ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 137, 2022-06-01 00:00

מיקי לוי: היום ב' בסיוון התשפ"ב, 1 ביוני 2022.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את מליאת הכנסת.

מיקי לוי: שאילתה דחופה לשרת הפנים: מאגר ביומטרי של רשות האוכלוסין, של חבר הכנסת אורי מקלב, מכיוון שחברת הכנסת לסקי תקועה בפקקים.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: השאילתה שלי על - - -

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: אני מתנצל.

מיקי לוי: קידום חקלאות ירוקה על גגות.

מיקי לוי: אני מכיר את זה היטב, ראיתי את זה במעלה אדומים – מרשים מאוד, ללא חרקים.

אורי מקלב: על זה אני מדבר, זה כבר לא קיים.

מיקי לוי: בוקר טוב, גברתי השרה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדתי השרה, הנושא הוא קידום חקלאות ירוקה על גגות.

אורי מקלב: גברתי השרה, זה כמה שנים מנסים יזמים לקדם חקלאות ירוקה על גגות.

אורי מקלב: המיזם נתקע מכיוון שהרשויות המקומיות דורשות ארנונה גבוהה, הביורוקרטיה ארוכה לקבלת היתר בנייה.

אורי מקלב: שאילתה דומה בנושא נשלחה גם לשר החקלאות ופיתוח הכפר, בנושא מים.

אורי מקלב: ברצוני לשאול: 1.

אורי מקלב: מדוע לא מתקן משרדך את החוק באופן שהמיזם יהיה פטור מארנונה או קביעת תעריף נמוך?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: מדוע המשרד לא יוזם פטור או מסלול מהיר מהיתר תכנון ובנייה?

איילת שקד: תודה רבה, חבר הכנסת אורי מקלב.

איילת שקד: האמת שזה נושא חשוב ואני שמחה שאתה מעלה אותו.

איילת שקד: שימוש בגגות לצרכים חקלאיים תוך קידום ערכים סביבתיים ואקולוגיים, קודם כול זו תופעה שהיא יחסית חדשה והיא כמובן מבורכת.

איילת שקד: מי שמגדל באדניות או משהו כזה, צמחים על הגגות, אז הוא לא צריך כלום.

איילת שקד: הוא יכול פשוט לעשות את זה, הוא לא צריך לשלם ארנונה, הוא לא צריך היתר.

איילת שקד: הבעיה היא אם אתה רוצה כבר לשים חממות ודברים יותר רציניים.

איילת שקד: אז משרד הפנים מכיר בחשיבותן של היוזמות האלה ואני מבינה גם שצריך להוזיל עלויות וגם שסוגי הארנונה שקיימים כעת בעצם לא נותנים מענה לשימוש הזה.

איילת שקד: אני הנחיתי את הצוות המקצועי במשרד שלי להכין תיקון חקיקה בעניין סיווגי ארנונה רלוונטיים כחלק מחוק ההסדרים ונכניס גם את הסוגיה הזאת, אבל כן חשוב לי להגיד שמי שרוצה רק לגדל צמחים על הגג, יכול לעשות את זה.

איילת שקד: רק אם אתה רוצה לבנות חממות או מבנים, קונסטרוקציות, אז כבר צריך היתרים וארנונה, אבל כל עוד זה רק אדניות ועציצים וזה רק צמחים בלי מבנים, אז כל אחד יכול לעשות את זה.

ינון אזולאי: יש גדר.

ינון אזולאי: מה זה חממה?

איילת שקד: תראה, אנחנו עד היום לא התעסקנו בזה, כי זו תופעה חדשה יחסית.

איילת שקד: המדיניות שלי היא לאפשר כמה שאפשר בלי ביורוקרטיה, בלי היתרים ובלי ארנונה.

איילת שקד: אנחנו עושים ישיבות ונראה מתי כבר כביכול אי-אפשר, מה זה חממה שדורשת איזו ארנונה מינימלית והיתרים.

מיקי לוי: זה הופך להיות תעשייתי.

מיקי לוי: אני הייתי שם, פשוט.

איילת שקד: כן.

מיקי לוי: שאלת המשך, חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: כן, אם אפשר.

אורי מקלב: ראשית, אדוני היושב-ראש, אתה ציינת בתחילת דבריך שאתה ביקרת בחממה כזאת במעלה אדומים.

אורי מקלב: לצערי, היא נסגרה.

אורי מקלב: הוא היה פורץ דרך בעניין הזה, זה היה יכול להיות פורץ דרך מבחינת סטרטאפ ישראלי אפילו – אין הרבה מדינות, אולי בעוד איזו מדינה אחת.

אורי מקלב: היתרונות של החקלאות על גגות, ודאי, גברתי השרה, יכולים להיות רק אם זה יותר מסחרי.

אורי מקלב: אם מישהו רק שם על הגג איזה אדנית זה לא מה שהולך לעשות את ההשקעה הגדולה.

אורי מקלב: והרי יש בזה יתרונות רבים, ולא כאן המקום בכל אופן להאריך בעניין הזה.

אורי מקלב: אבל אני חושב, אם יורשה לי רק על ידי השרה – אולי מילה אחת בנושא הדרכונים, ששווה אולי התייחסות שלך.

איילת שקד: רגע, אתה יודע מה, חבר הכנסת מקלב?

איילת שקד: אני אתייחס מייד לדרכונים.

איילת שקד: יש לי כאן תשובה ממינהל התכנון ואני רוצה להקריא לך אותה, בסדר?

איילת שקד: ואז תשאל אותי על הדרכונים.

אורי מקלב: בסדר.

איילת שקד: מינהל התכנון רואה בשימוש בחזית החמישית של הבניין, זאת אומרת בגג, עיקרון חשוב שמקבל תשומת לב גדולה בעת האחרונה.

איילת שקד: ישנם שימושים אפשריים לחזית החמישית, אשר לכל אחד מעלות שונות.

איילת שקד: שטח הגג יכול לשמש לשימושים שונים, ובהם דוד שמש, פאנלים סולריים לאנרגיה מתחדשת, מתקנים לריסון מי נגר לצמצום נזקי שיטפונות והצפות, גגות ירוקים על מנת לצמצם איי חום עירוניים ולהוות חלופות לשטחים פתוחים, וכן מענה אקולוגי, חקלאות עירונית, גגות שמשמשים לפעילות פנאי, תרבות, מסחר.

איילת שקד: לכן, לא נכון לתעדף דווקא סוג אחד של שימוש אלא לוודא שהחזית מתוכננת ומנוצלת כהלכה.

איילת שקד: על מנת לוודא ניצול יעיל של משאב הקרקע פותח על ידי מינהל תכנון כלי לבחינת איכות התכנון העירוני שנקרא "מבט".

איילת שקד: בכלי זה, שמצורף לתוכניות עירוניות משמעותיות, היזמים עונים על שאלות מסוימות בכמה תחומים, ובהם סוגיית ניצול הגגות, במטרה שמי שמגיש את התוכנית יוכל לתת את הדעת על המשאב הזה.

איילת שקד: נוסף על כך, קיים רצון אף לשמר את האופציה להתחדשות עירונית והוספת קומות.

איילת שקד: מטעמים אלו ראוי לבחון את הגג באופן כולל ולא לאפשר העדפה של תשתית אחת על חשבון אחרת.

איילת שקד: כאמור, בעת הזאת לא נכון לקדם אפשרות של מתן פטור מהיתר או רישוי במסלול מקוצר לטובת גגות ירוקים בלבד אלא צריך לבחון את הדבר על כל השימושים האפשריים.

איילת שקד: יש לציין שאין צורך במתן היתר לחקלאות עירונית, כמו שאמרתי קודם.

איילת שקד: גם כיום ישנם בנייני משרדים ומסחר שיש על גגותיהם כוורות וחקלאות עירונית והן אינן נדרשות להיתר.

איילת שקד: דרישה להיתר תהיה רק במקרים חריגים שבהם יש מתקני תשתית משמעותיים או בנייה ממשית.

איילת שקד: טוב, עכשיו נעבור לדרכונים.

מיקי לוי: אתה רואה?

מיקי לוי: יש כבר התקדמות, חבר הכנסת, בתשובתה של השרה, אני אומר, יש כבר אור בקצה המנהרה.

אורי מקלב: יש לי הסתייגות.

אורי מקלב: אני לא חושב שזה המקום עכשיו להרחיב, אולי לקיים דיון נרחב.

אורי מקלב: אני לא חושב שכל מה שהם אומרים זה נכון, אבל אני לא רוצה לנהל את הוויכוח.

אורי מקלב: אני חושב שדווקא חשוב - - -

מיקי לוי: תשובות רשמיות של המשרד.

אורי מקלב: קודם כול, המציאות – שהרשויות המקומיות כן דורשות היתר בנייה, ופקחים סגרו, וההצעות הן רבות מסביב לעניין הזה והארנונה היא מאוד גבוהה.

אורי מקלב: גם במקום שהחליפו את זה ממסחר לתעשייה זה עדיין גבוה – חקלאות, כפי שאת אמרת, זה 0.01 לקרקע – אבל אם אמרת שהמשרד עכשיו לוקח את זה בצורה רצינית יותר אני סומך עליכם שתקדמו את זה.

אורי מקלב: היתרונות הם אולי רבים מהחסרונות לפי כל קנה מידה.

איילת שקד: כן.

אורי מקלב: בכל אופן, נושא הדרכונים.

אורי מקלב: זה ברור והכנסת כאן גם עדה למאמצים הגדולים שאת עשית במשרד כדי לתת מענה לביקוש.

אורי מקלב: היום להוציא דרכון זה משימה מאוד מאוד קשה, ואולי גם תופעת מאכערים נוצרה בגלל הדברים האלה.

אורי מקלב: עשיתם באמת – תומר מוסקוביץ' הופיע כאן מטעמך, העוזר שלך חזקי ליפשיץ היה פה, עשו מאמצים, אבל המציאות שרק אתמול ביררתי, באותו מקום בבני ברק שפתחתם, אין תורים גם כן.

אורי מקלב: אז מה את אומרת, מה את מבשרת לציבור?

אורי מקלב: ועוד שאלה קצרה.

אורי מקלב: אם אנחנו כבר מדברים עכשיו על הנושא הזה, בכל אופן התעריף או המחיר שמתבקש, האגרה היא גבוהה – 400 שקל ומעלה – ואחרי זה, בעוד זמן מה, הוא יתבקש לעשות את הדרכון הקבוע והוא יצטרך שוב לשלם, 255 שקלים.

איילת שקד: הוא לא.

איילת שקד: אז אני אסביר.

אורי מקלב: אם את תבשרי את זה פה אני חושב שזו בשורה גדולה.

איילת שקד: אז אני אבשר.

איילת שקד: קודם כול, אני באמת אבשר שבגלל מצוקת הדרכונים ושאנשים נאלצים להוציא דרכונים זמניים, מי שמוציא דרכון זמני יקבל פטור מאגרה לדרכון הביומטרי, זאת אומרת שהוא לא יצטרך לשלם פעמיים.

איילת שקד: זה קודם כול.

ינון אזולאי: אבל השרה, מה שאני יודע – גם בזמני הרי יש עלות.

ינון אזולאי: אם זה בנתב"ג, בשדה התעופה, זה 800 ומשהו, ואם זה בלשכת האוכלוסין זה 400 ומשהו.

איילת שקד: נכון.

ינון אזולאי: זה שהוא יקבל את הפטור על ה-250 זה עדיין לא פותר, כי לפעמים הוא הזמין שלושה שבועות קודם.

ינון אזולאי: אני מכיר מקרים שהוא הזמין חודש קודם והוא לא קיבל את זה.

איילת שקד: אני אסביר.

איילת שקד: זה מקרה אחר, אלה שני מקרים שונים, בוא נעשה סדר.

איילת שקד: קודם כול חשוב שתדעו שרשות האוכלוסין עשתה, באמת, עשינו בחודשים האחרונים מבצע יוצא דופן.

איילת שקד: מנהלי הלשכות והעובדים קורעים את עצמם.

איילת שקד: שימו לב למספרים: בינואר סיפקו בחודש אחד 115,000 דרכונים, במאי – 240,000 דרכונים.

איילת שקד: עלינו ביותר מ-100% רק בלשכות.

איילת שקד: פתחנו את הלשכה של הדרכונים הזמניים בבני ברק וכל אחד יכול למצוא שם תור לשלושת השבועות הקרובים.

איילת שקד: אם עכשיו אין, אז בצוהריים יהיה.

איילת שקד: כל יום נפתחים תורים לשלושת השבועות הקרובים, כך שאין מצב שאדם צריך דרכון היום ולא יכול להשיג אותו תוך שלושה שבועות.

איילת שקד: בנוגע לאגרה אני רוצה לחדד את שני המקרים שאמרתם: מי שמוציא דרכון זמני יקבל פטור מאגרה לדרכון הקבוע.

איילת שקד: זאת אומרת, אם אתם צריכים לטוס לחו"ל בקיץ תוציאו דרכון זמני, תקבעו תור לעוד חצי שנה ולא תצטרכו לשלם שוב את האגרה.

איילת שקד: חבר הכנסת אזולאי מדבר על מקרה קצת אחר, שהלכת והוצאת דרכון קבוע, אבל בגלל שזה לוקח זמן עד שהוא מגיע בדואר הוא לא הגיע בזמן, והיית צריך ללכת להוציא דרכון זמני.

ינון אזולאי: לא מהדואר - - - זה עדיין לא הונפק.

איילת שקד: לא משנה.

איילת שקד: הרשות תחזיר את הכסף, 250 שקל.

ינון אזולאי: - - -

איילת שקד: לא, הדרכון הרגיל זה 250 שקל.

ינון אזולאי: אני אומר, אני לא רוצה לפטור את הדרכון הקבוע.

ינון אזולאי: על הדרכון הקבוע הוא הלך ושילם.

ינון אזולאי: הוא לא אמור לשלם - - -

איילת שקד: אה, אתה רוצה שהוא לא ישלם את הדרכון הזמני.

ינון אזולאי: זה הגיוני.

ינון אזולאי: זה לא באשמתו - - -

איילת שקד: בסדר, אתה צודק, אתה צודק.

איילת שקד: אנחנו נטפל בזה.

אורי מקלב: למה צריך לשלם יותר?

אורי מקלב: הרי - - -

איילת שקד: תראה רגע, חבר הכנסת מקלב, בוא רגע נדבר למה הגענו לסיטואציה הזאת.

איילת שקד: דרך אגב, זה לא רק אנחנו, ברוב המדינות בעולם יש אותה בעיה.

איילת שקד: ברוב המדינות בעולם היה לוקח כמה חודשים.

איילת שקד: הגענו לסיטואציה הזאת כי במשך שנתיים אנשים לא טסו ולא בדקו אם הדרכון שלהם בתוקף או לא.

איילת שקד: כך נוצר איזשהו עומס מאוד גדול על הלשכות אחרי הצטברות של שנתיים שאנשים לא באו להוציא דרכונים.

איילת שקד: בסוף אם אדם צריך לטוס והוא רואה שפג לו התוקף של הדרכון אז יש לו שלוש אפשרויות: או לנסות לקבוע תור רגיל או תור זמני – ושוב, אני חוזרת ומה שאני אומרת עכשיו זה חשוב, אדם יכול לקבל תור לשלושת השבועות הקרובים.

איילת שקד: אם כרגע אין – בצוהריים יהיה.

איילת שקד: כל יום נפתחים תורים חדשים בבני ברק; או אם הוא באמת נתקע ולא שם לב אז נתב"ג זה המוצא האחרון.

איילת שקד: אין אף אדם שרוצה לטוס ולא יוכל.

איילת שקד: קודם כול שנדע את זה.

איילת שקד: עוד משהו חשוב, כל מי שיש לו דרכון זר יכול לטוס חופשי.

איילת שקד: אנשים לפעמים שולחים לי בווטסאפ, הם לא יודעים אם מותר להם או לא.

איילת שקד: אני מקבלת הרבה פניות ציבור באופן אישי.

איילת שקד: אז חשוב שגם אתם תסבירו את זה לציבור.

איילת שקד: עד לפני כמה חודשים אזרח ישראלי לא היה יכול לטוס עם דרכון זר מישראל.

איילת שקד: אבל בגלל המצוקה כרגע, עד סוף השנה – ואני כנראה גם אאריך את זה ל-2023 – אנשים יוכלו לטוס מהארץ עם דרכון זר, כך שלמי שיש דרכון זר ופג התוקף של הדרכון הישראלי, פשוט שיקבע בצורה מסודרת לאוקטובר-נובמבר ובינתיים יטוס עם הדרכון הזר.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: עוד שנייה, לפני שקבוצת החיילות ביציע מפלוגת ראם ילכו, אני מברך אתכן על ביקורכן בכנסת.

מיקי לוי: ברוכות הבאות.

איילת שקד: ברוכות הבאות.

איילת שקד: כל הכבוד.

ינון אזולאי: גברתי השרה - - - אמרת דבר גדול לגבי הזמנים שיחזירו את הכסף הזה למי שהזמין קודם - - -

איילת שקד: נכון.

ינון אזולאי: אז חשוב שתצא הוראה, כי אנשים פונים, יש לנו פניות ציבור.

איילת שקד: אנחנו נוציא על זה היום הודעה מסודרת.

ינון אזולאי: זו בשורה.

איילת שקד: כן, כן.

איילת שקד: נוציא הודעה מסודרת.

איילת שקד: אני צריכה למשוך זמן, אז אני אסכם.

איילת שקד: אני רוצה לסכם את עניין הדרכונים: עשינו שורה של צעדים כדי שכרגע כל מי שצריך דרכון, יהיה לו דרכון.

איילת שקד: אני חוזרת על מה שעשינו: קודם כול מי שיש לו דרכון זר יכול לטוס עם דרכון זר; מי שצריך להוציא דרכון ואין לו תור בלשכות קובע תור בבני ברק – יש שם לשכה של דרכונים זמניים.

איילת שקד: כל יום נפתחים תורים, ועקרונית כל אדם אמור למצוא תור לשלושת השבועות הקרובים.

ינון אזולאי: אתם תפתחו עוד מקומות כאלה?

איילת שקד: לא.

איילת שקד: בינתיים אנחנו רואים שזה מספיק.

איילת שקד: אין כמו בני ברק – עובד כמו שצריך.

איילת שקד: אני גם רוצה להגיד מכאן תודה לראש עיריית בני ברק.

איילת שקד: תמסור לו ממני כי הוא באמת עזר לנו מאוד להקים את הלשכה.

ינון אזולאי: זה יהרוס לו את הפריימריז - - -

איילת שקד: לא, אבל זה שירות לציבור.

אורי מקלב: - - -

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת מקלב.

איילת שקד: אז תמסור לו תודה.

איילת שקד: עוד שתי בשורות שהעלו חברי הכנסת:

איילת שקד: אחת – מי שמוציא דרכון זמני יקבל פטור מהאגרה על הדרכון הקבוע, ומי שנאלץ להוציא דרכון זמני אחרי שהוציא דרכון קבוע כי הוא לא הספיק לקבל אותו, אז הוא יקבל פטור מהאגרה של הדרכון הזמני.

אורי מקלב: - - - למה - - -

איילת שקד: כי בסוף אנחנו חייבים שאנשים ילכו להוציא דרכון ביומטרי.

איילת שקד: בסוף יש אינסנטיב, יש תמריץ, ללכת להוציא דרכון ביומטרי.

מיקי לוי: תודה.

אורי מקלב: - - -

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת מקלב.

מיקי לוי: צריך להתקדם בסדר-היום.

מיקי לוי: תודה רבה, השרה.

מיקי לוי: שאילתה דחופה נוספת, של חברת הכנסת לסקי.

מיקי לוי: נראה לי שתצטרכי לחזור על כל ההסבר מחדש בנושא הדרכונים.

מיקי לוי: חברת הכנסת לסקי, קצר וקולע.

גבי לסקי: תודה, כבוד היושב-ראש.

גבי לסקי: תודה גם לשרה על שחיכתה לי, תודה רבה.

גבי לסקי: הממונה על היישומים הביומטריים דרש ממשרד הפנים בשלושה דוחות למחוק מאגר ביומטרי בלתי חוקי שנמצא ברשותו.

גבי לסקי: היום פורסם שהמשרד חלק את המאגר עם רשות נוספת.

גבי לסקי: ברצוני לשאול: איך ייתכן שרשויות השלטון מחזיקות מאגרים בלתי חוקיים וחולקות אותם ביניהן?

גבי לסקי: תודה רבה.

איילת שקד: בשלושה דוחות דרש הממונה על היישומים הביומטריים ממשרד הפנים למחוק מאגר ביומטרי שנמצא ברשותו.

איילת שקד: היום פורסם שהמשרד חלק את המאגר עם רשות נוספת.

איילת שקד: בבסיסו של הפרויקט הביומטרי במדינת ישראל עמדה ההבנה כי רשות האוכלוסין וההגירה נדרשת להחזיק תמונות פנים של האזרחים והתושבים הנכללים בפרויקט, וזאת כדי לאפשר מתן שירות סביר ומיידי לפונים אליה בהיבטים של זיהוי ומניעת התחזויות.

איילת שקד: כדי שרשות האוכלוסין לא תחזיק מאגר תמונות ביומטרי מחוץ למאגר הביומטרי ניתן פתרון טכנולוגי הולם.

איילת שקד: התמונות שהורכשו על ידי רשות האוכלוסין עברו עיבוד – הפחתה שבוצעה על ידי אלגוריתם שנכתב ייעודית למטרה הזאת.

איילת שקד: הוא לא רק מעביר את התמונה לגוני אפור, אלא גם מעמיס לתמונות הרבה רעשי רקע – כל מיני נקודות שחורות – שמעוותים את התמונה.

איילת שקד: ואולם, גם אחרי העיבוד האמור התמונה נשארת כזאת שהאדם שהוא עובד רשות האוכלוסין יוכל להשתמש בה לזיהוי באופן ויזואלי לצורך מילוי תפקידו.

איילת שקד: הפתרון באותה עת מנע לחלוטין את האפשרות לשימוש במערכות להשוואה ביומטרית בתמונות המופחתות האלה.

איילת שקד: לאחרונה, עם התקדמות הטכנולוגיה, מנועי ההשוואה המשמשים ליישומים ביומטריים התקדמו באופן משמעותי, ומשכך, למעשה, ההתקדמות הטכנולוגית הכללית הפכה את ההשוואה הביומטרית אפשרית גם עם התמונות המופחתות.

איילת שקד: משכך העיר הממונה על היישומים הביומטריים שהתמונות המופחתות בידי רשות האוכלוסין כבר אינן מופחתות באופן מעשי כמוגדר בחוק, ולכן יש לרשות האוכלוסין בעיה עם החזקת תמונות באופן שאינו עומד בהוראת החוק אף כי בוצעה הפחתה שבשעתה הלמה את הוראות החוק.

איילת שקד: מנגד, אין לרשות האוכלוסין דרך להמשיך ולתת שירות ללא התמונות האמורות.

איילת שקד: הועלו כמה רעיונות לפתור את הבעיה, והפתרון שמתגבש, כמו כל הפתרונות שנבחנו, מחייב שינוי חקיקה.

איילת שקד: הרשות מקדמת עבודת מטה ומכינה את השינויים שיגובשו בחקיקה, וכאשר ייכנסו לתוקף תיפתר הבעיה.

איילת שקד: לגבי העברת התמונות – לא הועבר מאגר התמונות; מדובר בהעברה של תמונות מופחתות.

איילת שקד: כאשר הוצף העניין במסגרת דיוני פיקוח עם הממונה על היישומים הביומטריים, נערך בירור בנושא, והלשכה המשפטית הוציאה הנחיה להפסיק את העברת התמונות, וכך נעשה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: שאלת המשך.

מיקי לוי: גברתי השרה, עוד רגע.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי – שאלת המשך, בבקשה.

מיקי לוי: שאלה נוספת, יותר נכון.

ינון אזולאי: גברתי השרה, אדוני היושב-ראש, אני חבר בוועדת הכספים, ומגיעות העברות – אגב, אני חייב גם לפרגן לסמנכ"ל החדש שלך, שיקי הראל, אדם מוכשר, אדם טוב, אז מילה טובה, ושיצליח בתפקיד.

ינון אזולאי: הוא בסך הכול חדש בתפקיד.

ינון אזולאי: מכירים אותו.

ינון אזולאי: בחירה נכונה בהליך.

ינון אזולאי: יש את דוח הירש, שאנחנו יודעים שהעברות תקציביות מגיעות לוועדת כספים, ועלתה השאלה בדוח הירש לגבי הרשויות הערביות.

ינון אזולאי: אגב, גם ברשויות הערביות אומרים שהייתה ויש בעיה של כל מיני פרוטקשנים למיניהם ומכרזים שמגיעים בסופו של דבר לארגוני הפשיעה.

ינון אזולאי: איך אתם עכשיו, כשמעבירים כל כך הרבה כספים, אוכפים ולא עוקפים את דוח הירש ומיישמים את המסקנות של דוח זה?

ינון אזולאי: תודה.

איילת שקד: אז אתה טועה, חבר הכנסת אזולאי, ואני אסביר לך מה מקור הטעות.

מיכאל מלכיאלי: הוא טועה לגבי הסמנכ"ל או לגבי הדבר השני?

איילת שקד: לא, הסמנכ"ל נהדר, שלא יהיו אי-הבנות.

איילת שקד: הסמנכ"ל נהדר.

איילת שקד: אני אסביר על דוח הירש: דוח הירש זה יוזמה שלנו, של הממשלה הזו; קיבלנו מידע מודיעיני שלאורך השנים חלק מהמכרזים של הרשויות הערביות – מפעילים אותם גם ארגוני פשיעה, ורצינו למנוע את זה.

איילת שקד: מה שדוח הירש קובע – והוא מיושם – זה שכספים שעוברים לפיתוח ותשתיות – לא הכספים של השוטף אלא כספים שעוברים לפיתוח ותשתיות – ישמשו אם המכרז יופעל על ידי השלטון המקומי או על ידי האשכולות.

איילת שקד: וזה בביצוע.

ינון אזולאי: אגב, בוועדת כספים אמרו לנו שיש מכרזים, הרבה מכרזים, שמגיעים לרשויות המקומיות ועליהם אין מעקב.

ינון אזולאי: בגלל זה אתם צריכים לשים לב שדוח הירש גם על - - -

איילת שקד: בסדר, אני אבדוק את זה.

איילת שקד: אני רק אומרת שצריך להבדיל בין כספים של שוטף לכספים של פיתוח.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, שאלה נוספת, ובזה נסיים.

אחמד טיבי: גברתי השרה, היום פורסמה בישראל היום ידיעה של אריאל כהנא שאת מתכננת רפורמה דרמטית, על פי הידיעה, שתגדיל ותחזק את ההתיישבות היהודית בגליל ובנגב.

אחמד טיבי: היום יש הצעת החוק של ניר אורבך שמתקנת את חוק ועדות קבלה ביישובים קהילתיים, להגדיל את מספר המשפחות.

אחמד טיבי: האם יש קשר?

אחמד טיבי: האם מטרת שני הדברים – גם ההחלטה שלך על פי ישראל היום וגם הצעת החוק – היא לשנות את המאזן הדמוגרפי בגליל או בנגב לטובת היהודים?

איילת שקד: אני אסביר.

איילת שקד: בהחלט יש קשר.

איילת שקד: אני גם זו שדחפה וביקשה מחברי הכנסת של ימינה – גם מיום טוב כלפון וגם מניר אורבך – להגיש את חוק ועדת קבלה, ואני אסביר.

איילת שקד: ליישובים הערביים בגליל אין מכסה; ליישובים היהודיים בגליל יש מכסה.

איילת שקד: זה כשלעצמו דבר בלתי מתקבל על הדעת.

איילת שקד: יש את תמ"א 35, שזה דבר שאתם מכירים, תוכנית מתאר ארצית.

איילת שקד: בתמ"א 35 יש לוח שנקרא לוח 2.

איילת שקד: בלוח 2, ליד היישובים הכפריים, יש מספר המשפחות שיכולות לגור בהם.

איילת שקד: נגיד, יישוב ספציפי – 350; יישוב אחר – 400.

איילת שקד: ממש כמו מדיניות הספר הלבן.

איילת שקד: אני נכנסתי למשרד ודי נחרדתי כשראיתי את זה.

איילת שקד: אני מובילה שני מהלכים שהם מקבילים: האחד – שיאפשרו להרחיב את היישובים האלה.

איילת שקד: דיבר איתי ראש מועצת משגב, לדוגמה, דני עברי, והוא אומר: הצעירים שלנו, הצעירים של משגב, לא יכולים לקנות בית במועצה האזורית משגב, הם צריכים ללכת למקומות אחרים, כי אין מספיק בתים, כי יש החלטה מטופשת מלפני הרבה שנים – שאף אחד עד שאני נכנסתי למשרד לא טרח לקרוא עליה תיגר – שיישוב מסוים לא יכול לגדול מעל 350 בתים.

איילת שקד: אז מה שאני עושה זה מגדילה את לוח 2 בפריפריה ב-50%.

אוסאמה סעדי: הוא יכול לגדול, אבל רק דרך ועדות קבלה.

אוסאמה סעדי: מה שאת אומרת זה שגם - - -

איילת שקד: אלה שני דברים שונים.

אוסאמה סעדי: - - - מגדילים את זה - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, חבר הכנסת סעדי, תודה.

מיקי לוי: תן לשר להשלים.

איילת שקד: אלה שני דברים שונים.

איילת שקד: זה שני דברים שונים, אבל שניהם חשובים.

איילת שקד: לא, לא, אוסאמה, היום אותם יישובים, בגלל לוח 2, בלי קשר לוועדות קבלה, לא יכולים לגדול אם הם מגיעים למספר שכתוב בלוח 2.

איילת שקד: האמת, כשאני ראיתי את הלוח הזה די הזדע

איילת שקד: זעתי ולא הבנתי איך עד היום לא טיפלו בזה.

איילת שקד: אז אני מגדילה – אני מבקשת מהמועצה הארצית לתכנון ובנייה להגדיל את לוח 2 בפריפריה ב-50%, באזורים כמו אשקלון.

איילת שקד: זה נקרא אזורי א', זה הפריפריה.

איילת שקד: הטבעת השנייה זה אזורי ב', ושם – ב-30%, ובמרכז כמעט לא.

איילת שקד: המשמעות היא לחזק משמעותית את הפריפריה ולאפשר ליישובים קהילתיים – מועצה אזורית משגב זו דוגמה מעולה – לאפשר ליישובים הקהילתיים האלה, לילדים שלהם, להמשיך לגור שם, וגם למי שרוצה לבוא לגור שם.

איילת שקד: זהו.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: השרה מרב מיכאלי, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, כבוד השרה.

מרב מיכאלי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גינזבורג, סכנת המוות בכביש 4, בבקשה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: גברתי השרה, בכביש הערבה נהרגו מעל 80 בני אדם בשני העשורים האחרונים, מהם ארבעה בסוף השבוע האחרון, למגינת לב כולנו.

איתן גינזבורג: חרף ההבטחות, תשתיות הכביש לא שודרגו.

איתן גינזבורג: רצוני לשאול: 1.

איתן גינזבורג: מהן תוכניות המשרד לשדרוג הכביש?

איתן גינזבורג: 2.

איתן גינזבורג: מה התקציב לשדרוג והאם יצאו מכרזים?

איתן גינזבורג: 3.

איתן גינזבורג: מה לוחות הזמנים לתחילת ולסיום העבודות?

איתן גינזבורג: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מבקש שנייה אחת.

מיקי לוי: יש כאן שלוש שאילתות שהן דומות במהותן.

מיקי לוי: כדי לחסוך וכדי שלא תחזרי על אותם דברים, יש שאילתה דחופה נוספת, של חבר הכנסת סעדי, ואחריו – אזולאי.

מיקי לוי: כולן בנושא כביש 90, ולכן איחדתי אותן.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד השרה, ביום שבת ארבעה בני אדם נהרגו ושלושה נפצעו בתאונה קטלנית בין שני כלי רכב בכביש 90.

אוסאמה סעדי: מפאת כבודם של הנפטרים אני מציין את שמותיהם: עומר עביד, בן 65, נכדיו נור, בת 13, ודאוד, בן 4, ומאיה קדוש, בת 38 מבאר שבע.

אוסאמה סעדי: יהי זכרם ברוך, אללה ירחמהם.

אוסאמה סעדי: שלושה מההרוגים הם בני משפחה אחת, כאמור, מירושלים המזרחית.

אוסאמה סעדי: ברצוני לשאול, כבוד השרה: מדוע לא יורחב כביש 90 וישודרג במטרה לשים סוף לקטל בכביש מוות זה ובכלל?

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: תודה, אדוני היושב-ראש.

ינון אזולאי: גברתי השרה, במוצ"ש התרחשה תאונת דרכים ובה נהרגו ארבעה בני אדם.

ינון אזולאי: ב-20 השנים האחרונות נרשמו למעלה מ-80 הרוגים בכביש הזה.

ינון אזולאי: אין שבוע שאין שם פצועים קשה ואין שבוע שאין הליקופטרים על הכביש שמחלצים אנשים.

ינון אזולאי: רצוני לשאול: 1.

ינון אזולאי: מדוע לא סוללים כביש עם ארבעה מסלולים, שני נתיבים לכל כיוון, עם גדר הפרדה בין הנתיבים?

ינון אזולאי: 2.

ינון אזולאי: האם בכוונת המשרד להרחיב את הכביש והאם יש מימון לכך?

ינון אזולאי: ומשהו שלא בהמשך השאילתה – אצטרף גם אני לניחומים למשפחות האבלות על יקיריהן.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה.

מרב מיכאלי: תודה, אדוני.

מרב מיכאלי: אז קודם כול, אני רוצה לשלוח ניחומים עמוקים למשפחות, ספציפית על התאונה המחרידה שראינו בסוף השבוע, אבל בכלל לכל המשפחות השכולות מתאונות הדרכים שאנחנו נאבקות ונאבקים בהן.

מרב מיכאלי: ואני חייבת להגיד לכם, ואמרתי את זה גם כאן מעל הדוכן יותר מפעם אחת, הכבישים המסוכנים הם בראש התיעדוף של קבלת החלטות – זאת אומרת, הקריטריונים שלפיהם אנחנו מקבלות ומקבלים החלטות באילו כבישים להשקיע, ולצערי אין מספיק כסף בשביל לטפל בכל הכבישים שלנו כמו שראוי היה לנו לטפל בהם.

מרב מיכאלי: אבל הכבישים המסוכנים, וספציפית כביש 90, אני הודעתי כבר לפני חודש שהמקטע מצומת קטורה, מקטע של 20 קילומטר, הוא כבר מתוקצב, הוא כבר בעיצומו של התכנון המפורט הסופי, ובאוגוסט יצא מכרז בתקציב של 300 מיליון שקלים לשדרוג, הרחבה, כל מה שצריך לקטע הזה.

מרב מיכאלי: אחרי התאונה המחרידה שהייתה בשבת, עשיתי דיון חירום ביום שני בבוקר במשרדי.

מרב מיכאלי: השתתפו בו כל הגורמים.

מרב מיכאלי: לא רק משרד התחבורה, אלא משטרת התנועה, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים וגם משרד האוצר.

מרב מיכאלי: והחלטנו על תוכנית שהיא מדורגת, שכן החלק של הכביש המכונה כביש הערבה הוא חלק של 120 ק"מ שעלות ההרחבה שלו היא 2 מיליארד שקלים.

מרב מיכאלי: אבל חשוב יותר מזה, חבר הכנסת גינזבורג, חבר הכנסת אזולאי וחבר הכנסת סעדי, חשוב יותר להבין שאי-אפשר ואין דרך לקחת את כל 120 הקילומטרים האלה ולהרחיב אותם בבת אחת.

מרב מיכאלי: אם אתה מייצר בעצם אתר בנייה של 120 ק"מ, אתה יוצר מצב מסוכן עוד יותר מהמצב כרגע.

מרב מיכאלי: ולכן, החלטנו על תוכנית טווח מיידי, טווח בינוני וטווח ארוך.

מרב מיכאלי: ולשמחתי, שר האוצר ואני הכרזנו אתמול על החלטה כן להיכנס לתוכנית הרב-שנתית של תקצוב כל 2 המיליארד האלה במתווה שנפרסם אותו בהקדם לפי שנים להרחבת כל החלק הזה של הכביש, כל 120 הקילומטר.

מרב מיכאלי: אבל גם בטווח הביניים אנחנו נעשה דברים כמו נתיבי עקיפה, כמו מפרצי עצירה, כמו תוספות של תאורה, וכן גם תוספת של אכיפה.

מרב מיכאלי: אני הטלתי על יושב-ראש הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים לשבת עם כל הגורמים כדי להביא את הפרטים של הדבר הזה, לא לדבר רק בעקרונות.

מרב מיכאלי: ועד שלושה שבועות הוא צריך להציג לי את התוכנית הספציפית הזאת, ואני אשמח לשתף אתכם בה כשהיא תהיה.

מרב מיכאלי: אבל לסיכום צריך להגיד, שכביש 90 סוף-סוף הולך לקבל את הטיפול שמגיע לו.

מרב מיכאלי: אני אגיד שחוץ מכבישים מסוכנים, אני שמתי בראש סדר העדיפויות שלנו את הגליל והנגב, הערבה והגולן.

מרב מיכאלי: המצב של כביש 90 הוא עוד אחת מהעדויות לאופן שבו המקומות האלה הוזנחו כל כך הרבה שנים.

מרב מיכאלי: ויש כבר, כאמור, מקטע ראשון שיוצא למכרז ב-300 מיליון שקל באוגוסט.

מרב מיכאלי: התכנון שלו כבר – התכנון סופי, צריך להגיד, לא התכנון הראשוני – התכנון הסופי הוא כבר בהליכים מאוד מתקדמים, לכן אפשר יהיה באוגוסט להוציא את המכרז.

מרב מיכאלי: והשאר, תוך שלושה שבועות אנחנו ניתן את התוכנית המלאה להשלמת שדרוגו של הכביש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: רגע, יש כמה שאלות המשך ואני רוצה לרכז את כל השאלות.

מיקי לוי: יש שאלת המשך לשואלים.

מיקי לוי: חבר הכנסת גינזבורג, בבקשה.

איתן גינזבורג: תודה, גברתי השרה.

איתן גינזבורג: המידע שהעלית עכשיו הוא מאוד מאוד חשוב.

איתן גינזבורג: בהמשך לתשובתך, לצערנו לא קיבלנו פירוט על המתווה, על לוחות הזמנים כפי שביקשתי, ואם יצאו מכרזים.

איתן גינזבורג: הבנו שיצא מכרז רק למקטע של 20 הקילומטרים.

איתן גינזבורג: מתי העתידיים?

איתן גינזבורג: האם יש תכנון מפורט או תכנון כלשהו לשאר המקטעים?

איתן גינזבורג: אני מבין ש-120 קילומטר זה מורכב יותר.

איתן גינזבורג: אבל האם יש מעבר ל-120 ק"מ האלו עוד תוכניות קיימות, מפורטות, ואם בכלל?

איתן גינזבורג: ומתי המכרזים הללו אמורים לצאת?

איתן גינזבורג: ומה כולל השדרוג?

איתן גינזבורג: האם זה כולל תאורה?

איתן גינזבורג: האם זה כולל הרחבה?

איתן גינזבורג: האם זו הפרדה?

איתן גינזבורג: והאם בינתיים, עד אז, תוסיפו גם, למשל, תמרורים או דברים אחרים כאלה?

מרב מיכאלי: אדוני, אתה רוצה שאלה נוספת לכל השואלים קודם?

מיקי לוי: הוא – זכותו, כי הוא שואל השאילתה, ואחר כך שאלות נוספות את כולם יחד.

מרב מיכאלי: הבנתי.

מרב מיכאלי: בסדר גמור.

מרב מיכאלי: אז, חבר הכנסת גינזבורג, כפי שציינתי, משום שאי-אפשר לעשות את כל ה-120 ביחד בלאו הכי - - -

איתן גינזבורג: - - - אבל תכנון אפשר - - -

מרב מיכאלי: תכנון בגדול, תכנון ראשוני, תכנון סטטוטורי לכביש הזה קיים.

מרב מיכאלי: לא נכון לעשות תכנון פרטני מוקדם מדי, שכן אז הוא כבר יוצא לא רלוונטי לזמן.

מרב מיכאלי: ברגע שיהיה לנו המתווה שעכשיו אנחנו מתחילות ומתחילים לעבוד עליו, בהחלטה שהתקבלה כן לעשות את כל 120 הקילומטר בתוכנית רב-שנתית, אז נעשה גם לוח זמנים מתי יהיה התכנון ולתקצוב.

איתן גינזבורג: - - -

מרב מיכאלי: אני עונה לאדוני.

מרב מיכאלי: תראה, צריך להגיד ביושר, לפעמים התקצוב הוא הבעיה.

מרב מיכאלי: אבל לפעמים גם יש דברים אחרים.

מרב מיכאלי: גם אילו היו היום כל 2 מיליארד השקלים, אי-אפשר היה ולא נכון לצאת לעבודה על כל הקטע.

מרב מיכאלי: אמרתי, אני תוך שלושה שבועות אקבל מיושב-ראש הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים קודם כול את תכנון הביניים לדברים שכוללים, כמו שאמרתי, פתרונות שהם אינם הרחבה מלאה, אלא הפתרונות הנוספים של נתיבי עקיפה ומפרצי חניה, ותאורה והפרדות בחלק מהמקרים.

מרב מיכאלי: אנחנו במקביל, יחד עם שר האוצר ומשרד האוצר נעבוד על המתווה להרחבה ושדרוג של כלל הכביש.

מרב מיכאלי: ואז נוכל להציג את לוח הזמנים.

מרב מיכאלי: ואז מן הסתם זה גם ילך ללוח זמנים של תכנון.

מרב מיכאלי: לשאלתך, מה כולל השדרוג של 20 הק"מ?

מרב מיכאלי: הרחבה לארבעה נתיבים; הפרדה קשיחה, חד משמעית, בשני נתיבים.

מרב מיכאלי: זה דבר שחשוב מאוד מאוד לעשות אותו.

מרב מיכאלי: שוליים כמו שצריך.

מרב מיכאלי: מבחינת תאורה, אני חייבת להגיד שאני לא יודעת אם הכוונה היא למה שנקרא עיני חתול או לתאורה מלאה.

מרב מיכאלי: אני צריכה לחזור אליך לגבי זה.

מרב מיכאלי: אני לא יודעת לענות על זה כאן, לא זוכרת כאן ועכשיו כרגע.

מרב מיכאלי: אבל אני כן אגיד לך שהשדרוג ייעשה, מבחינת איכות כביש, בסטנדרט הגבוה ביותר שנתיבי ישראל יודעים לעשות.

מרב מיכאלי: אני שאלתי שלשום בדיון ספציפית לגבי איכות הכביש שייסלל, ונעניתי שהאיכות תהיה באמת בהשקעה הגבוהה ביותר.

מיקי לוי: תודה רבה.

מרב מיכאלי: לפני שאני מעביר את רשות הדיבור לשאר חברי הכנסת – חבר הכנסת סעדי, שאלה נוספת?

מרב מיכאלי: אז עוד שנייה, בבקשה.

מרב מיכאלי: אני מבקש לקבל בברכה בביקורם בכנסת את חיילי יחידת המודיעין בפיקוד המרכז.

מרב מיכאלי: ברוכות וברוכים הבאים.

מרב מיכאלי: מהממות, שלום, היי.

מיקי לוי: ואני מבקש לכבד בברכה את צוות - - -

ינון אזולאי: מהממים ומהממות.

מרב מיכאלי: כן, כן.

מרב מיכאלי: מהממות ומהממים, כמובן.

מרב מיכאלי: תודה, רבותיי.

מיקי לוי: ואני מבקש לקבל בברכה בביקורם בכנסת את צוות ותיקים מסיירת גולני, ברוכים הבאים.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, גברתי השרה, תודה על התשובה, אבל אנחנו כבר שומעים תוכניות על גבי תוכניות, ושנים על גבי שנים.

אוסאמה סעדי: ואכן בקטע של 40 הקילומטרים קרוב לאילת – ואנחנו כולנו נסענו בכביש הזה ונוסעים בכביש הזה – באמת דו-נתיבי וכמעט אין שם תאונות.

אוסאמה סעדי: ואני חושב שבמסגרת התקציב וגם במסגרת התקציב של משרד התחבורה, צריך לעשות תיעדוף וצריך לתת לכביש הזה, שבאמת כל תאונה שם היא תאונה קטלנית, כמו התאונה הזאת שהייתה יכולה להימנע.

אוסאמה סעדי: ארבעה הרוגים, הייתה יכולה להימנע אם היו שני נתיבים או אפילו נתיב מילוט.

אוסאמה סעדי: אבל כאשר יש תאונה חזיתית אז זה מה שקורה.

אוסאמה סעדי: ואני חושב שצריך לתת פתרונות מיידיים.

אוסאמה סעדי: לא עוד לטווח ארוך, ולא עוד לגבי שנים.

אוסאמה סעדי: התושבים שם והאזרחים שם, ערבים ויהודים, אומרים: די כבר לכביש הזה.

מרב מיכאלי: (אומרת בערבית: מאה מתוך מאה.

מרב מיכאלי: ) הוא שאמרתי.

מיקי לוי: 300 מיליון שקל, היא אמרה.

מרב מיכאלי: לא רק 300 מיליון שקל.

מרב מיכאלי: אמרתי, תהיה תוכנית – 300 מיליון שקל למקטע שכבר ישודרג ויורחב.

מרב מיכאלי: אבל מעבר לזה, כפי שאמרתי, חבר הכנסת סעדי היקר, יש תוכנית שמתגבשת בימים אלה בדיוק לטווח המיידי ולטווח הבינוני, לעשות את כל הדברים עד שנעשה את ההרחבה המלאה.

מרב מיכאלי: לגבי הבטחות שהיו בעבר, הן לא היו בתקופתי.

מרב מיכאלי: אני לוקחת אחריות על תקופתי.

מרב מיכאלי: אני הבטחתי להידרש לזה, ואכן הקצבתי כסף למקטע הראשון, והוא יוצא לפועל כבר בימים אלה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מרב מיכאלי: רגע, תשובה לחבר הכנסת גינזבורג, תאורה ועיני חתול.

מרב מיכאלי: יש ניתוח של המקטעים מבחינה בטיחותית ומבחינה סביבתית, והפתרונות של תאורה ועיני חתול מותאמים לכל מקטע גם בקטע המשודרג לפי הדבר הנכון מבחינה מקצועית.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: יש כמה חברי כנסת, אני נותן לכולם לפי סדר ההגשה.

מיקי לוי: אתם תשאלו, בבקשה, קצר וקולע, והשרה תאגד את כלל השאלות.

אוריאל בוסו: - - -

מיקי לוי: אני יודע, רשום.

מיקי לוי: השרה תאגד את כלל השאלות.

מיקי לוי: אם הן אחידות, טוב.

מיקי לוי: אם לא תרשמי לעצמך בבקשה, אני יכול לתת לך גם כלי כתיבה.

ינון אזולאי: אני בשאלה נוספת.

מיקי לוי: אתה בשאלה נוספת, אני מתנצל.

מיקי לוי: אתה ראשון.

מיקי לוי: אחריו – חברי הכנסת סטרוק, בוסו, מקלב, מלכיאלי ועודה.

ינון אזולאי: גברתי השרה.

ינון אזולאי: אנחנו שומעים ושומעות פה את התשובה אך אנחנו לא מקבלים ומקבלות את התשובה הזאת, מכיוון שאם אנחנו צריכים וצריכות להביא תקציב עבור כביש 90, אני חושב שאם תבואו לוועדת כספים ואנחנו כחברי וחברות הוועדה בוועדת כספים נעשה הכול על מנת להביא לך ולך את 2 מיליארד השקלים האלה דווקא בהעברות תקציביות עכשיו.

ינון אזולאי: אזרחי מדינת ישראל ואזרחיות ישראליות שנוסעים ונוסעות בכבישי הארץ ובכבישות הארץ, אינם בטוחים היום.

ינון אזולאי: לכן, אם צריך את הכסף, אנחנו מזמינים אותך כשרת התחבורה להגיע לוועדת הכספים, ואנחנו מתחייבים, כחברי וחברות ועדת כספים, לעשות הכול למען הכבישים והכבישות של מדינת ישראל.

ינון אזולאי: תודה.

מרב מיכאלי: חבר הכנסת אזולאי, אני מאוד מאוד מתרשמת ובאמת אני מברכת אותך, אתה בדרך הנכונה.

מרב מיכאלי: אם תתאמן עוד - - -

ינון אזולאי: אני על הכביש או הכבישה הנכונה?

ינון אזולאי: זאת השאלה.

מרב מיכאלי: אני ממש מברכת אותך, זה היה מרשים מאוד, ואני בטוחה שאזרחיות רבות, ובמיוחד אזרחיות רבות שהצביעו לך, ודאי שמחו לשמוע אותך מזכיר גם אותן ומתייחס גם אליהן בדבריך.

מרב מיכאלי: זה לא עניין של יום ביומו.

מיכאל מלכיאלי: - - - אותן אזרחיות, פיטרו אותן מהמעונות - - -

מרב מיכאלי: זה לא נלקח כמובן מאליו, אז כל הכבוד.

ינון אזולאי: עם הכסף – תבואי, אנחנו נעזור.

מרב מיכאלי: אני גם שמחתי לשמוע שחברי האופוזיציה, אתה מתחייב בשם חברי האופוזיציה שהם יצביעו בעד דברים שטובים למדינת ישראל.

מרב מיכאלי: לצערי, מי שנמצאות ונמצאים פה במליאה באופן שוטף, נוכחים באופן קבוע אחרת, כשאנחנו מביאות ומביאים - -

ינון אזולאי: הינה, יעל בן משה בוועדת כספים.

מרב מיכאלי: - - פעמים רבות יוזמות מאוד חשובות לטובת מדינת ישראל ואתם מצביעים נגדן ברצף.

מרב מיכאלי: אז ככה שזה חידוש מאוד מרענן לשמוע שיש משהו אחד, כביש אחד, שזוכה ליחס הטוב שלכם וליחס הענייני שלכם - -

ינון אזולאי: בגלל ההרוגים וההרוגות, בגלל הפצועים והפצועות שיש שם ובגלל אזרחי מדינת ישראל.

מרב מיכאלי: - - ואתם תהיו שותפים למעשה שאנחנו עכשיו התחייבנו אליו.

מרב מיכאלי: שר האוצר ואני התחייבנו להביא את התקציב הזה.

מרב מיכאלי: שמחה מאוד לדעת שתמיכת האופוזיציה בעניין הזה מובטחת, תודה רבה.

ינון אזולאי: - - -

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, ואחריה – חבר הכנסת בוסו.

מיקי לוי: כולם ברצף והשרה תרשום אם יש שאלה שהיא יוצאת מן הכלל.

אורית סטרוק: בוקר טוב, גברתי השרה.

אורית סטרוק: בוקר טוב, חברת הכנסת סטרוק.

אורית סטרוק: האמת היא שנחמץ ליבי, גברתי, נחמץ ליבי כששמעתי שאת מתעדפת את כל אזורי הפריפריה חוץ מאזור אחד, חוץ מאזור יהודה ושומרון.

אורית סטרוק: באזור יהודה ושומרון חיים מתנחלים, אני מניחה שרובם לא מצביעים לך, אבל חיים שם לא פחות מזה, ואפילו יותר מזה בינתיים, פלסטינים, והם נהרגים על הכבישים האלה, והגיע הזמן לתעדף גם אותם.

אורית סטרוק: עכשיו אני רוצה לשאול באופן ספציפי על בעיות תנועה ספציפיות בשני מקומות.

אורית סטרוק: קודם כול, צומת שער בנימין, גברתי.

מרב מיכאלי: איזה צומת?

אורית סטרוק: צומת שער בנימין, ששם כבר הייתה החלטה להסדרת הצומת המסוכן הזה, שרק לאחרונה נהרגה שם - - -

משה ארבל: היא מפלה אותך - - -

אורית סטרוק: אני לא רוצה להאמין שזה נכון, חבר הכנסת ארבל.

אורית סטרוק: השרה מיכאלי, אני שואלת אותך על צומת שער בנימין, שיש שם לא מעט תאונות.

אורית סטרוק: כבר הייתה החלטה עקרונית להסדיר את הצומת הזה, לרבות הצבת רמזור.

אורית סטרוק: אני רוצה להבין מתי זה יקרה כדי לחסוך בחיי אדם.

אורית סטרוק: אני שואלת על הרחבת כביש הגישה לבית אל, שאם תרצי, מבחינתך הוא כביש הגישה גם לרמאללה, או מה שתרצי.

אורית סטרוק: שוב, הכביש הזה, כבר הוחלט מזמן מזמן להרחיב אותו, ואני רוצה להבין מתי זה הולך לקרות.

אורית סטרוק: באופן כללי, האם נכונה השמועה, אני מאוד מקווה שהיא לא נכונה, שאת קיצצת בתקציבי החומש לשיפורים בטיחותיים בכבישי יהודה ושומרון ולהסדרתם של צמתים לא בטיחותיים וכבישים צרים מדי באזורים האלה?

אורית סטרוק: אנחנו מדברים על חיי אדם, ובסופו של דבר לא אמורה להיות אפליה לרעה ככל שמדובר בחיי אדם.

אורית סטרוק: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: גברתי השרה, שלשום יצא קול קורא להפעלה של ענף מוניות השירות ל-15 רשויות מקומיות.

אוריאל בוסו: איך מהלך כזה שמשנה סדרי עולם בענף עובר בלי שום ביקורת של ועדת הכלכלה, שבמשך שנים עבדה על הרפורמה?

אוריאל בוסו: אולי משרד התחבורה פעל להכשיל אותה?

אוריאל בוסו: האם התייעצת לפני כן עם תאגידי המוניות, חברות התחבורה הציבורית, עם משרד הפנים, עם משרד השלטון המקומי, עם היועצת המשפטית לממשלה?

אוריאל בוסו: לרמוס כך.

אוריאל בוסו: והאם את יכולה לאשר שבסופו של דבר הכוונה שלך היא בשביל לאפשר תחבורה ציבורית בשבת דרך הצינור שקוראים לו הרשויות המקומיות?

אוריאל בוסו: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, קצר וקולע, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, אתמול פורסם קול קורא של משרדך שבו הוא קורא לרשויות המקומיות להגיש הצעה להפעיל מוניות שירות בעירם.

אורי מקלב: איך זה מסתדר עם המגמה של משרד התחבורה לאורך שנים להפעיל מערכות הסעה המוניות, כשאת מבקשת, במקום אוטובוסים ומערכות הסעה, להפעיל עוד ולהעלות לכבישים הרבה יותר מוניות שירות?

אורי מקלב: העלות הגבוהה שזה יעלה למשרד התחבורה לסבסוד צולב – הרי ישתמשו ברב-קו גם לתחבורה הציבורית, גם לאוטובוסים וגם למוניות, במקום לתת לתשתיות לערים.

אורי מקלב: דבר שני.

אורי מקלב: האם את מודעת לכך שמעשרה אשכולות – משרד התחבורה הלך במבצע, בערים שונות, להפעיל אותן כמוניות שירות – רק חמישה אשכולות פועלים, וזה גם מדדה?

אורי מקלב: גם התיק-תק וגם הבאבל בקושי בקושי מחזיקים את עצמם, הם לא מחזיקים את עצמם.

אורי מקלב: והדבר הכי חשוב, האם את לא מפירה בזה את הסטטוס קוו ואת החוק בנושא הפעלת תחבורה ציבורית בשבת?

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, בבקשה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני-היושב ראש.

מיכאל מלכיאלי: גברתי השרה, רפורמה זה דבר טוב, לעשות רפורמה אחרי שנים בתחבורה הציבורית זה דבר טוב.

מיכאל מלכיאלי: מה שמטריד רבים מאזרחי ישראל זה הרפורמה שאת מציעה.

מיכאל מלכיאלי: תושבי ירוחם ותושבי קריית שמונה יצטרכו לממן את תושבי המרכז.

מיכאל מלכיאלי: בא יושב-ראש ועדת הכלכלה ומציע לך הצעה: בואי, תקפיאי את זה לשבועיים, בואו נשב ונדון.

מיכאל מלכיאלי: במקום זאת בחרת לבזות אותו ולומר בישיבת הסיעה שלך שאין על מה לדבר.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שראוי, כמחווה קואליציונית, אם מישהו מדבר לעניין, לתמוך בו.

מיכאל מלכיאלי: דבר אחרון, גברתי השרה, הייתי מציע לך ללכת ללמוד מאריה דרעי, שכשרצה לעשות רפורמה בתחבורה הביא כסף מהאוצר ועזר לחלשים.

מיכאל מלכיאלי: רפורמה זה לא בשביל שהחלשים ישלמו יותר, אלא להפך, להוריד את כולם כלפי מטה, ואת זה לצערי לא עשית.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה במליאה?

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה איננו.

מיקי לוי: בבקשה, גברתי השרה.

מיקי לוי: סליחה, אני מתנצל, כי הוא לא היה במקומו.

מיקי לוי: סליחה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, כבוד השרה, כבר שנה שלמה אנחנו מדברים על המעברים לירדן בסוף השבוע, אם זה אלנבי, אם זה שייח' חוסיין, המלך חוסיין, אם זה עקבה, וגם טאבה בימי החגים.

איימן עודה: כבוד השרה, אני רוצה להגיד לך משהו.

איימן עודה: אם התשובה של המשרד היא שיש חוסר בכוח אדם, זה דבר שאמור לבייש, ממש כך.

איימן עודה: מדינה שלמה באמת לא יכולה להעסיק אנשים?

איימן עודה: והדבר השני, ותבינו אותי טוב, בבקשה: אנחנו במקרה הזה שקופים לגמרי, כי החגים שלנו, כנראה שאף אחד לא חושב עליהם.

איימן עודה: אף אחד לא חושב שבחג אל-פיטר, חג הקורבן, אל-אדחא, אלפי אנשים נמצאים ליד המחסום בעקבה, ליד המחסום בטאבה, ומחכים בתור, ממש ממש אלפי אנשים.

איימן עודה: אני מבקש מכבוד השרה לפתור את הבעיה הזו ביום שבת, שישי-שבת, בכל המעברים, ובימי החגים.

איימן עודה: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה, גברתי השרה.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

מרב מיכאלי: אז ככה, אחד-אחד, מה שנקרא.

מרב מיכאלי: חברת הכנסת סטרוק, עניינית, חד- משמעית אני משקיעה באזורים של הפריפריה שהוזנחו שנים ארוכות מאוד.

מרב מיכאלי: לצערי מצב הכבישים בנגב, בגליל, בערבה ובגולן הוא אנוש, לא פחות מזה.

מרב מיכאלי: הוא אנוש.

מרב מיכאלי: הוא ממש פרי של הזנחה ארוכת שנים ביותר, והמצב שם הוא מחריד.

אורית סטרוק: גם ביהודה ושומרון אנוש - - -

מרב מיכאלי: ולכן אני בסך הכול מתקנת ומתחילה להשלים פערים של דברים שבאמת פשוט הוזנחו שנים ארוכות, לכן אני מציינת אותם.

מרב מיכאלי: שנית, אני דואגת לאזרחיות ואזרחי ישראל לא לפי דפוס ההצבעה שלהם.

מרב מיכאלי: אני יודעת שאצלכם, במפלגות שלכם, לא מקובל הדבר הזה, אבל אני לא מסתכלת על אזרחיות ואזרחי ישראל לא לפי פתק ההצבעה שלהם, לא לפי הכיפה שיש או אין על ראשם, לא לפי סוג המעיל שהם כן או לא לובשים ולובשות, לא לפי המוצא שלהם.

מרב מיכאלי: לפי המין והמגדר שלהם אני מתייחסת רק כשמדובר באפליה נגדם, כמו שאני מתייחסת כשמדובר באפליה על כל בסיס אחר.

מרב מיכאלי: אבל בוודאי בכבישים, ובוודאי בוודאי בהצלת חיים, אני מתייחסת לכל אדם ואדם ככזה וככזאת, לכל אזרחית ואזרח בשוויון מלא.

מרב מיכאלי: אז אני שמחה להגיד לך שבאופן ענייני, שוב, כמו שאמרתי קודם, לצערי אין מספיק תקציב כדי לטפל בכל הכבישים, ואפילו לא מספיק כדי לטפל בכל מוקדי הסיכון.

מרב מיכאלי: יש במדינת ישראל מאות רבות ביותר של מוקדי סיכון, אבל ממש מאות רבות, ואני, לצערי, נמצאת במקום שבו אני צריכה לתעדף אותם משום שאין מספיק תקציב לטפל בכולם.

מרב מיכאלי: אני מאוד מקווה שבתקציב הקרוב – שכמו שאומרות אצלכם, בעזרת השם תתברך אנחנו נעביר עוד לא יותר מדי זמן – אנחנו נביא הרבה הרבה יותר כסף לטפל בדברים האלה.

מרב מיכאלי: בינתיים, לשני הצמתים הקונקרטיים שדיברת עליהם – אז אחד אכן נמצא בבחינה במסגרת הצמתים המסוכנים; השני נמצא בבחינה במסגרת התוכנית האסטרטגית, שעדיין לא נסגרה.

מרב מיכאלי: אז בהמשך אני אשמח להעביר לך את התוצאות של הבחינה של הצוותים המקצועיים, והצוותים המקצועיים הם אלה שעוסקים בזה.

מרב מיכאלי: לעניין מוניות השירות – ככה: חברות וחברים, אני לא יודעת אם אתם זוכרות וזוכרים את זה, אבל מוניות השירות פעלו במדינת ישראל מאז – המון, המון שנים, אני לא יודע אם מאז קומה אבל באמת, המון המון שנים.

מרב מיכאלי: זה דבר שכולנו גדלנו עליו.

מרב מיכאלי: השיטה הזאת, שמעבירים כסף מאחורה לנהג, בדרך כלל.

מרב מיכאלי: מוניות השירות היו השלמה חשובה.

מרב מיכאלי: הן לא באות לא במקום אוטובוסים, וודאי לא במקום הסעות המונים; הן באות כעוד חלק בתחבורה הציבורית שלנו שמאפשרות לשפר את הקישוריות, כלומר, גם אם נסעת ברכבת נניח מתל אביב לירושלים, אבל אז בירושלים היית צריכה להגיע למקום שאולי האוטובוס לא מגיע אליו עדיין, או אולי האוטובוס מגיע לאן שהוא, ומשם צריך למקום אחר – מוניות השירות היו עוד דרך כדי לא להוסיף עוד כלי רכב פרטי לתנועה שלנו, לפקקים ולעומס.

מרב מיכאלי: עכשיו, ב-2018, שאז כידוע לא אני הייתי שרת התחבורה, משרד התחבורה עשה רפורמה במוניות השירות.

מרב מיכאלי: המודל של הרפורמה ההיא היה לא נכון, לא טוב ולא מוצלח.

מרב מיכאלי: אחריו גם באה, התרגשה על כולנו הקורונה, מגפת הקורונה, והתנועה בתחבורה הציבורית הופסקה בכלל.

מרב מיכאלי: לכן מוניות השרות בעצם חדלו לעבוד כמעט בכל מקום.

מרב מיכאלי: ערים רבות ביותר, ממש, המוני ראשי ערים, ואזרחיות ואזרחים באו אליי וביקשו, ובצדק ביקשו, לחדש את פעולתן של מוניות השירות, שכן היעדר מוניות השירות לקח מהם את האפשרות להגיע לקניות, לעבודה, לכל מיני סידורים ודברים שבהם הם נהגו להסתמך בעבר על מוניות השירות.

מרב מיכאלי: לכן, אנחנו בחנו את הכשלים שהיו במודל שיצא ב-2018, ואחרי בחינה מעמיקה הגענו למסקנות והוצאנו אותן לפועל בקול קורא.

מרב מיכאלי: עכשיו, יש פה חידוש אחד משמעותי, וזה אחד הדברים שאני מאוד מאוד גאה בהם:

מרב מיכאלי: אנחנו החלטנו לעשות את מה שמדברות ומדברים עליו כל כך הרבה, מה שנקרא, וזה ביזור סמכויות לרשויות המקומיות.

מרב מיכאלי: לא עוד משרד התחבורה שמחליט מהם המסלולים שבהם ייסעו מוניות השירות ויוציא להן את המכרזים, אלא הוא יאפשר לרשויות עצמן לתכנן את המסלולים שבהם יש להן חוסר, המסלולים שבהם יש ביקוש, המסלולים שהם יודעות ויודעים שהציבור שלהם צריכה שם את הנסיעות האלה, והם אלה שבעצם יתפעלו את מוניות השירות.

מרב מיכאלי: זה צעד סופר-חשוב בעיניי בדרך שכל ממשלת ישראל צריכה לעשות לעבר נתינת יותר סמכויות לרשויות המקומיות, שבאמת בתקופת הקורונה כולנו ראינו כמה הן מכירות ומכירים את הצרכים, את הבעיות, ואת היכולת שלהן לסייע לציבור שלהן בצורה הטובה ביותר.

אוריאל בוסו: אבל למשרד התחבורה לא תהיה סמכות לא להפעיל תחבורה ציבורית בשבת.

מרב מיכאלי: עכשיו, עוד אמת שאי-אפשר להתכחש לה זה שמוניות השירות עבדו בשבת מאז ומעולם, ובמובן הזה אני לא שיניתי את מודל השירות של המוניות.

מרב מיכאלי: לא.

מרב מיכאלי: עשיתי את אותו מודל שהיה קודם.

מרב מיכאלי: מה ששיניתי זה את העובדה שהן מופעלות לא על ידי משרד התחבורה אלא על ידי הרשויות המקומיות, אבל את מודל ההפעלה שלהן לא שיניתי.

מרב מיכאלי: הן עבדו בעבר בשבת ובמקומות שתהיה רלוונטיות - - -

אורי מקלב: יש קווים בתחבורה הציבורית - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: גברתי השרה, יש קווים - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, אני נורא מצטער.

מיקי לוי: אתה שאלת, יש גם סדר-יום.

מיקי לוי: זו כבר פעם שלישית שאתה מדבר.

מיקי לוי: אני מבקש, פשוט.

אוריאל בוסו: למה לא התייעצת עם תאגידי המוניות?

אוריאל בוסו: למה לא לוועדת כלכלה?

אוריאל בוסו: למה לא לחזור לוועדת כלכלה?

אוריאל בוסו: כל החוק שחוקקו לא שווה?

אורי מקלב: - - - התחבורה הציבורית בשבת - - -

מרב מיכאלי: למותר לציין שכל המודל הזה - -

אוריאל בוסו: זה לרמוס את עבודת הכנסת, זה מה שביקשתי מהיושב-ראש.

אוריאל בוסו: זה לרמוס את עבודת הכנסת ואת ועדת הכלכלה, זה מה שביקשתי מהיושב-ראש - - - היא הולכת על הראש של ועדת הכלכלה.

מרב מיכאלי: - - והקול הקורא הזה נעשו בעבודה מקצועית ארוכה, בהתייעצות עם כל גורמי המקצוע.

מרב מיכאלי: לכן יצא קול הקורא הזה, שגרם שמחה רבה להרבה מאוד רשויות, ואני בטוחה שהשירות שהמוניות האלה ייתנו יעזור להרבה מאוד אזרחיות ואזרחים בישראל.

אורי מקלב: תסבסדי אותם גם בשבת?

מרב מיכאלי: זה לעניין מוניות השירות.

מרב מיכאלי: אגב, אדוני צודק שמודל השירות הגמיש – הבאבל והתיק-תק וכו' – הוא עדיין לא מספיק יעיל, אבל משום שאנחנו מחפשות ומחפשים כל דרך לתת לאנשים שירות שיגרום להם להשתמש בתחבורה ציבורית במקום ברכב הפרטי, מה שעשינו – הקמנו עכשיו יחידה שמתמחה באיסוף מידע לגבי הנסיעות האלה, והיא תביא לנו בהקדם, לדעתי ממש תוך ארבעה-חמישה חודשים, נתונים שיעזרו לנו לטייב את ההפעלה של השירות הזה, על מנת שהוא באמת גם יהיה יותר יעיל.

מרב מיכאלי: אני לא כופרת בעובדה שצריך לייעל אותו ולעשות אותו יותר כדאי, רק מה שאני רוצה להגיד זה שהדרך היא לא לבטל אותו אלא הדרך היא למצוא איך הוא יהיה יותר אפקטיבי ליותר נוסעות ונוסעים.

מרב מיכאלי: דבר אחרון, כמובן.

אוריאל בוסו: ההתייעצות.

אוריאל בוסו: ההתייעצות עם הגורמים לא - - -

מרב מיכאלי: לא האחרון – האחרון לעניין המעברים לירדן.

מרב מיכאלי: חבר הכנסת עודה, אתה לגמרי צודק, המעברים לירדן צריכים להיות פתוחים.

מרב מיכאלי: יש על זה הרבה עבודה.

מרב מיכאלי: אני מבטיחה לך שאני באופן אישי, ואנשי הלשכה שלי, עובדות על זה ימים ולילות.

מרב מיכאלי: צר לי שאנחנו עדיין לא הצלחנו להגיע לתוצאה מספקת.

מרב מיכאלי: יש הרבה מאוד בעיות שכרוכות בזה, הן לא רק קשורות לכוח אדם, בכלל לא.

מרב מיכאלי: אני לא רוצה כאן ועכשיו לפרט בעניין הזה.

מרב מיכאלי: אבל אני מבטיחה לך – אני מסכימה לחלוטין שהמעברים האלה צריכים להיות פתוחים; נעשה מאמץ רב מאוד לגרום להם להיות פתוחים בהקדם האפשרי.

מרב מיכאלי: אני מבטיחה לך שכאמור יש על זה מאמץ גדול.

מרב מיכאלי: אני רק אגיד מילה אחת אחרונה לגבי הרפורמה בתחבורה הציבורית, שאני מאוד מאוד גאה בה, הרפורמה החברתית ביותר שנעשתה הרבה מאוד זמן באזורנו.

מרב מיכאלי: אני רוצה לספר לכם, לכולן ולכולם, על הכרטיס הפריפריאלי, שנותן לפריפריה עדיפות אדירה, ומאפשר לכל נוסע ונוסעת ב-99 שקלים לחודש לנסוע באופן חודשי ברדיוס של 40 ק"מ.

מרב מיכאלי: ויותר מזה אני אגיד לכם, מי שגרות וגרים בדרום ונוסעות נניח לבקר בצפון, יכולות עם הכרטיס הזה לנסוע ב-40 ק"מ גם בצפון באופן בלתי מוגבל, גם ילדות וילדים, גם נוער, גם גמלאיות וגמלאים, זכאיות ביטוח לאומי, כולם יעשו את ה-40 ק"מ האלה ב-99 שקלים לחודש בלבד, חופשי חודשי.

אורי מקלב: אבל ביתר עילית לא.

אורי מקלב: הפריפריה של ביתר עילית לא.

אורי מקלב: למה?

אורי מקלב: למה ביתר עילית לא?

מרב מיכאלי: זה סידור נכון מאין כמותו, שיוריד את ההוצאה של משפחה על תחבורה ציבורית באופן ניכר, במיוחד – וזאת הכוונה של הרפורמה – במיוחד למשתמשות ולמשתמשים ה"כבדים", במירכאות, בתחבורה הציבורית, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: ומי כמוך יודע שהציבור החרדי הוא ראש וראשון למשתמשים בתחבורה ציבורית.

מרב מיכאלי: אנחנו בדקנו את דפוסי הנסיעה וראינו שדווקא למשפחות האלה, שנוסעות לשבת למקום אחר – הכרטיסים החדשים והכרטיסים האזוריים המיוחדים וההנחות החדשות וביטול התשלום באופן מלא, ההנחה של 100% לבנות ובני 75 פלוס, שזה 400,000 אישה ואיש שיוכלו לנסוע בחינם, גם ברכבת הכבדה, גם ברכבות הקלות – הדבר הזה יוריד את ההוצאה המשפחתית על תחבורה ציבורית באופן ניכר ויעשה את השימוש יותר יעיל, יותר משתלם, יותר כדאי, וגם יאפשר לנו לפתח את התחבורה הציבורית בצורה טובה יותר.

אורי מקלב: את מדברת על הציבור החרדי, אבל למה - - -

מרב מיכאלי: אני מאוד מאוד גאה ברפורמה הזאת, שמחה שהיא נכנסת לתוקף ב-1 באוגוסט, והיא תעזור לנו להוריד אנשים מהפקק, לפנות אנשים מהפקק, מה שלטווח הארוך אולי גם יקטין את הפקק ויעזור לזיהום האוויר הנוראי שלנו.

מרב מיכאלי: אז אנחנו ממש על זה.

מרב מיכאלי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה על התשובות הבאמת-מפורטות, ועם תוספות לא פשוטות.

מיקי לוי: אדוני שר הבריאות, בבקשה, שאילתה ראשונה: העברת האחריות על משקאות משכרים למשרד הבריאות והתקנת תקנות, של חברת הכנסת מזרסקי, בבקשה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בוקר טוב, כבוד השר.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: החוק קובע שהאחריות על משקאות משכרים תועבר למשרד הבריאות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ההעברה נקבעה ליוני 2017 אך טרם בוצעה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ועדת הבריאות דנה בנושא ומשרד הבריאות התחייב, על פי ההסכמים הממשלתיים, להגיש את התקנות בפברואר 2022.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: רצוני לשאול: 1.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: מדוע לא הוגשו התקנות?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: 2.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: האם המשרד נערך להעברת האחריות באוגוסט 2022?

ניצן הורוביץ: כן, אלה באמת משקאות משכרים אבל הם גם משקרים, ב-קו"ף.

ניצן הורוביץ: אבל כותבים בכ"ף.

ניצן הורוביץ: אז ככה, טיוטת תקנות הגנה על בריאות הציבור (מזון שהוא משקה משכר), 2022, מסדירה את התנאים שבהם יחולו הוראות חוק המזון על משקאות משכרים כסוג מזון שלא ייחשב כמזון רגיל או רגיש אלא כקבוצת מזון נפרדת.

ניצן הורוביץ: נוסח הטיוטה אושר על ידי מחלקת חקיקת משנה ב-9 ביוני 2020, היא הונחה על שולחנו של שר הבריאות הקודם ואף הושלמה חובת ההיוועצות עם שר הכלכלה הקודם.

ניצן הורוביץ: אולם שר הבריאות הקודם בחר שלא להביאה לאישור ועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת כדי להשלים את התהליך.

ניצן הורוביץ: כאמור, מדובר בהוראות דין שירשתי ממשלות קודמות.

ניצן הורוביץ: חרף העובדה – גם אמרתי לך את זה – שהמהלך עלול להיות יותר נזק מתועלת למשרד, כי הוא כרוך בעודף רגולציה על המשקאות, דבר שיבטיח משמעותית את התייקרות מחירי האלכוהול, וחרף התרעתי כי משרד הבריאות מצוי בעומס רפורמות, ובתוך ריבוי משימותיו העברת תחום המשקאות לידיו, לידינו, עלולה לגרוע מיישומן של רפורמות חשובות כמו בתחומי המזון והתמרוקים, שרת הכלכלה מבקשת שהמהלך יושלם בהקדם.

ניצן הורוביץ: בסדר.

ניצן הורוביץ: הגורמים הרלוונטיים של משרד הכלכלה ומשרד הבריאות נועדו בעניין והגיעו להסכמה שמשרד הבריאות יגיש תקנות שישלימו את מהלך העברת הסמכויות, והדבר אף נדון בוועדת הבריאות של הכנסת.

ניצן הורוביץ: משרד הבריאות נערך לקבלת הנושא תחת אחריותו, למרות שלדעתי לא היה צריך להעביר את זה אלינו, זה רק יכביד על התחום הזה ויקשה, ואז תבואו עם שאילתות אחרות – למה סחורות מתעכבות ולמה עושים בדיקות ולמה זה לוקח זמן וזה משפיע על המחירים.

ניצן הורוביץ: אבל ככה הוחלט.

ניצן הורוביץ: בכל אופן, אנחנו נערכים, זה מצריך נוהלי עבודה ומערכת מחשוב מתאימה, וטרם הושלמו הליכים נלווים הכרחיים לצורך קבלת התחום, כמו גיוס והקמת מערך פיקוח ואכיפה.

ניצן הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה, שאלת המשך.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: כבוד השר, בדיון של ועדת הבריאות, גב' דינה אורן אמרה והצהירה שהכול מוכן, התקנות מוכנות, אבל הן טרם אושרו בוועדת הבריאות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אתם תגישו את התקנות לוועדת הבריאות כדי שנאשר?

ניצן הורוביץ: כן, נגיש, נגיש.

ניצן הורוביץ: לדעתי זה אמור להיות, לפי ההסכמה, ביישום החל מאוגוסט.

ניצן הורוביץ: אבל שוב, אנחנו צריכים להשלים את הגיוס ואת ההקמה של מערך פיקוח ואכיפה.

ניצן הורוביץ: אם מעבירים את זה אלינו ורוצים שנפקח, אנחנו צריכים את התקנים, צריך לגייס עובדים, צריך להקים מערכת מחשוב, זה תחום גדול.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בדיון דיברו על כך שכל התקנים והתקציבים כבר הועברו, כי היו הסכמים בין המשרדים.

ניצן הורוביץ: לא, הם לא הועברו כי מאוד קשה לנו לגייס כוח אדם לדבר הזה בשכר שנקבע לתקן של מפקח.

ניצן הורוביץ: מפקח מזון – יש דרישות, שיהיה אקדמאי, שיהיה עם ניסיון וכו', ובשכר של 5,000–6,000 שקל אנשים לא רוצים לעבוד בזה, ולכן קשה לנו לגייס פקחים לעניין.

ניצן הורוביץ: אם יש לך מועמדים לעבוד בשירות המזון, אנחנו נשמח לקבל אותם.

ניצן הורוביץ: אבל אנחנו עובדים על זה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אם יצאו מכרזים פומביים פתוחים, אפשר לסייע בגיוס.

ניצן הורוביץ: את יודעת מה קורה בזה?

ניצן הורוביץ: יוצאים מכרזים, ומגיע בן אדם, עובר את כל השלבים, ואז עושים לו סימולציית שכר.

ניצן הורוביץ: כשהוא רואה כמה שכר הוא עומד לקבל, הוא אומר: לא תודה, לא רוצה.

ניצן הורוביץ: זה מה שקורה בסיפור הזה.

ניצן הורוביץ: השכר הוא מאוד נמוך, קשה לנו לגייס מפקחים – בכלל, לא רק למשקאות המשכרים אלא בכלל לשירות המזון.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, שאלה נוספת.

אורי מקלב: מכובדי השר, לאחרונה אני מקבל הרבה פניות מאנשים שעברו בדיקת MRI ו-CT והפענוח לוקח זמן רב, דהיינו אפילו ממדים של שבועות עד שמקבלים את הפענוח.

אורי מקלב: משרד הבריאות עשה מאמצים גדולים מאוד ופיזר והוסיף מכשירי MRI וכמובן CT, ומה הועילו חכמים בתקנתם?

אורי מקלב: אומנם לא ממתינים בתור לבדיקה עצמה אבל הפענוח של הבדיקה לוקח שבועות רבים.

אורי מקלב: המשרד צריך לשים דגש ולפתור את הבעיה.

אורי מקלב: ואני שואל מה בדעתכם לעשות לצמצום הזמנים עד קבלת התשובות, שהן מאוד קריטיות.

אורי מקלב: בדיקה בלי פענוח היא כמעט לא נותנת שום דבר.

ניצן הורוביץ: אתה הרי יודע מה התשובה ולמה זה נגרם – כי יש מחסור ברופאים רדיולוגיים.

ניצן הורוביץ: יש מחסור ברופאים רדיולוגיים, ולכן יש עומס גדול על הרופאים האלה.

ניצן הורוביץ: עד שהם מגיעים לכל הבדיקות זה לוקח זמן.

ניצן הורוביץ: אנחנו עכשיו מגדילים את מספר הסטודנטים לרפואה – אני ממליץ גם לאנשים שלך ללכת ללמוד רפואה, להתמחות ברדיולוגיה, ואז יהיו לנו יותר רופאים רדיולוגיים.

אורי מקלב: אבל זה יכול להפוך אולי ללימודי תעודה.

ניצן הורוביץ: אי-אפשר להפוך את זה ללימודי תעודה, חבר הכנסת מקלב, זה צריך להיות רופא שמפענח את הבדיקות האלה, ולצערנו יש לנו מחסור גדול ברופאים רדיולוגיים, ולכן ההמתנה הזאת.

ניצן הורוביץ: מה שאני עושה בעניין זה להרחיב ולהגדיל, גם בשיתוף שרת החינוך, את מספר הסטודנטים לרפואה בפקולטות לרפואה בישראל, כדי שיהיו לנו יותר רופאים, ואז לתת תמריצים למקצועות רפואיים שהם בחסר, למשל פסיכיאטריה, למשל רדיולוגיים וכו'.

ניצן הורוביץ: אבל זה לא משהו שאפשר לפתור מהיום למחר, זה מצוקה גדולה בכוח אדם רפואי.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה – שאלה נוספת.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, טכנאי רנטגן זה נושא שלא מוסדר על פי החוק עד עכשיו.

איימן עודה: אנשים שלמדו בחו"ל – אין להם כתובת; אין הכרה.

איימן עודה: אנחנו כבר שנתיים מחפשים רק כתובת.

איימן עודה: מי מאשר להם, ומה התנאים?

איימן עודה: אני חושב שזה נשאר הנושא היחיד שלא מוסדר באופן המהותי ביותר, לא כשיש בעיה פרסונלית או כשיש בעיה עם מדינה מסוימת, אלא במהות – למקצוע בינתיים אין אישור.

ניצן הורוביץ: אז בגלל זה אנחנו עובדים על הצעת חוק ממשלתית בנושא דימותנים, טכנאי רנטגן – היום קוראים לזה דימותנים, כי יש עוד מכשירים.

ניצן הורוביץ: הכוונה היא להסדיר את זה.

ניצן הורוביץ: אתה צודק בעניין הזה – אין הסדרה, ולכן גם יש בעיה לפעמים עם אנשים שלומדים בחו"ל בכל מיני מקומות, כמו למשל בג'נין, שזאת הייתה בעיה.

ניצן הורוביץ: אנחנו מנסים לפתור את זה.

ניצן הורוביץ: זו בעיה ארוכה מאוד.

איימן עודה: אם אפשר רק לזרז, כבוד השר.

איימן עודה: רק לזרז.

מיקי לוי: היה פתרון של משרד הבריאות.

ניצן הורוביץ: אני מציע שגם תתמכו כשזה יגיע – הינה, למשל, בשבוע הבא אנחנו רוצים להביא - - -

איימן עודה: אנחנו נתמוך בו.

איימן עודה: תביאו את זה בשבוע הבא.

ניצן הורוביץ: עוזרי רופא - - -

מיקי לוי: הסדרתם - - -

ניצן הורוביץ: יש שורה של דברים שאנחנו מקדמים: פרמדיקים, דימותנים, עוזרי רופא.

ניצן הורוביץ: וגם ככל האפשר אני ארצה גם להביא את חוק האחיות, שגם לזה אין הסדרה בחוק.

ניצן הורוביץ: אוקיי?

ניצן הורוביץ: אבל אני מסכים איתך לגבי דימותנים – זה בהחלט דחוף.

ניצן הורוביץ: זה בעדיפות שלנו.

איימן עודה: תביאו בשבוע הבא, בבקשה, ואנחנו נתמוך.

מיקי לוי: נראה לי – אני פשוט יושב כאן, ואני שמעתי את התשובות האחרות בנושא בריאות.

מיקי לוי: הסדרתם את אלה שלמדו בשכם וג'נין – עוד שנה של השתלמות כאן כדי לאפשר להם לעבור את הבחינות.

מיקי לוי: מצאו פתרון לא רע בכלל, לחלקם אפילו תשעה חודשים, אם אינני טועה.

ניצן הורוביץ: כן.

ניצן הורוביץ: תראה, חבר הכנסת עודה, אנחנו מעוניינים בהם.

ניצן הורוביץ: יש מחסור באנשי צוות רפואי מכל הדיסציפלינות: מרופאים ועד טכנאים, עובדי מעבדה, הכול, פיזיותרפיסטים, מרפאים בעיסוק, אחיות, סיעוד – הכול.

ניצן הורוביץ: יש לנו מחסור גדול.

ניצן הורוביץ: יש המון צורך בעובדים.

ניצן הורוביץ: המטרה שלנו היא לא להקשות ולמנוע, אלא למצוא דרכים כדי שגם אנשים שלמדו בחו"ל יתחילו לעבוד, כי אנחנו צריכים אותם.

ניצן הורוביץ: אז כל המאמץ הוא להכניס, לא להוציא.

ניצן הורוביץ: כן?

צבי האוזר: טוב.

צבי האוזר: השאילתה הבאה היא של חבר הכנסת מלכיאלי?

