, שבאו וצעקו צווחות אימה.

מיכל מרים וולדיגר: תפתרו את זה בשקט.

גלעד קריב: - - -

מיכל מרים וולדיגר: ולכן, חברי היקר וחברותיי היקרות, תפסיקו לקרוא לעצמכם לוחמי זכויות, כי אתם ממש לא שם.

מיכל מרים וולדיגר: וכבוד השרה, אין מעשה מנוול יותר ממה שעשית.

מיכל מרים וולדיגר: אני מאחלת לכולנו שתהיה לנו שנה טובה, שתהיה לנו שנה מצוינת.

מיכל מרים וולדיגר: ומה אני אומר?

מיכל מרים וולדיגר: שתכלה שנה וקללותיה ותחל שנה וברכותיה.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

איתן גינזבורג: אני בוחר לא להגיב.

איתן גינזבורג: << הלסי >> משבר המתמחים << הלסי >>

איתן גינזבורג: אני עובר לנושא הבא על סדר-היום – משבר המתמחים, הצעות לסדר-היום מס' 3062 ו-3063.

איתן גינזבורג: ינמק את ההצעות לסדר-היום חבר הכנסת שמחה רוטמן, בבקשה.

איתן גינזבורג: אחריו – חבר הכנסת יואב קיש.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, עשר דקות לרשותך.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

שמחה רוטמן: האמת היא שבגלל שאני פה לא יכולתי להשתתף בהלווייתו של חבר הכנסת לשעבר אליקים העצני, שהתקיימה בזמן המליאה היום.

איתן גינזבורג: זו ההזדמנות שלי, בשם הכנסת, להביע את תנחומינו על פטירתו של חבר הכנסת לשעבר אליקים העצני, ולשלוח תנחומים למשפחה.

שמחה רוטמן: אני רוצה להתייחס בפתח דבריי דווקא למפגש האחרון שהיה לי איתו פנים אל פנים.

שמחה רוטמן: זה היה ממש לפני הקורונה.

שמחה רוטמן: זו הייתה הפעם האחרונה שיצא לי לשבת ולהיפגש איתו.

שמחה רוטמן: דנו אז בשאלות, היסטוריה ישנה – מי זוכר?

שמחה רוטמן: שעורר מתווה טראמפ, תוכנית המאה: האם הוא טוב או לא טוב?

שמחה רוטמן: האם הוא מביא להקמה והכרה במדינה פלסטינית?

שמחה רוטמן: האם עדיף לקבל את היתרונות שלו למרות חסרונותיו?

שמחה רוטמן: הדיון היה דיון אידיאולוגי בקבוצה גדולה.

שמחה רוטמן: הרבה מאוד פעמים אנשים, שהם בשדה של העשייה הפוליטית, בוחרים להסתכל על האנשים שמחוץ לשדה הפוליטי באותו זמן – בייחוד אם מדובר באנשים שהם מדברים מאידיאולוגיה, שבאים ונותנים את הדגשים שלהם – כאל: טוב, נו.

שמחה רוטמן: הם מנותקים; הם טהרנים.

שמחה רוטמן: מה הם מבינים?

שמחה רוטמן: אנחנו נמצאים פה.

שמחה רוטמן: אנחנו צריכים להתמודד עם הפיליבסטר, ועם הקריאה הראשונה, ועם גיוס הרוב, ועם המתחים הקואליציוניים, ועם המשמעת הסיעתית והמשמעת הקואליציונית, ועם השיקולים של התקשורת המיידית, ואז את הקריאות האידאולוגיות הרבה מאוד פעמים שמים בצד.

שמחה רוטמן: מניחים בצד.

שמחה רוטמן: זו הטעות הגדולה ביותר שאיש ציבור ומפלגה – ואנשי ציבור – יכולים לעשות.

שמחה רוטמן: האידיאולוגיה היא הבסיס לעשייה הפוליטית.

שמחה רוטמן: מי שזונח אותה – כל העשייה הפוליטית נועדה לצבור כוח.

שמחה רוטמן: כן, פוליטי, כן, גם כאשר אדם הולך ויושב עם ראשי סניפים ועושה דילים בפריימריז, הכול בסופו של דבר נועד בשביל לקדם את האידיאולוגיה, שבשמה הוא בא לכנסת.

שמחה רוטמן: מי שזונח את האידיאולוגיה נשאר רק עם הכוחנות; רק עם החלקים הפחות יפים של הפוליטיקה.

שמחה רוטמן: יש לזה איזה ביטוי שהוא פחות יפה – אני כשאני שומע אותו אני מאוד כועס: צריך להישאר על הגלגל.

שמחה רוטמן: גברתי יושבת הראש, האם שמעת את הביטוי: צריך להישאר על הגלגל?

אמילי חיה מואטי: ממש.

אמילי חיה מואטי: אני כל כך מסכימה איתך בנקודה הזו.

אמילי חיה מואטי: באמת - - -

שמחה רוטמן: אז מי שזונח את האידיאולוגיה נשאר רק עם הכוח; רק עם האופורטוניזם; הוא רק נשאר על הגלגל.

שמחה רוטמן: אליקים העצני, זיכרונו לברכה, שנקבר היום, הוא לא נשאר על הגלגל.

שמחה רוטמן: הוא היה חבר כנסת תקופת זמן די קצרה.

שמחה רוטמן: הוא נכנס והוא היה חבר כנסת במשך שנתיים.

שמחה רוטמן: אבל אותו, את פעולותיו, יזכרו הרבה אחרי שנשכח את האנשים שנשארו באותו זמן על הגלגל, עד שהגלגל התהפך עליהם.

שמחה רוטמן: ארץ ישראל איבדה אתמול את אחד מגדולי הלוחמים עליה ולמענה.

שמחה רוטמן: תהיה נשמתו צרורה בצרור החיים.

שמחה רוטמן: והאמת היא שכשחשבתי על מה שאומר היום, חשבתי לדבר על דברים אחרים.

שמחה רוטמן: אבל לזכרו אני רוצה להתייחס לאחד מהדברים שבו המורשת של אליקים העצני – ושל מפלגת התחייה בכלל, שהוא היה נציגה כאן בכנסת – זוכים, ניתן לומר, לאמת אלטרנטיבית, נקרא לזה כך, או היסטוריה חלופית.

שמחה רוטמן: כשהרבה מאוד פעמים מדברים, וזה דווקא בא, לצערי, מאזורי הליכוד, מדברים: בואו לא נחזור על השטות שעשה הימין האידאולוגי ב-1992.

שמחה רוטמן: הוא הפיל את שמיר, שהיה ראש ממשלה ימני, והביא לעלייה של רבין, בגלל שכמה מפלגות ימין לא עברו את אחוז החסימה.

שמחה רוטמן: יש כמה נתונים לא נכונים סביב האירוע הזה.

שמחה רוטמן: האחד מהם הוא שאובדן הקולות – כשבעיקר מפלגת התחייה לא עברה אז את אחוז החסימה, הוגדל בדיוק באותו זמן – אובדן הקולות הזה, משפט מאד נפוץ שאומרים בעניין הזה הוא שב-1992 הימין קיבל יותר קולות מהשמאל.

שמחה רוטמן: זה לא נכון.

שמחה רוטמן: בשנת 1992 הליכוד קיבל 651,229 קולות, המערך קיבל 906,810.

שמחה רוטמן: המערך קיבל 44 מנדטים, הליכוד קיבל 32 מנדטים.

שמחה רוטמן: הליכוד ירד מ-40 מנדטים בבחירות שלפני ל-32 מנדטים.

שמחה רוטמן: המערך, שקראו לו אז "העבודה", עלה מ-39 מנדטים ל-44 מנדטים.

שמחה רוטמן: נוצר אז בלוק חוסם.

שמחה רוטמן: הבלוק החוסם נעשה תוך שימוש בקולות המפלגות הערביות, ואכן היה 61 עם הבלוק החוסם.

שמחה רוטמן: אבל לא כך הוקמה הממשלה.

שמחה רוטמן: הממשלה הוקמה על ידי מפלגה כמו ש"ס, שהצטרפה אליה בהתחלה.

שמחה רוטמן: אחר כך הצטרפו עריקים ממפלגת צומת.

שמחה רוטמן: אם יש לקח שצריך ללמוד מ-1992, הוא שצריך להסתכל מה קרה בשנת 1988.

שמחה רוטמן: בשנת 1988 הליכוד יכול היה להקים ממשלת ימין.

שמחה רוטמן: היה לו רוב; היה לו 65 מנדטים, שהוא יכול היה להקים איתם ממשלת ימין על מלא, כמו שאומרים.

שמחה רוטמן: אבל במקום להקים ממשלת ימין על מלא הוא בחר לפנות למפלגת העבודה, להשאיר גם חלק מהמפלגות החרדיות, גם חלק ממפלגות הימין, באופוזיציה, ובחר בממשלת שיתוק לאומית.

שמחה רוטמן: אז בניגוד לפייק שהיה עכשיו, כשקראו לזה ממשלת אחדות, אבל כל מה שהיה שם זה ההיפך מאחדות – הדרה, ממשלה צרה שנשענת על 61 מנדטים של מפלגות שאין ביניהן דבר משותף מלבד שנאה והדרה, כפי שהזכיר לנו היום רם בן ברק בביטויים הכמעט אנטישמיים שלו כנגד הציונות הדתית – אותה ממשלה הייתה באמת ממשלת אחדות.

שמחה רוטמן: אבל היא הייתה ממשלת אחדות, שבה הליכוד, שהיה יכול להקים ממשלת ימין על מלא, בחר לזנוח את האידיאולוגיה שלו.

שמחה רוטמן: לדאוג אולי לשלטון, אבל לא לדאוג לאידיאולוגיה.

שמחה רוטמן: התוצאה של הדבר הזה: זה גם לא החזיק.

שמחה רוטמן: כולנו זוכרים את התרגיל המסריח, שגרם להחלפת השלטון הזה אחרי שנתיים, וגם לכך שהברית, הברית החזקה שבגין הצליח והתחיל לייצר אותה בין הימין האידאולוגי לבין הציבור כולו, לבין המפלגות הדתיות, הברית הזו - - -

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת רוטמן, נשארו לך שתי דקות לדבר על המתמחים.

שמחה רוטמן: בסדר.

שמחה רוטמן: הברית הזו נזנחה.

שמחה רוטמן: הברית הזו נזנחה, והתוצאה הייתה שבבחירות בשנת 1992 גם הליכוד איבד מכוחו.

שמחה רוטמן: כי בשנייה שזונחים את האידיאולוגיה – כמו שאמרתי לגבי חבר הכנסת לשעבר אליקים העצני, זיכרונו לברכה – בשנייה שזונחים את האידיאולוגיה, צצות כל התופעות המכוערות של הפוליטיקה.

שמחה רוטמן: מה שהלך בתוך הליכוד זה תופעות מכוערות של שחיתות.

שמחה רוטמן: אגב, רבים מאותם אנשים שהיום מבקרים את הליכוד כמושחת, הם אלו שהליכוד זרק מתוכו.

שמחה רוטמן: דוחות המבקר אז היו על דווקא על האנשים שעומדים היום מבחוץ וזורקים אבנים על המחנה הלאומי.

שמחה רוטמן: אנחנו מדברים על הפרסונות.

שמחה רוטמן: אבל כן, בשנייה שזונחים את האידיאולוגיה האנשים האלו הם אלו שמקבלים את עיקר הכוח.

שמחה רוטמן: תאמינו או לא.

שמחה רוטמן: אבל שרון, שעשה את ההתנתקות, היה חישוקאי של שמיר.

שמחה רוטמן: הוא טען בשם הכוחנות והפוליטיקה שהוא זה שישמור על שמיר מימין.

שמחה רוטמן: הליכוד התמוסס והתרסק.

שמחה רוטמן: ומי שנתן את האבחנה הטובה ביותר מדוע הפסידו בבחירות ב-1992, לא הפסידו בבחירות ב-1992 בגלל שהתחייה לא עברה את אחוז החסימה.

שמחה רוטמן: אמר אז חבר כנסת יחסית צעיר, בנימין נתניהו, מייד אחרי שקיבל את תוצאות המדגם: אם הייתה נטישה של הליכוד, היא נבעה מליקויים חמורים בתפקוד המפלגה.