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, משרד הבריאות פרסם ביום רביעי האחרון הודעה על אודות לכידת הברחה גדולה של גלידות נגועות.

מיכאל מלכיאלי: לפי ההודעה, הן נמסרו ליבואן.

מיכאל מלכיאלי: בתמונה שמשרדך הפיץ נראות חותמות של הבד"צ, מזויפות כמובן.

מיכאל מלכיאלי: ברצוני לשאול: 1.

מיכאל מלכיאלי: מדוע הסחורה הושבה ליבואן, ולא הושמדה?

מיכאל מלכיאלי: 2.

מיכאל מלכיאלי: מדוע לא הועבר לטיפול משפטי עניין זיוף הכשרויות?

ניצן הורוביץ: טוב.

ניצן הורוביץ: תודה.

ניצן הורוביץ: אז אני אגיד ככה, קודם כול, קצת כרקע: שירות המזון הארצי במשרד הבריאות – זה גם מתקשר לשאילתה הקודמת – אחראי למדיניות הפיקוח והאכיפה בתחום המזון – הייצור שלו, הייבוא שלו והשיווק שלו – באמצעות מחלקות שירות מזון מחוזיות ברחבי הארץ.

ניצן הורוביץ: בכל שנה שירות המזון מבצע כ-20,000 בקרות במפעלי מזון ודיגום של כ-35,000 דוגמאות מזון לבדיקות מעבדה – מתוכם הרוב בנמלי היבוא.

ניצן הורוביץ: שירות המזון מנהל 130 ריקולים – זה החזרות, איסופים – בשנה במקרה של מוצרי מזון שעלולים לסכן את בריאות הציבור.

ניצן הורוביץ: למשל, זכורה הסלמונלה של השוקולד.

ניצן הורוביץ: מבצע שירות המזון כ-300 השמדות מזון בשנה של מוצרי מזון מסוכנים ומטיל כ-400 קנסות מינהליים בשנה – זה קנס של 1,000 שקל.

ניצן הורוביץ: שירות המזון פועל להמרת הקנסות המינהליים בעיצומים כספיים משמעותיים יותר בכפוף לקבלת כוח אדם ייעודי לכך עם כניסת הרפורמה ביבוא מזון לתוקף ב-1 בינואר 2023.

ניצן הורוביץ: זה באופן כללי.

ניצן הורוביץ: עכשיו לגופן של השאלות.

ניצן הורוביץ: בעקבות קבלת מידע על גלידות שמשווקות בישראל ללא אישורי מזון מתאימים, שיתפו פעולה שירות המזון במשרד הבריאות ויחידת הפיצו"ח.

ניצן הורוביץ: יחידת הפיצו"ח ביצעה פעילות יזומה בסיוע רשות מעברים יבשתיים במשרד הביטחון ועלתה על ניסיון להבריח גלידות לישראל ללא אישורים מתאימים במעבר תאנים שבטול כרם.

ניצן הורוביץ: היחידה, חבר הכנסת מלכיאלי, השמידה את הסחורה, השמידה אותה, בהתאם להוראת שירות המזון במשרד הבריאות.

ניצן הורוביץ: פעולה זו באה לאחר שבמקרה קודם משאית עם סחורה ללא אישורים מתאימים הוחזרה לרשות הפלסטינית ולא ניתנה לה האפשרות לשווק את המוצרים בישראל.

ניצן הורוביץ: במקביל שירות המזון במחוז דרום במשרד הבריאות ביצע דיגום שגרתי של גלידות שונות, ונמצאו מוצרים עם חריגות מיקרוביולוגיות של חיידקי אי-קולי.

ניצן הורוביץ: בעקבות זאת שירות המזון במשרד הבריאות יצר קשר עם המשווק הישראלי והורה לו לקרוא להחזרת מוצרים בשל חריגות אלה.

ניצן הורוביץ: משרד הבריאות גם יצא בהודעת קריאה להחזרה, ריקול – אמרו לי לא להגיד ריקול – איסוף לציבור.

ניצן הורוביץ: אנחנו נמשיך יחד עם יחידת הפיצו"ח לפקח על כניסת מוצרי מזון בטוחים עם אישורים מתאימים לשם שיווק ברחבי ישראל.

ניצן הורוביץ: עכשיו לגבי הכשרות או – איך אמרת?

ניצן הורוביץ: חותמות מזויפות של בד"ץ או משהו.

ניצן הורוביץ: תראה, בחוק הגנה על בריאות הציבור כתוב: "אין בהוראות חוק זה כדי לגרוע מהוראות כל דין הנוגעות לכשרות המזון".

ניצן הורוביץ: מכאן שהסמכות של משרד הבריאות היא בהיבטי מזון, והחוק לא גורע מהוראות חוק הכשרות.

ניצן הורוביץ: עכשיו, היות שהכשרות היא לא בסמכות משרד הבריאות, המידע בעניין הגלידות האלה הועבר לידיעת הרבנות הראשית, שהיא האחראית להונאה בכשרות.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: חבר הכנסת מלכיאלי, יש לך שאלת המשך?

צבי האוזר: לא.

צבי האוזר: חבר הכנסת - -

יעקב מרגי: שאילתה נוספת.

צבי האוזר: - - יעקב מרגי, בבקשה.

ניצן הורוביץ: מרגי.

צבי האוזר: ואחריו - - -

יעקב מרגי: מכובדי השר, אני שמעתי את הסיפא של התשובה שלך, ובצדק – כשרות היא לא תחום סמכותך, אבל אני מבקש שתאמצו את שיתוף הפעולה שיש בין משרד החקלאות ליחידת הפיצו"ח.

יעקב מרגי: משרד החקלאות והרבנות הראשית משתפים פעולה בהדדיות, וזה מכפיל כוח – גם לתפוס סוגיות שקשורות למשרד החקלאות, גם לתפוס סוגיות של כשרות.

יעקב מרגי: כבר פקחים שמוסמכים על פי חוק – יש להם מנדט על פי חוק.

יעקב מרגי: אני חושב ששלושת הגופים האלה – זה רק ישביח.

יעקב מרגי: אני יודע שתחום הכשרות הוא לא תחום אחריותך.

יעקב מרגי: זה יעזור בסוף גם לתחום הבריאות אם הפקחים של הרבנות יוסמכו לדווח או לעשות בתחום הזה והפוך.

יעקב מרגי: כבר תפסו זיוף, הונאה, עבירה על החוק – שהפקח, תהיה לו הסמכות שלו.

יעקב מרגי: לבחון את שיתוף הפעולה, כפי שיש עם משרד החקלאות.

ניצן הורוביץ: כאמור, הפקחים שלנו מעבירים את המידע הזה לרבנות.

ניצן הורוביץ: פשוט לפקחים שלנו אין סמכות לבצע אכיפה בנושא זיופי כשרות, אבל כן הם מעבירים את המידע.

ניצן הורוביץ: אגב, אנחנו נשמח שגם הרבנות, אם כתוצאה מבדיקת כשרות עולים על ליקויים תברואתיים – אגב, זה גם רלוונטי לענייני כשרות, אם יש זיהומים באוכל, חוסר ניקיון וכו' – אז שגם ידווחו לנו.

ניצן הורוביץ: כן, מאה אחוז.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: חבר הכנסת אורי מקלב – שאלה נוספת.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, בהמשך לשאילתה של חבר הכנסת מיכאלי, אני רוצה לגלות את אוזנך, אם אתה לא יודע זאת: בחוץ לארץ הרבה מרוכשי כשרות ושוחרי כשרות הם אפילו לא יהודים, לא מסיבות של כשרות, אלא מסיבות נוספות.

אורי מקלב: לכשרות יש עורך מוסף להרבה דברים.

אורי מקלב: זה אומר שהרכיבים הם נכונים.

אורי מקלב: זה מעיד על שמירה של חוקים אחרים – כאן בארץ, למשל, על שעות העבודה והמנוחה.

אורי מקלב: אבל מעבר לזה, בכשרות המשגיח מסתכל הרבה הרבה על סבירות – איפה הסחורה נמצאת, על תעודות המשלוח מול כמויות היצוא – זה חלק מתפיסת הכשרות שלו וחלק מההשגחה שלו.

אורי מקלב: ולכן, מה שאמרו קודמיי, ואני רוצה לחזק את זה, לא רק שאתם מדווחים אלא דווקא יחידת הפיצו"ח, היא יכולה לתת אינדיקציות לחששות לזיופים לא רק בתחום הכשרות, אבל תחום הכשרות רק מביא לך לזיופים, ודאי של המוצר עצמו, וזה יכול לתת ערך מוסף ומכפיל כוח כפי שאמרו, ויכול לתת לדבר הזה, לתופעה שנפוצה היום מאוד של זיופי – עליית המחירים ועוד דברים כאלה מביאים לזיופים ולהברחות.

אורי מקלב: בבשר, נכון שאתם נלחמים מאוד קשה נגד הבשר, מבחינה בריאותית, אבל בבשר יש בהחלט פרמטר חשוב מאוד של כשרות.

אורי מקלב: ולכן זה יכול מאוד לעזור לעניין הזה.

ניצן הורוביץ: אני מקבל.

ניצן הורוביץ: אני כשלעצמי, אם המזון כשר או לא, מבחינתי זה לא כל כך חשוב, אבל אני יודע שיש אנשים שזה מאוד חשוב להם.

ניצן הורוביץ: ושוב, יש חוק במדינה, אסור לזייף תעודת כשרות ואסור לשים חותמות מזויפות של הכשרים על משהו שלא קיבל את ההכשר, זה נגד החוק, וכשאנחנו רואים עבירה על החוק אז אנחנו מדווחים.

ניצן הורוביץ: מאה אחוז.

צבי האוזר: תודה רבה לשר הבריאות.

צבי האוזר: [הצעת חוק פ/2877/24; נספחות.

צבי האוזר: ]

צבי האוזר: אנחנו נעבור לחלק של הדיון המוקדם בהצעות החוק הפרטיות.

צבי האוזר: סעיף 1 – הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירה כלפי קשיש או חסר ישע), התשפ"ב–2022, של חברי הכנסת מיכאל מלכיאלי ואוריאל בוסו.

צבי האוזר: ינמק חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה.

צבי האוזר: אייכה?

צבי האוזר: האם חבר הכנסת מלכיאלי נמצא?

צבי האוזר: חבר הכנסת מלכיאלי.

צבי האוזר: עשר דקות עומדות לרשותך.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אתה יודע שאנחנו בימי רביעי כמדי שבוע מגיעים לכנסת, מגישים הצעות חוק פרטיות - - -

משה גפני: למה אמרתם - - - כל הזמן?

מיכאל מלכיאלי: כי זה החוק הכי פשוט לתמוך בו.

מיכאל מלכיאלי: אני מתחיל איתו על הבוקר.

משה גפני: אז למה הם נגד?

מיכאל מלכיאלי: - - - אנחנו מנסים - - - אדוני היושב-ראש, אשמח לקשב ממך.

צבי האוזר: יש לך מלוא הקשב, חברי חבר הכנסת מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: תראה, אני אומר ככה.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו כאן מגישים הצעות חוק, זה תפקידנו, מחוקקים.

מיכאל מלכיאלי: לפעמים הגיוניות יותר, הגיוניות פחות, לפעמים הצעות חוק מתריסות – זו דרכו של עולם.

מיכאל מלכיאלי: לפעמים חבר אופוזיציה יודע שחוק שלו לא יעבור.

מיכאל מלכיאלי: למה הוא מעלה?

מיכאל מלכיאלי: להביך, לומר את דעתו, זו במה, זה בסדר.

מיכאל מלכיאלי: לפעמים חבר קואליציה מביא איזשהו משהו והוא יודע שזה לא הגיוני – לדוגמה, ליברמן מגיע, אני – על החרדים, הוא יודע שבסוף זה לא ילך, זה ייפול.

מיכאל מלכיאלי: למה הוא עושה את זה?

מיכאל מלכיאלי: ערב בחירות.

מיכאל מלכיאלי: זכותו.

מיכאל מלכיאלי: אבל אני מנסה להבין, אני מביא פה הצעת חוק שאין אחד בכל הבית הזה שיכול לבוא ולהגיד בקולו: אני מתנגד לחוק הזה.

מיכאל מלכיאלי: במה דברים אמורים, אדוני היושב-ראש?

מיכאל מלכיאלי: אנחנו פעם בחודש, חודשיים, מי שעומד מול מקלט הטלוויזיה מגלה עוקץ קשישים חדש.

מיכאל מלכיאלי: עוקץ קשישים.

מיכאל מלכיאלי: אז פעם אחת איזו ניצולת שואה בת 95, שאני באופן אישי טיפלתי בה, במשך שנים איזה מנוול השתלט על כרטיס האשראי שלה ו"גיהץ" לה.

מיכאל מלכיאלי: יום אחד, בסיפור שאני מדבר עליו, הגיעה המטפלת או אחת הנכדות ואמרה: בואו נעבור על כרטיס האשראי שלה, ומגלה שהסבתא בת ה-95 פעם בכמה זמן הולכת למסעדות, לקולנוע, מוציאה סרטים.

מיכאל מלכיאלי: משהו לא הסתדר לה.

מיכאל מלכיאלי: ואז מגלים שאיזה אדם חסר חמלה, כל המילים הרעות אפשר לומר עליו, השתלט לאישה בת 95 על כרטיס האשראי ו"מגהץ" לה באופן שיטתי יום-יום.

מיכאל מלכיאלי: האבסורד בסיפור הזה, שכשיש התחקירים האלה, אדווה דדון ועוד, אז בסוף מגלים שאלה אותם אנשים פעם ועוד פעם ועוד פעם.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו צריכים לשאול את עצמנו מה מביא בן אדם, איך אומרים, מושחת במידות ככל שיהיה, לבוא לאדם קשיש, לאדם חסר ישע, לאדם מוגבל, ולהשתלט לו על האשראי, בכספים המועטים שהוא מקבל, אם זה פיצויים, אם זה פנסיה, אם זה ביטוח לאומי, במעט הזה להשתלט לו אל הכרטיס.

מיכאל מלכיאלי: אני שמח שיושב-ראש הקואליציה – בועז, אני שמח שנכנסת.

מיכאל מלכיאלי: למה?

מיכאל מלכיאלי: בוא תקשיב לי קצת.

מיכאל מלכיאלי: אמרתי פה שיש חוקים שאנחנו מגישים להתריס, זה חלק מהעניין.

מיכאל מלכיאלי: אבל יש חוקים שאני בחיים לא מצליח להביא נימוק להתנגד.

מיכאל מלכיאלי: אמרתי שיש מספיק תחקירים על קשישים ש"נעקצים" וכו' וכו'.

מיכאל מלכיאלי: מה קורה, מה הסיבה שהם חוזרים פעם אחרי פעם?

מיכאל מלכיאלי: כי אין רתיעה.

מיכאל מלכיאלי: אין הרתעה.

מיכאל מלכיאלי: ביקשתי מאיזה עורך דין שיבדוק לי ענישה של עשר שנים אחורה לאנשים האלה, ואז אתה מגלה שאדם שבית המשפט כבר החליט שהוא אשם – חלק היה מחוסר ראיות – בית המשפט פסק שהוא אשם, בסוף יוצא באיזו קלות של הסכם טיעון, קנס של 5,000 שקל, עבודות שירות חצי שנה וזה נגמר.

מיכאל מלכיאלי: הוא חוזר למקום הפשע שוב, כי זה כסף קל.

מיכאל מלכיאלי: הוא למד איך הוא צד קשישים וגונב להם את הכסף.

מיכאל מלכיאלי: מה הצעת החוק אומרת?

מיכאל מלכיאלי: אני לא אומר ללכת ולתת לו מאסר עולם, יש תשובה.

מיכאל מלכיאלי: אני לא אומר את זה.

מיכאל מלכיאלי: אני אומר, יש ענישת מינימום, מינימום של ענישה.

מיכאל מלכיאלי: הדבר הזה יהווה רתיעה והרתעה כלפי אותם אנשים.

מיכאל מלכיאלי: עכשיו, מה אנחנו אומרים לאותם קשישים?

מיכאל מלכיאלי: הרי הקשיש הזה יום אחד יהיה אני ואתה וזה ההורים שלי וכל אחד מאיתנו.

מיכאל מלכיאלי: יום אחד גם אנחנו נהיה קשישים, מה אנחנו נגיד?

צבי האוזר: חבר הכנסת חיים כץ, יש כאן הצעת חוק מאוד מאוד חשובה.

חיים ביטון: אני חיים ביטון.

צבי האוזר: חיים ביטון, אני מתנצל, סליחה.

צבי האוזר: חיים ביטון, הצעת החוק חשובה ואני מציע לך להקשיב ולא לשוחח בטלפון במליאה.

יפעת שאשא ביטון: לא, הוא מכיר והוא גם חתום.

צבי האוזר: לא לשוחח בטלפון.

צבי האוזר: אני לא בטוח שהוא מכיר את כל הפרטים.

צבי האוזר: בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: למה זה כואב לי?

יפעת שאשא ביטון: כי אני ציפיתי שהצעת חוק כזאת, ודאי תבוא הממשלה ותאמר: אני תומכת.

יפעת שאשא ביטון: יש לכם השגות על החוק, על הנוסחאות, על הדרך?

יפעת שאשא ביטון: בסדר.

יפעת שאשא ביטון: איך אומרים?

יפעת שאשא ביטון: בואו נעביר את ההצעה הזאת טרומית, נבוא אחרי זה ונשב בוועדות – הרי האופוזיציה לא יכולה לקדם חוקים בוועדות הכנסת ללא תמיכת ממשלה, אין דבר כזה.

יפעת שאשא ביטון: הטרומית – זה אמירה.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו אתה, כחבר קואליציה שעוד כמה דקות – אני מקווה שלא – אבל תלחץ על האדום, מה אתה בעצם אומר לאותם קשישים?

יפעת שאשא ביטון: אני מזלזל בכם, אתם לא מעניינים אותי?

יפעת שאשא ביטון: אני לא מדבר עליך, כולם, כל הקואליציה.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר למאזן גנאים: אתה, יש לך שכנים קשישים, זקנים?

יפעת שאשא ביטון: יש לך.

יפעת שאשא ביטון: אתה יודע שעקצו אותם, הם לא דוברי השפה, מלא סיפורים.

יפעת שאשא ביטון: כשאתה הולך להצביע נגד, או כל חבר קואליציה, מה אתם אומרים להם?

יפעת שאשא ביטון: אתם לא מעניינים אותנו, אנחנו מזלזלים בכם.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו, השרה מירב כהן, שהגישה הצעת חוק דומה, ודיברה, אני מנסה להבין – איפה ועדת שרים לענייני חקיקה?

יפעת שאשא ביטון: מה קרה לכם?

יפעת שאשא ביטון: זו לא הצעת חוק פופוליסטית, זו לא הצעת חוק שבאים לרומם, זה לא שייך לציבור אחד – יש נעקצים יהודים ויש ערבים ויש דתיים ויש חילוניים, מכל המגזרים.

יפעת שאשא ביטון: מה אנחנו אומרים לאותם אנשים?

יפעת שאשא ביטון: ומה קורה?

יפעת שאשא ביטון: כשהתחקירים האלה מגיעים פעם אחרי פעם, מה - - - אומרים?

יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו נחשוב, משרדי הממשלה מגבשים הצעת חוק כזאת – כבר כמה כנסות העליתי אותם ואני גם העברתי את החוק הזה פה.

יפעת שאשא ביטון: בכנסת הקודמת החוק הזה עבר בטרומית.

יפעת שאשא ביטון: לצערי הרב, מי שתקע אותה היה ניסנקורן.

יפעת שאשא ביטון: הוא נתן הנחייה ליו"ר ועדת הכנסת בזמנו לא לקדם את החוק הזה, וזה נתקע עד היום.

יפעת שאשא ביטון: ומאז, פעם בכמה זמן, כשאני רואה תחקיר על קשישים שנעקצים, אני נזכר בניסנקורן, כי הוא תקע את החוק הזה.

יפעת שאשא ביטון: האם אתה – לא משנה, אני לא פונה אליך אישית, אלא אל כל חברי הקואליציה – אתם תרגישו בנוח שהתחקירים הבאים על קשישים – יש לכם יד בדבר הזה?

יפעת שאשא ביטון: הצבעה היום נגד לחוק הזה זו אמירה ברורה: אנחנו מזלזלים בקשישים, אנחנו מזלזלים בחסרי הישע.

יפעת שאשא ביטון: לכן, אני מסיים, אדוני היושב-ראש, באמירה שבה אני קורא לחברי הקואליציה וגם האופוזיציה לתמוך בהצעת החוק החשובה הזאת.

יפעת שאשא ביטון: זאת הצעת חוק שאני לא מכיר הרבה הצעות חוק שצריכות לעבור כאן פה אחד - -

קריאה: - - -

מיכאל מלכיאלי: לתמוך.

מיכאל מלכיאלי: ואני קורא לכם להצביע בעד.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: תשיב, בשם שר המשפטים, השרה יפעת שאשא ביטון, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יפעת שאשא ביטון: חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק מבקשת לקבוע בשתי עבירות בחוק העונשין – בעבירת קבלת דבר במרמה ובעבירת תחבולה – חזקה שלפיה אם נעברה כלפי זקן או חסר ישע, אזי שבוצעה בנסיבות מחמירות.

יפעת שאשא ביטון: עוד מבקשת ההצעה לקבוע כי העונש בגין עבירת תחבולה בנסיבות מחמירות יעמוד על שלוש שנות מאסר.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מלכיאלי, אני ממליצה לך להקשיב בקשב רב, כי יכול להיות שאת מה שאתה מבקש כבר יש, וכדאי שאתה תהיה יחד איתי בתשובה.

יפעת שאשא ביטון: בסדר?

יפעת שאשא ביטון: עוד מבקשת ההצעה לקבוע כי העונש בגין עבירת תחבולה בנסיבות מחמירות יעמוד על שלוש שנות מאסר, וכן להגביל את שיקול דעת בית המשפט כך שיחויב בפסיקת עונש מינימום של מאסר בפועל בשתי העבירות האמורות.

יפעת שאשא ביטון: על פי דברי ההסבר להצעת החוק, ההצעה נועדה להיאבק בתופעה של הונאת זקנים בתחומים צרכניים שונים באמצעות הגברת ההרתעה מביצוע עבירות כלפיהם.

יפעת שאשא ביטון: הממשלה, כאמור, מתנגדת לחוק מהסיבות הבאות: ראשית, הצעת החוק מיותרת בכל הקשור לעבירה של קבלת דבר במרמה, שכן כבר היום מוגשים כתבי אישום במקרים של מרמה כלפי אוכלוסיות מוחלשות, ובהן קשישים, בעבירה של מרמה בנסיבות מחמירות שעונשה חמש שנות מאסר.

יפעת שאשא ביטון: זה אפילו יותר ממה שאתה מבקש בהצעה שלך.

יפעת שאשא ביטון: שנית, גם הנסיבות המחמירות לעבירת התחבולה אינן נדרשות נוכח קיומה של עבירת העושק, שחולשת על התופעות המתוארות בדברי ההסבר והעונש בצידה שלוש שנות מאסר.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, גם כאן אנחנו רואים שאין באמת צורך.

יפעת שאשא ביטון: מוצע כאן לחוקק סעיפים כלליים ללא פירוט הנסיבות המחמירות, אך עקרון החוקיות מצריך בהירות, בבחינת "אין עונשין אלא אם כן מזהירין".

יפעת שאשא ביטון: צוות בין-משרדי הוקם לבחון את תיקוני החקיקה הנדרשים בעבירות הרכוש בחוק העונשין, לרבות עבירת המרמה והתחבולה.

יפעת שאשא ביטון: לכן נכון להמתין לתוצאות הבחינה המעמיקה.

צבי האוזר: חבר הכנסת אזולאי.

יפעת שאשא ביטון: דבר שלישי, הצעת החוק מבקשת לקבוע לעבירות עונש מזערי.

יפעת שאשא ביטון: על פי המלצות הוועדה הציבורית לבחינת מדיניות הענישה והטיפול בעבריינים הומלץ להימנע מקביעת עונשים מזעריים, ובמקרים שנשקל לעשות כן, יש לקבל תשתית עובדתית הולמת בדבר רמת הענישה ופירוט מקרים החורגים מרמת הענישה הראויה.

יפעת שאשא ביטון: בהצעת החוק, כאמור, לא הוצגה תשתית.

יפעת שאשא ביטון: נוכח האמור לעיל, הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

יפעת שאשא ביטון: ואתה, חבר הכנסת מלכיאלי, אני חושבת שלנוכח התשובה הזאת, המפורטת, נכון שתמשוך את הצעת החוק, כי מה שאתה מבקש – או לפחות מה שמצוין שאתה מבקש – למעשה כבר מופיע הלכה למעשה, והדברים האחרים לא באים לידי ביטוי או לא מובהרים בהצעת החוק שלך.

יפעת שאשא ביטון: ככול שאתה תבקש, אנחנו נמשיך להצבעה, ואנחנו ניאלץ להתנגד ולהצביע נגד הצעת החוק שלך.

יפעת שאשא ביטון: כמו שגם שמעת, יש כאן ועדה שהוקמה, שבוחנת שינויים של חקיקה ודברים שנידרש להם או נצטרך אותם.

יפעת שאשא ביטון: אז גם כאן, יש לך אפשרות לשבת, לחכות, במקום להפיל את החוק, ואז להחליט אם אתה מעלה אותו שנית או פשוט מקבל את הצעות החקיקה שיינתנו.

יפעת שאשא ביטון: לשיקולך.

מיכאל מלכיאלי: הסתכלתי פה אם יש משהו לא בסדר - - -

יפעת שאשא ביטון: אתה מעלה את החוק.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: אנשי הקואליציה?

יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו מבקשים הצבעה שמית.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

צבי האוזר: חבר הכנסת מלכיאלי, נראה לי שלא השתכנעת מתשובת הממשלה ואתה רוצה לנסות בכל זאת לשכנע.

צבי האוזר: כי אני השתכנעתי, אז אולי תשכנע אותי בכל זאת לתמוך בהצעה.

צבי האוזר: שלוש דקות לרשותך.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב ראש.

מיכאל מלכיאלי: גברתי השרה, שמעתי את דברייך בקשב רב ואני גם רוצה לענות.

מיכאל מלכיאלי: אם את היית כותבת את התשובה הזאת, לא הייתי עולה לפה.

מיכאל מלכיאלי: אבל בגלל שאת לא כתבת, אני מרשה להתנגח בתשובה.

מיכאל מלכיאלי: מי שכתב את התשובה, לא קרא את הצעת החוק.

מיכאל מלכיאלי: מצטער שזה לא היה מנוקד.

מיכאל מלכיאלי: הצעת החוק לא אמרה – את אומרת לי שיש בית משפט שנתן שלוש שנים.

מיכאל מלכיאלי: כתבתי את זה בחוק, רק אמרתי שיש בתי משפט – והבאתי לזה גם ראיות – שהגיעו להסדרי טיעון עם אנשים בלי מאסר, עם איזה 5,000 שקל קנס.

מיכאל מלכיאלי: הצעת החוק אמרה עונש מינימום - - -

יפעת שאשא ביטון: - - -

מיכאל מלכיאלי: ואת זה לא כתוב בתשובה הזאת, זה – 1. 2.

מיכאל מלכיאלי: יש ועדה – אני אגיד לך את האמת, בכנסת העשרים-ואחת ובכנסת העשרים-וארבע שמעתי שיש ועדה.

מיכאל מלכיאלי: עד היום, ארבע שנים מאז, לא קרה שום דבר עם הוועדה.

מיכאל מלכיאלי: זאת אומרת, הוועדה הזאת עד היום, ארבע שנים, לא עשתה כלום.

מיכאל מלכיאלי: לכן הצעת החוק שלי הולכת איתך יד ביד, רק אמרתי שנקבע עונש – רף מינימום לאותם אנשים.

מיכאל מלכיאלי: וזה בתשובה שכתבו - - -

יפעת שאשא ביטון: - - -

מיכאל מלכיאלי: כתבתי, כתבתי.

יפעת שאשא ביטון: - - - הם טוענים - - - נשקלת אפשרות לעונש מינימום, צריך איזושהי תשתית שעליה מתבססים.

יפעת שאשא ביטון: אתה אפילו לא הצעת תשתית כזאת - - -

מיכאל מלכיאלי: כתבתי שבית המשפט יקבע את התשתית.

מיכאל מלכיאלי: אין לי בעיה.

מיכאל מלכיאלי: אבל זה לא קרה.

מיכאל מלכיאלי: לכן דחיתי את ההצעה של הממשלה – לא שלך, כי את לא כתבת את זה.

מיכאל מלכיאלי: מי שכתב את זה לצערי לא קרא.

מיכאל מלכיאלי: לכן אני חוזר וקורא לכל חברי הכנסת בקואליציה ובאופוזיציה, הצעת החוק הזאת – מי שמתנגד לה, לא אכפת לו מעושק קשישים.

מיכאל מלכיאלי: הקשישים האלה הם יהודים וערבים ביחד.

מיכאל מלכיאלי: לא מעט תחקירים מדברים על קשישים, גם ערבים, שעוקצים אותם בגלל קשיי שפה.

אורלי לוי אבקסיס: איפה השרה לשוויון חברתי?

מיכאל מלכיאלי: השרה סיפרה פעם שהחוק הזה הוא הכי טוב בעולם.

מיכאל מלכיאלי: היא גם תמכה בזה בעבר.

אורלי לוי אבקסיס: - - - למה היא - - -

מיכאל מלכיאלי: לא יודע.

מיכאל מלכיאלי: והממשלה - - -

אורלי לוי אבקסיס: כי הם צבועים.

מיכאל מלכיאלי: נכון.

מיכאל מלכיאלי: כי לצערי הרב זו ממשלה שהיא גם צבועה.

מיכאל מלכיאלי: לכן אני קורא לחברי הכנסת לתמוך, כי התמיכה בחוק הזה היא תמיכה באנשים חסרי ישע וקשישים.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: אנחנו נעבור להצבעה.

צבי האוזר: יש בקשה של הממשלה להצבעה שמית, ולכן אני מבקש ממזכיר הכנסת להתחיל לקרוא בשמות חברי הכנסת.

צבי האוזר: בבקשה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד

צבי האוזר: חברים, אני מבקש שקט.

צבי האוזר: אנחנו באמצע הצבעה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – נגד משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח יוסף טייב – בעד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד מתן כהנא – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

דן מרזוק: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: אבקש לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא השתתפו בהצבעה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח ניר אורבך – נגד דוד אמסלם – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – אינו נוכח מירב בן ארי – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת מאי גולן – בעד ווליד טאהא – נגד אלון טל – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – בעד עופר כסיף – אינו נוכח עידית סילמן – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: האם יש מי מחברי הכנסת שנוכח באולם ולא השתתף בהצבעה ומעוניין להצביע?

דן מרזוק: (קורא בשם חבר הכנסת) נפתלי בנט – נגד

צבי האוזר: אם כן, אני מכריז שההצבעה הסתיימה.

צבי האוזר: אבקש למנות את הקולות.

צבי האוזר: אני מבקש לשמור על שקט במליאה.

צבי האוזר: אנחנו מקיימים כאן ישיבה.

צבי האוזר: הישיבה בעיצומה.

צבי האוזר: אם כן, להלן תוצאות ההצבעה – אני מבקש שקט: בעד – 50 חברי כנסת, נגד – 57, אין נמנעים.

צבי האוזר: אני קובע כי ההצעה לא התקבלה.

צבי האוזר: [הצעת חוק פ/3371/24; נספחות.

צבי האוזר: ]

צבי האוזר: אנחנו נעבור לסעיף 2 בסדר-היום – הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על תרופות), התשפ"ב–2022, של חבר הכנסת יואב בן צור.

צבי האוזר: בבקשה.

קטי קטרין שטרית: - - -

צבי האוזר: חברת הכנסת קטי שטרית, דברי הכנסת הם על הדוכן.

צבי האוזר: אי-אפשר כל הזמן לצעוק.

צבי האוזר: יש דברים חשובים להגיד, יש פודיום, יש דוכן, שם נגיד את הדברים.

צבי האוזר: בבקשה, עשר דקות לרשותך.

צבי האוזר: תודה רבה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, מכובדיי חברי הכנסת, הצעת חוק שהעליתי כאן מבקשת להקל על החולים במדינה ולסייע להם במעט על ידי הוזלת עלות התרופות לציבור החולים ולפטור ממע"מ בעת רכישת תרופות.

יואב בן צור: בישראל כידוע יש מס ערך מוסף אחיד בשיעור 17%, ללא קשר לרמת ההכנסה.

יואב בן צור: אנו חווים מציאות שבה היוקר מאמיר מנשוא ומחירי הדיור והשכירות עולים, המשכנתאות עולות וענף המזון עובר גל התייקרויות, ואנשים רבים – קשישים וחולים או בעלי משפחות ואנשים ממעמד כלכלי נמוך, והתופעה קיימת גם אצל אנשי מעמד הביניים – אנשים אלו נאלצים לבחור בין רכישת מזון ותשלומים וקורת גג לבין רכישת תרופות.

יואב בן צור: והדברים ידועים, כולנו מכירים סביבנו אנשים אשר מצבם הכלכלי לא שפר עליהם במיוחד.

יואב בן צור: הבעיה שיוצר מס ערך מוסף הוא שהמס הזה מוטל באופן שווה וללא קשר לרמת ההכנסה של האזרח, ולכן המס הזה פוגע בעיקר בשכבות החלשות ובמעמד הביניים.

יואב בן צור: ואכן, גישה זו של הבנה שמי שנפגע ממס זה הוא מעמד הביניים ומטה, ולכן נהוג במרבית המדינות באירופה ששם מונהג פטור ממס ערך מוסף או מס בשיעור מופחת על שורה ארוכה של מוצרים ושירותים הנחשבים כמוצרים בסיסיים, כמו תרופות.

יואב בן צור: אני סבור, ותסכימו איתי, שתרופות הן מצרך חיוני לאנושות על מנת להתקיים, ממש כמו מים ומזון, עוד לפני דברים אחרים כמו יתר הנאות החיים בסולם הצרכים שלנו כבני אדם.

יואב בן צור: ולכן יש לכלול את מכירתן של תרופות יחד עם שאר העסקאות שהן פטורות ממס, כך שהחולים לא ייאלצו לבחור עוד בין רכישת מזון לבין רכישת תרופות ההכרחיות לבריאותם ולאיכות חייהם.

יואב בן צור: על מנת לסבר את האוזן, במחקר שערך ארגון הבריאות העולמי בשנת 2013 - - -

צבי האוזר: חבר הכנסת מוסי רז, יש כאן הצעת חוק חשובה.

צבי האוזר: אם אתה משוחח בטלפון, אני מבקש בחוץ.

יואב בן צור: במחקר שערך ארגון הבריאות העולמי בשנת 2013 עלה כי בשבדיה קיים מס ערך מוסף בשיעור אפס על תרופות, וכך גם ברוב המדינות בארצות הברית.

יואב בן צור: בנוסף עלה מהמחקר כי יש מדינות שבהן המס המוטל במכירת תרופות הוא נמוך משמעותית ממס הערך המוסף הכללי.

יואב בן צור: כך למשל, בהולנד שיעור מס הערך המוסף הסטנדרטי הוא 21%, בעוד שיעור המס על תרופות הוא 6%.

יואב בן צור: תראו, חבריי, אני מעט סקפטי ביכולת של ההצעה שלי לעבור.

יואב בן צור: בתוך עמי אנוכי יושב, ואני מכיר את ההתנגדויות שיהיו עם הסברים מלומדים מדוע הדבר לא ייתכן.

יואב בן צור: אני שואל, שמא לא הגיע הזמן לבחון את הדברים מחדש?

יואב בן צור: אני באמת תוהה לעצמי, מה מגדיר אותנו פה כחברה אנושית שחיה יחדיו?

יואב בן צור: עוד לפני לאום, לפני גזע, לפני דת, אלא מה מגדיר את האדם עצמו כבן אנוש מתורבת, יצור אנוש שחי בחברה אזרחית סביבו?

יואב בן צור: מהם הכללים וההגדרות שהאדם מאמץ לעצמו בקודים החברתיים הפנימיים?

יואב בן צור: אני מבקש לבחון במעט את סולם הערכים וההעדפות של מקבלי ההחלטות במדינת ישראל.

יואב בן צור: לפני עשור התחיל ענף הקניות און-ליין באינטרנט, ומסיבות שונות הוחלט כי שר האוצר יעניק פטור ממע"מ על קניות עד 75 דולר.

יואב בן צור: אז היה צריך את הפטור בנושא מסיבות שונות.

יואב בן צור: לשם סיבור האוזן, היקף המסחר המקוון בישראל מוערך ב-20 מיליארד שקל בשנה, ועל פי ההערכות, עלות הפטור ממע"מ נעה בין 1.5 מיליארד שקל ל-2 מיליארד שקל בשנה.

יואב בן צור: ועל מה?

יואב בן צור: על פי רוב על קניות באינטרנט של בגדי מותרות, צעצועי מותרות, מכשירים מיוחדים, טלפונים.

יואב בן צור: הדבר היה בבחינת לחם שעשועים לעם כדי לשעשע את העם הישראלי, שהיה מבסוט על זה שהצליח לעקוץ את המערכת.

יואב בן צור: בשם הפופוליזם הם פגעו בבעלי העסקים שמפסידים קניות בארץ לטובת קניות און-ליין, אבל עדיין זהו סולם הערכים הישראלי.

יואב בן צור: כיום המציאות הכלכלית בארץ השתנה, ועלינו לתמוך בעסקים בארץ ולייצר השוואות ואפילו עדיפות לעסקים כחול-לבן.

יואב בן צור: לכן אני מבקש להציע מקור לתקציב להצעת החוק שלי.

יואב בן צור: זה יכול שיהיה מתוך אוצר המדינה, מה ששמענו שיש עודפים של 30 מיליארד שקל, מה שפחות ריאלי כעת לצערי, או להחליט שאנחנו ממסים את הקניות באינטרנט לטובת פטור ממע"מ לתרופות לחולים, והדבר יסייע לכולם – לחולים, לבעלי העסקים, שפתאום כבר לא יהיה מספיק כדאי לקנות בחו"ל, והתעשייה פה תקבל סיוע בהגברת הקניות אצלם במקום באינטרנט, והכסף יגיע לחולים הנצרכים באמת.

יואב בן צור: למי שלא יודע אני אספר שיש חולים כרוניים ומחלות מסוימות שלהם קבועה תקרת השתתפות של החולה, כ-300 ש"ח בחודש, ואת היתר המדינה משלימה במסגרת סל התרופות וקופות החולים, ואז אומרים, כביכול, "אנחנו בסדר".

יואב בן צור: רבותיי, זה לא בסדר.

יואב בן צור: יקום מישהו ויגיד שכל ההוצאות של התרופות של החולה נכנסים בסכום הזה ולא עוברות אותו.

יואב בן צור: זה ידוע לכל שיש תרופות ועזרי רפואה שאינם בסל, ולפעמים גם אם מגיע החזר, חולים רבים ובעיקר מבוגרים לא מממשים את זכותם ולא מקבלים החזרים.

יואב בן צור: את זה משרד הבריאות לא מספר לכם.

יואב בן צור: אני מסכים שיש פה בעיה, ומדובר בסכום לא מבוטל.

יואב בן צור: אבל אני שואל את עצמי איך ייתכן שמשקיעים פה מיליארדים בדברים משונים שהם מותרות באופן יחסי לתרופות, אבל לא דואגים קודם לחלשים שזקוקים לכל שקל, כי לחיות בריא בישראל זה יקר וזה עולה.

יואב בן צור: אני תוהה, איך התדרדרנו לחברה חומרית כל כך, כשזה טבעי בעינינו שהחלשים שבה נדחקים?

יואב בן צור: אם לזהות תהליכים, היו תקופות אפילות בהיסטוריה שהתייחסו בהן לנכים ולחולים באופן מחפיר; האם גם אנו חלילה נוהגים כך?

יואב בן צור: חברה אזרחית שחולקת פה רובד אנושי.

יואב בן צור: זה לא פוליטי, דתי או סקטוריאלי; זו אמירה מוסרית בסיסית שנוגעת לכולנו.

יואב בן צור: האם אנו נכנעים לתאוות הקנייה והתגברות הממד הנפשי של הכיף בקניות בלי מע"מ מול ניצחון השכל הישר, זה שמחייב להיות מוסרי כלפי החלשים בינינו, בחמלה, באדיבות של מי שקיבל מעט יותר?

יואב בן צור: אני קורא לחבריי מהאופוזיציה והקואליציה: להצעה כעת אולי אין היתכנות ריאלית, אבל יש לה היתכנות של קריאת כיוון שלנו כחברה אזרחית - -

צבי האוזר: חבר הכנסת אבוטבול, חבר הסיעה שלך מדבר, קצת כבוד.

יואב בן צור: - - בעלי מידות מוסר ומצפון, כאלה שמודים לשם על הטוב שזיכה אותנו בו, מעניקים בחזרה מהטוב שזכינו לו, ונותנים למי שחלש מאיתנו וזקוק לזה יותר.

יואב בן צור: זו האמירה שצריכה לצאת מכאן למרות המחלוקת הפוליטית – ואולי בגללה.

יואב בן צור: עלינו לצאת בקריאה משותפת של חמלה, של כבוד לזולת, של עזרה לחלש.

יואב בן צור: תמיכה משותפת של כולנו, של כל סיעות הבית בחוק, חוק אנושי כל-כך –תוכיח לציבור שכלל נציגיו התקבצו לומר: אנו רואים את החלשים לנגדנו; אנו תומכים בכם לא רק במילים יפות השכם והערב, אלא אנו פועלים אקטיבית במעשה: מגדירים את החלש כמי שחובתנו וזכותנו לסייע לו ככל הניתן.

יואב בן צור: אני מקווה שהלב ישפיע, ולא שיקולים פוליטיים.

יואב בן צור: אני מקווה שזאת האמירה שאיתה נוכל לצעוד קדימה לקראת הבא עלינו, לסייע לחלש בראש מעייננו.

יואב בן צור: אני מוכן להתחייב – השר חמד עמאר, אני רוצה שתקשיב.

יואב בן צור: השר חמד עמאר.

צבי האוזר: השר עמאר, אתה משיב.

יואב בן צור: השר חמד עמאר, אני מבקש שתקשיב.

יואב בן צור: אני מוכן להתחייב שלא לקדם את ההצעה אלא בהסכמה.

יואב בן צור: אולי להתחיל באופן מדורג במחלות קשות או קשישים וכולי קודם.

יואב בן צור: אבל בישראל כמו בישראל – העיקר לצאת לדרך, ומשם נסתדר.

צבי האוזר: לסיכום.

יואב בן צור: אני קורא לכם, הצביעו בעד.

יואב בן צור: אדוני השר, אני יודע שתעלה לפה עכשיו ותגיד לי: השקענו בקופות חולים, השקענו בבתי חולים, השקענו, השקענו, השקענו.

יואב בן צור: כל הדברים האלה נכונים.

יואב בן צור: אני מבקש משהו אנושי – לעזור לאותם אנשים, חולים כרוניים, שמתמוטטים תחת הנטל הזה של קניית התרופות.

יואב בן צור: תודה רבה.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: ישיב בשם הממשלה השר חמד עמאר.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת בן צור, שמעתי שאתה מציע שנעביר את זה בטרומית ולחכות.

חמד עמאר: מה שאני מציע - - -

צבי האוזר: חבר הכנסת אבוטבול, ביקשתי ממך בפעם השנייה – אם יש לך שיחה, תדבר בחוץ, אין בעיה.

משה אבוטבול: אני שם לב שאתה לא מעיר לכולם.

צבי האוזר: אני מעיר.

צבי האוזר: מי שלא רוצה, אדוני – תודה.

צבי האוזר: בפעם השנייה הערתי לך.

משה אבוטבול: - - - לא שמעת אותי מדבר.

משה אבוטבול: צר לי להגיד.

משה אבוטבול: חוץ מזה - - -

חמד עמאר: תודה, אדוני היושב-ראש.

חמד עמאר: שמעתי אותך, המציע.

חמד עמאר: יש עמדה של ועדת השרים לחקיקה, העמדה שלה דחתה את הדיון בשלושה חודשים.

יואב בן צור: בעוד שלושה חודשים לא צריך אותך, אנחנו נהיה פה.

חמד עמאר: אם אתה תהיה פה, אז בוא נדחה את זה בשלושה חודשים, ואתה תהיה כאן ותעביר את זה.

יואב בן צור: - - -

חמד עמאר: כי היית כאן ולא העברת את זה, אז אם תהיה כאן ותעביר את זה בעוד שלושה חודשים, אני – אני לא אגיד לך: 12 שנה היית, אבל אני אומר לך, אם אתה אומר שבעוד שלושה חודשים - - -

יואב בן צור: עשה משהו טוב.

יואב בן צור: עשה משהו טוב.

יואב בן צור: יזכרו לך שביטלת את המע"מ על תרופות.

חמד עמאר: אני מחזיר את הכדור אליך, עכשיו אנחנו משחקים כדורגל.

חמד עמאר: אני מחזיר לך את הכדור.

חמד עמאר: אתה אומר שבעוד שלושה חודשים אתה תהיה כאן, אז בוא נדחה את זה בשלושה חודשים, בעוד שלושה חודשים תביא את זה ותעביר את זה, כי אתה תהיה כאן.

יואב בן צור: השאלה כמה אנשים ימותו בשלושת החודשים האלה כי אין להם כסף לתרופות.

חמד עמאר: דודו, היית 12 שנה כאן ולא עשית את זה.

יואב בן צור: זו המנטרה שלכם.

חמד עמאר: אתה נהנה עכשיו?

חמד עמאר: אתה נהנה?

חמד עמאר: אתה נהנה?

חמד עמאר: אם אתה נהנה, אני מאוד שמח.

חמד עמאר: אני רוצה שתיהנה.

דוד אמסלם: כבוד השר, עכשיו אני יודע שאתה שם.

חמד עמאר: אני מאוד נהנה כשאתה נהנה.

משה אבוטבול: - - - אמרתם ממשלת שינוי - - -

חמד עמאר: בוא נמשוך את הצעת החוק, ממילא אם היא תיפול עכשיו, אתה תצטרך לחכות שלושה חודשים, ואם אתה בעוד שלושה חודשים כאן, אז אתה תעביר את זה בעוד שלושה חודשים, במקום שנחכה.

חמד עמאר: בשלושת החודשים האלה ימותו אנשים סתם.

יואב בן צור: כל עם ישראל יראה מה היחס שלכם.

יואב בן צור: כל עם ישראל יראה מה היחס שלכם לחלשים, איך אתם - - - אליהם בחוסר חמלה.

חמד עמאר: עם ישראל יודע שישבת כסגן שר לא לפני הרבה זמן.

חמד עמאר: לפני פחות משנה ישבת כסגן שר ולא העברת את זה, אז עם ישראל מכיר.

חמד עמאר: אבל אם אתה אומר שבעוד שלושה חודשים אתה תהיה בעל הבית כאן ואתה תהיה השר הממונה על הנושא או שר ממונה על דבר אחר – בוא נדחה את זה בשלושה חודשים, תביא את זה, תעביר את זה, נחסוך שלושה חודשים לאנשים אם זה ייפול.

חמד עמאר: עלות הצעת החוק מוערכת במיליוני שקלים בשנה, אדוני היושב-ראש, עקב אובדן הכנסות לממשלה ממיסים.

חמד עמאר: חשוב להדגיש כי המדינה משקיעה משאבים רבים להכנסת תרופות לסל הבריאות – 550 מיליון שקל בכל שנה.

חמד עמאר: מנגנון זה הוא המנגנון הממשלתי להוזלת מחירי תרופות לאזרחים במדינת ישראל.

חמד עמאר: הצעת החוק אינה מתייחסת לרכישה פרטית בלבד, ולפיכך הרוכשות המרכזיות שייהנו מהטבה זו הן חברות ביטוח פרטיות, הנוהגות גם כך להרוויח רווחים משמעותיים, וכן קופות החולים, שהן הרוכשות המרכזיות בשוק התרופות.

חמד עמאר: פטור ממע"מ לתרופות יוצר אפליה לעומת מוצרים אחרים ועלול להביא לדרישות מצד סקטורים אחרים במשק המעוניינים לקבלת פטור ממע"מ למוצרים ספציפיים.

חמד עמאר: ביטול המע"מ לא יתגלגל במלואו לצרכנים.

חמד עמאר: אופן חלוקת ההטבה בין הצרכנים ליצרנים תלויה בגמישות הביקוש וההיצע בהתאם לתרופות השונות.

חמד עמאר: בפועל ביטול המע"מ ייטיב עם היצרנים הטבה אשר אינה תואמת את מטרת החוק הזה.

חמד עמאר: מדיניות המס של המדינה הינה צמצום הטבות מס על מנת להרחיב את בסיס המס.

חמד עמאר: הצעה זו, אם תתקבל, פועלת להרחבת הטבות המס.

חמד עמאר: אבקש מחברי הכנסת להסיר את הצעת החוק מסדר-היום.

חמד עמאר: אני שוב אציע לך: בוא נדחה את זה בשלושה חודשים, נקיים דיון בוועדת השרים לחקיקה, נקיים דיון יחד, כי כאן אתה הצעת גם ללכת על תרופות מיוחדות.

חמד עמאר: אני מציע – אם אתה רוצה, אני מוכן לשבת ולנהל איתך דיון.

חמד עמאר: אני מבקש שתהיה הצבעה שמית, בסדר?

צבי האוזר: תודה.

צבי האוזר: חבר הכנסת בן צור, יש לך עניין להשיב ולשכנע בכל זאת לשנות את עמדת הממשלה?

צבי האוזר: שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

יואב בן צור: אדוני השר, מה שאמרת זה צביעות שאין כדוגמתה.

יואב בן צור: מע"מ על תרופות זה לאנשים החלשים, אפשר לעשות את זה במבחני הכנסה – במיוחד לקשישים ולחלשים שאין להם את היכולת לקנות את התרופות.

יואב בן צור: על מה אתה משחק עכשיו, על החיים של בני אדם?

יואב בן צור: על החיים של בני אדם שלא מסוגלים לקנות תרופות וצריכים לבחור בין תרופות לבין אוכל?

יואב בן צור: עליהם אתה מדבר עכשיו?

יואב בן צור: אפשר להעביר את החוק בטרומית ולשבת לדון איך.

יואב בן צור: פטור ממס באינטרנט זה אפשרי?

יואב בן צור: 2 מיליארד שקל מע"מ הפסדת באינטרנט.

יואב בן צור: 2 מיליארד שקל בכל שנה אתה מפסיד בקניות באינטרנט.

יואב בן צור: איפה הכסף הזה?

יואב בן צור: מזה אתה לא יכול להקצות כמה עשרות מיליוני שקלים לטובת החלשים הללו?

יואב בן צור: על מה אתה מדבר בכלל?

יואב בן צור: על מה אתה מדבר?

יואב בן צור: מי מסוגל להצביע היום נגד אותם אנשים שאין להם את היכולת לקנות תרופות?

יואב בן צור: שומו שמיים – אני לא מבין את זה.

יואב בן צור: לרחם על החלשים.

יואב בן צור: כמה כסף מדינת ישראל זורקת על דברים לא חיוניים?

יואב בן צור: אבל אם הייתי מעביר את זה עם מאזן גנאים, אולי זה היה עובר, מי יודע.

יואב בן צור: הייתם נותנים מה-53 מיליארד כמה גרושים בשביל שנעביר את זה.

יואב בן צור: באמת, אני צריך לצרף אותך, אולי זה היה עוזר לי.

יואב בן צור: כנראה רק בצורה הזאת אפשר לעשות דברים.

יואב בן צור: לדברים אחרים, שהם לא חיוניים, מדינת ישראל נותנת מיליארדים על גבי מיליארדים, ופה, במציאות של פה, לא – פתאום אין כסף, תדחה בשלושה חודשים.

יואב בן צור: למה לדחות בשלושה חודשים?

יואב בן צור: מה יעשו בתקופה הזאת האנשים האלה, שכל יום מתלבטים עם עצמם מה לעשות?

יואב בן צור: אמרתי קודם, ואני חוזר ואומר: חבריי מהקואליציה והאופוזיציה, אם יש משהו שאנחנו יכולים לומר לעם בימים הללו זה שהתקבצנו פה יחדיו לתמיכה משותפת של כולנו בחוק אנושי כל-כך.

יואב בן צור: בואו נוכיח לציבור שכלל נציגיו התקבצו לומר: אנחנו רואים את החלשים לנגדנו.

יואב בן צור: זה המצפן שלנו.

יואב בן צור: אני מקווה שהלב ישפיע, ולא שיקולים פוליטיים.

יואב בן צור: אני מקווה שזאת האמירה שאיתה נוכל לצעוד קדימה לקראת כל הבא עלינו, כי זה מגדיר אותנו כשאנחנו מעניקים לאחר, לחלש, זה שעומד בראש מעיינינו.

יואב בן צור: אני קורא לכם, בשביל החולים, בשביל החלשים, בשביל כולנו: תצביעו בעד.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: אם כן, עומדות בפניי שתי בקשות להצבעה שמית.

צבי האוזר: אנחנו נעבור להצבעה שמית.

צבי האוזר: אני מבקש ממזכיר הכנסת לקרוא את שמות חברי הכנסת בבקשה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח יוסף טייב – בעד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד מתן כהנא – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

דן מרזוק: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: אבקש לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא השתתפו בהצבעה.

דן מרזוק: (קורא בשמו חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ישראל אייכלר – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – אינו נוכח חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח איתמר בן גביר – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת מאי גולן – בעד גילה גמליאל – בעד בנימין גנץ – נגד גלית דיסטל אטבריאן – בעד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – בעד עופר כסיף – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח מרב מיכאלי – נגד עידית סילמן – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: האם יש מי מחברי הכנסת שנמצא באולם לא השתתף בהצבעה ויש לו עניין להשתתף בהצבעה?

צבי האוזר: אין כזה.

צבי האוזר: אם כן, אני מכריז על כך שההצבעה הסתיימה, אבקש למנות את הקולות.

צבי האוזר: חבר הכנסת טיבי.

צבי האוזר: להלן תוצאות ההצבעה: 48 בעד, 54 נגד.

צבי האוזר: אני קובע כי הצעת החוק נדחתה.

צבי האוזר: [הצעת חוק פ/2372/24; נספחות.

צבי האוזר: ]

צבי האוזר: אנחנו נעבור לסעיף 3 בסדר-היום – הצעת חוק לשיפור השירות במגזר הציבורי, התשפ"ב–2021, של חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

צבי האוזר: בבקשה, חבר הכנסת פינדרוס, עשר דקות עומדות לרשותך.

יצחק פינדרוס: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יצחק פינדרוס: חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, אני לא מופתע מזה שהממשלה אפילו לא ניסתה לנהל דו-שיח על החוק הזה.

יצחק פינדרוס: אתם יודעים למה?

יצחק פינדרוס: החוק הזה הרי לא עולה כסף.

יצחק פינדרוס: החוק הזה – אין עליו ויכוח.

יצחק פינדרוס: החוק הזה הוגש בכנסת הקודמת על ידי חברי הכנסת של ישראל ביתנו, כשהם ניסו לספר לכולנו שהם באו לשרת את אזרחי מדינת ישראל.

יצחק פינדרוס: חתומים על הצעת החוק הזאת – מהכנסת הקודמת – חבר הכנסת עודד פורר, למי שלא מכיר, חבר הכנסת אלי אבידר שהיה אז בישראל ביתנו, חבר הכנסת יבגני סובה שגם היה בישראל ביתנו, ויוליה מלינובסקי – גם מישראל ביתנו.

יצחק פינדרוס: הם חתומים על הצעת החוק הזאת.

יצחק פינדרוס: ראה זה פלא, החוק הזה מגיע לוועדת שרים לענייני חקיקה, אז אנחנו מכירים את התהליך – מתקשרים, מבררים, אולי נדחה בשבוע, נבדוק מה אפשר לעשות; אין אזרח במדינת ישראל, אין אזרח במדינת ישראל שלא צריך את החוק הזה.

יצחק פינדרוס: הרי החוק הזה בסך הכול אומר שפקיד מדינה הוא Civil servant – הוא משרת את האזרחים.

יצחק פינדרוס: הוא מקבל את המשכורת שלו מהאזרחים, אבל הוא צריך לשרת את האזרחים.

יצחק פינדרוס: איך אמר זה שעשיתם פה ראש ממשלה?

יצחק פינדרוס: מדינת ישראל לפני הכול, האזרחים לפני הכול.

יצחק פינדרוס: אבל מה, מה פתאום.

יצחק פינדרוס: הלילה עלו מחירי הדלק ב-66 אגורות.

יצחק פינדרוס: את מי זה מעניין?

יצחק פינדרוס: אין מחאת דלק.

יצחק פינדרוס: את מי זה מעניין?

יצחק פינדרוס: אולי בעוד חודש, אם אנשים יתחילו להרגיש את זה באשראי, ואז שר האוצר יעשה מסיבת עיתונאים ויודיע.

יצחק פינדרוס: הסוד הקטן שאזרחי ישראל לא יודעים הוא ש-31 אגורות מההעלאה הזאת הוא העלאת מיסים, את זה לא מספרים; את זה שביקשו בוועדת הכספים – כשהוא הוריד את חצי השקל על הבלו; תודיע שאתה מגביל ל-3 שקלים את המס על הבלו בשביל שבעוד שבועיים, כשיעלה הדלק, זה לא יקפוץ עוד פעם.

יצחק פינדרוס: זה לא מעניין, כי את מי מעניינים אזרחי ישראל?

יצחק פינדרוס: יש בעיה לאומית – קוראים לה "ביבי", אז מה מעניינים אזרחי ישראל?

יצחק פינדרוס: יש בעיה לאומית, אז מה מעניינים האזרחים?

יצחק פינדרוס: יש בעיה לאומית, אז כל האג'נדות שלנו נעלמות, ואפשר להכביד במיסים, אפשר להעלות מחירים, ואפשר לתת מסר לפקיד, מסר לפקיד.

יצחק פינדרוס: הרי החוק אומר: לשמש, להשריש נורמות התנהגות ראויות בשירות הציבורי.

יצחק פינדרוס: אבל אין צורך בזה, כי האם – תשאלו את אלי אבידר.

יצחק פינדרוס: יש בעיה לאומית.

יצחק פינדרוס: אז זה לא מעניין.

יצחק פינדרוס: זה חוק שלך, אלי.

יצחק פינדרוס: כי יש בעיה.

יצחק פינדרוס: אולי, חלילה, ביבי יהיה ראש ממשלה.

יצחק פינדרוס: אז מה מעניינים האזרחים?

יצחק פינדרוס: מה מעניין אותנו מה קורה?

יצחק פינדרוס: למה הממשלה צריכה לתפקד?

יצחק פינדרוס: למה פקיד צריך להבין שהוא משרת את האזרחים?

יצחק פינדרוס: למה צריך להבין שאת המיסים גובים בשביל שירות, ולא 40 מיליארד שקל מעבר למה שגביתם כבר בתחילת השנה.

יצחק פינדרוס: וזה לא אמור לחזור לאזרחים – אנחנו משרתים את האזרחים?

יצחק פינדרוס: אנחנו קשורים לאזרחי ישראל?

יצחק פינדרוס: אנחנו משרתים את אזרחי ישראל רק בדבר אחד: לעשות הכול כדי שחס וחלילה, חס וחלילה, נתניהו לא יחזור לשלטון.

יצחק פינדרוס: ובשביל זה אתם מוכנים – אתם יודעים מה אתם מזכירים לי?

יצחק פינדרוס: היה איזה סיפור פעם שהתמודדתי – היה איזה דיון על מישהו שיחליף ראש רשות שעזב את תפקידו מאיזושהי סיבה.

יצחק פינדרוס: הגיע הנהג של אותו ראש רשות ואמר: אני המתאים ביותר.

יצחק פינדרוס: למה?

יצחק פינדרוס: אני יודע מה ראש הרשות עושה, מה סדר-היום שלו, מה הוא מדבר בטלפון; אני עשיתי הכי הרבה שנות שירות, ולכן אני מתאים.

יצחק פינדרוס: אז לקחתם מישהו שהיה עוזר של נתניהו כשהיה יושב-ראש האופוזיציה.

יצחק פינדרוס: הוא לא הצליח בבחירות, אבל הוא אמר לכם: אני הייתי שם.

יצחק פינדרוס: אני יודע איך הוא עונה לטלפון; אני בא יחד עם המזכירה שהייתה באותו זמן.

יצחק פינדרוס: אחת נעשה שרה, אני אהיה ראש הממשלה, וננהל מדינה.

יצחק פינדרוס: ככה אתם נראים.

יצחק פינדרוס: לשרת אזרחים?

יצחק פינדרוס: לא רלוונטי.

יצחק פינדרוס: יש בעיה לאומית, ואני לא יודע אם אתם קוראים – יש עיתונים כאלה.

יצחק פינדרוס: אין בעיה עם איראן, אין בעיות ביטחוניות, אין בעיות כלכליות.

צבי האוזר: אני מבקש ממך להפסיק.

צבי האוזר: אני לא רואה פה שר באולם.

יצחק פינדרוס: אין צורך בשרים ברגע שנתניהו לא ראש הממשלה.

יצחק פינדרוס: זאת הבעיה הלאומית.

יצחק פינדרוס: שרים, לא צריך שרים.

יצחק פינדרוס: צריך ממשלה?

בנימין נתניהו: - - -

יצחק פינדרוס: אני מתנצל, ראש הממשלה, על זה שאני משתמש בשם שלך, אבל זה לא באשמתי.

בנימין נתניהו: - - -

יצחק פינדרוס: אתה אולי לא מודע לזה.

יצחק פינדרוס: אתה לא קורא מספיק עיתונים.

יצחק פינדרוס: אתה הבעיה הלאומית.

יצחק פינדרוס: לא מחירים – אתה הבעיה.

יצחק פינדרוס: כל השאר לא רלוונטי.

צבי האוזר: בבקשה, יש שר.

יצחק פינדרוס: אבל אני בטוח שזה מחמיא לך שלוקחים מישהו שהיה חצי נהג שלך ועוד אחת שהייתה חצי מזכירה שלך והם צריכים לנהל את המדינה.

בנימין נתניהו: אולי הם מוכשרים לזה.

יצחק פינדרוס: הבעיה היא שזה היה בתקופה שהיית באופוזיציה, אז הדבר היחיד שהם יודעים לעשות זה איך להיות באופוזיציה.

בנימין נתניהו: פינדרוס, אתה מדבר אנגלית, נכון?

יצחק פינדרוס: כן.

בנימין נתניהו: They want to be – תשלים את המשפט.

בנימין נתניהו: What do they want to be?

בנימין נתניהו: אני לא משלים.

בנימין נתניהו: חידון למיטיבי לכת.

בנימין נתניהו: תוסיף מילה אחת.

יצחק פינדרוס: רבותיי, ואמרתי את זה גם בדיון הקודם: העם לא מטומטם, ואי-אפשר לעבוד עליו כל הזמן.

יצחק פינדרוס: ואי-אפשר כל הזמן לספר לו סיפורים.

יצחק פינדרוס: אי-אפשר לספר לו שמורידים לו ביורוקרטיה.

יצחק פינדרוס: ואמרתי לך, סגן השר, גם בדיון בחוק ההסדרים – עברו כבר כמה חודשים ולא קרה כלום.

יצחק פינדרוס: זה נשאר באותו מצב.

יצחק פינדרוס: הוועדה המיוחדת בראשותך – בסופו של דבר, אדוני, מרכיבים את הממשלה מתוך כל השותפים; היום זה 60.

יצחק פינדרוס: פעם זה היה שמונה ראשי סיעות – היום זה 60 שמרכיבים את הממשלה.

יצחק פינדרוס: כל חבר כנסת מלך.

יצחק פינדרוס: בסופו של דבר, עושים מה שהם רוצים.

יצחק פינדרוס: ממשיכים באותה רגולציה במשרד הבריאות.

יצחק פינדרוס: אותה רגולציה במשרד לאיכות הסביבה.

יצחק פינדרוס: אותה רגולציה, והכול סיפורים.

יצחק פינדרוס: מכרו לך לוקשים בשביל שתצביע בעד התקציב.

יצחק פינדרוס: אמרתי לך את זה אז.

יצחק פינדרוס: אני מכיר אותם – מוכרים לך לוקשים.

יצחק פינדרוס: כשבאים היום ומה מבקשים – אתה היית צריך להיות הראשון שעומד פה וצועק.

יצחק פינדרוס: פקיד שלא עונה בזמן – צריך לדעת שהתשובה שלו היא חיובית, והוא צריך לדעת שהוא עובד אצל האזרח.

יצחק פינדרוס: הוא לא יכול לעכב ולבדוק בלי סוף.

יצחק פינדרוס: זה מה שהחוק אומר.

יצחק פינדרוס: ולא דרשתי שתצביעו בעד.

יצחק פינדרוס: עכשיו אני כן דורש.

יצחק פינדרוס: לפחות בוועדת שרים מישהו היה צריך לקום ולהגיד: חבר'ה, בואו נבדוק את זה.

יצחק פינדרוס: הצעה ממשלתית – תדחו את זה בשבוע.

יצחק פינדרוס: בואו נראה מה אפשר לעשות, איך אפשר לשרת את זה.

יצחק פינדרוס: מה ביקשו?

יצחק פינדרוס: ביקשו לתת שירות לאזרח שלא מקבל תשובה.

יצחק פינדרוס: מדברים פה על משבר הדיור.

יצחק פינדרוס: אתה יודע מה עוברים יזמים וקבלנים כשהם לא מקבלים תשובות מרשויות מקומיות ורשויות תכנון?

יצחק פינדרוס: אתה יודע איזה גיהינום הם עוברים?

יצחק פינדרוס: יושב פה ראש עיר לשעבר, סגן שרת החינוך.

יצחק פינדרוס: הוא יגיד לך שאפילו אצלו בעירייה – פקיד היה אומר לו: שמע, אני צריך לבדוק.

יצחק פינדרוס: כמה הוא היה צריך לריב איתו, כשהוא בעל הבית; הוא ראש העיר.

יצחק פינדרוס: בתכנון ובנייה אומרים לו: שמע, אני צריך לבדוק את התוכנית, אני לא יודע, אני כן.

יצחק פינדרוס: אדוני, יש לך זמן קצוב שאתה צריך לענות בו.

יצחק פינדרוס: תשאל כמה זה היה מקל עליו אם היה חוק כזה שהוא היה יודע שמהנדס העיר או הגזבר או מי שצריך – צריך לענות תשובות.

יצחק פינדרוס: הוא לא יכול לעכב עד בלי סוף.

יצחק פינדרוס: כמה טלפונים הוא היה מקבל.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך את זה כראש עיר לשעבר.

יצחק פינדרוס: ואתם באים היום ומגייסים?

יצחק פינדרוס: למה?

יצחק פינדרוס: נגד החוק הזה?

יצחק פינדרוס: אין לכם אפילו טיפת בושה, וכמו שאמרתי – כולכם, כשהייתם באופוזיציה, רציתם את החוק הזה.

יצחק פינדרוס: הסכמתם.

יצחק פינדרוס: אין לו עלות כלכלית.

יצחק פינדרוס: אין לו משמעות פוליטית.

יצחק פינדרוס: אין לו כלום.

יצחק פינדרוס: אפילו לא ניסיון להגיע להסכמה והבנה שכל אזרחי ישראל, כל אזרחי ישראל, סובלים מהדבר הזה.

יצחק פינדרוס: שהפקיד קם בבוקר והוא לא יודע שהוא עובד אצל האזרחים.

יצחק פינדרוס: הוא חושב שהוא עובד אצל עצמו או אצל המעסיק הפוליטי שלו.

יצחק פינדרוס: הוא לא מבין שהוא עובד אצל האזרחים.

יצחק פינדרוס: וכשבאים לתקן את הדבר הזה – כולכם ברחתם מאחריות, ולמה?

יצחק פינדרוס: כי יש לכם ראש ממשלה שאולי יתאים בתקופה מסוימת להיות עוזר של יושב-ראש אופוזיציה מאוד-מאוד קטנה.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: תשיב בשם הממשלה השרה יפעת שאשא ביטון.

צבי האוזר: אה, ישיב סגן השר אביר קארה.

צבי האוזר: את יודעת, השרה ביטון, יפעת שאשא ביטון, נדמה לי שאביך הוא יליד עיראק.

צבי האוזר: את יודעת שהיום אנחנו מציינים מועד לפרעות ביהדות עיראק, ב-1941 – ראוי שגם הכנסת תיתן דעתה על כך.

צבי האוזר: תזכור את הדברים האלה.

צבי האוזר: בבקשה.

אביר קארה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת פינדרוס, אני אקריא לך את התשובה של נציבות שירות המדינה ואומר לך את דעתי על ההצעה הזאת.

אביר קארה: אומר לך גם את דעתי, כי באמת חשוב מאוד לשפר ולייעל את המגזר הציבורי.

אביר קארה: אבל הדרך שאתה מציע פה היא דרך גרועה.

אביר קארה: אני אציע דרך אחרת.

אביר קארה: נציבות שירות המדינה תומכת, והיא בעד שיפור מתמיד של שירות לאזרח, ומתנגדת לניצול כוח ומעמד לרעה של עובדי המדינה.

אביר קארה: יחד עם זאת, נציבות שירות המדינה מתנגדת להצעת החוק הנדונה מהטעמים שלהלן.

אביר קארה: ראשית, הצעת החוק אינה כוללת נתונים לגבי היקף התופעה ואם נוסף לאכיפה הקיימת קיים צורך בהסדרי אכיפה וביקורת שיפוטית חדשים כגון אלו המוצעים בהצעת החוק.

אביר קארה: זאת ועוד, לעמדת נציבות שירות המדינה, המטרה של שיפור השירות לאזרח לא תושג באמצעים הנזכרים בהצעת החוק, ולשימוש באמצעים אלו אף עלולות להיות השלכות כבדות משקל על יכולתם של עובדי המדינה למלא תפקידם נאמנה וגם להציף את הפרקליטות ומערכת המשפט בהרבה מאוד תביעות קנטרניות.

אביר קארה: לעמדתנו, שיפור השירות יושג באמצעות חינוך והסברה לתודעת שירות, לצד הכלים הניהוליים שיש לכל מנהל המסייעים לו בהכוונת התנהגות עובדים הכפופים לו, כמו גם באמצעות מערכות הכללים הקיימות החלות על עובדי מדינה, לרבות הדין הפלילי, המשמעתי והקוד האתי.

אביר קארה: זאת התשובה של נציבות שירות המדינה.

אביר קארה: אבל חבר הכנסת פינדרוס, רק להסביר, כי אני ראיתי את זה בתוך ההצעה.

אביר קארה: ההצעה קובעת פיצויים ללא הוכחת נזק אם אדם חושב שנציג ציבור התעמר בו.

אביר קארה: זאת סיטואציה מאוד מאוד עדינה.

אביר קארה: אנחנו לא רוצים שכל היום יתבעו על זה פיצויים, אבל עוד יותר חמור מזה – זה בשניות זולג למגזר הפרטי, וזה בשניות מייצר בעיה.

אביר קארה: את המגזר הציבורי אין חולק בכנסת שצריך לייעל, צריך לשפר את השירות הציבורי, אבל אתה לא מציע בהצעת החוק, למשל, את האפשרות לפטר עובדים גרועים.

אביר קארה: אין לך את הדבר הזה.

אביר קארה: אתה לא כותב שם שהשכר במגזר הציבורי יהיה מוטה תוצאות, כישרון, יכולת, מאמץ.

אביר קארה: אלה לא דברים שמופיעים אצלך בתוך ההצעה.

אביר קארה: מופיעה רק ההצעה: מה קורה אם עובד ציבור מתעמר באדם מסוים.

אביר קארה: הדבר הזה יכול לזלוג בשניות למגזר הפרטי ולהציף גם את המגזר הפרטי באלפי תביעות.

אביר קארה: זה יסתום את כל המערכת.

אביר קארה: לכן, אני קורא לחברי הכנסת להצביע נגד הצעת החוק.

מיכאל מלכיאלי: - - - איך זה יכול להיות.

אביר קארה: רגע, נתתי הסבר מפורט.

מיכאל מלכיאלי: איך - - -

אביר קארה: מלכיאלי, הסברתי הסבר מפורט.

אביר קארה: בהצעת החוק של פינדרוס לא מופיעים המרכיבים שישפרו את השירות במגזר הציבורי.

מיכאל מלכיאלי: - - -

אביר קארה: במגזר הציבורי יש הרבה מאוד פרידות עצלות, הרבה מאוד אנשים שאנחנו צריכים להיפטר מהם.

אביר קארה: הוא לא מכניס שם את האפשרות לפיטורים.

אביר קארה: הוא מחזיר רק את האפשרות לתביעות של המערכת.

אביר קארה: אגב, תביעות של המערכת – פינדרוס, אולי אתה לא יודע, אבל כאשר מישהו תובע את המערכת הציבורית במדינת ישראל, הכסף לא יוצא מהמשרד הממשלתי.

אביר קארה: זה כסף ששייך לאזרחי מדינת ישראל.

אביר קארה: לכן, ראוי להתנגד להצעה.

אביר קארה: בנוסף, חבריי חברי הכנסת, היום זה יום חג למשק הישראלי עם חיסכון של מיליארד שקלים בייבוא.

אביר קארה: הרפורמה במכון התקנים, חבר הכנסת פינדרוס, נכנסת היום לתוקף.

אביר קארה: הבית הזה, בדרך כלל, הוא כמו סיר לחץ.

אביר קארה: אז מהיום סיר לחץ – אתה לא צריך בשבילו איזה תקן ייחודי או תקן ישראלי ייחודי.

אביר קארה: הכול נכנס בתקינה בין-לאומית פנימה.

אביר קארה: זה גם גפרורים, צמנט, קסדות, רעפים, תאורה.

אביר קארה: היום, בשעה טובה נכנס החוק שמאפשר לייבא לישראל על סמך תקן בין-לאומי.

אביר קארה: אני מאוד שמח על כך, ואני אני גם רוצה להודות לשר האוצר, לשרת הכלכלה, ליו"ר ועדת הכלכלה, שהכעיס אותי בשבוע שעבר מאוד עם דברים אחרים, אבל פה היה לו חלק גדול בתוך הרפורמה הזאת.

אביר קארה: הרפורמה הזאת נכנסת היום לתוקף.

אביר קארה: אז פינדרוס, אנחנו נצביע כנראה נגד הצעת החוק שלך, אבל אנחנו מאוד בעד הדברים הטובים שהממשלה הזאת עושה.

אביר קארה: תודה רבה.

צבי האוזר: מתי הרפורמה בחיסוני הכלבים, תגיד לי?

אביר קארה: עכשיו זה - - -

צבי האוזר: חיסוני הכלבים.

אביר קארה: אתה שואל שאלה יפה.

אביר קארה: חיסוני כלבים זה חקלאות.

אביר קארה: זה גם אצל חבר הכנסת מיכאל ביטון.

אביר קארה: זה ממתין אצלו לדיון בוועדה.

אביר קארה: ברגע שזה יעבור אצלו את הדיון בוועדה, זה ייכנס לתוקף, כך שלא יצטרכו את החיסון של הכלבת כל שנה, אלא כל שנתיים.

אביר קארה: תודה רבה.

צבי האוזר: חבר הכנסת ביטון, הכלבים מחכים.

צבי האוזר: חבר הכנסת פינדרוס, אתה רוצה להשיב על התנגדות הממשלה?

צבי האוזר: אולי לשכנע?

צבי האוזר: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, אדוני סגן השר, אני חושב שאין הוכחה יותר טובה לכל מה שאמרתי בעשר דקות משלוש הדקות שעמדת כאן.

דוד אמסלם: - - -

יצחק פינדרוס: אין הוכחה יותר טובה.

יצחק פינדרוס: הרי מה אמרת?

יצחק פינדרוס: מה קורה כשהעוזר של יושב-ראש האופוזיציה, שיש לו 20 חברי כנסת באופוזיציה, נהיה ראש ממשלה יחד עם המזכירה?

יצחק פינדרוס: זה בדיוק מה שאתה אמרת פה.

יצחק פינדרוס: אמרת שלא הבאתי נתונים על היקף התופעה.

יצחק פינדרוס: תגיד לי, אתם אזרחים במדינת ישראל?

יצחק פינדרוס: מישהו מכם לא יודע כמה זמן לקח לו לקבל תשובה מרשות ממשלתית ומה כאב הראש שהוא עובר?

יצחק פינדרוס: 1.

יצחק פינדרוס: מי היה צריך להביא נתונים?

יצחק פינדרוס: בושה לנציבות שירות המדינה.

יצחק פינדרוס: היא מקבלת משכורת ממס ההכנסה שלך, של העצמאים ושלי.

יצחק פינדרוס: במקום לעשות את העבודה שלו, הוא כותב לך כאלה שטויות?

יצחק פינדרוס: הוא מראה שהוא משרת – את מי?

יצחק פינדרוס: את אזרחי ישראל?

יצחק פינדרוס: הוא היה צריך לבוא ולהגיד: חבר'ה, בדקתי – אין תופעה; בדקתי – יש תופעה.

יצחק פינדרוס: הוא אומר שאני, כמחוקק, לא הבאתי נתונים?

יצחק פינדרוס: 2.

יצחק פינדרוס: מה זה הליכי חקיקה?

יצחק פינדרוס: מה זה קריאה טרומית, ואחרי זה קריאה ראשונה, שנייה ושלישית?

יצחק פינדרוס: האם לא בדיוק בשביל לבדוק את הנתונים?

יצחק פינדרוס: עומד פה אדם שמכנה את עצמו סגן שר ממפלגה של העוזר של הנהג והמזכירה ומסביר לאזרחי ישראל שאין להם בעיה של שירות ושלכל הפקידים יש תודעת שירות – בלי נתונים?

יצחק פינדרוס: אתם הייתם צריכים להביא נתונים.

יצחק פינדרוס: אני כמחוקק צריך להביא נתונים?

יצחק פינדרוס: איבדתם את השפיות לגמרי?

אביר קארה: למה אתה - - - נתונים?

יצחק פינדרוס: מי צריך להביא נתונים?

יצחק פינדרוס: אין לכם אפילו את הבושה לעלות ולענות דבר כזה?

קריאה: רגע, אבל - - -

יצחק פינדרוס: אתה סגן שמייצג אזרחים, מייצג את העצמאים?

יצחק פינדרוס: תסתכלו על עצמכם במראה.

יצחק פינדרוס: אתם מנותקים.

יצחק פינדרוס: מדינת ישראל זה לא 100 מפגיני בלפור.

יצחק פינדרוס: מדינת ישראל זה מיליוני אזרחים שצריכים לקבל שירות.

אביר קארה: - - - בלפור?

יצחק פינדרוס: כי זה כל מה שאתם עוסקים בו.

אביר קארה: - - -

יצחק פינדרוס: כל מה שאתם עוסקים בו.

יצחק פינדרוס: כל יום שאתם נשארים פה, סביב השולחן הזה, אזרחי ישראל ימשיכו לסבול.

יצחק פינדרוס: כל דקה שאתם יושבים פה אזרחי ישראל ימשיכו לסבול.

יצחק פינדרוס: מהטמטום והאווילות – איך אין בושה?

יצחק פינדרוס: אין בושה.

יצחק פינדרוס: אתה יודע, אני הייתי מתבייש לענות תשובה כזו.

יצחק פינדרוס: חבר כנסת צריך להביא את היקף התופעה?

יצחק פינדרוס: נציבות שירות המדינה צריכה להביא.

יצחק פינדרוס: ואם היא טוענת שאין תופעה כזאת – שתאמר לאזרחי ישראל: אין תופעה כזאת.

יצחק פינדרוס: אין תופעה של פקיד שיוצא לחופשה ואין פקיד שמחליף אותו ונותן תשובה.

יצחק פינדרוס: אין תופעה של פקיד שלא עונה.

יצחק פינדרוס: שיבואו ויגידו את זה לאזרחי ישראל בפרצוף.

יצחק פינדרוס: הוא אומר לי, כמחוקק: למה לא הבאת נתונים – בקריאה הטרומית?

יצחק פינדרוס: כשאתה מדבר על המגזר הפרטי, זה חוסר בתפיסה.

צבי האוזר: משפט סיכום.

יצחק פינדרוס: אני מסיים.

יצחק פינדרוס: כשאתה מדבר על הבעיה במגזר הפרטי זה חוסר בתפיסה.

יצחק פינדרוס: את מי משרת עובד הציבור?

יצחק פינדרוס: ממי הוא מקבל משכורת?

יצחק פינדרוס: ממני וממך.

יצחק פינדרוס: מה אתה משווה את זה למגזר הפרטי?

צבי האוזר: תודה רבה.

יצחק פינדרוס: תתביישו לכם ולכו הביתה.

יצחק פינדרוס: תודה.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: אנחנו נעבור להצבעה.

צבי האוזר: יש בקשה של הממשלה להצבעה שמית – סליחה, בקשה של האופוזיציה להצבעה שמית.

צבי האוזר: אשר על כן, אבקש מסגנית מזכיר הכנסת להקריא את שמות חברי הכנסת.

צבי האוזר: בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה –

משה אבוטבול: בעד.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – נגד משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח יוסף טייב – בעד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – אינו נוכח מתן כהנא – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

אלינור ימין: אם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: אבקש לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא השתתפו בהצבעה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד יעקב אשר – אינו נוכח חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד מירב בן ארי – נגד איתמר בן גביר – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת גילה גמליאל – בעד צחי הנגבי – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – בעד מאיר כהן – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אבתיס

אלינור ימין: אם מראענה – נגד יבגני סובה – נגד

צבי האוזר: חברת הכנסת לוי אבקסיס, אנחנו באמצע הצבעה, זה מפריע.

אורלי לוי אבקסיס: הוא מפר סיכומים על הגב של ארגון נכי צה"ל, על הגב של בית הלוחם.

צבי האוזר: אז על הדוכן תציגי אחרי זה.

צבי האוזר: תודה.

צבי האוזר: בבקשה להמשיך.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עידית סילמן – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת יואב קיש – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

צבי האוזר: האם יש מי מבין חברי הכנסת הנוכח באולם, שלא השתתף בהצבעה ויש לו עניין להשתתף בהצבעה?

צבי האוזר: אין.

צבי האוזר: אם כן, אני מכריז שההצבעה הסתיימה, ואבקש למנות את קולות חברי הכנסת.

צבי האוזר: להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 50 חברי כנסת, נגד – 57.

צבי האוזר: אני קובע כי הצעת החוק לא התקבלה.

צבי האוזר: [הצעת חוק פ/2971/24; נספחות.

צבי האוזר: ]

צבי האוזר: אנחנו נעבור לסעיף 4 בסדר-היום – הצעת חוק דיווח לכנסת על תלונות וטיפול בהטרדות מיניות במשטרת ישראל, בשירות בתי הסוהר וברשות הארצית לכבאות והצלה (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2022, של חברת הכנסת מירב בן ארי וקבוצת חברי הכנסת.

צבי האוזר: ההנמקה תהיה הנמקה מהמקום.

צבי האוזר: בבקשה, דקה לרשותך.

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: השרים, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, הצעת החוק – אני לא יכולה לדבר כשהם מדברים.

קריאה: אנחנו תמיד מקשיבים לך.

קריאה: כל מילה של מירב - - -

קריאות: - - -

צבי האוזר: חברים.

צבי האוזר: עצרתי לך את השעון.

צבי האוזר: אני מבקש, חברי הכנסת, לשבת, ולהקשיב להנמקה.

קריאות: - - -

מירב בן ארי: זאת הצעת חוק מעולה, שמבקשת משב"ס ומהמשטרה לדווח אחת לשנה לוועדה לביטחון הפנים על הטרדות מיניות בארגון ועל הטיפול בהן – זה מה שהצעת החוק אומרת; בגלל שזה שני גופים ביטחוניים.

מירב בן ארי: וכל מי שאכפת לו מנפגעי ונפגעות תקיפה מינית צריך להצביע בעד ההצעה הזאת, בטח לא להתנגד לה.

מירב בן ארי: זה הצעת חוק שתעבור איתכם או בלעדיכם - -

קריאות: - - -

מירב בן ארי: - - ולכן אני קוראת לכם להימנע מהאירוע המביך ולתמוך.

מירב בן ארי: מאוד פשוט.

יואב קיש: הרי לפני רגע הצבעת נגד.

יואב קיש: את צבועה.

יואב קיש: את צבועה.

קריאות: - - -

מירב בן ארי: אני, החוק שלי יעבור בכל מקרה.

מירב בן ארי: החוק שלי יעבור, גם בלעדייך, גם בלעדיך.

צבי האוזר: חבר הכנסת קיש, יש לה דקה.

מירב בן ארי: אני לא צריכה אתכם.

מירב בן ארי: תימנעו מהמבוכה ותחזקו את הנפגעים והנפגעות מתקיפה מינית.

צבי האוזר: תודה רבה, ובשם הממשלה ישיב סגן השר יואב סגלוביץ'.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק המונחת בפניכם מבקשת לקבוע כי אחת לשנה יגישו משטרת ישראל ושירות בתי הסוהר לוועדה לביטחון הפנים של הכנסת דוח ובו פירוט לגבי הפעולות השונות שנקטו הארגונים למניעת הטרדה מינית, וכן את מספר התלונות שהוגשו לאחראי למניעת הטרדה מינית ואופן הטיפול בהן.

יואב סגלוביץ': ההסדר המוצע מאוד דומה למודל הדיווח שכבר קיים היום בחוק לגבי מוסדות להשכלה גבוהה מכוח תקנות למניעת הטרדה מינית (חובות מעסיק), והוא נקבע לגבי אותם מוסדות לצד חובות נוספות שהוטלו עליהם, ובהם מינוי ממונה על הטרדות מיניות, הכשרות והסברה.

יואב סגלוביץ': אומנם חובות אלה אינן חלות על גופי הביטחון, אולם משטרת ישראל ושירת בתי הסוהר לקחו על עצמם לעמוד בכך אף בלי שהחובות הוטלו עליהם לפני כן מכוח חקיקה כזאת או אחרת.

יואב סגלוביץ': שני הגופים חרטו על דיגלם מדיניות של אפס סובלנות להטרדות מיניות, בשניהם קיים מערך סדור של בירור תלונות על הטרדות מיניות, המונחה על ידי ממונה למניעת הטרדות מיניות במשטרה ובשירות בתי הסוהר, ואלה מנחות ממונות למניעת הטרדה מינית הפרוסות בכל היחידות והארגונים, אשר עוברות ומעבירים הכשרות ומקימים מערך הסברה.

יואב סגלוביץ': נראה כי הוספת פן הדיווח מהווה המשך חיובי ישיר להשלמת העשייה בתחום, תוך הצגתה בשקיפות, שמתבקשת כחלק מהמאבק בתופעות ההטרדה המינית.

יואב סגלוביץ': כמו כן, ביתר שאת, מדובר בגופים היררכיים, ולדיווח בנושא הטרדות מיניות יש חשיבת אף מרובה יותר בשל אופי הארגונים והמערכת ההיררכית של מפקדים–פקודים, מפקדים–פקודות.

יואב סגלוביץ': על מנת באמת לעשות שינוי משמעותי בתרבות ארגונית למניעת הטרדות מיניות בקרב המשרתים והמשרתות בגופים האלה, נכון שהדיווח ייעשה לוועדה לביטחון הפנים, העוסקת ומפקחת - -

צבי האוזר: סגן השר גולן, יאיר גולן.

צבי האוזר: מישהו יכול להעיר ליאיר גולן?

צבי האוזר: יאיר גולן, שומע?

צבי האוזר: יאיר גולן, עומד סגן השר ונותן תשובה.

צבי האוזר: אני מבקש להקשיב, ואם יש לך שיחת טלפון – לקיים אותה בחוץ.

יואב סגלוביץ': - - ולכן הדיווח יהיה לוועדה לביטחון הפנים שעוסקת ומפקחת על העבודה של המשרד לבט"פ.

יואב סגלוביץ': המשרד בוודאי ובוודאי תומך בזה גם כחלק מהמדיניות של המשרד.

יואב סגלוביץ': הנושא של הביטחון האישי של המשרתות ותחושת המוגנות שיש בכל מקום עבודה הוא אחד הדברים המרכזיים, ולכן אנחנו בעד הצעת החוק הזאת.

יואב סגלוביץ': לאור האמור, בהתאם להחלטת ועדת השרים לענייני חקיקה מ-29 למאי, אני מבקש לאשר את הצעת החוק בקריאה הטרומית ולהעביר את זה לוועדה.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: ביקש להתנגד חבר הכנסת דוד אמסלם.

צבי האוזר: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבר הכנסת סגלוביץ', פעם אמרת פה כי היית צעיר ועוד שיחקת אותה נאיבי:

דוד אמסלם: אני מצביע תמיד בחוקים שטובים למדינה, אני לא עושה שיקולים פוליטיים.

דוד אמסלם: עכשיו עלתה לפה הצעת חוק מע"מ על תרופות.

דוד אמסלם: אשתי, זיכרונה לברכה, הייתה זקוקה לתרופה הזאת, וכשאני נאלצתי לשלם עליה כמעט 50,000 שקל לחודש ואמרו לי "לא כולל מע"מ", כמעט התעלפתי.

קריאה: למה - - -

דוד אמסלם: סידרתי את זה עם כחלון.

דוד אמסלם: רימו אותי פקידי האוצר, אני לא רוצה להלאות אותך.

דוד אמסלם: אתה מבין לבד שאז, אם זה לא היה עובר – לא הייתה ממשלה, מבחינת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: זה הנושא הערכי הכי חשוב.

דוד אמסלם: אני כבר לא שם, אבל אני יודע שכל יום יש משפחה כזאת; לא משפחה, עשרות משפחות.

דוד אמסלם: ואתה מפיל את החוק הכי חשוב, שמציל אנשים ממש.

דוד אמסלם: נותן לזועבי 200 מיליון, נותן לערבים 50 מיליארד.

דוד אמסלם: יש לכם כסף להכול, אבל לחולים היושבים על ערש דווי – שימותו.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה לא שאלה אם אתה מציל אותם.

דוד אמסלם: יש להם כמה חודשים עוד לחיות, לנשום, לראות את הילדים, להיפרד מהם נכון.

דוד אמסלם: זה כואב לכם בבטן.

דוד אמסלם: זה לא מפעיל את מיצי הקיבה שלך, בגלל שאתה לא שייך לעניין.

דוד אמסלם: אני מקווה שאף פעם לא תחוש את ההרגשה הזאת, אבל עכשיו זה עולה כאן.

דוד אמסלם: תגיד לי, אתה לא הולך לדבר עם החבר'ה, להגיד הם: חבר'ה, אתם לא מתביישים?

דוד אמסלם: זה יותר חשוב מלימודי חיילי צה"ל; זה יותר חשוב מהמשכורת של הפנסיונרים של צה"ל.

דוד אמסלם: זה אנשים שמתים על ערש דווי וממשלת ישראל עושה עליהם קומבינה כאילו הם קנו שעון רולקס, כאילו הם קנו אוטו.

דוד אמסלם: בן אדם שאמור לשלם על תרופה ואין לו את הכסף, למשפחה שלו, עשרות אלפי שקלים כל חודש – מדינת ישראל מתייחסת אליו כאילו זה עכשיו איזה אוטו מרצדס?

דוד אמסלם: במקום שהיא תיתן לו את התרופה היא גובה ממנו מע"מ?

דוד אמסלם: הרי ברור לך לחלוטין שהמשפחות האלה קורסות.

דוד אמסלם: ברור לך לחלוטין שמי שיש לו כסף והוא עשיר, לא צריך את זה.

דוד אמסלם: ברור לך לחלוטין שמדובר בסוף במשפחות במעמד הבינוני שמגייסות את כל מה שהן יכולות, מחברים ועד הכול, בגלל שגם הם בעלי משפחות, וזה כנראה אחד מבני המשפחה שלהם, והם זקוקים לכל שקל ושקל.

דוד אמסלם: ובמקום זה אתם עכשיו מצביעים ומורידים את הצעת החוק הכי מוסרית שיש, ושואלים אותי: דודי, למה לא עשית?

דוד אמסלם: אני עשיתי את זה.

דוד אמסלם: רימו אותי.

דוד אמסלם: יספר לך ישראל כץ, אפילו שעליתי על זה בפוקס, דרך עיתונאי לפני שנה, מה עשינו אצלו בלשכה.

דוד אמסלם: ואתה יודע שאם זה לא היה עובר בתחילת הממשלה לפני שבע שנים, לא הייתה ממשלה.

דוד אמסלם: אם רציתי להפיל את הממשלה על יהדות אתיופיה, על זה בוודאי ובוודאי היא הייתה נופלת, בגלל שלי יש עקרונות, בניגוד אליך ולאחרים פה.

דוד אמסלם: יש דברים שלא עושים.

דוד אמסלם: יש דברים, בוודאי חשובים מהכול.

דוד אמסלם: קדושת החיים, דרך אגב, אצלכם זה רק פקה-פקה.

דוד אמסלם: זה חיים של אנשים.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

דוד אמסלם: אתם עכשיו, אני רואה אתכם באדישות מצביעים נגד.

דוד אמסלם: אני העליתי את הצעת החוק לפני חצי שנה, הצבעתם נגד, ובעזרת השם אני אעלה אותה שוב פעם, בגלל שאני רוצה לראות כמה – איך כתבה המשוררת: יש אנשים עם לב של אבן, יש אבנים עם לב אדם.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת דוד אמסלם, תודה.

דוד אמסלם: יש בכם לא לב של אבן – של ברזל ושל פלדה.

דוד אמסלם: לא מתביישים.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: השרה רוצה להגיב?

מנסור עבאס: השרה מירב לא נמצאת.

מנסור עבאס: אז אנחנו עוברים להצבעה.

מנסור עבאס: לפי בקשת האופוזיציה, הצבעה שמית.

מנסור עבאס: מירב, את רוצה להגיב?

מירב בן ארי: כן, אני רוצה להגיב.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני היושב בראש.

מירב בן ארי: השרים, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, אני רוצה רק להגיד משהו אחד כי הייתה לי דקה ולא הספקתי להתייחס.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לכם שגם במשטרה וגם בשב"ס עוברים תהליך מדהים בכל הנושא של טיפול בהטרדות מיניות, ולכן החוק הזה גם ייתן להם את הבמה לבוא ולהציג את הטיפול בהטרדות מיניות, אבל בהחלט גם יחשוף את הציבור לדעת מה קורה בתוך הארגונים האלה.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות למפכ"ל המשטרה וגם לנציבת שב"ס, גם לקטי וגם ליעקב שבתאי, על התמיכה שלהם, ולשר עמר בר לב ולצוות שלו על התמיכה בהצעת החוק החשובה הזאת.

מירב בן ארי: אני קוראת לכם להצביע בעד.

מירב בן ארי: החוק הזה, בעזרת השם, יעבור, איתכם או בלעדיכם, אבל בגלל שאנחנו בקואליציה מבינים את החשיבות של טיפול בנפגעי ונפגעות תקיפה מינית, אנחנו כולנו מגויסים להעביר את החוק הזה.

מירב בן ארי: לכן אני מציעה לכם לתמוך, לכל מי שנמצא באולם הזה.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מירב בן ארי.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק דיווח לכנסת על תלונות או טיפול בהטרדות מיניות במשטרת ישראל, בשירות בתי הסוהר וברשות הארצית לכבאות והצלה (תיקוני חקיקה).

מנסור עבאס: הצבעה שמית לפי בקשת האופוזיציה.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי סגנית המזכיר.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – בעד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – בעד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח יוסף טייב – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד מתן כהנא – בעד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – בעד ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – בעד איימן עודה – אינו משתתף בהצבעה חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש –

אלינור ימין: אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – אינה נוכחת אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – בעד יואב קיש – בעד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד

מירי רגב: אני בעד - - - הקואליציה המתרפסת הזאת שהצביעה נגד - -

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת מירי רגב.

מנסור עבאס: תודה לך.

מירי רגב: - - נגד החמרת ענישה לאנסים.

מירי רגב: תתביישו לכם, חבורת צבועות וצבועים.

מנסור עבאס: תודה לך.

מירי רגב: - - - אבל זה טוב, כי רואים לכם.

מירי רגב: רואים לכם - - -

מנסור עבאס: את מפריעה להצבעה.

מירי רגב: - - - בקואליציה - - -

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכל רוזין – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – בעד מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – בעד

מנסור עבאס: סגנית המזכיר תקרא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו, חברות הכנסת שלא הצביעו.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת): משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת אחמד טיבי – לא משתתף יוסף טייב – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח יעקב ליצמן – לא משתתף יאיר לפיד – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – אינה נוכחת אביר קארה – אינו נוכח מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת

מנסור עבאס: האם יש חברי כנסת וחברות כנסת שלא הצביעו ומעוניינים להצביע?

מנסור עבאס: ההצבעה הסתיימה.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי.

מנסור עבאס: להלן התוצאות: 69 בעד, אין נמנעים, אין מתנגדים.

מנסור עבאס: אני קובע שהצעת חוק דיווח לכנסת על תלונות וטיפול בהטרדות מיניות במשטרת ישראל עוברת בקריאה טרומית להמשך דיון בוועדה לביטחון פנים.

סמי אבו שחאדה: לוועדה לקידום מעמד האישה.

עאידה תומא סלימאן: הוועדה למעמד האישה.

מנסור עבאס: אז עוברת לוועדת הכנסת שתקבע.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/2565/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום – הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – פטור משכר לימוד לסטודנטים מתחת לקו העוני), התשפ"ב–2021, של חבר הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף.

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת איימן עודה ינמק.

מנסור עבאס: עשר דקות.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת וחברות הכנסת, לכנסת הנוכחית אין אח ורע מאז הכנסת הראשונה; כנסת שיש בה מאבק בין ימין קיצוני בממשלה לבין ימין קיצוני באופוזיציה.

איימן עודה: רגשי הנחיתות הן נחלת הימין הקיצוני שבקואליציה מסיבה – אני חייב לומר – אובייקטיבית: הציבור שלהם נמצא בזירה הימנית ביותר, לרבות בקרב המתנחלים שמתנגדים לממשלה הזאת.

איימן עודה: לכן אנחנו עדים לשני דברים: מעשים רעים מצד הקואליציה והצהרות רעות מצד האופוזיציה.

איימן עודה: הדבר הזה בצורה הקיצונית הזאת לא היה אף פעם.

איימן עודה: זאת סיבה נוספת לכך שאנחנו צריכים לתרום את חלקנו בשביל לסיים את המצב הנוכחי ולהפיל את הממשלה הרעה הזאת.

איימן עודה: יש מי שמתיימר שאנחנו נבחר בין הימין ההתנחלותי לבין הימין הפשיסטי, וכביכול אין אופציה שלישית.

איימן עודה: מה גם שמאיימים עלינו בשיבת בנימין נתניהו.

איימן עודה: אני רוצה לאתגר את הקואליציה הנוכחית ולהגיד לה: אל תפחדו מאיילת שקד.

איימן עודה: אנחנו, הרשימה המשותפת, שישה חברי כנסת – כולנו נצביע בעד חוק שאוסר על נאשם בפלילים לכהן כראש ממשלה.

איימן עודה: הינה, יש רוב, והינה, עם נתניהו, לכן יש אופציה ממשית, ממשית, למנוע מנתניהו להרכיב ממשלה בקדנציה הבאה.

איימן עודה: בואו תעשו את זה.

איימן עודה: אנחנו, השישה, נצביע בעד – יש רוב.

איימן עודה: אבל גם בקואליציה הנוכחית מפחדים מהימין הקיצוני שבתוך הממשלה הנוכחית, כלומר אילת שקד וחבריה מימינה.

איימן עודה: אבל אנחנו במשותפת מוכנים.

איימן עודה: אני רוצה להגיד עוד משהו לגבי השמאל הציוני.

איימן עודה: מה האוכלוסייה הערבית לא עשתה?

איימן עודה: 90% מהציבור שלנו הצביע בעד שמעון פרס לראשות הממשלה חודש אחרי הטבח הנוראי בקאנא בלבנון.

איימן עודה: יותר מ-95% מהציבור שלנו הצביע עבור אהוד ברק.

איימן עודה: כמה זה היה קשה, כמה זה היה קשה.

איימן עודה: ומה החזירו לנו?

איימן עודה: את אוקטובר 2000, את קמפ דייוויד 2000 ואת האינתיפאדה השנייה.

איימן עודה: הציבור שלנו החליט גם להמליץ על גנץ.

איימן עודה: על גנץ, שאחראי לשלוש מלחמות נגד תושבי עזה.

איימן עודה: ובכל זאת, בשביל להחליף את בנימין נתניהו, עשינו את זה והמלצנו עליו.

איימן עודה: והוא ברח לבנימין נתניהו.

איימן עודה: מה האוכלוסייה שלנו לא עשתה בשביל למנוע מבנימין נתניהו בשנות התשעים, לפני שלוש שנים, לפני שנתיים, לפני שנה – ועכשיו מאיימים עלינו, אנחנו, שבנימין נתניהו עלול לחזור ולהיות ראש ממשלה?

איימן עודה: זה מזכיר לי בדיחה בשפה הערבית על חייל בשם חמדאן.

איימן עודה: המפקד פנה לחמדאן ושאל אותו: אם אתה נפגש עם אויב, מה תעשה?

איימן עודה: חמדאן ענה לו: אני אירה בו.

איימן עודה: אמרו לו: ואם יש שניים?

איימן עודה: הוא אמר:

איימן עודה: אני אסתתר מאחורי עץ ואני אירה בהם, בשניהם.

איימן עודה: אמרו לו: ואם מביאים נגדך טנק שלם, מה תעשה?

איימן עודה: הוא לא היסס, נשאר נחרץ, ואמר: אני ארד מתחת לטנק ואני אפוצץ אותו.

איימן עודה: אמרו לו: ואם יביאו נגדך גם מטוס, מה תעשה?

איימן עודה: הוא ענה: מה הצבא הזה שאין בו חוץ מחמדאן?

איימן עודה: ואני רוצה להגיד לשמאל הציוני: מה השמאל הזה שאין בו חוץ מהאוכלוסייה הערבית?

איימן עודה: איפה אתם בשביל למנוע מבנימין נתניהו?

איימן עודה: למה נהייתם כל כך קטנים – למה, למה?

איימן עודה: אני אגיד לכם למה: בגלל שהציבור הולך עם המקור ולא עם הצל החיוור של המקור.

איימן עודה: ואתם הצל החיוור של המקור, ולכן הציבור כל פעם זז ימינה לעוד מנדט ושני מנדטים.

איימן עודה: אבל אל תלינו.

איימן עודה: זה לא האוכלוסייה הערבית.

איימן עודה: מה היא לא עשתה בשביל לשנות את המצב הקיים?

איימן עודה: לכן אנחנו נעשה את הכול בשביל להפיל את הממשלה הרעה הזו, ולא נסכים להיות שבויים בין אילת שקד, אורבך וקארה מצד אחד, לבין בנימין נתניהו מהצד השני.

איימן עודה: אנחנו יותר גדולים מכך.

איימן עודה: הציבור שלנו יותר גדול מכך.

איימן עודה: נעשה את הכול בשביל להפיל את הממשלה הרעה מאוד הזו.

איימן עודה: האופציה שנשארת לנו היא להישען על הציבור שלנו.

איימן עודה: פנינו לציבור שלנו, ביקשנו להעלות את אחוז ההצבעה בשביל למנוע מבנימין נתניהו.

איימן עודה: זוהי דרכנו – להישען על הציבור שלנו ולא להיות שבויים בין שני הימנים ההתנחלותיים והפשיסטים.

איימן עודה: זו לא הדרך שלנו.

בצלאל סמוטריץ': ולכן אחמד סוגר כל הזמן עסקאות עם הקואליציה הזאת.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת וחברות הכנסת, אני מגיש הצעת חוק שנותנת פטור לסטודנטים משכבות מוחלשות מתחת לקו העוני.

איימן עודה: 20% מהאוכלוסייה חיים מתחת לקו העוני.

איימן עודה: 56% מהאזרחים הערבים חיים מתחת לקו העוני.

איימן עודה: עשינו רבות במשך השבועיים האחרונים בשביל לשכנע רוב בכנסת.

איימן עודה: הסטודנטים גם נרתמו, ואני רואה אותם על ספסל היציעים (אומר בערבית:) גם הם חתמו על העצומה.

איימן עודה: אני חושב שהיא תגיע ל-20,000 חתימות עד לאמצע השבוע הבא.

איימן עודה: אתם כבר התחלתם – תמשיכו.

איימן עודה: אתם מבקרים אצל ח"כים בניסיון לשכנע אותם.

איימן עודה: כל הכבוד לכם, תמשיכו.

איימן עודה: אני רוצה להגיד שהחינוך הוא כלי.

איימן עודה: משתמשים במילה אחרת: נשק.

איימן עודה: אני מעדיף להחליף אותה במילה אחרת, שהיא כלי, כלי להצלחה ומוביליות, ולעבור משכבות מוחלשות לשכבה שיכולה להתקיים בכבוד.

איימן עודה: הדרך הקרדינלית בשביל להגיע למקום הנכון הזה זה החינוך.

איימן עודה: העמדה הערכית שלנו זה חינוך בחינם לכולם.

איימן עודה: לכולם.

איימן עודה: לכל האזרחים.

איימן עודה: ממקום פרגמטי, ממקום שרוצה בכל זאת לא רק להישאר עם סיסמה נכונה ובלי מימוש בפועל, אני עובר לאקט שהוא ברמה של עוד צעד בכיוון הנכון, והוא שלפחות האנשים שמתחת העוני ילמדו בחינם באוניברסיטאות.

איימן עודה: דומני שאין רוב בינתיים.

איימן עודה: פנו אליי חברי כנסת שמאוד רוצים שהחוק יעבור, וביקשו ממני להעביר את ההצבעה לשבוע הבא במטרה לגייס רוב.

איימן עודה: מכיוון שאני אכן רוצה להעביר את החוק הזה – לא רק לנאום מעל הבמה הזו, אלא להעביר את החוק – אנחנו (אומר בערבית:) נמשיך ביחד לשכנע.

איימן עודה: בינתיים יש לנו 60 ח"כים.

איימן עודה: יש לנו שבוע שלם לשכנע חבר כנסת אחד.

איימן עודה: מקווה שנצליח ושבשבוע הבא נביא בשורה לסטודנטים.

איימן עודה: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת איימן עודה.

מנסור עבאס: משיבה – השרה יפעת שאשא ביטון נמצאת?

מנסור עבאס: מי משיב?

מנסור עבאס: סגן השר?

אלעזר שטרן: תשובה והצבעה במועד אחר.

מנסור עבאס: תשובה והצבעה במועד אחר?

מנסור עבאס: אנחנו צריכים לקבל אישור מהממשלה.

מנסור עבאס: תשובה והצבעה במועד אחר?

מאיר יצחק הלוי: כן.

מאיר יצחק הלוי: [הצעת חוק פ/2753/24; נספחות.

מאיר יצחק הלוי: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום – הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אבטחה במוסד רפואי כעבודה מועדפת), 2021, של חבר הכנסת אופיר אקוניס.

מנסור עבאס: בבקשה.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר אקוניס: חברות וחברי הכנסת, אני אגע כמובן בחוק, רק אי-אפשר, כבוד השר, שלא להתייחס לדברי הבלע וההסתה של הדובר שקדם לי כאן, ולא לראות את כפיות הטובה, את הרצון – חבר הכנסת אמסלם – גם לדבר נגד המדינה בשם הדמוקרטיה, להסית נגד המדינה, ולאחר מכן לבוא ולהעלות הצעת חוק שבעצם באה ואומרת: המדינה הזאת שאני חי בה כאזרח שווה זכויות מ-1948 – דבר שלא קיים ברוב המדינות הערביות – שבה, חבר הכנסת אמסלם, הם מצביעים לכנסת ונבחרים לכנסת ועושים ככל העולה על רוחם ומסיתים בפורומים בין-לאומיים נגד ישראל, אחר כך גם בא ומציע הצעות חוק שבהן הוא רוצה שהמדינה הזאת, הרעה, מדינת האפרטהייד המסיתה, לשיטתו, תשלם גם עוד ועוד ועוד דברים.

אופיר אקוניס: בכלל, הכול פה צריך להיות רק לקחת, אבל כשצריך לקבל – אתה מקבל מכת אגרוף אחרי מכת אגרוף אחרי מכת אגרוף.

אופיר אקוניס: ואני אומר לכם – ואני אומר את זה גם לך, השר שטרן – הציבור היהודי הישראלי הציוני קרוב מאוד, הוא בנקודת רתיחה.

אופיר אקוניס: תשמע מה אני אומר לך.

אופיר אקוניס: אני אומר ומזהיר, גם אותך, אדוני היושב-ראש:

אופיר אקוניס: הציבור היהודי הציוני קרוב לנקודת רתיחה שבה הוא יאמר: עד כאן.

אופיר אקוניס: דגל אש"ף היום שהוצג לו ברמת גן, עירך, חבר הכנסת קיש, והוסר בינתיים - - -

עופר כסיף: יהיו עוד 1,000, יהיו עוד 1,000.

אופיר אקוניס: הוא הוסר בינתיים, נכון.

אופיר אקוניס: בינתיים הוא הוסר.

עופר כסיף: הינה, עוד אחד מאיים.

עופר כסיף: אתם מפחדים.

עופר כסיף: אתם - - -

אופיר אקוניס: אתה לא ציוני.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת כסיף, דיברתי על הציבור הציוני, ואתה לא מחשיב את עצמך אפילו כאדם ציוני.

עופר כסיף: אני מבקש לדייק: אני אנטי-ציוני, לא סתם לא מחשיב.

עופר כסיף: אני גאה בזה.

אופיר אקוניס: אבל אני מדבר לציונים.

אופיר אקוניס: 90% מן הציבור מגדיר את עצמו כציוני, ואני אומר את זה כאן מעל הדוכן: היום הזה, 1 ביוני 2022, תזכרו היטב, הציבור היהודי הציוני קרוב לנקודת הרתיחה - -

סמי אבו שחאדה: אתה יכול לרדת.

סמי אבו שחאדה: אנחנו מבינים את זה.

סמי אבו שחאדה: אתה יכול לרדת.

אופיר אקוניס: - - קרוב לנקודת הרתיחה, קרוב מאוד, וכשזה יקרה, זה יהיה רע ומר.

עופר כסיף: לכם יהיה רע ומר.

עופר כסיף: לכם יהיה רע ומר.

עופר כסיף: בגללכם.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, התופעה הנקלית, המסוכנת והמדאיגה של תקיפת צוותים רפואיים חייבת להסתיים.

אופיר אקוניס: היא תופעה מעוררת סלידה, והיא מעוררת כעס אצל כל מי שרואה את הסרטונים, את התיעוד של התקיפות הברבריות הללו.

אופיר אקוניס: התוקפים אינם מבחינים בין רופאים ורופאות, אחים ואחיות; פשוט מעשי בריונות ואלימות פראיים, חסרי הבחנה.

אופיר אקוניס: ואגב, הדוגמה האחרונה רק משלשום: בעיתון ידיעות אחרונות מביא הכתב ישראל מוסקוביץ', אשר מסקר את אזור הגליל והעמקים, ידיעה על הצוותים הרפואיים הנמצאים תחת מתקפה.

אופיר אקוניס: וכך הוא אומר: המזכירה הותקפה כי הבדיקה נדחתה.

אופיר אקוניס: היא זעמה, החלה להשתולל, שברה חלון והשליכה החפץ על אחת העובדות שנפגעה.

אופיר אקוניס: זה קורה, חברות וחברי הכנסת, שר העבודה והרווחה, זה קורה בבית החולים סורוקה, ויושב כאן שר הבריאות לשעבר, המודע היטב, השר ליצמן; זה קורה בנהריה; זה קורה ברמב"ם.

אופיר אקוניס: זה קורה על ידי, לצערי הרב, משפחות שלמות, אלימות, רובן – צריך לומר את האמת, צריך להגיד את האמת, אני לא אסתיר את האמת כאן – על ידי אזרחים ישראלים ערבים, שלא בוחלים גם בתקיפת צוותים רפואיים שהם ערבים, שלמדו בישראל או במקומות אחרים.

אופיר אקוניס: זה דבר בלתי נסבל.

אופיר אקוניס: אגב, החוק הזה כמובן מיועד להגן על כל הצוותים הרפואיים, על יהודים, מוסלמים, נוצרים, דרוזים, בדואים, צ'רקסים שהם חלק מן הצוותים הרפואיים בסגל הרפואי של מדינת ישראל, ונועד לומר למתקיפים, יהיו אשר יהיו: עד כאן.

אופיר אקוניס: לא תוקפים.

אופיר אקוניס: אני מבין שכשאדם בא אל קרוב משפחתו והוא נמצא במצב כזה או אחר במיון כמה שעות, או במסדרון כמה שעות, העצבים רופפים.

אופיר אקוניס: זה קורה כמעט לכל אחד.

אופיר אקוניס: אבל אפשר לבוא לצוות, לדבר איתו, גם בתקיפות, אבל לא לנהוג באלימות, לא להשליך חפצים, לא להכות, לא לקלל, לא להפוך חדרי מיון שלמים על היושבים בהם בצורה שמסכנת גם את הרופאים וגם את הרופאות, גם את האחיות והאחים וגם את המאושפזים האחרים.

אופיר אקוניס: החוק הזה, השר שטרן, השר כהן, הוא מאוד פשוט.

אופיר אקוניס: הוא לא מורכב.

אופיר אקוניס: אין כל סיבה שייחשב כקונטרוברסלי.

אופיר אקוניס: הצעת החוק מבקשת להגדיר מאבטח במוסד רפואי כעבודה מועדפת לחיילים משוחררים, אותו חוק שחוקק בבית הזה באמצע שנות התשעים והכניס בעצם לאותה חבילה מספר רב של מקצועות, של תפקידים.

אופיר אקוניס: יש שם, כידוע לכם, בתחנות הדלק, במלונאות, בעבודות מתכת, חייטות, חקלאות, בעבודות בניין – כל הדברים הללו.

אופיר אקוניס: הצעת החוק מבקשת להוסיף אבטחה במתקן רפואי.

אופיר אקוניס: לא היה אמור בכלל להיות כאן ויכוח, אדוני היושב-ראש, בעניין זה.

אופיר אקוניס: אני מצטער מאוד אם אכן החלטת ועדת השרים לחקיקה היא להתנגד לחוק הזה.

אופיר אקוניס: אני מקווה מאוד שלא, משום שהוא בא מחברי כנסת מן האופוזיציה.

אופיר אקוניס: היום הסכום מתקרב ל-10,000 שקלים.

אופיר אקוניס: הוא גם נמוך מדי, כמובן, אבל ודאי חיוני לכל חייל שמשתחרר מהצבא.

אופיר אקוניס: אני דֻּווחתי שמתקיימת ועדה שאמורה לבדוק את כל המכלול של עבודה מועדפת לחיילות וחיילי צה"ל המשתחררים, ומקבלים בעצם את המענק הזה, החד-פעמי – אגב, המענק הזה, השר כהן, כידוע לך, איננו רב-פעמי, הוא חד-פעמי, וגם סכומו איננו גבוה.

אופיר אקוניס: עכשיו אני מבין שיש פיקוח בממשלה אם זה למקצועות סיעודיים, אדוני היושב-ראש, או לאבטחת מוסדות רפואיים.

אופיר אקוניס: שניהם חשובים, שניהם חשובים, אני כבר אומר.

אופיר אקוניס: אינני מוצא כל סיבה שהקואליציה תצביע נגד החוק הזה, כולל חברי כנסת מן הסיעות הערביות – גם הם אינם צריכים להצביע נגד החוק הזה, הנותן הגנה גדולה לצוותים הרפואיים מצד אחד, למאושפזים מצד אחד.

אופיר אקוניס: בתי החולים אינם מבחינים בין איש לרעהו.

אופיר אקוניס: ולכן הצעתי היא – השר, אם אתה עוד יכול לשנות את ההכרעה, הכרעה שגויה, של ועדת השרים לחקיקה, שמתנגדת להצעת החוק הזאת.

אופיר אקוניס: תודה, אדוני היושב-ראש.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

ינון אזולאי: תמשיך, תמשיך - - -

מנסור עבאס: אתה רוצה למשוך עוד שתי דקות?

אופיר אקוניס: אה, הוא מצמיד.

אופיר אקוניס: כן.

מנסור עבאס: טוב, תמשוך.

אופיר אקוניס: כיוון שהבא בתור המוצמד אליי, שגם שמו היפה הוא אופיר, אז מאחוות האופירים אנחנו נחכה שהוא יעלה לכאן.

אופיר אקוניס: אני הבנתי אתכם, ואנחנו נחכה להגעתו של חבר הכנסת כץ, חבר הכנסת אופיר כץ.

מנסור עבאס: אבל נתקן אותך - - -

אופיר אקוניס: כן, בבקשה.

מנסור עבאס: אפשר לתקן אותך.

אופיר אקוניס: אפשר לנסות.

מנסור עבאס: ההתייחסות שלך לחוק, שקדם לזה פטור משכר לימוד, זה לא לגבי סטודנטים ערבים - -

אופיר אקוניס: בוודאי.

מנסור עבאס: - - והיהודים שלא - - -

אופיר אקוניס: לא התכוונתי לזה.

מנסור עבאס: ההתייחסות שלך הייתה כאילו שזה - - -

אופיר אקוניס: לא, לא.

אופיר אקוניס: אז אני אומר, אם לא הובנתי כהלכה בשלוש הדקות הראשונות שבהן אני יכול לנמק את הצעת החוק, התייחסתי לנאום של חבר הכנסת הקודם שהיה כאן, שתחילת נאומו - - -

קריאה: מה השם שלו?

קריאה: מה השם שלו?

אופיר אקוניס: חבר הכנסת עודה.

אופיר אקוניס: 75% מנאומו ההוא התייחס בשטנה אל השמאל הציוני בכלל.

אופיר אקוניס: הוא אפילו לא דיבר עליי, הוא לא דיבר עליי ועל חבריי.

אופיר אקוניס: הוא דיבר על השר כהן, הוא דיבר על אלון שוסטר, הוא דיבר על בועז טופורובסקי, המכונים השמאל הציוני, ואכן, הם שמאל ציוני, והוא בא אליהם בטענות.

אופיר אקוניס: ואני אמרתי שכל מה שהוא רוצה זה רק לקבל מהמדינה הזאת באמצעות החוק הזה.

אופיר אקוניס: אני בטוח שהוא לא חל רק על סטודנטים ערבים.

אופיר אקוניס: זה ברור.

אופיר אקוניס: אין דבר כזה, זה לא יכול להיות.

אופיר אקוניס: אבל הגישה הזאת שבאה ואומרת בשפה אחת: ישראל היא מדינת אפרטהייד – אגב, זה שקר מתועב.

אופיר אקוניס: כל מי שאומר את הדבר הזה - - -

עופר כסיף: האמת כואבת.

עופר כסיף: האמת כואבת.

אופיר אקוניס: כל מי שאומר – אתה במדינת אפרטהייד לא היית יושב כאן, חבר הכנסת כסיף.

עופר כסיף: תמשיך להתכחש.

עופר כסיף: תמשיך להתכחש.

אופיר אקוניס: ואתה וחבריך - - -

עופר כסיף: כנראה שאתה - - -

אופיר אקוניס: אתה הרי יודע שאתה משקר, וזה הדבר החמור.

אופיר אקוניס: כיוון שהאינטליגנציה איננה ממך והלאה, איננה – יש לך תכונות אחרות שהן ממך והלאה: אהבת ישראל, ציונות, לאומיות, פטריוטיזם, אלה הן כן תכונות שהן ממך והלאה, אבל לא הבינה, – אתה יודע בבינתך, שישראל איננה – בדיוק הפוך.

אופיר אקוניס: וגם היושב-ראש היושב עכשיו יודע - -

עופר כסיף: תיתן לי זמן, אני אוכיח לך שאתה טועה.

אופיר אקוניס: - - שלא רק שאיננה מדינת אפרטהייד – המדינה הנותנת את הזכויות הרבות ביותר לכל מיעוטיה.

עופר כסיף: כבר דיברתי על זה פה, אבל אני מוכן עוד פעם.

אופיר אקוניס: הדבר הזה לא קורה בשום מקום בעולם.

אופיר אקוניס: כשבשוויצריה לא הייתה זכות הצבעה לנשים עד 1971, בישראל כבר הייתה זכות ההצבעה - -

עופר כסיף: מה הקשר?

אופיר אקוניס: - - למיעוטים הערבים אזרחי ישראל מ-1949, ומאז הם מיוצגים כאן בכנסת ישראל.

עופר כסיף: זה גם לא נכון.

עופר כסיף: זה גם לא נכון.

עופר כסיף: זה לא מדויק.

אופיר אקוניס: למה להתווכח תמיד על עובדות?

אופיר אקוניס: אתה יכול להתווכח, אתה וכחן - - -

עופר כסיף: אני מוכן.

עופר כסיף: אתה רוצה שאני אוכיח לך שאתה טועה?

אופיר אקוניס: אתה וכחן מעצם קיומך.

עופר כסיף: אני אוכיח לך שאתה טועה.

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: לא, אני לא רוצה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת עופר כסיף.

מנסור עבאס: עוד נקודה, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

אופיר אקוניס: אני אומר לך, אני לא רוצה, כי אז אתה תבקש זמן פה, אז אני לא רוצה.

מנסור עבאס: גם בהצגת החוק שלך דאגת ככה להבליט את הנושא שמשפחות או יחידים - -

עופר כסיף: לצערי.

מנסור עבאס: - - ערבים מעורבים באלימות בתוך בתי חולים, אפילו נגד הצוות הערבי.

אופיר אקוניס: נכון.

אופיר אקוניס: כך היה למשל לפני כשלושה שבועות.

מנסור עבאס: זה גם שם את החוק הזה לכאורה במחלוקת - - -

אופיר אקוניס: לא לא לא.

אופיר אקוניס: החוק הזה לא אמור להיות - - -

מנסור עבאס: אתה לא היית צריך להבליט את זה.

מנסור עבאס: תן לנו להתעסק עם הנושא הזה ברמה עניינית, ולא להתחיל לתייג אנשים פה ושם.

סמי אבו שחאדה: אפשר בפרסה, אפשר בפרסה לנהל את הדיון הזה - - - כן, בפרסה.

אופיר אקוניס: קודם כול, אני רוצה לומר לך שלצערי אלה הם פני הדברים.

אופיר אקוניס: לא בשמחה אמרתי את הדברים אלא כעובדה אמרתי את הדברים, ואני הייתי שמח - - -

מנסור עבאס: יש נתונים רשמיים?

אופיר אקוניס: יש נתונים, ודאי, ואנחנו גם יכולים - - -

סמי אבו שחאדה: יש קפה בפרסה - - -

אופיר אקוניס: ודאי שיש נתונים, ואנחנו נוכל לחשוף אותם בפני הכנסת.

אופיר אקוניס: אני אשמח אפילו.

אופיר אקוניס: ובכל מקרה, החוק הזה, כפי שאני אדגיש, ובזה אסיים, מיועד לכל הצוותים הרפואיים, יהיו אשר יהיו, דתם תהיה אשר דתם.

אופיר אקוניס: ואני יודע כאזרח ישראלי שיש רבים בצוותים הרפואיים שהם ערבים אזרחי ישראל, והם מותקפים, לצערי, גם על ידי משפחות ערביות.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצעה המוצמדת, של חבר הכנסת אופיר כץ – הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אבטחה במוסד רפואי כעבודה מועדפת).

מנסור עבאס: בבקשה, שלוש דקות.

אופיר כץ: תודה.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי השרים, חשוב לי לפתוח ולשלוח חיזוק לכל הצוותים הרפואיים.

אופיר כץ: תרימו ראש, שלא תיפול רוחכם.

אופיר כץ: אתם עוברים באמת תקופה קשה, תקיפות מחרידות מצד עבריינים אלימים שצריכים להיות בכלא.

אופיר כץ: האמת היא שהיה לי גם חוק להחמרת ענישה לתוקפי צוותים רפואיים עוד לפני ארבעה חודשים, אבל הקואליציה הפילה לי את החוק, כי אני חבר אופוזיציה.

אופיר כץ: הם גם מגישים עכשיו.

אופיר כץ: יש עכשיו חגיגה של הצעות חוק על צוותים רפואיים, גם מהממשלה, גם חברי כנסת מהקואליציה, אבל אלו שמטיפים לנו על ענייניות, אז לי הם הפילו את החוק.

מנסור עבאס: הבעיה, אופיר, שאת זה למדנו מהליכוד - -

אופיר כץ: כן, כן.

מנסור עבאס: - - שהצבעה במליאה היא לא עניינית אלא - - -

אופיר כץ: הינה, עכשיו.

אופיר כץ: אז למה הבאתם ממשלתית אחרי שהפלתם לי?

מנסור עבאס: אוקיי.

אופיר כץ: מה ענייני בזה?

מנסור עבאס: הליכוד הוביל את המדיניות הזאת.

אופיר כץ: מה ענייני בזה?

מנסור עבאס: הליכוד הוביל את המדיניות הזאת.

אופיר כץ: לגבי החוק שאנחנו מעלים, אני וחברי חבר הכנסת אקוניס, במהלך הסיורים שלי בבתי החולים – וסיירתי בכל בתי החולים בפריפריה לא פעם אחת – אין מנהל בית חולים שלא העלה את המצוקה של מאבטחים שקשה לגייס.

אופיר כץ: כל בית חולים העלה את הדרישה הזאת: תעשו משהו, תגרמו לזה שזאת תהיה עבודה מועדפת, לתת תמריץ לחבר'ה צעירים לבוא ולעבוד פה ולאבטח.

אופיר כץ: זה לא בא משום מקום, הרעיון הזה של לתת עבודה מועדפת.

אופיר כץ: עכשיו אני רוצה להגיד לכם, מאבטח בבית חולים זה לא נחשב עבודה מועדפת.

אופיר כץ: שימו לב מה כן נחשב עבודה מועדפת: מלצר במסעדת קינוחים, עובד מאפייה, עוזר ברמן בספינת נוסעים, סיכאי בתחנת דלק, כורך בבית דפוס, בניית פרגולות, מלצר בבית מלון, מתקין דשא סינטטי, ויש עוד רשימה ארוכה.

אופיר כץ: כמובן שכל המקצועות חשובים ומכובדים, אבל אני חושב שלמאבטח לתת תמריץ בשביל להכריז כעבודה מועדפת – אז אין ספק שמאבטח בבית חולים צריך להיות.

אופיר כץ: אני לא מבין את פשר ההתנגדות של הממשלה.

אופיר כץ: האחריות שלנו כמחוקקים היא לשמור בראש ובראשונה על מי ששומר עלינו, ואנחנו לא עושים את זה.

אופיר כץ: כשדיברנו עם הממשלה אז הם הציעו לנו לדחות את זה בחודש.

אופיר כץ: חבר הכנסת אקוניס בא להתייעץ איתי אם לקבל את העמדה.

אופיר כץ: אמרתי לו, מניסיוני בחודשים האחרונים, לא לקבל שום עמדה של הממשלה, כי בממשלה הזאת יושבים שקרנים, נוכלים, שעובדים על חברי כנסת פה.

אופיר כץ: קרה לי לא פעם שהממשלה אמרה לי: בוא תחכה חודש, נדון איתך.

אופיר כץ: החודש הזה הפך לארבעה חודשים, אף אחד לא דן ואף אחד לא פנה.

אופיר כץ: היו לי כמה מקרים כאלה על חוקים, כמו הפרהוד, שהבטיחו לי שתהיה ועדה ונקדם ביחד.

אופיר כץ: כמובן ששיקרו ורימו וזרקו אותי עם החוקים שלי.

אופיר כץ: אז אני מציע גם לחבריי: כל פעם שבממשלה אומרים לכם לדחות, אל תקשיבו להם.

אופיר כץ: הם חבורה של שקרנים שלא עומדים במילה שלהם והם מנסים אך ורק לדחות ולערבב אותנו.

יואב קיש: הופתעת?

אופיר כץ: היום כבר לא, היום אני לא מוכן לדבר איתם.

אופיר כץ: כל חוק שאני מעלה, אני מצביע.

יואב קיש: הופתעת מהאירוע של חבורת שקרנים?

אופיר כץ: לא, לא.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אופיר כץ.

מנסור עבאס: משיב במשולב השר מאיר כהן, שר העבודה והרווחה, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, בואו נעשה רק סדר בדברים, בלי להתייחס לסיפא של הדברים שלך, אופיר.

מאיר כהן: תשאל לפחות עוד עשרה חברי כנסת מהאופוזיציה – אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא ושמילה היא מילה ואנחנו לא - -

אופיר כץ: סביב 100%.

אופיר כץ: כל הזמן רימו אותי.

מאיר כהן: בסדר, עלא כיפאק.

מאיר כהן: כל אחד ורגשותיו.

מאיר כהן: חבל.

אופיר כץ: בחוויה שלי זה 100%.

מאיר כהן: סעיף 174 לחוק הביטוח הלאומי קובע כי חייל משוחרר שעבד בעבודה מועדפת או נדרשת ולא מיצה את זכותו לדמי אבטלה יהיה זכאי למענק בכפוף לכמה תנאים שהם בחוק.

מאיר כהן: הצעת החוק הזאת מבקשת להוסיף לרשימת העבודות המועדפות המזכות במענק את עבודת האבטחה במוסד רפואי.

מאיר כהן: עד כאן ההצעה בסדר גמור וסבירה לגמרי.

מאיר כהן: עכשיו אני רוצה רק להסביר.

מאיר כהן: התכלית של מענק עבודה מועדפת היא הפניית חיילים משוחררים לעבודה בכל מיני סוגי עבודות הנחוצות למשק המדינה וכלכלתה במקומות עבודה שהם מאוד יצרניים וסובלים מחוסר ידיים עובדות.

מאיר כהן: הכוונה היא לעודד עבודה ישראלית של יוצאי צבא בכל המקצועות שמוגדרים כמקצועות מועדפים ובהם יש נטייה להעסיק עובדים לא ישראלים, כמו למשל בנייה, מפעלי תעשייה ומלאכה, חקלאות ומלונאות.

מאיר כהן: התווסף לזה בזמן האחרון, בשעה טובה, גם עבודות עם אנשים עם מוגבלויות.

מאיר כהן: אני רוצה שתבינו, חבריא, הקופה הזאת היא קופה אחת של סכום אפס.

מאיר כהן: אי-אפשר כל בוקר להתעורר ולקחת סוגיה, תהיה חשובה ככל שתהיה, ולחשוב שאם אני מביא הצעת חוק דרך עבודה מועדפת אני פותר.

מאיר כהן: הצעת החוק שלכם היא ראויה ומצוינת.

מאיר כהן: הפתרון שלה הוא לא דרך הדבר הזה, הוא לא דרך הדבר הזה.

מאיר כהן: אנחנו, אגב – כל המאבטחים בבתי הספר הם חלק מהעבודה הזאת, אבל אם אנחנו נוסיף עוד ועוד מאבטחים, בסוף לא יהיה שום דבר.

מאיר כהן: ובכל זאת, למרות מה שאמרתי, שני דברים קורים, ולכן זה מייתר את ההצעה הזאת.

מאיר כהן: בכל בית חולים מוקמת בימים אלו נקודת משטרה עם שוטרים.

מאיר כהן: הוקצה לזה כסף, ואני חושב שזה פתרון הרבה יותר משמעותי – מאבטחים שהם שוטרים, שיכולים לעצור, וזה ששוטרים יהיו בתוך בתי החולים.

מאיר כהן: בזה הרגע סגרתי את הטלפון בשיחה עם שר הבריאות כדי לוודא את כל הפרטים.

מאיר כהן: הוא ושר האוצר הקצו הרבה מאוד כסף למשטרת ישראל כדי להיכנס ולהגן בצורה הרבה יותר משמעותית על הצוותים הרפואיים.

מאיר כהן: זה דבר אחד.

מאיר כהן: הדבר השני – היום הוחלט על העלאת השכר של מאבטחים בבתי החולים בהחרגה.

מאיר כהן: לכן במכרז שיוצא בימים האלה לחברות אבטחה, כל העובדים יקבלו שכר שעתי הרבה יותר גבוה.

מאיר כהן: לכן, אם בעקבות שני הצעדים האלה ננסה להתחיל מתוך הדבר הזה, לא השגנו דבר.

מאיר כהן: אנחנו צריכים לברך שנמצא פתרון.

מאיר כהן: אני חוזר: אחד – הכנסה של שוטרים לתוך בתי החולים, כולם בלי יוצא מן הכלל, שוטרים מנוסים עם שכר כמו שצריך.

מאיר כהן: 24/7; לא במשמרת בוקר, 24/7, שוטרים שנכונים לכל אירוע אלימות, כי הם נמצאים שם.

מאיר כהן: יש להם נקודת משטרה שם, בתוך בתי החולים.

מאיר כהן: הדבר השני, שהוא חשוב לא פחות – שינוי משמעותי בתעריף השעתי של מי שעובד כמאבטח בבתי חולים.

מאיר כהן: כמובן שזה יעורר בעיה עם המאבטחים בבתי הספר, אבל זה מסוג הדברים – הלוואי שזה יהיה.

מאיר כהן: הלוואי שישוו.

מאיר כהן: כל מאבטח צריך לקבל שכר שעתי גבוה.

מאיר כהן: מה שעושים עם המאבטחים במכרז הבא בבתי החולים, במכרז שעכשיו יוצא, הוא בדיוק הפתרון.

מאיר כהן: ובכל זאת, אחרי שאמרתי את הדברים האלה.

מאיר כהן: אני ביקשתי – אופיר, שני האופירים הנכבדים, אני מאמין שזאת לא הצעת חוק של תגרנות, זה לא בא לטרלל.

מאיר כהן: זאת הצעת חוק כי אתם באמת רואים את המציאות, לכן אני מאוד מכבד את הצעת החוק הזאת.

מאיר כהן: לכן אני אומר שיש שתי אפשרויות.

מאיר כהן: אפשרות אחת היא שנצביע, לא יודע מה יהיה.

מאיר כהן: האפשרות השנייה – שנשב עם שר הבריאות ועם מנכ"ל הביטוח הלאומי בצוות עבודה שייקח חודש, לא יותר.

מאיר כהן: תביאו את הדברים שלכם, נשמע את שר הבריאות, נשמע את שר האוצר.

מאיר כהן: אני חושב שזאת הזדמנות פז באמת לייצר איזה צוות.

מאיר כהן: אני אהיה שם, אתה תהיה שם, אופיר יהיה שם.

מאיר כהן: תוך חודש, לא יקרה שום דבר.

מאיר כהן: תמיד יהיה אפשר לבוא לכאן ולעשות את ההצבעה.

מאיר כהן: לשמוע את שר הבריאות, לשמוע את שר האוצר, רוצים – תפדל.

מאיר כהן: לא רוצים – אנחנו נביא את זה להצבעה עוד פעם.

מאיר כהן: דווקא היום אתם נוגעים בסוגיה שהיא פתורה, פתרנו את הסוגיה הזאת.

מאיר כהן: היא פתורה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מנסור עבאס: תודה, אדוני, שר הרווחה והביטחון החברתי.

מנסור עבאס: אתם רוצים להשיב?

מנסור עבאס: בבקשה, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

מנסור עבאס: שלוש דקות.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אני מודה לשר העבודה והביטחון התזונתי.

אופיר אקוניס: כל יומיים מחליפים שם שם - - -

מנסור עבאס: והביטחון החברתי.

אופיר אקוניס: והביטחון החברתי, והביטחון התזונתי וכל הביטחונות.

אופיר אקוניס: רק דבר אחד אין כאן, וזו דאגה לחיילים המשוחררים.

אופיר אקוניס: ובמבחן – הקואליציה נכשלה.

אופיר אקוניס: מדוע?

אופיר אקוניס: משום שאם הייתה באמת כוונה שהוועדה הזאת תכניס את הבטחת המוסדות והמתקנים הרפואיים לתוך המסקנות שלה, אז לא הייתה כל בעיה לתמוך בקריאה הטרומית.

אופיר אקוניס: העובדה שהממשלה החליטה להתנגד באמצעות ועדת שרים לחקיקה שמחייבת את כל הקואליציה להתנגד, אומרת שבעצם אין כל כוונה, לצערי, אני באמת אומר את הדברים בצער.

אופיר אקוניס: אני, כשהנחתי את הצעת החוק הזאת בתחילת מושב החורף, לא העליתי על דעתי שלא יהיה עליה קונסנזוס במליאה, אולי, למעט סיעות מסוימות, וגם להן אין סיבה.

אופיר אקוניס: לאף סיעה בכנסת הזאת אין סיבה להצביע נגד.

אופיר אקוניס: אני אומר עכשיו לשרים ולחברי הכנסת שמרכיבים את הקואליציה ולשר הביטחון בני גנץ, אשר לפי החוק איננו מופקד על החוק הזה, זה נכון.

אופיר אקוניס: אגב, זה קצת מוזר, אבל זה לא אתה וזה לא אני, זה ככה מסוף שנות השמונים, החוק שחוקק נותן את הזכות למשרד – אז היה העבודה והרווחה, לעניין חוק העדפה, העבודה המועדפת של חיילים משוחררים, אז הטענה איננה ספציפית.

אופיר אקוניס: לבוא ולומר – אי-אפשר לשנות, זה גם כן עוד איזה תירוץ, הוועדה תחליט – די, קצנו בוועדות.

אופיר אקוניס: אין עוד צורך בוועדות.

אופיר אקוניס: לכן יש נבחרי ציבור, לכן יש שר ביטחון שיכול לומר את עמדתו, לכן יש שר עבודה, רווחה וביטחון – איך זה היה?

אופיר אקוניס: תזונתי.

אופיר אקוניס: ביטחון - -

מנסור עבאס: חברתי.

אופיר אקוניס: ביטחון חברתי.

אופיר אקוניס: - - וביטחון חברתי שיכול להביע את עמדתו.

אופיר אקוניס: ולכן אפשר לקרוא תיגר על החלטות אוטומטיות של ועדת שרים לחקיקה.

אופיר אקוניס: עדיין לא מאוחר.

אופיר אקוניס: או להימנע מהצבעה וכך לייצר את הרוב – פשוט לצאת, או להצביע בעד, שר הביטחון, אין שום סיבה.

אופיר אקוניס: אתם עשיתם קמפיין שלם על דאגה לחיילים משוחררים, כמה אתם דואגים, וטוויטרים ושלטי חוצות וסרטונים ממומנים.

אופיר אקוניס: ובכן, נאה דורש, נאה מקיים.

אופיר אקוניס: אני קורא לחברי הקואליציה, ודאי לחברי האופוזיציה אשר שניים מהם הניחו את הצעת החוק – אני וחבר הכנסת אופיר כץ – לתמוך בחוק החשוב הזה, ולהראות לכוחותינו שהבית הזה איתם ולא נגדם.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אקוניס.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אופיר כץ, שלוש דקות, חבר הכנסת אופיר.

אופיר כץ: תודה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: גם אני לא מצליח להבין את פשר ההתנגדות לחוק הזה.

אופיר כץ: אותם מטיפים לענייניות, ואיך אתם לא דואגים לחיילי צה"ל?

אופיר כץ: איך אתם לא שמים את זה בצד?

אופיר כץ: יש פה הצעת חוק די פשוטה שמרוויחים בה פעמיים: גם אנחנו נותנים למצוקה של בתי החולים, שהם בעצמם אומרים את זה, אולי לא בדקתם איתם, תבדקו איתם – אין מנהל בית חולים, חברת הכנסת יעל רון בן משה, אין מנהל בית חולים שלא נפגשנו איתו - -

יעל רון בן משה: אתה צודק.

יעל רון בן משה: גם לי יש הצעת חוק כזאת.

אופיר כץ: אז הינה, את מצביעה בעד?

אופיר כץ: - - ולא העלה את הצורך הזה, יש בעיה לגייס מאבטחים.

אופיר כץ: אנחנו שומעים הרבה שרים בממשלה וחברי כנסת – אנחנו נעשה הכול כדי למגר את התופעה של תקיפה של צוותים רפואיים.

אופיר כץ: אבל כאשר מגיע רגע האמת, מהאופוזיציה – אז הם לא יעשו, הם יתנגדו.

אופיר כץ: למה?

אופיר כץ: כי זה מהאופוזיציה.

אופיר כץ: ולגבי הצעות שמציעים פה חברי הממשלה – לדחות בחודש, לדחות בחודשיים.

אופיר כץ: מאיר, הכוונה היא לא אליך ברמה האישית, אבל מהניסיון שלי מול הבטחות הממשלה, אין לכם מילה.

אופיר כץ: אתם רק עולים פה, משקרים בשביל לדחות את זה בעוד חודש, להרגיע את המשרדים שלכם.

אופיר כץ: אני גם לא יודע איך אתם מרגישים עם עצמכם כשאתם עומדים פה.

אופיר כץ: אומרים לחבר כנסת – תשמע, בוא נדחה את זה בשבועיים-שלושה, עד אז נדבר ונחליט מה עושים, ואז להיעלם כאילו לא היה – לא יודע איך אתם חיים עם עצמכם שאתם ככה משקרים במצח נחושה פה במליאה, בדוכן, וכאילו כלום לא קרה.

אופיר כץ: לכן אני החלטתי שאני תמיד אסרב להצעות שלכם, כי בן אדם שאין לו מילה ועומד פה ומשקר לי – ועשו את זה כמה שרים בממשלה הזאת, להגיד לחבר כנסת: נדבר עוד חודש, ואז להיעלם – אז אני לא מוכן לעשות עסקים עם אנשים כאלה, שאין להם מילה, ברמה כזאת נמוכה, וכל הצעה שתבוא מכם, אני תמיד אדחה אותה ואעלה להצבעה, עד שנעיף אתכם.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אופיר כץ.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק הראשונה, של חבר הכנסת אופיר אקוניס, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אבטחה במוסד רפואי כעבודה מועדפת).

מנסור עבאס: ההצבעה תהיה הצבעה שמית לפי בקשת האופוזיציה.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי סגנית מזכיר הכנסת.

ראדה חסייסי: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – נגד משה אבוטבול – בעד אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – נגד משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח יוסף טייב – בעד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד מתן כהנא – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – לא משתתפת עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן –

ראדה חסייסי: נגד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נגד

מנסור עבאס: סגנית המזכיר תקרא בשמות חברי וחברות הכנסת שלא הצביעו, בבקשה.

ראדה חסייסי: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלי אבידר – נגד ניר אורבך – נגד ישראל אייכלר – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת גילה גמליאל – בעד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד אחמד טיבי – נגד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – בעד אלי כהן – בעד עופר כסיף – נגד חיים כץ – בעד ישראל כץ – אינו נוכח מיקי לוי – נגד מרב מיכאלי – נגד אורי מקלב – בעד אבתיס

ראדה חסייסי: אם מראענה – נגד בנימין נתניהו – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד אוסאמה סעדי – נגד איימן עודה – נגד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – בעד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מנסור עבאס: האם יש חברי כנסת שלא הצביעו?

מנסור עבאס: חבר הכנסת ישראל כץ?

מנסור עבאס: בעד.

מנסור עבאס: יש עוד חברי כנסת שלא הצביעו.

ראדה חסייסי: (קוראת בשם חבר הכנסת) ישראל כץ – בעד

מנסור עבאס: יש עוד חברי כנסת שלא הצביעו?

מנסור עבאס: ההצבעה תמה.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, חברות הכנסת, התוצאות: 49 בעד, 62 נגד.

מנסור עבאס: ההצעה הוסרה מסדר-היום, הצעת הביטוח הלאומי (תיקון – אבטחה במוסד רפואי כעבודה מועדפת).

קריאה: - - -

מנסור עבאס: 62 חברי כנסת נגד ו-49 בעד.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה על ההצעה השנייה, של חבר הכנסת אופיר כץ, ההצבעה תהיה הצבעה אלקטרונית.

מנסור עבאס: נא לשבת.

קריאה: - - -

מנסור עבאס: אתם מבקשים, אוקיי.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה שמית, לפי בקשת הממשלה, על הצעת הביטוח הלאומי (תיקון – אבטחה במוסד רפואי כעבודה מועדפת), של חבר הכנסת אופיר כץ.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי סגנית מזכיר הכנסת.

ראדה חסייסי: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – נגד אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – נגד משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – נגד יוסף טייב – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – בעד מאיר כהן – נגד מתן כהנא – נגד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

ראדה חסייסי: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – בעד מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נגד

מנסור עבאס: סגנית המזכיר תקרא בשמות חברי כנסת שלא הצביעו.

מנסור עבאס: בבקשה.

ראדה חסייסי: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – אינו נוכח דוד ביטן – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת אימאן ח'טיב יאסין – נגד משה טור פז – נגד יוסף טייב – בעד אלון טל – אינו נוכח אופיר כץ – בעד עידית סילמן – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – בעד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת אלכס קושניר – אינו נוכח

מנסור עבאס: האם יש חברי כנסת שלא הצביעו ומעוניינים להצביע?

ראדה חסייסי: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלי אבידר – נגד נפתלי בנט – נגד

מנסור עבאס: יש עוד חברי כנסת שלא הצביעו?

מנסור עבאס: ההצבעה תמה.

מנסור עבאס: בבקשה, גברתי.

מנסור עבאס: להלן תוצאות ההצבעה: 50 חברי כנסת בעד, 63 חברי כנסת מתנגדים.

מנסור עבאס: אני קובע שהצעת החוק של חבר הכנסת אופיר כץ, הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אבטחה במוסד רפואי כעבודה מועדפת), התשפ"ב–2022, הוסרה מסדר-היום.

מנסור עבאס: 63 חברי כנסת מתנגדים ו-50 בעד.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, חברות הכנסת, אנחנו עוברים להודעה מיוחדת של חבר הכנסת יעקב ליצמן.

מנסור עבאס: בבקשה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, לפני כשעה וחצי הגשתי את התפטרותי מהכנסת אחרי 23 שנים.

יעקב ליצמן: בשירות הציבור – כשליח ציבור של רבנים, כראש יהדות התורה – זכיתי לטפל ב-615,000 פניות ציבור לפי הפירוט כדלהלן: כשהייתי יושב-ראש ועדת הכספים – 41,000, ואני מעגל; עשיתי בבריאות אז, בתקופה של 2009–2015, 100,698 פניות; הייתי אז באופוזיציה שנה וחצי – 8,000; במשרד הבריאות, אחר כך, ב-2016–2020 – 43,207; במשרד השיכון – 3,000; באופוזיציה 4,000.

יעקב ליצמן: ביחד – 615,000 פניות הציבור.

יעקב ליצמן: פניות הציבור, לדעתי זה היסוד של שליח הציבור בכנסת.

יעקב ליצמן: כולם יודעים שלוקים בשירות הציבורי.

יעקב ליצמן: זאת הבעיה, לא כולם מבינים את זה, אבל זה היסוד של שליח הציבור בכנסת, לעזור לשני בכל מה שהוא צריך.

יעקב ליצמן: לפעמים זה שטויות ולפעמים זה יותר קשה, אבל זה היסוד.

יעקב ליצמן: בתקופתי כשר הבריאות וסגן שר הבריאות עשיתי טיפולי שיניים לילדים, הרחבתי את ה-MRI במדינה מתשעה – תשעה MRI במדינה ל-60 ומשהו, אני לא יודע בדיוק כמה זה היום.

יעקב ליצמן: אגב, הגיע הזמן שנרחיב את זה לכל המכשירים – לצערי זה לא מתקדם; עשיתי סימנים על האוכל, אדום – זה התקבל מאוד יפה בציבור – לשמור על הבריאות של כולם; עשיתי רפורמה בבריאות הנפש, ובבריאות הנפש עשיתי הפרדה בין גברים לנשים, היום כולם מבינים את זה; במקום ניתוחי מתים עשיתי בדיקת MRI באבו כביר, כדי שלא יהיה בלגן ומלחמות על ניתוחי מתים; בפעם הראשונה, בתקופתי, סידרתי תקציבים לבתי חולים ציבוריים, שלא היו עד אז; הכפלתי כמעט את סל התרופות, מ-300 מיליון ל-550 מיליון.

יעקב ליצמן: כיושב-ראש, כשר, כסגן שר, עשיתי ביקורים בבתי חולים נצרתיים, שלפניי כמעט שלא היו.

יעקב ליצמן: נתתי להם דברים על אף שלא הגיע להם לפי הכללים, כי חשבתי שהבריאות של ערבים צריכה להיות שווה לשל כולם – MRI, צנתורים – לא משנה איזה.

יעקב ליצמן: אם להם יהיה טוב בבריאות, גם לנו יהיה טוב.

יעקב ליצמן: עשיתי ביקורי פתע בבתי חולים – עשיתי באמצע הלילה, ב-02:00, ביקרתי בבתי חולים.

יעקב ליצמן: מאז אני שומע שיש עוד שרים שעושים את זה, ואני מברך על זה.

יעקב ליצמן: אני רוצה להזכיר עוד כמה דברים, ובזה אני אסיים: עשיתי תקציב עבור בידוק בכותל המערבי – יעיד על כך יושב-ראש הכנסת מיקי לוי, שהיה מפקד מחוז ירושלים כשביקש את זה ממני; עשיתי חוק לפטור מדמי חכירה לבתי כנסת עם המינהל; עשיתי תוכנית חודשית להפקדות, פיקדון, לקצבאות ילדים – 50 שקל בכל חודש.

יעקב ליצמן: אני מקווה ששר האוצר לא יבטל את זה.

יעקב ליצמן: על דבר אחד כואב לי מאוד – על הביטול של תוכנית שפיר, ששר החינוך ושרת הפנים ביטלו.

יעקב ליצמן: אני והשר דרעי עמלנו קשה מאוד על זה.

יעקב ליצמן: זה לדעתי היה הפתרון לעתיד של הציבור החרדי – 30,000 דירות, 25,000, משהו כזה.

יעקב ליצמן: לבסוף אני רוצה לספר סיפור, ובזה אני מסיים: שנה אחת – בלי להגיד איזו שנה – הייתה איזו בעיה בתקציב של הישיבות.

יעקב ליצמן: הרב דרעי – זה היה באמצע הלילה.

יעקב ליצמן: הייתי אז שר.

יעקב ליצמן: באמצע הלילה קראו לי מהבית, כי ההצבעות הן בדרך כלל באור הבוקר.

יעקב ליצמן: קראו לי: יש בעיה.

יעקב ליצמן: בסוף זה נסחב.

יעקב ליצמן: הגעתי – אז זה היה חבר הכנסת נפתלי בנט.

יעקב ליצמן: הוא היה בחוץ לארץ, ומי שטיפלו בזה היו אילת שקד וטל גן צבי.

יעקב ליצמן: ואז – טיפלתי בנושאים האלה שנכנסנו אליהם.

יעקב ליצמן: יכולתי לקבל הכול, מה שרציתי, אבל הייתה בעיה עם – אז לא הייתה ימינה, קראו להם בשם אחר, מפלגה אחרת, מפד"ל.

יעקב ליצמן: אמרתי לשר האוצר אז: או כולם או כלום.

יעקב ליצמן: אם לא הם, גם אני לא.

יעקב ליצמן: את זה ראש הממשלה ושרת הפנים צריכים להכניס טוב טוב לראש שלהם – איך התנהגתי אז ואיך מתנהגים היום.

יעקב ליצמן: אני נפרד מכם.

יעקב ליצמן: חשבתי שאני אזכה להצביע על החוק לפיזור הכנסת, ולצערי זה לא הלך.

יעקב ליצמן: אבל אני בטוח, בעזרת השם – הרי הכנסת היום היא לא מה שהיא צריכה להיות, כולכם מודים בזה.

יעקב ליצמן: אני מאחל לכולם, בעזרת השם, את קבלת התורה – זה העיקר, זה היסוד.

יעקב ליצמן: אני בטוח שכולם יקבלו את התורה בשמחה.

יעקב ליצמן: גם אני מקווה, בעזרת השם, לקבל את זה.

יעקב ליצמן: אני נשאר בפוליטיקה, אני נשאר בדברים ש – כמה שצריך לעזור.

יעקב ליצמן: בעזרת השם, אני מאחל לכולכם הרבה בריאות.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: (מחיאות כפיים)

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יעקב ליצמן.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו - - -

חיים כץ: - - -

מנסור עבאס: כן, כן, אני נותן.

מנסור עבאס: אני נותן.

מנסור עבאס: כמה חברי כנסת ביקשו לברך, להגיב על הודעת חבר הכנסת יעקב ליצמן – התקנון לא מאפשר – אני בשם כל חברי הכנסת מברך את חבר הכנסת יעקב ליצמן, מאחלים לו הרבה בריאות והמשך עשייה.

מנסור עבאס: מה?

מנסור עבאס: אני אצא – אוקיי, אנחנו נאפשר לשר הביטחון בני גנץ למסור הודעה בעקבות הודעתו של חבר הכנסת יעקב ליצמן.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: יעקב ליצמן, כן.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, לשבת.

מנסור עבאס: כן.

בנימין (בני) גנץ: מכובדיי, תודה.

בנימין (בני) גנץ: אדוני היושב-ראש, אני מודה על – אתם יודעים, אומנם אנחנו אחרי ארבע מערכות בחירות, אבל אנחנו לא עד כדי כך מנוסים בכנסת, ואני מודה לחבר הכנסת טיבי שהפנה את תשומת ליבי לזכותי לברך או להתייחס לדבריו של חבר הכנסת ליצמן.

בנימין (בני) גנץ: תודה רבה, היושב-ראש, שנתת לי את האפשרות הזאת.

בנימין (בני) גנץ: אני מבקש, ברשותכם, להתייחס לא מהצד הפוליטי, אלא מהצד האנושי.

בנימין (בני) גנץ: בסופו של דבר אני רוצה לרכוב על האמירה שלך, חבר הכנסת ליצמן, על הביקור שלך בשתיים בלילה בבית חולים: בסופו של דבר זה בלי מצלמות ולשם העניין ולשם האנשים.

בנימין (בני) גנץ: כשאתה הולך לבית החולים, אתה לא יודע את מי תפגוש שם, במיון, אתה רק יודע שיהיו שם אנשים שנזקקים לעזרה באותו רגע, והמדינה צריכה לדעת להגיש להם את העזרה, במיוחד בשעתם הקשה – ללא קשר להיותם מפה או משם, אלא מעצם היותם בני אדם ואזרחי המדינה.

בנימין (בני) גנץ: כך ראוי שיקרה.

בנימין (בני) גנץ: ואני בטוח שבחלק גדול מהדברים אני מסכים איתך, ואני גם מניח שבחלק מהדברים אני לא מסכים איתך, אבל בכל זאת אני חושב שעשית פה ייצוג של שנים בצורה מאוד ראויה.

בנימין (בני) גנץ: שמרתם על תורת ישראל – וצריך להגיד ביושר, שמרה עלינו – לאורך שנים כל כך רבות, ובאמת הייתה לנו הזכות להסתכל עליך ולדעת שאתה עושה את הדברים מתוך ניסיון ומתוך מסירות רבת-שנים.

בנימין (בני) גנץ: אנחנו מצירים שאלו נסיבות סיומך את תפקידך בכנסת, אבל אני בטוח שאתה תמשיך לשרת את עם ישראל ואת החברה שמתוכה אתה מגיע בתוך עם ישראל ואת מדינת ישראל על כל חלקיה.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת.

מנסור עבאס: תודה לכם.

מנסור עבאס: שוב, אני רוצה להודות לחבר הכנסת יעקב ליצמן על תרומתו המיוחדת למערכת הבריאות ביישובים הערביים, נוסף לברכה ולאיחולים באופן כללי.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/3454/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אנחנו חוזרים לסדר-היום.

מנסור עבאס: ההצעה הבאה בסדר-היום היא הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת הענישה על עבירות כלפי אנשי צוות רפואי), התשפ"ב–2022, של חבר הכנסת יוסי שיין וקבוצת חברי הכנסת.

מנסור עבאס: להצעת החוק כמובן מוצמדת עוד הצעת חוק של חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי.

מנסור עבאס: אנחנו מתחילים עם חבר הכנסת יוסי שיין.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: עשר דקות, אדוני.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כמה ראוי אחרי מילותיו של חבר הכנסת ליצמן, אחרי פועלו הגדול גם במערכת הבריאות, קודם כול להודות לו על הפעילות הזאת, לחבר הכנסת ליצמן, ואני גם מקווה שכולכם מסכימים איתי שהפעילות הזאת, שהיא מבורכת – של הממשלה, של חבר הכנסת ליצמן שהיה שר – חייבים להגן על עובדי הבריאות במדינת ישראל.

יוסף טייב: המציאות, חבריי היקרים, של מערכת הבריאות הישראלית על כל הישגיה ועל כל תרומותיה הסגוליות הידועות בכל העולם, היא כזאת שדווקא במקומות האלה – שם אנשים נזקקים לסיוע בחירום במצבים הכי קשים – אנחנו רואים שהצוותים הרפואיים ואנשי הרפואה בכלל בישראל עומדים בפני מתקפות חוזרות ונשנות, מתקפות קשות ביותר, שנהפכות למסע של אלימות מתמשכת בתוך מערכות הבריאות הישראליות.

יוסף טייב: לכן הצעת החוק שלי באה להחמיר בענישה, באה ליצור מסגרת ענישה ברורה של מינימום – של חצי שנה עד שש שנים, כחלק מתוך המסע שאנחנו פה כולנו, חברי הקואליציה וחברי האופוזיציה, מקווים שנתניע, על מנת למגר את התופעה הנוראית הזאת של אלימות כלפי הצוותים הרפואיים במדינת ישראל, ולכן המילים לחבר הכנסת ליצמן כל כך מתאימות בזמן שניתן לי.

יוסף טייב: אנחנו התחלנו בפעולה שקשורה קודם כול, כפי ששמעתם כבר קודם, בהגנה על מערכות הבריאות, לאור המתקפות האחרונות שהבליטו עד כמה האלימות והבריונות פושים בכל מערכת הבריאות כמו במקומות אחרים בחברה הישראלית.

יוסף טייב: ההחלטה הראשונה כמובן הייתה, כידוע לכם, תקצוב של 19 מיליון שקלים בהצבת שוטרים בבתי החולים, שזה קריטי, וזה מצוי גם במקומות אחרים.

יוסף טייב: אצלנו הדברים האלה נהפכים ליותר ויותר נחוצים, כי האלימות עצמה הולכת ומתגברת ופשוט מסכנת את חייהם ושלומם של הצוותים הרפואיים.

יוסף טייב: אנחנו רוצים בהצעת החוק הזאת ליצור התרעה על ידי קביעה בחוק של רף מינימלי של ענישה כלפי הפוגע.

יוסף טייב: אנחנו מקווים שיהיה כאן מסע הסברה ציבורי, כולל במדיה, וכמובן בשילוט במרפאות, של העלאת המודעות בנושא של אפס סובלנות לאלימות בתוך המערכת, שאנחנו כולנו נזקקים לה, וכולנו שמחים שהיא פורחת ומשרתת אותנו.

יוסף טייב: חבריי, יש כאן רעש.

יוסף טייב: אדוני, אולי קצת - - -

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אם אפשר להקשיב לחבר הכנסת יוסי שיין.

מנסור עבאס: בבקשה.

יוסף טייב: תודה רבה.

מנסור עבאס: במיוחד האנשים שנמצאים בתאי מנהלי הסיעות.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב קיש.

מנסור עבאס: אופיר אקוניס.

מנסור עבאס: חברת הכנסת – בבקשה.

יוסף טייב: לצערי הגדול, רבים במדינת ישראל או רבים מדי במדינת ישראל, חושבים שהאלימות משתלמת, ובמקרים רבים אולי ככה הם רואים את הדבר: הם רואים לעיתים שאלימות מביאה לטיפול מהיר יותר; הם רואים שטרור ממש בחדרי המיון מוביל לחציית קווים, וראינו את זה אצל עבריינים ממש המאיימים על רופאים; הם גורמים למשבר עמוק בקרב אחיות ואפילו בקרב סניטרים.

יוסף טייב: מביקורים בבתי חולים עולה שרבים מאנשי הצוות חיים במצוקה ממש, אדוני, למול האיומים הנמשכים של חולים ושל בני משפחותיהם, המגיעים לבתי חולים ועושים בהם כבשלהם.

יוסף טייב: כיום אנחנו מנסים ליצור מצב שבו כל מי שירים את ידו או את ידה, כל מי שיפעל כנגד הצוותים הרפואיים, ידע שעונשו קצוב לפחות בחצי שנה מאסר וכמובן – עד שש שנים.

יוסף טייב: לא תהיה שום יכולת להתפשר על הנושא הזה.

יוסף טייב: נעשו במדינת ישראל כמה התערבויות שמטרתן להפחית את האלימות, ונכתבו הרבה דוחות, אבל לצערי הדברים האלה לא נושאים פרי, בגלל אופיים של המתקיפים וחוסר היכולת של המערכת להגיב באופן הראוי כנגד אותן מתקפות.

יוסף טייב: אנחנו יודעים – וזאת רק סטטיסטיקה – שכמעט בכל יום יש אלימות פיזית, לפי הסטטיסטיקה, נגד רופא, אחות, משרת ציבור בתחום הרפואה, בצורה כזו או אחרת.

יוסף טייב: בכל יום –אלימות פיזית.

יוסף טייב: יש, לפי הנתונים, עשרות רבות של מתקפות מילוליות קשות ביותר תוך יצירת אווירת טרור במערכת הבריאות, במרפאות, בבתי החולים ובכל המקומות שבהם אנו נזקקים לטיפול, לרבות אפילו על ידי אנשי מגן דוד ואנשים המעניקים סיוע ראשוני בתאונות.

יוסף טייב: הסתדרות הרופאים – או ההסתדרות הרפואית, סליחה – החליטה על שביתה של 24 שעות לאור המתקפה הכמעט-רצחנית שחווינו רק לאחרונה בבית החולים בנהרייה.

יוסף טייב: כאן דרושה התערבות קשה מאוד, נוקשה, בלתי מתפשרת של המערכת הישראלית, ואנחנו חושבים שהדבר הזה דורש גם פנייה לתוך מערכת המשפט, שידעו שאין יכולת להתפשר – אפילו אם אנשים לכאורה נתפסו במצוקתם.

יוסף טייב: כל הרעיון של "אני קורבן" ו"אני יכול לעשות פוגרום ממש בבתי החולים" הוא בלתי נסבל, ולכן גם כאן לא תהיה יכולת להתפשר עם כאלה המציגים את הפורענות שהם מבצעים כאילו זה בא בגלל קורבנות.

יוסף טייב: כל הרעיון שאתה קורבן ומבצע פורענות הוא חלק אינטגרלי מתוך התרבות שאנחנו רוצים להוקיע ורוצים ממש ליצור מצב שהוא יבוטל בתוך החברה הישראלית, שלא תהיה יותר כאן.

יוסף טייב: גם השר לשעבר ליצמן, שדיבר כאן מקודם ונפרד מאיתנו כחבר כנסת, כבר אמר בעקבות ההתפרעויות האלימות שבתי המשפט צריכים להחמיר בגישה כלפי מי שפוגע בצוותים.

יוסף טייב: ליצמן – ואני מצטט אותו – מכיוון שהיום הוא נפרד מאיתנו, החלטתי להביא את דבריו ובהמשך לפועלו: מה שקורה כאן זה איום ונורא.

יוסף טייב: צריך שיהיה ביטחון אישי לכל אחד.

יוסף טייב: אנחנו, הוא אמר, במשרד הבריאות נעשה הכול כדי שלא יקרו כדברים האלו.

יוסף טייב: ליצמן הוסיף שהגיע לבית החולים הגריאטרי בשמואל הרופא בבאר יעקב וראה את המקרה הקשה שבו נדקרה אחות בידי מטופל.

יוסף טייב: אמר מר ליצמן, שממנו נפרדנו רק לפני כמה דקות, ואני מצטט אותו עוד פעם, כי הוא ראוי לכך היום: באתי לומר להם שאלימות במערכת הבריאות היא מחלה קשה שאנו נרפא וננצח בכל דרך.

יוסף טייב: שמעתי את הצוות הרפואי, וגם נחשפתי לחלק מהצילומים שהועברו לידי המשטרה.

יוסף טייב: מה שקרה כאן היום – אמר אז חבר הכנסת ליצמן – הוא פיגוע ממש.

יוסף טייב: צוות רפואי לא יכול לעבוד בסביבה אלימה, זו פגיעה בחולים.

יוסף טייב: יש כאן כמובן הערה לחבריי כולם, ויש גם הערה לחברה הערבית – מניתוח מאפייני האלימות אנחנו רואים שיש יתר אלימות בחברה הערבית בנושאים אלה.

יוסף טייב: אני פונה פה לכל חבריי נציגי הסקטור הערבי: גם כאן צריך למגר את הדברים האלה בלי להתפשר – לא במילים ולא בהתנצלות, ואין דבר כזה, "אני קופחתי" או משהו כזה במערכת הבריאות הישראלית, שהיא מהטובות ביותר, גם בגלל שאנחנו רואים את השילוב המופלא של יהודים וערבים, כפי שחווינו אותו גם בזמן הקורונה, אדוני.

יוסף טייב: חווינו אותו בזמן הקורונה, וראינו את הדברים האלה.

מנסור עבאס: חווים אותו בכל יום.

יוסף טייב: בכל יום, אבל אני אומר – הוא הובלט במיוחד בתקופה הזאת שכולם דיברו עליו, כשכולנו היינו באותה ספינה.

יוסף טייב: אנחנו רואים מקרי קיצון בתוך המערכת הזאת, ולכן אנחנו הגשנו את ההצעה הזאת, שהיא פשוטה מאוד, אבל היא דורשת את תמיכת כל חברי הבית הזה.

יוסף טייב: אני מבקש מאדוני ומכל החברים לתת את תמיכתם.

יוסף טייב: הגיע הזמן להילחם ממש באלימות שפושה בחברה הישראלית.

יוסף טייב: האלימות בחברה הישראלית פושה בתחומים רבים – אם בדרכים, אם בקרב אוכלוסיות בנגב, אם בקרב תלמידים בבתי הספר, במגרשי הספורט ובכל מקום אחר.

יוסף טייב: האלימות בבתי החולים היא מקרה קיצון, כי שם באים לשרת אנשים ולתת סיוע, כמו שאנחנו קוראים להם – המלאכים בלבן.

יוסף טייב: אז אם אנחנו באמת חושבים שהמלאכים בלבן הם כולם מסייעים לנו, הגיע הזמן שאנחנו נסייע לאותם מלאכים שכולנו זקוקים להם בשעה כזאת או אחרת.

יוסף טייב: לכן הצעת החוק שמונחת כאן, אדוני, היא הצעת חוק שצריכה לקבל את כל תמיכת חברי הכנסת בבית הזה, ואני מקווה שכך יהיה.

יוסף טייב: אני מודה לך, אדוני.

מנסור עבאס: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת יוסי שיין.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/3536/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצעת החוק השנייה, של חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי, בבקשה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר, החברה שלנו הפכה להיות לאלימה יותר.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אנשים הפכו להיות לחסרי סבלנות, מתפרצים באלימות כלפי עובדי ציבור בתפקידים שונים.

יואב קיש: כמה זמן, אדוני היושב-ראש?

מנסור עבאס: שלוש דקות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: במעמד המיוחד בין כל נותני השירות עומדים עובדי מערכת הבריאות, אשר יום-יום עוסקים בהצלת חיים, ואף נאלצים לעבוד בעומס רב.

קריאות: - - -

מנסור עבאס: הצעה מוצמדת, יש לה- - -

נירה שפק: זה לא מוצמד.

נירה שפק: טטיאנה, תתחילי מההתחלה.

נירה שפק: תתחילי מההתחלה.

קריאה: יש לך עשר דקות.

נירה שפק: תתחילי מההתחלה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: לאחרונה אנו עדים להתפרצויות ומקרי תקיפה של צוותים רפואיים בכמה מרכזים רפואיים בכל רחבי הארץ.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: נבחרי הציבור הנכבדים, אני אשתף אתכם: בעברי אני חוויתי את ההתפרצויות האלימות הללו על בשרי כאשר ניהלתי מרכזים רפואיים של מרפאה בקהילה, שירותי בריאות בקהילה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: גם אני וגם הרוקח שלי לא פעם נאלצנו להשתמש בלחצן המצוקה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: היו ימים שבהם פחדתי בתום המשמרת לצאת מהבניין, וחיכיתי שמישהו ילווה אותי בחשש שמישהו מהלקוחות, מהמטופלים, שלא קיבל שירות שעונה על ציפיותיו – יתקוף אותי או יוכל לפגוע בי.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ביום ראשון, לפני כמה ימים, ראיתי במו עיניי איך אחד הלקוחות במרפאה של קופת החולים זרק את כרטיס המבוטח ממש על הפנים של נציגת קשרי הלקוחות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: למה?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: כי לא הייתה לו סבלנות לחכות ולהמתין כמה דקות בתור?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: האם מגיע לה, לנציגת השירות הזאת יחס כזה?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: חוסר כבוד וזלזול שכזה?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תאמינו לי – ההרגשה של עובדי הציבור שסובלים מאלימות היא נוראית, במיוחד כאשר עובדי המגזר הציבורי ממלאים בעצמם את תפקידם ועובדים על פי הנהלים והדרישות של הארגון והנהלים של המערכת כולה, ונפגעים מאזרחים שנהנים מהשירות ומהטיפול הרפואי.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בתקופת הקורונה חלה עלייה ניכרת במספר הפרעות הסדר בתקיפת עובדי הרפואה, ואין הצדקה לכך.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אכן היה עומס רב, ואכן אחרי הסגרים אנשים היו מתוחים וחיפשו את האשם, אבל זה לא מצדיק שום תקיפה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בעקבות האירועים האחרונים, שבהם היינו עדים לאלימות שננקטה על ידי המטופלים והמלווים כנגד הצוותים הרפואיים – הצעת החוק שלי היא תיקון לחוק העונשין – תיקון סעיף 382א.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: מדובר על הצורך בהחמרת הענישה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: כמו כן, ההצעה באה לחדד את ההגדרות של עובד מערך הבריאות ומכלילה אותם תחת ההגנה המחמירה החלה על עובדי ציבור.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: מיהו עובד מערך הבריאות?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: כל אזרח ישראלי זכאי לשירות ולטיפול רפואי הן בחירום, הן בבית החולים והן בקהילה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בכל מרכז רפואי עובדים צוותי רפואה, צוותי סיעוד, עובדים פרא-רפואיים ועובדי אדמיניסטרציה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני רוצה לשאול אתכם: האם נציגת שירות לקוחות בקופת חולים או בקבלה בבית חולים נחשבת עובדת בריאות?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: האם רוקח שמנפיק תרופות נחשב מטפל או מעניק טיפול רפואי?