שמחה רוטמן: הוא הבין בזמן אמת שהבעיה בכלל לא הייתה הנושא של מחנה הימין, התחייה שלא עברה את אחוז החסימה, אלא הוא הבין שהבעיה הייתה שמפלגת השלטון המרכזית של הציבור הלאומי נטשה את האידיאולוגיה והיא התחילה להתעסק במריבות ובוויכוחים פנימיים.

שמחה רוטמן: אני מכאן רוצה להזכיר לכולנו.

שמחה רוטמן: אסור שהטרגדיה של 1992 תחזור, אבל בעיקר אסור שהטרגדיה של 1988 תחזור.

שמחה רוטמן: אסור שייווצר מצב שהימין יקבל יותר קולות בקלפי, אבל לאחר הבחירות תוקם ממשלה שמשאירה את הימין בחוץ לטובת שלטון נטול אידיאולוגיה.

שמחה רוטמן: אשאיר לחברי להתייחס להצעה לסדר-היום, אבל ביום הזה, ולו רק כדי להזכיר שמפלגת התחייה וחבר הכנסת לשעבר אליקים העצני, שהיום הייתה הלווייתו – להזכיר שהוא היה המצפן האידאולוגי ששמר על הימין, ובמידה מסוימת הוא עודנו שומר על הימין ועל כולנו ועכשיו ממקום אחר.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה לחבר הכנסת שמחה רוטמן.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, חבר הכנסת יואב קיש.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, החתן הצעיר, חבר הכנסת.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה.

יואב קיש: נראה לי, שר הבריאות הורביץ, שאנחנו נישאר פה לבד.

יואב קיש: ככה זה נראה.

יואב קיש: אני הולך לדבר על נושא משבר המתמחים ועל הסיטואציה שאנחנו נמצאים בה היום.

יואב קיש: אני חושב, השר הורביץ – לצערי אתה נמצא פה, אני חושב שהיה חשוב שליברמן יהיה פה, יותר ממך בעניין הזה.

יואב קיש: משרד הבריאות – בסך הכול גם את התקציב, אני יודע שאת חלקו כבר מוכן להקצות.

יואב קיש: 37 מיליון שקלים, אם אני לא טועה.

יואב קיש: חסרים כ-30 מיליון, שהאוצר משום מה משתהה ולא מעביר.

יואב קיש: אבל נשמע את תשובתך, מן הסתם תייצג את הממשלה בעניין, למרות שכל כך הרבה דעות בממשלה אחת, הרבה זמן לא שמעתי.

יואב קיש: אמרתי עוד פעם: דווקא לגבי משרד הבריאות, אני חושב שפועלים נכון באירוע, אבל יש פה ממשלה שפועלת בחוסר אחריות כקולקטיב.

יואב קיש: בסך הכול, הנושא הזה מלווה אותנו שנים רבות.

יואב קיש: התחלנו לפעול בתקופה שאני הייתי סגן שר.

יואב קיש: הוקמה ועדה בעניין והמסקנות באמת הושלמו בתקופת הממשלה הנוכחית, והייתה החלטה ויצאו לדרך.

יואב קיש: כולם היו שמחים ומאושרים שהכיוון הוא טוב, ויש תקצוב, ויש תוכנית, ועכשיו נשאר רק לבצע.

יואב קיש: אבל מה לעשות?

יואב קיש: אין ביצוע.

יואב קיש: בסוף, בסוף, בשורה תחתונה, גרירת רגליים מכוונת של האוצר בשביל לסכל את האירוע הזה, ואנחנו מוצאים את עצמנו כשהעניין עוד לא התחיל.

יואב קיש: זו האמת.

יואב קיש: זה שחייבים לקצר, יש הסכמה.

יואב קיש: יש תוכנית, אבל זה לא קורה.

יואב קיש: יש פה שלושה גורמים בממשלה, ואני הולך לעבור על כל אחד ואחד מהם.

יואב קיש: ראשית, משרד האוצר וליברמן.

יואב קיש: הינה אני אומר פה מעל הבמה הזו, אני גם בקשר כמובן עם ארגוני המתמחים ועם הר"י ועם כולם, אנחנו מדברים שיחות ארוכות.

יואב קיש: האשם המרכזי בחידלון של הממשלה הזו זה שר האוצר ליברמן, נקודה, שהחליט בצורה מודעת לסכל את מתווה המתמחים, ומוביל לכך שהדבר לא קורה.

יואב קיש: יש תסכול עמוק בקרב המתמחים, ובצדק.

יואב קיש: את הדבר הזה צריך לפתור.

יואב קיש: לא אני זה שצריך לפתור את זה, אבל אני זה שמרים את הדגל, ואומר: הגיע הזמן להפסיק להתעלל במתמחים.

יואב קיש: יכול להיות, שר הבריאות, שתיקחו אתם את התקציב שיש לכם שהוא חלקי, ותתחילו איתו בפריפריה.

יואב קיש: תתנו אותו כבר עם מה שיש.

יואב קיש: אולי תחליט אפילו חמישה בתי חולים, אני נותן פה הצעה.

ניצן הורוביץ: - - - תקנים, תקנים.

יואב קיש: אז תיקח.

יואב קיש: אתה חייב את האוצר לתקנים?

יואב קיש: אבל לתקנים לרופאי חוץ, זה יש להם.

יואב קיש: זאת אומרת, תורני חוץ, עובדי קבלן – אין בעיה, אבל להשתמש בכסף ולהוביל תהליך שלפיד הכשיר לך – הרי מה לפיד אמר עם אורנה ברביבאי: תתחילו, יש אישור.

יואב קיש: אז תעשו.

יואב קיש: תעשו.

יואב קיש: ליברמן הוא האשם המרכזי, אבל אתם יכולים לעשות.

יואב קיש: אתה יודע, המתמחים היו פה, חלקם, בבוקר, והם לא היו יכולים להישאר כל היום, וגם היו צריכים לחזור.

יואב קיש: אני מקווה שצופים בנו לפחות בטלוויזיה.

יואב קיש: הגיע הזמן שאת הבעיה הזו תפתרו.

יואב קיש: ההתעללות של השר ליברמן במתווה וגרירת הרגליים, חייבות להיפסק.

יואב קיש: ועכשיו אני רוצה להתייחס לראש הממשלה לפיד.

יואב קיש: ראש הממשלה לפיד שאמר גם דרך אורנה ברביבאי: המתווה צריך לצאת לדרך, ושיצא לדרך עכשיו.

יואב קיש: מצוין, בא לציון גואל, לא? רק שלא.

יואב קיש: מה הוא עשה בזה?

יואב קיש: נתן לבתי החולים במרכז להתחיל לקחת.

יואב קיש: אבל איפה התקנים שם?

יואב קיש: שם אין בעיה של תקנים?

יואב קיש: שם אפשר לשים?

יואב קיש: אז כסף אולי הם לא צריכים, הם יודעים להסתדר, אז הם מסתדרים גם עם תקנים.

יואב קיש: ופתאום, איפה הבעיה?

יואב קיש: אמרת: תקנים, תקנים – כנראה במרכז אין בעיה.

יואב קיש: אז אורנה ברביבאי פוגעת בפריפריה.

יואב קיש: לפיד עם הפופוליזם שלו, פוגע בפריפריה.

יואב קיש: הוא רק רצה לא להתעמת עם ליברמן, הבסטי שלו בבחירות האלה.

יואב קיש: איך הוא יכול לפגוע בליברמן?

יואב קיש: ממשלה שכל אחד מנהל ועושה מה שהוא רוצה.

יואב קיש: יצור כלאים מוזר שפגע בישראל בכל דבר ודבר: פגע במתמחים, פגע בבריאות, פגע ביוקר המחייה, פגע בביטחון האישי.

יואב קיש: זו ממשלה שכולה כשל אחד גדול.

יואב קיש: והינה אנחנו רואים את זה פה, הכול מתנקז למשבר המתמחים.

יואב קיש: ואתה יודע מה?

יואב קיש: גם הר"י אומרים, הר"י אומרים לך: תתחילו בפריפריה, ובצדק.

יואב קיש: בצדק.

יואב קיש: למה אתה אומר לא?

ניצן הורוביץ: הר"י לא אומרים את זה.

יואב קיש: לא אומרים את זה?

ניצן הורוביץ: לצערי, הם יחד עם שר האוצר במה שאתה מתאר.

יואב קיש: הר"י - - -

ניצן הורוביץ: מה שכן - - -

יואב קיש: הר"י לא אומרים להתחיל בפריפריה?

ניצן הורוביץ: לא, לא, הם נגד המתווה.

ניצן הורוביץ: הם נגד המתווה.

יואב קיש: הם נגד המתווה, ולא אומרים להתחיל בפריפריה.

ניצן הורוביץ: נכון.

יואב קיש: תראה, אני יכול - - -

ניצן הורוביץ: כי המתמחים מיוצגים על ידי ארגון אחר.

ניצן הורוביץ: בתשובתי אני - - -

יואב קיש: בסדר.

יואב קיש: א', אני שמח שאתה עונה.

יואב קיש: אני גם מניח שאתה תתייחס בתשובתך.

יואב קיש: אני פשוט רוצה להקריא לך חלק מהודעה שקיבלתי מציון חגי, יו"ר ההסתדרות מוביל – של הר"י, כמובן – שאומר בצורה מאוד ברורה, מבהיר את העמדות של הר"י.

יואב קיש: יכול להיות שיש פה פוליטיקה וככה, אבל אני אומר לך עמדה רשמית של הר"י.

יואב קיש: אני מקריא לך את מה שהוא שלח לי: תהליך הקיצור חייב להתחיל בעשרה בתי חולים בפריפריה.

יואב קיש: אם מה שלפיד מציע להתחיל במרכז, זה - - -

ניצן הורוביץ: הוא לא מציע להתחיל במרכז.

יואב קיש: זה מה שהוא עושה.

יואב קיש: מה זה לא?

יואב קיש: אל תיתמם.

יואב קיש: אל תיתמם.

ניצן הורוביץ: לא, לא נכון.

יואב קיש: ההחלטה היא מאוד פשוטה.

יואב קיש: ההחלטה שלו היא מאוד פשוטה – להתחיל, ואז רק במרכז יעשו, כי שם נותנים להם את התקנים ואת הכסף.

יואב קיש: תפסיקו להפלות את הפריפריה.

יואב קיש: תן להם את הכסף, תאשר להם תקנים.

יואב קיש: תגיד לשר האוצר - -

ניצן הורוביץ: עד עכשיו היית בסדר, עכשיו - - -

יואב קיש: - - שיפסיק להיות דון קישוט שעושה נזק עצום, עצום, על הגב שלהם.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: בגלל תפיסות מיושנות של האוצר.

יואב קיש: הגיע הזמן להילחם בהם.

יואב קיש: זה לא רק בזה, זה גם ברישיונות M.R.I ובאלף דברים אחרים.

יואב קיש: אתה כשר בריאות צריך להגיד לשר האוצר: עד כאן, מספיק להתעלל.

יואב קיש: מתווה המתמחים יצא לדרך.

יואב קיש: הוסכם.

יואב קיש: יש החלטה של כל הממשלה וראש הממשלה.

יואב קיש: הינה אני ממשיך: מה שעושה לפיד זה גזר דין מוות לרפואה בפריפריה.

יואב קיש: לא אומר את זה יואב קיש, אומר את זה ראש הר"י.

יואב קיש: אני אומר לך בצורה הכי ברורה: הוא מתחמק מעימות מול ליברמן.

יואב קיש: אין לו את הכוח הפוליטי.

יואב קיש: תראו באיזו מציאות הזויה אנחנו נמצאים.

יואב קיש: אנחנו בתקופת בחירות, כאשר יש שתי ממשלות אפשריות על הפרק.

יואב קיש: ממשלת ימין יציבה שתביא לשלטון של ארבע שנים, שתטפל ביוקר המחייה, תוריד את מחירי הדיור, תטפל בבעיות של המתמחים ובמשרד הבריאות.

יואב קיש: ומהצד השני, יש את לפיד שמוביל עכשיו ממשלה כושלת, שאפילו בתפקידו הנוכחי לא מסוגל להעביר החלטה שכבר הממשלה לקחה, כי כל שר עושה מה שהוא רוצה.

יואב קיש: אתה כשר בריאות, במקום הזה חייב לדאוג שהמתווה יצא לפועל.