טטיאנה (טניה) מזרסקי: התשובה היא שהתפקידים האלה ותפקידים נוספים לא מוזכרים בחוק העונשין ולא בחוקים אחרים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: עד היום החוק במדינת ישראל כן מגן על עובדי החירום בעת מילוי תפקידם.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: הוא מגן על הרופאים ועל סטז'רים לרפואה, ואני מבקשת להוסיף הגדרה שתכליל כעובדי מערך הבריאות גם את הרוקחים, גם את עובדי הסיעוד, גם את הסטודנטים לרפואה, גם עובדי מינהל במרכזים הרפואיים וגם את הווטרינרים, שנותנים שירות ונמצאים בחזית מערך הבריאות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: מדינת ישראל חייבת לדאוג להגנה של כל עובדי מערכת הבריאות באמצעות החוק, בהחמרת הענישה של התוקפים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: לפני שישה ימים שר המשפטים פרסם את תזכיר החוק – תיקון לחוק העונשין (החמרת ענישה עבור תקיפת עובדי הציבור המטפלים).

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אנחנו, הכנסת, בית המחוקקים, חייבים להגן על עובדי מערך הבריאות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: יבואו עוד שינויים, נדע לתקן את העיוותים ולהשלים את כל הפערים שנוצרו בעשור האחרון.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בשבוע שעבר התקיים הדיון המשותף של ועדת הבריאות והוועדה לביטחון הפנים בנושא מניעת אלימות כלפי צוותים רפואיים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: יש מגוון אמצעים מינהלתיים ומשפטיים לאכיפה ומניעת תקיפת עובדי מערכת הבריאות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני בטוחה ששיתוף פעולה בין משרדי ממשלה וקידום החקיקה יצליחו להגן על הצוותים הרפואיים, שממשיכים לשרת את הציבור בנאמנות ובמקצועיות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בעבר התכנסו כבר ועדות מקצועיות שונות לבחינת מקרי אלימות, וגיבשו המלצות לצמצום התופעה, ואולם עד היום לא נקבעה מדיניות כוללת ומקיפה, רב-משרדית, אשר תמגר את התופעה ותעניש באופן מרתיע את הנוקטים כל דפוס אלים כלפי הצוות הרפואי, שכן מרבית ההמלצות לא יושמו עד היום, למעט אחת:

טטיאנה (טניה) מזרסקי: הצבת שוטרים במרכזים רפואיים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: עובדה שנוכחותם של השוטרים מונעת התפרצויות אלימות והפרות סדר בכל מקום.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בתחילת השבוע – השבוע התבשרנו על החלטה של הממשלה על הצבת עמדות שיטור בכל בתי החולים רחבי הארץ.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: עלות המהלך היא 19 מיליון שקלים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: עמדות השוטרים יוצבו בבתי החולים הכלליים כדי לתת מענה מיידי בשטח.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני מודים לשר הבריאות אשר יזם את ההצעה, מודים לשר האוצר אביגדור ליברמן אשר גילה נכונות לתקצב את ההצעה, ומודים לשר לביטחון הפנים עמר בר לב, אשר נרתם למיגור האלימות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני פונה אליכם, נבחרי הציבור, שרים נכבדים, חברי כנסת יקרים, ביחד נדאג לביטחונם של כל עובדי מערך הבריאות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לתשובתו של השר – כמובן השר אלעזר שטרן במקום השר גדעון סער, שר המשפטים.

מנסור עבאס: בבקשה.

אלעזר שטרן: תודה, אדוני היושב-ראש.

אלעזר שטרן: כמו שאמרת, אני אקריא את תשובת משרד הבריאות.

אלעזר שטרן: התשובה לשתי הצעות החוק יחד בחוק העונשין בגין תקיפת עובד מערך בריאות, של חברתי חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי יחד עם אחרים, ושל חברי פרופ' יוסי שיין, גם הוא יחד עם אחרים.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הצעות החוק, שתיהן, עוסקות בתיקונים לחוק העונשין, שעניינם החמרת הענישה הקבועה בחוק בגין עבירה של תקיפת עובד ציבור, שהוא איש צוות רפואי.

אלעזר שטרן: ההצעה הראשונה מבקשת לתקן את עבירת תקיפת עובד ציבור, הקבועה בסעיף 382א(ג) לחוק העונשין, ואשר כוללת היום נסיבה מחמירה של חמש שנות מאסר, אם הנתקף הוא עובד חירום כאשר הוא מטפל באדם שמצוי בסכנת חיים או בסכנה חמורה לשלמות הגוף, או כאשר הנתקף ממלא תפקיד בחדר מיון, ולהרחיב אותה כך שתחול גם על סטודנט לרפואה, רוקח ורופא וטרינר.

אלעזר שטרן: ההצעה השנייה מבקשת לקבוע עבירה שעונשה שש שנות מאסר על מי שתוקף מטפל כהגדרתו בחוק זכויות החולה, והיא קשורה למילוי חובתו בתפקיד.

אלעזר שטרן: בנוסף, מוצע לקבוע בצד עבירה זו עונש מזערי של שישה חודשי מאסר, אלא אם כן החליט בית המשפט, מטעמים מיוחדים שיירשמו, להקל בעונש.

אלעזר שטרן: תקיפת עובד צוות רפואה הפכה מכת מדינה.

אלעזר שטרן: מדובר בתופעה שלא נוכל להשלים איתה.

אלעזר שטרן: רופאים, אחיות ועובדים פארה-רפואיים אינם צריכים לחשוש כשהם יוצאים לעבודתם.

אלעזר שטרן: המטפלים במרפאות הקהילתיות ובבתי החולים עושים עבודת קודש.

אלעזר שטרן: בייחוד אמורים הדברים כשמדובר ברופאים וברופאות שמצויים בתקופת התמחותם ומקדישים לילות כימים על מנת לטפל בחולות ובחולים רבים בתנאים מאוד לא פשוטים.

אלעזר שטרן: הצוותים הרפואיים אינם יכולים להיות קורבן.

אלעזר שטרן: הם ניצבים עבורנו בחוד החנית גם בתקופה האחרונה, ועל כך הם ראויים להוקרה ולא להכאה.

אלעזר שטרן: משהתרבו בעת האחרונה אירועי התקיפה, הוריתי לגורמים המקצועיים במשרדי לגבש תזכיר חוק שיורה על החמרת הענישה בעבירות של תקיפת אנשי צוות רפואי.

אלעזר שטרן: בתוך כשבוע ימים פורסם תזכיר, שעל פיו תוחמר הענישה בגין תקיפת איש צוות רפואי משלוש שנות מאסר לחמש שנות מאסר.

אלעזר שטרן: כמו כן, ההחמרה תחול על מגוון רחב יותר של אנשי צוות רפואי.

אלעזר שטרן: ההצעה כאן דיברה על שש שנים, אבל המציעים הסכימו להכפיף את ההצעות שהגישו להצעה הממשלתית, ובהתאם לכך, ועדת השרים החליטה לתמוך בהצעות.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, חבריי המציעה והמציעים, אני מניח שכמו כל הציבור בישראל, אנחנו פשוט לא יכולים להיות סובלניים כלפי התופעות האלה של אנשים במצוקתם, וגם כאשר הם מביאים לבית החולים בן משפחה במצב קשה – אין שום הצדקה בעולם לנקיטת צעדי אלימות.

אלעזר שטרן: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד לך שהנגע הזה חוצה מגדרים – גם הפוגעים, וכמובן הנפגעים.

אלעזר שטרן: ועיקר גאוותנו על מערכת הבריאות במדינת ישראל, שבה משרתים ועובדים כתף אל כתף יהודים, ערבים, דרוזים, בני הדתות כולם.

אלעזר שטרן: ודווקא במקום שבו יש אחדות משימה של הצלת חיים ודוגמה – אני לא רוצה להגיד דו-קיום – לרב-קיום יחד, דווקא שם אסור לנו לגלות סובלנות כלפי אותם אנשים שנמצאים בחוד השירות הציבורי.

אלעזר שטרן: תודה.

מנסור עבאס: תודה לשר אלעזר שטרן.

מנסור עבאס: ביקשו להתנגד לשתי הצעות החוק כמה חברי כנסת.

מנסור עבאס: ראשון המתנגדים – חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, מכובדי השר, רבותיי חברי הכנסת, אין ספק שיש גל של תקיפת צוותים רפואיים.

אחמד טיבי: זה דבר נורא.

אחמד טיבי: זה דבר נורא.

אחמד טיבי: יש לי ולחברי אוסאמה הצעת חוק זה כמה קדנציות – טעות שלא הצמדנו.

אחמד טיבי: על כל פנים, הצעה עניינית.

אחמד טיבי: לפני שעה קלה נאם כאן חבר הכנסת ליצמן והודיע על התפטרותו אחרי שנים רבות שבהן כיהן גם כחבר כנסת, כיושב-ראש ועדת כספים, סגן שר הבריאות, שר הבריאות.

אחמד טיבי: היו תחנות שהיו לי חילוקי דעות, מדיניים בעיקר, עם חבר הכנסת ליצמן, אבל בנושאים חברתיים בוועדת הכספים הוא גילה קשב רב ואמפתיה.

אחמד טיבי: גם בתפקידו כסגן שר הבריאות הוא עזר לי להעביר את חוק הסדרת מקצועות פארה-רפואיים; אגב, בניגוד לעמדת כמה פקידים ממשרד הבריאות שרצו להכשיל, והיום נהנים מהחוק הזה אלפי בוגרים.

אחמד טיבי: בנוסף, הוא גם סייע לנו במציאת תקנים להתמחויות לרופאים בחברה הערבית, והוא הזכיר את ה-MRI בנצרת.

אחמד טיבי: אכן, הוא נענה לבקשתנו לפני כמה שנים, בהיותו שר בריאות, ואישר מתן מכשיר MRI, וביקר במקום; גם אתה חבר הכנסת אדלשטיין ביקרת, כשר.

אחמד טיבי: הרגיש צורך להקשיב לדרישות, ולא דחה אוטומטית.

אחמד טיבי: לא תמיד זה קרה אצל שרים באופן כללי.

אחמד טיבי: אגב, חשוב לי לציין שהוא גם היה אחד מאלה שעזר לנו לקבור את חוק המואזין, כי הוא אמר: זאת ציפור נפש שלכם.

אחמד טיבי: מדי פעם היה שיג ושיח עם מפלגות החרדיות, יהדות התורה.

אחמד טיבי: הם באו לקראתנו בדברים – באנו לקראתם בדברים שהם ציפור הנפש, ולעיתים הצבענו אחד נגד השני.

אחמד טיבי: ולכן, בשעה זו, ביום זה, יש להודות לו על כל הדברים החיוביים האלה של לבוא לקראת.

אחמד טיבי: מאחל לו בריאות והצלחה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

אופיר אקוניס: מי עוד - - -

מנסור עבאס: זהו.

אופיר אקוניס: אני רשמתי את עצמי.

מנסור עבאס: אני יודע, אבל בחרנו שני חברי כנסת.

אופיר אקוניס: נרשמה לו ההתנגדות לחוק.

מנסור עבאס: אתה תסכן את הסיכוי שלך לעלות ולהתנגד, כי התנגדות צריכה להיות עניינית.

אופיר כץ: עניינית, בוודאי, אל תדאג.

אופיר כץ: אל תדאג.

אופיר כץ: תאמין לי, הסר דאגה מליבך.

אופיר כץ: אני אומנם מודה לך שאפשרת לי, אבל לא שמעתי את הענייניות בהתנגדות לחוק של טיבי, כן.

אופיר אקוניס: גם נכון, גם נכון.

מנסור עבאס: טוב, יש חילוקי דעות בתוך האופוזיציה בין האגף הערבי לאגף הציוני.

אופיר כץ: יש חילוקי דעות, אבל תודה – הבנתי.

אופיר כץ: "ענייני", אתה אומר, בחלוקה השווה.

אופיר כץ: תודה.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, האמת היא שזה כאילו היו פה שני דיונים במרחק של ארבע או חמש שנים.

אופיר כץ: רק לפני שניים או שלושה חוקים אני וחבר הכנסת אקוניס העלינו חוק שאמור לחזק את הצוותים הרפואיים, להגן עליהם – עבודה מועדפת למאבטחים שלנו.

אופיר כץ: נימקנו כמה זה חשוב, והקואליציה כמובן הצביעה נגד.

אופיר כץ: למה?

אופיר כץ: כי זה בא מהאופוזיציה.

אופיר כץ: עכשיו הם עולים, וגם בשם הממשלה – ומסבירים לנו כמה זה חשוב לשמור על הצוותים הרפואיים.

אופיר כץ: הרי רק לפני רגע אתם הצבעתם נגד חוק שלנו, שאמור לסייע ולשמור על הצוותים הרפואיים.

אופיר כץ: ויותר מזה – אני לא אשתמש בשלוש, אבל תפעיל.

אופיר כץ: יותר מזה, מדברים – במיוחד יש לכם גיבוי מאוד מאוד כבד באולפנים על הענייניות.

אופיר כץ: אני לפני משהו כמו שלושה ארבעה חודשים העליתי לפה הצעת חוק שהכותרת שלה היא החמרת הענישה כנגד אלו שתוקפים צוותים רפואיים.

אופיר כץ: אז אני שואל – מה נשתנה?

אופיר כץ: מה נשתנה מלפני ארבעה חודשים לבין היום?

אופיר כץ: כשאני העליתי את הצעת החוק עמדה פה הממשלה והסבירה כמה אנחנו לא צריכים להחמיר את הענישה לתוקפים של צוותים רפואיים.

אופיר כץ: היום – הפלא ופלא – עולה הממשלה ומסבירה כמה זה חשוב להגן על צוותים רפואיים וכמה זה חשוב להחמיר את הענישה.

אופיר כץ: אבל איך הציגו את זה באולפנים?

אופיר כץ: "האופוזיציה, הליכוד, לא עניינים, הם לא רואים כלום בעיניים".

אופיר כץ: והינה, שתי הוכחות הבאתי לכם עכשיו: החוק, מקודם, שהעלינו יחד – למאבטחים כעבודה מועדפת כדי לחזק את השמירה על הצוותים הרפואיים – הצבעתם נגד והפלתם; וכשאני העליתי החמרת ענישה על תקיפת צוותים רפואיים – גם הצבעתם נגד.

אופיר כץ: למה?

אופיר כץ: כי אתם לא ענייניים, כי אתם פועלים אך ורק מפוזיציה.

אופיר כץ: אני, בניגוד אליכם – החוק הזה הוא חשוב, הוא חשוב לי ברמה האישית.

אופיר כץ: אני אצביע בעד.

מנסור עבאס: תודה, חבר הכנסת אופיר כץ.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה, אתם רוצים להשיב?

מנסור עבאס: חבר הכנסת יוסי שיין, חברת הכנסת טטיאנה, אתם רוצים להשיב?

אופיר אקוניס: לא צריך, יש חופש הצבעה.

מנסור עבאס: אז אנחנו נעבור להצבעה.

אלעזר שטרן: אלקטרונית, אלקטרונית.

בועז טופורובסקי: כולם בעד, האופוזיציה בעד.

מנסור עבאס: האופוזיציה ביקשה שמית.

אופיר כץ: אנחנו ביקשנו.

קריאה: מי ביקש שמית?

מירב בן ארי: מי ביקש?

מירב בן ארי: מישהו ביקש?

קריאה: יואב, יואב.

מנסור עבאס: אתם ביקשתם שמית?

מנסור עבאס: אתם רוצים את זה שמית?

אופיר כץ: אני לא רוצה למשוך.

מירב בן ארי: אבל אתה בעד.

מאי גולן: אבל למה?

מאי גולן: אופיר, למה?

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: אנחנו בעד כולם.

מנסור עבאס: חברי הכנסת, אתם רוצים שמית?

מנסור עבאס: אוקיי, אז אנחנו עוברים להצבעה שמית על הצעת חוק - - -

יואב קיש: אנחנו לא מפסיקים עם השמית בכל ההצעות.

רם בן ברק: מה אתה אומר?

רם בן ברק: לוחמני.

מנסור עבאס: אז אנחנו עוברים להצבעה על הצעת החוק הראשונה, של חבר הכנסת יוסי שיין, הצעת חוק העונשין (החמרת הענישה על עבירות כלפי אנשי צוות רפואי).

מנסור עבאס: בבקשה, אדוני מזכיר הכנסת.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – בעד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח יוסף טייב – בעד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד מתן כהנא – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס –

דן מרזוק: בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – בעד יואב קיש – בעד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – אינה נוכחת מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – בעד

מנסור עבאס: המזכיר יקרא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

מנסור עבאס: בבקשה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – אינו נוכח איתן גינזבורג – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ווליד טאהא – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד מתן כהנא – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח אביר קארה – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – אינה נוכחת אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח

מנסור עבאס: האם יש חברי כנסת שלא הצביעו ומעוניינים להצביע?

מנסור עבאס: בבקשה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) אלי אבידר – בעד פטין מולא – בעד אבי דיכטר – בעד

מנסור עבאס: להלן תוצאות ההצבעה: 53 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מנסור עבאס: הצעת החוק של חבר הכנסת יוסי שיין – הצעת חוק העונשין (החמרת הענישה על עבירות כלפי אנשי צוות רפואי) – עוברת בקריאה טרומית, ועוברת להמשך דיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצבעה שמית על הצעת חוק של חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי – הצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת עובד מערך בריאות).

מנסור עבאס: אדוני מזכיר הכנסת, בבקשה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – בעד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינו נוכח מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח יוסף טייב – בעד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד מתן כהנא – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – אינה נוכחת אמילי חיה מואטי – בעד טטיאנה מזרסקי – בעד פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' –

דן מרזוק: אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – בעד גלעד קריב – אינו נוכח שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – אינה נוכחת מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – בעד

מנסור עבאס: המזכיר יקרא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

מנסור עבאס: בבקשה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מתן כהנא – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – אינה נוכחת יאיר לפיד – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח גלעד קריב – אינו נוכח שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – אינה נוכחת אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ –

דן מרזוק: אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח

מנסור עבאס: האם יש חברי כנסת שלא הצביעו ומעוניינים להצביע?

מנסור עבאס: יש? אין.

מנסור עבאס: ההצבעה תמה.

מנסור עבאס: בבקשה, אדוני מזכיר הכנסת.

מנסור עבאס: 33 חברי כנסת בעד, אין מתנגדים ונמנעים.

מנסור עבאס: הצעת החוק של חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי, הצעת חוק העונשין (תיקון – תקיפת עובד מערך בריאות), מתקבלת ועוברת להמשך דיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/2151/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים לסעיף הבא על סדר-היום – הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון – עידוד ייצוג נשים במועצות אזוריות), התשפ"א–2021, של חברת הכנסת נירה שפק וקבוצת חברי הכנסת.

מנסור עבאס: בבקשה, חברת הכנסת נירה.

מנסור עבאס: חברת הכנסת, בבקשה.

נירה שפק: איתן, אבל אתה צריך להקשיב.

נירה שפק: עכשיו אתה צריך להקשיב.

איתן גינזבורג: אני מעדיף לצאת.

איתן גינזבורג: מפאת החברות והאהבה שלנו, אני מעדיף לצאת.

נירה שפק: לא, לא, אתה מעדיף להקשיב.

נירה שפק: אבל לך תתראיין, זה חשוב.

מנסור עבאס: כן, בבקשה, עשר דקות.

נירה שפק: וואו, איזה יופי.

נירה שפק: אז האמת שהכנתי נאום והכנתי הסברים, וכתבתי וציטטתי – יש רעש, אני לא יכולה.

מנסור עבאס: כן, חברי הכנסת, מנהלי הסיעות, בבקשה.

נירה שפק: מה, אצלי מפריעים?

מנסור עבאס: מנהלי הסיעות, מנהלות הסיעות, בבקשה.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: עליזה.

נירה שפק: עליזה, את מפריעה לי.

מנסור עבאס: בבקשה.

מנסור עבאס: חבר הכנסת מוסי רז.

מנסור עבאס: יחסית המליאה שקטה, נירה.

נירה שפק: כן, ועם זה, תראה כמה רעש הם עושים.

נירה שפק: אז האמת שהכנתי דברים כתובים עם פתגמים וסיסמאות, והחלטתי בסוף ככה להסביר לאנשים – אי-אפשר ככה.

נירה שפק: עליזה, עליזה, קיש.

נירה שפק: אתה יכול להגיד להם?

נירה שפק: זה נורא מפריע לי.

מנסור עבאס: חבר הכנסת יואב קיש והמנהלת עליזה, בבקשה.

מנסור עבאס: תשלימו את השיחה שלכם בחוץ.

נירה שפק: לי?

נירה שפק: בפעם השלישית אני מקווה שזה יהיה באמת פעם אחת.

נירה שפק: החלטתי, מה שנקרא, לדבר ולהסביר ככה בשיחה אחד על אחד מה גרם לי לבקש ולנסות לחוקק את החוק הזה ולהיות כאן היום.

נירה שפק: בשנת 2018 רצתי לבחירות למועצה אזורית.

נירה שפק: באותה שנה יצא קמפיין שנקרא "תתמודדי".

נירה שפק: בקמפיין הזה קראו לנשים להתמודד לראשות ערים ומועצות אזוריות, ואני החלטתי להתמודד.

נירה שפק: ואז הופתעתי מכמה דברים.

נירה שפק: אני אתחיל מהמישור האישי.

נירה שפק: קודם כול גיליתי שמועצה אזורית – אין לה את מה שהוחלט באותה שנה בממשלה, שכל רשימה שיהיה בה אחוז מסוים של נשים תקבל תוספת 15% למימון מפלגות לעידוד.

נירה שפק: אז מי שהתמודד בעיר קיבל את התוספת, ומי שהתמודד במועצה אזורית לא קיבל את התוספת.

נירה שפק: למה?

נירה שפק: כי זה שני חוקים נפרדים.

נירה שפק: לא רק זאת, גם גיליתי שאני לא יכולה לרוץ מטעם מפלגה.

נירה שפק: בעיר אתה יכול לקבל מימון, והרשימה ממומנת על ידי המפלגה.

נירה שפק: במועצות אזוריות אין חוק מימון מפלגות.

נירה שפק: זאת אומרת שכל הכסף הוא עליי, על הרצון שלי, עם מה שיש לי בכיס, במה שחסכתי ומה שיש לי בכסף ששמתי בצד, או לא שמתי בצד, או בהלוואות שלקחתי.

נירה שפק: ואז גיליתי עוד משהו: מועצה אזורית היא לא רשימה.

נירה שפק: אתה מתמודד אחד על אחד.

נירה שפק: אין רשימה.

נירה שפק: אז גם אם בעיר ואתה רץ ברשימה עצמאית, לוקחים חמישה-שישה אנשים, אוספים יחד, ואומרים: בואו נתחלק ביחד, כי אנחנו מאמינים בדרך, וכל אחד שם משהו.

נירה שפק: זאת אומרת, להתמודד במועצה אזורית זה 100% על המתמודד.

נירה שפק: אז זה כבר מה שנקרא חסמים עוד לפני שאישה באה להתמודד.

נירה שפק: ואז אישה באה להתמודד.

נירה שפק: וכולנו מכירים, אני מאמינה, את המחקרים, ומי שלא, מוזמן להגיע לבקר בוועדה של עאידה, ששם מציגים את כל המחקרים – עאידה, נכון?

נירה שפק: מציגים מחקר שנשים מרוויחות 30% פחות מגברים שעושים בדיוק את אותו דבר כמותן.

נירה שפק: זאת אומרת, אני לא יכולה לחסוך כמו גבר כדי להתמודד – אני צריכה להתגבר על הפער הזה.

נירה שפק: מחקר נוסף שמוצג בוועדה אצל עאידה הוא שנשים לא נמצאות בעמדות המפתח שגברים נמצאים בהן.

נירה שפק: יש פער שמגיע לפעמים עד 80%.

נירה שפק: ולכן אין לי את הרשת החברתית להגיע למקומות האלה – אני לא בצומתי קבלת החלטה.

נירה שפק: כל הדברים האלה הם חסמים שמפריעים ולא תלויים באישה באשר היא.

נירה שפק: הייתי שמחה שלא נידרש בכלל לחוק הזה, שנתמודד כשוות בין שווים.

נירה שפק: ולכן חיפשתי מי יכול עוזר לי לחוקק את החוק הזה; אז לא הייתי ח"כית.

נירה שפק: וחוץ מזה, הבנתי שצריך לתקן את הדבר הזה, אבל גם חיפשתי את הדרך שהחוק יהיה נכון וצודק, איך לעשות את זה.

נירה שפק: היו ברורים לי שני דברים: אחד – כולנו מכירים, ואנחנו אומרים את זה תמיד לכל מיני אוכלוסיות שהן בפער מאחרות, שאנחנו רוצים לספק חכות ולא דגים, נכון?

נירה שפק: אני לא רוצה לתת דגים, אני רוצה לתת חכה.

נירה שפק: עכשיו, תדמיינו לכם מכל מים או בריכה שיש בה המון דגים.

נירה שפק: עומד שם גבר עם חכה ארוכה, חזקה, שמגיעה עד למטה, והיא יכולה לעמוד ויש לה את היכולת להגיע למקום שיש בו דגים כדי לתפוס את הדג.

נירה שפק: ועומדת לידו אישה עם חכה דקה שלא מגיעה בכלל, היא צפה על פני השטח.

נירה שפק: זה ההבדל.

נירה שפק: אני רוצה להאריך את החכה, זה מה שאני רוצה.

נירה שפק: להאריך את החכה.

נירה שפק: אני לא רוצה שום הטבה בקריטריונים האחרים.

נירה שפק: אותן מדרגות שיש לקבלת המימון, אם כל אחד צריך להגיע לאחוז מסוים, אז אני רוצה להשאיר את זה אותו הדבר.

נירה שפק: אני אומרת: תנו לי לעמוד בכללים.

נירה שפק: אני לא רוצה לשנות אותם, אני רק רוצה שתיתנו לי לכסות את הפער בהיערכות.

נירה שפק: ולכן החקיקה שלי באה אומרת: כל אישה שרצה תקבל תוספת מימון של 15% אם היא תגיע לרף.

נירה שפק: מה זה מאפשר?

נירה שפק: זה מאפשר לי, בהיערכות לבחירות, שיהיה לי קצת יותר.

נירה שפק: אני מאמינה בעצמי, אני מאמינה שאני אעבור את האחוזים האלה, ולכן מה שאני מבקשת – שיהיה לי 15% יותר כדי שאני אכסה על הפערים.

נירה שפק: יוכלו להכיר אותי יותר, כי יש לי יותר כסף לתלות שלטים.

נירה שפק: אני יכולה לקחת קמפיינר שיוכל לעזור לי לשווק, כי אני לא במילייה, כי מהיום שנולדתי בנו אותי במסלול מופחת.

נירה שפק: ואם אני לא הגעתי למקום שאני צריכה להגיע אליו כשווה בין שווים, אל תיתנו לי את ה-15% האלה.

נירה שפק: זאת ההוגנות שאני מדברת עליה.

נירה שפק: אני חושבת שהחוק הזה לא משרת נשים – הוא משרת נשים והוא משרת גברים, והוא משרת את כל המשפחה, את כל החברה, את כל מי שנמצא במדינה הזאת, ולכן אני קוראת לכם לקבל את החוק הזה ולתמוך בו.

נירה שפק: תודה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת נירה שפק.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/3182/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו ממשיכים לעוד הצעת חוק – הצעת חוק הרשויות המקומית (מימון בחירות) (תיקון – הגברת עידוד התמודדות נשים לראשות רשות מקומית או מועצה אזורית), התשפ"ב–2022, של חברת הכנסת ענבר בזק.

מנסור עבאס: אחריה – חבר הכנסת מאזן גנאים.

ענבר בזק: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, באמת אני מרגישה שיש לנו פה רגע מכונן בדמוקרטיה הישראלית ששלוש הצעות חוק ששלושתן מדברות על נושא של קידום נשים במרחב הציבורי, במרחב המוניציפלי – אני קוראת לכולם קודם כול לתמוך בשלוש הצעות החוק, ואנחנו בוועדה הרלוונטית נאחד ביניהן.

עאידה תומא סלימאן: מה הוועדה הרלוונטית?

ענבר בזק: הרלוונטית – מעמד האישה, בתקווה.

ענבר בזק: אני רוצה לספר לכולכם מה כוללת הצעת החוק שאני מגישה ואיך היא שונה – או משלימה, לצורך העניין, את הצעת החוק של חברתי חברת הכנסת נירה שפק ושל חבר הכנסת מאזן גנאים, שגם לו יש הצעת חוק, וכל הצעת חוק שקשורה לקידום נשים במרחב הציבורי יש לה מקום.

ענבר בזק: קודם כול אני רוצה להגיד לכם למה בכלל צריך לקדם נשים במרחב הציבורי.

ענבר בזק: נכון להיום, ב-257 רשויות מקומיות במדינת ישראל יש 242 ראשי רשויות גברים ורק 15 ראשות רשויות, נשים, שהן 6% מכלל ראשי וראשות הרשויות במדינת ישראל.

ענבר בזק: לכולנו ברור שיש כאן אנומליה.

ענבר בזק: נשים מהוות 50% מהאוכלוסייה, ובכל זאת אנחנו רואים מצב שרק 6% מראשי וראשות הרשויות בישראל הם נשים.

ענבר בזק: חברת הכנסת שפק מנתה פה קודם את החסמים הרבים, אני לא אחזור על זה.

ענבר בזק: יש לנשים הרבה מאוד חסמים לפני שהן מחליטות בכלל אם לרוץ.

ענבר בזק: אני רוצה לדבר על החסם הכלכלי.

ענבר בזק: ושוב, גם אני התמודדתי לראשות מועצה וגם אני עסקתי רבות בנושא הזה.

ענבר בזק: אני מצאתי שאחד החסמים המרכזיים הוא חסם כלכלי, יותר, מתגבר על חסמים אחרים.

ענבר בזק: הרבה מאוד מחקרים מראים שנשים פחות נוטות לקחת סיכונים מגברים, באופן מיוחד נשים נוטות פחות לקחת סיכונים כלכליים.

ענבר בזק: נשים הן פחות מבוססות כלכלית, כמו שחברת הכנסת שפק ציינה פה קודם, מרוויחות פחות.

ענבר בזק: לנשים גם יש פחות קשרים חברתיים מאשר לגברים עם דרגים גבוהים שמאפשרים להם להשיג תרומות.

ענבר בזק: לכן הרתיעה מהתמודדות – בהרבה מאוד מקרים נשים נמנעות מהתמודדות על בסיס כלכלי.

ענבר בזק: נכון להיום חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) קובע שעל מנת לקבל מימון בחירות כלשהו, איזשהו סכום, בראשות מועצה מקומית המתמודד או המתמודדת צריכים להשיג 25% מהקולות הכשרים, ובראשות מועצות אזוריות – 20% מהקולות הכשרים.

ענבר בזק: המשמעות היא שאם אדם כלשהו רץ וקיבל פחות מהשיעור הנדרש – למשל 19% במועצה האזורית או 24% במועצה מקומית – הוא מקבל אפס מימון.

ענבר בזק: אפס מימון.

ענבר בזק: הצעת החוק שלי מדברת על שינוי המדרגה הזאת עבור נשים.

ענבר בזק: אני לא מדברת על תוספת שכר או על תוספת מימון, אלא לשמור על אותה מסגרת תקציבית, לא צריך להוסיף פה שקל.

ענבר בזק: הדבר היחיד שאני מבקשת לעשות זה לתקן את המדרגות, כלומר, אם המועמדת היא אישה ורצה לראשות מועצה מקומית היא תצטרך להשיג רק 15% מהקולות הכשרים כדי לקבל את המימון, ואם היא רצה לראשות מועצה אזורית – 10% מהקולות הכשרים.

ענבר בזק: מה ההבדל בין ההצעה הזאת להצעות האחרות שעולות פה היום?

ענבר בזק: קודם כול, אנחנו לא מדברים על תוספת מימון, אנחנו מדברים על שמירה על אותה מסגרת תקציבית.

ענבר בזק: דבר שני, לתפיסתי, כשגבר רץ לרשות מקומית ומולו רצה אישה, באותו רגע ששניהם החליטו לרוץ, אין באמת סיבה לתת תיעדוף או לתת עוד יתרון לאחד מהם.

ענבר בזק: אם אנחנו דורשות שוויון, אנחנו צריכות לדרוש שוויון גם כשאנחנו בוחרות לרוץ לרשות מקומית, זאת אומרת שאם אני רצה מול גבר, אני חושבת שאני יכולה לגבור עליו, אני מאמינה בזה – אני לא מבקשת לקבל תקציב נוסף.

ענבר בזק: על מה כן ההצעה שלי מדברת?

ענבר בזק: היא מדברת על הסרת חסמים.

ענבר בזק: היא מדברת על זה שההחלטה אם להתמודד בכלל, האם לרוץ, תהיה קלה יותר לנשים, כי נשים יבינו שהסיכוי שלהן לקבל מימון כלשהו הוא יותר גדול בגלל שהורדנו את הרף.

ענבר בזק: חשוב להבין שהשלטון המקומי זקוק לנשים.

ענבר בזק: אנחנו עשינו הרבה שינויים בכנסת, ושינויים חשובים, ואנחנו רואים תוספת משמעותית של נשים – אנחנו עדיין לא ב-50% שהייתי רוצה לראות – תוספת משמעותית של נשים פה בכנסת ובממשלה.

ענבר בזק: השלטון המקומי נמצא הרחק הרחק מאחור, עם כאמור 6% נשים בראש רשות מקומית.

ענבר בזק: ברור לכולנו ששלטון מקומי מגוון ושוויוני יותר גם ידע לתת מענה טוב יותר לצורכי האוכלוסייה.

ענבר בזק: אני רוצה גם לדבר על עוד נושא.

ענבר בזק: שאלו אותי פה אנשים לפני הגשת הצעת החוק, אז עלתה השאלה, אמרו לי: ענבר, האם זה לא יגרום למצב שנשים שאין להן סיכוי ולא חושבת שיש להן סיכוי יחליטו לרוץ?

ענבר בזק: נשים יגידו: ואללה, בשביל להשיג 10% אני ארוץ גם אם אין לי סיכוי.

ענבר בזק: זאת שאלה טובה, ואני רוצה להגיד לכם שמבחינתי זה מצוין, זה מצוין שירוצו נשים גם אם הן לא חושבת שיש להן סיכוי, כי עצם זה שנשים אחרות, נערות וילדות יראו נשים רצות, מציבות את עצמן ואומרות: אני יכולה לנהל, אני יכולה לעמוד בראש רשות מקומית – עצם זה כבר מהווה השראה.

ענבר בזק: יש משפט שאומר: you can't be what you can't see.

ענבר בזק: כשנשים יראו נשים אחרות מתמודדות הן יקבלו את הביטחון.

ענבר בזק: ואני רוצה פה לספר את הסיפור האישי שלי.

ענבר בזק: כשאני רצתי לראשות המועצה במשגב רצתי והפסדתי בבחירות, וכמה חודשים לאחר מכן הבת שלי בת ה-13 באה ואמרה לי: אימא, החלטתי לרוץ למועצת התלמידים.

ענבר בזק: אני הופתעתי.

ענבר בזק: אמרתי לה: מה גרם לך לחשוב על זה?

ענבר בזק: הרי את ראית איך אני התמודדתי ואת הקשיים שניצבתי בפניהם, והפסדתי, בסופו של יום הפסדתי.

ענבר בזק: אבל הבת שלי החליטה לרוץ למרות שהיא ידעה את המחירים ולמרות שהיא ידעה שגם היא יכולה להפסיד, ואגב, היא ניצחה ברוב קולות מוחץ ונכנסה למועצת תלמידים.

שמחה רוטמן: בלי מימון כפול?

שמחה רוטמן: בלי יותר כסף היא ניצחה?

ענבר בזק: לא דיברתי על יותר כסף.

ענבר בזק: אם היית נמצא פה, חבר הכנסת רוטמן, מתחילת הנאום שלי היית שומע שלא צריך להוסיף שקל, מקבלים את אותו תקציב בדיוק, אבל אני לא אחזור על הנאום בשבילך, אני אשלח לך את הסרטון מיוטיוב.

ענבר בזק: בסדר?

ענבר בזק: אין מימון כפול.

ענבר בזק: התקציב שגבר ואישה יקבלו הוא זהה, אבל כמו שאמרתי, זה יגרום ליותר נשים לרוץ, אני מאמינה שגם ליותר נשים להיבחר, וזה יהווה השראה לדורות של נשים ושל נערות שיגידו: גם אני יכולה להנהיג, גם אני רוצה להנהיג, וזאת מטרת החוק.

ענבר בזק: בחודשים הקרובים יעמדו נשים וגברים בישראל בצומת ההחלטה אם להתמודד בבחירות, ואני רואה חשיבות רבה שהצעת החוק הזאת שעליה אנחנו מצביעים היום תשלים חקיקה לפני סוף 2022, כדי להקל על אותם נשים וגברים לקבל את ההחלטה.

ענבר בזק: אני רוצה להגיד כמה תודות פה לפני שאני ארד.

ענבר בזק: אז קודם כול, שרת הפנים אילת שקד, אני ממש ממש רוצה להודות ולהביע את הערכתי על התמיכה שלך בחוק, וגם לשר המשפטים גדעון סער, לשרה לשוויון חברתי מירב כהן, שהייתה פה גורם מאוד משמעותי שדחף ולחץ, בגלל ההבנה שיש פה חוק שהוא משמעותי ליצירת השוויון המגדרי בין גברים לנשים, וכמובן לשאר חברי הממשלה שתמכו.

ענבר בזק: אני מצפה ומבקשת מכל חברי הבית הזה ששוויון מגדרי נמצא בסדר העדיפויות שלהם להצביע בעד הצעת החוק.

ענבר בזק: תודה רבה.

מנסור עבאס: תודה, חברת הכנסת ענבר בזק.

מנסור עבאס: [הצעת חוק פ/3728/24; נספחות.

מנסור עבאס: ]

מנסור עבאס: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, של חבר הכנסת מאזן גנאים – הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון – הגברת עידוד התמודדות נשים לראשות רשות מקומית או מועצה אזורית), בהמשך לדיון המשולב.

מנסור עבאס: בבקשה.

מאזן גנאים: (אומר בערבית.

מאזן גנאים: )

מנסור עבאס: עשר דקות - - -

מאזן גנאים: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, כמובן, אני מצטרף לכל מילה שנאמרה פה מחברותיי נירה שפק וענבר בזק.

מאזן גנאים: אבל לפני כן, אדוני היושב-ראש, אני לא יכול לעבור לסדר-היום בלי לחזור לאחור.

מאזן גנאים: כשהייתי ראש רשות בשנת 2015 הקמנו תוכנית חומש שמספרה 922, עשינו מיפוי לחברה הערבית מה הצרכים של החברה הערבית.

קריאות: - - -

מאזן גנאים: היינו זקוקים לסך - - -

שמחה רוטמן: לא, אבל - - -

קריאות: - - -

מנסור עבאס: חברי הכנסת שמחה רוטמן ואחמד טיבי, לא להפריע.

מנסור עבאס: בבקשה, חברים, בואו נכבד את המעמד.

מאזן גנאים: ד"ר אחמד, גם אתה היית שותף.

אחמד טיבי: - - -

מאזן גנאים: אחרי שעשינו מיפוי מקצועי, התברר שעל מנת להשתוות לחברה היהודית אנחנו נצטרך 64 מיליארד שקל.

מאזן גנאים: הממשלה הקודמת אישרה סכום של 15 מיליארד שקל, ובזכות השותפות עם חבריי חברי הכנסת הערבים – ואני לא אשכח את גילה גמליאל, שהייתה אז השרה לשוויון חברתי, וחיים ביבס, יו"ר השלטון המקומי – מהסכום הזה הצלחנו לנצל סכום של פחות מ-50%.

מאזן גנאים: הרבה אנשים בבית הזה ישאלו: למה רק 50%?

מאזן גנאים: האם החברה הערבית לא יודעת לנהל?

מאזן גנאים: לא.

מאזן גנאים: אני אומר לכם, חבריי ראשי הרשויות יודעים לנהל היטב, אבל החסמים שישנם ביישובים הערביים הם הבעיה הרצינית.

מאזן גנאים: ביקשתי יותר מפעם: אם לא נקים צוות בין-משרדי, גם הכסף הזה, חלק גדול ממנו לא יגיע ליישובים הערביים.

מאזן גנאים: אבל במשך שנה ישבתי בשקט, שתיתי הרבה מים וראיתי את המתקפה על רע"מ, על חברי הכנסת הערבים: 30 מיליארד שקל, 20 מיליארד שקל, כל הסכומים האלה, ואני שם יד בכיס ולא רואה שקל אחד מהכסף הציבורי נכנס לי לכיס.

מאזן גנאים: אז אני שואל את חבריי: מה כל הרעש הזה?

מאזן גנאים: הרי גדולים ממני אמרו: אפליה מתקנת; גדולים ממני אמרו: הזנחה.

מאזן גנאים: אם אחרי 73 שנים אנחנו צריכים לתקן את האפליה שאתם אחראים לה, אז אנחנו חטאנו?

מאזן גנאים: פשענו?

מאזן גנאים: כל מה שאנחנו רוצים, חברים, זה תיקון של האפליה שאתם אשמים בה.

מאזן גנאים: ואני רוצה להגיד לכם, זה שתוקפים אותנו, שמאל וימין: לקחתם את הכסף, לא לקחתם את הכסף – אני רוצה להגיד לכם, הכסף הזה, לוקחים אותו בזכות ולא בחסד.

מאזן גנאים: אף אחד מכם לא עושה לנו טובה, כי אנחנו אזרחי המדינה.

מאזן גנאים: דבר שני – לאן הכסף הזה הולך?

מאזן גנאים: הולך להשכלה, לתעסוקה, לבריאות, לספורט, להרחבת תחום שיפוט, לקורת גג לאותו צעיר מסח'נין, מנצרת או מהפזורה בבאר שבע.

מאזן גנאים: למי הולך הכסף?

מאזן גנאים: אז אני רוצה להגיד לכם, זה שאומרים: קירבנו את הפריפריה למרכז – מצוין, לקרב אותה בתחבורה זה מאוד חשוב, אבל למה לא מקרבים את המרכז לפריפריה?

מאזן גנאים: לקרב אותה בתעסוקה, בהשכלה.

מאזן גנאים: אני לא רוצה לראות עוני, אבטלה.

מאזן גנאים: ואני רוצה להגיד לכם, אם מדברים על נתוני העוני בחברה הערבית, 53.3% מתחת לקו העוני, ואם מדברים על אבטלה, 14% מקרב הגברים ו-30% רק מקרב הנשים שיוצאות לשוק העבודה.

מאזן גנאים: חברים, עוד דבר אחד – נושא משטרת ישראל.

מאזן גנאים: הרי באוקטובר 2000, מה אמר הדוח, חברים?

מאזן גנאים: משטרת ישראל מתנהגת עם החברה הערבית כאויבים ולא כאזרחים.

מאזן גנאים: לא אמרתי את זה, לא אני אומר את זה, הרי גדולים ממני אמרו את זה.

מאזן גנאים: 2.5 מיליארד שקל מתוכנית החומש 550 הולכים לפשיעה בחברה הערבית.

מאזן גנאים: אמרו – גם השר, גם סגן השר, גם כולם לפני חודשיים, שלושה, התפארנו ואמרנו: חלק ממשפחות הפשע עזבו את הארץ ויצאו.

מאזן גנאים: שאלנו לאן יצאו.

מאזן גנאים: חלק אמרו לרומניה, אנשים אמרו לי לטורקיה – והכול, אדוני, בולשיט אחד גדול.

מאזן גנאים: כולם נמצאים פה ונהיו יותר אכזריים ויותר אלימים, ומי שמשלם את המחיר זה האזרח הפשוט.

מאזן גנאים: אני רוצה להזכיר לכולם: עד היום, 32 נרצחים צעירים, נשים.

מאזן גנאים: מה הם עשו?

מאזן גנאים: נושא הפרוטקשן, נושא הרווח המהיר – כל הדברים האלה עדיין נמצאים בתוך החברה הערבית.

מאזן גנאים: השאלה היא איפה משטרת ישראל.

מאזן גנאים: כמובן, יש עלינו אחריות כח"כים, כי כולנו אחראים, אבל בסופו של דבר מי שצריך לספק את הביטחון האישי של כל אחד ואחד זה משטרת ישראל וממשלת ישראל.

מאזן גנאים: אני לא רוצה להזכיר את מאות הפצועים, ודיברתי על הנרצחים.

מאזן גנאים: אני רוצה להגיד, חברים, כמה זה חשוב לעודד נשים שירוצו, אם זה לעיריות ואם זה למועצות האזוריות, ואני רוצה להגיד לכם שהנשים בכלל והאישה הערבייה בפרט הגיעו לאן שהן הגיעו בזכות עצמן.

מאזן גנאים: אף אחד לא נתן להן מתנה, אלא בזכות עצמן הן הגיעו לאן שהגיעו.

מאזן גנאים: בבית הזה - -

קריאות: - - -

מאזן גנאים: בבית הזה יושבות מולי שלוש חברות כנסת, ואני רוצה להזכיר את שמן, כי אני גאה בהן, עושות עבודת קודש: עאידה תומא סלימאן, אימאן יאסין ח'טיב וג'ידא רינאוי זועבי.

מאזן גנאים: אם אנחנו נכנסים לבתי החולים, רואים את הנשים הערביות; אם אנחנו הולכים להשכלה, רואים את הנשים הערביות.

מאזן גנאים: בכל מקום – חינוך, תרבות, ספורט, רווחה – זוהי האישה הערבייה.

מאזן גנאים: חסר דבר אחד.

מאזן גנאים: החסם הכלכלי, כמו שאמרה ענבר בזק – צודקת.

מאזן גנאים: יש חסם כלכלי, כי החברה הערבית סובלת מעוני, זה לא סוד.

מאזן גנאים: אבל מצד שני יש גם חסם חברתי, ועלינו מוטלת האחריות איך לחזק את ידי הנשים שלנו שיצאו, יהיו אמיצות ויגידו: אני רוצה להיות ראש העיר x וראש המועצה y, כי זה לגיטימי וזו זכותן של הנשים.

מאזן גנאים: כמו שהן הגיעו לאן שהגיעו בזכות, יש להן הזכות להתמודד, ובעזרת השם, עוד ייצגו את כולנו בכבוד ביישובים הערביים.

מאזן גנאים: (אומר דברים בשפה הערבית:).

מנסור עבאס: (אומר בערבית:) הממשלה בחרה שלא להגיב, אז נתחיל עם המתנגדים.

מנסור עבאס: נתחיל עם חברת הכנסת מירי רגב, בבקשה.

יואב קיש: - - -

מנסור עבאס: בחרתי שלושה.

יואב קיש: - - -

מנסור עבאס: נתנו לליכוד אחד, לעבודה אחד ולש"ס אחד.

מירי רגב: גם אופיר ויתר.

מנסור עבאס: בבקשה, שלוש דקות.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, החוק הזה - - -

שמחה רוטמן: אני מבקש להחיל את החוק הזה מעכשיו – לנשים יהיה 15% יותר זמן דיבור.

מירי רגב: החוק הזה הוא חוק חשוב ביותר.

מירי רגב: יש לעודד נשים לקחת חלק במועצות אזוריות, בעיריות, בפוליטיקה המקומית ובפוליטיקה הארצית.

מירי רגב: לנשים יש קול חשוב במעורבות החברתית והציבורית.

מירי רגב: לצערי, אנחנו רואים שאין שכר שווה לנשים שנמצאות באותם תפקידים של גברים וייצוג הוגן בכל המשרדים הרלוונטיים.

מירי רגב: לכן אנחנו צריכים לשפר ולעשות עוד ועוד הצעות חוק שיאפשרו לנשים גם להתמודד, גם להתחרות, ובסופו של יום לקבל את השכר ההגון שגברים מקבלים.

מירי רגב: היום ראינו מחזה מביש במתחם הבורסה ברמת גן – את דגל אש"ף תלוי לצידו של דגל ישראל.

מירי רגב: הממשלה הזאת גרמה לאנשים להתבלבל, אז בואו נזכיר להם: מדינת ישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי ובירתה ירושלים, בירתנו הנצחית והמאוחדת, סמל אחד – סמל המנורה עם ענפי - -

סמי אבו שחאדה: - - -

מירי רגב: - - הזית, המנון אחד, והוא התקווה, ודגל אחד – מגן דוד בצבעי כחול-לבן, וכך יישאר.

מירי רגב: אני מודה לאותם אנשים אמיצים שהלכו והורידו את דגל פלסטין, שאין לו מקום להיות מונף במדינת ישראל – לא באוניברסיטאות, לא בהר הבית, לא ברחובות.

מירי רגב: רק דגל אחד יונף כאן בגאווה – דגל כחול-לבן, דגל מדינת ישראל.

מירי רגב: אני קוראת לכם לבוא ולהציף את הרחובות בדגלי ישראל.

מירי רגב: במציאות הזאת שבה עבאס שולט בממשלה - -

סמי אבו שחאדה: - - -

מירי רגב: - - אנחנו רואים פגיעה מתמשכת בביטחון אזרחי ישראל, פגיעה לאומית ופגיעה בזהות היהודית של מדינת ישראל.

סמי אבו שחאדה: - - -

מירי רגב: בעוד כמה ימים נחגוג את חג השבועות, חג מתן תורה.

סמי אבו שחאדה: - - -

איתן גינזבורג: חברי הכנסת.

מירי רגב: אין יותר חג ישראלי ממנו – טקסי הביכורים, הילדים שמתרגשים בבגדים הלבנים, זרי הפרחים על הראש, נושאים את הטנא ומציגים את תנובת הארץ, חגיגת גבינות, פשטידות, משחקי מים, וגם שמיעת עשרת הדברות וקריאת מגילת רות כחלק מהעיקרון של היום, שהוא חג מתן תורה – התורה שלנו, שמקדשת את החיים, שמדגישה את קדושת החיים.

מירי רגב: תורת ישראל מלמדת את הרצוי ואת הטוב - -

איתן גינזבורג: תודה.

שמחה רוטמן: את תומכת או מתנגדת, מירי?

מירי רגב: - - את הקודש והחול, את הרוח ואת החומר - - -

איתן גינזבורג: תודה רבה.

מירי רגב: ספר התנ"ך הוא הספר העתיק ביותר, שזכותו תגן על עם ישראל; שנמשיך להיות גאים ביהדות שלנו – יהדות ששמרה על העם היהודי במשך אלפי שנים - -

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת רגב.

מירי רגב: - - ותמשיך לשמור אותנו כאן.

מירי רגב: נמשיך להניף את דגל ישראל ונמשיך להתגאות בתורת ישראל, כי אין עוד מלבדו.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת רגב.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת ינון אזולאי להתנגד להצעת החוק.

מוסי רז: - - - לעולם לא תצליחי לעשות את מה שהם עושים למען אזרחי המדינה.

מוסי רז: שלי נעלייך מעל רגלייך - - -

מירי רגב: - - -

מוסי רז: - - - שאת רק יכולה לחלום עליו - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אזולאי, אתה מוותר על זכות הדיבור?

שמחה רוטמן: את מתנגדת או תומכת בחוק?

מירי רגב: ברור שאני תומכת בחוק.

מירי רגב: אין שאלה בכלל.

מירי רגב: אני תומכת בחוק.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, יש פה שרים?

איתן גינזבורג: יש פה שרים.

איתן גינזבורג: שר התרבות ושר המודיעין פה.

ינון אזולאי: כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת, קודם כול שיהיה ברור: אני מתנגד לחוק.

ינון אזולאי: אם אתם רוצים לשמוע, שוויון – זאת הרצאה בפני עצמה, מה זה שוויון.

ינון אזולאי: אני רוצה לעלות לפה ולהגיד לך, הרב ליצמן, אני לא חושב שנפרדת מאיתנו, כי אתה משאיר פה מורשת גדולה של עשייה.

ינון אזולאי: אנשים פה צריכים עוד להבין מה זה פניות ציבור.

ינון אזולאי: אני הקטן אומר שאתה סמל ומופת לפניות ציבור.

ינון אזולאי: על פניות הציבור האלה שילמת ואתה משלם.

ינון אזולאי: אבל זה בעולם הזה.

ינון אזולאי: השכר של 615,000 פניות ציבור – הלוואי שכל אחד מאיתנו יגיע למספרים כאלה של פניות ציבור ויבדוק באחוזים שפניות הציבור טופלו ונענו באופן חיובי.

ינון אזולאי: אני בטוח שנגיע באופן חיובי למשהו גדול מאוד, לרוב הפניות.

ינון אזולאי: אני רוצה להגיד באופן אישי: הרב ליצמן, יש לנו הכרת הטוב של משפחתנו אליך.

ינון אזולאי: כשר הבריאות הייתה לך עוד לפני כן ידידות קרובה למור אבי, זיכרונו לברכה.

ינון אזולאי: היית מאלה שהיו באים, מתעניינים, מבקרים בבית החולים.

ינון אזולאי: אני לא זוכר שפעם אחת אבא אושפז ולא התייצבת שם, וישבת איתו לא דקה ולא שתיים וגם לא עשר דקות.

ינון אזולאי: היית בא, יושב, מעודד אותו ומרים את רוחו, ואתה לא יודע עד כמה.

ינון אזולאי: על כך בשמי ובשם משפחתי, קודם כול תודה רבה לך.

ינון אזולאי: אבל אני רוצה להגיד לחבריי חברי הכנסת שהרב ליצמן לא עשה את זה רק למור אבי.

ינון אזולאי: אני אספר סיפור.

ינון אזולאי: אני מקווה, הרב ליצמן, שלא יבואו ויתלוננו גם על זה, אבל אני מספר את הסיפור.

ינון אזולאי: אם יתלוננו, מקסימום תכחיש אותו.

ינון אזולאי: הרב ליצמן הגיע פעם אחת לבקר את מור אבי, וכדרכו בקודש היה עושה גם סיור בבתי החולים.

ינון אזולאי: הוא דיבר על 02:00, ואני אומר לכם שיותר מפעם אחת הוא הגיע בשעות כאלה לכמה בתי חולים.

ינון אזולאי: הרב מקלב, אני אומר כמה מילים על הרב ליצמן, אם אפשר.

ינון אזולאי: אני אשמח.

ינון אזולאי: פעם אחת מהפעמים הרבות שהגעת לבקר את מור אבי באחד מבתי החולים עשית סיור במיון.

ינון אזולאי: היה שם אדם מבוגר שישב שם ובילה שעות.

ינון אזולאי: הרב ליצמן ביקש כיסא והתיישב לידו.

ינון אזולאי: הייתה כבר החלטה שצריך להעלות אותו למחלקה.

ינון אזולאי: הוא אמר שלא יכול להיות שלא ימצאו ליהודי מבוגר מקום במחלקה.

ינון אזולאי: אמרו לו: אל תדאג, יהיה בסדר.

ינון אזולאי: הוא חיכה שם.

ינון אזולאי: הוא אמר: הדאגה שלי – אני יושב פה איתו פה, אני מאושפז איתו פה.

ינון אזולאי: אמרו לו: תלך, יהיה בסדר.

ינון אזולאי: בא מנהל בית החולים.

ינון אזולאי: וזה נמשך קרוב לשעה ואפילו יותר מזה.

ינון אזולאי: בתור שר הבריאות.

ינון אזולאי: הרב ליצמן לא עזב את המקום עד שאותו אחד עלה והתאשפז.

ינון אזולאי: הוא לא הכיר את הבן אדם.

ינון אזולאי: אני גם אגלה לכם – זה לא בן אדם חרדי.

ינון אזולאי: הוא לא ידע גם אחרי זה, וגם הבן אדם לא התקשר אחרי זה, אני בטוח, להגיד תודה, כי הוא לא ידע מי זה.

ינון אזולאי: אבל זו אחת מני 615,000 פניות שקיבל הרב ליצמן.

איתן גינזבורג: תודה.

ינון אזולאי: ולכן, הרב ליצמן, עם ישראל חייב לך.

ינון אזולאי: אנחנו כחברי הכנסת חייבים לך, כי אתה משאיר פה מורשת, ובעזרת השם נמשיך במורשת הזאת.

ינון אזולאי: אתה איתנו פה, ונמשיך לקבל את הייעוץ ממך ואת העזרה ממך.

ינון אזולאי: תודה רבה, ושיהיה בהצלחה.

ינון אזולאי: קידשת שם שמיים – ותמשיך לקדש שם שמיים.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת ינון אזולאי.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת משה גפני להתנגד להצעת החוק.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אני כמובן מצטרף לדברים של חברי חבר הכנסת ינון אזולאי.

משה גפני: הרב ליצמן הודיע על פרישתו מהכנסת והוא עלה כאן לדבר, ואני אומר לכם – אני ראיתי, גם אני וגם חברים אחרים – אנחנו התרגשנו מהדברים שהוא אמר, מפניות הציבור.

משה גפני: אני יכול להגיד באופן אישי שאני מכיר את זה, ובאמת אנחנו התרגשנו מהכמות, מהפעילות שהרב ליצמן עשה במשך כל השנים בכל תפקידיו המגוונים, ואנחנו בסיעת יהדות התורה מצטערים על זה שהוא עוזב.

משה גפני: בכל מקרה, אנחנו נשמח שהוא ימשיך בעבודתו, כפי שהוא אמר כאן בדבריו, ימשיך בעבודתו הפוליטית והציבורית.

משה גפני: אנחנו עוד נמשיך לפעול יחד, ואנחנו מודים על כך.

משה גפני: אני מתנגד לחוק, לשלושת החוקים האלה.

משה גפני: אני רוצה לומר: הממשלה לא הגיבה.

משה גפני: האמת היא שהבנתי.

משה גפני: למה שהממשלה תגיב?

משה גפני: הרי הממשלה נבחרת על ידי הכנסת, זה לא שהולכים לציבור להיבחר.

משה גפני: מטבע הדברים, היות שיש 52% נשים באוכלוסייה, היה צריך שיהיו למעלה מחצי שרות.

משה גפני: אז בדקתי כמה שרות יש בממשלה הזאת, שכל אלה שמדברים בשם הסיעות הללו – שקודם כול יבואו ויגידו כמה שרות יש בממשלה.

משה גפני: מתוך 28 שרים שנבחרו יש בקושי תשע שרות.

משה גפני: אין שם שר הביטחון או שר החוץ, כמובן לא ראש ממשלה.

משה גפני: אין שם את הנשים.

משה גפני: למה שהממשלה תבוא להגיד שהיא תומכת - - -

יואב קיש: גם לא שרת אוצר.

משה גפני: גם לא שר אוצר.

משה גפני: שר אוצר אין בין כך ובין כך.

משה גפני: אבל המציאות הזאת, שבה הממשלה תבוא ותגן על החוק הזה או שתתמוך בו, ואז נשאל אותם – טלו קורה מבין עיניכם לפני שאתם מטיפים לנו מוסר.

משה גפני: אני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לחברי הכנסת:

משה גפני: אנחנו בסיעת יהדות התורה לפני הרבה שנים, לא רק היום – תמכנו בהעדפה מתקנת לנשים בעבודה, כשלא התקבלו לעבודה נשים באותם ימים.

משה גפני: אנחנו הגשנו הצעות חוק על שכר שווה לנשים, שיהיה שכר שווה לגברים.

משה גפני: אלה דברים שהמדינה, הכנסת, הממשלה צריכה לטפל בהם, לא לעשות את ההפליה הזאת כלפי נשים.

משה גפני: אבל מה המשמעות של העניין, שנותנים העדפה לנשים בבחירות?

משה גפני: אישה מתמודדת למועצות האזוריות, הנשים תומכות בה או אפילו גברים – היא צריכה להיבחר.

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

משה גפני: מה פירוש, אנחנו נותנים לה העדפה?

משה גפני: נתחיל בהעדפות, ניתן העדפה לנשים – מחר ניתן העדפה לימין או לשמאל או לכל קבוצה אחרת באוכלוסייה?

משה גפני: אסור שיהיה דבר כזה.

משה גפני: המשמעות של העניין – שלא מטפלים בבעיות האמיתיות שאנחנו אחראים להן.

משה גפני: לא מטפלים בשכר שווה; לא מטפלים בהעדפה מתקנת; לא מטפלים בעובדה שבמשרות הבכירות כמעט אין נשים.

משה גפני: איפה מטפלים?

משה גפני: בבחירות.

איתן גינזבורג: תודה.

משה גפני: שם ייתנו יותר כסף, יותר מימון, לאישה שמתמודדת בבחירות.

איתן גינזבורג: תודה.

משה גפני: אנחנו מתנגדים.

משה גפני: זה מדרון חלקלק שסופו – מי ישורנו.

משה גפני: זה מתחיל בנשים, זה יכול להיגמר בכל מיני קבוצות אחרות.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת.

משה גפני: כל העיקרון – בזה אני מסיים.

משה גפני: כל העיקרון של בחירות הוא שכולם שווים, ולא שיש קבוצה שהיא עדיפה על פני קבוצות אחרות.

משה גפני: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

איתן גינזבורג: חברי כנסת, בטרם נעבור להצבעה – חבר הכנסת ליצמן, מכיוון שנפלה בזכותי גם הזכות לשבת בכס היושב-ראש, אז חבר הכנסת ליצמן, על אף היותנו חלוקים באי אילו נושאים במרחב הציבורי ובשליחות הציבורית, תרשה לי גם בכל זאת להודות לך על השליחות הציבורית שלך.

איתן גינזבורג: אני מאמין שפעלת ועסקת בצורכי ציבור באמונה, ואנחנו יודעים שמי שעוסק בצורכי ציבור באמונה לאורך השנים – מי משלם את שכרו.

איתן גינזבורג: אז שיהיה לך הרבה בהצלחה בהמשך הדרך.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה.

איתן גינזבורג: על פי בקשת 20 חברי כנסת ההצבעה תהיה הצבעה שמית.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: אני מזכיר, ההצבעה היא על הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון – עידוד ייצוג נשים במועצות אזוריות), של חברת הכנסת שפק.

איתן גינזבורג: בבקשה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – בעד אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – בעד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – בעד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – נגד סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – בעד יוסף טייב – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד מתן כהנא – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – אינה נוכחת אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה –

אלינור ימין: אינה נוכחת יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – נגד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – נגד יעל רון בן משה – אינה נוכחת מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – בעד

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – נגד יעקב אשר – אינו נוכח אוריאל בוסו – נגד חיים ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח מיכל וולדיגר – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח יוסף טייב – נגד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – אינו נוכח מתן כהנא – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – אינה נוכחת אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – אינו משתתף שלמה קרעי – אינו נוכח יעל רון בן משה – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח

איתן גינזבורג: האם יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אין.

איתן גינזבורג: אם כך, תמה ההצבעה.

איתן גינזבורג: אה, יש.

איתן גינזבורג: סליחה.

אלכס קושניר: בעד.

אלינור ימין: (קוראת בשם חבר הכנסת) אלכס קושניר – בעד

איתן גינזבורג: יש עוד מישהו שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אין.

איתן גינזבורג: אם כך, תמה ההצבעה.

איתן גינזבורג: נא למנות את הקולות.

איתן גינזבורג: אם כך, להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 50, נגד – 17, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת חוק רשויות מקומיות (מימון בחירות) (תיקון – עידוד ייצוג נשים במועצות אזוריות), של חברת הכנסת שפק וקבוצת חברי הכנסת, התקבלה בקריאה המוקדמת ותעבור לוועדה – איפה, חברת הכנסת שפק?

איתן גינזבורג: לאיזו ועדה?

נירה שפק: מעמד האישה.

שמחה רוטמן: זכויות הילד - - -

איתן גינזבורג: מעמד האישה, פנים.

איתן גינזבורג: אם כך, ועדת הכנסת תקבע את הוועדה שתדון בכך.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה הבאה, על הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון – הגברת עידוד התמודדות נשים לראשות רשות מקומית או מועצה אזורית), של חברת הכנסת ענבר בזק וקבוצת חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה שמית, על פי בקשת 20 חברי כנסת.

איתן גינזבורג: מזכירת הכנסת, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – בעד משה אבוטבול – נגד אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – בעד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – נגד סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – בעד יוסף טייב – נגד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד מתן כהנא – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – אינה נוכחת אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה –

אלינור ימין: בעד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – נגד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – בעד יואב קיש – לא משתתף גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – לא משתתף מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – נגד יעל רון בן משה – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – אינו נוכח יובל שטייניץ – לא משתתף קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – בעד

איתן גינזבורג: נא לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא הצביעו.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח מירב בן ארי – בעד איתמר בן גביר – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צחי הנגבי – אינו נוכח מיכל וולדיגר – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ווליד טאהא – בעד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – אינו נוכח מתן כהנא – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – אינה נוכחת אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת פטין מולא – אינו נוכח מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת אבי מעוז – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת אביר קארה – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח

איתן גינזבורג: לא הקראת אותו.

ראדה חסייסי: (קוראת בשם חבר הכנסת) אלון שוסטר – בעד

איתן גינזבורג: האם יש מישהו מחברי הכנסת שלא הצביע?

איתן גינזבורג: אין.

איתן גינזבורג: אם כך, ההצבעה תמה.

איתן גינזבורג: נא למנות את הקולות.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 47, נגד – 14, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון – הגברת עידוד התמודדות נשים לראשות רשות מקומית או מועצה אזורית), של חברת הכנסת ענבר בזק, התקבלה בקריאה המוקדמת ותועבר לוועדה – איזו ועדה?

קריאות: מעמד האישה, פנים.

איתן גינזבורג: מעמד האישה, פנים.

איתן גינזבורג: היא תעבור לוועדת הכנסת לקביעת הוועדה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הרשויות המקומיות - - -

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: אבל היו פה כמה קריאות.

איתן גינזבורג: היו פה כמה קריאות.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון – הגברת עידוד התמודדות נשים לראשות רשות מקומית או מועצה אזורית), של חבר הכנסת מאזן גנאים.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה אלקטרונית.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא תפסו את מקומותיכם.

קריאות: - - -

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים להצבעה אלקטרונית על הצעת החוק של חבר הכנסת מאזן גנאים.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 35

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 35, נגד – 14, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת חוק הרשויות המקומיות (מימון בחירות) (תיקון – הגברת עידוד התמודדות נשים לראשות רשות מקומית או מועצה אזורית), של חבר הכנסת מאזן גנאים וקבוצת חברי הכנסת, התקבלה בקריאה המוקדמת, ותועבר לדיון – חבר הכנסת מאזן גנאים, לאיזו ועדה?

מאזן גנאים: מעמד האישה.

איתן גינזבורג: מעמד האישה.

ינון אזולאי: פנים.

איתן גינזבורג: פנים.

איתן גינזבורג: אנחנו נעביר אותה לוועדת הכנסת לקביעת ועדה.

איתן גינזבורג: [הצעת חוק פ/3643/24; נספחות.

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק הספורט (תיקון – זכויות ספורטאי קטין), התשפ"ב–2022, של חברי הכנסת שרן השכל וסימון דוידסון.

איתן גינזבורג: תנמק את הצעת החוק חברת הכנסת שרן השכל.

איתן גינזבורג: שרן השכל נמצאת איתנו?

איתן גינזבורג: מהצד.

איתן גינזבורג: כן, בבקשה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת השכל תנמק את זה מהצד.

איתן גינזבורג: בבקשה, דקה לרשותך.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: אדוני היושב בראש, כנסת נכבדה, איך אני יכולה להסביר לכם ולתאר לכם ב-60 שניות את הצעת החוק הזו?

שרן השכל: הצעת החוק הזו באה לתקן עוול נוראי שנעשה לילדים ולבני נוער, כאשר הם עוברים בלית ברירה ביחד עם ההורים שלהם ממקום מגורים אחד לשני.

שרן השכל: וכל מה שהילד אוהב לעשות בחיים זה לשחק כדורגל.

שרן השכל: ואותה קבוצה שבה הוא שיחק, אם במודיעין ואם ברמת השרון – כאשר הוא מגיע לאילת הוא פשוט לא יכול לשחק, אלא אם כן הוריו משלמים קנס שלפעמים מגיע לעשרות אלפי שקלים, ואפילו מעל ל-100,000 שקל.

שרן השכל: למעשה, כופים על אותם ילדים ובני נוער לא לשחק בדבר שהם כל כך אוהבים.

שרן השכל: איך אנחנו, מדינה שכל כך רוצה לעודד את הילדים שם להשתתפות בספורט, יחד עם כל הערכים של קבוצתיות וכו', למעשה מחייבים אותם לא לעשות את הדבר המדהים הזה?

שרן השכל: אז בשניות שנותרו לי, אני רוצה קודם כול להודות לשר התרבות והספורט חילי טרופר, שבאומץ רב סייע, תמך ודחף כדי להעביר את הצעת החוק הכל-כך חשובה הזו למען הילדים.

שרן השכל: אני רוצה להודות לחברי סימון דוידסון, שהוא שותף מלא גם בדרך הזו, בכל מה שקשור בספורט הישראלי.

שרן השכל: תודה רבה.

שרן השכל: אני קוראת לכולכם להצביע בעד.

שרן השכל: תודה.

אחמד טיבי: השר חילי טרופר ישיב בשם הממשלה.

אחמד טיבי: עשר דקות לאדוני.

חילי טרופר: לא, לא.

חילי טרופר: קצר.

חילי טרופר: קצר.

חילי טרופר: אז קודם כול אני רוצה להגיד תודה לחברת הכנסת שרן השכל ולחבר הכנסת סימון דוידסון על הטיפול בבעיה הקשה הזאת של כבילה של ספורטאים קטינים למועדונים.

חילי טרופר: אכן, העיסוק בספורט המקצועי בישראל מוסדר לרוב באמצעות חוזים ארוכי טווח בין האגודות לספורטאים, ולעיתים מעברו של ספורטאי צעיר מתאפשר רק בכפוף לפיצויים שעליהם הסכימו האגודה המעבירה את הספורטאי והאגודה שקולטת אותו.

חילי טרופר: פיצויים אלה עלולים להגיע לסכומי כסף גבוהים, ובמקרים מסוימים היעדר הסכמה בין האגודות על גובה הפיצוי מביא להכשלת מעברו של הספורטאי.

חילי טרופר: עניין זה פוגע בחופש העיסוק של הספורטאים הצעירים וגורם לכך שלעיתים ספורטאים נותרים באגודה מסוימת בניגוד לרצונם ועלולים אף לוותר על העיסוק בספורט בשל כך.

חילי טרופר: הצעת החוק החשובה מבקשת לקבוע שבמקרה שבו עבר ספורטאי קטין, שגילו פחות מ-18, מאגודה אחת לאחרת בהתאם לסעיף 11א לחוק הספורט, יהיה על האגודה הקולטת או על הספורטאי לשלם לאגודה המעבירה רק בגין הוצאות שהוכח שהוציאה עליו האגודה לצורך הכשרתו.

חילי טרופר: משרד התרבות והספורט מכיר את הסוגיה, את הקושי והעוול שעלולים להיווצר לספורטאים בכלל, ובמיוחד לספורטאים קטינים, בין היתר לאור המלצות ועדת אדלר, שעסקה בנושא.

חילי טרופר: עם זאת, מנגנון חלופי להסדר הקיים צריך להיות שלם, רגיש לגיל הספורטאי, ולאחר התייעצויות עם הגופים הרלוונטיים.

חילי טרופר: מגישי ההצעה התחייבו כי תהליך כזה יתקיים בשיתוף פעולה עם הממשלה במהלך הדיונים בהצעה.

חילי טרופר: על כן, לאחר דין ודברים עם מגישי ההצעה, הממשלה תומכת בהעברת ההצעה בקריאה טרומית, בכפוף להמשך קידומה בהסכמה.

חילי טרופר: תודה לחברת הכנסת השכל ולחבר הכנסת דוידסון.

אחמד טיבי: תודה רבה, אדוני.

אחמד טיבי: מתנגד חבר הכנסת רוטמן.

אחמד טיבי: בבקשה, שלוש דקות.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, לצערי, אנחנו בסיטואציה שאנחנו אפילו לא צריכים להסביר למה אנחנו מתנגדים להצעות חוק שהממשלה תומכת בהן.

שמחה רוטמן: הסיבה העיקרית, אני חייב לומר, עוד לפני הצעת החוק לגופה – הממשלה הראתה בשלוש הצעות החוק הקודמות ששיקול הדעת – אדוני היושב-ראש, אני אשמח שתגן על זכותי לדבר, כי הרעש מאוד גדול.

אחמד טיבי: חברי הכנסת בועז טופורובסקי, יואב קיש ושרן השכל, נא לפזר את ההפגנה.

אחמד טיבי: יואב.

שמחה רוטמן: טוב, אני אנסה.

שמחה רוטמן: אני אומר, הסיבה להתנגד היא כי הממשלה ראתה בשלוש הצעות החוק האחרונות, ששיקול הדעת שלה באישור הצעות חוק הוא כל-כך לקוי והוא כל-כך פגום, שאין באישור שלה – אתה יודע, פעם אישור הממשלה היה אומר שהופעל שיקול דעת כלשהו.

שמחה רוטמן: אמרו, עכשיו אנחנו רואים שהשיקול היחיד שמנחה את הממשלה באישור הצעות חוק פרטיות הוא השרידות הפוליטית, השאלה אם זה שחקן לחץ – הרי הדבר שהכי מפחיד אותם הוא שמחר בבוקר אחד מחברי הכנסת שלא מאשרים הצעת חוק שלו, פתאום יתחיל להגיש תג מחיר; יגיד, אני רוצה את זה, אני רוצה את זה, ייעדר מהצבעות.

שמחה רוטמן: אז כל הצעת חוק עכשיו, גם ההזויות ביותר, גם הלא-קשורות לכלום – הכול עובר.

שמחה רוטמן: אני חייב לומר, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני שמעתי ששר הביטחון, משעמם לו – הוא מחפש להכריז על ארגוני טרור.

שמחה רוטמן: אין מספיק ארגוני טרור, אין מספיק טרור ברחובות, הוא מחפש עוד ארגוני טרור להכריז עליהם.

שמחה רוטמן: אני מבקש ממנו להכריז על ארגון תג מחיר כארגון טרור.

שמחה רוטמן: ראיתי וקראתי שחברת הכנסת זועבי מבקשת תג מחיר מאוד מאוד שמן על תמיכתה בהצעת החוק בשבוע הבא; ראיתי שרע"מ מבקשים תג מחיר; ראיתי שכל חבר כנסת בקואליציה בשביל כל הצבעה שלו עכשיו – מבקש תג מחיר.

שמחה רוטמן: אני חושב שאת הטרור הזה צריך להוציא אל מחוץ לחוק, אחרת באמת לא תהיה ממשלה, זה מאיים על קיומה של המדינה.

שמחה רוטמן: אני באמת רוצה לקרוא מכאן לשר הביטחון, בני גנץ: תג המחיר הקואליציוני שכל מפלגה וכל חבר כנסת בקואליציה מבקשים – תכריז על זה כארגון טרור למען שלמות הקואליציה, אנא ממך.

שמחה רוטמן: נקודה נוספת – אנצל את הדקה הנוספת שיש לי כדי להגיד, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת: שלוש הצעות החוק שעברו כאן

שמחה רוטמן: עכשיו בתמיכת ממשלה לתוספת תקציב לנשים שמתמודדות או לקביעת רף נמוך יותר לנשים – הן הצעות חוק שלדעתי מנוגדות גם לחוק שיווי זכויות האישה, שהיה אחד מהחוקים הראשונים שהכנסת הזאת העבירה, וגם לחוקי היסוד.

שמחה רוטמן: כאשר אתה בא ואומר בהגדרה: נשים יכולות פחות, הן צריכות קביים בשביל להתמודד בבחירות – לא נגיד בשביל להצטרף ל-669, חברי, חבר הכנסת רם בן ברק, יושב-ראש ועדת – לא בשביל להצטרף לאיזה כושר פיזי – בשביל להתמודד בבחירות הן צריכות קביים.

שמחה רוטמן: זאת אמירה נורא משפילה כלפי נשים, ואתם הצבעתם בעדה.

שמחה רוטמן: אני לא מבין את הדבר הזה.

שמחה רוטמן: איך אתם יכולים ככה?

שמחה רוטמן: אפילו את השוביניזם, אפילו את המיזוגיניות אתם לא משאירים לגברים?

שמחה רוטמן: איך את מצביעה בעד הצעת חוק שאומרת – מירב – איך את מצביעה בעד הצעת חוק שאומרת שאישה שווה פחות מגבר?

שמחה רוטמן: איך?

שמחה רוטמן: אני לא מבין דבר כזה.

שמחה רוטמן: שתי חברות בסיעה שלך מציעות הצעת חוק כזאת.

שמחה רוטמן: אז אני קורא לכם, רבותיי, תחזרו לשפיות, תאשרו בבקשה הצעות חוק שיש בהן טיפה היגיון.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: רבותיי, אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: ההצבעה תהיה הצבעה שמית.

אחמד טיבי: נא לא לראות בזה משהו אישי נגד כל אחד מכם.

אחמד טיבי: בבקשה, דן.

אחמד טיבי: פעם ראשונה שאני מנהל את הישיבה כאשר עו"ד דן מרזוק הוא המזכיר.

אחמד טיבי: אלף מברוכ.

אחמד טיבי: בהצלחה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – בעד יוסף טייב – נגד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד מתן כהנא – בעד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – נגד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר –

דן מרזוק: אינו נוכח יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – נגד יעל רון בן משה – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת

אחמד טיבי: רבותיי, חברי הכנסת, ינון אזולאי, מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: נגד.

אחמד טיבי: לא.

אחמד טיבי: תירגעו, הכוונה, ביטן וראשי הממשלה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – בעד

אחמד טיבי: סיבוב שני עכשיו, רבותיי.

אחמד טיבי: מייד, אפרת.

אחמד טיבי: בבקשה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – אינו נוכח ניר אורבך – בעד משה ארבל – נגד יעקב אשר – אינו נוכח דוד ביטן – נגד איתמר בן גביר – נגד נפתלי בנט – בעד קרן ברק – אינה נוכחת גילה גמליאל – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – בעד אלון טל – אינו נוכח חיים כץ – נגד ישראל כץ – נגד מיקי לוי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח מרב מיכאלי – בעד אבתיסאם מראענה – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח עידית סילמן – אינה נוכחת שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת אפרת רייטן מרום – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – בעד

אחמד טיבי: האם יש מישהו באולם שלא הצביע?

אחמד טיבי: אני קורא עוד פעם.

אחמד טיבי: תמה ההצבעה.

אחמד טיבי: תוצאות ההצבעה של הצעת חוק הספורט של חברת הכנסת השכל: בעד – 60, נגד – 46.

אחמד טיבי: הצעת החוק עוברת להמשך דיון בוועדת החינוך והתרבות.

שלמה קרעי: ביקורת המדינה.

משה אבוטבול: קליטה.

אחמד טיבי: ועדת הכנסת תכריע.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/2445/24; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה – הצעת חוק הכרה באחים שכולים ובזכויותיהם.

אחמד טיבי: חברת הכנסת מיכל שיר סגמן, בבקשה.

מיכל שיר סגמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני ממש מתרגשת לעמוד כאן היום ולהגיש את הצעת החוק הזאת להצבעה.

מיכל שיר סגמן: ביום שבו החלטתי להתמודד לכנסת, לפני כארבע שנים – סיעת הליכוד, אחים שכולים מביטים בנו כרגע.

מיכל שיר סגמן: ביום שבו החלטתי להתמודד לכנסת לראשונה, לפני כארבע שנים, נפגשתי בחיפה, בבית קפה קטן, עם אדם בשם אלי דבי, אח של צדוק דבי, זיכרונו לברכה.

מיכל שיר סגמן: אלי סיפר לי שבמדינת ישראל קיימת קבוצה שקופה – היא לא מדברת והיא לא מוכרת, אבל זה לא אומר שהיא לא כואבת.

מיכל שיר סגמן: זה לא אומר שהיא לא צריכה הכרה.

מיכל שיר סגמן: הקבוצה הזאת היא האחים שלנו, האחים השכולים.

מיכל שיר סגמן: אדוני היושב-ראש, משפחות שכולות ואחים שכולים מביטים בנו כרגע ויש רעש במליאה.

מיכל שיר סגמן: אני לא רוצה להמשיך לדבר.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ביטן, חבר הכנסת סמוטריץ' ובזק, חבר הכנסת גפני, נא להקשיב לדוברת, בבקשה.

מיכל שיר סגמן: הקבוצה הזאת היא האחים שלנו, של כולנו, האחים השכולים.

מיכל שיר סגמן: אלי סיפר לי שבחוק הישראלי לא קיים המושג "אח שכול".

מיכל שיר סגמן: זה היה נשמע לי אבסורד.

מיכל שיר סגמן: הרי אנחנו, בחברה הישראלית, כל כך אוהבים לחבק, ולתמוך במשפחות השכול, ואוהבים לחשוב שאנחנו עושים ככל יכולתנו למען החיילים שלנו ובני משפחותיהם, כי בסוף, הם נתנו לנו על מגש של כסף את מדינת היהודים.

מיכל שיר סגמן: מסתבר שבישראל המושג היחיד שקיים בחוק הוא "אחיי הנופל" תחת המושג "משפחה שכולה".

מיכל שיר סגמן: המדינה לא רואה את האחים כפרטים.

מיכל שיר סגמן: במידה ואח או אחות שכולים רוצים ללכת לטיפול פסיכולוגי שמוצע להם היום בחוק, הם צריכים את אישור ההורים, בלי קשר לגיל.

מיכל שיר סגמן: איש בן 50 צריך לבקש אישור מהוריו כדי לקבל את הזכאות שלו ללכת לטיפול פסיכולוגי.

מיכל שיר סגמן: הידיעה על אובדן האח או האחות מגיעה לאחים דרך ההורים בלבד, ולא באופן ישיר, כך שאם יש אח או אחות שאינם בקשר עם ההורים, הם לא ידעו שאחיהם או אחותם נפלו, והם ישמעו על זה לעיתים במהודרות החדשות או דרך צד שלישי.

מיכל שיר סגמן: וכמובן, שלא יוכלו להשתמש בזכויות המגיעות להם בחוק.

מיכל שיר סגמן: כך שלפי החוק היום, האחים הם שקופים ולא מוכרים.

מיכל שיר סגמן: אחרי האובדן הטרגי הקרקע נשמטת מתחת לרגלי המשפחה.

מיכל שיר סגמן: פעמים רבות האחים הם אלה שצריכים להחזיק ולתחזק את המשפחה שלהם ואת האחים הנותרים.

מיכל שיר סגמן: "תהיה חזק בשביל אבא ואימא, תדאג להם".

מיכל שיר סגמן: וברגע אחד התפקידים מתהפכים והאחים נושאים על כתפיהם את המשפחה.

מיכל שיר סגמן: הם לא רוצים להכביד.

מיכל שיר סגמן: הם מגדלים שריון ומתמודדים.

מיכל שיר סגמן: באחד המפגשים שקיימתי עם האחים השכולים אמרה לי א': ביום שהמטוס של אחי התרסק גם החיים שלי התרסקו, אבל לקח לי שנים להבין שגם לי קרה משהו, שגם אני חוויתי משבר.

מיכל שיר סגמן: חבריי, החוק שאני מביאה בפניכם היום בא לתקן עוול היסטורי.