יואב קיש: בסוף האחריות הכוללת היא עליך במשרדך.

יואב קיש: אתה כושל פה בתפקידך.

יואב קיש: אתה צריך לכופף את ליברמן, ואתה לא מסוגל לעשות את זה.

יואב קיש: ליברמן עושה מה שהוא רוצה.

יואב קיש: אני לא יודע אם זה ליברמן או אידלמן, תבחר איזה שם שאתה רוצה.

יואב קיש: אבל בסופו של דבר, הכישלון הזה על הראש של כולכם.

יואב קיש: לפיד, שעכשיו במו ידיו גוזר גזר דין מוות על הנושא של המתמחים בפריפריה, ואתם משתפים איתו פעולה.

יואב קיש: לכן אני אומר בצורה מאוד פשוטה, אסכם את נושא המשבר של המתמחים: מתווה קיים.

יואב קיש: הינה, אגיד גם מילה טובה: מתווה חשוב וטוב שצריך היה לצאת לדרך.

יואב קיש: ההחלטה להוציא אותו הייתה נכונה.

יואב קיש: כולנו יודעים.

יואב קיש: הביצוע של ממשלה כושלת – של ראש ממשלה, של לפיד, שפוגע במתמחים בהחלטה שלו, מפחד להתעמת עם שר האוצר, שבכלל מונע מאינטרסים זרים, ששם לך בלוק, שר הבריאות, ושאתה אין לך אפילו את הכוח להזיז את זה.

יואב קיש: זו ממשלת ישראל, מתמחים יקרים, חבורה של אנשים כושלים, חסרי יכולת.

יואב קיש: אנחנו נגיע, אנחנו ננצח בעזרת ה' בבחירות הבאות.

יואב קיש: נוביל לממשלת ימין יציבה, שתטפל גם במשבר של המתמחים.

יואב קיש: תטפל במשבר במשרד הבריאות ותשנה את סדרי העדיפויות.

יואב קיש: לא כל שר יילחם אחד בשני, ויעשה כטוב בעיניו.

יואב קיש: יהיה שיתוף פעולה.

יואב קיש: ממשלה שתפעל למען אזרחי ישראל.

יואב קיש: למען הביטחון, למען הגאווה הלאומית, להורדת יוקר המחייה.

יואב קיש: כל זה יקרה אחרי 1 בנובמבר.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת יואב קיש.

אמילי חיה מואטי: ישיב השר ניצן הורוביץ, שר הבריאות, בבקשה.

ניצן הורוביץ: גבירתי היושבת-ראש, חברי יואב קיש, אני דווקא שמח על ההצעה לסדר-היום, כי היא נותנת הזדמנות להסביר בצורה מסודרת.

ניצן הורוביץ: אני עומד להגיד דברים מאוד ברורים, גלויים.

ניצן הורוביץ: אני הולך פה לעשות חשבונות.

ניצן הורוביץ: ככה: לפני כמעט שנה, באוקטובר 2021, סיכמנו שר האוצר, שרת הכלכלה ואני שמשך התורנות של רופאים מתמחים בבתי החולים יקוצר מ-26 שעות ל-16 פלוס 2 לכל היותר.

ניצן הורוביץ: סיכמנו שמתווה הקיצור יתחיל באפריל 2022 בעשרה בתי חולים בפריפריה ובהמשך יורחב לשאר הארץ.

ניצן הורוביץ: למה התחלנו בפריפריה?

ניצן הורוביץ: כדי לתת להם יתרון, כי במרכז יותר קל ובפריפריה יותר קשה; לתת להם בהתחלה את הפור הזה.

ניצן הורוביץ: לטובת תוספת התקנים הנדרשת לשם מימוש המתווה – למה צריך תקנים?

ניצן הורוביץ: כי אם המתמחים עובדים פחות, אז בשעות האלה צריך להביא מישהו אחר, צריך לסדר את המשמרות בצורה אחרת, צריך עוד תקנים; לא המון, אבל צריך.

ניצן הורוביץ: שר האוצר – והיה סיכום מפורש על זה – הסכים וגם הנחה להעביר למשרד הבריאות תקציב נוסף של 30 מיליון שקל נוסף על 36 מיליון שקלים שסוכמו, 36 מיליון שהיו בתקציב, תקציב המדינה, בחוק התקציב.

ניצן הורוביץ: לאחר דיונים מאוד ממושכים – אני לא חושב שהיה נושא שהקדשנו לו כל כך הרבה מאמץ, חוץ מהקורונה, כמובן, וגם אני אישית, כמו הנושא הזה של המתמחים – הוצאנו לדרך מהלך היסטורי, הכרחי למען בריאות הציבור.

ניצן הורוביץ: אני לא אומר אפילו למען המתמחים; אני אומר, קודם כול למען בריאות הציבור.

ניצן הורוביץ: שרת הכלכלה חתמה על היתר שמעגן את כללי העבודה החדשים והוא צו שלטוני.

ניצן הורוביץ: לצערי, ברבעון הראשון של 2022, שאז היינו צריכים להיערך לקיצור התורנויות, ולמרות שעשינו עבודת מטה מאוד מעמיקה במשרד הבריאות, אגף התקציבים באוצר התנער מהמחויבות של שר האוצר ולא העביר למשרד הבריאות את התקציב שהובטח לתוספת התקנים.

ניצן הורוביץ: וזה לא רק תקציב, זה גם אישור לתקנים, זאת אומרת, גם אם יש בידי את התקציב או את חלקו, אין לי אישור לממש את התקנים.

יואב קיש: אבל יש לך אישור ממשלה.

ניצן הורוביץ: לא, לא, אין לי.

יואב קיש: יש לך.

ניצן הורוביץ: אין לי.

ניצן הורוביץ: אין לי.

ניצן הורוביץ: אין לי.

יואב קיש: - - -

ניצן הורוביץ: לא, לא, לא.

ניצן הורוביץ: לצערי, לא.

ניצן הורוביץ: בדקתי.

יואב קיש: זה לא האוצר - - -

ניצן הורוביץ: לצערי,לא.

יואב קיש: אז תטפל בזה.

ניצן הורוביץ: לצערי, לא, אני לא יכול, זה בדיוק העניין.

יואב קיש: אני לא מסכים לזה.

ניצן הורוביץ: המאמצים באמת הכבירים של משרדי הכלכלה והבריאות להגיע להסכמות עם האוצר שיאפשרו את מימוש ההחלטה – החלטת השלטון, כן, החלטת המדינה – במועדה וקיום ההיתר של שרת הכלכלה נתקלו בהתנגדות.

ניצן הורוביץ: לכן, בחודש אפריל, שאז היה צריך להתחיל ביישום, התעוררו המתמחים לאותה מציאות של תנאי העסקה בלתי סבירים ולאכזבה מכך שלמרות שבפעם הראשונה הממשלה שלנו, משרד הבריאות לקח את העניין הזה ונתן את התשובה וגם הביא את התקציב, ההסדר לא מומש.

ניצן הורוביץ: היציאה לבחירות מוקדמות הצרה את מרחב הפעולה, ובהנחיית היועצת המשפטית לממשלה שרת הכלכלה דחתה את מועד הכניסה לתוקף לעוד שנה.

ניצן הורוביץ: אבל אני רוצה כאן להגיד: ליציאה לבחירות לא היה באמת קשר לזה.

ניצן הורוביץ: העניין הזה היה צריך להתבצע עוד לפני הבחירות.

יואב קיש: נכון.

ניצן הורוביץ: האם מדובר בכשל שלטוני?

ניצן הורוביץ: כן, לדעתי מדובר בכשל שלטוני.

ניצן הורוביץ: היות שבסוף מדובר בעניין חשוב ביותר, מה שאנחנו אומרים ומה שאמר גם ראש הממשלה – שצריך להתחיל בהיערכות באופן מיידי, והקצאת התקנים לבתי החולים היא צעד ראשון והכרחי, בתי החולים בפריפריה, לפי המתווה.

ניצן הורוביץ: כן, הכדור נמצא בידי האוצר.

ניצן הורוביץ: הכדור נמצא בידי האוצר.

ניצן הורוביץ: בהיעדר הסכמה לבצע את מה שהוחלט, היועצת המשפטית לממשלה חייבת להתערב, ואני מקווה שזה יקרה.

ניצן הורוביץ: רק שיהיה ברור, משרד הבריאות מוכן וערוך לצאת לדרך.

ניצן הורוביץ: אני אומר את זה כאן, מעל דוכן הכנסת: אין לאוצר שום זכות ושום סיבה להחזיק בכסף ולהחזיק את המתמחים ערים על הרגליים במשך 26 שעות ברציפות.

ניצן הורוביץ: אני לא יודע, גברתי היושבת-ראש, אני, כשמגיע 22:00, אחרי יום עסוק, אני עייף.

ניצן הורוביץ: גם אם היו מבקשים ממני לא להמשיך לעבוד, להישאר ער, לשבת על כיסא ולהישאר ער, אני לא הייתי יכול להישאר ער עד למוחרת.

אמילי חיה מואטי: מובן לגמרי.

ניצן הורוביץ: אני הייתי פשוט נרדם.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: עשינו את זה בכנסת הרבה לילות.

ניצן הורוביץ: גם כאן לפעמים, אתה יודע, אתה נרדם.

ניצן הורוביץ: אבל תחשוב שבאותו זמן צריך לטפל בחולה, לפענח איזה צילום.

יואב קיש: היה לך נורבגי, אז לא היית פה.

ניצן הורוביץ: לא, אני זוכר, היו לילות, אבל לילות נדירים.

יואב קיש: אולי צריך מתמחים נורבגים.

אמילי חיה מואטי: אהבתי את "היו לילות" – "אני אותם זוכרת".

ניצן הורוביץ: זה לא כל תורנות שזה ככה.

ניצן הורוביץ: אני אומר פה לכל אלה שמנסים לסכל את המהלך – פוליטיקאים, פקידים בכירים באוצר וגם גורמים חזקים ובתיקים במערכת הבריאות, ותכף אני אתייחס להסתדרות הרפואית: תיזהרו לא לנצח יותר מדי.

ניצן הורוביץ: כן, הצליחו לתקוע את המתווה שהיה אמור להתחיל באפריל, עכשיו אנחנו בספטמבר, אבל לא תוכלו למנוע את זה לאורך זמן.

ניצן הורוביץ: הרכבת הזאת יצאה מהתחנה.

ניצן הורוביץ: העולם משתנה.

ניצן הורוביץ: לא יקבלו יותר, אנשים לא יסכימו לעבוד 26 שעות ברצף.

ניצן הורוביץ: עכשיו, גם בהתחלה אני ידעתי את זה.

ניצן הורוביץ: לפני יותר משנה אמרתי שזה מאבק קשה, מסובך.

ניצן הורוביץ: לא פלא ששרי בריאות לפניי לא רצו להיכנס לזה.

ניצן הורוביץ: יש פה שני ארגונים: המתמחים – ארגון "מרשם", שמוביל את המאבק הוא לא הארגון היציג, וההסתדרות הרפואית היא הארגון היציג, אבל היא מתנגדת ל"מרשם", ובגלל המאבק הארגוני הזה כל מה שזה יגיד אז השני יגיד: לא.

ניצן הורוביץ: הרי כשהודענו על המתווה הראשונים לברך היו הר"י, אבל ברגע ש"מרשם" אמרו: ניצחנו, אז הר"י אמרו: לא.

ניצן הורוביץ: זה אסון נורא, קטסטרופה, בושה וחרפה.

ניצן הורוביץ: ומאז, לצערי, ההסתדרות הרפואית – אני אומר את זה בצער, כי היא הארגון היציג, היא אמורה לייצג את המתמחים.

ניצן הורוביץ: רוב המתמחים הם עדיין חברים בהר"י, אבל הר"י, את המאבק הזה רק מנסה לתקוע, יחד עם האוצר.

ניצן הורוביץ: עכשיו, אני אומר להר"י, ובעיקר למשרד האוצר: קיבלנו החלטה, יש סיכומים, יש תקציב ויש מעל הכול מתווה מאוזן ומקצועי ובר-יישום.