מיכל שיר סגמן: החוק ייתן הכרה רשמית וטכנית במושג "אחים שכולים", ויאפשר להם לממש את זכויותיהם ללא תלות בהוריהם.

מיכל שיר סגמן: לראשונה בתולדותיה של מדינת ישראל אנחנו נגיד היום לאחים השכולים: אנחנו רואים אתכם.

מיכל שיר סגמן: אנחנו כאן עבורכם.

מיכל שיר סגמן: אתם כבר לא שקופים.

מיכל שיר סגמן: אני רוצה להודות לאלי דבי, לאלי בן שם, ליובל ליפקין, לפרידה שניידרמן, לארגון יד לבנים ולאחים השכולים על הליווי והאמונה לאורך השנים.

מיכל שיר סגמן: אני רוצה לומר תודה מיוחדת לחברת הכנסת מירב בן ארי, שעוד לפני שאני נבחרתי לכנסת היא הרימה את הדגל הזה וקידמה את החוק הזה בכל הכוח, והיא שותפה לדרך ולאמונה בצדקת הדרך – מירב, תודה.

מיכל שיר סגמן: אני גאה לעמוד כאן היום ולהיות הקול שלכם.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: סגן שר הביטחון אלון שוסטר, בבקשה, בשם הממשלה.

אלון שוסטר: אדוני יושב-ראש הישיבה, חברות וחברי הכנסת, משרד הביטחון מברך על הצעת החוק ועל הרצון לעגן את מעמדם של האחים השכולים בחוק אף מעבר לאזכור המופיע בנוסח החוק הקיים.

אלון שוסטר: יחד עם זאת, שינוי ההגדרות לעניין האחים והאחיות מחייב התאמה של הוראות שונות בחוק.

אלון שוסטר: חלק מההסדרים הנוספים המוצעים אינם מתאימים על פניהם לחקיקה ראשית שקיימת היום וכל הסדר חדש שייקבע מחייב בדיקה לגבי השפעתו על בני משפחה אחרים: הורים, אלמנות ויתומים.

אלון שוסטר: לפיכך, החליטה ועדת השרים לענייני חקיקה, בתיאום עם חברת הכנסת המציעה, כי הממשלה תתמוך באישור הצעת החוק בקריאה טרומית, וקידומה לאחר מכן ייעשה תוך הצמדתה להצעת חוק ממשלתית שייזום משרד הביטחון, לאחר השלמת עבודת המטה והתיאום עם הארגונים היציגים.

אלון שוסטר: לאחר מכן, תובא ההצעה לאישור נוסף של ועדת השרים לחקיקה טרם הקריאה הראשונה.

אלון שוסטר: חבריי חברות וחברי הכנסת, אין לי כל ספק כי ישנו קונסנזוס בין כלל יושבי הבית אודות חשיבות הצעת החוק.

אלון שוסטר: ולכן, אני מציע ומבקש שמליאת הכנסת תתמוך באישור ההצעה הזאת בקריאה טרומית ובהעברתה לוועדת העבודה והרווחה, כשהמשך קידומה ייעשה תוך הצמדתה להצעת החוק הממשלתית שתקודם בעניין.

אלון שוסטר: תודה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת סטרוק מתנגדת.

אחמד טיבי: שלוש דקות, בבקשה.

אורית סטרוק: תודה רבה.

אורית סטרוק: איפה המציעה?

אורית סטרוק: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חברתי היקרה מיכל.

אורית סטרוק: מיכל, אני רוצה לדבר אליך, ברשותך.

אורית סטרוק: את יודעת, מיכל, כמה את אהובה עליי וכמה את יקרה לליבי מאוד מאוד.

אורית סטרוק: תחשבי רגע, מיכל, את רוצה לקדם חוק שיכיר באחים שכולים.

אורית סטרוק: תחשבי כמה אחים שכולים התווספו לנו בגלל החברים שלך, השותפים שלך לקואליציה.

אורית סטרוק: כמה עוד אחים שכולים של עוד ועוד פיגועים, מיכל.

אורית סטרוק: ממש עכשיו, לפני רבע שעה, ראש הממשלה החליפי שלך, מיכל, ראש הממשלה החליפי שלך אמר בכל הרשתות שהמגעים עם המשותפת מתנהלים בהסכמת כל סיעות הקואליציה, מיכל, גם בהסכמת ראש הסיעה שלך.

אורית סטרוק: את, אכפת לך מהאחים השכולים?

אורית סטרוק: גם לי אכפת.

אורית סטרוק: אבל כמה אפשר להתעלל במדינת ישראל ולהפקיר אותה בידיים של האחים המוסלמים - -

איתן גינזבורג: ואיך תצביעי?

איתן גינזבורג: תתביישי לך.

איתן גינזבורג: איך תצביעי?

קריאות: - - -

אורית סטרוק: - - בידיים של מי שקוראים למחבלים שפוגעים בנו "לוחמי חופש"?

איתן גינזבורג: איך תצביעי - - -

אורית סטרוק: "לוחמי חופש", הם קוראים להם.

קריאה: היא צודקת - - -

שלמה קרעי: האמת כואבת לכם.

איתן גינזבורג: איך תצביעי - - -

אורית סטרוק: ואיתן, אל תשאל אותי איך אני אצביע – תשאל את עצמך.

קריאה: - - -

אחמד טיבי: דקה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת סטרוק, האם אמרת שבגלל השותפים שלהם לקואליציה יש להם יותר אחים שכולים?

אורית סטרוק: בהחלט.

אורית סטרוק: אני אמרתי - - -

אחמד טיבי: זו אמירה חמורה ביותר.

אורית סטרוק: זו זכותך לחשוב מה שאתה רוצה.

אורית סטרוק: אני אומרת - - -

אחמד טיבי: את מאשימה חברי כנסת ערבים שותפים שהם אחראים לרצח ולהריגה.

אחמד טיבי: זו אמירה חמורה ביותר.

קטי קטרין שטרית: תן לה להסביר.

שלמה קרעי: אתה הלכת לבקר - - -

אורית סטרוק: אתה תגיד בתור שלך לדבר.

אחמד טיבי: אתה תגיד משם מה שאתה רוצה.

אורית סטרוק: אני אגיד בתור שלי לדבר.

קריאה: - - -

אחמד טיבי: יש אלמנט לא מוסרי אפילו באמירה הזאת.

אורית סטרוק: יש אלמנט לא מוסרי בכך שחברי כנסת שיושבים כאן הולכים לבקר מחבלים בכלא, קוראים להם "לוחמי חופש" ומעודדים אותם להמשיך לבצע פיגועים.

אורית סטרוק: יש בזה בהחלט - - -

אחמד טיבי: אף אחד לא עודד אף אחד.

אורית סטרוק: יש בזה אלמנט לא מוסרי.

אחמד טיבי: חברת הכנסת סטרוק, את מעלילה על חברי כנסת בבית הזה, שהם חברי קואליציה.

אחמד טיבי: את מעלילה עליהם.

יוראי להב-הרצנו: - - - היחיד שהורשע בתמיכה בטרור זה - - -

אורית סטרוק: בבקשה, יעלו לפה אחד-אחד - - -

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: זמנך תם.

אחמד טיבי: נא לרדת.

אורית סטרוק: סליחה, אתה גנבת את הזמן שלי.

אורית סטרוק: זה לא - - -

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הזמן תם.

אחמד טיבי: נא לרדת.

אורית סטרוק: אתה גנבת את הזמן שלי - - -

אחמד טיבי: נא לרדת, הזמן תם לפני דקה.

אורית סטרוק: אתה גנבת את הזמן שלי.

אורית סטרוק: כשיושב-ראש מפסיק דובר - -

אחמד טיבי: אורית, לפני דקה, לפני דקה – הייתי צריך להזהיר אותך - - -

אורית סטרוק: - - הוא לוחץ על הכפתור כדי לא לגנוב את הזמן.

אחמד טיבי: נא לרדת.

אורית סטרוק: אבל בסדר, מיכל.

אורית סטרוק: תסתכלי, מיכל, על הדבר הזה.

אחמד טיבי: נא להוריד אותה מהדוכן מייד.

אורית סטרוק: מיכל, תסתכלי, זה השותף שלך.

אורית סטרוק: הוא מנשים – אני באה איתך.

אורית סטרוק: הוא מנשים אותך מפה לפה.

אחמד טיבי: את עברת את הזמן.

אורית סטרוק: האיש הזה הוא השותף שלך, מיכל.

אורית סטרוק: הוא השותף שלך.

אורית סטרוק: יאיר לפיד אמר את זה, שזה בידיעתך שהוא השותף שלך.

אורית סטרוק: זה הכול.

אחמד טיבי: אינזלי, אינזלי.

גלית דיסטל אטבריאן: היא צודקת.

גלית דיסטל אטבריאן: היא צודקת - - -

קריאה: - - - מואשם בתמיכה בטרור הוא מהמפלגה שלך - - -

קריאות: - - -

אחמד טיבי: את מאלצת אנשים לענות לך.

אחמד טיבי: את חברה בסיעה היחידה שיש בה מורשע בתמיכה בטרור.

אחמד טיבי: תודה רבה.

קריאה: - - -

אחמד טיבי: תירגעו.

בצלאל סמוטריץ': - - -

אחמד טיבי: תירגע.

אחמד טיבי: מותר ליושב-ראש לציין עובדות.

קריאות: - - -

יובל שטייניץ: מה זה, איזה יושב-ראש אתה?

אחמד טיבי: מותר לי.

אחמד טיבי: יש את התקנון - - - נא לשבת.

יובל שטייניץ: איזה יושב-ראש אתה שעוצר את מי שמדבר ככה?

קריאות: - - -

אחמד טיבי: חבר הכנסת סמוטריץ', נא לשבת.

אחמד טיבי: חבר הכנסת סמוטריץ', נא לשבת.

אחמד טיבי: נא לקחת אותו מפה.

בצלאל סמוטריץ': איפה היושב-ראש עכשיו?

בצלאל סמוטריץ': אני לא מוכן שהוא ימשיך לנהל את הישיבה.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא תמשיך לנהל את הישיבה.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא תמשיך לנהל את הישיבה.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא תמשיך לנהל את הישיבה.

קריאות: - - -

בצלאל סמוטריץ': אתה לא תמשיך לנהל את הישיבה.

בצלאל סמוטריץ': אתה מחבל, אתה לא תמשיך לנהל את הישיבה.

יובל שטייניץ: אסור לך לעשות ככה ביד למי שמדבר.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא - - -

אחמד טיבי: אתה לא תקרא ליושב-ראש מחבל.

אחמד טיבי: החוצה.

אחמד טיבי: נא להוציא אותו מחוץ לאולם.

בצלאל סמוטריץ': אני לא אצא החוצה.

בצלאל סמוטריץ': לא אצא החוצה.

קריאות: הוא לא יצא החוצה - - -

אחמד טיבי: לא קוראים ליושב-ראש מחבל.

אחמד טיבי: צא החוצה.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא תמשיך לנהל את הישיבה.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא תמשיך - - -

קטי קטרין שטרית: אתם לא תוציאו אותו.

אחמד טיבי: אני לא אגרתי 800 ליטר דלק כדי לעשות פיגוע.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: קרעי, נא לשבת.

יובל שטייניץ: - - - גם אתה, היושב-ראש, עושה כך.

יובל שטייניץ: בחיים לא ראיתי יושב-ראש עושה ככה לדובר.

אחמד טיבי: - - - שאני לא מכבד אנשים.

אחמד טיבי: תודה רבה, חברת הכנסת מיכל שיר.

קטי קטרין שטרית: אלה השותפים שלכם.

אחמד טיבי: רבותיי, כל מי שאומר ליושב-ראש שהוא מחבל, עף מהמליאה מייד.

אחמד טיבי: מייד.

אחמד טיבי: ברור?

קריאות: - - -

אחמד טיבי: - - - בית המשפט קבע שהוא מואשם בתמיכה בארגון טרור - - -

אורית סטרוק: את לא מתביישת שהוא מייצג אותך?

אורית סטרוק: תראי מי מייצג אותך.

אורית סטרוק: תסתכלי על - - - תסתכלי עליו, את לא מתביישת?

אחמד טיבי: - - - אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

אורית סטרוק: תסתכלי עליו.

אורית סטרוק: את לא מתביישת?

אורית סטרוק: את לא מתביישת שהוא מייצג אותך, שהוא שותף שלך - -

אחמד טיבי: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אורית סטרוק: - - שהוא מנשים אותך?

אורית סטרוק: תסתכלי עליו.

אורית סטרוק: תסתכלי, עכשיו הוא יוציא אותי.

אורית סטרוק: מיכל, את רואה מה שהוא עושה?

אחמד טיבי: תשבי במקום שלך.

אחמד טיבי: אני לא רוצה להוציא אותך.

אחמד טיבי: אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

אחמד טיבי: תצאי.

אחמד טיבי: תצאי החוצה.

אורית סטרוק: תסתכלי עליו.

אורית סטרוק: עליו תסתכלי.

אחמד טיבי: נא להוציא.

אורית סטרוק: מיכל, תסתכלי עליו.

אורית סטרוק: מיכל, תתביישי, תתביישי.

אחמד טיבי: נא להוציא אותה.

קריאות: - - -

קריאה: העבריין - - - מחבל.

קריאה: (חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק יוצאת מאולם המליאה.

קריאה: )

איתמר בן גביר: אתה מחבל.

איתמר בן גביר: אתה מחבל.

איתמר בן גביר: אתה מחבל.

איתמר בן גביר: מחבל.

אחמד טיבי: נא להוציא את העבריין המורשע הזה מהמליאה.

איתמר בן גביר: מחבל.

איתמר בן גביר: אתה מחבל.

איתמר בן גביר: מחבל.

איתמר בן גביר: מחבל.

אחמד טיבי: החוצה.

אחמד טיבי: ברא, ברא.

מיכל שיר סגמן: למי שתוהה, ככה זה נראה כשרוקדים על הדם.

שלמה קרעי: אלה השותפים שלך.

מיכל שיר סגמן: ככה זה נראה כשרוקדים על הדם.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: תראו איך אתם נראים.

אחמד טיבי: הבריון הזה ניסה לתקוף את סגן היושב-ראש ולפרוץ למושב שלו.

אחמד טיבי: זה לא היה בכנסת.

קריאות: - - -

קטי קטרין שטרית: לא, לא היה דבר כזה.

אחמד טיבי: זה לא היה בכנסת.

יובל שטייניץ: - - - זה לא היה.

יובל שטייניץ: לא היה.

אחמד טיבי: היה, היה, היה.

יובל שטייניץ: לא היה - - -

אחמד טיבי: היה, היה.

יובל שטייניץ: - - -

אחמד טיבי: היה, היה, היה ויהיה.

אחמד טיבי: יובל, גם יהיה.

אחמד טיבי: מי שמתייחס בצורה כזאת לאנשים – שלא יצפה למשהו אחר.

קטי קטרין שטרית: - - - תוציא את האדם שאתם שותפים שלו.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: בבקשה, חברת הכנסת מיכל שיר, נא להמשיך.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: אני מבקש להוציא את חבר הכנסת סמוטריץ' מהמליאה.

אחמד טיבי: נא לצאת מהמליאה.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: נא להוציא את סמוטריץ', שקרא לי מחבל.

אחמד טיבי: נא להוציא אותו.

קריאה: - - - מחבלים שלכם.

אחמד טיבי: מה שעושים פה חברי הסיעה שלו זה חסר תקדים.

אחמד טיבי: לא היה כדבר הזה.

אחמד טיבי: לא היה כדבר הזה.

קריאה: מה אכפת לך שקוראים לך מחבל?

קריאה: מה אכפת לך?

אחמד טיבי: היא האשימה חברי כנסת ברצח.

אחמד טיבי: בבקשה, זכות התגובה.

קריאה: אחמד, אני שואל - - -

אחמד טיבי: לא רוצה לשמוע אותך.

קריאה: אחמד, אני שואל.

קריאה: אחמד, אני שואל: היית היועץ של ערפאת?

אחמד טיבי: לא רוצה לשמוע אותך.

קריאה: אני שואל: היית היועץ של ערפאת?

אחמד טיבי: לא רוצה לשמוע אותך.

קריאה: מה ההגדרה של ערפאת?

קריאה: מה ההגדרה של ערפאת?

אחמד טיבי: בבקשה, מיכל, תתחילי.

אחמד טיבי: תתחילי.

קריאה: - - - מה ההגדרה של ערפאת?

אחמד טיבי: אתה מציין עובדה.

אחמד טיבי: בבקשה.

שלמה קרעי: תראי מי מנהל את הישיבה, מי שמבקר משפחות של מחבלים.

שלמה קרעי: זה השותף שלך.

אחמד טיבי: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

שלמה קרעי: זה השותף שלך.

אחמד טיבי: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: מיכל - - - השותפים שלכם הולכים - - - אצל המשפחות השכולות.

אחמד טיבי: לא רוצה להוציא אותך, אז תירגע.

שמחה רוטמן: ממתי מפריע לך שקוראים לך מחבל?

שמחה רוטמן: אתה - - -

אחמד טיבי: שמחה, תשב.

אחמד טיבי: תשב.

שמחה רוטמן: - - -

אחמד טיבי: אתה רשאי לצאת.

מיכל שיר סגמן: דווקא בהצעת החוק הזאת - - -

שמחה רוטמן: אתה לא יכול להתנהג ככה בניהול הישיבה.

שמחה רוטמן: אתה לא יכול להתערב בדיון.

אחמד טיבי: אתה רשאי, אם אתה רוצה.

אחמד טיבי: אתם הפרתם כל תקנון וכל חוק.

אחמד טיבי: בבקשה.

יובל שטייניץ: אתה מנהל את הישיבה?

יובל שטייניץ: אתה לא מתאפק, אתה מנהל את הישיבה - - - לא כיושב-ראש.

קטי קטרין שטרית: יריב, אנחנו רוצים לצאת החוצה.

קטי קטרין שטרית: כולנו צריכים לצאת החוצה.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: דברי.

מיכל שיר סגמן: דווקא בהצעת החוק הזאת שעוסקת בשכול, למעל השם, כנסת ישראל, שכול.

מיכל שיר סגמן: שכול.

קריאות: - - -

מיכל שיר סגמן: תתביישו.

גלית דיסטל אטבריאן: - - - את קורעת את עם ישראל - - -

מיכל שיר סגמן: אני רוצה לבקש סליחה ומחילה מהאחים השכולים וממשפחות השכול - - -

קריאות: - - -

אחמד טיבי: אני קורא לחבר הכנסת שמחה רוטמן – פעם ראשונה.

שמחה רוטמן: - - -

אחמד טיבי: פעם שנייה.

אחמד טיבי: לא רוצה להוציא אותך, תירגע.

קריאות: - - - רוקדת על הדם - - -

אחמד טיבי: גלית, נא לשבת.

אחמד טיבי: נא לשבת.

קטי קטרין שטרית: - - - את אומרת את זה לחברים שלך, שעד לפני כמה זמן היו - - -

אחמד טיבי: אתם מתנהגים כמו שוק.

אחמד טיבי: שוק ממש.

שמחה רוטמן: - - -

יובל שטייניץ: שוק זה אתה, שעשית ככה.

אחמד טיבי: אתה מתנהג כמו - - -

קריאות: - - -

אחמד טיבי: גם אתה, חבר הכנסת שטייניץ.

יובל שטייניץ: אתה עשית שוק בתנועה הזאת.

אחמד טיבי: מי שאומר לי מחבל – כך מגיע לו.

שמחה רוטמן: אתה לא יכול להשתמש בכיסא שלך לתקוף - - -

אחמד טיבי: נא להוציא את חברת הכנסת רוטמן – פעם שלישית.

שמחה רוטמן: פעם שלישית - - -

אחמד טיבי: פעם שלישית, נא לצאת.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: אתם עושים את זה בכוונה, כדי להוציא - - - (חבר הכנסת שמחה רוטמן יוצא מאולם המליאה.

אחמד טיבי: )

מיכל שיר סגמן: ביום הזיכרון הבא תזכרו את היום הזה כשתעמדו ליד הדלת - -

יואב קיש: את תתביישי לך.

יואב קיש: אין לך בושה - - -

מיכל שיר סגמן: - - ותלכו לבתי עלמין צבאיים.

קטי קטרין שטרית: - - - איזה הצגות יש לך.

קריאות: - - -

מיכל שיר סגמן: בושה.

מיכל שיר סגמן: בושה.

קטי קטרין שטרית: תראי מה הוא אומר לחברים שלך.

קטי קטרין שטרית: הם היו חברים שלך.

דסטה גדי יברקן: - - -

מיכל שיר סגמן: אני רוצה לבקש סליחה מהאחים השכולים שצופים בנו.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: אולי תקשיבו לה?

מיכל שיר סגמן: אני רוצה לבקש סליחה מהמשפחות השכולות.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: אולי תקשיב לה?

מאי גולן: את רוכבת על הגב של המשפחות.

קריאות: - - -

גלית דיסטל אטבריאן: בושה.

מיכל שיר סגמן: אין פה שמאל וימין.

גלית דיסטל אטבריאן: בושה.

גלית דיסטל אטבריאן: בושה.

גלית דיסטל אטבריאן: בושה.

גלית דיסטל אטבריאן: בושה.

מכלוף מיקי זוהר: מיכל, תבקשי סליחה מהמשפחות השכולות - - -

אחמד טיבי: נא להוציא את סמוטריץ' החוצה.

מיכל שיר סגמן: אין פה שמאל וימין.

בצלאל סמוטריץ': על זה תבקשי סליחה, שאת יושבת בממשלה הזאת.

אחמד טיבי: נא להוציא אותה.

אחמד טיבי: נא להוציא את חברת הכנסת סטרוק.

אורית סטרוק: - - -

אחמד טיבי: תצאי החוצה.

אחמד טיבי: אתם מבזים את התקנון פעם אחר פעם.

אחמד טיבי: גם אתה.

אחמד טיבי: תראו מה הם עושים.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: תראו מה העבריינים האלה עושים.

אחמד טיבי: אתה עבריין.

אחמד טיבי: תראה מה אתה עושה.

אחמד טיבי: החוצה.

קטי קטרין שטרית: - - - לך מותר להגיד את המילים האלה?

קטי קטרין שטרית: (חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק יוצאת מאולם המליאה.)

אחמד טיבי: הוא עבריין.

אחמד טיבי: לפי החלטת בית המשפט הוא עבריין.

אחמד טיבי: הוא עבריין.

אחמד טיבי: הוא ניסה לפרוץ לפה, לפגוע ביושב-ראש.

אחמד טיבי: (חבר הכנסת איתמר בן גביר יוצא מאולם המליאה.

אחמד טיבי: )

אחמד טיבי: נא להוציא את האנשים שהוריתי להוציא.

איתמר בן גביר: - - - פה הם יהודים, נגד העם שלך.

איתמר בן גביר: פה הם יהודים.

שלמה קרעי: גם לגביך הייתה איזה החלטה של בית משפט.

אחמד טיבי: כשאתם תוציאו אותי, אני אצא.

אורלי לוי אבקסיס: אתה בתפקיד היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: אתה - - - אתה לא יכול להגיד לחבר כנסת "עבריין".

מיכל שיר סגמן: חבריי חברי הכנסת - - -

אחמד טיבי: אני לא יכול לקבל האשמה של חברי כנסת ערבים ברצח.

אחמד טיבי: תתביישו לכם.

קריאות: - - -

יובל שטייניץ: אל תהיה יושב-ראש - - -

אחמד טיבי: תודה רבה.

יולי יואל אדלשטיין: אל תהיה יושב-ראש – תדבר - - -

מיכל שיר סגמן: את הקרקס הזה צריך להפסיק.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: מותר לי, כיושב-ראש, להביע את הדברים.

מיכל שיר סגמן: הם לא נורמליים, בחיי.

אחמד טיבי: ולהגן על אנשים.

מיכל שיר סגמן: הם לא נורמליים.

אחמד טיבי: שב.

אחמד טיבי: תירגע.

יולי יואל אדלשטיין: אתה מנצל את זה שאתה יושב-ראש.

מכלוף מיקי זוהר: אתה מנצל את הסמכות שלך.

אחמד טיבי: מיקי, שב.

אחמד טיבי: תדבר איתי כשאתה יושב.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא מכובד.

מכלוף מיקי זוהר: אתה יודע מה אתה עושה פה?

אחמד טיבי: תדבר איתי כשאתה יושב.

אחמד טיבי: שב.

מכלוף מיקי זוהר: אתה עושה פה פארסה.

אחמד טיבי: שב.

מכלוף מיקי זוהר: תתבייש.

אחמד טיבי: אני קורא אותך בקריאה ראשונה.

אחמד טיבי: שב.

אחמד טיבי: בבקשה.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: אתם, אפילו קצת בושה אין לכם – להקשיב לה, לדברים שהיא אומרת.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: קצת בושה אין לכם.

קריאות: - - -

מיכל שיר סגמן: את הקרקס הזה צריך להפסיק.

קריאות: - - -

מיכל שיר סגמן: אני מבקשת מחבריי להפסיק את הקרקס הזה.

שלמה קרעי: תתנצלי בפני הציבור על זה שזה החבר שלך, על זה - - -

אחמד טיבי: נא להוציא את חבר הכנסת קרעי.

אחמד טיבי: קריאה שלישית.

אחמד טיבי: תצא החוצה.

אחמד טיבי: נטלי, נא להוציא אותו.

אחמד טיבי: קריאה שלישית.

אחמד טיבי: נא להוציא.

שלמה קרעי: - - - בושה וחרפה.

קריאות: - - -

מיכל שיר סגמן: היום אני ממש מתביישת.

מיכל שיר סגמן: מתביישת, בחיי, לעמוד פה, בכנסת ישראל, להעביר חוק למען אחים שכולים, למען משפחות השכול.

מיכל שיר סגמן: ציבור משפחות השכול יושב בבית אחרי שנים שהוא מחכה שיתקנו את העוול ההיסטורי, ובמקום זה הוא רואה קרקס.

מיכל שיר סגמן: לרקוד על הדם, לא פחות.

קריאות: - - -

מיכל שיר סגמן: חברים, אני מציעה שכולנו נירגע ונכבד את הצעת החוק הזאת - - -

אחמד טיבי: תודה רבה, מיכל.

אחמד טיבי: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: - - -

מיכל שיר סגמן: נכבד את המשפחות השכולות, נכבד את האחים השכולים.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מיכל שיר סגמן: אין פה מחלוקת.

מיכל שיר סגמן: אפשר להתאפק.

מיכל שיר סגמן: אפשר לגלות איפוק, למען השם.

אחמד טיבי: מיכל.

אחמד טיבי: מיכל, תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מיכל שיר סגמן: תודה.

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצבעה.

אחמד טיבי: נא לשבת.

אחמד טיבי: הצבעה אלקטרונית.

אחמד טיבי: נא להכניס את אלה שהוצאתי.

אחמד טיבי: נא להכניס את המורחקים.

אחמד טיבי: הממשלה מבקשת שמית – ההצבעה תהיה שמית.

יואב קיש: אנחנו בעד.

יואב קיש: אנחנו בעד.

אחמד טיבי: ההצבעה תהיה אלקטרונית.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: נא לשבת.

אחמד טיבי: נא לקרוא למורחקים.

אחמד טיבי: נא לשבת.

אחמד טיבי: אני קראתי שלוש פעמים למורחקים.

אחמד טיבי: אני רוצה לתת לכל המורחקים להצביע, ולכן אני חוזר על ההצבעה מחדש.

אחמד טיבי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 70

אחמד טיבי: נמנעים – אין

אחמד טיבי: בעד – 72.

אחמד טיבי: יש להוסיף את הקול של איתן גינזבורג בעד, המסך שלו לא פועל.

אחמד טיבי: השרה מרב מיכאלי תומכת, נא להוסיף לפרוטוקול.

אחמד טיבי: זה עובר לוועדת העבודה והרווחה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

שלמה קרעי: טיבי, מה הצבעת?

שלמה קרעי: הקשבת לחברת הכנסת - - -

אחמד טיבי: אני מבקש להרחיק את כל אלה שהוצאתי החוצה.

אחמד טיבי: ייכנסו בהצבעה הבאה.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: בהצבעה הבאה.

אחמד טיבי: נא לצאת.

אחמד טיבי: אישרתי לכם להיכנס להצבעה.

אחמד טיבי: במיוחד זה שהתפרץ לדוכן – נא לצאת.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: נא לצאת.

אחמד טיבי: נא לצאת.

אחמד טיבי: נא לצאת.

אחמד טיבי: נא לצאת.

אחמד טיבי: נא לצאת.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: לא אישרתי לכם להישאר.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: נא לצאת.

אחמד טיבי: נא להוציא אותם.

שמחה רוטמן: הם לא מחכים לאישור שלך.

אחמד טיבי: לא ניתן לכם לפגוע בתקנון בצורה כזאת.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: למה אתם לא מוציאים אותם?

קריאות: - - -

אחמד טיבי: אתם תחזרו בהצבעה הבאה.

שלמה קרעי: מה הצבעת, טיבי?

שלמה קרעי: אתה הקשבת - - -

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: נא לצאת.

אחמד טיבי: כל מי שהוצאו, ייכנסו בהצבעה הבאה.

שמחה רוטמן: תתביישו.

שמחה רוטמן: בושה וחרפה לכנסת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

שמחה רוטמן: - - -

אחמד טיבי: בהחלט כאשר מישהו מתפרץ כדי לפגוע בסגן היושב-ראש מאחור – זה עוד לא היה.

אחמד טיבי: מה עוד שהוא מורשע על פי דין.

שמחה רוטמן: או שאתה יושב-ראש - - -

אחמד טיבי: למה אתה לא יוצא?

שמחה רוטמן: אתה לא יכול גם וגם.

אחמד טיבי: אנא ממך, תירגע בחוץ.

שמחה רוטמן: אתם נתתם לתומך טרור לנהל ישיבה על אחים שכולים.

שמחה רוטמן: זה מה שאתם עשיתם.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

אחמד טיבי: עכשיו יבקשו לעשות סלקציה לח"כים ערבים איזה דיונים לנהל.

אחמד טיבי: זה חדש.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/3786/34; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעה הבאה – הצעת חוק בתי המשפט (תיקון – צילום בבית המשפט), התשפ"ב–2022.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גינזבורג, בבקשה, אדוני.

אחמד טיבי: עשר דקות.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: רק אם אפשר שקט, אדוני, זה יעזור לי.

אחמד טיבי: אני מבקש מכם שקט.

אחמד טיבי: חבר הכנסת שטייניץ, אתה ממשיך להפריע.

אחמד טיבי: חבר הכנסת שטייניץ.

אחמד טיבי: חבר הכנסת שטייניץ, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

קריאה: - - -

אחמד טיבי: זה בדיוק מה שמפריע לך, שעשיתי ככה ביד.

איתן גינזבורג: אין מילים.

איתן גינזבורג: אין מילים.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, אני לא יכול.

איתן גינזבורג: אי-אפשר ככה.

אחמד טיבי: אמילי.

אחמד טיבי: יובל.

אחמד טיבי: יובל, למה אתם שם בכלל?

אחמד טיבי: יובל, לך תשב במקום שלך.

אחמד טיבי: יובל, חבר הכנסת שטייניץ.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: בבקשה.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כלל יסודי במשפט הפלילי הישראלי ובליבת המשטר הדמוקרטי והמודרני הוא שלכל אדם עומדת חזקת החפות.

איתן גינזבורג: אדם איננו אשם כל עוד לא הוכח אחרת.

איתן גינזבורג: תכלית אחת – אני לא יכול.

אורלי לוי אבקסיס: תחליפו את הכותרת, איתן.

איתן גינזבורג: אני לא יכול לדבר ככה.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: הכותרת - - -

איתן גינזבורג: אבל אני לא יכול לדבר ככה.

חיים כץ: החוק שלך.

איתן גינזבורג: אני מבין, אבל אני לא יכול לדבר ככה.

אחמד טיבי: נא להחליף את הכותרת.

אחמד טיבי: דן, נא להחליף את הכותרת.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: נא להמשיך.

אחמד טיבי: נא להמשיך.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

אחמד טיבי: תודה, אורלי.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני אתחיל מההתחלה, ברשותך.

אחמד טיבי: בבקשה, עשר דקות.

אחמד טיבי: אני מאפס.

איתן גינזבורג: כלל יסוד במשפט הפלילי הישראלי ובליבת המשטר הדמוקרטי והמודרני הוא כי לכל אדם עומדת חזקת החפות – אדם איננו אשם כל עוד לא הוכח אחרת.

איתן גינזבורג: תכלית הכלל היא שקודם יש להרשיע את האדם באמצעות ראיות, ולאחר מכן יורה בית המשפט על ענישתו.

איתן גינזבורג: גבולותיו של העיקרון המרכזי הזה לעיתים מיטשטשים, כשאדם נעצר מסיבות שונות, בין שמתוך חשד כלשהו לביצוע עבירה, או אפילו לצורך מעצר, כי רוצים לחקור אותו.

איתן גינזבורג: הוא מובל לדיון בבית משפט, וטרם הוגש נגדו כתב אישום, פרצופו מתועד על ידי צלמים שנמצאים באולם בית המשפט.

איתן גינזבורג: כשאדם יושב על ספסל הנאשמים, כאשר לצידו ניצבים שוטרים או אנשי מערכת הביטחון, זו סיטואציה שעליה באמת ניתן לומר תמונה אחת שווה אלף מילים.

איתן גינזבורג: חזקת החפות העומדת לזכות החשוד מתאיידת כאשר תמונתו מופצת בכלי התקשורת ויוצרת לו תדמית של עבריין.

איתן גינזבורג: הרי כשעצור יושב ולצידו שוטרים, ולעיתים הוא אפילו אזוק, הוא "ודאי" – במירכאות, כמובן – פושע שעבר על החוק.

איתן גינזבורג: זו הסיטואציה שמצטיירת בראשו של אדם שמתבונן בתמונה, כאשר בפועל נגד אותו חשוד אפילו לא הוגש כתב אישום.

איתן גינזבורג: פרסום התמונה מוביל הרבה פעמים למצב שבו גזר דינו הציבורי נחרץ עוד טרם נשמעה כל טענה משפטית באוזניו של השופט.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, אני מודה שאני מתקשה.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, אני מודה שאני מתקשה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת קטי שטרית, את מפריעה לו.

קטי קטרין שטרית: אז אנחנו נצא, ככה אנחנו נקל עליו.

איתן גינזבורג: לא, רק תהיו בשקט.

איתן גינזבורג: אני מנסה לנאום.

יואב קיש: כשיחליטו להחזיר את הח"כים שבחוץ אנחנו נחזור.

אחמד טיבי: הם יחזרו להצבעה.

קטי קטרין שטרית: אחמד, יש פה מלא שמפטפטים, אבל זה בסדר, אני כבר רגילה שמדברים עליי.

קטי קטרין שטרית: אני ישראל השנייה.

קטי קטרין שטרית: לא ישראל הרשמית – ישראל השנייה.

אחמד טיבי: אני עוד לא קראתי אותך לסדר, ישראל השנייה.

קטי קטרין שטרית: לא ישראל הרשמית – ישראל השנייה.

אחמד טיבי: לא קראתי אותך לסדר.

אחמד טיבי: את מתקרבנת סתם.

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: לא, אתה לא מבין, קרה משהו אתמול.

אחמד טיבי: אוקיי, בבקשה, תמשיך.

אורלי לוי אבקסיס: אחמד, הפעם אתה לא האשם הבלעדי.

אחמד טיבי: סוף-סוף אני לא אשם.

אחמד טיבי: אוקיי.

אחמד טיבי: קטי, את לא מאפשרת לו לדבר.

קטי קטרין שטרית: אני הולכת.

איתן גינזבורג: את הולכת וצועקת בדרך.

איתן גינזבורג: אי-אפשר לדבר ככה.

איתן גינזבורג: אני מנסה לנאום ואני לא מצליח.

קטי קטרין שטרית: תמשיך, תמשיך, הכול טוב.

איתן גינזבורג: צילומו של חשוד מגלם את המתח המתמיד שבין הזכות לשמירה על כבוד האדם לבין זכות הציבור לדעת.

איתן גינזבורג: מצד אחד, יש חובה מוסרית ודמוקרטית לשמור על הכבוד של חשוד בשעה שחירותו נשללה, אך אשמתו טרם התבררה, ובטח לא הוכחה, ולעיתים אפילו לא התגבשה אשמה לכאורה.

איתן גינזבורג: ומצד שני, כמובן, ניצבת זכות הציבור לדעת, שמגלמת אינטרס חברתי נעלה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, הצעת החוק שמונחת היום בפניכם נועדה להקטין את המתח הזה ולשמור על כבודם של חשודים על ידי תיקון שני חוקים נפרדים: 1.

איתן גינזבורג: חוק בתי המשפט; 2.

איתן גינזבורג: חוק הגנת הפרטיות.

איתן גינזבורג: ברירת המחדל בנוגע לצילום בבית משפט מעוגנת כיום בחוק בתי המשפט, ולפיו אין לצלם באולם בית משפט אלא ברשות בית המשפט.

איתן גינזבורג: על אף הכלל הזה, חשודים רבים מצולמים בעת כניסתם לאולם.

איתן גינזבורג: לרוב מכניסים את העצורים ישר לאזור שמיועד לנאשמים, ובמשך זמן המתנתם לכניסת השופט הם נשמרים על ידי שוטרים.

איתן גינזבורג: ובינתיים, ולא אחת, ואפילו פעמים רבות, בסופו של תהליך, חשודים אלו משוחררים ולא מוגש נגדם אפילו כתב אישום.

איתן גינזבורג: אבל תמונתם – חברת הכנסת בראשי – תמונתם מתוך אולם בית המשפט, על ספסל הנאשמים, מתועדת לעד, וביתר שאת בתקופה הדיגיטלית שבה הכול מתועד, והתמונה נשמרת וניתנת לאיתור בקלות.

איתן גינזבורג: בכך, חברי הכנסת, יש כדי להכתים את שמם של אזרחים חפים מפשע, שלא בצדק.

איתן גינזבורג: מסקירה בין-לאומית מקיפה שערכה הלשכה המשפטית של הכנסת לקראת הכנת הצעת חוק זו עולה כי בכמה מדינות מערביות חלות מגבלות על צילום חשודים ועצורים.

איתן גינזבורג: באנגליה חל איסור לצלם כל צד להליך הפלילי, לרבות חשודים, שופטים, עדים וכדו', בתוך אולם בית המשפט, בבניין בית המשפט, ובשטחים שצמודים לבניין בית המשפט, וניתן למנוע פרסום תמונה של חשוד בביצוע עבירה פלילית כשיש סיכון שהדבר יוביל להטיה במשפט פלילי שמנוהל נגדו.

איתן גינזבורג: בגרמניה קובע הדין כי פרסום תמונת חשוד, בין שבבית המשפט ובין שבדרכו לשם, תותר אך ורק כשהפרסום משרת אינטרסים של ביטחון הציבור.

איתן גינזבורג: בפינלנד, ההסדרה מעוגנת בחקיקה ובנהלים מכוח רגולציה עצמית מטעם גופי התקשורת, ולפיהם, תמונות של חשודים יפורסמו בתוספת צנזור על פניהם, כל עוד לא הוגש נגדם כתב אישום.

איתן גינזבורג: כמו כן, הפרסום נעשה במשנה זהירות ובהינתן הסכמה של המצולם או בלעדיה, כשקיימת חשיבות חברתית משמעותית בפרסום.

איתן גינזבורג: בצרפת, לפי קוד הפרוצדורה הפלילית, יש לעשות שימוש באמצעים סבירים כדי למנוע צילום של מי שנאזק כדי להבטיח את כבודו, את זכותו לפרטיות ואת זכותו לעשות שימוש חופשי בדמותו ובתדמיתו, זאת לצד ברירת מחדל שקובעת שאין לצלם אדם בכלא, בתחנת משטרה או במקומות דומים אלא באישור שופט.

איתן גינזבורג: בקנדה, ההסדרה המשפטית אוסרת לפרסם צילומים של חשודים במהלך דיונים, אלא אם ניתנה לכך הסכמה של הצדדים ושל השופט שדן בתיק.

איתן גינזבורג: לאור כל זאת, הצעת החוק שהגשנו, חברי הכנסת מסיעות שונות – חבר הכנסת קיש.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קיש.

איתן גינזבורג: ענבר, טייבי, זה סופר-סופר-מפריע לי.

איתן גינזבורג: דנית, זה ממש מפריע לי.

איתן גינזבורג: הצעת החוק שהגשנו, חברי כנסת מסיעות שונות – אופוזיציה וקואליציה – באה לדייק את ברירת המחדל בישראל ולקבוע כי ייאסר כל צילום של חשוד שטרם הוגש נגדו כתב אישום, בין שבאולם בית המשפט ובין שבשטחי בית המשפט.

איתן גינזבורג: אישור לצילום הזה יינתן רק במקרים חריגים ומסיבות מיוחדות ומנומקות של בית המשפט.

איתן גינזבורג: בנוסף, אם מצא בית המשפט טעם מיוחד לצילום החשוד, עליו לנמק זאת בהחלטה שלו ולוודא שהחשוד לא יתועד כשהוא אזוק.

איתן גינזבורג: החוק יוסיף סעיף משלים שאוסר על פרסום צילומו של חשוד כשהצילום בוצע ללא קבלת היתר מראש מבית המשפט, ויקבע כי יש לראות בעצם פרסומו כפגיעה בפרטיות לפי חוק הגנת הפרטיות.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אני מאמין בלב שלם כי בשעה שנשללת חירותו של אדם, אסור שיילקח גם כבודו.

איתן גינזבורג: גם לחשודים בעבירות חמורות עומדת חזקת החפות, ובתוכה חזקת חפות ציבורית ותודעתית, וגם עליהן יש להגן.

איתן גינזבורג: זכות הציבור לדעת היא חשובה מאוד, אך היא לא מוחלטת, ולעיתים גם נסוגה מפני כבוד האדם ופרטיותו, ואין בה משום הצדקה לרמיסה והשפלה של אדם לעד.

איתן גינזבורג: כאמור, להצעת החוק יש תמיכה נרחבת כמעט מכל סיעות הבית הזה, ואני מודה לשותפיי מהאופוזיציה ומהקואליציה שחתמו עליה יחד איתי, ובהם חברי הכנסת יריב לוין, אפרת רייטן מרום, צבי האוזר, משה ארבל, מירב בן ארי, קרן ברק, שמחה רוטמן, בועז טופורובסקי, ענבר בזק וגבי לסקי שהצטרפה.

איתן גינזבורג: אני מבקש מכם, חברי הכנסת, להצביע בעד הצעת החוק בקריאה המוקדמת, להעביר את הצעת החוק לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט, ולסיים את ההצבעה עליה בכל הקריאות עוד בכנס הקרוב בגלל התמיכה המסיבית שיש לו.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יובל שטייניץ: יישר כוח.

אחמד טיבי: השר חילי טרופר, בבקשה.

אחמד טיבי: ישיב בשם הממשלה חילי, בבקשה.

אחמד טיבי: הוא מאתגר אותך.

חילי טרופר: אדוני יושב-ראש הישיבה - -

חילי טרופר: - - -

חילי טרופר: כן, ראיתי, ראיתי.

חילי טרופר: - - כנסת נכבדה, במסגרת הצעת החוק מוצע לקבוע כי בית המשפט לא יתיר צילום של חשוד שטרם הוגש נגדו כתב אישום באולם בית המשפט או בשטח בית המשפט, אלא במקרים חריגים ומטעמים מיוחדים שיירשמו.

חילי טרופר: לחשוד עומדת חזקת החפות, וצילומו בנסיבות אלה פוגעות בכבודו.

חילי טרופר: בנוסף, מוצע לקבוע כי אם התיר בית המשפט צילום של חשוד, ינקוט בית המשפט את כל האמצעים הסבירים העומדים לרשותו כדי למנוע מהחשוד להיות מושא לצילום כאשר הוא כבול באזיקים.

חילי טרופר: עוד מוצע לקבוע שלא יפרסם אדם צילום של חשוד בלא קבלת היתר מראש מבית המשפט ושפרסום של צילום ללא היתר יהווה פגיעה בפרטיות לפי חוק הגנת הפרטיות, התשמ"א-1981.

חילי טרופר: אכן, צילום חשוד הנמצא באולם בית המשפט במסגרת דיוני הארכות מעצר לצורכי חקירה בעניינו, מעורר רגישות מיוחדת.

חילי טרופר: בפרסום תמונתו של חשוד המוחזק במעצר לצורכי חקירה, טמונה פגיעה בכבודו.

חילי טרופר: הפגיעה בכבוד של חשוד כאמור באה לידי ביטוי במצב הפיזי והנפשי שבו שרוי אדם שנודע לו על מעצרו באופן בלתי צפוי לרבות המעבר החד מחיי שגרה למציאות שונה שבה הוא נתון בתנאי מעצר.

חילי טרופר: בנסיבות אלה מוצע להתוות את שיקול דעת בית המשפט ולהנחותו בעת קבלת החלטה בעניין זה, ולא לקבוע טעמים חריגים בלבד.

חילי טרופר: במסגרת טיוטת תזכיר חוק ממשלתי שגובשה בשנת 2018, הוצע לקבוע שבית המשפט יתיר צילום או פרסום של חשוד המוחזק במעצר אם בית המשפט ראה כי יש עניין ציבורי של ממש בצילום או בפרסומו, וכן אם בית המשפט שוכנע כי יש להעדיף את העניין הציבורי כאמור על פני הנזק שעלול להיגרם לאותו אדם בשל הפגיעה בכבודו.

חילי טרופר: הצעת החוק הממשלתית קובעת הסדר אשר מבנה באופן ברור את שיקול הדעת השיפוטי בבקשות לצילום ולתיעוד.

חילי טרופר: לפיכך, החליטה ועדת השרים שנוסח הצעת החוק הפרטית יותאם לעקרונות שהופיעו בהצעת החוק הממשלתית.

חילי טרופר: בכפוף לאמור ובכפוף לכך שהמשך הליכי החקיקה ייעשו בהסכמת משרד המשפטים, הממשלה תומכת בהצעת החוק.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: איתן, אתה רוצה – איפה איתן?

אחמד טיבי: אתה רוצה לעלות עוד פעם?

איתן גינזבורג: אפשר להצביע.

אחמד טיבי: הצבעה.

אחמד טיבי: בבקשה.

אחמד טיבי: רבותיי, אפשר להכניס את המורחקים.

אחמד טיבי: שמית, שמית.

אחמד טיבי: הצבעה שמית.

יובל שטייניץ: למה שמית, אם כולם בעד?

איתן גינזבורג: אז תמשוך.

אחמד טיבי: נא לקרוא – תמשוך.

יובל שטייניץ: מה למשוך?

איתן גינזבורג: את השמית.

יובל שטייניץ: אני מושך את השמית.

קריאה: תמשוך את זה כבר.

איתן גינזבורג: הוא חתום עליה - - -

אחמד טיבי: אני מבקש לקרוא – קיש, תקרא למורחקים.

יואב קיש: נא להכניס את כל הח"כים כדי שיוכלו להצביע.

אחמד טיבי: תכניס את כל – סדרנים, נא להכניס את המורחקים, לא את כל הח"כים.

אחמד טיבי: מי שרוצה – ייכנס.

אחמד טיבי: מי שלא רוצה, לא ייכנס.

אחמד טיבי: זה לא התפקיד שלנו.

יואב קיש: שהמורחקים ייכנסו.

אחמד טיבי: נא להתחיל בהקראת השמות.

אחמד טיבי: הצבעה שמית, יש זמן להכניס את כולם.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – בעד אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – אינה נוכחת חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – בעד סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – בעד יוסף טייב – בעד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד מתן כהנא – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – אינו נוכח בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – בעד חוה אתי עטייה –

דן מרזוק: אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – אינו משתתף בהצבעה גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – בעד מוסי רז – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

אחמד טיבי: סיבוב שני, עוד פעם להקריא את שמות אלה שלא הצביעו, בבקשה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – אינה נוכחת חיים ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – לא משתתפת צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – בעד משה טור פז – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – בעד אלי כהן – אינו נוכח מתן כהנא – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח ישראל כץ – בעד יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – אינו נכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת מרב מיכאלי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח יבגני סובה – בעד אופיר סופר – בעד עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח אביר קארה - בעד אלכס קושניר - אינו נוכח שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת מוסי רז – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – בעד קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת רם שפע – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

אחמד טיבי: יש חברי כנסת שלא הצביעו ומבקשים להצביע?

אחמד טיבי: סילמן, ביתן, מאי גולן – שלושה; עלי סלאלחה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) עידית סילמן – בעד ענבר בזק – בעד מאי גולן – בעד דוד ביטן – בעד עלי סלאלחה – בעד

אחמד טיבי: יש מישהו במליאה שלא הצביע ורוצה להצביע?

אחמד טיבי: תמה ההצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: אחמד, רק לפרוטוקול, כי לא הספקתי.

אחמד טיבי: נוסיף, בזמן ההכרזה אני אוסיף אותך.

אחמד טיבי: ובכן, תוצאות: בעד – 67 ח"כים, נגד – אין.

אחמד טיבי: חברת הכנסת אורלי לוי, אני מוסיף אותך לפרוטוקול כבעד.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הצעת החוק עוברת להמשך דיון בוועדת חוקה.

אחמד טיבי: איפה גינזבורג?

קריאה: - - -

אחמד טיבי: איך?

אחמד טיבי: אז היא עוברת לוועדת כנסת להכרעה.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/3780/24; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: ובכן, הצעת חוק סיוע לצעירים חסרי עורף משפחתי – חברות הכנסת מירב בן ארי ונירה שפק, חמש-חמש.

אחמד טיבי: בבקשה, חמש דקות.

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב בראש.

מירב בן ארי: אדוני השר, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, לפני שאציג בפניכם את הצעת החוק החשובה לסיוע לצעירים חסרי עורף, אני רוצה קודם כול להגיד תודה רבה לחברתי חברת הכנסת, שרת האנרגיה קארין אלהרר, שמגיעות לה כל הזכויות על החוק הזה.

מירב בן ארי: ביחד איתה בכנסת העשרים היא זו שכתבה, אני זו שמובילה, ואני יודעת שהיא צופה בי עכשיו – אז אני רוצה להגיד לך לפני הכול תודה רבה על מה שעשית למען צעירים חסרי עורף.

מירב בן ארי: הצעת החוק, המטרה שלה לאפשר לצעירים חסרי עורף סל שירותים.

אורלי לוי אבקסיס: תחליפו את הכותרת.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: תחליפו את הכותרת, בבקשה.

אחמד טיבי: נא להחליף את הכותרת בהצעה של חברת הכנסת בן ארי.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: ההצעה הזאת מאפשרת לצעירים חסרי עורף לקבל סל שירותים דינמי לכל צעיר שיתאים לצרכים שלו.

אחמד טיבי: דקה, מירב.

אחמד טיבי: צעירים חסרי עורף.

אחמד טיבי: אני אוסיף לך את הזמן.

אחמד טיבי: אני מאפס מההתחלה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: הצעת החוק נותנת לאותם צעירים סל של זכויות שמגיע להם.

מירב בן ארי: הייתה לי הזכות בכנסת העשרים להיות יו"ר ועדת המשנה לצעירים חסרי עורף.

מירב בן ארי: בזכות הוועדה ובזכות 20 מיליון שקל תקציב מיוחד הצלחנו להקים שלטרים, הוסטלים, קורות גג, סיוע בשכר דירה, מסגרות לצעירים, לצעירות, מסגרות לקהילה הלהט"בית, אבל עם הכסף ועם הוועדה זה לא מספיק, והדרך האמיתית היום היא פשוט לעגן את הזכויות שלהם בחקיקה.

מירב בן ארי: יצא לי במשך הרבה שנים מחיי לפגוש צעירים חסרי עורף.

מירב בן ארי: מי שרואה צעיר כזה לא מבין שהוא באמת חסר בית, כי הוא בדרך כלל נראה טוב, יש לו טלפון, יש לו תעודת זהות.

מירב בן ארי: כשאנחנו חושבים על חסר עורף אנחנו חושבים ישר על דר רחוב, אבל זה לא תמיד כך.

מירב בן ארי: לפעמים הם נראים כמונו.

מירב בן ארי: איך אמרה לי בת שירות לאומי?

מירב בן ארי: תשמע, בצלאל, אני מדברת על צעירים חסרי עורף.

מירב בן ארי: כשפגשתי בת שירות לאומי, היא סיפרה לי שלפעמים בשישי-שבת היא פותחת אוהל, כי לא היו אז דירות.

מירב בן ארי: היום ברוך השם דירות יש להם, גם בסוף שבוע, אבל אמרתי לרם, כי הוא מקשיב כל כך יפה, שצעירים חסרי בית לא ממש יודעים שהם חסרי בית, כי הם נראים ממש טוב – הם נראים ממש כמונו, הם לבושים יפה, יש להם טלפון, הם מסתובבים.

מירב בן ארי: אבל כשאתה חסר עורף אין לך משפחה ואין מי שיתמוך בך, ואני שמחה שהחוק הזה, שאני יודעת שתצביעו בעד – גם חברת הכנסת אורלי לוי יש לה חוק דומה, נירה שפק, חברתי, שתדבר מייד אחריי, גם חברת הכנסת נעמה לזימי – אני בטוחה שהבית הזה, קואליציה ואופוזיציה, יתאחדו יחד כדי לתת זכויות לאותם צעירים שאם רק נשקיע בהם טיפה, הם יחזירו לנו כל כך הרבה בחזרה.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד דבר אחרון לפני שאומר תודה.

מירב בן ארי: הצעירים האלה, אנחנו חייבים להם את כל ההזדמנות.

יעקב מרגי: מירב, שכנעת אותנו.

מירב בן ארי: שתדע, מרגי, טוב שפנית אליי, כי אני יודעת ששכנעתי אותך, אבל אתה יודע, הדבר המדהים הוא שבארבע השנים שהייתי איתך פה, באמת הצלחנו לשנות להרבה צעירים את העולם, הפכנו להם, והיום אתה רואה אותם בצבא ובאקדמיה ובתעסוקה.

מירב בן ארי: זו השקעה קטנה שפשוט, איך אומרים: כל המציל נפש אחת כאילו הציל עולם מלא.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות לנירה שפק, נירה היקרה.

מירב בן ארי: בזכות שיתוף הפעולה של שתינו ביחד אני בטוחה שנוביל את החוק הזה לקריאה שנייה ושלישית, נאחד כוחות.

מירב בן ארי: מגיעה לך כל הזכות גם לעמוד כאן ולהציג את החוק, ולכן אני קוראת לך כמובן לבוא.

מירב בן ארי: תודה רבה לקארין אלהרר ותודה רבה מיוחדת לשר הרווחה מאיר כהן, שכל נפשו וליבו בנושא של צעירים חסרי עורף.

מירב בן ארי: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה, חברת הכנסת בן ארי.

אחמד טיבי: אני מבקש מחברת הכנסת שפק.

אחמד טיבי: נירה, בבקשה, גם חמש דקות.

נירה שפק: היום באמת זה יום מיוחד.

נירה שפק: כמו שאמרתי בהצעת החוק הראשונה שעברה היום, הצעת החוק שדיברתי בה על קידום נשים, זה בא מחוויה אישית וממה שאני עברתי.

נירה שפק: באתי איתה מהבית, מה שנקרא.

נירה שפק: גם הצעת החוק הזו היא משהו שבאתי איתו מהבית.

נירה שפק: יושבים פה במליאה שני אנשים שתרמו לזה שהחלטתי לקדם את הצעת החוק הזו.

נירה שפק: לא ידעתי לאיזו הצעת חוק אני הולכת, וחיפשתי, וראיתי שהשרה קארין אלהרר ניסתה להעביר את זה בכנסות קודמות.

נירה שפק: ומצאתי את החוק ואמרתי: בואו נעבוד עליו.

נירה שפק: אבל אני אספר לכם לא על החוק, כי מירב באמת סיפרה על החוק.

נירה שפק: אני רוצה לספר על הנגיעות שהביאו אותי להבין.

נירה שפק: אז פעם פעם, לפני המון שנים, נסעתי בג'יפים בעולם, ובנסיעות הג'יפים בעולם הייתה לי מדריכה אחת כזאת קפיצית.

נירה שפק: קראו לה מירב בן ארי.

נירה שפק: נסענו בכל מיני מקומות.

נירה שפק: פעם מירב באה אלינו, אל חבורת הנשים האלה שיכולות לטייל בעולם בג'יפים, ואמרה לנו: תקשיבו טוב – באה ואספה אותנו ואמרה: יש לי פרויקט שאני עושה.

נירה שפק: אני הקמתי עמותה לטיפול בצעירים חסרי עורף משפחתי.

נירה שפק: אני רוצה שבעמותה שלי יהיו טייסים ויהיו קצינים, ומי שיודעת לנסוע בעולם, לא יקרה לה כלום אם תיקח את הג'יפ שלה, שתיים בג'יפ, שלושה ילדים מאחור, ובחגים תעשו להם טיולים.

נירה שפק: זוכרת, מירב?

נירה שפק: ואז מצאתי את עצמי עם חברתי חני שביט יושבת בג'יפ, מכינה כל מיני חטיפים לילדים, ומירב הייתה מכינה לנו מסלולים, והיינו מטיילים איתם בארץ ומספרים להם – פעם יער בן שמן, ירושלים, מלמדים אותם קצת אהבת ארץ ישראל, מורשת, וזאת הייתה אחת החשיפות שלי.

נירה שפק: אז תודה, מירב.

נירה שפק: והייתה לי עוד חשיפה.

נירה שפק: שורה מאחוריי יושב אלון שוסטר, ידידי.

נירה שפק: אלון שוסטר בא ואמר לי: תקשיבי, נירה, יש לנו משימה בחיים.

נירה שפק: הוא היה ראש המועצה שלי.

נירה שפק: באתי לדבר איתו על איזה נושא, ואז הוא אומר לי: אוקיי, סיימת לדבר, תושבת המועצה שלי?

נירה שפק: עכשיו אני רוצה לדבר.

נירה שפק: תקשיבי, יש לך כוחות, לך ולבעלך.

נירה שפק: יש לנו נוער שסיים צבא, נוער חסר עורף משפחתי.

נירה שפק: הם היו חיילים וחיילות בודדים.

נירה שפק: בגיל 21, 22 הם משתחררים ואין מי שמטפל בהם.

נירה שפק: אז אני רואה שיש לך הרבה אנרגיה, את וזוהר בעלך – תצטרפו לעמותת "מצמצמים רווחים" ותאספו נוער.

נירה שפק: וככה אימצנו, כל שנתיים מחליפים את הצעיר ואת הצעירה, וככה במשך שנים.

נירה שפק: העמותה הזאת – שאני חייבת הגיד שהקים אותה בני גנץ, נכון, אלון?

נירה שפק: ודורון אלמוג – היינו נפגשים פעם בכמה שבועות, מתכנסים כל ההורים המאמצים ודנים בסוגיות ועוזרים אחד לשני.

נירה שפק: אז פה יושבים שניים שככה הטביעו בי, היו שותפים לדבר הזה, ועם הילדים האלה אני עד היום.

נירה שפק: ולכן החוק הזה הוא כל כך חשוב.

נירה שפק: אנחנו מכירים אותם ואנחנו רואים איזה נפלאות יכול לעשות כשמישהו מאמין בך.

נירה שפק: כל ילד צריך מישהו שיאמין בו.

נירה שפק: כל ילדה צריכה מישהו שיאמין בה, ואם רק נגיד להם "אתם יכולים", השמיים הם הגבול.

נירה שפק: אז אני מבקשת מכל מי שיושב כאן, ולא משנה קואליציה או אופוזיציה, להיכנס לג'יפ של מירב, להיכנס למשפחות ולצמצם רווחים עם אלון שוסטר, להצטרף אליי ולכל יוזמי החוק הזה וליצור עתיד ותנאים לצעירים וצעירות חסרי עורף משפחתי.

נירה שפק: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה, חברת הכנסת שפק.

אחמד טיבי: [הצעת חוק פ/1840/24; נספחות.

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: עכשיו חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.

אחמד טיבי: זה יהיה שלוש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, כבוד היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לספר לכם משהו על גלגולו של חוק.

אורלי לוי אבקסיס: את הצעת החוק הזו, בנגזרת הראשונה שלו, כתבנו עוד בכנסת השמונה-עשרה, והיא אחת מהראשונות שכתבתי והגשתי כחברת כנסת.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא סוד – וזה גם בנאום הבכורה – שאלו בעצם הנושאים שבגינם נכנסתי בכלל לחיים הפוליטיים; אלה המראות שחוויתי כשהייתי ילדה במקומות ובסיטואציות שבהם ראית ילדים עם פוטנציאל מדהים שחווים אירועים מאוד קשים בבית, שאמור להיות להם המגן והמקום הבטוח, והפך להיות, בעצם, הסכנה היום-יומית.

אורלי לוי אבקסיס: ולא בכדי, כשאנחנו מדברים על חסרי עורף משפחתי, אלה אותם ילדים שהמדינה מגיעה לבית המשפט ואומרת: הבית מהווה סכנה, ולכן חשוב להוציא אותם.

אורלי לוי אבקסיס: בעצם, מה המדינה אומרת?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לוקחים את המקום של ההורים, אנחנו האפוטרופסות, ועכשיו אנחנו אלו שדואגים להם.

אורלי לוי אבקסיס: אממה?

אורלי לוי אבקסיס: בהסדר הזה, שבו המדינה משלמת בין 10,000 ל-17,000 שקל בחודש, היא שוכחת דבר אחד: ביום שבו הילדים מגיעים לגיל 18, אדוני היושב בראש, מה קורה איתם?

אורלי לוי אבקסיס: האם פתאום המשפחה שלהם לא מהווה להם סכנה?

אורלי לוי אבקסיס: האם פתאום הבית, שאנחנו כמדינה פנינו לבית משפט, שירותי הרווחה, ואמרו שהבית מסוכן להם – פתאום בגיל 18 הם נשלחים לסכנה, לתופת?

אורלי לוי אבקסיס: מה קורה בגיל 18?

אורלי לוי אבקסיס: ילד הוא עצמאי?

אורלי לוי אבקסיס: הוא יכול לכלכל את עצמו?

אורלי לוי אבקסיס: להשיג לעצמו קורת גג?

אורלי לוי אבקסיס: לדאוג לעצמו לעבודה?

אורלי לוי אבקסיס: כמובן שלא.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להסביר שהצעת החוק הזאת עברה גלגולים, והצלחנו, בעצם, לשנות גם את התפיסה של משרד הרווחה וגם את הפעולה.

אורלי לוי אבקסיס: השר מאיר כהן יושב פה – העלינו נשכחות על החוק שאז הגשתי, עוד כשכחלון היה שר הרווחה, והוא פנה אליך ואמר לך: מאיר, לא הספקתי כשר רווחה, בוא ונעשה את זה.

אורלי לוי אבקסיס: זה חוק חשוב מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: אז, אומנם כחקיקה ראשית לא היה בזה צורך, כי התחילה תוכנית יתד וכדו', ואמרתם: בואו נראה איך זה יקרה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להזכיר שחלק מהדברים באמת קיבלו מענה, אבל חלק גדול מאוד עדיין לא, וצריך להרחיב ולראות איך אנחנו מסייעים.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק נכתבה לאחר ביקור בדירת בוגרים, היחידה בארץ, שהייתה בראשון לציון, שגם היא הייתה פעולה של עמותת ילדים בסיכוי, ולא של המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת את ירון בראון, שלקח אותי לראות את אותם ילדים בני 18, שלמזלם הרב, כשהם הגיעו לגיל הזה – מעטים מהם, ככה, לוקטו והושמו בדירה שדאגה לכל המחסורים שלהם, ביחד עם עובדים סוציאליים, הדרכה וליווי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זו הייתה רק אותה דירה קטנה עם לא מספיק מקומות.

אורלי לוי אבקסיס: כשהתחלנו לכתוב את החוק, אני נפגשתי עם ילד בן קצת יותר מ-18 בתקופה הזאת, והוא סיפר לי שיום לאחר מסיבת הסיום שלו בפנימייה – כשהוא מסיים את הלימודים – הוא פרץ למחסן.

אורלי לוי אבקסיס: הוא אמר לי: אורלי, את צריכה להבין.

אורלי לוי אבקסיס: אני פרצתי למחסן, ולא היה לי מושג מה יש בו.

אורלי לוי אבקסיס: לא רציתי לגנוב משם משהו.

אורלי לוי אבקסיס: רציתי קורת גג.

אורלי לוי אבקסיס: רציתי מנה חמה.

אורלי לוי אבקסיס: את המנה החמה ואת קורת הגג האלה הוא קיבל בסוף – איפה?

אורלי לוי אבקסיס: בבית המעצר, כי לא הייתה חלופה אחרת, ולחזור הביתה זו לא הייתה אופציה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אדוני היושב בראש, ראוי וכדאי להזכיר את מי שהיו שותפים שלי להצעת החוק המקורית שעברה היום – אני רואה: גם למירב, גם לנעמה וגם לאחרים, וביחד אנחנו מקדמים אותה הפעם להצעת חוק כתובה, כי, מאיר, כמו שאמרנו: אומנם זה נכנס בתוכניות, אבל יש עדיין כל מיני חורים שלא קיבלו את המענה.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק שאותה קידמנו ושאותה הכנסנו לתוכניות של משרד הרווחה – הצטרפו אליי דאז כל הרשימה של הח"כים שלא נמצאים בכנסת היום, אבל ראוי להזכיר אותם.

אורלי לוי אבקסיס: אז כמובן שהיוזמת הראשונה היא אנוכי, ומייד אחריי שלי יחימוביץ', זבולון אורלב, רוחמה אברהם בלילה, דני דנון, דודו רותם, אילן גילאון היקר, אלכס מילר, ליה שם טוב ודוד אזולאי - - -

אחמד טיבי: תודה רבה.

אורלי לוי אבקסיס: כל אותם שמות כבר לא פה בכנסת, אבל מה שזרענו וקידמנו בתוכניות – אני מקווה מאוד שגם נרחיב אותם הלאה.

אורלי לוי אבקסיס: נעמה, יש לי עוד מלא חוקים.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נעשה, נמשיך עם זה הלאה, כי בסוף - -

אחמד טיבי: תודה רבה, חברת הכנסת אורלי לוי.

אורלי לוי אבקסיס: - - אנחנו מצליחים לעשות דברים טובים.

אורלי לוי אבקסיס: [הצעת חוק פ/3638/24; נספחות.

אורלי לוי אבקסיס: ]

אחמד טיבי: בבקשה, חברת הכנסת נעמה לזימי.

אחמד טיבי: יהיו גם לך שלוש דקות.

אחמד טיבי: תוספת עשר שניות לנעמה.

נעמה לזימי: - - -

אחמד טיבי: אני אברר.

אחמד טיבי: בינתיים שמתי לך שלוש.

אחמד טיבי: אני אעשה איפוס.

אחמד טיבי: עכשיו תתחילי.

נעמה לזימי: תודה.

נעמה לזימי: יו"ר הישיבה, כנסת נכבדה - - -

אלון שוסטר: - - -

נעמה לזימי: לא שומעים?

נעמה לזימי: אוקיי.

נעמה לזימי: אני רוצה להגיד שהחוק הזה - - -

אחמד טיבי: יש לך רק שלוש דקות.

אחמד טיבי: אי-אפשר לחלק.

אחמד טיבי: את - - -

נעמה לזימי: בסדר, אין בעיה.

נעמה לזימי: אז אני אפנה אליך ואגיד כבר פה, כבוד שר הרווחה מאיר כהן, החוק הזה הוא חוק חשוב, כי במהות שלו הוא מחזיר את אחריות המדינה לאזרחים שלה.

נעמה לזימי: הוא חוק שמגדיר את המקום הזה של איך המדינה תופסת את האזרח ואת הצעיר הזה.

נעמה לזימי: אני אתחיל בעדות.

נעמה לזימי: מ', צעיר בן 23, הגיע לעבוד בזנות אחרי שנקלע לחובות קשים בתקופת הקורונה.

נעמה לזימי: פגשתי אותו במרכז לצעירים על רצף הזנות והניצול המיני, ואחרי שיחה איתו גיליתי בחור חכם, טוב לב וקסום שנכנס לי עמוק ללב.

נעמה לזימי: החוכמה והכמיהה שלו לחיים טובים יותר שבו אותי.

נעמה לזימי: למ' אין בית לחזור אליו ואין לו עורף משפחתי.

נעמה לזימי: יחד עם שותפי וחברי חבר הכנסת רם שפע, שגם הוא פה, הגשנו את הצעת החוק הזו ליצירת רשת ביטחון והכרה בצעירות וצעירים בני 18–25, אותם חסרי וחסרות עורף משפחתי.

נעמה לזימי: בעזרת החוק יהיה ניתן להאריך את הצרכים שלהם, כמו הצרכים של מ' ועוד אלפי צעירות וצעירים שהגיעו לגיל 18 ועזבו את המסגרות והפנימיות שהתחנכו בהם כדי לייצר מענים עוטפים ומתאימים עבורם – את מה שהמדינה יכולה להעניק בהיעדר המשפחה.

נעמה לזימי: כשצעירים חסרי עורף משפחתי מגיעים לגיל 18, הם עוזבים את המסגרת החינוכית שבה גדלו – פנימייה, הוסטל או כפר נוער – ובהיעדר מקום מגורים, הכוונה וליווי נגרם להם נזק, וחלקם נמצאים בסיכון אמיתי לשלומם.

נעמה לזימי: חלקם נאלצים לגור במקומות מפוקפקים או ברחוב, וחלקם אף נאלצים לעבוד בזנות כדי לקיים את עצמם ולשרוד בלי אופק לחיים אחרים – כל זה רק כי לא היו להם מעטפת והזדמנות לממש, לחלום ולהגשים.

נעמה לזימי: מדינת ישראל לא יכולה להפקיר את צעיריה.

נעמה לזימי: חוסנה של אומה נמדד בדיוק במקומות הללו.

נעמה לזימי: אני אדלג ואגיע רק לתודות.

נעמה לזימי: אני מודה לשותפות לדרך על המקצועיות, השותפות, ועל כך שראו ורואות את הצעירים והצעירות האלו: לשר הרווחה חבר הכנסת מאיר כהן, שמוביל תהליך מקיף וחיוני במשרד הרווחה; לשותפות, חברות הכנסת מירב בן ארי ונירה שפק, על העבודה המדהימה שלהן בנושא.

נעמה לזימי: וכמובן, לארגונים והגופים המסייעים היום לאותם צעירים וצעירות: עו"ד שירן רייכנברג וענבר דרויאן מהקליניקה לזכויות נוער וצעירים במצבי סיכון באוניברסיטה העברית; לאבי אלבז היקר – מנכ"ל הפורום הציבורי כפני הנוער ופנימיות הרווחה והאומנה; לעדנה גלובוצקי ועמותת ילדים בסיכוי שאותם פגשתי; אירית זלכה מעמותת מקום; וכמובן לחברי היקר רם שפע וצוות הלשכה שלי.

נעמה לזימי: תודה רבה.

נעמה לזימי: נעשה ונצליח.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: מכובדי השר, השר כהן, שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, אני רוצה להזכיר לכולנו - - -

אחמד טיבי: נא להרגיע.

אחמד טיבי: יש משהו - - -

מאיר כהן: לא.

אחמד טיבי: יש חתונה בחוץ?

מאיר כהן: אני רוצה רק להזכיר לכולנו, אדוני היושב-ראש, שככל שאנחנו נוברים בערים בקונפליקט – ערים ברחבי העולם שיש בהן קונפליקט על רקע כזה או אחר – מסתבר שהפלטפורמה הטובה ביותר שעליה כן יש אחדות היא הפלטפורמה של הרווחה ושל הבריאות.

אחמד טיבי: רווחה.

אחמד טיבי: מאה אחוז.

מאיר כהן: שם זה ממש הופך להיות לגשר, ואחרי הסערות הגדולות היום אני שמח שיש משהו שאנחנו – עליו באמת יש גשר בלי ויכוחים ועם הסכמות, ואני שמח על כך.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

מאיר כהן: הצעת החוק הזו מבקשת לייצר מנגנון תמיכה חשוב.

מאיר כהן: כל מה שאמרתם, חבריי – אתם צודקים, ועוד איך אתם צודקים.

מאיר כהן: ליווי עבור צעירים חסרי עורף משפחתי – ההצעה מגדירה – כן.

מאיר כהן: לא הבנתי.

קריאה: זה בסדר, זה בסדר.

קריאה: הוא יודע.

מאיר כהן: לא, לא, אני – ההצעה מגדירה צעיר חסר עורף וצעירה חסרת עורף משפחתי כצעירים שאין להם סביבה משפחתית תומכת, או שהם מנותקים מהמשפחה שלהם.

מאיר כהן: אלה צעירים שלעיתים אין להם קורת גג.

מאיר כהן: לפי ההערכות שלנו יש עשרות אלפי צעירים כאלה.

מאיר כהן: חוכמתנו, האחריות שלנו היא להגיע לאזרחים האלה, לצעירים האלה, כי כל צעיר שאנחנו תומכים בו ונותנים לו מעטפת – אנחנו משנים את חייו.

מאיר כהן: אין הרבה קונצים.

מאיר כהן: נגעת, עזרת – אתה רואה את התוצאות.

אורלי לוי אבקסיס: שינית לו את המסלול.

מאיר כהן: עכשיו, בכל שנה, לצערי, מצטרפים עוד אלפי צעירים למעגלים האלה של להיות צעיר וצעירה חסרי עורף משפחתי.

מאיר כהן: הם יוכלו בעקבות העזרה הזאת להשתלב בקהילה, לחיות ובאמת לייצר חיים פרודוקטיביים, כיאה לצעירים שרובם הגדול נתנו את חלקם ואת חובתם למדינת ישראל.

מאיר כהן: אז אני מבקש - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - -

יואב קיש: שכנעת.

מאיר כהן: אני מבקש לתמוך בהצעת החוק הזאת ולהעביר אותה בטרומית.

מאיר כהן: חשוב לציין את כל האנשים ולהגיד תודה: מירב, קארין ואורלי – כן, לפני חמש שנים, ויכוחים גדולים – ולזימי, שעלתה לכאן.

מאיר כהן: תודה רבה שהזכרת את אילן גילאון.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חשוב שברגעים האלה נזכיר אנשים טובים שלא איתנו.

יואב קיש: זכרו לברכה.

מאיר כהן: זיכרונו לברכה.

מאיר כהן: נירה שפק, תודה רבה, יקירתי.

מאיר כהן: נעמה – אמרתי; כל מי שתומך, ורם שפע – זאת הצעה ראויה.

מאיר כהן: תודה רבה לכם על ההצעה.

מאיר כהן: אנחנו נתמוך בה בקריאה טרומית, ונמשיך לעבוד חזק.

מאיר כהן: תודה רבה.

אחמד טיבי: ותודה לשר, שתמך.

מירב בן ארי: תודה לשר.

אחמד טיבי: קיש, אני יכול להצביע, או שפינדרוס מתנגד?

יואב קיש: זה הוא מחליט.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, אדוני שר הרווחה, חבריי חברי הכנסת, עמדתי מקודם פה על הדוכן והגשתי הצעת חוק על השירות הממשלתי.

יצחק פינדרוס: הצעת החוק הזאת שעכשיו עולה – וכמו שאדוני השר אמר, חברת הכנסת אורלי לוי מ-2015 עוד עם אילן גילאון, ניסו לקדם את החוק הזה - -

אורלי לוי אבקסיס: קידמנו, קידמנו.

יצחק פינדרוס: - - קידמו את החוק הזה – אומר למה מה שאמרתי קודם נכון.

יצחק פינדרוס: נפל בזכותך ובחלקך להיות שר הרווחה.

יצחק פינדרוס: אתה יכול היום ליישם את זה, אתה לא צריך להגיע לחקיקה, כי אתה מקבל החלטה מה המשרד צריך לעשות.

יצחק פינדרוס: יתרה מזו – אני בטוח שאתה עושה את זה, אבל זה מה שהיה צריך להיות, הפקידים היו צריכים לצעוק – ביידיש אומרים – געוואלד, יש לנו בעיה ברחובות, יש לנו בעיה עם אותם צעירים, אנחנו צריכים לפתור את זה.

יצחק פינדרוס: הכאב הוא שאנחנו צריכים כמחוקקים להגיע לחקיקה בשביל שהדבר הזה יתבצע בפועל.

מאיר כהן: לא יתבצע, יתרחב.

מאיר כהן: תוכנית יתד זאת תוכנית מצוינת.

יצחק פינדרוס: צריך היום – אני אומר לך, לא צריך להגיע לחקיקה לזה, צריך היום, ולא לחכות לכנסת, שבעזרת השם, מהר מאוד לא תחזיק מעמד יותר מדי, הממשלה הזאת, צריך להגיע למצב – ופה אני רוצה את הדקה שנותרה לי או דקה וחצי, כי הוא עוד לא הכין את השעון, אבל אני מעריך שזה דקה וחצי.

אחמד טיבי: דקה, דקה.

יצחק פינדרוס: אני מעריך שזה דקה וחצי – לומר בדיוק שזה מה שעשה פה הרב ליצמן 23 שנה.

יצחק פינדרוס: 23 שנה הוא היה זמין לכל אחד ואחת מאיתנו.

יצחק פינדרוס: כל אחד ואחת מאיתנו שהיה צריך משהו – כולם יודעים את זה פה בבניין.

יצחק פינדרוס: במשרד הבריאות, במשרד השיכון, בוועדת כספים – יכול היה להתקשר אליו לפלאפון ביום ובלילה, ולבקש ממנו להתערב.

אורלי לוי אבקסיס: פניות ציבור הכי אלף-אלף.

יצחק פינדרוס: ואז אמרו: מה אתה עושה?

יצחק פינדרוס: לעשות, לא לחכות לקריטריונים.

יצחק פינדרוס: על זה מגיע לו שאפו ויישר כוח.

יצחק פינדרוס: האיש הזה עשה את זה פה 23 שנה, עזר לכל אחד מאיתנו, קידם לכל אחד מאיתנו.

יצחק פינדרוס: אני רוצה לברך את ידידנו שחוזר, חבר הכנסת יעקב טסלר, שילך בדרך הזאת, ימשיך בדרך שהוא הלך בה, יסייע לכל אחד ואחד מהפונים והעוזרים, כי זה תפקידנו.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת קרעי, אתה מתנגד?

אחמד טיבי: וגם חבר הכנסת ינון אזולאי ביקש.

אחמד טיבי: חברים, בבקשה, שלוש דקות.

שלמה קרעי: תודה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, עמדה כאן קודם אחת, שמאז שהחליטה להחזיר רעה תחת טובה לחברי הליכוד שבחרו בה, כשהיא הזילה דמעות, התחננה, ליקקה לכל חברי מרכז הליכוד כדי שיבחרו אותה להיות חברת כנסת – היא באה לכאן, ומאז שהיא עברה לצד השני היא לא מפסיקה לטנף, כמו גוליית הפלישתי, שהשכם והערב מחרף ומגדף מערכות אלוהים חיים.

שלמה קרעי: את לא מתביישת?

שלמה קרעי: לחברי הליכוד שעשו לך טובה – לנו את קוראת "חלאות"?

שלמה קרעי: את התחננת, את בכית לנו, בכית לחברי המרכז.

רון כץ: מי?

שלמה קרעי: מיכל שיר.

רון כץ: מה היא אמרה?

שלמה קרעי: תקשיב לסרטונים.

רון כץ: הסרטונים - - -

שלמה קרעי: הגלגל מסתובב, מיכל.

שלמה קרעי: הרי את יודעת שעוד יום יבוא, ואת שוב תבואי על ארבע ותתחנני.

רון כץ: אבל היא אומרת את האמת.

שלמה קרעי: "משיב רעה תחת טובה" – הפסוק אומר – "לא תמוש רעה מביתו".

קטי קטרין שטרית: רון, תתבייש לך, בסדר?

רון כץ: - - -

קטי קטרין שטרית: היא קראה לנו "חלאות".

רון כץ: לא, זה לא.

קטי קטרין שטרית: זהו, אז אתה לא יודע.

קטי קטרין שטרית: אולי תקשיב?

שלמה קרעי: ועכשיו מה עוד, מיכל?

שלמה קרעי: מה עוד?

שלמה קרעי: את עכשיו מנצלת – קטי.

קטי קטרין שטרית: זה הסגנון שאתה רוצה?

אחמד טיבי: תמשיך.

אחמד טיבי: קטי.

קטי קטרין שטרית: לא, הוא לא מבין בכלל על מה מדובר.

קטי קטרין שטרית: לא, באמת, מאיר, זה עובר כל גבול.

קטי קטרין שטרית: לקרוא לנו "חלאות"?

אחמד טיבי: חבר הכנסת קרעי הסביר.

קטי קטרין שטרית: מיכל שיר קראה לנו "חלאות".

אחמד טיבי: קטי, הוא על הדוכן.

שלמה קרעי: ועכשיו בלי בושה את עומדת כאן, מנצלת משפחות שכול – אני לא יודע אם ביקרת אחת ממשפחות השכול שבחודשיים האחרונים נוספו כאן למשפחות השכול.

שלמה קרעי: הממשלה שלכם, אתם, חברי הקואליציה, כמה משפחות שכול ביקרתם מאותם אלה שנרצחו במשמרת שלכם?

שלמה קרעי: את יושבת כאן, עומדת כאן, ומזילה דמעות תנין, כשאת בעצמך יושבת עם תומכי טרור, כאלו שהולכים ומבקרים משפחות מחבלים, כאלו שקוראים לחיילי צה"ל "רוצחים", כאלה שלא מכירים בזכות קיומנו כאן במדינה הזאת – ואת באה עם חוק כביכול נחמד, שכולנו באנו לכאן כדי לתמוך בו, וכולנו תמכנו בו, ואת מנצלת את הבמה הזאת, הקדושה הזאת, עם החוק הקדוש הזה – ואת באה, ובציניות, בציניות מזעזעת – מזילה דמעות תנין, קוראת לחברי ליכוד "חלאות", ומטנפת ומחרפת ומגדפת.

שלמה קרעי: תתביישי לך.

שלמה קרעי: את כפוית טובה.

שלמה קרעי: את לא שווה את התואר של חבר כנסת.

שלמה קרעי: את לא ראויה להיות כאן, ואת לא תהיי כאן גם בפעם הבאה.

שלמה קרעי: את נורבגית בלי עמוד שדרה.

קריאות: - - -

שלמה קרעי: נורבגית בלי עמוד שדרה, שלא יודעת לעשות כאן שום דבר אמיתי - -

קריאות: - - -

אחמד טיבי: תודה רבה.

שלמה קרעי: - - חוץ מלעמוד כאן על הבמה הזו - -

אחמד טיבי: תודה רבה.

שלמה קרעי: - - ולטנף על אלו שעשו לך טובה בפעמים הקודמות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

שלמה קרעי: תתביישי לך.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת ינון אזולאי, שלוש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

אחמד טיבי: את מוצמדת.

אורלי לוי אבקסיס: יש שלוש - - -

אחמד טיבי: שלוש דקות, בבקשה.

ינון אזולאי: ברשות אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הזכירו פה שהחוק הזה גם של ידידנו היקר אילן גילאון, זיכרונו לברכה, ורק – כמה זה סמלי שהיום זה יום השלושים של אילן גילאון.

ינון אזולאי: היום היה יום השלושים, האזכרה של אילן גילאון חברנו.

ינון אזולאי: ואני רוצה, באמת, אם החברים רק יקשיבו – בשביל אילן גילאון אני רוצה לקרוא משנה באבות שתהיה לעילוי נשמתו.

ינון אזולאי: בפרק ד' משנה י"ג: ר' שמעון אומר:

ינון אזולאי: שלושה כתרים הם: כתר תורה, כתר כהונה, כתר מלכות.

ינון אזולאי: כתר שם טוב עולה על גביהן".

ינון אזולאי: אילן גילאון, שהיום זה יום האזכרה שלו, היה לו כתר שם טוב.

ינון אזולאי: אדם שהולך לעולם האמת עם שם טוב – טוב שם משמן טוב, יום המוות הוא יום היוולדו.

ינון אזולאי: אילן עבד קשה מאוד כל החיים שלו בשביל להגיע למקום של שם טוב.

ינון אזולאי: הוא זכה לשם טוב, והינה, היום גם הגיע חוק שאילן בעצמו היה חתום עליו עם חברת הכנסת אורלי לוי, תיבדל לחיים טובים.

ינון אזולאי: וכמה זה סמלי שגם מור אבי, זיכרונו לברכה, היה חתום על החוק הזה ביחד אתם.

ינון אזולאי: והכרת הטוב שיש לנו לאילן גילאון, אנחנו עושים את זה בכל יום בלימוד לעילוי נשמתו.

ינון אזולאי: עשינו לו היום אשכבה, וככה, בעזרת השם תהיה מנוחתו עדן.