ניצן הורוביץ: למרות כל המקלות בגלגלים, אני נחוש לא להרפות מהעניין הזה, קודם כול לטובת המטופלים – שמי שמטפל בהם באמצע הלילה יהיה בן אדם שלא ממוטט והעיניים שלו ככה נסגרת מעצמן – והמתמחים, שיעבדו בעבודה נורמלית, לטובת כל מערכת הבריאות.

ניצן הורוביץ: עכשיו, אני שומע כל מיני שאומרים שמתווה הקיצור יפגע במערכת באופן קשה.

ניצן הורוביץ: מה שיפגע במערכת באופן קשה זה שרופאים יסרבו לעשות את ההתמחויות הקשות האלה וילכו לעבוד בתפקידים אחרים.

ניצן הורוביץ: היום השוק – שוק הביו-טק, שוק התרופות, חברות הסטרטאפ בנושאים רפואיים משגשגות.

ניצן הורוביץ: זה ה"בום" העולמי.

ניצן הורוביץ: יש הרבה ביקוש לרופאים בחברות האלה, עם שכר יותר גבוה ממה שאנחנו נותנים להם במערכת הציבורית.

ניצן הורוביץ: יש להם אופציות.

ניצן הורוביץ: הם לא ימשיכו לעבוד בצורת העסקה כזאת.

ניצן הורוביץ: כל מי שעובד במערכת הבריאות ובבתי החולים מכיר את בעיית השחיקה החריפה של צוותים רפואיים, במיוחד עכשיו – אנחנו אחרי כמעט שלוש שנים בקורונה, התורנויות האלה.

ניצן הורוביץ: והמתמחים הם השחוקים ביותר לפי סקרי השחיקה שעשינו במשרד הבריאות.

ניצן הורוביץ: רופאים שעושים תורנות זה לא רק אקסלים ולספור שעות, זה אנשים שהקדישו שנים מחייהם לשיפור ודאגה לבריאות של הישראלים, והם חלק מהמערכת שלנו.

ניצן הורוביץ: במקום שאנחנו נחבק אותם, אז א.

ניצן הורוביץ: הארגון היציג שלהם, בגלל שיקולים פנים-ארגוניים מול ארגון אחר בועט בכל הסיפור הזה ומנהל נגדי כבר שנה שלמה מלחמת הכפשות, למרות שהמתווה שאנחנו אימצנו במשרד הבריאות הוא המתווה של הוועדה של הר"י, והר"י גם בירכו על זה.

ניצן הורוביץ: אותו ציון חגי, שציטטת אותו – אני אראה לך את הווידיאו": יום למוחרת, כשפרסמנו את המתווה במסיבת עיתונאים, הוא במו קולו ופיו שיבח אותי ואותנו.

ניצן הורוביץ: אבל גם "מרשם" לקחו על זה קרדיט, ואז, פתאום זה נהיה חרפה, בושה, הרס ומכת מוות לרפואה.

ניצן הורוביץ: נו, באמת.

ניצן הורוביץ: אני מוכן להתווכח – ובמהלך השנה הזאת התווכחנו הרבה ודנו המון בנושא הזה – כשהטענה עניינית, כשאני רואה שהבן אדם בא בטיעון ענייני.

ניצן הורוביץ: כשהבן אדם הופך את העמדה שלו מיום אחד ליום השני רק בגלל שארגון אחר אמר משהו, אז אני לא – אז זה לא התייחסות עניינית.

ניצן הורוביץ: לצערי, במקום שאנחנו נחבק את המתמחים, הרופאים והרופאות הללו מרגישים שמערכת הבריאות נוטשת אותם; נוטשת גם את הבריאות הנפשית והפיזית שלהם.

ניצן הורוביץ: אני שומע יותר ויותר שהשילוב בין שעות עבודה כאלה לעומס והלחץ מאיץ עזיבה של המקצוע.

ניצן הורוביץ: כמו שאמרתי, יש לרופאים האלה חלופות.

ניצן הורוביץ: אלה אנשים מאוד משכילים וברמה גבוהה מאוד, ואנחנו צריכים לשמור עליהם.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להגיד – אגב, בהתייחסות למרכז, בדיוק כדי שזה לא יהיה קודם במרכז, נתנו את המתווה בפריפריה, אלא שגם בהיתר המקורי – ואגב, זה הכלל ביחסי עבודה, שאם מעסיק רוצה להעסיק באיזשהו מקום פחות מהשעות, הרי ההיתר הוא המקסימום, אז הוא יכול לעשות את זה.

ניצן הורוביץ: גם עכשיו, לפני שבכלל לפיד כתב ולפני שבכלל שאני דיברתי פה, גם בבית חולים במרכז, אם רצו – יכלו לקצר.

ניצן הורוביץ: אין לזה שום מניעה.

ניצן הורוביץ: לקצר אפשר; להאריך מעבר אי-אפשר.

ניצן הורוביץ: הם לא רצו ולכן הם לא קיצרו.

ניצן הורוביץ: אנחנו עומדים עכשיו בפני אתגר, ואני מסכים איתך: זו לא מציאות שלטונית שנראית תקינה.

ניצן הורוביץ: זה לא סביר שממשלה, רשות שלטונית, מוציאה מתווה, מוציאה הוראה, היתר – ואני מזכיר שההיתר של שרת הכלכלה הוא כמו חוק, צו – ובא משרד אחר ואומר:

ניצן הורוביץ: אני לא מסכים לזה ואני לא הולך איתכם.

ניצן הורוביץ: זה דבר שהוא באמת – אני אומר את זה – גם פוגע באמון הציבור.

ניצן הורוביץ: לו היו אומרים לי ומשכנעים אותי שבאמת זה בסדר שבן אדם יעבוד 26 שעות ברצף – אבל אף אחד הרי גם לא אומר את זה.

ניצן הורוביץ: כולם מבינים שצריך לקצר.

ניצן הורוביץ: אז למה לא עושים את זה?

ניצן הורוביץ: מסיבות שחלקן לא ענייניות, חלקן אגו, חלקן התעקשות, וחלקן מי יכופף למי את היד ו"אתם לא תגידו לי מה לעשות".

ניצן הורוביץ: לא מסיבות ענייניות.

ניצן הורוביץ: כן, יש לנו מחסור ברופאים, זה נכון, ובפריפריה עוד יותר.

ניצן הורוביץ: אז אנשים אומרים: איך תביא רופאים לקיצור?