ינון אזולאי: יש לנו מה ללמוד מאדם כזה יקר שעשה דברים למען עם ישראל, הסתכל על זכויות האזרח באמת במשקפת אמיתית ונקייה.

ינון אזולאי: יהי זכרו ברוך.

מיקי לוי: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת ינון אזולאי, מה זה ריגשת אותי, כי את הצעת החוק הזאת שכתבתי והיו שותף לה גם אילן גילאון – עכשיו אני מגלה שיש סימבוליות, כי זה יום השלושים שלו.

אורלי לוי אבקסיס: כל כך אהבנו אותו, כל כך אהבתי אותו.

אורלי לוי אבקסיס: מהימין ומשמאל ידענו לשתף פעולה ולשמור על האנושיות.

אורלי לוי אבקסיס: אבל היה פה שותף אחד נוסף, אהוב במיוחד, שהייתי מחתימה אותו עוד לפני שהיה שר על נושאים חברתיים וגם היינו נאבקים בוועדות במה שיכולנו כדי לקדם את הדברים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא כל כך חסר לי.

אורלי לוי אבקסיס: ושני האנשים המקסימים האלה, שביחד ידעו, הדתי עם איש מרצ, שמגיעים ויודעים שיש נושאים שהם מעבר לוויכוחים הפוליטיים של ימין ושמאל, שמדובר פה בנפשות, והם היו אנשים אמיתיים.

אורלי לוי אבקסיס: אז הייתה לי זכות גדולה מאוד, ובעזרת השם, בהמשך, אנחנו גם נחדש חלק מהחקיקה שהייתה לי עם אביך ביחד איתך, וזאת תהיה לי זכות גדולה גם בעתיד.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להוסיף עוד דבר אחד, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: היום היה פה את הנאום המסכם של חבר הכנסת הרב ליצמן.

אורלי לוי אבקסיס: על הרב ליצמן נאמרו הרבה מאוד דברים, ואני רוצה להזכיר רק כמה.

אורלי לוי אבקסיס: הייתי בהתחלה אולי חברת הכנסת הראשונה שתמכה ברעיון שנחשב אז שערורייתי מבחינת האוצר בכל מה שקשור לטיפולי שיניים חינם לילדים.

אורלי לוי אבקסיס: ליצמן ברוב חוכמתו הצליח לגייס כמה מחברי ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, למרות התנגדות, לפעמים גם רציונלית, של ההחרגה שהייתה מחוק בריאות ממלכתי ב-95', של בריאות הנפש ובריאות השיניים.

אורלי לוי אבקסיס: הוא ניסה לעשות את התיקון הזה בהיותו סגן שר הבריאות ואחר כך שר הבריאות בפועל, והוא הצליח.

אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב היו שנתיים של הפסקה בטיפולי שיניים לילדים שנבעו מכך שגרמן נכנסה למשרד הבריאות ויאיר לפיד היה שר האוצר, ואז הוא אמר: החרדים נהנים מהפרויקט של ליצמן.

אורלי לוי אבקסיס: אמרתי להם: אתם מתבלבלים.

אורלי לוי אבקסיס: למה זה?

אורלי לוי אבקסיס: כי מי שגר בפריפריה יודע שקשה מאוד להשיג רופא שיניים, יודע על האי-יכולת של האנשים שלא משתכרים שכר גבוה לשלם מאות שקלים ולפעמים גם אלפי שקלים על טיפולי שיניים.

אורלי לוי אבקסיס: הבאנו הוכחות, סקרים ומחקרים שמראים שאנשים עם קשיים כלכליים, דבר ראשון מוותרים על טיפולי שיניים יקרים.

אורלי לוי אבקסיס: הצלחנו לקדם את זה, הצלחנו להעביר את זה, וגרמן, שהפסיקה את השנתיים האלה – אומנם היו שנתיים אבודות, אבל מהר מאוד, כשחזר ליצמן למשרד, הוא החזיר את הפרויקט, למזלנו עד גיל 18, ואחר כך גם הלאה.

אורלי לוי אבקסיס: אז יש דברים טובים וחשובים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להזכיר לו גם את הפגים.

אורלי לוי אבקסיס: כיושבת-ראש הלובי לפגים בכנסת הצלחנו לעשות תהליכים מטורפים: הצלחנו להביא את כל הנושא של הכוכבים, מודל הכוכבים לפגיות, הצלת הילדים האלה – היום זה הפך להיות אב-טיפוס – ביחד עם מי שהיה אז מנכ"ל משרד הבריאות רוני גמזו, והדבר הזה הפך להיות מודל גם למחלקות אחרות.

אורלי לוי אבקסיס: היו גם דברים נוספים אחרים, אז זאת ההזדמנות שלי להיפרד מאחד השרים שהתייחסו הכי ברצינות לפניות ציבור, ומגיע לו שנאמר לו תודה רבה על הנושאים האלה, על ה-MRI שהגיע לפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: על כל פנייה שהגשתי לו הוא היה יושב פה במליאה, נותן הערות ומעביר את זה לטיפול, אז כן ירבו שרים כמותו.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אם כך, חברי הכנסת, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצבעה – הצעת חוק סיוע לצעירים חסרי עורף משפחתי.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 42

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 42, אין מתנגדים ואין נמנעים.

מיקי לוי: לפיכך אני קובע כי הצעת חוק סיוע לצעירים חסרי עורף משפחתי, התשפ"ב–2022, עברה בקריאה הטרומית ותעבור לוועדת העבודה והרווחה.

מיקי לוי: הוצמדה להצעת החוק הזאת 3780/24, של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

מיקי לוי: לפיכך, אנחנו ניגשים להצבעה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 40

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: 40 בעד, אין נגד, אין נמנעים.

מיקי לוי: לפיכך, הצעת החוק של חברת הכנסת לוי אבקסיס עברה, והיא תועבר לוועדת העבודה והרווחה.

מיקי לוי: שיהיה בהצלחה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצמדה השנייה, של הצעת החוק של חברת הכנסת לזימי ורם שפע.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 44

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 44, אין נגד, אין נמנעים.

מיקי לוי: לפיכך, ההצמדה של חברת הכנסת ליזמי לחוק עברה, ותועבר גם כן לדיון בוועדת העבודה והרווחה.

מיקי לוי: [הצעת חוק פ/2846/24; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצעת החוק הבאה, סעיף 21 בסדר-היום, 2846/24 – הצעת חוק טובות הנאה לראש ממשלה או ראש ממשלה חליפי שחדל לכהן, התשפ"ב–2021, של חבר הכנסת דוד אמסלם.

מיקי לוי: בבקשה, עשר דקות לרשותך.

מיקי לוי: בבקשה שקט במליאה.

מיקי לוי: בבקשה שקט.

דוד אמסלם: הם עומדים.

מיקי לוי: מתחת לגגון.

דוד אמסלם: אתה הוצאת אותי כשעמדתי, בלילה, לבד.

דוד אמסלם: הייתי פה לבד והוצאת אותי באמצע הלילה, ב-02:00.

מיקי לוי: לא לא לא.

מיקי לוי: לא נכון.

דוד אמסלם: אתה רוצה?

דוד אמסלם: אני אראה לך את ההקלטה.

מיקי לוי: טוב, בסדר, תראה לי.

מיקי לוי: אני מבקש שקט במליאה.

דוד אמסלם: אבל עזוב, נו.

דוד אמסלם: אין לנו ממך ציפיות גדולות.

מיקי לוי: תודה רבה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, לפני כשעה בערך ראיתי ציוץ של הנורבגית שסודרה לה עבודה: "שמחתי שעזבתי אתכם, חבורת חלאות".

דוד אמסלם: זה מה שכתבה המשוררת מיכל שיר.

גלעד קריב: למדה ממך.

דוד אמסלם: המשוררת, כן.

דוד אמסלם: זאת השפחה של גדעון סער.

דוד אמסלם: אז רציתי לדעת - - -

קריאות: - - -

גלעד קריב: אתה עבד נרצע - - -

דוד אמסלם: תגידו, מי אמר חארות?

דוד אמסלם: מי אמר חלאות אדם - -

ולדימיר בליאק: אתה חצוף - - -

קריאות: - - -

דוד אמסלם: - - סמרטוטים, אפסים?

דוד אמסלם: באתם מאשפתות, צאצאי יגאל עמיר.

דוד אמסלם: תגיד, לפיד, למה אתם מדברים ככה?

דוד אמסלם: למה אתם מדברים ככה?

דוד אמסלם: במה זה מועיל לכם?

דוד אמסלם: מה זה נותן לכם?

דוד אמסלם: אתה מבין, אדוני היושב-ראש, אנחנו לא נשמע את דנה ויס אומרת: למה אתם מדברים בידיים; לא נשמע עכשיו את רינה מצליח עושה דיון: איך הסגנון; לא נשמע גם את אמנון אברמוביץ' – על אמסלם דוד פותחים אולפנים שלושה ימים: איזה סגנון.

דוד אמסלם: תתביישו לכם.

דוד אמסלם: לא מתביישים?

דוד אמסלם: הסגנון שלכם רדוד, נמוך, הכי נמוך שיש.

ולדימיר בליאק: אה, כן, תרצה לנו על הסגנון.

גלעד קריב: - - -

דוד אמסלם: אתם גם גזענים - -

ולדימיר בליאק: אה, כן, תרצה לנו על הסגנון.

דוד אמסלם: - - בגלל שאתם מדברים רק על אמסלם דוד והסגנון.

דוד אמסלם: זה מה שיש לכם, כשאין לכם מה לענות לגופו של עניין – הסגנון.

קריאות: הסגנון - - -

דוד אמסלם: אז קודם כול, את, תתביישי לך.

דוד אמסלם: כשהיית בליכוד זחלת על ארבע כדי שיצביעו עבורך - - -

ולדימיר בליאק: - - - מתי דיברת לעניין - - -

גלעד קריב: - - -

דוד אמסלם: התחננת, בכית, מה לא עשית - -

ולדימיר בליאק: מתי אתה דיברת לעניין?

דוד אמסלם: - - את וגדעון סער.

דוד אמסלם: אבל היום?

ולדימיר בליאק: מתי פעם אחרונה דיברת לעניין, אתה?

דוד אמסלם: אתם חלאות, חארות.

גלעד קריב: - - -

ולדימיר בליאק: אתה יודע לדבר לעניין בכלל?

דוד אמסלם: לא מתביישים.

דוד אמסלם: אתה תשב ותשתוק.

גלעד קריב: אף אחד לא ישתוק.

ולדימיר בליאק: אתה, אל תגיד לי תשתוק.

ולדימיר בליאק: מי אתה בכלל?

דוד אמסלם: תשתוק.

גלעד קריב: אתה תשתוק.

גלעד קריב: אף אחד לא ישתוק.

קריאות: - - -

דוד אמסלם: אתה גם מפריע.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש - -

גלעד קריב: אף אחד לא ישתוק.

גלעד קריב: אתה תשתוק - -

דוד אמסלם: - - אני מבין שעכשיו זה גן החיות התנ"כי.

גלעד קריב: - - ושפת הביבים שהבאת לבית הזה.

דוד אמסלם: אתה אותי מוציא בכל דקה.

דוד אמסלם: אתה רואה אותו?

ולדימיר בליאק: שמעת אותי?

ולדימיר בליאק: אתה תשתוק.

דוד אמסלם: אתה רואה אותו?

דוד אמסלם: שישתוק.

מיקי לוי: חבר הכנסת ולדי.

קריאות: - - -

דוד אמסלם: אני מבקש שתעצור לי את הזמן.

דוד אמסלם: הוא מפריע לי.

מיקי לוי: חבר הכנסת ולדימיר, שב, שב, בבקשה.

דוד אמסלם: גם הרפורמי – תשתיק אותו, גם את הרפורמי.

ולדימיר בליאק: אתה תשתוק - - -

גלעד קריב: - - -

דוד אמסלם: עושים רעש, מקרקרים, כאילו הם נמצאים בלול תרנגולות.

גלעד קריב: שפת ביבים - - -

ולדימיר בליאק: אתה תשתוק, לא אני.

מיקי לוי: ולדימיר, אתה עושה הפוך ממה שצריך.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לומר לך, לפני שעה ירדתי למזנון, חבריי, רציתי לאכול שם משהו, בחלבי.

דוד אמסלם: אומר לי בעל המזנון: שמע, דודי, אי-אפשר, נפל החשמל.

דוד אמסלם: אמרתי לו: איך אתה מדבר?

דוד אמסלם: "נפל החשמל" זה רק בלהב, רק בפרקליטות, מה קשור "נפל החשמל"?

דוד אמסלם: זה הם כתבו, זה בכלל זכויות יוצרים.

דוד אמסלם: נפל החשמל בחקירה, סגלוביץ'.

דוד אמסלם: לא היה חשמל, לא צולם.

דוד אמסלם: אתם משקרים.

יואב סגלוביץ': הייתי חסר לך, אני רואה.

דוד אמסלם: אתם חבורת שקרנים, לא מתביישים, כשמדובר בראש ממשלה, להדיח אותו?

דוד אמסלם: "הלך החשמל".

דוד אמסלם: מי מאמין לכם?

דוד אמסלם: מי? מי?

דוד אמסלם: בוא תסביר לי מי מאמין לכם.

דוד אמסלם: אתה, דרך אגב, לדעתי, היית שותף בכל הקנוניה הזאת.

יואב סגלוביץ': ברור.

דוד אמסלם: זה התחיל עוד בתקופה שלך.

יואב סגלוביץ': הכול.

דוד אמסלם: בגלל זה אתה גם בכנסת היום.

יואב סגלוביץ': ברור.

דוד אמסלם: בעצם שילמו לך את האתנן היום להיות בכנסת.

דוד אמסלם: כבר אמרתי את זה בעבר.

מירב בן ארי: תגיד לי, איך - - - איך אתה מרשה - - -

קריאות: - - -

דוד אמסלם: זאת הסברה שלי.

מירב בן ארי: מה זה הדבר הזה?

מיקי לוי: די, חברת הכנסת, את עושה - - -

דוד אמסלם: כבר אמרתי לך, זה הראש שלי, זאת המחשבה שלי.

דוד אמסלם: אתה פה לא סתם.

מירב בן ארי: אתה שומע מה הוא אומר?

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי, את עושה upgrading.

מירב בן ארי: זה נראה לך הגיוני?

שלמה קרעי: מה את רוצה, לצנזר אותו?

מירב בן ארי: זה נראה לך הגיוני - - -

דוד אמסלם: זה התחיל אצלך, אתה היית הכי בשוק.

דוד אמסלם: אתה הפעלת את יצחקי.

דוד אמסלם: אתה הפעלת את יצחקי.

מירב בן ארי: אתה שומע מה הוא אומר?

מירב בן ארי: שילמו לו שוחד - - -

דוד אמסלם: בתקופה שלך זה היה.

מירב בן ארי: תתבייש.

דוד אמסלם: אבל בואו נתקדם.

מירב בן ארי: מה זה הדבר הזה?

מירב בן ארי: מה זה?

דוד אמסלם: מעניין לעניין באותו עניין - -

מירב בן ארי: מה, הוא יכול להגיד הכול?

דוד אמסלם: - - אתמול בית המשפט החליט - -

מירב בן ארי: באמת.

דוד אמסלם: - - שלא מקבלים את הסיפור של עמדת הפרקליטות, לא מאפשרים תיקון של כתב האישום.

דוד אמסלם: בית המשפט גם הציע להם להשתמש בסעיף 184 לחוק סדר הדין הפלילי.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם את הסעיף הזה צריך לצאת מספר החוקים של מדינת ישראל.

קריאה: - - -

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני ציפיתי שיפתחו אולפנים, חבר הכנסת דיכטר, יהיו מבסוטים – אין לנו ראש ממשלה שקיבל שוחד.

דוד אמסלם: אבל אתה רואה אותם – חשבתי שיבואו במיטב מחלצותיהם, יוציאו את הטוקסידו, כל האולפנים, יגייסו מילואים.

דוד אמסלם: אבל מה קרה?

דוד אמסלם: כולם עצובים.

דוד אמסלם: סגרו הכול, שמו לנו סרטים מצוירים.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: איזה אסון קרה אתמול, אסון קשה מאוד, ראש הממשלה נתניהו עוד יכול להיות מזוכה, חס ושלום.

דוד אמסלם: ואלה האולפנים.

דוד אמסלם: רינה מצליח, דנה ויס, את זוכרת?

דוד אמסלם: את זוכרת את העבודה?

דוד אמסלם: אברמוביץ', אתה זוכר את העבודה שלך, מה אמור לעשות עיתונאי?

דוד אמסלם: אתם לא זוכרים כלום, אתם לא רוצים לזכור.

דוד אמסלם: אתם חלק מההפיכה השלטונית שהייתה במדינת ישראל.

דוד אמסלם: היום, דרך אגב, נפרדנו מיהודי יקר, שר מצוין, חבר הכנסת ליצמן.

דוד אמסלם: גם הוא נפל טרף לאותה כנופיה של מנדלבליט, שצריך לשבת בבית סוהר, לטעמי, של שי ניצן, אלשיך.

דוד אמסלם: זאת הפיכה או תשלום.

דוד אמסלם: לא יחקרו את הממד החמישי ואת רם בן ברק, ששם זה היה cash flow, כסף לכיס, לא את שר הביטחון – כלום.

רם בן ברק: - - -

דוד אמסלם: מיליונים.

דוד אמסלם: קיבלת 4 מיליון שקל, קיבלתם.

דוד אמסלם: אתה היית הנשיא של החברה.

רם בן ברק: אנחנו - - - חביבי.

דוד אמסלם: זה חס ושלוש.

רם בן ברק: רק אותך - - -

דוד אמסלם: אבל את ליצמן, שעזר לציבור, לא מכיר את האנשים האלה באופן אישי - -

מירב בן ארי: איך אתה אומר את הדברים האלה - - -

דוד אמסלם: - - אנחנו נוציא אותו מהכנסת, נבנה לו כתב אישום, נתפור לו תיק, וגם נסחט אותו באיומים, ובסוף גם נגרום לעזוב.

דוד אמסלם: ככה עובד ארגון הפשיעה הזה שנקרא להב 433, שאומר לי סגלוביץ' שיש לו זכויות יוצרים על הקמת אותה יחידת להב.

נחמן שי: - - - יחידת משטרה - - -

מירב בן ארי: איך אתה אומר דבר כזה על יחידת משטרה - - -

דוד אמסלם: עכשיו, אני רוצה לבוא לחוק עכשיו.

מירב בן ארי: מה זה הדבר הזה?

מירב בן ארי: הכול מותר להגיד להם פה?

נחמן שי: - - -

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: אתה יודע, השר נחמן שי, אל תיתמם.

דוד אמסלם: יש פה הדחה שהייתה של ראש ממשלה.

מירב בן ארי: איזה הדחה?

מירב בן ארי: תגיד לי, על מה אתה מדבר?

דוד אמסלם: הדחה, הפיכה.

דוד אמסלם: האנשים האלה צריכים לשבת בבית סוהר כמעט עד סוף חייהם.

קריאות: - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו נקים ועדת חקירה ממלכתית ונכניס אותם, עוד נעמיד אותם לדין.

דוד אמסלם: אל תדאג, הם לא יצאו מזה.

דוד אמסלם: מה שקרה במדינה, מסגלוביץ' צפונה – לא יצאו מהאירוע הזה.

מירב בן ארי: - - -

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לבוא לחוק.

דוד אמסלם: אני הגשתי הצעת חוק, שראש ממשלה שמקבל מה שנקרא טובות הנאה של ראש ממשלה עם פרישתו – קרי: רכב, לשכה, וכן הלאה וכן הלאה, עוזרים, כן, כמובן, מה שנקרא, שמורה לו הזכות להיקבר בהר הרצל בחלקת גדולי האומה – יהיה ראש ממשלה שמכהן לפחות שלוש שנים, לא כמו הליצנים פה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני מציע לכם להעביר את ראש הממשלה בכל שבועיים למישהו מכם, כל אחד שבועיים – יקבל את טובות ההנאה עד גיל 120.

דוד אמסלם: הרי מדובר בעשרות מיליונים.

דוד אמסלם: בנט עכשיו כמה חודשים ראש ממשלה.

דוד אמסלם: למה שיקבל זכויות?

דוד אמסלם: למה שלא יישאר כמו כל שר?

דוד אמסלם: מינימום שלוש שנים היית – אחלה.

דוד אמסלם: כשנתנו בזמנו את הזכויות לא ציפו שיהיה כזה קרקס, סחיטה.

דוד אמסלם: תראה את האנשים האלה, ככל שהם יותר מיליונרים – גם בנט אומר: יש לי הרבה אמצעים, אני לא צריך; גם לפיד, איש עשיר מאוד, במיליונים – סוחטים את המדינה.

דוד אמסלם: איך הוא אמר?

דוד אמסלם: לא צריך כספומטים, צריך בנקומטים, צריך מה שנקרא שיירות של הברינקס בשבילם.

דוד אמסלם: כולה כמה חודשים אתה ראש ממשלה?

דוד אמסלם: עד גיל 120, 70 שנה, אנחנו צריכים לממן לך עכשיו אבטחה?

דוד אמסלם: אנחנו צריכים לממן לך משרדים?

דוד אמסלם: למה מה קרה?

דוד אמסלם: מי מת?

דוד אמסלם: נחמן שי, תבקש להיות שבועיים ראש ממשלה גם, למה לא?

דוד אמסלם: תקבל אבטחות.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה עשרות מיליוני שקלים.

דוד אמסלם: אז לכן אני הגשתי הצעת חוק הגיונית.

דוד אמסלם: אבל מי מתנגד?

דוד אמסלם: ודאי, מר לפיד.

דוד אמסלם: למה שיוותר על השוד?

דוד אמסלם: למה שגנץ יוותר על השוד?

דוד אמסלם: דרך אגב, לא היה ראש ממשלה יום אחד, גנץ.

דוד אמסלם: חלופי.

דוד אמסלם: היום הוא גם לא חלופי, היה כולה איזה חודשיים, אבל אם אפשר לסחוט את אזרחי מדינת ישראל בעשרות מיליוני שקלים עד גיל 120, למה לא? מושחתים, אין לכם בושה.

דוד אמסלם: כסף לתרופות מצילות חיים אין לכם, אין לכם.

דוד אמסלם: אין לכם כסף למסכנים.

דוד אמסלם: אתם גונבים את המדינה, זה שוד, זאת בעצם נצלנות, נהנתנות, חמדנות לשמה.

דוד אמסלם: אבל אתם – הכול מותר לכם.

דוד אמסלם: אתם באמת אניני טעם - -

יאיר גולן: כמה שקרים - - -

מיקי לוי: די, חבר הכנסת גולן.

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן.

דוד אמסלם: - - אתם כותבים שירה, אתם כל היום - -

קריאות: - - -

דוד אמסלם: - - - גם אתה.

דוד אמסלם: גם אתה, שסתם מקבל משכורת כאן - - -

יאיר גולן: אתה בן אדם מתועב, מתועב.

יאיר גולן: אתה כל הזמן משקר - - -

מירב בן ארי: כל הזמן משקר.

דוד אמסלם: אתם לא מתביישים.

דוד אמסלם: אם אפשר עוד לסחוט ועוד לסחוט ועוד לסחוט כסף - - -

יאיר גולן: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן.

מיקי לוי: קריאה ראשונה, חבר הכנסת גולן.

דוד אמסלם: אין לכם כסף לילדים החרדים, אין לכם כסף לשום דבר שהוא חברתי, אבל לעצמכם?

דוד אמסלם: נורבגים?

דוד אמסלם: 50, 100, מה זה משנה כמה עולה?

דוד אמסלם: טובות הנאה שלכם עד גיל 200, למה לא?

דוד אמסלם: אם אתם יכולים גם להכניס את הילדים שלכם ואת הנכדים, למה לא?

קריאות: - - -

דוד אמסלם: שכל נכד של ראש הממשלה יקבל גם אוטו לכל החיים, בגלל שאתם שפלים.

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן.

מיקי לוי: משפט לסיום.

דוד אמסלם: אתם אנשים נמוכים, מעולם לא עניינה אתכם המדינה חוץ מעצמכם.

דוד אמסלם: ועוד אתם מטיפים לנו - -

מירב בן ארי: לא, אתה, אתה.

דוד אמסלם: - - אמסלם דוד, איך אתה מדבר?

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, משפט לסיום.

דוד אמסלם: אתם רוצים ג'ובים?

דוד אמסלם: איך הוא עושה לנו ביד - -

מירב בן ארי: נו, מה, כמה אפשר?

דוד אמסלם: ג'ובים?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אתה רוצה ג'ובות.

דוד אמסלם: תתבייש לך.

מירב בן ארי: אבל אני לא מבינה למה - - -

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: אנחנו מודים לך.

מיקי לוי: אגב, סל התרופות של השנה הזאת גבוה עשרות מונים מהפעמים הקודמות, אבל זה לא חשוב.

מירב בן ארי: - - -

מיקי לוי: זה לא כל כך חשוב.

שלמה קרעי: כדאי שתבדוק בכמה עלה תקציב משרד הבריאות השנה ביחס לעשור האחרון.

מיקי לוי: הבנתי אותך, חבר הכנסת קרעי.

מיקי לוי: לא דיברתי אליך.

מיקי לוי: השר נחמן שי, בבקשה.

שלמה קרעי: חבר'ה, תקראו לכולם.

שלמה קרעי: כדאי שתבדוק בכמה עלה תקציב משרד הבריאות השנה ביחס לממוצע של העשור האחרון.

קטי קטרין שטרית: ביבי הוסיף 50 מיליון כשהיו - - - הרבה תרופות לאזרחים.

מיקי לוי: אבל הוא יותר גבוה מכל הפעמים האחרות, תבדקי.

קטי קטרין שטרית: על ניתוח במיתרי הקול, נו, באמת.

שלמה קרעי: מיקי, אתה היית חבר ועדת כספים.

מיקי לוי: אני מציין עובדה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אדוני השר, בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה.

שלמה קרעי: - - - העליתם אותו - - -

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: - - - כשאנחנו העלינו - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, תן לשר להשיב.

מיקי לוי: גמרנו.

מיקי לוי: שמעתי.

מיקי לוי: תודה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, זאת באמת זכות גדולה לענות לחבר הכנסת דוד אמסלם.

נחמן שי: את המופע הזה אני לא רואה לעיתים תכופות, אבל הוא באמת מופע נדיר.

נחמן שי: תכף אני אתייחס גם לאחדים מהדברים שהוא אמר, כי זה באמת בלתי נתפס.

נחמן שי: למרות היכרותי עם חבר הכנסת אמסלם הוא תמיד מצליח להפתיע אותי.

נחמן שי: באמת.

נחמן שי: אז אני אומר ככה: הצעת החוק מבקשת לקבוע בחקיקה שראש ממשלה או ראש ממשלה חלופי שכיהן בתפקידו פחות משלוש שנים ברציפות לא יהיה זכאי בתום תקופת הכהונה ל"טובות הנאה", במירכאות, הניתנות לראש ממשלה לשעבר, אלא לאלו הניתנות לשר שחדל מלכהן.

נחמן שי: בדברי ההסבר להצעת החוק נכתב כי הזכויות שמוענקות לראשי ממשלה לשעבר כוללות בין היתר שירותי נהג עם רכב צמוד, שירותי משרד ושירותי אבטחה.

נחמן שי: עוד נכתב בדברי ההסבר כי אין הצדקה לכך שראש ממשלה או ראש ממשלה חלופי שלא כיהן בתפקידו לפחות שלוש שנים ברציפות יזכה להטבות המפורטות לעיל, ובכך יטיל את הנטל הכבד על האזרח.

נחמן שי: זה טוב, זאת דאגה לאזרח.

נחמן שי: סעיף 36 לחוק-יסוד: הממשלה קובע: "משכורתם של השרים וסגני השרים ותשלומים אחרים שישולמו להם בתקופת כהונתם או אחריה או לשאיריהם לאחר מותם, ייקבעו בחוק או בהחלטה של הכנסת או של ועדה מוועדותיה שהכנסת הסמיכה לכך".

נחמן שי: הכנסת הסמיכה לעניין זה את ועדת הכספים אשר קבעה לאורך השנים את משכורותיהם של ראש הממשלה והשרים ושל ראשי הממשלה ושרים לשעבר וכן תשלומים נוספים שישולמו להם בתקופת כהונתם או לאחריה.

נחמן שי: במסגרת זאת נקבעו בהחלטת גמלאות לנושאי משרה ברשויות השלטון לשרים ושאיריהם, התשמ"א–1981 תשלומים וזכויות הניתנים לראש ממשלה לשעבר וכן הוגדר לעניין זה כי ראש ממשלה לשעבר הוא מי שכיהן 18 חודשים לפחות.

נחמן שי: ועדת הכספים תיקנה ועדכנה את החלטותיה מעת לעת כפי שמצאה לנכון, והיא רשאית לשוב ולעשות כן מכוח הסמכות שהוקנתה לה לפי חוק-היסוד כאמור.

נחמן שי: יצוין כי ההסדרים הנוגעים להיבטים הישירים של אבטחת ראשי ממשלה לשעבר נקבעים על ידי גורמי הביטחון הרלוונטיים משיקולי ביטחון.

נחמן שי: הצעת החוק עלתה לדיון בוועדת השרים לענייני חקיקה ביום 22 במאי 2022, והוחלט להתנגד להצעת החוק.

נחמן שי: הצעת החוק מובאת לפני המליאה לאחר שהתקבלה החלטה של ועדת השרים לחקיקה בעניינה.

נחמן שי: בנסיבות אלה ובהתאם לתקנון עבודת הממשלה – הממשלה מתנגדת להצעת החוק.

נחמן שי: עכשיו אני חייב להתייחס לכמה מהדברים החשובים שאמרת, ידידי.

נחמן שי: מאין אתה לוקח את ההגדרה שלהב זה ארגון פשיעה?

נחמן שי: איך אתה, חבר כנסת מכובד בעיניי - -

דוד אמסלם: - - -

נחמן שי: - - איך אתה מטיל דופי בקבוצת קצינים מעולה, עובדי מדינה שמקדישים יום ולילה כדי להילחם בפשיעה במדינת ישראל?

אופיר כץ: - - -

נחמן שי: הבית הזה צריך לתת גיבוי למשטרת ישראל.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, תודה.

נחמן שי: הבית הזה צריך לתת גיבוי למשטרת ישראל.

אופיר כץ: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ.

נחמן שי: עשרות אלפי שוטרים פזורים ברגע זה, כשאנחנו מדברים, ומאבטחים את ירושלים ואת העיר העתיקה ואת הר הבית - -

אופיר כץ: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, קריאה ראשונה.

נחמן שי: - - ולוחמי ימ"מ יוצאים עכשיו להילחם בטרור ובפשע במדינת ישראל - -

אופיר כץ: - - -

נחמן שי: - - ואתה קורא ליחידה המעולה הזאת "ארגון פשיעה".

אופיר כץ: - - - שהציל אותנו, ואתה אומר שמדינת ישראל לא אמינה.

נחמן שי: - - בזכותם ובזכות סגן השר סגלוביץ' והשר בר לב מדינת ישראל מנהלת עכשיו מאבק קשה ומאבק סיזיפי – כי זה מאבק לא פשוט – בפשיעה בתוך מדינת ישראל.

נחמן שי: עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

נחמן שי: אז לקחת את הקבוצה הזאת ולהגיד שהם ארגון פשיעה?

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס, תודה.

מיקי לוי: די.

נחמן שי: אחר כך מדברים על חמדנות ועל טובות הנאה; לא חמדנות ולא טובות הנאה.

נחמן שי: דינם של כל מי ששימשו בתפקידים – ראש ממשלה, שרים וחברי כנסת – נקבע על ידי ועדה של הכנסת, ויש סדר והיגיון.

נחמן שי: אני עוקב גם אחרי הממשלה הזאת, שיש לי הכבוד להימנות עימה, וגם אחרי ממשלות קודמות; אני רואה גם מה שקורה בבתים אחרים במדינת ישראל, בירושלים, בימים האלה – חמדנות וטובות הנאה אני לא רואה בממשלה הזאת.

נחמן שי: מה לעשות – לא רואה.

נחמן שי: אני רואה ממשלה אחראית שמנהלת בזהירות את תקציב המדינה ומוציאה את ההוצאות הנדרשות כדי לנהל את המדינה – לא חמדנות ולא טובות הנאה.

אמיר אוחנה: - - -

נחמן שי: אנחנו ממלאים את התפקיד שלנו, ולהטיל דופי באנשים – זה נורא קל לזרוק מילים באוויר.

נחמן שי: אתה יודע, דוד אמסלם, זה טוב לזרוק ולהגיד.

נחמן שי: בסופו של דבר תבדוק לגופו של עניין.

נחמן שי: אם התמזל מזלו של ראש הממשלה והוא עשה לנפשו, למחייתו – בתפקידיו הקודמים הוא עשה את זה ביושר הוא לא לקח מאף אחד, הוא לא צריך אותי בשביל להגן עליו.

נחמן שי: אבל להטיל בו דופי – תסלח לי, זה פשוט עיוות המציאות.

נחמן שי: אני רוצה להגיד גם משהו על הסגנון פה, עם כל הכבוד: זה בית שעם ישראל מסתכל אליו.

נחמן שי: בשעות האחרונות - -

קטי קטרין שטרית: קראו לנו חלאות.

נחמן שי: - - אני הסתכלתי מנקודת מבטי.

נחמן שי: לא ישבתי פה - -

קטי קטרין שטרית: קראו לנו חלאות.

נחמן שי: - - הדברים שנאמרו פה, בבית הזה, הם בלתי נתפסים.

נחמן שי: הסגנון הזה – מי שמסתכל על מנהיגי העם שואל את עצמו - -

קטי קטרין שטרית: - - -

נחמן שי: - - של איזה עם זה בדיוק?

קטי קטרין שטרית: - - - תתבייש לך.

נחמן שי: אני מתבייש, בטח.

קטי קטרין שטרית: תתבייש לך.

קטי קטרין שטרית: תגנה את זה שקראו לנו חלאות.

מיקי לוי: תודה, חברת הכנסת שטרית.

נחמן שי: - - אני מצפה מחברי הכנסת לדבר בסגנון ראוי - -

קטי קטרין שטרית: - - -

מיקי לוי: אמרת לו, הוא שמע אותך.

מיקי לוי: תודה.

נחמן שי: - - זה המינימום שאפשר.

קטי קטרין שטרית: שיגנה את זה שקראו לנו חלאות - - -

מיקי לוי: לא ראוי.

מיקי לוי: תודה.

נחמן שי: וכשאני שומע את הדברים, אני אפילו לא יכול לחזור על הדברים שאמר דוד אמסלם, לא יכול לחזור על הדברים האלה ולתאר אותם - - -

קטי קטרין שטרית: - - - צבוע.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, די.

קטי קטרין שטרית: צבועים, צבועים.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, קריאה ראשונה.

נחמן שי: אני מבין שאתם מריחים את הריח של אולי, אולי, אולי – יהיה פה שלטון.

נחמן שי: אני רוצה שתנוח דעתכם – זה לא מתקרב - -

קריאות: - - -

נחמן שי: - - וזה לא יהיה מחר ולא מוחרתיים.

נחמן שי: אבל רוצים – זה בסדר, זה לגיטימי.

נחמן שי: אבל גם במחיר של הרצון לבוא ולהיבחר – אולי זה יקרה – לראשות ממשלה ולשרים וכן הלאה – יש מחיר.

נחמן שי: את המחיר הזה אי-אפשר יהיה לשכוח בסופו של דבר.

נחמן שי: רק התאווה הזאת לראות מחדש את הפרסה הזאת מורכבת מאנשים אחרים לא שווה ולא ראויה לדברים שנאמרים בבית הזה ולסגנון שהשתלט עליו.

נחמן שי: כך אני רואה את זה.

נחמן שי: אנחנו מנסים – ואני מאמין שגם מצליחים – להוביל את מדינת ישראל במסלול הנכון, במסלול התקין.

נחמן שי: האתגרים שעומדים לפנינו הם בלתי נתפסים: גם באיומים המרוחקים על מדינת ישראל וגם באיומים הקרובים על מדינת ישראל; גם באיומים מבית וגם באיומים מחוץ; גם בתוך מדינת ישראל וגם מחוצה לה – נעשית עבודה אמיתית, ישרה, עקבית שרואה את עתידה של מדינת ישראל לנגד עינינו.

נחמן שי: רואה – ואני מאמין שהציבור שמסתכל על ההישגים על העבודה, על ההשקעה ועל התוכניות שאנחנו מובילים יעריך את זה בסופו של דבר.

נחמן שי: ואני מדבר על כלל המפלגות, ואני מדבר על הקואליציה כולה.

נחמן שי: בשלב הזה אני חוזר ומציע, בהתאם לתקנון עבודת הממשלה, אנחנו מתנגדים להצעת החוק ומבקשים להסיר אותה מסדר-היום.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי את נחמן שי – חשבתי שעכשיו באת מהמאדים.

דוד אמסלם: כאילו אתה לא יודע מה קורה פה בשנים האחרונות.

דוד אמסלם: היום ראיתי כתבה או ציוץ שאפילו שופט בית המשפט העליון לשעבר אמר: חבר'ה, אל תוציאו מכלל אפשרות שתפרו תיק פה לראש הממשלה.

דוד אמסלם: אז מה, לא הבנתי, איפה אתה חי?

דוד אמסלם: בלה לה לנד?

דוד אמסלם: עכשיו, אני רוצה להזכיר לך לגבי הסגנון.

דוד אמסלם: מי אמר "חארות", אתה יודע?

דוד אמסלם: זה, זה שפה מולך.

דוד אמסלם: מי אמר "חלאות אדם"?

דוד אמסלם: מי אמר "סמרטוטים"?

דוד אמסלם: מי אמר "אפסים"?

דוד אמסלם: זה היושב-ראש.

מיקי לוי: אמרתי פעם אחת "אפסים".

דוד אמסלם: מי אמר "באתם מאשפתות"?

דוד אמסלם: מי?

דוד אמסלם: אותו אחד, הבריון הזה שקם פה וגם עצר את התנועה כאן, סגן השר גולן.

יאיר גולן: צבוע, צבוע - - -

מירב בן ארי: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן, חברת הכנסת בן ארי.

דוד אמסלם: מי אמר "צאצאי יגאל עמיר"?

דוד אמסלם: זה הבן אדם הזה, שלא שירת בצה"ל באופן מעשי, אתה מבין?

מירב בן ארי: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי, די, די.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי.

דוד אמסלם: עכשיו בוא אני אספר לך משהו לגבי הצעת החוק.

מירב בן ארי: מספיק כבר, כמה אפשר.

קטי קטרין שטרית: - - -

דוד אמסלם: ככל שאתה עשיר יותר, ככה אתה טמאע יותר.

דוד אמסלם: הרי בנט בא ואמר: אני לא צריך את האוכל – יש לי אמצעים.

דוד אמסלם: אז שיפץ את הבית ב-50 מיליון.

דוד אמסלם: עכשיו הוא רוצה לסדר לעצמו הטבה מגיל 49-48 עד גיל 120, 70 שנה שנשלם לו אבטחה, ניתן לו שירות משרדי, על כמה חודשים שהוא ראש ממשלה.

דוד אמסלם: בוא תספר לי אתה.

דוד אמסלם: לאחר מכן גם מר לפיד, שיש לו גם עשרות מיליוני שקלים – גם הוא רוצה אבטחה עד גיל 120, רוצה שיירה, רוצה שירותי משרד.

דוד אמסלם: והוא רק חלופי עכשיו, אפילו יום אחד הוא לא יהיה ראש ממשלה.

דוד אמסלם: ולמה הוא רוצה להיות ראש ממשלה?

דוד אמסלם: כדי לקבל את ההטבות האלה.

דוד אמסלם: רבותיי, בואו אני אספר לכם, אנחנו נחוקק את החוק במשמרת שלנו רטרואקטיבית.

דוד אמסלם: אל תבנה על זה, לפיד.

דוד אמסלם: ולא אתה, בנט, ולא אתה, גנץ.

דוד אמסלם: לא תהיו שם.

דוד אמסלם: אתם תקבלו הטבות כמו כל שר וכל חבר כנסת פורש.

דוד אמסלם: דרך אגב, בוודאי לא בחלקת גדולי האומה.

דוד אמסלם: אתם רק מביישים אותנו אם תהיו שם.

דוד אמסלם: יהיה שם איזה משהו קטן, חלקת קטני האומה.

דוד אמסלם: אתם הרי קטני האומה.

מירב בן ארי: מספיק כבר - - -

דוד אמסלם: לכן, אני רוצה להגיד לכם, חבורת נצלנים, חמדנים, לפיד ובנט, שאתם מעלים את כולם כדי לתמוך בטובות הנאה שלכם.

דוד אמסלם: גנץ, לפיד ובנט – חמדנים, נצלנים, נהנתנים.

דוד אמסלם: ואתה מדבר איתנו: רוצים ג'ובים, צריך כספומט.

דוד אמסלם: הרי בשביל צריך בנקומט, צריך משאיות של הברינקס.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש?

דוד אמסלם: בא לכאן.

דוד אמסלם: אין לכם כסף לתרופות מצילות חיים.

דוד אמסלם: אנשים שמתים – אתם גובים מהם מע"מ.

דוד אמסלם: רק היום העלינו את החוק הזה.

דוד אמסלם: מי התנגד?

דוד אמסלם: רם בן ברק, כמובן.

דוד אמסלם: כן, אם זה היה כנראה תרופות לסוסים שלו באורווה, בוודאי היינו מעבירים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מירב בן ארי: מספיק, די כבר עם זה - - -

מיקי לוי: לא לענות, לא לענות, חברת הכנסת בן ארי.

דוד אמסלם: אתה לפיד, אתה בנט – אתה היית מעביר את זה?

מירב בן ארי: - - - די כבר - - -

מיקי לוי: תודה רבה.

דוד אמסלם: אתם באתם לפה - - -

מירב בן ארי: - - -

מיקי לוי: שקט, שקט, בבקשה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אנשים חולים, אנשים עניים, מעולם לא עניינו אתכם.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: שום דבר לא עניין אתכם – רק הטרנסג'נדר עם הניתוחים.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: תראו את השטויות.

דוד אמסלם: החתולים.

מיקי לוי: מספיק.

דוד אמסלם: אתם מבינים את הבושה והחרפה?

מיקי לוי: תודה רבה.

דוד אמסלם: אתם צמד בושה וחרפה למדינת ישראל.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, נא להתיישב במקומות.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצבעה.

מיקי לוי: נא להתיישב במקומות, אנחנו עוברים להצבעה אלקטרונית.

מיקי לוי: הצבעה, בבקשה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 47

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: נגד – 58, בעד – 47.

מיקי לוי: לפיכך הצעת החוק לא עברה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סגלוביץ' ביקש הודעה אישית כי שמו הוזכר.

מיקי לוי: בבקשה.

דוד אמסלם: - - - תתבייש לך - - -

שלמה קרעי: לחברים שלך מהקואליציה אתה נותן הודעות אישיות.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני לא אדבר על חבר הכנסת דודי אמסלם – אני אדבר לחבר הכנסת ניר ברקת - -

קריאות: - - -

מיקי לוי: שקט, בבקשה.

יואב סגלוביץ': - - אני אדבר אל חבר הכנסת אקוניס, אני אדבר לחבר הכנסת ביטן, אני אדבר לחבר הכנסת אוחנה – אני אתייחס לכל חבריי חברי הכנסת.

יואב סגלוביץ': אם מקובל עליכם הדברים והסגנון של חבר הכנסת אמסלם, תגידו את שלכם - -

אופיר כץ: לא מקובל עלינו שאתם - - -

קריאות: - - -

יואב סגלוביץ': - - אבל אתם שותקים ואתם שותקים ואתם שותקים.

יואב סגלוביץ': ואתה צועק - - -

שלמה קרעי: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, קריאה ראשונה.

דוד אמסלם: ספר לנו למה מחקת מהיומן את הפגישות עם אשכנזי.

יואב סגלוביץ': ומאחר שזה מקובל עליכם, כנראה אלה אתם.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

דוד אמסלם: תספר לנו למה מחקת את הפגישות עם אשכנזי ותדרכת אותו, ספר לנו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, לא זכור לי שחבר הכנסת סגלוביץ' הפריע לך.

דוד אמסלם: אתה צריך לעמוד לדין, אתה יודע?

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, קריאה ראשונה.

דוד אמסלם: שיספר לנו למה הוא מחק את הפגישות עם אשכנזי ותדרך אותו.

דוד אמסלם: שיספר לנו.

דוד אמסלם: ראש להב, שיספר לנו.

דוד אמסלם: אתה היית צריך לשבת בבית סוהר.

מיקי לוי: תודה רבה.

דוד אמסלם: ספר לנו, יא צדיק.

מיקי לוי: שקט.

מיקי לוי: [הצעת חוק פ/2386/24; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: הצעת חוק 2386/24 - - -

דוד אמסלם: יא מתנשא - - -

מיקי לוי: שקט, בבקשה.

מיקי לוי: הצעת חוק - -

דוד אמסלם: סגלוביץ', תספר לנו למה אתה - - -

מיקי לוי: - - 2386/24, לתיקון פקודת האגודות השיתופיות.

דוד אמסלם: - - - להדיח את גלנט - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, קריאה שנייה.

מיקי לוי: מספיק.

דוד אמסלם: תספר לנו, יא צבוע - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, מספיק.

מיקי לוי: הצעת חוק לתיקון פקודת האגודות השיתופיות (מספר בתי אב ביישוב קהילתי), בתמיכת הממשלה, של חבר הכנסת ניר אורבך וקבוצת חברי הכנסת.

מיקי לוי: בבקשה.

קטי קטרין שטרית: כל מי שידבר - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, את לא מפסיקה להפריע לי.

קטי קטרין שטרית: אני מודיעה בשם האופוזיציה: מי שיקלל אותנו, שלא יבקש קיזוז.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: מאה אחוז.

קטי קטרין שטרית: זה הכלי הפרלמנטרי האחרון שעוד נשאר לנו.

מיקי לוי: בסדר, אבל אני לא צריך שתכריזי את זה במליאה.

קטי קטרין שטרית: לא לבקש קיזוז.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: מספיק, מספיק.

משה אבוטבול: שיחפש מפלגות אחרות להתקזז איתן.

מיקי לוי: בבקשה.

משה אבוטבול: שתחפש מפלגות אחרות להתקזז איתן.

ניר אורבך: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש לדבר בדקות הקרובות על מה זה יישוב קהילתי, מה המטרות שלו ולמה בעצם הוא הוקם.

ניר אורבך: ברשותכם, אני אתחיל מההגדרות.

ניר אורבך: במדינת ישראל הציבור עבר כמה תהפוכות רעיוניות, מה שהשליך על דרכי ההתיישבות שלו.

ניר אורבך: מאוכלוסייה שרובה סוציאליסטית, עברנו גלגולים, והיום ניתן למצוא בישראל מגוון רחב – מסוציאליסטים ועד מאמינים בשוק חופשי לחלוטין, וכמובן כל הטווח שבאמצע.

ניר אורבך: איך הדבר הזה השפיע על דרכי ההתיישבות?

ניר אורבך: אם בעבר יכולנו לראות במדינת ישראל הרבה קיבוצים, היום אנחנו רואים כבר שהקיבוצים – חלקם נשארו במסורת שלהם וחלקם מופרטים, יש מושבים שיתופיים ויש כאלה שלא, ויש יישובים קהילתיים.

ניר אורבך: כמובן שישנן גם ערים מבוססות על רעיונות שונים.

ניר אורבך: גם בתוך העיר ניתן למצוא קיבוץ עירוני וקהילות שונות, ובעיקר מגוון.

ניר אורבך: אני שם כרגע בצד את הערים ורוצה להגדיר רגע את ההתיישבות הקטנה יותר, מה שנקרא המרחב הכפרי.

ניר אורבך: קיבוץ הוא צורת התיישבות שיתופית ייחודית לציונות; צורת התיישבות שמבוססת על הרעיון של שוויון בין בני אדם ושיתוף כלכלי ורעיוני.

ניר אורבך: הקיבוץ הוא בדרך כלל יישוב קטן שמונה מספר תושבים מצומצם, ופרנסתו מחקלאות ומתעשייה.

ניר אורבך: מושב – צורת התיישבות כפרית ייחודית למדינת ישראל, אשר מאגדת קבוצה של תושבים, שבעבר רובם היו חקלאים, במסגרת כלכלית שיתופית.

ניר אורבך: בניגוד לקיבוץ ההיסטורי, המשפחה מהווה במושב יחידה כלכלית עצמאית הפועלת במסגרת כללי עזרה הדדית.

ניר אורבך: לכל חבר מושב מוקצית חלקה אשר במרבית המקרים משמשת לחקלאות.

ניר אורבך: יישוב קהילתי הוא יישוב המבוסס על שיתוף חברתי, כשהדגש העיקרי בחיי היום-יום הוא על חיי הקהילה.

ניר אורבך: בניגוד לצורות יישוב כפריות אחרות בישראל, אין ביישוב קהילתי הכוונה תעסוקתית המחייבת את התושבים לעיסוק מסוים או שיתוף כלכלי כמו במושב ובקיבוץ.

ניר אורבך: בדרך כלל, יישובים קהילתיים מבוססים על ערכים משותפים, על רצון לקדם איזושהי אג'נדה.

ניר אורבך: הם מתאגדים סביב אמונה משותפת.

ניר אורבך: לפעמים אותה אמונה מקרינה החוצה לחברה הכללית, ולפעמים היא משפיעה פנימה על אותם אנשים שחיים וגדלים באותה חברה.

ניר אורבך: בהמשך החיים הם, מה שנקרא, יעבירו את זה הלאה.

ניר אורבך: אלה קהילות שכוללות את מיטב בנינו ובנותינו; אנשים איכותיים, יצירתיים, שמוסיפים המון אור וטוב לעולם.

ניר אורבך: יש לא מעט אמונות שחלק מהיישובים מקדמים.

ניר אורבך: יש יישובים מעורבים של יהודים וחילונים, ישובים שחשוב להם שיגורו איתם אנשים עם מוגבלויות, אנשים שחשוב להם להביא תושבים של הגיל השלישי או דווקא אנשים צעירים שיחדשו וימשיכו את היישוב המתבגר.

ניר אורבך: ואחרי שאמרנו את כל זה, יש חוק, די לא מובן, יש לומר, שמגביל את היישובים ומונע מהם להתרחב.

ניר אורבך: אותם יישובים שעושים מעשה ציוני, בעיקר בנגב ובגליל, שרוצים ליישב את ארץ ישראל ולהפריח אותה, גם חברתית, מחויבים להישאר בגודל מסוים.

ניר אורבך: זה כל כך אבסורד שאפילו לפעמים בן שרוצה לגור ליד הוריו לא יכול.

ניר אורבך: המרחב הכפרי הוא ייחודי מאוד למדינת ישראל ויש לו חשיבות וערך.

ניר אורבך: יישוב הפריפריה במדינת ישראל הוא ערך.

ניר אורבך: הוא ציונות.

ניר אורבך: הגדלת המכסות ליישובים יהודיים תחזק לא רק את היישובים עצמם, אלא את האזור כולו.

ניר אורבך: היא תקדם את הכלכלה ואת החברה הישראלית כולה.

ניר אורבך: לפריפריה מגיעים שירותים טובים; מגיעה לה רפואה טובה; מגיע לה חינוך מצוין.

ניר אורבך: בשביל זה צריך לבנות עוד ועוד, להרחיב ולהגדיל, כדי שיהיה לאותם אנשים איפה לגור, היכן לפתח חיים טובים ואיכותיים.

ניר אורבך: בן-גוריון אמר: "בנגב ייבחן העם בישראל ומדינתו, כי רק במאמץ מלוכד של עם מתנדב ומדינה מתכננת ומבצעת, נוכל למשימה הגדולה של הפרחת השממה ויישובה".

ניר אורבך: הדברים הללו נכונים, כמובן, גם לגליל.

ניר אורבך: תודה רבה לך, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק – היא מוצמדת, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, שלוש דקות.

אורית סטרוק: להתחיל?

מיקי לוי: אני לא מפעיל לפני שאת מתחילה כדי לא לקחת לך אפילו שנייה.

אורית סטרוק: צדיק.

אורית סטרוק: כל הכבוד.

אורית סטרוק: מכובדי היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכיוון שחבר הכנסת אורבך הציג את הצעת החוק בהיבט הטכני, החוקי שלה, אז אני בוחרת לעסוק בהיבט הציוני, בהיבט הערכי, בהיבט התורני של הצעת החוק הזו.

אורית סטרוק: ההתיישבות – אתה יכול לעזור לי עם טיפה שקט, אדוני היושב-ראש?

מיקי לוי: בבקשה?

אורית סטרוק: אתה יכול לעזור לי עם טיפה שקט?

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: אני מבקש מעט שקט, לאפשר לחברת הכנסת סטרוק להגיד את דברה, בבקשה.

אורית סטרוק: תודה רבה.

מיקי לוי: בתאי הסיעות, בבקשה, שקט.

אורית סטרוק: ההתיישבות בארץ ישראל היא ערך יסוד בציונות, אבל עוד קודם לכן היא ערך יסוד בתורתנו הקדושה.

אורית סטרוק: אנחנו עומדים עכשיו – נכנסנו עכשיו לשלושת ימי ההגבלה שלפני מתן תורה, והתורה מצווה עלינו את מצוות יישוב הארץ.

אורית סטרוק: על המילים שכתובות בתורה, שלא נעזבנה – לא, סליחה, על המילים הכתובות בתורה: וירשתם את הארץ וישבתם בה, אומר הרמב"ן ש"לא נעזבנה ביד זולתנו מן האומות או לשממה".

אורית סטרוק: זו המצווה, מצוות יישוב הארץ.

אורית סטרוק: וזו מצווה שאנחנו בדורנו זוכים לחזור ולקיים אותה אחרי דורות רבים של גלות, של התרחקות מארץ אבותינו.

אורית סטרוק: ולא רק שאנחנו זוכים לחזור ולקיים אותה כפרטים, אנחנו זוכים לחזור ולקיים אותה כאומה ששבה הביתה ומחדשת כאן את הקשר המיוחד של עם ישראל עם ארץ ישראל.

אורית סטרוק: וההתיישבות בארץ ישראל בשנים האחרונות התקפלה, הצטמצמה, נכנסה למצוקה, בשל כל מיני חסמים רגולטוריים שהושתו עליה.

אורית סטרוק: ולכן באה הצעת החוק הזו, כדי לפתוח מחדש את האופציה, את היכולת, את האפשרות, להתיישב בארץ ישראל על כל מרחביה; לחזק את הנוכחות היהודית בעיקר בנגב ובגליל; לחזק את הקשר בין עם ישראל השב הביתה לארצו שחיכתה לו כל כך הרבה שנים.

אורית סטרוק: אני שמחה מאוד שעל הצעת החוק הזו יצביעו הפעם גם חברים בקואליציה וגם חברים באופוזיציה.

אורית סטרוק: אני שמחה מאוד שנוכל להביא בשורה גדולה לאחינו המתיישבים באשר הם, ובעזרת השם, לקיים ביתר שאת את מצוות יישוב הארץ.

אורית סטרוק: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ.

מיקי לוי: רק לא ברור לי, אם זה אופוזיציה-קואליציה, בשביל מה שמית?

מיקי לוי: סתם, מה ההיגיון?

בצלאל סמוטריץ': לא, לא צריך - - -

מיקי לוי: זה מה שהגישו לי, חבר הכנסת סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': יש לי שלוש דקות לטפל בעניין.

מיקי לוי: לא, לך אין לי טענות.

בצלאל סמוטריץ': כשהשר יעלה, אז - - -

מיקי לוי: הגישו לי שמית.

בצלאל סמוטריץ': אני שאלתי אותו.

בצלאל סמוטריץ': כשהשר יעלה, נבדוק את זה.

מיקי לוי: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, חברי השר, חבריי חברי הכנסת, דיברו כבר על החוק החשוב הזה לגופו, דיברה קודמתי חברת הכנסת סטרוק – חוק ציוני, לאומי, התיישבותי, חשוב מאוד.

בצלאל סמוטריץ': אני שמח שהייתה לי הזכות להתניע את התהליך הזה עוד בכנסת העשרים, להעביר אותו בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': ואז, לצערנו, הכנסת התפזרה, והשאר כתוב בדברי ימי ישראל.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להעלות שתי נקודות בשולי האירוע, שהן לא שוליות בכלל.

בצלאל סמוטריץ': האחת, העובדה – וזה סתם עניינים של פוליטיקה קטנה – שחברת הכנסת סטרוק ואני הגשנו את החוק הזה שוב גם בכנסת הזו; אבל הקואליציה – חס וחלילה לא לתת קרדיט לאופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': ואם החוק של חברת הכנסת סטרוק ושלי, אז בכלל לא דנים בו לגופו.

בצלאל סמוטריץ': אחר כך יטיפו לנו מוסר על לדון לגופו של עניין.

בצלאל סמוטריץ': אז בסדר, אז לקחו את החוק הזה, חברי הכנסת אורבך וחבר הכנסת לשעבר כלפון, והגישו – והינה, סוף-סוף יש דיון לגופו.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני רוצה לדבר על הבעיה העיקרית, והיא שגם את החוק הזה הקואליציה הזו איננה מסוגלת להעביר בקולותיה שלה.

בצלאל סמוטריץ': והחוק הזה יעבור, שלושת החוקים המאוחדים, אך ורק בקולות האופוזיציה הציונית הלאומית – זו שלא מתבלבלת, זו שיודעת להכיר את ערכה של ההתיישבות, את ערכו של המשך המפעל הציוני.

בצלאל סמוטריץ': כן, של חניתה ושל יסוד המעלה ושל תל חי ושל כל היישובים בדרום וברמת הגולן.

בצלאל סמוטריץ': גם לחוק הזה יש מרכיבים בתוך הקואליציה שהולכים לשבור עליו משמעת קואליציונית ולהצביע נגד; אלה שהתבלבלו, התעייפו, שכחו מה אנחנו היהודים עושים כאן במדינת היהודים, בארץ ישראל, ומפריחים את שממותיה.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו נצביע היום בעד, כי זה חוק טוב וחשוב, ומכיוון שההתיישבות העובדת מחכה לו בכיליון עיניים כדי לגדול, כדי להתפתח, כן, ולשמור על המרקם הקהילתי ועל החוסן הקהילתי של הקהילות.

בצלאל סמוטריץ': אבל שאף אחד לא ישכח שגם לחוק הציוני והלאומי החשוב הזה, וגם כאשר הוא בא מהצד של הקואליציה – ולא, חס וחלילה, מהצד של האופוזיציה – צריך את כל קולותיה של האופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': ולכן, אנחנו מאוד מהר, בעזרת השם, נהפוך את היוצרות בבית הזה, כדי שתהיה כאן קואליציה יהודית, ציונית ולאומית, שלא תזדקק לכל מיני ממלאי מקום וקביים כדי להעביר חקיקה שמשרתת את מדינת ישראל, את ערכיה ואת חזונה, שנותן לה את זכות קיומה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אם כך, אנחנו ניגשים להצבעה.

קריאה: - - -

מיקי לוי: אה, סליחה.

מיקי לוי: אני מתנצל.

מיקי לוי: תשובת השר, תשובת הממשלה, בבקשה.

מיקי לוי: השר ישיב תשובה משולבת על כל שלוש הצעות החוק.

מאיר כהן: אדוני יושב-ראש הכנסת, חברות וחברי כנסת נכבדים, בהצעת החוק מוצע להרחיב את האזורים שבהם מותר לקיים ועדות קבלה ובנוסף מוצע להרחיב את ועדות הקבלה ליישובים גדולים יותר, מ-400 מגרשים ל-600 מגרשים.

מאיר כהן: מטרת הצעת החוק היא לעדכן את הגדרת היישוב הקהילתי ליישוב המונה 600 בתי אב ולהחיל את ההגדרה על כלל ההתיישבות הקהילתית בפריפריה.

מאיר כהן: בכך יתאפשר ליישובים קהילתיים המעוניינים לשמור על אופי ייחודי לגדול ולהתרחב תוך שמירה על לכידות חברתית.

מאיר כהן: מוצע לתמוך בהצעה בקריאה הטרומית בכפוף להסכמות עם משרדי הממשלה ולהחלטת ועדת השרים לחקיקה לגבי המשך הליך החקיקה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מבקש מכל חברי הכנסת לשבת.

מיקי לוי: לפני כן, חבר הכנסת אוסאמה, אתה ביקשת להתנגד?

מיקי לוי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אתה ביקשת להתנגד?

מיקי לוי: בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השרים, חבריי חברי הכנסת.

אוסאמה סעדי: זהו חוק שבא לייהד את הגליל, את הנגב וגם כותבים יהודה ושומרון, שזה השטחים הכבושים משנת 67'.

אוסאמה סעדי: (אומר בערבית:) החוק הזה שנקרא "חוק ועדות הקבלה" מ-2011 היה אחד מהחוקים הגזענים ביותר, כי הוא אוסר על יישוב ועל האפשרות של הצעירים שלנו ללכת ולגור ביישובים כאלה.

אוסאמה סעדי: אז אמרו שקהילות - -

שמחה רוטמן: אתה אמור להסביר למה אתה מתנגד לחוק.

אוסאמה סעדי: - - שמחה, 400 יחידות, 400 בתי אב, יש להם משהו ייחודי.

אוסאמה סעדי: ואז בג"ץ – אתה יודע, שמחה – אמר:

אוסאמה סעדי: מכיוון שזה רק 400, אני לא מתערב.

אוסאמה סעדי: אבל עכשיו שקד, דרך ניר אורבך ולפניה כלפון, הנורבגי שהלך - - -

קטי קטרין שטרית: אתם שותפים.

קטי קטרין שטרית: אתם שותפים.

אוסאמה סעדי: מי ששותף זאת את, שהיום את יכולה להפיל את החוק הזה ולהפיל את הממשלה ועכשיו את מצביעה עם הממשלה, אז די עם זה.

אוסאמה סעדי: אתם אומרים לנו "רשת ביטחון"?

אוסאמה סעדי: אז מה ההבדל שאתם עכשיו תומכים בממשלה?

אוסאמה סעדי: את תומכת בממשלה ועכשיו הממשלה הזאת – גם מרצ, גם העבודה, גם החברים שלנו ברע"מ, אתם מתנגדים, אבל אתם יודעים שהחוק הזה יעבור - -

קטי קטרין שטרית: למה לא הפלתם את הממשלה?

אוסאמה סעדי: - - במקום שתבואו ותטילו וטו על החוק הזה.

אוסאמה סעדי: מאזן, אמר היום שקד, עכשיו, בתשובה על שאילתה של חברי אחמד טיבי, אמרה לו שזה בכוונה ליישב את היישובים במשגב.

אוסאמה סעדי: (אומר בערבית:) אז אתם מצביעים נגד אבל זה עובר, כמו הדגל.

אוסאמה סעדי: עוד מעט גם הדגל יעבור, דגל הרשות הפלסטינית, שאתם חתומים איתם על הסכם, על הסכם.

אוסאמה סעדי: אתם קובעים שזה אסור, עבירה פלילית.

אלי כהן: ברור, ברור.

אוסאמה סעדי: אלי כהן, אתה היית בממשלה שחתמה וישבת עם שרים פלסטינים עם דגל פלסטין, אז מה קרה שעכשיו אתה אומר שסטודנטים, אסור להם להניף דגל?

אוסאמה סעדי: איזו צביעות.

אוסאמה סעדי: איזו צביעות.

אוסאמה סעדי: ובסוף אתם מאשימים אותנו שאנחנו משתפים פעולה.

אוסאמה סעדי: אתם משתפים פעולה.

אוסאמה סעדי: אתם לא רוצים להפיל את הממשלה.

אוסאמה סעדי: היום הייתה אפשרות להפיל את הממשלה הזאת ואתם מונעים את זה כי אתם עכשיו מצביעים עם הממשלה הזאת.

אוסאמה סעדי: די.

אוסאמה סעדי: די.

אוסאמה סעדי: די.

אופיר אקוניס: אתה תומך בממשלה.

אופיר אקוניס: מה אתה עושה הצגות?

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: רק המציעה.

מיקי לוי: אתה יכול בשלך, המציעה יכולה.

קריאות: - - -

שלמה קרעי: אתם רשת הביטחון של הממשלה.

מיקי לוי: שמחה, חבר הכנסת שמחה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת אוסאמה, שב במקומך.

מיקי לוי: תודה.

קריאות: - - -

מיקי לוי: כרגע יש עוד מתנגד אחד.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ מתנגד.

קריאות: - - -

מיקי לוי: מלכיאלי, חבר הכנסת מלכיאלי, תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת שמחה.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, אני עליתי לפה להתנגד פעמיים.

שמחה רוטמן: יש פה הפרה חמורה של התקנון.

שמחה רוטמן: חברי חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אתה הפרת את התקנון.

שמחה רוטמן: מי שעולה לדבר בתגובה על חוק פרטי צריך להסביר למה לא לתמוך בחוק.

שמחה רוטמן: שמעתי את דבריך ברוב קשב, ואתה רק הסברת למה לתמוך בחוק.

אוסאמה סעדי: לא הסכמתי.

אוסאמה סעדי: לא הסכמתי.

שמחה רוטמן: אמרת שזה חוק למען ייהוד הגליל, זו סיבה למה לתמוך.

שמחה רוטמן: אמרת שזה חוק שבא להפוך את פסיקת בג"ץ.

עופר כסיף: אתה מוכיח שאתה גזען והחברים שלך - - -

שמחה רוטמן: זאת הסיבה למה לתמוך, וזאת הפרה של התקנה.

עופר כסיף: - - כולכם תתביישו - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, חבר הכנסת כסיף, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף.

עופר כסיף: - - - תתבייש.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, קריאה שנייה.

מיקי לוי: אתה פשוט לא מפסיק.

מיקי לוי: אני פשוט אוציא אותך.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

שמחה רוטמן: אתה אמור להסביר למה להתנגד לחוק.

שמחה רוטמן: הקשבתי לך.

שמחה רוטמן: חוץ מהמילים בערבית, שאותן לא הבנתי, שמעתי רק סיבות למה לתמוך בחוק.

אוסאמה סעדי: - - -

אבל אני רוצה להסביר למה אני מתנגד.

עופר כסיף: - - -

שמחה רוטמן: לא, אדוני היושב-ראש, אני לא מצליח.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוסאמה, תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

שמחה רוטמן: החוק הזה שמגדיל את מספר המשפחות שאפשר הוא טלאי.

שמחה רוטמן: הסיבה היחידה שהוא מגיע היום לכנסת זה בגלל שהקואליציה הזאת קברה את חוק פסקת ההתגברות, שעבר ברוב גדול בכנסת הזאת.

שמחה רוטמן: אם הוא היה עובר, לא היה צריך את החוק הזה.

שמחה רוטמן: היה אפשר על השולחן לבוא ולהגיד שפסקי הדין של בג"ץ, בייחוד בעניין קעדאן, שאסרו התיישבות יהודית בנגב ובגליל, בטלים ומבוטלים.

שמחה רוטמן: מי שנותן את הכוח ומביא חוק – סליחה על המילה הלא-פרלמנטרית – דרדל'ה, כי הוא לא מוכן להתמודד ולאחוז את השור בקרניו בהתאם להבטחות שלו בבחירות, זה אתה, ראש הממשלה נפתלי בנט, שהבטחת פסקת התגברות; זה אתם, ימינה ותקווה חדשה, שהבטחתם והצבעתם בעד פסקת התגברות כזאת.

מאי גולן: - - -

שמחה רוטמן: הסיבה שהחוק הזה עובר עכשיו ויצביעו בעדו פה באופוזיציה – כי זה יותר טוב מכלום.

שמחה רוטמן: אבל החוק הזה לא היה צריך לעלות לכנסת.

שמחה רוטמן: זאת בושה וחרפה.

שמחה רוטמן: היה צריך לבטל את פסק דין קעדאן מעל השולחן ולהגיד שמדינת ישראל תפעל לייהוד.

שמחה רוטמן: לא להתבייש מאמירות כמו של חבר אוסאמה סעדי.

שמחה רוטמן: לבוא ולהגיד בגאון שפסיקות בג"ץ האלה הן אנטי-ציוניות.

שמחה רוטמן: גם פרופ' שמעון שטרית ממפלגת העבודה אמר שפסק הדין בעניין קעדאן הוא ביזיון.

שמחה רוטמן: היה יכול להיות פה קונסנזוס, ואתם נכנעים, אתם נכנעים – אתם נכנעים לטרור ואתם נכנעים לתומכי הטרור ואתם נכנעים לפסק דין שערורייתי של בג"ץ שקבע שבמדינת ישראל אסור להקים התיישבות יהודית, ועכשיו אנחנו עושים פלסתר וכאילו.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

שמחה רוטמן: ובכל זאת אני אתמוך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אם עלית להתנגד, לפחות תלחץ נוכח.

מיקי לוי: לפחות.

שלמה קרעי: הוא לא חייב.

מיקי לוי: נכון, לא חייב, אבל אנחנו מכירים את הכללים הנהוגים.

שלמה קרעי: אין כללים.

מיקי לוי: מתנגד נוסף – חבר הכנסת סמוטריץ, בבקשה.

מיקי לוי: אתה נותן לאקוניס?

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין.

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, תודה.

מיקי לוי: בבקשה שקט.

אופיר אקוניס: תודה.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני ביקשתי לעלות הערב בניגוד למנהגי ולהתנגד לחוק, משום שהקואליציה הזאת עברה הערב כל גבול.

אופיר אקוניס: מי בא ומטיף, חבר הכנסת סגלוביץ'?

אופיר אקוניס: גם אתה, השר שי, יחד איתם.

אופיר אקוניס: אתם מטיפים על סגנון?

אופיר אקוניס: אתם מטיפים על הסתה?

אופיר אקוניס: אתם מטיפים על בריונות?

אופיר אקוניס: ראש הממשלה לפיד שמסית נגד בנט, כבר לא ראש ממשלה, זה לא מעניין.

אופיר אקוניס: ראש הממשלה לפיד שמסית נגד ציבור שלם בתועמלנות שמזכירה משטרים אפלים, בסגנון פשוט נוראי, מדבר על 70,000 הצועדים במצעד הדגלים ומאשים את כולם.

אופיר אקוניס: ליברמן, שקרא: לשים את כל החרדים במריצה, ולזרוק אותם למזבלה הקרובה – ציטוט מדויק – מדברים על בריונות, חבר הכנסת סגלוביץ', אדוני היושב-ראש?

אופיר אקוניס: פעם אחת אף אחד מיושבי ספסלי הקואליציה, פעם אחת לא גינו את האלימות, הברוטליות, חבל התלייה נגד ראש הממשלה נתניהו של מפגיני בלפור.

אופיר אקוניס: חבל התלייה, מדי אס.

אופיר אקוניס: אס, שימוש באביזרי מין נגד רעיית ראש הממשלה.

גלית דיסטל אטבריאן: גיליוטינה.

אופיר אקוניס: הגיליוטינה.

אופיר אקוניס: הגיליוטינה.

אופיר אקוניס: כל יום, כולל היום, השר שי התמים, הצדיק – אתה מטייל יותר מדי בעולם, אז אתה לא יודע מה קורה פה.

אופיר אקוניס: כל הזמן בחו"ל על חשבון הציבור.

אופיר אקוניס: כל הזמן.

אופיר אקוניס: אתה לא רואה כל יום קריאות מפורשות לרצח בנימין נתניהו, לפגיעה בו ובבני משפחתו.

אופיר אקוניס: ואז עולה לכאן סגלוביץ', עוטה על עצמו איזו מסכה של תמימות, שואל אותי ואת חבריי – רוצים שנבקר קולגה, את חבר הכנסת דודי אמסלם.

אופיר אקוניס: והנורבגית הזאת – איפה היא?

אופיר אקוניס: איפה הנורבגית על חשבון הציבור?

אופיר אקוניס: הדבר הבריוני, האלים, הברוטלי הזה שעמד כאן, ירד מהדוכן, הכליל את כל מצביעי הליכוד ואת כל חברי הכנסת.

אופיר אקוניס: לא זכור לי כשעמדה ליד הקלפיות בפריימריז של הליכוד – מיררה בדמעות, בבכי בפריימריז של הליכוד: תצביעו בשביל גדעון, כך היא אמרה למצביעים.

אופיר אקוניס: היא לא אמרה תצביעו בשבילי – תצביעו בשבילי; בשביל גדעון.

אופיר אקוניס: גדעון אז היה בליכוד, והיום היא יושבת כאן, ובאיזה סגנון – אגב, אדוני היושב-ראש, שאתה היית צריך להפסיק אותו כבר מזמן.

אופיר אקוניס: עולה בכל יום שני – בריונות, אלימות, ברוטליות, האשמה כוללת של כל מצביעי הליכוד, ה"ביביסטים", המושג השמאלני המכוער, הפרוגרסיבי, העלוב הזה, שכאילו מנסים להאשים בו באחריות קולקטיבית מיליון ו-150,000 מצביעי ליכוד.

אופיר אקוניס: אנחנו גאים לתמוך בבנימין נתניהו, אנחנו גאים להיות ליכודניקים, אנחנו בזים לכם ואנחנו בזים לצביעות שלכם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: נא לשבת.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים – לא, לא מחיאות כפיים, מספיק עם זה.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצבעה אלקטרונית.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: החוק הראשון, פ/2386/24, של חבר הכנסת ניר אורבך.

מיקי לוי: נא לשבת.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 65

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: 65 בעד, 15 נגד.

מיקי לוי: אם כך, הצעת החוק עברה.

מיקי לוי: נוסיף את חבר הכנסת כהנא בעד לפרוטוקול.

מיקי לוי: החוק יועבר להמשך טיפול בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

קריאות: - - -

מיקי לוי: בבקשה, ניגשים להצעת החוק הבאה, פ/6238/24, הצעת חוק לתיקון פקודת האגודות השיתופיות, של חברת הכנסת סטרוק.

מיקי לוי: הצבעה, בבקשה.

מיקי לוי: נא להצביע.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 60

מיקי לוי: נמנעים – אין

יואב קיש: מיקי, צעקו לך ועדות אחרות, אתה לא שמעת.

מיקי לוי: חאדר.

מיקי לוי: מאה אחוז.

מיקי לוי: בבקשה.

קריאות: - - -

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, נוסיף אותך.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, אנחנו נעביר את שתי ההצעות לוועדת הכנסת.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, לא נקלט?

מיקי לוי: נגד.

סמי אבו שחאדה: - - - תתביישו לכם - - -

קריאה: סמי, סמי, כמה יהודים יכולים לקנות בסח'נין?

קריאה: כמה יהודים יכולים לקנות בית בסח'נין?

קריאה: מה יקרה למישהו שמוכר בית בסח'נין?

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, לא חבל על מיתרי הקול?

מיקי לוי: תודה רבה.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה.

מיקי לוי: אני ניגש להצבעה.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצעה השלישית, של חבר הכנסת סמוטריץ'.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 59

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: שקט.

מיקי לוי: אנחנו באמצע ההצבעה.

מיקי לוי: בבקשה שקט.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס, את מפריעה לי.

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס, מספיק.

מיקי לוי: בעד – 59, נגד – 15.

מיקי לוי: הצעת החוק עברה, ותועבר לוועדת הכנסת כדי לקבוע ועדה.

קריאות: - - -

מיקי לוי: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

מיקי לוי: בבקשה שקט.

אלינור ימין: ברשות יושב-ראש הכנסת, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה – הצעת חוק משק הגז הטבעי (תיקון מס' 12) (אישור בהליך מהיר של מיתקן גז טבעי ברשת חלוקה), התשפ"ב–2022; הצעת חוק התחרות הכלכלית (איסור פגיעה ביבוא מקביל או ביבוא אישי) (הוראת שעה), התשפ"ב–2022; הצעת חוק האקלים, התשפ"ב–2022; הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון מס' 8) (הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות עוזר רופא ודימותנות רפואית), התשפ"ב–2022.

אלינור ימין: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לסגנית מזכיר הכנסת.

מיקי לוי: [הצעת חוק פ/3040/24; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו עוברים לסעיף 25, פ/3040/24 – הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור הנפת דגל של מדינת אויב או של הרשות הפלסטינית בגופים המתוקצבים או הנתמכים על ידי המדינה), התשפ"ב–2022, של חבר הכנסת אלי כהן.

מיקי לוי: בבקשה.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, תתארו לכם שבאוניברסיטאות בארצות הברית היו מניפים את דגלי אל-קאעידה.

אלי כהן: תתארו לכם שבבתי חולים בבריטניה היו מניפים את דגלי - - -

אוסאמה סעדי: מה אתה עושה - - - תתבייש לך.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: לא להפריע.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוסאמה - - -

אלי כהן: לך לעזה.

אלי כהן: לך לעזה או לירדן.

אלי כהן: קדימה, תלך.

אלי כהן: עזה או לירדן.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אוסאמה, בבקשה לשבת.

אוסאמה סעדי: - - - תתבייש לך.

אביר קארה: - - - בעזה.

אביר קארה: גם בלבנון - - -

אוסאמה סעדי: אתה, תתבייש לך - - -

אביר קארה: - - - לא היו נותנים לך לדבר בכלל - - -

אלי כהן: אוסאמה – לעזה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוסאמה, בבקשה, חבל על הבריאות.

מיקי לוי: אני אוסיף.

קריאות: - - -

אלי כהן: חברים, תתארו לעצמכם שבארצות הברית היו מניפים את דגלי אל-קאעידה.

אלי כהן: תארו לכם שבבריטניה בבתי חולים היו מניפים את דגלי IRA.

אלי כהן: תתארו לכם שבסעודיה היו מניפים בבתי הספר את דגלי החוטים.

אלי כהן: בשום מקום בעולם לא יעלה על הדעת שבמדינה כלשהי יונפו דגלים של אויביה, ובטח שלא במוסדות ובאוניברסיטאות שהיא מממנת.

סמי אבו שחאדה: - - - על הבתים, על - - -

אלי כהן: לך לעזה.

אלי כהן: לך לעזה, חביבי.

אלי כהן: לך לעזה או לירדן.

סמי אבו שחאדה: בערבית אומרים ראס בין עינכ.

מיקי לוי: חבר הכנסת, לא צריך.

קריאות: - - -

אלי כהן: דמוקרטיה אין משמעותה הפקרות או התאבדות, לכן לא יעלה על הדעת שגם כאן

אלי כהן: במדינת ישראל יצעדו עם דגלי אש"ף בכלל, ובטח שלא במוסדות המדינה ובאוניברסיטאות.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, קריאה שנייה.

אלי כהן: המצעד עם דגלי אש"ף ביום הנכבה באוניברסיטאות מייצג שאיפות של אלו שרוצים לחסל את מדינת היהודים.

אלי כהן: זה המסר שיש בו.

אלי כהן: גם כיום ברשות משלמים קצבה למי שרצח יהודים.

אלי כהן: גם כיום במערכת החינוך שלכם ממשיכים להסית ולהתריס נגד היהודים ונגד מדינת ישראל.

אלי כהן: גם כיום פועלים שם להעמיד את חיילי צה"ל לדין בהאג.

אלי כהן: הנפת דגלי אש"ף במדינה היא לא צד של חופש אקדמי, היא צד של הסתה והתרסה כנגד מדינת ישראל.

קריאות: - - -

סמי אבו שחאדה: על זה נאמר על ראש הגנב בוער הכובע.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, אתה בשתי קריאות.

אלי כהן: אני, אגב, רוצה להזכיר לחבר הכנסת אבו שחאדה את הנתונים, ולכל אותם צבועים עם דגלי אש"ף שצעדו ביום הנכבה, אני רוצה להזכיר לכם את ההיסטוריה.

אלי כהן: אתם אלו שפתחתם במלחמה והפסדתם, אבל מה – למזלכם הפסדתם.

אלי כהן: למה למזלכם הפסדתם?

אלי כהן: כי בזכות ההפסד שלכם אתם חיים במדינה אחת הטובות בעולם.

אלי כהן: אותם סטודנטים ערבים שמניפים - - -

אביר קארה: מה אתה עושה פה - - -

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה, סגן השר קארה, תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, תודה.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

אלי כהן: אותם סטודנטים ערבים שמניפים את דגלי אש"ף וקוראים בהפגנה: ברוח ודם נפדה את פלסטין, הם הצבועים ביותר.

אלי כהן: הרי אם היו פודים את פלסטין, הם לא היו חיים בדמוקרטיה.

אלי כהן: אם היו פודים את פלסטין, לא היה להם חופש אקדמי; לא היו לכם שירותי בריאות מצוינים; לא הייתם נהנים מהכלכלה הישראלי ומתשלום לביטוח לאומי.

אוסאמה סעדי: אתה לא עושה טובה.

אלי כהן: אתה יודע, אוסאמה, מה קרה למי שלא בישראל?

אוסאמה סעדי: אתה לא עושה טובה.

אוסאמה סעדי: אתם לא עושים טובה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, תודה.

אלי כהן: אני רוצה לומר מה היה קורה אם לא הייתם נשארים בישראל.

אלי כהן: הייתם חיים בפחד כמו בלבנון.

אחמד טיבי: - - -

אלי כהן: טיבי, אם היית חי בלבנון, היית חי בפחד.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי.

אוסאמה סעדי: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, קריאה ראשונה.

סמי אבו שחאדה: - - -

מיקי לוי: בבקשה שקט.

מיקי לוי: נא להמשיך.

אלי כהן: אם הם לא היו בישראל, הם היו חיים בפחד בלבנון.

אלי כהן: חיים כמו עניים מרודים בעזה או נשחטים - - -

סמי אבו שחאדה: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, שקט.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, אתה בשתי קריאות.

סמי אבו שחאדה: - - -

מיקי לוי: אז תזמין אותו למזנון.

מיקי לוי: תודה.

אלי כהן: אני אחזור על דבריי, אם במקרה פספסתם.

אלי כהן: אם לא הייתם כאן, הייתם חיים בפחד בלבנון, כמו עניים מרודים בעזה או שהייתם נשחטים בסוריה על ידי דאעש.

אלי כהן: אני, אגב, רוצה לתת לך הצעה לשנות את יום הנכבה ליום הקנאה.

סמי אבו שחאדה: מי שכובש לא יכול להטיף מוסר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, קריאה שלישית.

מיקי לוי: בבקשה החוצה.

סמי אבו שחאדה: מי שכובש לא יכול להטיף מוסר.

סמי אבו שחאדה: כובש לא יכול להטיף מוסר.

אלי כהן: אבו שחאדה, יום הנכבה זה יום הקנאה שלכם במדינת ישראל.

סמי אבו שחאדה: כובש לא יכול להטיף מוסר.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אבו שחאדה.

מיקי לוי: בבקשה החוצה.

מיקי לוי: (חבר הכנסת סמי אבו שחאדה יוצא מאולם המליאה.)

אלי כהן: אני רוצה לחדד: אמרתי שאני מציע לשנות את יום הנכבה ליום הקנאה.

אלי כהן: למה ליום הקנאה?

אלי כהן: כי העיניים שלכם יוצאות כשאתם רואים איך הפכנו את מדינת ישראל למעצמה, למדינה משגשגת, למדינה פורחת, וזה מוציא אתכם מדעתכם.

אלי כהן: אבל שימו לב, אף אחד מכם לא רוצה ללכת לעזה, אבל כל מי שבעזה רוצה להגיע לכאן, לישראל.

אלי כהן: אגב, איך אמרה ראש ממשלתנו בעבר גולדה מאיר: הסכסוך עם הערבים אינו סכסוך על אדמה או טריטוריה – הם פשוט מסרבים להאמין שיש לנו זכות קיום.

אלי כהן: כן, זה תופס גם כיום, ועוד לחלק מערביי ישראל שיושבים כאן בכנסת.

אלי כהן: בואו רק נדבר על הצביעות של אותם צועדים.

אלי כהן: ביד אחת הם רוצים להניף את דגלי אש"ף, אבל ביד השנייה הם רוצים לקבל תקציבים ממדינת ישראל.

אלי כהן: אני, אגב, רוצה להציע שכל אחד יקבל ביטוח לאומי, שירותי בריאות וסבסוד באוניברסיטאות מהמדינה שהוא מניף את הדגל שלה.

אלי כהן: אני, אגב, רוצה להזכיר לכם: מי שרואה את עצמו פלסטיני – מדינת ישראל היא מדינה חופשית; הוא יכול לעבור לירדן, הוא יכול לעבור לעזה וגם להישאר שם.

אלי כהן: לא רק זאת, אני מבטיח לכם מימון בהסעות גם למחסום ארז וגם לגשר אלנבי.

אוסאמה סעדי: אתה תלך מפה.

אלי כהן: אוסאמה, אתה תקבל מימון בהסעות גם למחסום ארז וגם לאלנבי.

אלי כהן: קדימה.

אוסאמה סעדי: אתה תלך מפה.

אוסאמה סעדי: אתה תלך מפה.

אלי כהן: קדימה, רוח מן הון, לך לעזה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי.

אלי כהן: אוסאמה, מחסום ארז או אלנבי, קדימה.

אוסאמה סעדי: אנחנו פה ונישאר פה, אתה תלך פה.

אוסאמה סעדי: תתבייש.

אוסאמה סעדי: תראה איך הוא מדבר.

אוסאמה סעדי: גזענות.

איימן עודה: - - -

וליד טאהא: אתה גזען.

וליד טאהא: תתבייש לך.

וליד טאהא: אתה גזען.

אחמד טיבי: אתה צריך נעל בפה שלך.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, תודה.

וליד טאהא: גזען.

וליד טאהא: אתה גזען.

אלי כהן: למה אתה לא הולך לעזה?

אלי כהן: למה אתה לא הולך לשם?

אלי כהן: למה אתה לא הולך לירדן?

אחמד טיבי: אתה לא שווה את הנעל שלי.

אחמד טיבי: הנעל של כל פלסטיני שווה אותך.

וליד טאהא: גזען.

אלי כהן: את הצביעות שלכם ראינו, כשמישהו רק זרק את הרעיון - - -

וליד טאהא: אתה לא מתבייש בגזענות שלך.

מיקי לוי: חבר הכנסת ווליד טאהא, קריאה ראשונה.

אלי כהן: את הצביעות שלכם ראינו.

אלי כהן: כשמישהו רק נתן את הרעיון להעביר אתכם מאום אל-פחם, אתם שקשקתם, רעדתם, פחדתם.

אלי כהן: אגב, אפשר לקנות אתכם בשקל, או יותר נכון, אפשר לקנות אתכם ב-2,200 שקל, שזה מה שמשלמים בביטוח לאומי.

אלי כהן: אגב, גם את מנסור עבאס ורע"מ – גם אתם למכירה.

אלי כהן: ב-53 מיליון שקל גם קנו אתכם.

אלי כהן: אצלכם הכול למכירה.

אלי כהן: אין לכם ערכים, אין לכם אידיאולוגיה.

אוסאמה סעדי: אתה גזען.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אחמד טיבי: אתה לא שווה את הנעל של כל פלסטיני.

אופיר כץ: הוא ירק עליו.

אופיר כץ: הוא ירק עליו.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, קריאה שנייה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, אתה לא עוזר לי.

מיקי לוי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אתה בקריאה שנייה.

אלי כהן: אני רוצה לתת הצעה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, אתם הפרעתם, ואני מוסיף לו – יש לי את הסמכות.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, אתה בקריאה שנייה, ואני דואג גם לבריאות שלך, תירגע.

מיקי לוי: תירגע בבקשה.

אוסאמה סעדי: - - -

אלי כהן: אני, אגב, מציע לכם ללכת עם שלט למכירה.

אלי כהן: לכל הצבעה יש תג מחיר.

אלי כהן: משלמים לכם.

אלי כהן: זה מה שאתם עושים.

אלי כהן: לא בכדי כתב ז'בוטינסקי במאמרו בקיר הברזל: "אין העם הערבי אלא אספסוף רודף בצע המוכן למכור את הפטריוטיזם שלו".

אלי כהן: אגב, את החיבור של העם היהודי לארץ ישראל, שהיא נחלת אבותינו, לא ניתן למכור.

אלי כהן: היהודים היו מוכנים לשלם כל מחיר כדי להקים כאן את מדינתם.

אלי כהן: יהודים שעלו - - -

עאידה תומא סלימאן: - - -

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: כשאני קורא לך בשם, אז בבקשה להפסיק.

מיקי לוי: תודה.

אוסאמה סעדי: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, קריאה שלישית.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, בבקשה לצאת.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, אני דואג לבריאות שלך.

מיקי לוי: אני מוציא אותך בגלל הבריאות.

מיקי לוי: בבקשה לצאת.

יוסף טייב: על 10% מזה היית מוציא אותנו.

יוסף טייב: בושה וחרפה.

אופיר כץ: - - - (חבר הכנסת אוסאמה סעדי יוצא מאולם המליאה.

אופיר כץ: )

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, אתה גם כן בשתי קריאות.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: שקט.

מיקי לוי: שב במקומך, בבקשה.

מיקי לוי: שקט.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך עוד דקה.

אלי כהן: היהודים היו מוכנים לשלם כל מחיר כדי להקים כאן את מדינתם.

אלי כהן: יהודים שעלו מעיראק, מפולין, מרוסיה ומתוניס, מרומניה ומספרד, עזבו רכוש ונכסים ועקרו את משפחותיהם על מנת להקים את המדינה ולעלות לארץ ישראל.

אלי כהן: אתם, כמובן, יכולים לעזוב למדינות ערב, לעזה ולירדן.

אלי כהן: אבל אתם כפויי טובה.

אלי כהן: אתם מתריסים נגד מדינת ישראל, אבל מבינים שאין מדינה טובה יותר ממדינת ישראל.

מוסי רז: - - -

אלי כהן: אני רוצה לקרוא לכם - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת רז.

מוסי רז: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת רז, יש לו 20 שניות.

מיקי לוי: מה אתה עושה?

אלי כהן: תתבייש לך.

אלי כהן: תתבייש לך.

מוסי רז: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת רז, שב.

מיקי לוי: תתבייש לך.

מיקי לוי: בבקשה, להמשיך.

מיקי לוי: שקט, חבר הכנסת רז.

מיקי לוי: להמשיך.

אלי כהן: אני, אגב, רוצה לקרוא לכם.

אלי כהן: אני רוצה לקרוא לכם - - -

מיקי לוי: בבקשה, להמשיך.

אלי כהן: תודה.

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

אלי כהן: לא.

אלי כהן: עצרו כאן כל הזמן.

מיקי לוי: משפט לסיום.

אלי כהן: לא.

אלי כהן: עצרו כאן כל הזמן.

מיקי לוי: חבר הכנסת כהן, אני קובע את הכללים.

אלי כהן: אתה קובע את הכללים?

אלי כהן: איך זה עובד?

מיקי לוי: משפט – הוספתי לך עוד שתי דקות.

אלי כהן: לא הוספת עוד שתי דקות.

אלי כהן: בחצי מהנאום הפריעו.

מיקי לוי: אל תתווכח.

מיקי לוי: משפט לסיכום.

אלי כהן: חצי מהנאום הפריעו, כן.

מיקי לוי: אני לא רוצה.

מיקי לוי: משפט לסיכום.

מיקי לוי: זהו.

מיקי לוי: אני לא רוצה להוריד אותך.

מיקי לוי: משפט לסיום.

אלי כהן: אוקיי.

אלי כהן: אני - - -

מוסי רז: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת רז, אם לא שמת לב, נתתי - - -

מוסי רז: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת רז.

מיקי לוי: בבקשה, משפט לסיום.

קטי קטרין שטרית: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

אלי כהן: אני רוצה לקרוא לכם מכרוז בערבית שהופץ לפני קום המדינה, בתאריך 15 בספטמבר 1944 על ידי מנחם בגין והאצ"ל, וכך נכתב בכרוז: הממשלה העברית תעניק לכם זכויות מלאות.

אלי כהן: לא תהיה אפליה בין ערבי ליהודי בקבלת משרה ממשלתית או ציבורית.

אלי כהן: במקומות הקדושים, גם לדת המוסלמית, יהיה חופש פולחן - - -

עאידה תומא סלימאן: - - -

אלי כהן: הממשלה העברית תאפשר לכם - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, מספיק.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, מה, הצטרפת למהומה?

איתמר בן גביר: - - -

מיקי לוי: היית בשקט.

מיקי לוי: אבל היית בשקט עד עכשיו.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

אלי כהן: עוד ממשיך בכרוז של האצ"ל: הממשלה העברית תאפשר שלכם לרכוש השכלה.

אלי כהן: לא יהיו מגפות בכפריכם.

אלי כהן: שכר הפועלים יעלה.

אלי כהן: תבנו בתים במקום אוהלים.

אלי כהן: רשת המים תגיע לכל מושב.

אלי כהן: יחד עם זאת, חשוב: היזהרו מלשמוע - - -

עופר כסיף: - - -

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, די.

עופר כסיף: - - -

מיקי לוי: אני לא מציע.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, אתה פשוט מאריך את הנאום.

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: נתתי לו משפט לסיום.

מיקי לוי: כשאני נותן משפט - - -

עאידה תומא סלימאן: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, נתתי לו משפט לסיום, אם לא שמת לב.

מיקי לוי: את סתם מאריכה את זה.

עאידה תומא סלימאן: - - -

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: אל תגידי לי מה לעשות.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אלי כהן: עוד כותב בגין בכרוז של האצ"ל: היזהרו מלשמוע בעצת המסיתים.

אלי כהן: אל תרימו יד על חיי היהודים או על רכושם, כי בניגוד לאינטרס שלכם, אם תרימו פעם יד, ניאלץ לגדוע אותה בלי דיחוי בכוח נשקנו, כי אתם גם למדתם - -

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה.

אלי כהן: - - כי מהו רב הכוח של הנוער העברי המחודש.

מיקי לוי: תודה רבה.

אלי כהן: שני משפטים.

אלי כהן: מדינת ישראל - - -

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: זה משפט לסיום.

אלי כהן: מדינת ישראל עמדה בהתחייבויות שלה מ-1944 אחד לאחד.

אלי כהן: אבל לשמחתנו, הכוח של הנוער העברי המתחדש הפך לצה"ל, לשב"כ, למוסד.

אלי כהן: אבל - - -

קריאות: - - -

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: אתה הופך דף.

מיקי לוי: אני לא מוכן.

אלי כהן: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כהן, הוספתי לך המון זמן.

מיקי לוי: מילה עכשיו לסיכום.

מיקי לוי: לא משפט – מילה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: זהו.

אלי כהן: אני אחזור בהתנגדות ואמשיך, אבל רק לסיכום.

אלי כהן: מי שרוצה לחיות במדינת ישראל, המעצמה השמינית בעולם, הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון, המדינה שיש בה חופש דת לכולם, מדינה שיש בה הזדמנות לכל אחד ואחת להצליח, צריך לכבד את מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית; לכבד את ריבונותה ולכבד את סמליה.

אלי כהן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: לא, לא.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, לא אצלי.

אופיר כץ: מגיע לו.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: תמחא כפיים בחוץ.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת, השרה - - -

קריאות: - - -

מיקי לוי: שקט.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, חבר הכנסת טיבי, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, תודה.

מיקי לוי: השרה שאשא-ביטון, בבקשה.

מיקי לוי: שקט.

איתמר בן גביר: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, נראה לי שאני מסתדר.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, די.

אחמד טיבי: תוציא אותו.

מיקי לוי: מה לעשות?

מיקי לוי: היום המליאה אמוציונלית.

מיקי לוי: בבקשה.

איתמר בן גביר: מה זה הדבר הזה?

יפעת שאשא ביטון: ברור.

יפעת שאשא ביטון: אם כל אחד ידבר 20 דקות, נהיה בבעיה.

קריאה: - - -

יפעת שאשא ביטון: בסדר.

יפעת שאשא ביטון: תשובה חשובה.

יפעת שאשא ביטון: יש לי עמדה.

יפעת שאשא ביטון: אני גם אגיד אותה.

מיקי לוי: בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

יפעת שאשא ביטון: אדוני היושב-ראש - - -

אלי כהן: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כהן.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת אלי כהן.

מיקי לוי: חבר הכנסת כהן.

אלי כהן: תתבייש לך.

מיקי לוי: חבר הכנסת כהן, מספיק.

מיקי לוי: די.

אחמד טיבי: - - - לך - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי.

מיקי לוי: חבר הכנסת כהן, אני באמת מתבייש לקרוא אותך בקריאה ראשונה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כהן, די.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת אלי כהן, אני חושבת שאתה תשמח לשמוע את התשובה.

יפעת שאשא ביטון: אז חבל על הזמן.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי.

מאזן גנאים: אתה אפס.

מאזן גנאים: אתה אפס.

מיקי לוי: חבר הכנסת גנאים, די.

מאזן גנאים: אתה אפס.

מאזן גנאים: אתה אפס.

מיקי לוי: חבר הכנסת כהן, קריאה ראשונה.

מאזן גנאים: אתה אפס.

מאזן גנאים: אתה אפס.

מיקי לוי: תודה.

קריאות: - - -

יפעת שאשא ביטון: מרגיש כמו שוק.

יפעת שאשא ביטון: פשוט בושה לכנסת.

מיקי לוי: את יכולה להגיד שאת לא רוצה להשיב – אני הולך להצבעה.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להשיב.

מיקי לוי: תגידי משפט.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה.

יפעת שאשא ביטון: זה חשוב.

מאי גולן: היושב-ראש, הוא מקלל.

מיקי לוי: תשבי, תשבי, חברת הכנסת - - -

יפעת שאשא ביטון: אוקיי.

מאי גולן: הוא מקלל.

מיקי לוי: תשבי.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, קריאה ראשונה.

מאי גולן: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, קריאה שנייה.

מאי גולן: - - -

מיקי לוי: את בשנייה, חבל.

מאי גולן: - - -

מיקי לוי: חבל.

מיקי לוי: תשבי, בבקשה.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, שבי.

מאי גולן: - - -

מיקי לוי: שבי, שבי, שבי.

מיקי לוי: חבר הכנסת גנאים, שב, בבקשה.

מאי גולן: - - -

מיקי לוי: תראה, מה הולך פה.

מיקי לוי: לא טוב בשבילך.

מיקי לוי: שקט.

מיקי לוי: חבר הכנסת גנאים, שב, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, תודה.

מאי גולן: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, קריאה שנייה, לא כדאי.

מאי גולן: איך שנייה?

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן, תקשיבי לי טוב, את בשנייה.

מאי גולן: מה אתה אומר?

מיקי לוי: בבקשה, השרה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יפעת שאשא ביטון: חבריי חברי הכנסת, ההצעה מבקשת להרחיב את העבירה הפלילית בגין השתתפות בהתקהלות אסורה - -

מיקי לוי: שקט במליאה.

יפעת שאשא ביטון: - - המעוגנת כיום בסעיף 151 לחוק העונשין, אשר העונש המרבי בצידה הוא שנת מאסר אחת.

יפעת שאשא ביטון: על פי ההצעה, התקהלות שבה לפחות שני אנשים מניפים דגלים של מדינת אויב או של הרשות הפלסטינית תיחשב התקהלות אסורה.

יפעת שאשא ביטון: זאת, בתנאי שמדובר בהתקהלות המתרחשת בגוף מתוקצב או נתמך.

יפעת שאשא ביטון: בנוסף, מוצע להרחיב את הסמכות הנתונה למשטרה ולבית המשפט לפיזור ההפגנה, כך שזו תחול גם בהפגנות שבהן מונפים דגלים כאמור.

יפעת שאשא ביטון: בשיח שנעשה מול המציע הוסכם כי העבירה הפלילית תחול רק לגבי מניפי הדגלים, ולא ביחס לכל המשתתפים באותה התקהלות.

יפעת שאשא ביטון: הסכמה זו, לעמדת גורמי המקצוע בייעוץ המשפטי, מרככת במידה רבה את הפגיעה בזכות החוקתית לחופש הביטוי.

יפעת שאשא ביטון: נוכח ההסכמה הזו, החליטה ועדת השרים לענייני חקיקה כי יינתן לחברי הקואליציה חופש הצבעה בהצעת החוק הזו.

יפעת שאשא ביטון: הוועדה הדגישה כי במהלך הדיונים שייערכו לקראת הקריאה הראשונה ייבחן אם נכון יהיה להחיל את העבירה הפלילית גם בנוגע לדגלים של הרשות הפלסטינית, או על מדינות אויב בלבד.

יפעת שאשא ביטון: הצעת החוק באה על רקע אירועים שונים שבהם הונפו דגלי הרשות הפלסטינית במוסדות אקדמיים – פעילות אשר גררה פגיעה בסדר הציבורי והביאה לפגיעה בביטחונם האישי של הסטודנטים אשר היו עדים למתרחש.

יפעת שאשא ביטון: מצוקת הסטודנטים אינה מאפשרת לנו להיות אדישים, ועלינו לנקוט צעדים שישיבו את הסדר הציבורי ואת תחושת הביטחון למוסדות אשר מתוקצבים על ידי המדינה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה גם אמירה ברמה האישית.

יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שאני תומכת בהצעת החוק הזו.

יפעת שאשא ביטון: אני ראיתי את מה שקורה במוסדות האקדמיים בשבועות האחרונים.

יפעת שאשא ביטון: הנפת הדגל באה יחד עם פרובוקציה, ובדרך כלל מלווה בקריאות של הסתה - -

אופיר כץ: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, חבר הכנסת כץ.

קריאות: - - -

יפעת שאשא ביטון: - - בקריאות של הסתה, בקריאת הלל לשהידים, והם משמשים כחבית חומר נפץ, במיוחד בזמנים כל כך רגישים, ולכן אני אשמח שגם חבריי יתמכו בהצעה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת איימן עודה מבקש להתנגד.

מיקי לוי: אתה אחריו, אחרי חבר הכנסת עודה.

מיקי לוי: אתה מסכם והוא מבקש להתנגד.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת רז, חבר הכנסת רז.

מיקי לוי: חבר הכנסת מוסי רז - - -

קריאות: - - -

מיקי לוי: בבקשה, שלוש דקות, חבר הכנסת עודה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת וחברות הכנסת - - -

קריאות: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין.

מיקי לוי: תראו, אם אתם תפריעו אני אצטרך – אני פונה לכל חברי הכנסת:

מיקי לוי: אם אתם תפריעו, אני אצטרך להוסיף – חבר הכנסת אוחנה, חבר הכנסת אוחנה, אם אתם תפריעו אני אצטרך להוסיף לו זמן.

מיקי לוי: בבקשה.

קריאות: - - -

איימן עודה: אני מתחיל מההתחלה.

מיקי לוי: בבקשה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת וחברות הכנסת, במשרד החינוך, דרך בתי הספר, לימדו אותנו שהרצל וז'בוטינסקי ובן-גוריון הם גיבורים.

איימן עודה: בבית שלנו למדנו שהם גזענים.

איימן עודה: במשרד החינוך, דרך בית הספר - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס, נו באמת, די.

מיקי לוי: די להתנהג בצורה הזאת, יש גבול.

מיקי לוי: באמת, מדובר באנשים מבוגרים - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - - זו קריאה ראשונה שלי.

מיקי לוי: אבל את לא מפסיקה, אבל את לא מפסיקה.

מיקי לוי: זאת אפילו לא קריאת ביניים.

אורלי לוי אבקסיס: לא נכון, מיקי, זו הקריאה הראשונה שלי.

קריאה: היא עכשיו נכנסה, היא עכשיו נכנסה.

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס, קריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: - - - עכשיו נכנסתי.

אורלי לוי אבקסיס: אתה חצוף, עכשיו נכנסתי.

אורלי לוי אבקסיס: איך אתה אומר שאני לא מפסיקה?

מיקי לוי: אבל עכשיו התחלת לנאום שעה.

אורלי לוי אבקסיס: אמרתי קריאה אחת.

אורלי לוי אבקסיס: יש לך שמיעה סלקטיבית?

מיקי לוי: אז מה?

מיקי לוי: ביקשתי, מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: יש לך שמיעה סלקטיבית - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס, הבנתי.

מיקי לוי: קריאה ראשונה.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

קריאות: - - - בולעים צפרדעים - - -

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת וחברות הכנסת, במשרד החינוך, דרך בתי הספר, לימדו אותנו שבן-גוריון, ז'בוטינסקי, הרצל הם גיבורים.

איימן עודה: בבית שלנו לימדו אותנו שהם גזענים.

משה ארבל: תתבייש לך.

איימן עודה: במשרד החינוך, דרך בית הספר, לימדו אותנו על המשוררת רחל, טשרניחובסקי, ומנעו מאיתנו ללמוד על המשוררים הלאומיים שלנו.

שלמה קרעי: - - -

איימן עודה: בבית שלנו למדנו על מחמוד דרוויש, סמיח אל-קאסם ותאופיק זיאד - - -

שלמה קרעי: בטלוויזיה רואים רק את - - -

מיקי לוי: קרעי, אתה גורם שאני אוסיף זמן, וכבר פעמיים הוספתי לו.

איימן עודה: לא יעזור לכם.

איימן עודה: לא יעזור לכם.

איימן עודה: לפני כשבע שנים הכנסת אסרה את ציון יום הנכבה.

איימן עודה: מאז ועד עכשיו מספר המשתתפים הולך וגדל ויש בהם אלפי ילדים קטנים שצועדים עם דגל פלסטין.

איימן עודה: לא יעזור לכם.

איימן עודה: לפני שעה קלה הכנסת קיבלה הצעת חוק של ייהוד הגליל.

איימן עודה: זה קרה בשנות החמישים והשישים, נצרת עילית וכרמיאל.

איימן עודה: היום 10% מכרמיאל ערבים ו-33% מנצרת עילית, נוף הגליל, ערבים.

איימן עודה: לא יעזור לכם.

איימן עודה: אני רוצה להגיד לכם שאתם מתנהגים בדיוק כמו שכל קולוניאליסט, כמו כל גנב – איך הוא מתנהג.

איימן עודה: אתם מפחדים מהדגל, אתם מפחדים מציון יום הנכבה - -

משה ארבל: דבר למנסור, לא אלינו, חבר שלך.

איימן עודה: - - אתם מכחישי נכבה, אתם מכחישי עם, אתם מכחישי דגל של עם.

איימן עודה: זה לא דגל אש"ף - -

קריאות: - - -

איימן עודה: - - זה דגן פלסטין.

איימן עודה: לכל עם יש דגל לאומי משלו.

איימן עודה: אתם גם לא יודעים היסטוריה, אתם גם לא יודעים שפה ערבית, אתם גם לא יודעים היסטוריה ולא תרבות ערבית להבדיל מאיתנו - -

שלמה קרעי: - - -

איימן עודה: - - שיודעים עברית, יודעים היסטוריה יהודית, יודעים.

איימן עודה: להבדיל מאיתנו.

איימן עודה: לכן, מבחינתכם, גם אין עם, גם אין דגל, זה דגל מלפני 800 שנה.

איימן עודה: (אומר בערבית:) זה עם עם תרבות מושרשת.

איימן עודה: מהיום והלאה תראו עוד הרבה והרבה והרבה דגלי פלסטין.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כהן, בבקשה.

שלמה קרעי: הממשלה הזאת עם רע"מ נתנה לכם להרים ראש, אנחנו נוריד אותו.

אלי כהן: אני אמשיך את החלק האחרון בנאום אצלי - -

מיקי לוי: בבקשה, שלוש דקות.

אלי כהן: - - הוא ממשיך מהכרוז של האצ"ל מ-1944.

אלי כהן: ואני רוצה לומר לערבים: אל תטעו בנו, אנחנו, בינינו, היהודים, יש מחלוקות, יש דיונים, אבל תלמדו מההיסטוריה.

אלי כהן: אנחנו נהיה מאוחדים ונגבה מחיר יקר ממי שירצה לפגוע במדינת ישראל.

איימן עודה: - - - על אפכם ועל חמתכם.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה, שב בבקשה.

קריאות: - - -

מאזן גנאים: - - -

אלי כהן: - - - אתה רוצה להיות בכנסת ישראל?

מאזן גנאים: - - - אתה רוצח.

איתמר בן גביר: הוא אמר לו רוצח, הוא אמר לו רוצח.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת גנאים, נא לצאת, בבקשה.

אלי כהן: אני רוצה לומר לחבריי - - -

שלמה קרעי: - - - לנו אתה אומר צא החוצה ולו אתה אומר בבקשה.

שלמה קרעי: אולי תפרוס לו גם שטיח אדום?

מיקי לוי: לכולם אני אומר בבקשה.

מיקי לוי: אתה, תרבות, אל תלמד אותי.

איימן עודה: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה, תודה.

איימן עודה: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה, קריאה ראשונה.

אלי כהן: איימן לעזה.

אלי כהן: הלאה.

אלי כהן: אני אומר לחבריי - - -

אחמד טיבי: - - -

אלי כהן: בכמה קנו אותך?

אלי כהן: כמה שילמו לך?

אלי כהן: כמה שילמו לך - - -

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, שב, בבקשה.

מיקי לוי: אתה מפריע לי.

מיקי לוי: שב.

אופיר כץ: - - -

מיקי לוי: אני שומע מה שאני רוצה לשמוע - - -

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, אני אוציא אותך.

אופיר כץ: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, אתה בשנייה.

מיקי לוי: חבל.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, די.

אלי כהן: חברים יקרים, אני רוצה להזכיר לכם את דבריו של ראש הממשלה יצחק שמיר, שראה את הדברים באופן יסודי ולא כופף את עמדותיו בהתאם לאופנות השעה.

אלי כהן: וכך הוא אמר לפני ועידת מדריד: הערבים הם אותם ערבים והים הוא אותו ים, ואתם לא תשתנו.

קריאות: גזען - - -

איימן עודה: יש לך - - - אתה רוצה להגיד שאתה לא ערבי - - -

עופר כסיף: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, חבר הכנסת איימן עודה.

אלי כהן: איימן, איימן, מה שאמר שמיר, הוא צדק.

איימן עודה: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה, קריאה ראשונה.

אלי כהן: הצעת החוק הזאת הכניסה ללחץ כמה ארגוני שמאל קיצוניים, שככל הנראה ממומנים על ידי עמותות זרות שמטרתן להפוך את מדינת ישראל למדינת כל אזרחיה ואיבוד הזהות היהודית.

אלי כהן: לכן, היום נתלה ברמת גן לצד אש"ף דגל ישראל.

אלי כהן: הרי אותם שמאלנים, אין להם אומץ לתלות את דגל ישראל ביישוב הערבי אבל במדינת ישראל יש מקום לדגל אחד, לדגל ישראל, לדגל הזה.

אלי כהן: זה הדגל היחיד שיהיה כאן.

אלי כהן: כמו שהורדנו את הדגל של הפלסטינים, נוריד גם את הדגל שלכם.

מיקי לוי: בבקשה להפסיק את מחיאות הכפיים.

מיקי לוי: אני לא מבין את זה.

מיקי לוי: כמה אתם - - -

משה ארבל: לטיבי מותר לקרוא לו זבלה?

משה ארבל: כשהוא אומר לו זבלה, זה בסדר?

משה ארבל: זה לא מכובד.

משה ארבל: אתה פונה רק לאופוזיציה.

מיקי לוי: - - - מספיק, נו.

מיקי לוי: אני מוציא אותם.

מיקי לוי: תפסיק, תפסיק, תפסיק.

מיקי לוי: אל תטיף לי, די.

אלי כהן: אני כל כך נהנה - - -

גלית דיסטל אטבריאן: - - -

מיקי לוי: אוי, חברת הכנסת דיסטל, לא שמעתי אותך.

גלית דיסטל אטבריאן: תוציא אותי, אמרתי מילה.

מיקי לוי: בבקשה, שקט.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל.

גלית דיסטל אטבריאן: - - - אתה יושב, גלית פתחה את הפה – והוא התעורר.

גלית דיסטל אטבריאן: ראיתם איזה יופי?

גלית דיסטל אטבריאן: תוציא אותי - - -

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כהן, משפט לסיכום.

אלי כהן: שני משפטים, כי עצרו אותי.

אלי כהן: מדינת ישראל היא מדינת העם היהודי.

אלי כהן: כך היא הוקמה וכך היא תישאר לנצח נצחים.

אלי כהן: אני קורא לכל חברי הכנסת בבית הזה, לכל מי שרואה את עצמו ציוני, לכל מי שרואה את עצמו פטריוט, לכל מי שרוצה לחזק את הריבונות, להיות ישר עם עצמו, עם ליבו ועם עמו, ולהצביע בעד החוק.

אלי כהן: ההיסטוריה לא תשכח למי שיצביע אחרת.

אלי כהן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

עופר כסיף: ההיסטוריה לא תשכח אותך בתור גזען - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף.

אלי כהן: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, אני מתחרה על - - -

עופר כסיף: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, קריאה ראשונה.

שלמה קרעי: אתה הראשון שמסית - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי.

אלי כהן: זו המדינה שמשלמת לך כסף.

אלי כהן: מאזן, מכאן אתה מקבל את הכסף, מאזן גנאים, מכאן.

מיקי לוי: חבר הכנסת כהן, מספיק.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצבעה.

מיקי לוי: הוגשה בקשה להצבעה שמית.

מיקי לוי: בבקשה, מזכיר הכנסת.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, תורידי את זה, בבקשה.

אופיר כץ: זה דגל ישראל.

מיקי לוי: חבר הכנסת, אל תטיף לי.

מיקי לוי: תורידי את זה.

אופיר כץ: זה דגל ישראל.

מיקי לוי: אני בטוח שאני גאה בו יותר ממך.

מיקי לוי: אל תטיף לי.

אופיר כץ: - - -

מיקי לוי: אל תטיף לי.

מיכאל מלכיאלי: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, הבנתי.

מיקי לוי: בבקשה, נא לקרוא בשמות חברי הכנסת.

מיקי לוי: עוברים להצבעה.

משה ארבל: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, שמעתי אותך.

דן מרזוק: (קורא בשם חבר הכנסת) משה אבוטבול – בעד

משה אבוטבול: בעד מדינה יהודית.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – נגד אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – בעד

אוריאל בוסו: איפה הבן של מנחם בגין?

אוריאל בוסו: הבן של מנחם בגין - - -

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) ענבר בזק – אינה נוכחת חיים ביטון – בעד

אוריאל בוסו: הבן של מנחם בגין לא הצביע בעד דגל המדינה.

מיקי לוי: סדרנים, להכניס את כל מי שיצא החוצה לצורך הצבעה.

מיקי לוי: תודה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – בעד

איתמר בן גביר: בעד עם ישראל.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – בעד אלינה ברדץ' יאלוב – בעד

איימן עודה: - - -

אחמד טיבי: אתה ביקרת - - -

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה, חבר הכנסת טיבי.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, אני באמצע הצבעה ואתה מפריע.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה.

מיקי לוי: נא להמשיך.

דן מרזוק: (קורא בשם חברת הכנסת) קרן ברק – אינה נוכחת

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה, חבר הכנסת עודה, מספיק.

קריאות: - - -

מיקי לוי: נא להמשיך.

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה, מספיק.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, שב.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד

שלמה קרעי: אתה בושה - - -

מיקי לוי: שלמה קרעי, אנחנו באמצע הצבעה.

מיקי לוי: אני אוציא אותך.

מיקי לוי: תפסיק.

שלמה קרעי: זה סגן רמטכ"ל, תגיד לי?

שלמה קרעי: לא מתבייש.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: שנייה, סליחה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – אינו נוכח אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד

וליד טאהא: נגד הגזענות - - -

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – נגד יוסף טייב – בעד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח אלי כהן – בעד

אלי כהן: בעד מדינת ישראל.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) מאיר כהן – אינו נוכח מתן כהנא – בעד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – בעד

אופיר כץ: בעד דגל ישראל.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) חיים כץ – בעד ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – אינה נוכחת יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת מרב מיכאלי – אינה נוכחת יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

דן מרזוק: אם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – אינו נוכח בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – אינו נוכח יבגני סובה – בעד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – נגד

אוסאמה סעדי: נגד החוק, בעד הדגל.

קריאות: - - - איזה דגל?

מיקי לוי: חבר הכנסת כהן, אמרת את אותן מילים ואף אחד לא התנפל עליך.

קריאה: הייתה שאלת הבהרה - - -

מיקי לוי: אבל כולכם אמרתם את אותן מילים.

מיכאל מלכיאלי: שאלת הבהרה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, אתה מפריע לי באמצע הצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: - - - עוד מעט ישכחו לשים את הדגל מאחורי - - -

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד

איימן עודה: מתנגד לגזען.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – אינה נוכחת אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – בעד גלעד קריב – אינו נוכח שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – אינה נוכחת מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – אינו נוכח יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – בעד מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – נגד

מיקי לוי: בבקשה לקרוא פעם נוספת בשמות חברי הכנסת.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) ינון אזולאי – בעד אלי אבידר –

עאידה תומא סלימאן: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, זה באמצע.

עאידה תומא סלימאן: - - - לשינוי.

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, את באמצע הצבעה.

עאידה תומא סלימאן: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, אני באמצע הצבעה.

מיקי לוי: את מפריעה לי.

עאידה תומא סלימאן: - - -

מיקי לוי: אז אתם נותנים חומרים.

עאידה תומא סלימאן: הוא - - - ואתה יושב ומדבר - - -

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: לא שמעתי אותו אומר דברים קשים, אחרת הייתי מוציא אותו.

עאידה תומא סלימאן: הינה, אני אומרת לך.

מיקי לוי: הבנתי.

עאידה תומא סלימאן: - - - שאתה עושה - - -

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת סלימאן, בבקשה להיות בשקט.

דן מרזוק: (קורא בשם חבר הכנסת) ישראל אייכלר – בעד

עאידה תומא סלימאן: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, קריאה שנייה.

דן מרזוק: (קורא בשם חבר הכנסת) יעקב אשר – אינו נוכח

עאידה תומא סלימאן: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, קריאה שלישית.

מיקי לוי: בבקשה החוצה.

מיקי לוי: בבקשה החוצה.

מיקי לוי: (חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן יוצאת מאולם המליאה.)

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) זאב בנימין בגין – אינו נוכח ענבר בזק – אינה נוכחת

עאידה תומא סלימאן: - - -

איתמר בן גביר: ברא.

איתמר בן גביר: ברא.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת איתן גינזבורג – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – אינו נוכח רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת בועז טופורובסקי – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – אינו נוכח נעמה לזימי – אינה נוכחת יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת טטיאנה מזרסקי – אינה נוכחת מרב מיכאלי – אינה נוכחת אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת מופיד מרעי – אינו נוכח יואב סגלוביץ' - אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת יסמין פרידמן – אינה נוכחת מירי מרים רגב - אינה נוכחת יעל רון בן משה – אינה נוכחת אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת אלון שוסטר – אינו נוכח אלעזר שטרן – אינו נוכח יוסף שיין – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – אינה נוכחת

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת שנמצא באולם המליאה ולא הצביע?

מיקי לוי: ההצבעה הסתיימה.

מיקי לוי: בבקשה לספור.

מיקי לוי: אם כך, נגד – 16, בעד – 63.

מיקי לוי: אני קובע כי הצעת חוק העונשין עברה בקריאה טרומית ותעבור לוועדת החוקה, חוק ומשפט.

אלי כהן: לא, לוועדת הכספים.

מיקי לוי: ועדת הכספים.

אחמד טיבי: - - -

מיקי לוי: תועבר לוועדת הכנסת כדי לקבוע לאיזה ועדה היא תועבר.

מיקי לוי: [הצעת חוק פ/2649/24; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אם כך, אנחנו עוברים להמשך סדר-היום – הצעת חוק העונשין (תיקון – חוק עונש מוות למחבלים), התשפ"ב–2021, של חבר הכנסת איתמר בן גביר.

מיקי לוי: בבקשה.

קריאות: - - -

מיקי לוי: סדרנים, להוציא אותם החוצה, שימשיכו להתווכח בחוץ.

איתמר בן גביר: ברא.

איתמר בן גביר: ברא.

איתמר בן גביר: ברא.

מיקי לוי: לא לא לא, אל תעזור לי.

איתמר בן גביר: אני עוזר לך.

מיקי לוי: אל תעזור לי.

איתמר בן גביר: אני עוזר לך, מה קרה?

איתמר בן גביר: ברא, החוצה, ברא.

איתמר בן גביר: למה הוא לא יוצא?

מיקי לוי: בבקשה, סדרנים, להוציא את כולם החוצה, שימשיכו להתווכח בחוץ.

איתמר בן גביר: ברא.

איתמר בן גביר: ברא.

מיקי לוי: חבר הכנסת איתמר בן גביר, מספיק.

מיקי לוי: אני אוריד אותך.

מיקי לוי: מספיק.

איתמר בן גביר: אני יכול לדבר ככה?

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: אתה מבין.

מיקי לוי: אני אתן לך את זמנך.

מיקי לוי: אל תעזור לי.

מיקי לוי: סדרנים, בבקשה להוציא את כולם החוצה.

מיקי לוי: סדרנים, כל מי שעומד – שימשיך להתווכח בחוץ.

איתמר בן גביר: יאללה, אחמד, החוצה.

מיקי לוי: לפרוטוקול אני אומר שנשמעה קריאה גם בחוק הקודם להעביר את זה לוועדת החינוך.

מיקי לוי: זה לא משנה דבר, כי זה מועבר לוועדת הכנסת.

מיקי לוי: אם כך, אנחנו ממשיכים.

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים.

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, תודה.

מיקי לוי: חברי הכנסת של ש"ס, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חברי הכנסת של ש"ס, אתם פשוט מפריעים לי.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן צור, רוצים לדבר?

מיקי לוי: זה סבבה.

מיקי לוי: בבקשה, לכו לשתות קפה, יותר כיף.

יואב בן צור: - - -

מיקי לוי: אז תשבו, בבקשה, כי אתם מפנים לי את הגב.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, אתה ראש סיעה, זה לא מכובד.

מיכאל מלכיאלי: זה דיון מקצועי.

מיקי לוי: דיון – בחוץ, בכיף.

מיקי לוי: לכו, גם יגישו לכם קפה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חמש דקות לרשותך, בבקשה.

איתמר בן גביר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קודם כול, כל מה שראינו כאן זה הרי משחק אחד גדול.

איתמר בן גביר: משחקים אותה, כל תומכי הטרור הללו, אבל בסופו של דבר ביום שני הם יצביעו כמו שצריך להצביע.

איתמר בן גביר: הכול הצגה אחת גדולה.

איתמר בן גביר: מנסור עבאס, מנסור עבאס, אתה עושה כאן את המשחק הכי גדול, אבל לפחות בזכותך – אין לי הרבה זמן, בצלאל, אין מה לעשות – דגל אש"ף לא יונף באוניברסיטאות.

איתמר בן גביר: דגל אש"ף לא יונף באוניברסיטאות.

איתמר בן גביר: אני רוצה לומר כמה דברים על החוק החשוב הזה.

איתמר בן גביר: בליל שבת, ו' באדר תשע"א, נכנסו חכים ואמג'ד עוואד ליישוב איתמר בשומרון.

איתמר בן גביר: הם נכנסו לבית של משפחה, משפחת פוגל, רצחו את האבא, רצחו את האימא, נכנסו לחדר הילדים, רצחו את יואב בן העשר, את אלעד בן הארבע, בדקירות סכין, יצאו החוצה, שמעו בכי של תינוקת – בכי של תינוקת – וחזרו ורצחו אותה.

איתמר בן גביר: שני הרוצחים המתועבים הללו יושבים היום בכלא הישראלי, אוכלים, משמינים, מתפנקים בבשר כבש, נהנים מהחיים.

איתמר בן גביר: אני בא היום יחד עם חברתי מאי גולן בשם משפחת פוגל, בשם משפחת פולק, בשם משפחת חג'אג', בשם משפחת גונן, בשם אלפי משפחות, אלפי נרצחים, אלפי יהודים שנרצחו בשל היותם יהודים.

איתמר בן גביר: והדם שלהם זועק מן האדמה, והם שואלים: עד מתי?

איתמר בן גביר: עד מתי?

איתמר בן גביר: עונש מוות הוא העונש הכי מוסרי שראוי להעניק.

איתמר בן גביר: מי שנוטל חיים מתוך מניע של גזענות, של שנאה, של פגיעה בעם היהודי, צריך להשיב את נשמתו לאל.

איתמר בן גביר: אדוני, חבר הכנסת פרוש וחברי הכנסת החרדים, אחיי, עונש מוות זה גם לפי ההלכה.

איתמר בן גביר: מושל ניו יורק שאל את הרב פיינשטיין: מה אתה אומר על עונש מוות?

איתמר בן גביר: והרב פיינשטיין אמר בצורה הכי ברורה: במקרים אכזריים, במקרים שהם מכת מדינה, עונש מוות זה הדבר הנכון.

מאי גולן: חד-משמעית.

איתמר בן גביר: גם במשפט המשווה – בפלורידה, בטקסס, אנחנו מוצאים עונש מוות, וגם בישראל קיים עונש מוות, לדוגמה, בחוק עשיית דין בנאצים ועוזריהם.

איתמר בן גביר: רבותיי חברי הכנסת - -

אמיר אוחנה: גם בשיפוט הצבאי.

איתמר בן גביר: - - כנסת נכבדה - - -

משה אבוטבול: סליחה, זו אותה סיבה - - - והנאצים – הם מוות בגלל שאנחנו יהודים והורגים אותנו, גם פה רק בגלל שאנחנו יהודים הורגים אותנו - - -

איתמר בן גביר: ולכן זה הדבר הכי מוסרי, וזה החוק שאנחנו מציעים.

איתמר בן גביר: אגב, מישהו כאן דיבר על החוק הצבאי.

איתמר בן גביר: יש לנו גם בתוך החוק הצבאי הצעה שבמקום שיהיה פה אחד שלושה, שיהיו שניים; אפילו שניים זה מספיק במקרים כאלה כמו שאנחנו מדברים עליהם.

איתמר בן גביר: רבותיי חברי הכנסת, אתם עצמכם לא פעם הבעתם תמיכה בעונש מוות.

איתמר בן גביר: כך לדוגמה השר איווט ליברמן אמר כאן בכנסת ישראל: אני בטוח, עמיתיי, שאנו זקוקים לכל האמצעים במלחמה בטרור.

איתמר בן גביר: מחבל ששחט משפחה לא צריך לחזור הביתה.

איתמר בן גביר: לא צריך לחזור הביתה.

איתמר בן גביר: אין סיבה – כך אמר השר ליברמן, על הדוכן הזה – שנהיה יותר נאורים מארצות הברית, יותר נאורים מיפן.

איתמר בן גביר: סוף-סוף עונש מוות למחבלים עולה להכרעה.

איתמר בן גביר: יש לכם הזדמנות.

איתמר בן גביר: ואני שואל אתכם, חבריי, אלכס, יבגני, יוליה, לימור, אלינה: תגידו, מה אתם הולכים לעשות?

משה אבוטבול: בנט.

משה אבוטבול: בנט.

איתמר בן גביר: מה אתם הולכים לעשות?

איתמר בן גביר: נכון, צדקת, גם בנט דיבר על עונש מוות ותמך בעונש מוות.

איתמר בן גביר: גם אילת שקד ביולי שנת 2017 אמרה: לרוצחי ילדים מגיע עונש מוות.

איתמר בן גביר: נפתלי בנט, ניר אורבך, אביר קארה, מתן כהנא, מה אתם הולכים להצביע?

איתמר בן גביר: בואו נראה אתכם מתעלים מעל כל השיקולים הפוליטיים, ואם לא, ההיסטוריה תזכור אתכם.

משה אבוטבול: לא הזכרת את איווט.

משה אבוטבול: איפה איווט?

משה אבוטבול: איווט.

משה אבוטבול: איווט.

איתמר בן גביר: איווט – דיברתי.

איתמר בן גביר: אתה לא מרוכז, חבר הכנסת אבוטבול.

משה אבוטבול: אתה מגיש לו את מה שהוא - - -

איתמר בן גביר: חבריי חברי הכנסת, רגע לפני אני מבקש מכם לזכור את משפחות הנרצחים.

איתמר בן גביר: אני מבקש מכם לזכור את משפחת פוגל.

מיקי לוי: משפט לסיום.

איתמר בן גביר: אני מבקש מכם להצביע בעד.

איתמר בן גביר: תחשבו על זה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת גולן.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, את הצעת החוק הזו לעונש מוות למחבלים הגשתי כבר בקדנציה הקודמת.

מאי גולן: לצערי, היא אפילו לא הגיעה לוועדת השרים לענייני חקיקה, כי היה פה מישהו שחשב שהוא יודע מה הכי טוב – להזכירכם, אבי ניסנקורן.

מאי גולן: אבל לפני שאני אומר את הדברים המובנים מאליהם, אני רוצה להקריא לכם פסקה קצרה מלפני ארבע שנים שפורסמה באחד מכלי התקשורת: נציין כי חוק עונש מוות למחבלים היה תקוע בכנסת במשך קרוב לשנה מאז שאושר בקריאה טרומית בחודש ינואר, ועל פי הדיווח, האור הירוק להמשך החקיקה ניתן אתמול בישיבת ראשי מפלגות הקואליציה לבקשת – שימו לב טוב לבקשת מי – יו"ר הבית היהודי לשעבר נפתלי בנט.

מאי גולן: אז כן, שמעתם נכון.

מאי גולן: האיש שממשיך לשבור שיאים בהזיות של עצמו מתנגד היום לחוק שהוא בעצמו דחף.

מאי גולן: אני רק תוהה מה היה קורה אם היינו מחברים את בנט לפוליגרף.

מאי גולן: הפוליגרף היה עלול להתפוצץ, לעלות את כל הבניין שהיה נמצא בו באש.

מאי גולן: אבל עכשיו, חברים, ברצינות, היום – היום, אדוני היושב-ראש – לפני 21 שנה התבצע הפיגוע בדולפינריום, הפיגוע האיום, הנורא והרצחני; 18 הרוגים ו-103 פצועים, וחלקם עד היום מתמודדים עם הפציעות הקשות שלהם.

מאי גולן: אנחנו יודעים שמדינת ישראל מתמודדת עם טרור רצחני, עם אויבים מבית ומבחוץ שרוצים אך ורק להשמידה.

מאי גולן: מדינת ישראל נמצאת היום בימים מסוכנים, ואני חושבת שהציבור רק עכשיו מתחיל להבין את גודל הסכנה.

מאי גולן: ורק היום, רק היום, דגל של ארגון הטרור אש"ף הונף בצורה מתריסה ביותר במתחם הבורסה ברמת גן.

מאי גולן: אני שמחה להיות מעודכנת שהוא כבר הורד.

מאי גולן: זו, חברים, בדיוק התוצאה של ממשלה שנשענת על תומכי טרור והאחים המוסלמים.

מאי גולן: זו התוצאה של רפיסות וכניעה לכל גחמה שלהם.

מאי גולן: הטרוריסטים מרימים את ראשם בגאון, מחייכים למצלמות בחיוך חצוף וצבוע מייד אחרי שהם ביצעו פיגוע רצחני, ואת החיוך הזה אנחנו חייבים, אבל חייבים, למחוק.

מאי גולן: מחבל חייב לדעת שהוא בן מוות והוא לא חוזר חי מזירת פיגוע או מבית המשפט אחרי שהוא ניסה לרצוח יהודים בדם קר.

מאי גולן: ואני לא מבינה, האם מה שטוב לדמוקרטיה הגדולה ביותר בעולם, ארצות הברית, לא טוב גם לנו?

מאי גולן: שם אין שום מניעה לגזור עונש מוות, והגיע הזמן שכך יהיה גם אצלנו.

מאי גולן: רק היום פורסם, רק היום, שמחבלים לא רוצים להשתחרר מהכלא מרוב שטוב להם שם, ולמה שלא יהיה טוב להם?

מאי גולן: יש שם קייטנות, יש שם על האש, יש שם לימודים, מסיימים תואר ראשון, מביאים שם ילדים, יש שם מסיבות, אפטר-פארטי, הם מחזקים אחד את השני אידיאולוגית, כל היום הם ממריצים אחד את השני, הם יוצרים את הדור הבא של המחבלים, ואנחנו יודעים שהם הופכים לשהידים מהוללים ולגיבורים במקום שהם ידעו שהם צריכים לחזור לא לבתולות שלהם למעלה אלא למוות של גיהינום, ואת זה הם לא יודעים.

מאי גולן: וההרתעה, חברים, היא לא תגיע מעוד שנים של ישיבה בכלא או מהריסה של איזה חדר בבניין של אותו בית של המשפחה של המחבל שנה וחצי אחרי הפיגוע.

מאי גולן: היא תגיע אך ורק אם בני העוולה, בני השטן האלה, ידעו שהם יוצאים ישר למוות מול כל העולם ומול כל המשפחה שלהם, שתומכת בהם ומקבלת קצבה אחר כך.

מאי גולן: ואני רוצה להגיד עוד משפט: ההסתייגות של היועצת המשפטית לממשלה לענייני גדעון סער לא מרשימה אותי.

מאי גולן: להפך, אני רוצה להגיד לכם שהיא מחזקת את תחושת הבטן שלי כי כל דבר שהפרקליטות ומערכת המשפט עושה, אני יודעת שאני צריכה להצביע ההפך.

מאי גולן: זה המדד שלי, משם אני מקבלת כוח ומשם אני מקבלת ביטחון.

מאי גולן: אחרי שדיברנו על הכול, אני אפנה רק לדוקטור, הדוקטור המומחה לשקרים וזיגזגים, הפסיכולוג של הגועליציה, איווט ליברמן, שאצלו מילה זה מילה; שאגב, הוא תמך וקידם את החוק הזה.

מאי גולן: אז תן לי להגיד לך, ליברמן, לך ולמצביעים שלך, בשפת האם שלך אולי משהו ייקלט.

מאי גולן: (אומרת דברים ברוסית.

מאי גולן: ) ולמי שלא הבין, יש פה מספיק אנשים שיתרגמו לו.

מאי גולן: מה שאני אומרת לבנט זה מה שאמרתי לליברמן.

מאי גולן: ואני אסיים ואומר שליברמן הולך בכל הראיונות ואומר: נתניהו לא נתן לי, הוא לא נתן לי לפעול כמו שרציתי במשרד הביטחון.

מאי גולן: כל היום הוא מפמפם את זה.

מאי גולן: אז הינה, ליברמן, מה מונע ממך עכשיו להיות שר הביטחון המהולל והגדול ולבצע את כל מה שרצית לבצע חוץ מהעבדים שלך בתקשורת, כמו בן כספית, כל הביביפובים החולניים?

מאי גולן: אין עוד שום דבר שמחזיק אותך.

מאי גולן: אז אני רק אסיים ואומר, כמו שאבו שחאדה אמר פה: ראס בן-ענאכ, זאת תישאר מדינה יהודית על אפכם ועל חמתכם, ואם לא עכשיו, אנחנו נעביר את חוק עונש מוות למחבלים, כי רק זה מה שירתיע את הטרור הרצחני והמעוות של מה שאתם קוראים לו עם פלסטיני.

מיקי לוי: תודה, תודה רבה.

מיקי לוי: השר שי, בבקשה.

איתמר בן גביר: השר שעולה - - - שר של התנועה האסלאמית - - - אבו שחאדה.

נחמן שי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, כנסת נכבדה, הצעת החוק מבקשת לקבוע כי הגורם בכוונה או באדישות למותו של אזרח ישראלי, והמעשה נעשה מתוך מניע של גזענות או עוינות כלפי הציבור, כאמור בסעיף 144ו לחוק העונשין, מתוך מטרה לפגוע במדינת ישראל ובתקומת העם היהודי בארצו, דינו מיתה ועונש זה בלבד, כלומר, מדובר בעונש מוות חובה.

נחמן שי: כמו כן מבקשת ההצעה להטיל על שר הביטחון להורות למפקד צה"ל באזור להורות בצו כי סמכותו של מותב של בית משפט צבאי באזור לגזור עונש מוות תהיה ברוב רגיל, וכי לא יהיה ניתן להקל בעונשו של מי שנגזר עליו עונש מוות בגזר דין סופי בבית משפט צבאי באזור.

נחמן שי: ועדת השרים החליטה לדחות את הדיון בהצעה בשישה חודשים.

איתמר בן גביר: למה לדחות?

נחמן שי: שתהיה לך סבלנות, תחכה, אנחנו רוצים מתח, שיהיה מתח.

נחמן שי: עונש מוות הוא הפגיעה החמורה ביותר האפשרית בזכות לחיים, המעוגנת בחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

נחמן שי: עמדת היועצת המשפטית לממשלה היא כי הצעת החוק אינה עומדת במבחנים החוקתיים, ויש מניעה משפטית מלקדמה.

אורלי לוי אבקסיס: אז גם חיסול ממוקד לא עומד במבחנים.

נחמן שי: על פי עמדת גורמי הביטחון, ההצעה אינה משיגה את תכליתה המוצעת ואינה מובילה להרתעה.

אורלי לוי אבקסיס: חיסול ממוקד זה הוצאה להורג, ולכן אתה לא יכול לומר את זה.

איתמר בן גביר: אז למה יש חוק עונש מוות בכלל?

איתמר בן גביר: למה זה קיים, חוק עונש מוות?

נחמן שי: עונש מוות, עקב מאפייניו המיוחדים - -

אורלי לוי אבקסיס: אם ככה הייתי פוסלת חיסולים ממוקדים - - -

נחמן שי: - - מעורר שאלות קשות לגבי גבולות סמכותה של המדינה להשתמש בו.

איתמר בן גביר: לא שומעים אותך, תדבר יותר בקול.

נחמן שי: קשיים אלה מייחדים אותו מכל עונש אחר בספר החוקים, והם מצדיקים זהירות יתרה - -

אורלי לוי אבקסיס: - - -

מיקי לוי: אני אפילו לא מעיר לך, אני מחכה שהחצי דקה תעבור.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מבין את הרציונל?

אורלי לוי אבקסיס: אתה מבין את האבסורד?

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס, אני אפילו לא מעיר לך.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתה מבין את האבסורד?

מיקי לוי: לא, אני לא מבין.

מיקי לוי: בבקשה, קריאת ביניים.

מיקי לוי: אל תסבירי לי, אני לא רוצה הסברים.

אורלי לוי אבקסיס: חיסול ממוקד - - - לכן לא הגיוני שחיסול ממוקד הוא אפשרי - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס, קריאה נוספת.

אורלי לוי אבקסיס: - - - לא אפשרי.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא יכול להבין את זה, אתה לא יכול להגיד את זה, בממשלה שעושה חיסולים ממוקדים.

מיקי לוי: תודה רבה.

איתמר בן גביר: איפה חוות הדעת של היועצת המשפטית?

איתמר בן גביר: למה אתם לא מראים אותה?

אורלי לוי אבקסיס: ממשלה שעושה חיסולים ממוקדים, שומטת את הבסיס החוקי שלכם.

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס.

איתמר בן גביר: נחמן, תראו אותה.

איתמר בן גביר: מה זה?

איתמר בן גביר: זה סודי?

אורלי לוי אבקסיס: הלוגיקה לא עובדת.

איתמר בן גביר: נחמן, זה סודי?

איתמר בן גביר: שלחתי לה מכתב – עד היום היא לא חזרה אליי.

איתמר בן גביר: לא חזרה אליי עד היום, היועצת המשפטית.

נחמן שי: עונש מוות, עקב מאפייניו המיוחדים, מעורר שאלות קשות לגבי גבול סמכותה של המדינה להשתמש בו.

נחמן שי: קשיים אלו מייחדים אותו מכל עונש אחר בספר החוקים, והם מצדיקים זהירות יתרה והגנות מיוחדות בקביעתו.

נחמן שי: מאחר שמדובר בעונש בלתי הפיך, טעות בהטלתו אינה ניתנת לתיקון.

נחמן שי: פרויקט החפות בארצות הברית העלה מקרים לא מעטים שבהם נמצא כי הוצאו להורג אנשים שבדיעבד הוכחה חפותם.

נחמן שי: עקב כך, המגמה בעולם היא אחת – ביטול עונש מוות ולא הרחבתו.

נחמן שי: מעל לשני שלישים ממדינות העולם ביטלו את עונש המוות דה יורה או דה פקטו.

נחמן שי: באיחוד האירופי, למשל, חל איסור על עונש מוות.

נחמן שי: המדינה המערבית היחידה שבה מבוצע עונש המוות היא ארצות הברית.

איתמר בן גביר: נו, מה רע בארצות הברית?

נחמן שי: וגם שם החלו מדינות – 50 מדינות יש בארצות הברית – לבטל את עונש המוות.

נחמן שי: בישראל, בפועל מאז פסק הדין בעניינו של אדולף אייכמן, עונש מוות לא בוצע.

נחמן שי: קשיים משמעותיים אלה מתעצמים עשרות מונים נוכח ההצעה לקבוע בנוסף את עונש המוות כעונש חובה.

נחמן שי: עונש מוות כעונש חובה הוא חסר תקדים הן במשפט הישראלי והן בעולם.

נחמן שי: ברי כי הצעה זו מקצינה עוד יותר את הקשיים החוקתיים הקיצוניים גם כך שמאפיינים את הצעת החוק.

נחמן שי: לטענת המציעים, עונש מוות ייצור "הרתעה משמעותית" בקרב מבצעי פעילות טרור.

נחמן שי: התכלית של הרתעת מחבלים היא כמובן תכלית ראויה, אולם לא מצאנו בסיס כלשהו להערכה זו של המציעים.

נחמן שי: הדברים נכונים ביתר שאת מקום שמדובר בעבריינים אידיאולוגיים ובמחבלים הנכונים ממילא למות במהלך ביצוע העבירה.

איתמר בן גביר: מי אמר לך את זה?

איתמר בן גביר: מאיפה אתה יודע?

מאי גולן: של מי חוות הדעת?

נחמן שי: אני אוסיף תכף, אם תרצו.

נחמן שי: אל דאגה.

איתמר בן גביר: מי?

איתמר בן גביר: מי? מי?

איתמר בן גביר: מי כתב את זה?

מאי גולן: לא, רק לדעת מי הכתיב לך את זה.

מאי גולן: מעניין.

מאי גולן: רק לדעת מי הכתיב, הרי אתה לא השר הממונה.

נחמן שי: מי כתב?

נחמן שי: יש פה זכויות יוצרים?

נחמן שי: אף עמדת נציגי שירות הביטחון הכללי, המופקד כידוע לכם על הלחימה בטרור, הייתה כי ההצעה אינה מקדמת את תכלית ההתרעה, ואף עשויה להעלות קשיים במישור הביטחוני.

נחמן שי: נוכח כל האמור, הממשלה החליטה לדחות את הדיון בהצעה בשישה חודשים.

נחמן שי: מאחר שההצעה הועלתה להצבעה, כפי שמקובל, הממשלה תתנגד להצעת החוק.

איתמר בן גביר: לא חשבנו אחרת.

איתמר בן גביר: ממשלה עם עבאס.

נחמן שי: עכשיו אני רוצה להוסיף כמה מילים: קודם כול, גם מפה מהדוכן להביע צער וכאב על מותם של נרצחים, של נרצחי הטרור, כולל כמובן 19 האנשים שנרצחו בחודשיים האחרונים.

נחמן שי: זה כאב גדול לכל אזרח ואזרחית במדינת ישראל.

נחמן שי: כשר בממשלה אני הלכתי וניחמתי כמעט את כל המשפחות, ישבתי איתן ודיברתי.

נחמן שי: אני מוכרח לציין שאחדות מהמשפחות גם הביעו את רצונן לראות עונש מוות מוטל על מחבלים, ואני הסברתי להם בדיוק בקווים שדיברתי זה עתה מדוע עונש מוות לא ייתן שום דבר שאינו ניתן כיום במסגרת הפעילויות שלנו, של הממשלה.

נחמן שי: אני מפה שולח את תנחומיי למשפחות.

נחמן שי: ליבנו איתם, כאבנו איתם וזכר יקיריהם יישאר איתנו תמיד.

נחמן שי: תודה רבה.

איתמר בן גביר: אבל מה עושים, אדוני - - -

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אם כך, אנחנו ניגשים להצבעה - - -

איתמר בן גביר: לא, רגע, רגע, רגע, קודם כל יש את זה ואני רוצה לדבר - - -

מיקי לוי: אחד, אחד מכם.

מאי גולן: למה אני לא יכולה גם?

מיקי לוי: אין בעיה, כל אחד דקה וחצי.

מאי גולן: אתה יודע מה?

מאי גולן: תן לו, אני רוצה דקה.

מאי גולן: למה?

איתמר בן גביר: שלוש דקות ושלוש דקות.

מאי גולן: מיקי, אני יכולה דקה אחריו?

מיקי לוי: לא.

מאי גולן: למה?

מאי גולן: הוא יעשה שלוש דקות.

מיקי לוי: אי-אפשר לפצל לפי התקנון.

מיקי לוי: בבקשה, שלוש דקות.

מיקי לוי: קדימה.

איתמר בן גביר: טוב.

איתמר בן גביר: קודם כול, אדוני השר, אתה דיברת על חוות הדעת של היועצת המשפטית לממשלה.

איתמר בן גביר: משום מה אני ביקשתי את חוות הדעת הזאת, פניתי אליה – עד לרגע זה לא קיבלתי אפילו תשובה.

איתמר בן גביר: אז אני שואל: אם זו חוות דעת חסויה, תגידו את זה, ואם זו לא חוות דעת חסויה, כמו שהדלפתם את זה לתקשורת, אז היה ראוי שאנחנו, כמציעי ההצעה, נקבל אותה.

איתמר בן גביר: אולי היינו משתכנעים?

איתמר בן גביר: אולי היינו רואים את הטיעונים וחושבים שהיא צודקת ואולי לא, אבל למה לא להביא אותה?

איתמר בן גביר: אני אומר כאן, חבריי חברי הכנסת, אני לא מסתכל רק על הצד הזה; אני לא מסתכל רק על תומכי הטרור שנמצאים כאן ועל קואליציה שמתבססת על אותם תומכי טרור ועל אלה שמילה שלהם היא לא מילה.

איתמר בן גביר: גם אנחנו כאן, באופוזיציה, צריכים לעשות איזשהו חשבון ולהבין שההצעה הזאת היא מהותית, היא חשובה, היא הכלי שלנו להתמודד ולומר: לא עוד נרצחים באלעד, לא עוד נרצחים בבני ברק, לא עוד נרצחים בתל אביב, לא עוד נרצחים בירושלים.

איתמר בן גביר: ההצעה הזאת תפחית את הטרור.

איתמר בן גביר: ההצעה הזאת תיתן לטרור נוק-אאוט.

איתמר בן גביר: ההצעה הזאת תגרום לטרור לחשוב מיליון פעם לפני שהוא יוצא לפעולות שלו.

איתמר בן גביר: אמר כאן השר שממילא אלה שהולכים ועושים פיגועים הם בכוונת מכוון חושבים שהם הולכים להתאבד.

איתמר בן גביר: זה לא נכון.

איתמר בן גביר: יש כאלה, אני לא אומר, יש 20% כאלה, לפי מחקר של שירות בתי הסוהר, אבל יש 80% שבונים על הכול כלול; יש 80% שבונים על המדיניות המטורפת הזאת בבתי הכלא בישראל, של בשר אדום, ובשר כבש, וטורטית, ו-23 שעות להסתובב בחצר כמו בעלי הבית.

איתמר בן גביר: יש כאלה מתוכם שבונים עליכם בקואליציה, ולכן ההצעה הזאת זה לא ימין ולא שמאל, ואני מצפה שכולנו נתמוך בה.

איתמר בן גביר: כולנו כולנו כולנו מבינים מה זה טרור.

איתמר בן גביר: כולנו יודעים שההתמודדות של מדינת ישראל עם הטרור, בשנים האחרונות במיוחד, לא צולחת.

איתמר בן גביר: הטרור כבר לא מפחד.

איתמר בן גביר: הטרור תוקף שוב ושוב ושוב.

איתמר בן גביר: כבוד השר, תסתכל לי בעיניים.

איתמר בן גביר: זה בשביל הנכדים שלך.

איתמר בן גביר: זה בשביל הילדים שלי.

איתמר בן גביר: זה כדי שנוכל לחיות כאן.

איתמר בן גביר: חבריי באופוזיציה, זה המבחן של כולנו, להצביע פה אחד בעד חוק עונש מוות למחבלים.

איתמר בן גביר: ליברמן רוצה להפר את המילה שלו – שיפר; בנט ושקד רוצים להפר את המילה שלהם – שיפרו.

איתמר בן גביר: אבל לפחות אנחנו נהיה שלמים עם עצמנו, עם בוראנו ונבוא לנרצחים ונאמר להם, לאלה שהדם שלהם זועק מן האדמה: עשינו הכול, הכול, כדי למנוע את הרצח הבא.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אם כך, הוגשה בקשה על ידי האופוזיציה להצבעה שמית.

מיקי לוי: מזכיר הכנסת, בבקשה.

מיקי לוי: שקט במליאה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – נגד משה אבוטבול – בעד אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – נגד יוסף טייב – בעד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד מתן כהנא – נגד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד

דוד ביטן: רבותיי, מספיק.

דוד ביטן: תוציאו את שניהם.

דוד ביטן: תוציאו את שניהם.

דוד ביטן: סדרנים, תוציאו את שניהם.

דוד ביטן: תצאו החוצה שניכם.

קריאות: - - -

דוד ביטן: מה הולך פה?

דוד ביטן: נפלתם על הראש?

דוד ביטן: מה, אתם הולכים מכות עם הידיים?

דוד ביטן: מה הולך פה?

דוד ביטן: גם אחמד טיבי החוצה.

דוד ביטן: שניכם.

קריאות: - - -

דוד ביטן: איפה אחמד טיבי?

איתמר בן גביר: אתה עבריין מורשע.

דוד ביטן: שרק שניהם יצאו.

דוד ביטן: הוצאת את שניהם?

דוד ביטן: אחמד טיבי, תוציאו.

איתמר בן גביר: אם הוא לא יוצא, אני לא יוצא.

דוד ביטן: גם הוא יוצא.

דוד ביטן: תירגעו – תחזרו.

דוד ביטן: צאו החוצה.

דוד ביטן: עוד מעט אני אכניס אותם, תוך דקה.

דוד ביטן: שיירגעו, זה הכול.

קריאות: - - - (חברי הכנסת אחמד טיבי ואיתמר בן גביר יוצאים מאולם המליאה)

קריאות: אתה לא מתבייש?

מאי גולן: הוא לא מתבייש.

מאי גולן: הוא לא מתבייש.

מאי גולן: הוא לא מתבייש.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח מופיד מרעי – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – אינו נוכח אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד

מאי גולן: - - -

גלעד קריב: תשבי בשקט.

מאי גולן: - - -

דוד ביטן: אני אישרתי לשניהם להיכנס.

דוד ביטן: די, מספיק.

דוד ביטן: קריאות: - - -

דוד ביטן: אחמד טיבי, תכניסו גם אותו.

דוד ביטן: אוסאמה, גם אחמד יכול להיכנס.

קריאות: - - -

דוד ביטן: אוסאמה, אחמד יכול להיכנס.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד

קריאות: - - -

דוד ביטן: טוב, תוציא אותם עוד פעם.

דוד ביטן: ביקשתי.

קריאות: - - -

דוד ביטן: חבר'ה, תוציאו אותם.

דוד ביטן: עוד פעם תצאו שניכם.

דוד ביטן: שניכם החוצה.

דוד ביטן: הכנסתי אתכם והתחלתם עוד פעם לריב.

אוסאמה סעדי: למה הוצאת?

קריאות: - - -

דוד ביטן: מה הולך?

דוד ביטן: מה קורה לכם?

דוד ביטן: הכנסתי אתכם לא כדי שתריבו עוד פעם.

קריאות: - - -

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – אינו נוכח

דוד ביטן: אחמד, אני – עוד פעם אחת אתם תמשיכו.

דוד ביטן: מספיק כבר.

קריאות: - - -

דוד ביטן: שב פה.

דוד ביטן: רגע.

דוד ביטן: שב פה.

דוד ביטן: אחמד, תישאר שם.

דוד ביטן: כל אחד רחוק.

דוד ביטן: מספיק, זה לא יפה.

דוד ביטן: זה הכול.

דוד ביטן: אתה לא תמים עד כדי כך.

דוד ביטן: מספיק, אחמד.

דוד ביטן: די.

איתמר בן גביר: הם מנסים לתקוף אותי.

דוד ביטן: די כבר.

דוד ביטן: מה קרה לכם?

איתמר בן גביר: החמאס ניסה בשבוע שעבר לתקוף אותי.

דוד ביטן: מה אתה רוצה?

דוד ביטן: מה?

קריאות: - - -

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) עמיחי שיקלי – בעד מיכל שיר סגמן – נגד

מאי גולן: פשיסט.

דוד ביטן: צאי החוצה.

דוד ביטן: תוציא אותה.

מאי גולן: תתבייש.

דוד ביטן: מה זה הדבר הזה?

דוד ביטן: כל אחד צועק.

דוד ביטן: (חברת הכנסת מאי גולן יוצאת מאולם המליאה)

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) רם שפע – נגד נירה שפק – נגד

דוד ביטן: די.

דן מרזוק: (קורא בשם חברת הכנסת) עאידה תומא סלימאן – נגד

דוד ביטן: אוסאמה, די, מספיק.

דוד ביטן: סבב שני.

דוד ביטן: תמשיכו.

דן מרזוק: (קורא בשם חברי הכנסת) אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – נגד

קריאה: דוד, מאי גולן אומרת - - -

דוד ביטן: היא הצביעה, לא? היא לא תיכנס עכשיו.

דוד ביטן: זה הכול.

דוד ביטן: תשאל אותה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) יואב בן צור – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – אינה נוכחת קרן ברק – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח

דוד ביטן: אף אחד לא.

דוד ביטן: צא החוצה.

דוד ביטן: זה הכול.

איתמר בן גביר: מה עשית כשהם ניסו לתקוף אותי?

איתמר בן גביר: ראית שהם באו לתקוף אותי?

דוד ביטן: את מי?

איתמר בן גביר: - - -

דוד ביטן: - - - נו, מספיק.

איתמר בן גביר: זה מצולם.

דוד ביטן: - - - עכשיו רגוע, נכון?

דוד ביטן: אז בשביל מה - - - אתה רואה שהכול רגוע, לא?

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) אבי דיכטר – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת אבי מעוז – בעד אורי מקלב – אינו נוכח מופיד מרעי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח יבגני סובה – אינו נוכח עידית סילמן – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת יוסף שיין – אינו נוכח

דוד ביטן: יש מישהו באולם שלא הצביע ומעוניין להצביע?

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: תמה ההצבעה.

דוד ביטן: תוצאות ההצבעה: בעד – 33, נגד – 52.

דוד ביטן: ההצעה לא התקבלה.

קריאה: בראבו.

קריאה: בראבו.

איתמר בן גביר: מוות למחבלים.

איתמר בן גביר: מוות למחבלים.

איתמר בן גביר: [הצעת חוק פ/3057/24; נספחות.

איתמר בן גביר: ]

דוד ביטן: אני עובר לסעיף הבא – הצעת חוק המשטרה (תיקון – התיישנות עבירות), התשפ"ב–2022, של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

דוד ביטן: בבקשה, הנמקה מהמקום.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, הצעת החוק הזאת באה לתקן מצב שהוא בלתי מתקבל על הדעת: עבירת ההתיישנות בחוק המשטרה, משמעת, ואחר גילינו שגם בהרבה מקומות אחרים, היא עדיין עם התיישנות של שלוש שנים.

עאידה תומא סלימאן: תיקנו את החוק הפלילי, תיקנו את החוק האזרחי, ונשמט מעינינו חוק המשמעת של המשטרה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת שכולם יתמכו בזה.

עאידה תומא סלימאן: לא יכול להיות שלמי שאמון ומופקד על יישום החוק יהיו פריבילגיות יותר מלאזרחים הפשוטים, ונאריך את תקופת ההתיישנות על עבירות מין.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: סגן השר.

יואב סגלוביץ': אדוני היושב בראש, חבריי חברי הכנסת, סעיף 15 לחוק המשטרה קובע, כי תקופת ההתיישנות להעמדה לדין משמעתי בכלל העבירות המשמעתיות היא שנה מקום שמדובר בדן יחיד ושלוש שנים מקום שמדובר בבית דין למשמעת.

יואב סגלוביץ': הצעת החוק מבקשת לתקן את חוק המשטרה ולהאריך את תקופת ההתיישנות.

יואב סגלוביץ': המשרד לביטחון פנים מסכים ובעד העניין הזה.

יואב סגלוביץ': הביטחון האישי של המשרתים, ובעיקר של המשרתות, הוא במקום גבוה בסדר העדיפויות שלנו, וגם של ראשי הארגונים, בפעולות והמאמצים שמושקעים בארגונים על מנת להיטיב את הטיפול באותם מקרים שיש פגיעות והצבת רף משמעתי חד ברמה הארגוני כנגד הטרדות מיניות.

יואב סגלוביץ': ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה בישיבתה מיום 29 במאי לתמוך בהצעה זו, בכפוף לכך שהתיקון הנ"ל יחול לא רק על משטרת ישראל אלא גם על שירות בתי הסוהר וכן אף על גופי משרד הביטחון, שכן בעניין זה מדובר בגופים בעלי מהות דומה שאין מקום לחלק ביניהם.

יואב סגלוביץ': לכן, מבחינתנו, הצעת החוק תחול גם על שב"ס וצה"ל, כמו שאמרתי.

יואב סגלוביץ': המשך הליכי החקיקה יקודמו בהסכמת משרד הביטחון, המשרד לביטחון הפנים, משרד המשפטים ומשרד ראש הממשלה באשר לגופים שהוא אמון עליהם.

יואב סגלוביץ': אני מבקש מחבריי להצביע בעד הצעת החוק.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: לעבור להצבעה?

דוד ביטן: הצבעה.

דוד ביטן: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 40

דוד ביטן: נמנעים – אין

קריאה: - - -

דוד ביטן: בסדר, אני אתן לך.

דוד ביטן: אין בעיה.

דוד ביטן: מי רוצה להוסיף את עצמו?

דוד ביטן: חברת הכנסת בזק, נוסיף אותך.

דוד ביטן: תוסיף אותה בעד.

דוד ביטן: אורלי לוי – גם תוסיפו, בעד.

דוד ביטן: תוסיף גם אותה בעד.

דוד ביטן: עוד מישהו?

דוד ביטן: 40 בעד, אפס נגד.

דוד ביטן: ההצעה עברה בקריאה טרומית, והיא תועבר – לאיזו ועדה?

דוד ביטן: איזו ועדה אתם רוצים?

גלעד קריב: לוועדת החוקה.

דוד ביטן: ועדת חוקה.

סמי אבו שחאדה: ועדה לביטחון פנים.

דוד ביטן: ועדה לביטחון פנים.

דוד ביטן: בסדר?

קריאה: - - - זה חוקה.

דוד ביטן: לא, אבל זו המלצה.

דוד ביטן: ההמלצה היא ועדת – מישהו רוצה ועדה אחרת?

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: אז לוועדת הכנסת, אוקיי?

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: ועדת - - -

משה אבוטבול: ועדת הקליטה.

דוד ביטן: תחליטו.

דוד ביטן: אז ועדת הכנסת, ועדת הכנסת.

דוד ביטן: יש פה עוד בקשה, אז מה אני יכול לעשות?

דוד ביטן: אני עובר לסעיף הבא.

סמי אבו שחאדה: להוסיף את ההצבעה שלי.

סמי אבו שחאדה: בעד.

דוד ביטן: תוסיף אותו.

דוד ביטן: בסדר, אין בעיה.

דוד ביטן: [הצעת חוק פ/328/241 נספחות.

דוד ביטן: ]

דוד ביטן: אני עובר לסעיף הבא – הצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מענק עבודה) (תיקון – זכות במקרקעין בקבוצת רכישה), התשפ"א–2021, של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

דוד ביטן: בבקשה.

קריאה: - - -

דוד ביטן: מהצד, כן.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: חבריי חברי הכנסת, האמת היא שהצעת החוק הזאת הגיעה אליי מפניית ציבור של אנשים, שאנשים באים לרכוש דירה בקבוצת רכישה, והחוק הקיים היום גרם להם לאבד את הזכאות שלהם במס הכנסה שלילי, בתואנה שהם עשירים, וכולנו מבינים שמי שקנה בקבוצת רכישה אז זו דירה ראשונה שלו, ודאי שהוא לא עשיר.

מיכאל מלכיאלי: הצעת החוק הזאת – אני קורא לכולם לתמוך בה, כי היא תעשה סדר, גם אצל אותם אנשים שיהיו זכאים לכסף הזה.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה להודות ליועץ החקיקה האגדי שלי עו"ד עקיבא חופי, שהפנייה הזאת הגיע אליו, הוא יישם את זה לכדי הצעת חוק והצליח להביא את משרדי הממשלה לתמיכה בחוק הזה.

מיכאל מלכיאלי: אני קורא לכולם לתמוך בחוק הזה.

דוד ביטן: מי משיב?

נחמן שי: אני.

נחמן שי: כבר.

דוד ביטן: אתה משיב?

נחמן שי: כן.

נחמן שי: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת הנכבדים, ועדת השרים לענייני חקיקה החליטה לתמוך בהצעה בקריאה טרומית, בכפוף לכך שהמשך הליכי החקיקה יקודמו בתיאום עם משרדי המשפטים, האוצר, הבינוי והשיכון, הכלכלה והתעשייה.

נחמן שי: כיום, לפי החוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מענק עבודה), התשס"ח–2007, לא זכאי למענק מי שיש לו זכות במקרקעין.

נחמן שי: מכלל זה מוחרג מי שיש לו דירת מגורים יחידה, אשר יכול להיות זכאי למענק אם הוא עומד בשאר התנאים.

נחמן שי: כמו כן, בחוק מובהר באופן מפורש שמי שרוכש דירה במסגרת קבוצת רכישה שהתארגנה באמצעות גורם מארגן, שמתפקד למעשה בדומה לקבלן, רואים אותו כאילו שיש ברשותו דירת מגורים יחידה, למרות שמבחינה פורמלית באותה העת יש ברשותו קרקע ולא דירה.

נחמן שי: על כן, גם מי שרכש נכס במסגרת קבוצת רכישה שהתארגנה באמצעות גורם מארגן יכול להיות זכאי למענק עבודה.

נחמן שי: בהצעת החוק מוצע להוסיף על האמור ולהבהיר שיראו במי שיש בבעלותו קרקע שנרכשה במסגרת קבוצת רכישה כאילו הוא בעלים של דירת מגורים יחידה ולא קרקע, אפילו אם קבוצת הרכישה הוקמה ללא גורם מארגן, כך שאם מדובר בזכות במקרקעין היחידה שיש ברשותו, הוא יהיה זכאי למענק עבודה.

נחמן שי: עמדת הממשלה היא כי תוספת זו ראויה, שכן אין הצדקה לשלול ממי שרכש דירה כאמור את האפשרות להיות זכאי למענק עבודה, והיא תומכת בהצעה, כל שכן כאשר התוספת התקציבית הנדרשת לשם מתן ההטבה לקבוצה היא מינורית.

נחמן שי: יצוין שיש קבוצות דומות אחרות שייתכן שראוי להכליל במסגרת הסעיף.

נחמן שי: כך לדוגמה מי שרוכש קרקע במסגרת בנה ביתך ומתעתד לבנות עליו את דירת המגורים היחידה שלו לא שונה באופן מהותי ממי שרכש דירה במסגרת קבוצת רכישה.

נחמן שי: משרד האוצר יעבוד בתיאום עם המציע במהלך הליכי החקיקה כדי לטייב את ההצעה ולכלול בה את כלל הקבוצות הרלוונטיות.

נחמן שי: עד כאן תשובתי.

דוד ביטן: תודה רבה, כבוד השר.

דוד ביטן: נעבור להצבעה.

דוד ביטן: רגע, אני לא יכול.

דוד ביטן: מה הולך פה?

דוד ביטן: אני לא יכול להעביר את זה.

מיכאל מלכיאלי: ועדת הכלכלה.

דוד ביטן: יש תקלה בזה.

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: הצבעה.

דוד ביטן: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 14

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: בעד – 14, נגד – אחד.

דוד ביטן: ההצעה התקבלה בקריאה טרומית.

דוד ביטן: לאיזה ועדה?

דוד ביטן: ועדת החוקה, אוקיי?

מיכאל מלכיאלי: לא, לא, כלכלה.

דוד ביטן: לא, רגע.

דוד ביטן: כלכלה.

משה אבוטבול: אפשר להוסיף אותי?

מרב מיכאלי: לא, זה חוקה.

דוד ביטן: חוקה?

מיכאל מלכיאלי: לא, זה לא חוקה.

דוד ביטן: מה אתם רוצים?

מיכאל מלכיאלי: ועדת הכלכלה.

יואב סגלוביץ': תוסיף אותי.

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: תוסיף אותו, אין בעיה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, בגלל שיש לה מריבה עם מיכאל ביטון, אז אסור - - -

דוד ביטן: טוב, אז ועדת הכנסת.

דוד ביטן: יש שתי בקשות, מה אני אעשה?

קריאות: - - -

דוד ביטן: אתה אמרת כלכלה?

מיכאל מלכיאלי: זו ההמלצה של - - -

אורלי לוי אבקסיס: זה המלצה לכלכלה, אבל היא במריבה עם מיכאל ביטון, אז הכול מותר.

דוד ביטן: בסדר, אבל הם רוצים כלכלה.

דוד ביטן: יש מישהו שרוצה ועדה אחרת?

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: אוקיי, אז ועדת הכלכלה, אין בעיה.

דוד ביטן: [הצעת חוק פ/2105/24; דברי הכנסת, חוברת ד', ישיבה 67.]

דוד ביטן: עכשיו אני עובר לסעיף הבא – הצעת חוק להפחתת סכום הפיצוי הכספי בשל נסיעה ללא תיקוף כרטיס בתחבורה ציבורית (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021.

דוד ביטן: יציג – לא, כבר הציג מקלב.

דוד ביטן: תשובת השרה הייתה פעם שעברה?

דוד ביטן: מרב, את בפעם שעברה נתת תשובה?

מרב מיכאלי: למה?

דוד ביטן: להצעה הזאת.

דוד ביטן: אז בואי תיתני תשובה ואחר כך נצביע.

משה אבוטבול: אבל אני רוצה להגיש התנגדות לפני.

דוד ביטן: בסדר, אין בעיה.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מרב מיכאלי: אז לענות?

דוד ביטן: כן, תעלי.

מרב מיכאלי: עכשיו תשובה.

דוד ביטן: כן.

דוד ביטן: הוא כבר דיבר.

מרב מיכאלי: כן, הוא הציג את - - -

דוד ביטן: עשר דקות.

דוד ביטן: אין בעיה.

דוד ביטן: שעונים, בבקשה.

מרב מיכאלי: כן, עשר דקות.

מרב מיכאלי: זה בזכותי סופרות.

מרב מיכאלי: כשאתה היית יו"ר קואליציה, אני התעקשתי מהאופוזיציה שיספרו לשרות ולשרים עשר דקות של התקנון.

דוד ביטן: נכון.

דוד ביטן: את רואה?

דוד ביטן: עכשיו יכולת לדבר כמה שאת רוצה, אם לא היית מציעה את ההצעה.

מרב מיכאלי: לא, מספיק לי, עשר דקות – מעל הראש.

מרב מיכאלי: אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי חברות הכנסת, אני מתייחסת להצעת החוק, אני עונה על הצעת החוק של חבר הכנסת אורי מקלב להפחתת סכום הקנס על נסיעה ללא תיקוף כרטיס בתחבורה ציבורית.

מרב מיכאלי: אנחנו מדברות על מצב – היום יש מצב, לצערנו, שנוסעות ונוסעים רבים בתחבורה הציבורית עולים לאוטובוס, עולות לאוטובוס, ולא מתקפות את הכרטיס שהוא תשלום לתחבורה הציבורית.

מרב מיכאלי: עכשיו, צריך להגיד, אדוני היושב-ראש, שהתחבורה הציבורית בישראל מסובסדת, מסובסדת ב-70%, ככה שהמחיר שמשלמות ומשלמים הנוסעים הוא בבחינת השתתפות, איך לומר, והוא כמובן סכום שהוא מאוד נחוץ לנו להפעלת התחבורה הציבורית בארץ – לתשלום שכר הנהגים, לקניית האוטובוסים, לדלק, לתחנות, למסופים, לכל האופרציה הגדולה הזאת.

מרב מיכאלי: למותר לציין שאי-תיקוף כרטיס הוא א.

מרב מיכאלי: עבירה על החוק, וב.

מרב מיכאלי: הוא פגיעה כלכלית אנושה ביכולת לתפעל את התחבורה הציבורית, ולכן יש קנס על מצב של אי-תיקוף.

מרב מיכאלי: היכולת שלנו לקיים תחבורה ציבורית טובה, תחבורה ציבורית יעילה, תחבורה הציבורית שנותנת שירות ראוי וטוב ואפקטיבי לאזרחיות ולאזרחים, תלוי גם בתיקוף כמו שצריך, לפי החוק ולפי ההיגיון, של נוסעות ונוסעים באוטובוס, או כמובן בכל כלי תחבורה ציבורית אחר.

מרב מיכאלי: אני עושה רגע כוכבית ואומרת כמה חשוב לנו לקדם את התחבורה הציבורית במדינת ישראל.