ניצן הורוביץ: אז אני רוצה להסביר.

ניצן הורוביץ: מתווה הקיצור בעשרה בתי חולים, כמו שאנחנו קבענו, זה משהו כמו 180 תקנים.

ניצן הורוביץ: 180 תקנים – יש רופאים לאייש אותם.

ניצן הורוביץ: מעבר לזה, בגלל זה בדיוק אנחנו עושים תהליך הדרגתי.

ניצן הורוביץ: נכון שמחר בבוקר, אם נרצה לקצר בכל בתי החולים בארץ בכל המחלקות ולכולם, מחר בבוקר לא יהיה לנו מספיק, אבל בתוך כמה שנים יהיה.

ניצן הורוביץ: הרי אנחנו מגדילים במקביל את מספר הסטודנטים לרפואה.

ניצן הורוביץ: אנשים לומדים גם בחו"ל.

ניצן הורוביץ: אנחנו משנים את פני המקצוע.

ניצן הורוביץ: אנשים יבואו.

ניצן הורוביץ: זה תהליך הדרגתי.

ניצן הורוביץ: אז באים כל מיני דמגוגים ופופוליסטים: אבל אין לכם רופאים.

ניצן הורוביץ: נו, בטיעון הזה, אז למה רק משמרת של 26 שעות?

ניצן הורוביץ: שיעבדו 40 שעות.

ניצן הורוביץ: אם אין, שרופא אחד יעבוד שבעה ימים בשבוע 24 שעות ביממה.

ניצן הורוביץ: יש רופאים שממתינים, ולפעמים ממתינים הרבה זמן, לתקן להתמחות, ואותם ניתן לגייס לצורך איוש המתווה הזה בפריפריה די מהר.

ניצן הורוביץ: בגלל זה, אנחנו רוצים להתחיל בהיערכות.

ניצן הורוביץ: לגבי השלבים הבאים, כמו שכתוב בהיתר, אנחנו מתקדמים בהדרגה.

ניצן הורוביץ: חבל לי שכשהגענו, אחרי שנה של מאמץ, למצב כזה שבו תקציב – שהוא תקציב זעום, מספר קטן מאוד של תקנים, יחסית - - -

יואב קיש: לא תקציב, אתה אומר.

יואב קיש: אני אומר עוד פעם: אתה רגע אומר שהיועצת המשפטית תפתור לך את התקינה.

יואב קיש: בבתי חולים במרכז יש תקנים?

יואב קיש: אז מה - - -

ניצן הורוביץ: לא שיש להם.

ניצן הורוביץ: הם יכולים - - -

יואב קיש: אז הגיע הזמן שתעשה את זה.

יואב קיש: לא צריך – תקשיב.

ניצן הורוביץ: לא, אבל תקשיב, זה לא שאני מחלק תקנים מהכיס שלי.

ניצן הורוביץ: יש מערכת, יש משרד האוצר, יש נציבות שירות המדינה.

ניצן הורוביץ: זה לא אני קובע כמה תקנים.

יואב קיש: יש החלטת ממשלה, מה?

ניצן הורוביץ: אין החלטת ממשלה.

יואב קיש: מה לפיד אמר - - -

ניצן הורוביץ: לא, אין החלטת ממשלה, וייתכן בהחלט שתידרש החלטת ממשלה ברורה - -

יואב קיש: תעשה את זה.

ניצן הורוביץ: - - כדי ליישם את זה.

ניצן הורוביץ: אני אומר ואני אמרתי כאן:

ניצן הורוביץ: אני אומר דברים גלויים.

ניצן הורוביץ: אני לא מנסה לטשטש פה ולנסות לצבוע את זה באיזשהם צבעים.

ניצן הורוביץ: יש פה כשל, בעיניי.

יואב קיש: ברור.

ניצן הורוביץ: זה היה צריך להתחיל כבר באפריל.

ניצן הורוביץ: לא הייתה שום סיבה לגרור את זה, אלא שמדברים ומסיבות לא ענייניות – לא ענייניות, אני אומר את זה באחריות.

יואב קיש: לפחות זו האמת.

ניצן הורוביץ: זאת האמת.

יואב קיש: נכון.

ניצן הורוביץ: אם הייתי חושב שיש באמת בעיה מהותית, שיש פה איזה נזק מהותי, שייגרם איזה כשל – אני, באחריות שלי, ובמשרד הבריאות יש אנשים אחראיים, ואתה גם יודע את זה – לא היינו נותנים לדברים לא אחראיים לקרות.

ניצן הורוביץ: בדקנו את זה, סיכמנו, גיבשנו, כולם יודעים את זה, ומי שמצוי בעניין גם יודע למה זה הגיע למצב כזה – מסיבות לא ענייניות: אגו, מאבקי כוח וכל מיני פרינציפים, ובסוף המטופלים סובלים.

ניצן הורוביץ: אני מקווה – אני אומר כאן: אני לא מתכוון לוותר, וגם לא משרד הבריאות.

ניצן הורוביץ: אנחנו מתכוונים להתעקש על זה.

ניצן הורוביץ: אני שמח שראש הממשלה התערב.

ניצן הורוביץ: אנחנו נעמוד על כך שהתקציבים והתקנים יועברו בדיוק כפי שסוכם, ואנחנו נצא לדרך.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה לשר ניצן הורוביץ.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת קיש, האם - - -

יואב קיש: אני אסתפק בהחלטת ממשלה.

אמילי חיה מואטי: אני מאוד מודה לך.

אמילי חיה מואטי: חברות וחברים, כנסת נכבדה, לפני שתם סדר-היום, אני מבקשת לאחל, בשם כנסת ישראל, שנה טובה, ו"שיר הלל" מאת לאה גולדברג: "למדני אלוהיי, ברך והתפלל / על סוד עלה קמל, על נוגה פרי בשל / על החירות הזאת: לראות, לחוש, לנשום, / לדעת, לייחל, // למד את שפתותי ברכה ושיר הלל / בהתחדש זמנך עם בוקר ועם ליל ,/ לבל יהיה יומי היום כתמול שלשום.

אמילי חיה מואטי: / לבל יהי עליי יומי הרגל".

אמילי חיה מואטי: שנה טובה לכל בית ישראל.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: תם סדר-היום.