מרב מיכאלי: מאז כניסתי לתפקיד אנחנו עשינו בעצם היפוך פירמידה – שמנו את הרכב הפרטי בתחתית, ואת התחבורה הציבורית, יחד עם הליכתיות ויחד עם כלים קטנים אחרים, שמנו אותם למעלה, משום שמה שיוציא את הציבור מהפקק, ולימים, אם תרצה השם ואם נעשה עבודה טובה, אולי יצמצם את הפקק, זה רק באמת המעבר להסעת המונים ותחבורה ציבורית אפקטיבית.

מרב מיכאלי: עם זאת, אנחנו מזהות, והמציע מדבר על הבחנה בין שני מצבים שונים: בין מצב שבו אדם כלל לא קנתה או קנה כרטיס, ובעצם באמת לא משלמת על הנסיעה כלל ולא מתקפת כי היא פשוט לא שילם או לא שילמה על הנסיעה, לבין מצב שבו לאדם יש כרטיס חופשי-יומי או חופשי-חודשי, בקרוב יהיה לנו גם חופשי-ארצי – הסדר נסיעה שבו בעצם הנסיעה כבר משולמת, אבל עלה לאוטובוס ובגלל דוחק, בגלל טלפון שבדיוק התקבל, בגלל היסח הדעת כזה או אחר, לא תיקף או לא תיקפה את הכרטיס.

מרב מיכאלי: צריך להגיד שאכן יש הבדל בין שני המצבים האלה.

מרב מיכאלי: מצב אחד הוא שאדם לא שילם על הנסיעה, ומצב אחר הוא שאדם שילם מראש אבל לא תיקף, ואין בעצם אסמכתה לכך שהוא שילם על הנסיעה.

מרב מיכאלי: מבחינת הפגיעה הכלכלית - -

אורלי לוי אבקסיס: - - -

מרב מיכאלי: - - במפעילים, אדוני היושב-ראש, המצב הוא דומה, כי הם בעצם מנהלים רישום, זאת אומרת, התיקוף הוא בעצם רישום של מספר הנסיעות שהתבצעו.

מרב מיכאלי: וכשאין רישום של הנסיעה, אז יש פגיעה כלכלית במפעיל, ואז הוא לא יכול לעמוד בשירות שהוא אמור לתת לפי החוזה שלו עם משרד התחבורה.

אורלי לוי אבקסיס: - - - את יודעת שיש פגיעה בחלשים, ונותנת לקבוצה שלך.

מרב מיכאלי: אדוני, אם תוכל לפחות לקרוא אותה לסדר, ברשותך, זה מאוד קשה לדבר ככה.

דוד ביטן: אני יודע, אני יודע.

דוד ביטן: אורלי, אורלי, מספיק.

מרב מיכאלי: בוא, אני – לפחות קריאה לסדר.

אורלי לוי אבקסיס: - - - מראש - - -

דוד ביטן: זה מפריע לה, מה אני יכול לעשות.

מרב מיכאלי: לפחות קריאה אחת לסדר.

דוד ביטן: אורלי, אורלי, מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: הם לוקחים מהחלשים, ביטן.

דוד ביטן: אורלי.

מרב מיכאלי: ובכל זאת, אנחנו רואות ורואים - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה מספיק?

אורלי לוי אבקסיס: הבחורה הזו לוקחת מהנערים בפריפריה, מהזקנים בפריפריה, מהדתיים, כל מי שלא דומה לה ולמשפחה שלה.

אורלי לוי אבקסיס: שלא תתחיל לדבר על הרכבות ועקרון הרצף שלה.

דוד ביטן: רגע, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

אורלי לוי אבקסיס: יש לה רוע צרוף קבוע.

אורלי לוי אבקסיס: כל מי שלא דומה לה.

אורלי לוי אבקסיס: יש להם כיפה שחורה?

אורלי לוי אבקסיס: צריך להוריד להם את הראש.

אורלי לוי אבקסיס: הם שחורים, אז זה בסדר להוריד להם את הראש.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ניתן לקיבוצים וניתן לערבים בפריפריה – לכל השאר לא.

אורלי לוי אבקסיס: זו הצביעות של השמאל.

דוד ביטן: אורלי, מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: זו מפלגת העבודה, כביכול הסוציאליסטית.

אורלי לוי אבקסיס: דואגים רק לחברים שלהם.

דוד ביטן: מה כבר, אורלי, מה את נואמת עכשיו?

דוד ביטן: באמת.

אורלי לוי אבקסיס: והצביעות הזאת – כדאי שתיאמר.

אורלי לוי אבקסיס: הקואליציה שלה - - -

מרב מיכאלי: אם אדוני לא מעוניין שאני אענה על הצעת החוק, אז זה – אבל אי-אפשר ככה.

דוד ביטן: את יכולה לענות.

דוד ביטן: עד כאן, מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: ללמד אותה איך עושים - - - גם את ידעת פעם.

דוד ביטן: אורלי, מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: צבועה, לא מגיעה לוועדות כנסת, מדברת איתי על עבודת הכנסת.

דוד ביטן: אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לדבר פה על רכבות, את מעוניינת?

אורלי לוי אבקסיס: יש עקרון הרצף.

דוד ביטן: אני אתן לך עוד זמן.

אורלי לוי אבקסיס: אצל הנשים - - -

דוד ביטן: מספיק, אורלי, מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: על רוע, על רוע צריך - - - על האמת צריך לראות.

מרב מיכאלי: - - - שאני אענה על זה?

דוד ביטן: את רוצה שאני אוציא אותך?

אורלי לוי אבקסיס: אתה רוצה להוציא אותי?

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: את רוצה?

דוד ביטן: אז מספיק.

דוד ביטן: מה, אתם עושים דווקא שאני אוציא אתכם?

אורלי לוי אבקסיס: זה כואב הלב כי אנשים מבית שאן, מקריית מלאכי, משלמים פי שניים בגלל הבחורה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: פי שניים.

דוד ביטן: מספיק אורלי, די.

מרב מיכאלי: כאמור, בכל זאת - -

אורלי לוי אבקסיס: רעה.

מרב מיכאלי: למרות שבשני המקרים, פגיעה בתחבורה הציבורית - -

אורלי לוי אבקסיס: כנראה זה משפחתי - - -

מרב מיכאלי: - - אנחנו כן רואות הבחנה בין מי שבאמת לא שילמו את הנסיעה לבין מי שלא תיקפו.

מרב מיכאלי: ואכן יש היגיון רב בכך שגם הקנס צריך להיות שונה בשני המקרים האלה, ולכן מצאנו לנכון לתמוך בהצעת החוק.

מרב מיכאלי: הגורמים המקצועיים במשרד ואני קיימנו על כך דיונים ואנחנו שמחות ושמחים, בכפוף להסכמות שנסכם עליהן, לתמוך בהצעת החוק ולקדם אותה לכדי, באמת, שינוי בחוק.

מרב מיכאלי: במסגרת ההסכמות, אנחנו נצטרך לעשות אחר כך דיון גם בנושאים נוספים, כמו למשל נוסעות ונוסעים שלא תיקפו, הציגו את הרב-קו אבל הן מסרבות ומסרבים להראות לפקח או לפקחית תעודה מזהה, דבר שכמובן מקשה על האכיפה.

מרב מיכאלי: אנחנו נצטרך לראות איך אנחנו מביאות ומביאים לפתרון המצבים האלה, וגם באמת למצב שבו פחות ופחות אנשים עושים בכלל את הדבר הזה של לא לתקף.

מרב מיכאלי: אחרי הכול, זה באינטרס של כולנו שהתחבורה הציבורית תוכל לשרת את כולנו בצורה הטובה ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

מרב מיכאלי: לכן הסיכום הוא להלן: גובה הקנס לבעלי חוזה או בעלות חוזה שלא תיקפו יהיה לפחות 50% מהתעריף המוגדל.

מרב מיכאלי: החוק לא יוחל על הרכבת הקלה בירושלים, לאור חוזה מסחרי חתום בין הצדדים שמסתיים בעוד כ-15 שנה, ובו המדינה כבר מחויבת לגובה התעריף המוגדל שיחול.

מרב מיכאלי: במהלך הכנת הצעת החוק לקריאה ראשונה יתבצע דיון מעמיק בסוגיות אתגרי החברות המפעילות בהתמודדות עם נוסעות ונוסעים שאינם מתקפים, ובפרט תיקון החקיקה כך שתאפשר למפעיל להתמודד עם אדם שלא מוכן למסור תעודה מזהה לאחר שהציג רב-קו, וזאת באמצעות מסירת פרטי הנוסע או הנוסעת על ידי משרד התחבורה לחברה המפעילה.

מרב מיכאלי: הצעת החוק תחזור לוועדת השרים לענייני חקיקה לפני הקריאה הראשונה, ותקודם בתיאום עם הממשלה.

מרב מיכאלי: אני מברכת מאוד את חברי חבר הכנסת אורי מקלב, שמכיר את עולם התחבורה - -

אורלי לוי אבקסיס: - - - למה - - -

דוד ביטן: אורלי.

דוד ביטן: אורלי.

מרב מיכאלי: - - ואת עולם התחבורה הציבורית מקרוב, אחרי שנה כסגן שר במשרד התחבורה, ואנחנו, הייתה לנו חפיפה של שיתופי פעולה כמו שהיה מקובל בינינו לאורך הרבה שנים.

מרב מיכאלי: אני שמחה על שיתוף הפעולה הזה, קואליציה-אופוזיציה, אני באופן אישי, כידוע, אחרי שנים רבות באופוזיציה, מאמינה בשיתופי הפעולה האלה.

מרב מיכאלי: אני מקווה שנוכל לעשות עוד הרבה כאלה.

מרב מיכאלי: יש לנו להעביר מטרו על הפרק, יש לנו מסילות רכבת לקדם, ויוזמות רבות רבות לשיפור השירות, וביניהן, תכף נדבר, גם שכר הנהגים ותנאי הנהגים, שאנחנו מתכוונות ומתכוונים לשפר – זאת אומרת, לא רק מתכוונות, כבר משפרות – ובקיצור, אנו פועלות ופועלים לשיפור התחבורה הציבורית.

מרב מיכאלי: ואני בטוחה שהחקיקה הזאת תהיה חלק מהעבודה הזאת.

מרב מיכאלי: אז בהצלחה לכולנו, ותודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אבוטבול, אתה רוצה להתנגד, אמרת, נכון?

משה אבוטבול: כן, בלי ספק.

דוד ביטן: טוב.

דוד ביטן: תעלה.

משה אבוטבול: כמה לרשותי?

דוד ביטן: שלוש דקות.

משה אבוטבול: מה עם מס עבאס, כולל מע"מ, משהו?

דוד ביטן: 3.2.

דוד ביטן: יאללה, בוא.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, שרה נכבדה, אני רוצה להזכיר לאלה שאולי הספיקו לשכוח שכל המטרה – גברתי השרה מאזינה ברוב קשב אלי?

משה אבוטבול: אני מבקש לתת לי את הזמן שלי.

דוד ביטן: הינה, היה יותר מדי.

משה אבוטבול: כל המגמה של התחבורה הציבורית, שנועדה מלכתחילה, זה היה דווקא כדי לתת מטרות יסוד של מדינת ישראל שבמשך שנים עמלו עליהן – מחד, לאותן אוכלוסיות חלשות שאין בכוחן לקנות רכב או שני רכבים, תלוי לפי ההכנסה של אותן משפחות, אז נתנו את התחבורה הציבורית כדי להגן על אותם האנשים האלה; דבר שני, גם כן כדי למנוע את אותה צפיפות שהייתה עד היום וישנה עד היום בתוך כבישי ישראל.

משה אבוטבול: המטרה באותה רפורמה שלך הורסת בצורה ברורה את מה שעמלו עליו במשך שנים רבות.

משה אבוטבול: רצו לעזור לאותן אוכלוסיות.

משה אבוטבול: את רואה שגם מתוך הקואליציה שלך – מיכאל ביטון, בעצם במשך חודשים, ואני גם הייתי איתו שם בוועדות, זלזלת בנו.

משה אבוטבול: לא הגעת לוועדות, לא הבאת תשובות אמיתיות שנדרשות כדי לקבל את אותן השגות שלנו על אותה רפורמה שעשית.

משה אבוטבול: עשית את זה ברגל דורסת כלפי אותם חברי כנסת שנמצאים בוועדת הכלכלה.

משה אבוטבול: בכל מקום את לא מתייחסת.

משה אבוטבול: ולאחר מכן מתפתח מזה משבר מאוד קשה בתוך הקואליציה שלכם.

משה אבוטבול: נו, מה חשבת, שמיכאל ביטון יוותר כזה מהר?

משה אבוטבול: יש לך שבועיים שזה ככה, כבר עברו כמה ימים, אז יש לך עשרת ימי תשובה, ואת צריכה להביא תשובות ברורות לוועדה.

משה אבוטבול: ואני לא בטוח שהוא הולך לוותר כל כך מהר על הנושא הזה.

משה אבוטבול: אני רוצה לומר לך שהמדינה השקיעה המון המון כסף בכבישים.

משה אבוטבול: גם בכבישים איפה שאני גר, כשהייתי ראש העיר – כביש 38, כביש 10, כביש 5, בהרבה כבישים השקיעו מיליארדים.

משה אבוטבול: את יודעת למה?

משה אבוטבול: תסתכלי, תסתכלי בשעון.

מרב מיכאלי: למה השעון לא זז?

משה אבוטבול: כן, כי הוא לא זז.

משה אבוטבול: באמת, תתקן את השעון.

משה אבוטבול: אולי בגלל – אולי תתקן את השעונה.

משה אבוטבול: אם זה לא שעון, שעונה.

משה אבוטבול: הלאה, זה מה שמעניין את השרה כשאומרים לה ביקורת עניינית על מה שהיא עושה.

משה אבוטבול: אז אני רוצה לומר לך שאת בעצם מתייחסת בצורה מזלזלת לאותן האוכלוסיות החלשות האלה.

משה אבוטבול: אנחנו לא ניתן את זה.

משה אבוטבול: החוק הטוב המוצע של הרב מקלב הוא בעצם – אני בכלל אמרת,: למה צריכים לתת קנס?

משה אבוטבול: לאנשים כאלה לא צריכים לתת קנס, מי שעולה בתחבורה ציבורית.

משה אבוטבול: קורה לפעמים פספוס כזה ואחר, למה לקנוס?

משה אבוטבול: מה, אתם צריכים לממן את זה?

משה אבוטבול: אין לכם איך לממן 53 מיליארד של מר עבאס, אז אתם צריכים עכשיו לקחת את זה מהעניים, מהדלים, מאותן אוכלוסיות חלשות אלה?

משה אבוטבול: איך את יכולה להסתכל להם אחרי זה בעיניים?

משה אבוטבול: איפה הימים היפים שבהם מפלגת העבודה הייתה חלק אינטגרלי מאותן שכבות חלשות?

משה אבוטבול: לכן אני רוצה לומר לך, לסיום דבריי גם, מאוד נהניתי לראות אחד מראשי המפלגה אצלך, שאמר שגם שמעון פרס וגם יצחק רבין וגם כל ראשי העבודה מתהפכים בקברם, לצערנו, על אותן מגמות הרסניות שאת רוצה לעשות בהפעלת תחבורה ציבורית בשבת – לעשות מוניות ולעשות דברים מהסוג הזה.

משה אבוטבול: ושתדעי לך, אנחנו כמובן נילחם עד הסוף בנושא הזה, גם בצורה המשפטית, בכל דבר ודבר שאת תנסי להפר את האיזון ואת הסטטוס קוו.

משה אבוטבול: ולך אני אומר, קודם כול, תטפלי בתחבורה ציבורית ביום חול שהכול יעבוד בצורה טובה, לאור כל הכישלונות.

אורלי לוי אבקסיס: למה הרכבת לא מגיעה לדימונה?

משה אבוטבול: אחרי שתטפלי - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - - הפריפריה לא מעניינים אותה.

משה אבוטבול: צודקת.

משה אבוטבול: למה מעניין אותה, למה היא כמוך, שאבא שלך ידע מה זה פריפריה?

דוד ביטן: חבר הכנסת אבוטבול, חבר הכנסת אבוטבול.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

משה אבוטבול: אני מתכנס לסיום דבריי.

דוד ביטן: לא, לא לסיום.

דוד ביטן: יש לך בדיוק עוד משפט אחד.

משה אבוטבול: דקה ושש שניות.

דוד ביטן: משפט אחד.

דוד ביטן: הייתה טעות בזה.

משה אבוטבול: לכן אני אומר בצורה הברורה ביותר, את צריכה לדעת ולהבין: תטפלי קודם כול בימי החול, בכישלונות שאת עושה בתחבורה, בעומסים – אחר כך תתחילי לדבר על שבת.

משה אבוטבול: ומי שנוגע בשבת, שהשבת מקור הברכה – לא יינקה.

משה אבוטבול: מציע לך בצורה הברורה ביותר, תרדי מהחלומות שלך, כי גם בחיפה, גם בחיפה, כן, אותה ראשת עיר שהיא ממפלגת העבודה, כן, גם היא לא בדיוק רואה עין בעין את אותה התפתחות שלך בנושא.

דוד ביטן: חבר הכנסת אבוטבול, תודה רבה.

דוד ביטן: אוקיי, מה, מגיע לו? בוא, שלוש דקות.

דוד ביטן: שניים מגיע, מה אתה אומר.

דוד ביטן: בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, מכובדתי השרה, השרים, חבריי חברי הכנסת, ראשית, בתחילת הדברים, אני רוצה להודות לך, שרת התחבורה, באמת, על העמדה החיובית על החוק.

אורי מקלב: אני יודע שהייתם צריכים לטרוח סביב זה, ואני גם מקבל עליי את התנאים שדיברת עליהם.

אורי מקלב: איתי עבד על זה קשה מאוד, ככה שזה לא הגיע בקלות, ואני מודה על כך.

אורי מקלב: אני גם רוצה אולי בתחילת דבריי להזכיר שחבר הכנסת הרב ליצמן, לאחר כהונה ארוכה מאוד היום, שהיה צריך לסכם בכמה דקות את הכהונה רבת השנים בתפקידים של שר, שר בריאות לאורך שנים בתקופות קשות, סגן שר, יושב-ראש ועדת הכספים – מה הוא ציין?

אורי מקלב: דבר אחד – הוא ציין בעיקר את תמצית הפעילות שלו – פניות הציבור; פניות ציבור היו תמצית הפעילות שלו.

אורי מקלב: על זה הוא ראה – הוא הרגיש סיפוק על העבודה שלו כל כך הרבה שנים.

אורי מקלב: מה הוא אמר, אבל?

אורי מקלב: הוא דיבר רבות על כך שמה שנתן לו את הכוח זה פניות הציבור.

אורי מקלב: אני אומר שגם החוק הזה הוא כל-כולו פניות ציבור – אפילו יותר מפניות ציבור – זה באיזשהו מקום זעקת הציבור, אנקת הציבור.

אורי מקלב: הנושא של דוחות הוא באמת – השאלה היא אם יש בו איזון נכון או לא.

אורי מקלב: מצד אחד, ודאי שאנחנו רוצים – המטרה היא להחליט שאנשים לא יסעו נסיעה ללא תשלום, אבל במציאות רבים מאלה שקיבלו את הדוחות האלה, הם אנשים ישרי דרך.

אורי מקלב: לא הייתה להם כוונה – הם אף פעם לא השתמשו באגורה שלא הייתה שייכת להם, וודאי לא לקחו אגורה שלא שייכת להם.

אורי מקלב: בסופו של דבר, יש לא מקרה אחד – יש מאות ואלפי מקרים שבהם אנשים, סבא וסבתא של ילדים, שהקימו דור – מה שהם שומעים הוא שמאשימים אותו – חמישה פקחים עומדים מסביבם ומעכבים אותם עד בוא ניידת כדי להזדהות, ועוד דברים כאלה, כשהם אנשים שהחזירו עשרות אלפי שקלים כשהם מצאו אותם ברחוב; הם חזרו לחנויות אם הייתה טעות.

אורי מקלב: האנשים האלה צריכים בסופו של דבר – על תקלות שאין לנו פתרונות להן, אנחנו לא נתנו – תקלות שאנחנו מכירים כולם – תקלות של רב-קו תקול, של עמדת תיקוף תקולה, של עמדות הטענה תקולות, כשאין אפשרות, כשאין עודף, כשאין כסף; כשהרב-קו לא נותן מידע רצוף כמה יש לי.

אורי מקלב: כל כך הרבה דברים – האנשים האלה, עטים עליהם הפקחים – ובכול מאשימים אותם.

אורי מקלב: הבושה הגדולה שהייתה לאנשים האלה שיצאו מושפלים ומבוזים – הדברים האלה הם תופעה שאנחנו צריכים באמת לשקול אותה, אם היא באיזון הנכון.

אורי מקלב: אבל הכול נכון, ואני רוצה להגיד לך עוד משהו, מילה אחת:

אורי מקלב: הרבה דיברו על בני נוער, שיכול להיות שהייתה תופעה אצל בני נוער.

אורי מקלב: היום אני שמח שברפורמה החדשה יש את הנושא של חופשי-חודשי גם של בני נוער בכל הארץ – זה צריך למנוע, לא יצטרכו שום מוטיבציה של בני נוער.

אורי מקלב: האבא קונה לו, אין לו שום מוטיבציה – דרך אגב, זאת הייתה הצעה – אני זוקף את זה לזכותנו – בוועדות כלכלה לפני הרבה זמן, וגם ציינתם את זה שזה בוועדת כלכלה, גם בדברי התשובה שלך ליושב-ראש ועדת הכלכלה אמרת שהדבר הזה בא מתוך ועדת הכלכלה.

אורי מקלב: אבל אני רוצה ודאי להתייחס – גם אם אנחנו מדברים על דוחות, ודאי לא צריך לעשות את ההבחנה בין מי שתיקף לבין מי שלא תיקף; מי שלא תיקף, לא עשה שום דבר.

אורי מקלב: גם החוק לא חוקק בשביל זה – זאת מוטיבציה לצרכים של משרד התחבורה, הוא צריך שיתקפו.

אורי מקלב: כמה אנשים לא תיקפו בגלל שהאישה באה עם הילדים, עם העגלה?

אורי מקלב: אותו קשיש עלה עם הסלים מהשוק, והוא עדיין לא הספיק לתקף.

אורי מקלב: רק אתמול אני מקבל אנשים שאומרים: אני מתעסקת עם האפליקציה בתחנה שכל מה שיש זה דקה אחת בינה לבין התחנה השנייה, ואני – עדיין עטים עליי הפקחים.

אורי מקלב: למה אנחנו צריכים לעשות את הדבר הזה?

אורי מקלב: לכן, אין ספק – דרך אגב, לדבר הזה, להבחנה הזאת – זה מן ההיגיון, מן הדין, מן היושר.

אורי מקלב: גם בית המשפט קבע, גם מבקר המדינה – וגם ועדת הערר הציבורית על הרכבת הקלה קראה את זה.

אורי מקלב: חבל שברכבת הקלה זה לא תקף, חבל שבחוזה החדש גם את זה לא שינו.

אורי מקלב: אני חושב שהיה חשוב מאוד לעשות את זה.

אורי מקלב: אנחנו גם יודעים – ואני אומר, תום הלב של האנשים, שגגה, שעליהם מקבלים דוחות – זה דבר שהיה צריך לעבור מן העולם.

אורי מקלב: ואנחנו חושבים שלפקחים יש מוטיבציה - -

דוד ביטן: אתה חוזר על הנאום של הפעם שעברה.

אורי מקלב: - - חיובית.

דוד ביטן: מספיק, מקלב.

אורי מקלב: לכן אני מקבל על עצמי את כל ההגבלות או את כל ההסכמים שאנחנו סיכמנו, ואני מאוד מקווה שזאת גם תהיה תחילת הדרך גם בדוחות האחרים – להגיע להבנה ופשרה ולהיות האזרחים ההגונים שלא היו צריכים לקבל קנס מוגדל.

אורי מקלב: תודה.

דוד ביטן: טוב.

דוד ביטן: אני מחכה לך שתגיע לשם.

אורי מקלב: אתה יכול להתחיל, אני מגיע מהר.

דוד ביטן: אוקיי, הצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: יש חוק לפני החוק שלי, נכון ביטן?

דוד ביטן: יש משהו שלך, כן.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יש לכם גם חוק אחר.

אורלי לוי אבקסיס: << קריאה >> קריאה << קריאה >> מברוכ, מקלב, מברוכ.

דוד ביטן: כן, אבל זה לא הרבה זמן, החוק הזה.

דוד ביטן: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: טוב, 11 בעד, אפס נגד – הצעת החוק עברה בקריאה טרומית, ותעבור לוועדת הכלכלה.

משה אבוטבול: - - - גפני.

אורלי לוי אבקסיס: כל הכבוד.

אורלי לוי אבקסיס: [הצעת חוק פ/3634/24; נספחות.

אורלי לוי אבקסיס: ]

דוד ביטן: טוב, הצעת חוק להבטחת פיצוי לתושבי גבעת עמל, של חברי הכנסת משה גפני, נעמה לזימי, שהובא להצבעה במועד אחר, זה נכון?

דוד ביטן: רגע, רגע.

דוד ביטן: יתחיל גפני ואחר כך לזימי.

גבי לסקי: תגיד לפרוטוקול שזה גם חוק שלי.

נעמה לזימי: של שלושתנו ככה.

דוד ביטן: אה, נכון, סליחה.

דוד ביטן: את רשומה.

דוד ביטן: מכיוון שהם אמרו שרק הם מדברים, לא הזכרתי אותך.

דוד ביטן: חמש דקות גפני, חמש דקות לזימי.

דוד ביטן: שתי דקות, גבי לסקי.

גבי לסקי: תודה, כבוד היושב-ראש.

דוד ביטן: מה, אני יכול לעשות את זה, מה הבעיה?

דוד ביטן: אין פה אנשים, בחייך.

דוד ביטן: תן לה לדבר.

דוד ביטן: כן.

נעמה לזימי: - - - יותר - - -

דוד ביטן: אתה לא פייר – שהיא לא תדבר בכלל?

גבי לסקי: תודה, אדוני היושב-ראש.

נעמה לזימי: נכון.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, רבותיי, גברתי השרה, אדוני השר, חברי הכנסת, הצעת החוק הזאת היא הצעת חוק של חברת הכנסת גבי לסקי, נעמה לזימי ושלי; הצעת חוק שבאה לתאר את אחת הפרשיות העגומות במדינת ישראל, של תושבי גבעת עמל.

משה גפני: תושבי גבעת עמל עלו או נבנה בשטחי כפר ג'מאסין – קוראים לזה היום גבעת עמל – התושבים הועברו מבתיהם, ועברו למקום שהיה צריך – שם מכרו את הקרקעות.

משה גפני: היו צריכים – הם מכרו את זה ליזם פרטי, כאשר התנאי היה שייתנו לתושבים שם דיור חלופי או משהו שווה ערך למה –

דוד ביטן: נכון, אני זוכר את זה, היו המון דיונים בוועדת הפנים על זה.

משה גפני: המון דיונים, כן.

משה גפני: זו אחת מהפרשיות שלא מוסיפות כבוד למדינת ישראל.

משה גפני: דיברו איתי גם נעמה לזימי, וגם גבי לסקי, ודיברו איתי – היו אצלי הוועד של השכונה.

משה גפני: כואב מאוד לשמוע שיש דבר כזה שאין לו עד לרגע זה פתרון.

משה גפני: פשוט לקחו את אנשים האלה – עם כוח גדול של משטרה, בכפייה, אפילו שהייתה התחייבות לתושבים, כפי שאמרתי, שיהיה להם מקום מגורים במקום אחר, שיהיה להם משהו שווה ערך – לא נתנו להם.

משה גפני: הם נזרקו לרחוב ללא שום פתרון.

משה גפני: אני אגב רוצה לומר – זה מאוד לא פוליטי, אבל שנדע שגם כסף קואליציוני של נעמה לזימי ושל גבי לסקי, שהועבר ונמצא במשרד האוצר – אפילו את הכסף הזה שלא נתנה אותו הממשלה – הכסף הזה נמצא, תקוע במשרד האוצר, וזהו – ואין מה לעשות עם הדבר הזה.

דוד ביטן: זה חדש לך הדבר הזה?

משה גפני: לא, אבל זה באמת משהו - - -

נעמה לזימי: זה הומני.

משה גפני: כן, דבר הומני שהיה צריך לפחות לעשות איזה משהו כדי שייראה שעוזרים לאנשים האלה.

משה גפני: הרי זה מגיע להם; הרי הייתה התחייבות, מכרו את זה ליזמים פרטיים אחרים וכתבו סעיף שלפיו הזכויות עוברות ליזם הפרטי, זאת אומרת, הוא צריך לעמוד בהתחייבויות של היזם הקודם.

משה גפני: והמדינה עומדת בעניין הזה, המדינה אכלסה אותם שם.

משה גפני: אני לא הייתי מודע לזה הרבה, הם הכניסו אותי לעניין, ואני נפגשתי, כפי שאמרתי, וגם דיברתי עם פקידי האוצר.

משה גפני: אני רוצה להגיד לכם שלפני כמה חודשים אני קיוויתי אולי שזה יעזור.

משה גפני: שלחתי יחד עם חברותיי, גם נעמה לזימי וגם גבי לסקי, כתבתי מכתב למשרד האוצר.

משה גפני: אנחנו כותבים, שבסוף שנות הארבעים של המאה ה-20 יזמו מוסדות היישוב היהודי התיישבות של תושבי שכונת מנשייה בשטחי כפר ג'מאסין, כיום שכונת גבעת עמל בתל אביב.

משה גפני: בשנת 1961 מכרה רשות הפיתוח את קרקעות גבעת עמל ליזם פרטי.

משה גפני: במסגרת המכירה הוסכם שהרוכש מכיר בזכותם של המשתכנים לקבל דיור שווה ערך בשיכונים שיבנה.

משה גפני: ברבות השנים נמכרו המקרקעין ליזמים אחרים – זה עבר מיזם ליזם, בכפוף להתחייבות הרוכשים לתת למתיישבים דיור חלופי.

משה גפני: עד כאן זה עוד איכשהו מתקבל על הדעת, אבל באוגוסט 2021, במסגרת הניסיונות למצוא פתרונות לפיצויים עבור מפוני שכונת גבעת עמל ב', ולאחר התייעצות עם גורמי מקצוע ובעלי תפקידים בעבר ובהווה, התגבש מתווה וקריטריונים לפינוי ופיצוי לנחלות האחרונות בשכונה, ביוזמת לשכת שר המשפטים גדעון סער, יחד עם חברות הכנסת נעמה לזימי ממפלגת העבודה וגבי לסקי ממרצ.

משה גפני: למרות זאת הפיצוי שהובטח לתושבים תקוע במשרד האוצר מסיבות פרוצדורליות.

משה גפני: למרות ההתחייבויות השלטוניות, אנחנו כותבים למשרד האוצר, ועד לרגע זה לא קיבלנו תשובה.

משה גפני: אני הצעתי, וזה מה שאני עושה עכשיו, לחברת הכנסת לזימי ולחברת הכנסת לסקי ללכת להליך חקיקה.

משה גפני: יכול להיות שבימים רגילים ובנושא אחר לא היינו צריכים ללכת לחקיקה.

משה גפני: היינו הולכים לדיון נורמלי כמו בין בני תרבות.

משה גפני: הרי באמת זה כתם על המדינה.

משה גפני: מה רוצים מהאנשים שגרו שם על לא עוול בכפם, שזרקו אותם בלי שיש להם כל פתרון?

משה גפני: למה לא פותרים את הבעיה הזאת?

משה גפני: זאת פרשייה מאוד מאוד עצובה, וחייבת פתרון כמה שיותר מהר.

משה גפני: זה היה בוועדת שרים.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, זה היה בוועדת שרים ביום ראשון.

משה גפני: שר המשפטים ביקש מאיתנו שאנחנו נדחה את זה – בהתחלה הוא אמר שבועיים, אחרי זה הוא אמר שבוע, הוא לא היה בארץ.

משה גפני: הוא ביקש דחייה של שבוע.

משה גפני: הסכמנו להביא את הדיון היום בלי להצביע.

דוד ביטן: ראיתי, כן, תשובה והצבעה במועד אחר.

משה גפני: כן.

משה גפני: אנחנו נבקש את ההצבעה בשבוע הבא.

משה גפני: יכול להיות שאם אכן אנחנו נתקדם, כפי שאני מעריך שצריך שיקרה, אולי יתקדם העניין הזה ואנחנו נגיע לפתרון - - -

דוד ביטן: אי-אפשר לפתור את זה בלי - - -

משה גפני: יכול להיות שאפשר.

משה גפני: אני היום כבר לא יודע, בגלל שמאוד יכול להיות – אתה יודע, אתה מכיר את זה.

משה גפני: לפעמים באים ואומרים לך: אתה צודק והפתרון הוא נכון, אבל אי-אפשר בלי חקיקה, אין סמכות.

משה גפני: זאת אפשרות.

משה גפני: אני לא בטוח שזה המקרה.

משה גפני: יכול להיות שבמקרה הזה, אם יהיה רצון טוב, ואנחנו שלושתנו, יחד עם חברים נוספים, נעמוד על העניין הזה שאם לא יימצא פתרון שאיננו פתרון במסגרת החוק, אנחנו נבקש להצביע על החוק, להתקדם איתו ולהשלים איתו, אלא אם כן אנחנו נגיע לפתרון אחר.

דוד ביטן: טוב.

משה גפני: ואני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: סיכמנו שחברת הכנסת נעמה לזימי, אמרו לנו שרק שניים יכולים לדבר - -

דוד ביטן: נכון, לפי התקנון.

משה גפני: - - ואתה, באבירות לא רגילה, נותן גם לגבי לסקי, שמגיע לה.

דוד ביטן: אבל אני מזכיר לך שאני לא – אין תשובת שר, אז יש לנו קצת יותר דקות.

דוד ביטן: נו, מה הבעיה?

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: זה יפה מאוד, וזה מגיע לה.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דוד ביטן: מאה אחוז.

דוד ביטן: בבקשה.

נעמה לזימי: כבוד יושב-ראש הישיבה, אני אגיד לך – למי שפה, אז יותר קל לדבר אליך – שאת סיפור גבעת עמל הכרתי לפני משהו כמו שמונה שנים, והוא נכנס לי לנשמה, כי העיוות כל כך גדול: תושבים שפשוט ניסו לקנות את הבית, הבטיחו להם שיקנו את הבית, הגדירו אותם כחלוצים.

נעמה לזימי: האנשים האלה גרו בנווה צדק.

נעמה לזימי: בזמן מלחמת ההגנה העבירו אותם לשם לייהד את הקרקע, אבל השאירו אותם שם בלי שירותים עירוניים, בלי תברואה.

נעמה לזימי: אתה, כמוני, בא ממועצה מקומית.

נעמה לזימי: זה לא נתפס.

נעמה לזימי: אתה יודע את זה טוב מאוד.

דוד ביטן: כן, כן.

דוד ביטן: כל הצעת החוק היא צודקת, אין מה לדבר.

נעמה לזימי: זה ממש סבל על סבל.

נעמה לזימי: אלה שכבות על גבי שכבות של עוולות ודיכוי וסבל, מהמשפט ומהכול.

נעמה לזימי: ואנחנו באנו ועשינו מעשה, ואני גם שמחה שמרב, יושבת-ראש המפלגה שלי, פה.

נעמה לזימי: אני הייתי ח"כית ממש מעט זמן, ודי נאיבית, והתקשרתי אליה, אני זוכרת, ביום שישי בבוקר, אחרי הסיור שלי ביום חמישי בגבעת עמל, ואמרתי לה: מרב, בואו אנחנו נעשה את התיקון הזה.

נעמה לזימי: בואי נפתור.

נעמה לזימי: בואי ננסה לבקש כסף בחוק התקציב.

נעמה לזימי: ואני לא אשכח שהיא אמרה לי: יאללה, לכי על זה, הכי באמונה שיש.

נעמה לזימי: וזה לגמרי את – כי באותה מידה היא יכלה להגיד לי: אין סיכוי ועזבי, והיא אמרה לי: אנחנו איתך.

נעמה לזימי: וגבי, אהובתי, הצטרפה ברגע, ושילבנו כוחות שתינו, וידענו שהשלם הזה יביא את התוצאה, ואת הכסף הבאנו, כמו שגם אמר הרב גפני פה.

נעמה לזימי: וכל כך שמחנו כשאמרו לנו שיש את הכסף.

נעמה לזימי: זה היה הישג.

נעמה לזימי: תקשיב, אנחנו ח"כיות צעירות, אמרנו: הינה, אנחנו עושות את התיקון החשוב הזה לתושבים האלה, נעצור את הפינוי, עצרנו שני פינויים – ואין איך להעביר את הכסף.

נעמה לזימי: ואני רוצה לפרוט פה: והכנו החלטת ממשלה בדמות עמונה.

דוד ביטן: צריך תקנה.

דוד ביטן: אין לך תקנה.

נעמה לזימי: הכנו, והתייעצנו, והבאנו נספחים, וטרטרו אותנו בלי סוף.

נעמה לזימי: ואז היה פינוי, ונשרף לנו הלב, כי אנחנו הבאנו את הכסף, והתושבים האלה, במוצא האחרון, ברגע האחרון, פינו אותם.

נעמה לזימי: והמשכנו והתחלנו ערוץ מאחורי הקלעים.

נעמה לזימי: אני הייתי מרוסקת איזה שבועיים אחרי הפינוי, לא היה עם מי לדבר.

דוד ביטן: זוכר.

דוד ביטן: לא באת להצבעה אפילו.

נעמה לזימי: לא יכולתי.

נעמה לזימי: לא יכולתי, באמת.

נעמה לזימי: ואז התחלנו את התהליך, והגענו למזכיר הממשלה שלום שלמה, אפילו לראש הממשלה, ותכף אני אפרט.

נעמה לזימי: אבל נכנס בתוך התווך הזה הרב גפני, שפנו אליו התושבים, ותראה איזה בן אדם – הוא אמר: פנו אליי, אני רוצה לעזור.

נעמה לזימי: איך אני יכול לעזור?

נעמה לזימי: ונכנס לזה והכין הצעת חוק.

נעמה לזימי: אמרתי לו: יאללה, אתה תהיה הגיבוי שלנו לדבר הזה.

נעמה לזימי: ואני חושבת שמה שעשית יחד איתנו זה דבר לא מובן מאליו, כי נכנסת לזה לא מתוך איזה היכרות מוקדמת ולא מהכול, אלא ראית את העוול לאנשים האלה, ראית אותם, אז אני מודה לך.

נעמה לזימי: אני אגיד שגבי ואני נפגשנו לפני שבועיים עם ראש הממשלה, הגענו לישורת האחרונה, ואמרנו לו: כבוד ראש הממשלה, צריך לפתור את זה.

נעמה לזימי: אני מודה שגם הופתעתי מהתגובה הטובה, האמפתית.

נעמה לזימי: הוא אמר: אנחנו נעשה את המעשה הזה ונצליח להגיע לזה.

נעמה לזימי: בינתיים זה התקדם חלקית, לא מספיק, וטוב שגפני שהגיש את החוק.

נעמה לזימי: אנחנו תומכות בחוק, ואנחנו מתכוונות שהמעשה הזה יקרה.

נעמה לזימי: עכשיו, אני רק רוצה להקריא שיר, לפני שאני נותנת את זה לגבי להמשיך.

נעמה לזימי: ולפני שאני אקריא את השיר – אתה יודע, אתה כבר זיהית את הריטואל הזה שלי עם השירים – אני אגיד לך, לכם, למי שעוד פה, שלדיראון עולם ייזכר הדבר הזה שמכרו קרקע ליזם ללא תושבים.

נעמה לזימי: בעוד תושבים יושבים בבתים מכרו קרקע ללא תושבים.

נעמה לזימי: אין דבר נוראי ורע ומרושע מהדבר הזה.

נעמה לזימי: אני אקריא את שירו של אלי אליהו, קוראים לשיר "גבעת עמל".

דוד ביטן: את תמיד קוראת שיר.

נעמה לזימי: כן, אני עושה את זה בשבילך.

נעמה לזימי: ראיתי אותך – אמרתי: אני חייבת לקרוא שיר.

דוד ביטן: כל הזמן היא קוראת שיר.

נעמה לזימי: אבל אתה אוהב את זה?

דוד ביטן: למה לא?

נעמה לזימי: חביב.

נעמה לזימי: תקשיב איזה שיר.

נעמה לזימי: אלי אליהו, "גבעת עמל": "ואני ראיתי את חסרי הישע / ואת המגורשים מביתם וידעתי / כי לפעמים החוק הוא הפשע / ולא כל השפוך הוא דם.

נעמה לזימי: // וראיתי איך בעצב קם בית / ואיך בעצב איננו, ואיך ילבינו / הלבנים הללו את פנינו.

נעמה לזימי: // וידעתי כי עוד תבוא נקמת / הקומות האלה עלינו.

נעמה לזימי: כי עד / מתי יסעד האדם את נפשו / בבשר החלשים ממנו?

נעמה לזימי: "

דוד ביטן: יופי.

דוד ביטן: תודה רבה.

נעמה לזימי: תודה.

דוד ביטן: גבי.

גבי לסקי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השרה וכבוד השר, אני מתחילה בלהגיד לך תודה, כבוד היושב-ראש, על ההזדמנות, ותודה רבה לחבר הכנסת הרב גפני ולשותפתי חברת הכנסת נעמה לזימי על שאנחנו עושים תיקון.

גבי לסקי: אנחנו עושים משהו שהמדינה הייתה צריכה לעשות לפני זמן רב.

גבי לסקי: הסיפור של גבעת עמל הוא סיפור כואב של נישול, של קפיטליזם חזירי ושל אנשים שקופים במדינה.

גבי לסקי: מדובר בעוול ובדיכוי מתמשכים.

גבי לסקי: בשנת 2004 רכש יצחק תשובה, באמצעות חברת אלעד השקעות, חלק מהקרקע, ובשנת 2008 העריכה חברת דנקנר השקעות כי בבנייה בשטח גלום פוטנציאל רווח של 3.6 מיליארד שקל.

גבי לסקי: בשנת 2014 רכשה משפחת כוזהינוף חלק נוסף של השטח תמורת 200 מיליון שקלים.

גבי לסקי: תחשבו מה העודף, כמה חזיריים אפשר להיות כאשר הרווח הגלום בבנייה שם הוא אסטרונומי בשנת 2008, מה הערך של היום.

גבי לסקי: ב-27 במרס 2014 היה פינוי ראשון בגבעת עמל, פינוי קשה, וחברי, זכרו לברכה, אילן גילאון, היה שם, התעמת עם המשטרה והופל במהלך הפינויים שם.

גבי לסקי: ראינו כולנו את הסבל האמיתי, ואיך המדינה בכל כוחה בעצם מנסה לפגוע ולפנות את התושבים.

גבי לסקי: ב-2021 בית המשפט העליון הכיר בזכותם של התושבים, והיום אנחנו צריכים גם לפצות אותם לא רק בחסד אלא בזכות.

גבי לסקי: תודה לכל השותפים.

גבי לסקי: נעשה את הכול כדי שהכסף שכבר הובטח יגיע לידיים של אותם אנשים, שעד היום היו שקופים עבור כל כך הרבה.

גבי לסקי: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: טוב, הצבעה.

דוד ביטן: סליחה, הסעיף הבא.

אורלי לוי אבקסיס: למה לא הצבעה?

דוד ביטן: כי סיכמו על תשובה במועד אחר.

דוד ביטן: [הצעת חוק פ/3484/24; נספחות.

דוד ביטן: ]

דוד ביטן: הצעת חוק תמיכה במימון פעילות ארגון נכי צה"ל ובתי הלוחם ובארגון נפגעי פעולות האיבה, התשפ"ב–2022, של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

דוד ביטן: הצבעה במועד אחר גם אצלך.

דוד ביטן: עשר דקות.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, קודם כול, אני מעריכה את זה שנשארתם פה עד השעה המאוחרת הזו, בסוף זה ייגמר בהגיע זמן קריאת שמע של שחרית.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, ארגון נכי צה"ל הוא עמותה ללא מטרות רווח ומשמש כארגון היציג של נכי צה"ל מתוקף חוק הנכים (תגמולים ושיקום).

אורלי לוי אבקסיס: ארגון נפגעי פעולות האיבה הינו עמותה ללא מטרות רווח ומשמש כארגון היציג של נכי פעולות האיבה בישראל מאז הוכרז ב-1998 על ידי שר העבודה והרווחה דאז אלי ישי הארגון היציג לטיפול בנפגעי פעולות איבה.

אורלי לוי אבקסיס: במרוצת השנים השכילו להבין במדינת ישראל ובעולם כולו כי הליך השיקום של פצועי המלחמות לא מסתיים כאשר החייל יוצא מבית החולים.

אורלי לוי אבקסיס: הליך השיקום הוא הליך קשה ומורכב, המלווה את הנכה ומשפחתו עד יומו האחרון.

אורלי לוי אבקסיס: שיקום נכה כראוי וכהלכה מחייב את חזרתם של הנכים במהירות וככל הניתן למעגל החיים התקין.

אורלי לוי אבקסיס: יש צורך בטיפול גם במגבלות הפיזיות, אבל אל לנו לשכוח את המגבלות השקופות, את אלו שפוגעות בנפש ומצלקות את הנשמה של אותם אנשים.

אורלי לוי אבקסיס: אז כדי להגשים מטרה נעלה זו יש להקים מערכת שיקומית ראויה, הכוללת מענה רפואי נפשי, והכי חשוב, או לא פחות חשוב, חברתי שלם, כי באמצעותו ניתן יהיה לומר שהמדינה השיבה ולו במקצת את החוב של העם לפצועים, לאותם אנשים שסיכנו את חייהם, שסיכנו את עתידם, שכנראה המשפחה שלהם לא תחזור לתפקד כמו שהיא הייתה קודם, אבל הם עשו את זה בפטריוטיות גדולה, באהבת המולדת ובאהבת העם.

אורלי לוי אבקסיס: מדינת ישראל וממשלותיה לדורותיהן, החל מראש הממשלה הראשון דוד בן-גוריון, הכירו בחוב המוסרי והערכי של עם ישראל לנכי צה"ל, הקיימים וגם העתידיים.

אורלי לוי אבקסיס: ארגון נכי צה"ל הוא ארגון ייחודי.

אורלי לוי אבקסיס: חבריו לא בחרו להצטרף אליו.

אורלי לוי אבקסיס: חברי הארגון הם חיילים, חיילי העם, שלמעשה לעולם לא ישתחררו מצה"ל.

אורלי לוי אבקסיס: הם נושאים בגופם ובנפשם את מחיר הקמת המדינה וביטחונה, שמירתה וההגנה על התושבים.

אורלי לוי אבקסיס: בנכותם הם ציוו לעם הזה, לילדים בעם הזה, לנשים, קשישים, את חייהם.

אורלי לוי אבקסיס: כיום מונה הארגון 49,037 חברים.

אורלי לוי אבקסיס: ארגון נכי צה"ל נוסד ב-1949 על ידי קומץ נכי צה"ל שהיו מאושפזים באותה עת בביתן 6 במחלקת השיקום בתל השומר, ושבתו שם על תנאי האשפוז – שביתה שהסתיימה בפגישה עם ראש הממשלה ושר הביטחון דאז דוד בן-גוריון.

אורלי לוי אבקסיס: ומאז ועד היום הפך הארגון היציג לביתם של נכי ונכות צה"ל, ופועל באמצעות שתי זרועות: שמירה וקידום זכויות וליווי בהליך השיקום.

אורלי לוי אבקסיס: לשם כך הקים הארגון, בעיקר מכספי הנכים, מחוזות, בתי לוחם, בכל רחבי ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: אין ספק שללא גופים אלה שיקומם של נכי צה"ל היה פגום באופן משמעותי ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: הם אלה שנלחמים על הזכויות שלהם, הם אלה שנלחמים על הימים של הטיפולים, קוראים לזה מנוחה, קוראים לזה הבראה, קוראים לזה זכויות, גם על טיפולים נפשיים – להם ולעיתים גם לילדים שחיים בבית, לדוגמה עם פוסט-טראומטיים.

אורלי לוי אבקסיס: תחשבו על זה, כמה הם מקבלים, כמה הם סופגים, איך זה משפיע עליהם.

אורלי לוי אבקסיס: אז נכי צה"ל והארגון נטלו את גורלם בידם והקימו גופים ומוסדות בעלות של מאות מיליונים, שעל דעת רבים, ובכללם מומחים בארץ ומחוץ לארץ, תורמים תרומה מכרעת לשיקומם של נכי צה"ל באופן שאין לו תקדים בעולם.

אורלי לוי אבקסיס: מעמסה זו שנשאו הנכים על שכמם החליפה למעשה את תפקוד מוסדות המדינה, ובראשם משרד הביטחון, בסיוע לשיקומם של נכי צה"ל.

אורלי לוי אבקסיס: יש להניח שללא המערכת השיקומיים המופלאה שהעמיד ארגון נכי צה"ל לנכים הנטל הכספי והחברתי היה מושת על המדינה, והוא היה יכול להיות כבד יותר.

אורלי לוי אבקסיס: לא בטוח שהנכים היו זוכים לטיפול ראוי, כפי שאנחנו נחשפים, לצערנו הרב, במקרים רבים, והמוכר או האחרון שבהם הוא הלוחם איציק סעידיאן.

אורלי לוי אבקסיס: הארגון מלווה את נכי צה"ל במאבקיהם היום-יומיים הבריאותיים, השיקומיים, הכלכליים, החברתיים, ובכלל זה אל מול הביורוקרטיה המתישה-לעיתים של מוסדות המדינה, ובמיוחד אגף השיקום במשרד הביטחון.

אורלי לוי אבקסיס: הארגון הקים חמישה בתי לוחם – בתל אביב, ירושלים, חיפה, באר שבע ובאשדוד, שנמצא בשלבי הקמה מתקדמים.

אורלי לוי אבקסיס: בתי הלוחם, אתם צריכים להבין, מהווים מרכזים מהמדרגה הראשונה של שיקום, ספורט, תרבות, חברה, ובעיקר קהילה לנכי צה"ל.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור שהארגון השקיע בבתי הלוחם מאות מיליוני שקלים, בהקמתם, בתפעולם, ברכישת הציוד המתקדם ביותר בעולם המתאים לנכי צה"ל.

אורלי לוי אבקסיס: סכומים אלו שהושקעו על ידי הארגון יכלו היו להיות מופנים לפעילות נוספת, לסעדים נוספים, לתרבות פנאי.

אורלי לוי אבקסיס: אז במקום שהמדינה תעשה את זה, זה מקום שבו יוכל להגיע פצוע צה"ל, קטוע גפיים או על כיסא גלגלים, או בנקודות זמן מסוימות – לפעמים גם לא נעים להם להיות במקומות שבהם ילדים לעיתים בוהים בצורה כזו או אחרת, או סקרנים ושואלים שאלות.

אורלי לוי אבקסיס: האבסורד הגדול הוא שהכסף הזה הוא מהכסף של התגמולים של נכי צה"ל ומהתרומות של אנשים שרוצים להגיע.

דוד ביטן: אורלי, לפי החוק, מי קובע את התקציב של כל ארגון?

אורלי לוי אבקסיס: תראה, בסופו של דבר, פה הנכים נותנים בכל חודש דמי חבר.

דוד ביטן: לא, את אומרת 70% מהתקציב, אז מי קובע את התקציב?

דוד ביטן: הם קובעים.

דוד ביטן: אז המדינה צריכה להשתתף 70% כשהם קובעים?

דוד ביטן: את צריכה לפתור את הבעיה הזו.

אורלי לוי אבקסיס: אז, תקשיב, תקציב הארגון עומד על סך של 150 מיליון ש"ח.

אורלי לוי אבקסיס: רוב תקציב הארגון, מעל 80%, נשען על הכנסות מדמי חבר של נכי צה"ל.

דוד ביטן: אבל זה חוק.

דוד ביטן: את צריכה לפתור את הבעיה שהתקציב שלהם צריך להיות בתיאום עם משרד האוצר או משרד הביטחון.

דוד ביטן: אחרת איך ישתתפו?

אורלי לוי אבקסיס: בשביל זה אנחנו צריכים להגיע למשא ומתן.

אורלי לוי אבקסיס: בוודאי.

אורלי לוי אבקסיס: תראה, אני אספר לך סיפור.

אורלי לוי אבקסיס: כשרצו להקים את בית הלוחם באשדוד היה מחסור מאד גדול של כספים לארגון כדי לסיים אותו.

אורלי לוי אבקסיס: העלות הייתה גבוהה.

אורלי לוי אבקסיס: תזכור שיש בסך הכול חמישה.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מזלזלת בחמישה, אבל הפיזור הארצי בעצם לא מגיע לכל נכי צה"ל.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע, נכי צה"ל הם ממטולה ועד אילת.

דוד ביטן: כן, מכיר.

אורלי לוי אבקסיס: ולעיתים, אם יש לך בית לוחם בחיפה, אז מי שנמצא בבית שאן או במקום אחר – רק בהתעסקות להגיע לשם ולקבל את התנאים יוצא שכרו בהפסדו.

אורלי לוי אבקסיס: אבל, העלויות האלו, למשל, בסוף הגיעו למצב שיושב-ראש הארגון הקודם – כך לפי הוועדות שהיינו בהן – ביקש סוג של הלוואה ממשרד הביטחון ובתמורה היה מוכן לוותר על חלק מהסעדים וחלק מהזכויות של נכי צה"ל.

אורלי לוי אבקסיס: היה על זה מרמור גדול מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: היו על זה ועדות, היו על זה מאבקים בתוך הארגון.

אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת את עידן קלימן, שהיום הוא יושב-ראש הארגון, נאבק אז בהחלטה המטומטמת הזו, שאמרה: אנחנו נקים בית לוחם ובתמורה, כדי לקצץ בעלויות, אנחנו נקצץ בטיפולים של הפצועים.

דוד ביטן: זה באמת לא הגיוני.

אורלי לוי אבקסיס: זה הזוי.

אורלי לוי אבקסיס: והיום נמצא שם מי שאני זוכרת שבימים הראשונים שנכנסתי לכנסת היה היועץ המשפטי של הארגון.

אורלי לוי אבקסיס: היום הוא גם היושב-ראש, לאחר שהיה יושב-ראש מחוז דן, והוא עושה עבודה נפלאה, ואין ספק שגם יש תוצאות.

אורלי לוי אבקסיס: בשנים האחרונות, על רקע התבגרותם של נכים רבים, התיישנות המבנים, התייקרות אחזקתם, קיימת עלייה תלולה בהוצאות הדרושות לשיקומם של נכי צה"ל, ובה בעת יש ירידה דרמטית בהיקף התרומות, ועוד יותר בתקופת הקורונה.

אורלי לוי אבקסיס: מדינת ישראל נדרשת למלא את תפקידה, וחובה באופן ראוי, ולשאת במרב העלויות הכרוכות בשיקומם הראוי של נכי צה"ל, תוך השוואת מעמדם של בתי הלוחם למעמדם של מוסדות דומים, ובכללם יד ושם, מוזיאונים, מוסדות חינוך שאינם בבעלות המדינה, ישיבות הסדר שונות ועוד.

אורלי לוי אבקסיס: אם את זה אנחנו לא נשכיל לבוא ולתקן, אנחנו בסופו של דבר אומרים: מרגע שיצאתם לאירוע תשלמו אתם בעבור הדברים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: גילוי נאות, בעלי הוא נכה צה"ל.

אורלי לוי אבקסיס: גילוי עוד יותר נאות, הוא לא משתמש בבתי הלוחם, הם רחוקים מדי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הסיפורים מגיעים.

אורלי לוי אבקסיס: וכשאתה שומע את אותם אנשים שנהנים מהשעות האלה – עושים להם פעילויות, עושים להם חוגים, עושים להם קורסים שם, זה באמת מין אכסניה כזו שמאגדת בתוכה את מה שהם צריכים, הם והמשפחה שלהם, גם לבילוי אבל גם לשיקום ולספורט.

אורלי לוי אבקסיס: כשאתה שומע אותם וכשאתה יודע שזה לא מובטח לאורך זמן, לא האחזקה, לא השיפוץ, לא התחזוקה של המבנים הישנים, אתה מבין שמישהו צריך לקחת פה את המושכות.

אורלי לוי אבקסיס: ואם המדינה יודעת לעשות את זה עם מוזיאונים, עם מוסדות תרבות, עם תיאטראות וכדומה, אין ספק שפה היא צריכה לשים יד בכיס ולתת ולעזור, ובטח לא כדי להוריד, כמו שהם ניסו להוריד מהאחרונים.

דוד ביטן: אין ויכוח.

דוד ביטן: התערבתי רק על מה כתבת, 70%.

דוד ביטן: אם זה לא בתיאום אתם, איך ישלמו 70%?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מנסים לסדר פה גם את העניין של נפגעי פעולות איבה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא יכולים לשכוח אותם, אזרחי המדינה שכל חטאם היה להיות במקום הלא-נכון ובזמן הלא-נכון.

אורלי לוי אבקסיס: חוק זה קובע שגם את ארגון נפגעי פעולות האיבה על המדינה לתקצב.

אורלי לוי אבקסיס: האבסורד היום הוא שארגון נכי צה"ל מסבסד אותם.

אורלי לוי אבקסיס: נכי צה"ל משלמים לבית הלוחם, מחזיקים את בית הלוחם וכדומה, וטוב שהם פותחים את שעריהם גם לנפגעי פעולות איבה, אבל בסוף הם מממנים את נפגעי פעולות איבה במקום שהמדינה צריכה לעשות את זה.

אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק הזו באה בעצם לסדר את העניינים.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני רוצה לומר לך משהו.

אורלי לוי אבקסיס: כשהגשתי את הצעת החוק הזו – ואני בקשר שנים גם עם הארגון ובכלל בכל מה שנוגע לנכים, בין אם זה נכי צה"ל ובין אם זה נכים של הביטוח הלאומי, צריך לתקן את הדברים ואת העוולות – הגיעו אליי מהקואליציה, מלשכתו של שר הביטחון בני גנץ והגיע אלינו גם חבר הכנסת רם בן ברק, והם ביקשו ממני שאני לא אעלה את החוק להצבעה, הם רוצים גם להעלות חוק דומה, ושאנחנו נעשה את זה ביחד, ואנחנו נתחום את זה בזמן, ולכן ותשובה והצבעה יהיו במועד מאוחר.

אורלי לוי אבקסיס: אמרתי להם: תראו, זה גם לגבי מכסה - - -

דוד ביטן: שיעשו את זה מהר ולא בעוד שנתיים.

אורלי לוי אבקסיס: ושיעשו את זה מהר.

אורלי לוי אבקסיס: ואני הבנתי גם מהיועצת של שר הביטחון, מעיין, שתוך שבועיים מביאים את זה לאישור הממשלה ואז זה גם יגיע לכנסת, ושם הם בעצם מציעים שאנחנו נשתף פעולה, קואליציה ואופוזיציה, והחוק הזה יעבור.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני מאוד מקווה שאכן כך יהיה.

אורלי לוי אבקסיס: הרי בסופו של דבר אנחנו רוצים לעשות טוב, וכמו שעשינו בחוק הקודם עם חסרי עורף משפחתי וכדומה, וגם בנושאים נוספים אחרים, יש לנו את היכולת להביא בשורה אמיתית לאלה שזקוקים לה.

אורלי לוי אבקסיס: אז נכי צה"ל צריכים לדעת שאנחנו שם בשבילם, בין אם זה אופוזיציה או קואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק מקווה מאוד שאתם תביאו את החוק בזמן סביר, קרוב.

אורלי לוי אבקסיס: לי אמרו שבועיים.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע מה?

אורלי לוי אבקסיס: אני מוכנה גם שלושה שבועות.

דוד ביטן: כמו שאני מכיר, זה לא יהיה שבועיים.

דוד ביטן: זה לא יהיה שבועיים.

דוד ביטן: את יודעת את זה.

דוד ביטן: את יודעת, לוקח להם זמן עד שעושים את התהליך.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, החוק מוכן ואני הבנתי, שכבר ביום ראשון הקרוב, אם לא ביום ראשון הבא, הוא מגיע להחלטת ממשלה.

דוד ביטן: אני מקווה שאת צודקת.

אורלי לוי אבקסיס: אם לא, בעוד שבועיים נעלה את זה ונעשה גם הצבעה שמית.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אני נוטה להאמין שבנושא הזה אנחנו נגיע לעמק השווה למען אותם אנשים שנתנו את חייהם ועתידם.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שכפי שסוכם, שיעלה גם שר או נציג מהקואליציה שיאשר את הסיכום הזה לפרוטוקול.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

דוד ביטן: ניתן לו את הצ'אנס.

דוד ביטן: ישיב סגן שר הביטחון.

קריאה: אין הצבעה, נכון?

דוד ביטן: לא, אין הצבעה.

אלון שוסטר: אדוני יושב-ראש הישיבה, חברות וחברי הכנסת, הנושא נמצא בחזית סדר-היום של שר הביטחון ושל משרד הביטחון בהובלת המנכ"ל, רפורמת "נפש אחת", שמתבצע סיוע נוסף לארגון נכי צה"ל, וגם אכן עיסוק בשאלה שהעלתה חברת הכנסת אורלי לוי וחבר הכנסת בן ברק במקביל.

אלון שוסטר: אם כן, משרד הביטחון מתכוון להביא בשבועות הקרובים הצעת חוק ממשלתית שתעסוק בכלל ההיבטים של מעבר ממנגנון תמיכות לתקצוב דרך חוק.

אלון שוסטר: אליה יוצמדו הצעות החוק הפרטיות של חבר הכנסת רם בן ברק וחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, והן תידונה בוועדת חוץ וביטחון של הכנסת.

אלון שוסטר: לכן, בהתאם לסיכום עם חברת הכנסת לוי אבקסיס ההצבעה תתקיים כשתובא הצעת החוק הממשלתית.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: אמרת "שבועות", אני מקווה שזה לא יותר מזה.

דוד ביטן: בוא נגיד שזה יהיה במושב הזה, שזה יהיה במושב הזה כי אם זה ידחה אז זו בעיה.

אורלי לוי אבקסיס: למען הסר ספק, זה הסיכום, במושב הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שהם הבינו את הצורך.

דוד ביטן: מאה אחוז.

דוד ביטן: אז סיימנו את כל ההצעות הטרומיות.

דוד ביטן: << הלסי >> התחבורה הציבורית קורסת – איומים על השבתת הענף << הלסי >>

דוד ביטן: עכשיו אנחנו עוברים להצעות דחופות ורגילות לסדר-היום.

דוד ביטן: ראשית הצעות לסדר-היום בנושא: התחבורה הציבורית קורסת – איומים על השבתת הענף, מס' 2614, 2615 ו-2619.

דוד ביטן: חברת הכנסת חוה אתי עטיה תתחיל.

דוד ביטן: מקלב, אתה אחריה.

דוד ביטן: מרגי איננו.

דוד ביטן: שלוש דקות.

חוה אתי עטייה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, גברתי השרה, נהגי התחבורה הציבורית במצוקה.

חוה אתי עטייה: המצוקה הזו היא יום-יומית.

חוה אתי עטייה: הענף כולו בקריסה, נהגים בורחים מהענף, משרד התחבורה בורח מאחריות, ובדיונים בבתי הדין לעבודה טוען המשרד שהוא אינו צד בסכסוך ואינו מעוניין להשתתף בדיונים.

חוה אתי עטייה: המחסור באלפי נהגי תחבורה ציבורית – לפי ההערכה מדובר בערך ב-5,000 נהגים, והדבר נותן את אותותיו.

חוה אתי עטייה: אבל במקום לייעל את השירות משרד התחבורה שופך כסף על תוספות שירות, מוסיפים נסיעות שאין מי שיפעיל אותן, התקציב מגיע למקומות הלא-נכונים.

חוה אתי עטייה: למרות תנאי ההעסקה המפרכים אין פנאי למנוחה, אין חדרי מנוחה, אין תחנות רענון ואפילו שירותים אין.

חוה אתי עטייה: נהג אוטובוס יוצא לנסיעה כשהוא עייף ומותש גופנית ונפשית.

חוה אתי עטייה: הנהגים עובדים במשמרות ארוכות ושוחקות.

חוה אתי עטייה: לפי התקן האירופי נהג יכול לעבוד תשע שעות ביום, בישראל הוא עובד 12 שעות ברציפות.

חוה אתי עטייה: פן נוסף הוא הפן הכלכלי.

חוה אתי עטייה: שכר הנהגים בארץ נמוך, ואינו משקף את גודל האחריות המוטלת על שכמם.

חוה אתי עטייה: במדינות המפותחות שכר הנהגים גבוה יותר מן השכר הממוצע במשק, בעוד בארץ השכר של הנהגים נמוך ב-35% מהשכר הממוצע.

חוה אתי עטייה: לכל זאת מצטרף אתגר נוסף.

חוה אתי עטייה: בשנת 2020 הצהירו כשני-שלישים מהנהגים שחוו אלימות מן הנוסעים לפחות פעם אחת במהלך השנה.

חוה אתי עטייה: אין שום תוכנית למיגור האלימות.

חוה אתי עטייה: כל אלו מפריעים לגיוס נהגים חדשים ולשימור של נהגים בעבודה, דבר המטיל עומס רב יותר על הנהגים הנותרים.

חוה אתי עטייה: התחבורה הציבורית כשמה כן היא, היא צריכה וחייבת לשרת את הציבור הרחב במקצועיות.

חוה אתי עטייה: מי שזקוק ביותר לשימוש בתחבורה הציבורית הן השכבות החלשות והמגזרים שאין להם רכב פרטי.

חוה אתי עטייה: אם אותם אנשים לא יוכלו להגיע למקומות העבודה, החברה כולה תתמודד עם גל נוסף של אבטלה, והעוני יחריף.

חוה אתי עטייה: לפי העדויות של גורמים מקצועיים בתחום התחבורה הציבורית, ישנם כ-70,000 נהגים בעלי רישיון נהיגה לאוטובוס שיושבים בבית ורוצים לחזור לשוק התעסוקה.

חוה אתי עטייה: לו רק תנאי ההעסקה היו סבירים היה ניתן לשפר קצת את המצב.

חוה אתי עטייה: עצוב ומתסכל לראות את נהגי התחבורה הציבורית נאנקים, ועבודתם בתנאים לא תנאים.

חוה אתי עטייה: דווקא כאשר יוקר המחיה עולה, מחירי הדלק מזנקים, עבודות הרכבת סותמות את הכבישים בכלל ובתל אביב הגדולה בפרט, דרישות הנהגים חייבות לקבל מענה מערכתי מצד הממשלה, ולא פתרונות נקודתיים.

חוה אתי עטייה: יש לשפר את שכרם, להכיר בהם כעובדי ציבור, לפעול למען הפסקת האלימות נגדם ולהתקין שירותים בכל מסוף.

חוה אתי עטייה: מדובר בשיפור השירותים.

חוה אתי עטייה: אני מזכירה כי בעקבות המצב בתחבורה הציבורית הסתדרות עובדים לאומית הכריזה סכסוך עבודה וצפויה להשבית חברות תחבורה ציבורית במשך כל שעות הבוקר.

חוה אתי עטייה: הנהגים אינם מעוניינים לפגוע בנוסעים, שאין להם חלופת נסיעה אחרת, אבל המדינה לא הותירה להם ברירה.

חוה אתי עטייה: כפי שציינת הערב, גברתי השרה, התחבורה הציבורית קודמת לרכבים הפרטיים, ובהתאם לכך אנו חייבים לדאוג לנהגי האוטובוסים ולשים אותם במרכז.

חוה אתי עטייה: אני קוראת לחברי הכנסת להירתם לפתרון המצב ולהמשיך לדון בדרכים לפתרון המצוקה בענף בכובד ראש בוועדת הכלכלה.

חוה אתי עטייה: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אורי מקלב.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, גם בשעה מאוחרת זו הנושא הזה הוא חשוב, גם בשעה זו נהגים נוסעים בכבישים, מובילים נוסעים, דואגים שיגיעו בבטחה הביתה, ואנחנו גם דואגים לשלומם.

אורי מקלב: השרה באמת נשארה פה לשמוע.

אורי מקלב: זה המשך של דיונים לא מעטים שאנחנו בתקופה האחרונה דנים בהם פה בכנסת, בתקשורת ובעוד מקומות, על המשבר שיש היום בתחבורה הציבורית, בנהגים, המחסור בנהגים בתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: אין ספק היום שהמשבר והחוסר בנהגים בתחבורה הציבורית הם בעיקר בעקבות שכר נמוך, שלא מבטא ולא משקף את מה שהם אמורים לקבל.

אורי מקלב: אני חושב שגן בזה אפשר לטפל, לפתור את כיום, להכניס את זה למכרזים הרבים שמשרד התחבורה מוציא כתנאי בתוך המכרז, שהוא ישקף שכר הוגן ומתאים לנהגים.

אורי מקלב: היום השכר נמצא בחלקו במכרז אבל הוא לא מספק.

אורי מקלב: צריך להגדיל אותו בתוך תנאי המכרז כמו שאנחנו עושים בעוד פרמטרים רבים.

אורי מקלב: דווקא החברות מתחרות, מורידות מחירים וזוכות במכרזים, והרווח שלהן על ידי כך שלא משלמים לנהגים מספיק ועוד דברים כאלה.

אורי מקלב: הדבר השני זה התנאים, התנאים המינימליים, האנושיים, שצריך לקבל נהג שעובר דרך ארוכה.

אורי מקלב: הוא צריך את המנוחה שלו, הוא צריך את השירותים האלמנטריים והאישיים שלו.

אורי מקלב: סיפורים נוראיים שמענו בכנסת.

אורי מקלב: אנשים משתמשים בבקבוקים, עד כדי כך, חוזרים רטובים הביתה, כל הבגדים.

אורי מקלב: דברים שמזעזע לשמוע.

אורי מקלב: כאן צריך שיתוף פעולה עם הרשויות.

אורי מקלב: משרד התחבורה לא יודע לפתור את כל הבעיות האלה, אבל אפשר להעמיד תנאים לרשויות המקומיות בתמיכות ושיתופי פעולה בלי שנותנים מענה בכל מקום לנהגים.

אורי מקלב: הדבר השני הוא ללא ספק ביטחונם.

אורי מקלב: אני חושב שביטחונם של נהגים, שמירה ממה שהם סובלים, חלק מאלימות וגם מוונדליזם, אצל חלק זה גזעני, אבל אין ספק שגם אצל חלק זה בגלל שהם הכתובת והם אלה שעומדים באופן ישיר מול אותו נוסע שהמתין הרבה זמן והתעכב הרבה זמן, הכול מתנקז אליהם.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש וגברתי השרה, אני לצערי חושש שהמשבר יחריף ולו רק בגלל שמשרד התחבורה היום נמצא במימוש מכרזים שהכינו אותם לפני הרבה זמן.

אורי מקלב: כל כמה חודשים אנחנו מתבשרים שעוד מכרז ועוד מכרז יוצא לפועל ומתממש.

אורי מקלב: התוצאה של מכרז כזה היא שיש עוד אלפי נסיעות, עוד נהגים שצריך לגייס אותם ועוד אוטובוסים.

אורי מקלב: כל זה אומר שהמשבר מחריף.

אורי מקלב: ולכן אנחנו צריכים לטפל בעניין הזה בפעולה מהירה ורחבה, ולהפעיל ולגייס את כל מה שמשרדי הממשלה צריכים לעשות כדי שאנחנו נוכל לפתור.

אורי מקלב: אם לא, זה לא יהיה יותר טוב לבד.

אורי מקלב: אנחנו גם עדים לכך שתקופת ההכשרה, הרישום והביורוקרטיה כדי להכשיר נהגים זו תקופה ארוכה, ואמרה חברת הכנסת עטייה שחלק גדול מהנהגים עוזבים – חלק גדול, אם לא 50%, עוזבים בגלל זה.

אורי מקלב: זה אומר דרשני.

אורי מקלב: זה אומר שצריך להיכנס.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד עוד משהו אחד, ובזה אני אסיים, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מעבר לכל הדברים שאמרנו – להחזיר את הכבוד ואת היוקרה לנהגים.

אורי מקלב: אני סיפרתי את זה – אני לא יודע לגבי חבר הכנסת ביטון ואני לא יודע לגבי השרה מה הגיל ומה התקופה, אבל בגיל שלי, כשאני הייתי ילד, בן של נהג בחברת "דן" או "אגד" זו הייתה יוקרה, זה היה מושא לקנאה, היה לו מעמד, היו לא תנאים.

אורי מקלב: היום זה ממש לא, זה הפוך.

אורי מקלב: צריך להחזיר את היוקרה.

אורי מקלב: שכר זה דבר אחד אבל בכלל הכבוד.

אורי מקלב: המוטיבציה - - -

מרב מיכאלי: לפני ההפרטה.

אורי מקלב: אוקיי, אבל אז בלי ההפרטה, כשהיו כבר פרטיים - - -

דוד ביטן: זה היה פעם ממש, כשהיו "אגד" ו"דן" וזהו.

אורי מקלב: כשהם היו כבר פרטיים - - -

דוד ביטן: אבל אתה יודע שהבעיה הזו היא בכל העולם, היא לא רק פה, בישראל.

אורי מקלב: בכל אופן, דווקא הנושא הזה של יוקרה, שנתת אחריות, שמעריכים נהג על כך שנותנים לו את ההגה ביד והוא מסיע עשרות נוסעים, הדבר הזה שזה נותן לו אחריות, מכבדים אותו בעניין הזה, נותנים לו – יש אפשרויות, יודעים איך מחדירים מוטיבציה.

אורי מקלב: עושים ימים שמעריכים, שנותנים להם פרחים, מזמינים אותם למקומות - - -

דוד ביטן: אורי.

אורי מקלב: אני מסיים.

אורי מקלב: ייתנו להם הוקרה ודברים כאלה ושכר.

אורי מקלב: הכול ביחד יכול באמת לעשות לנו את נקודת האור.

אורי מקלב: תודה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: שמתי לב שכשאתה אומר "אני מסיים" זה מתחיל מאפס.

דוד ביטן: יעקב מרגי – איננו.

דוד ביטן: בבקשה, גברתי השרה.

דוד ביטן: תשיב שרת התחבורה.

מרב מיכאלי: חבר הכנסת מקלב, חברת הכנסת עטייה, תודה רבה לכם שאתם מעלות ומעלים את הנושא הסופר-סופר חשוב הזה.

מרב מיכאלי: למעשה, אם תלכו לדברי הפתיחה שלי כשנכנסתי ביום כניסתי למשרד התחבורה תוכלו לגלות שחלק לא מבוטל מהם מוקדשים לנהגים בתחבורה הציבורית, למעמד שלהם, לתנאים שלהם, לשכר שלהם.

מרב מיכאלי: ואני לא רק דיברתי על הדברים ואמרתי בדיוק את הדברים שאתם אמרתם כאן, אלא לשמחתי - - -

חוה אתי עטייה: אמרת לגבי התחבורה הציבורית שאת רוצה שהיא תהיה - - -

מרב מיכאלי: לא, לא, אמרתי לגבי התחבורה הציבורית ואני הולכת גם להגיד את זה, אבל אמרתי על הנהגים בתחבורה הציבורית – ואנשאללה גם נהגות, יש מעט נהגות, ובשאיפה נביא יותר.

מרב מיכאלי: לא רק שאמרתי את הדברים, אלא גם לשמחתי כבר התחלתי לפעול למענם, ואני מייד אפרט.

מרב מיכאלי: אז קודם כול, אכן אנחנו מאמינות ומאמינים, בתקופה שלי במשרד התחבורה, בתחבורה ציבורית.

מרב מיכאלי: אני רואה בתחבורה ציבורית את העתיד שלנו.

מרב מיכאלי: אין שום דרך שאנחנו נצליח להתחיל לצאת מהפקק ללא מעבר משמעותי לתחבורה ציבורית, להסעת המונים.

מרב מיכאלי: אנחנו ממש הפכנו את הפירמידה, ואנחנו מסובבות ומסובבים את הספינה הגדולה הזאת של משרד התחבורה לעבר תחבורה ציבורית.

מרב מיכאלי: התחבורה הציבורית ללא ספק נשענת על הנהגים שלה והנהגות שלה.

מרב מיכאלי: הם הלב הפועם, אם תרצו, הם המרכיב המשמעותי ביותר, הם אלה שאנחנו שמות ושמים את החיים שלנו בידיים שלהם, בפירוש.

מרב מיכאלי: אני רואה את זה ככה, אני מתייחסת לנהגות ולנהגים ככה.

מרב מיכאלי: ואני מאוד מחויבת לשפר באופן ניכר את כל התנאים שלהם, החל בתנאים הפיזיים, וכלה במעמד ובשכר.

מרב מיכאלי: אז קודם כול, אני אתחיל מהדברים היותר-מסובכים, ואני אעבור למה שכבר נעשה.

מרב מיכאלי: לעניין המשא ומתן על השכר, אכן משרד התחבורה איננו המעסיק של הנהגות והנהגים, אלא המפעילים השונים.

מרב מיכאלי: זאת השיטה הנהוגה היום.

מרב מיכאלי: יש הפרטה של ההפעלה.

מרב מיכאלי: מה שחבר הכנסת מקלב מתייחס אליו בנוסטלגיה, וגם היושב-ראש פה הזדהה עם הדבר הזה – הימים שהיו "דן" ו"אגד", קואופרטיבים ציבוריים, הם לצערי מאחורינו.

מרב מיכאלי: זאת הייתה באמת תקופה שגם היה מעמד הרבה יותר טוב לנהגים מכל בחינה, גם מבחינת התנאים, וכו'.

מרב מיכאלי: אבל נעשתה הפרטה מאוד משמעותית.

מרב מיכאלי: יש היום הרבה מאוד חברות שמפעילות את התחבורה הציבורית, והמכרז הוא שלהן עם הממשלה בעצם, עם משרד התחבורה.

מרב מיכאלי: הם אלה שמעסיקים את הנהגים והנהגות, ולכן, הם אלה שמנהלים ומנהלות את המשא ומתן עם הנהגים והנהגות, וקובעים את תנאי שכרם.

מרב מיכאלי: בית המשפט אכן קבע שהמעסיקים צריכים לשבת עם הנהגים כדי להגיע להסכמות על השכר.

מרב מיכאלי: משרד התחבורה, בתור הרגולטור של התחבורה הציבורית ושל המפעילים, הוא צד חיצוני לעניין.

מרב מיכאלי: אני במאבק מול האוצר מהרגע הראשון שלי במשרד על כך שצריך לתת משאבים להעלאת השכר של הנהגים, ואני בטוחה שאנחנו נצליח לעשות את זה בתקציב הקרוב.

מרב מיכאלי: אני מחויבת לכך שזה יקרה, ואני דיברתי על זה עם שר האוצר יותר מפעם אחת.

מרב מיכאלי: אני יודעת שגם הוא מודע עמוקות לצורך החשוב הזה להעלות את שכר הנהגים.

מרב מיכאלי: ואני מאמינה שזה יקרה.

מרב מיכאלי: אבל בינתיים זה לא שנחנו.

מרב מיכאלי: אני יכולה להגיד לכן ולכם שאנחנו קודם כול כבר כן העברנו כסף למענקים שיקלו על גיוס נהגים, אם חדשים ואם חוזרים, בשביל שאפשר יהיה באמת לעזור להם בתקופה הראשונה.

מרב מיכאלי: אנחנו התקנו – וזה דבר מאוד משמעותי – עמדות התרעננות.

מרב מיכאלי: זה דבר חשוב מאין כמותו, שיהיה לאנשים איפה לנוח, באמת, לאכול משהו, שנייה רגע להתאושש.

מרב מיכאלי: אי-אפשר לנסוע ברצף, צריך להיות מסוגלים באמת להתעשת שנייה, לנשום, אני מקווה שלא לעשן, אבל יש כאלה שגם את זה צריכים.

מרב מיכאלי: אז אנחנו כבר התקנו 14 עמדות חדשות ברחבי הארץ.

מרב מיכאלי: עד סוף השנה אני מאמינה שיהיו לפחות 30 חדשות.

מרב מיכאלי: זה בנוסף למסופים, שאנחנו בונים בכל מקום.

מרב מיכאלי: המסופים, שהם בכלל הכרחיים כדי להיות מסוגלות ומסוגלים לתגבר את התחבורה הציבורית, גם הם כוללים מקומות ראויים למנוחה לנהגות ולנהגים.

מרב מיכאלי: אני אומרת בוודאות, בתקציב הקרוב, כשנביא עוד כסף לתחבורה הציבורית, נשקיע עוד כסף ברווחה הפיזית של הנהגים.

מרב מיכאלי: אחד הדברים שאנחנו עושות ועושים זה סלילה של נתיבים לתחבורה ציבורית, נת"צים.

מרב מיכאלי: זה דבר שהוא דרמטי ליכולת של הנהגים לתפקד.

מרב מיכאלי: כשיש להם נתיבים שהם נוסעים בהם באופן שוטף בלי מכוניות אחרות שתקועות להם, בלי להיות תקועים בפקקים, זה גם מאפשר להם לעמוד בזמנים, זה גם מאפשר להם את המנוחות שלהם, וזה גם מאפשר להם נהיגה הרבה יותר טובה.

מרב מיכאלי: אנחנו מחויבות להוסיף הרבה יותר נתיבים לתחבורה הציבורית, יחד עם הוספות בשירות כדי, שוב, גם לייעל את התחבורה אבל גם להקל על הנהגים.

מרב מיכאלי: אלה הדברים שאנחנו כבר עושות ועושים אותם.

מרב מיכאלי: וכמו שאמרתי, אנחנו מחויבות ומחויבים לכך שהעלייה בשכר בסופו של דבר תקרה.

מרב מיכאלי: שוב, זה לא דבר שמשרד התחבורה עושה באופן ישיר מול הנהגים, אבל אנחנו דוחפות ודוחפים לזה.

מרב מיכאלי: אני אגיד לסיום.

מרב מיכאלי: הדבר הכי חשוב לי אולי להגיד – אני פגשתי את נציגות ונציגי כל הוועדים של הנהגים.

מרב מיכאלי: הם יודעים, אני פגשתי אותם גם במשרד התחבורה בפגישה גדולה, גם כשהם באו להפגין אני ניגשתי אליהם.

מרב מיכאלי: אני מכירה את הכאבים, אני מכירה את הבעיות.

מרב מיכאלי: אני באמת באמת רואה אותם, אני מסתכלת עליהם בגובה העיניים.

מרב מיכאלי: אני יודעת כמה הם חשובים לנו, ואני אעשה כל מה שצריך כדי שהם יקבלו את התנאים הראויים לעבוד בהם.

מרב מיכאלי: תודה רבה, אדוני.

דוד ביטן: תודה לשרה.

דוד ביטן: מקלב, מה אתם אומרים?

דוד ביטן: מסתפקים בדיון או שאתם רוצים להעביר לוועדה?

אורי מקלב: לוועדה.

דוד ביטן: ועדה.

דוד ביטן: איזו ועדה?

אורי מקלב: כלכלה.

דוד ביטן: כלכלה?

נחמן שי: לא, אני לא מציע.

נחמן שי: מרב, איזו ועדה?

מרב מיכאלי: אה, לא.

מרב מיכאלי: טוב, אפשר.

דוד ביטן: כלכלה.

דוד ביטן: תחבורה ציבורית זה כלכלה, מה אתם רוצים?

חוה אתי עטייה: זה כלכלה, נכון?

מרב מיכאלי: אולי בעבודה ורווחה, זה תנאי שכר.

חוה אתי עטייה: נכון, אני חושבת שהיא צודקת.

דוד ביטן: את יודעת מה, יש משהו בזה.

חוה אתי עטייה: היא צודקת.

דוד ביטן: מה אתם אומרים?

דוד ביטן: ועדת העבודה והרווחה.

דוד ביטן: יאללה, הצבעה.

דוד ביטן: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 5

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: בעד – חמישה, נגד – אפס.

דוד ביטן: זה עובר לוועדת העבודה והרווחה.

מרב מיכאלי: לילה טוב.

דוד ביטן: לילה טוב.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: בסעיף הבא אני לא רואה אף חבר כנסת.

דוד ביטן: יש לנו מנגנון הצמדה על שכר המינימום, אין אף אחד.

דוד ביטן: הסעיף הבא.

דוד ביטן: בבקשה, תעלה.

דוד ביטן: אין הצבעה, כן?

): לא, רק הודעה.

): אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום על הקמת ועדה משותפת לוועדת הכלכלה ולוועדת הכספים לדיון בהצעת חוק קידום התחרות בענף המזון (תיקון – הפיכת הוראת שעה להוראה קבועה), התשפ"ב–2022, פ/3323/24, של חבר הכנסת אלכס קושניר וקבוצת חברי הכנסת.

): הוועדה המשותפת תהיה בת שמונה חברים, ארבעה מכל ועדה לפי ההרכב הבא: מטעם ועדת הכלכלה – חברי הכנסת מיכאל ביטון, שיכהן גם כיושב-ראש, רון כץ, לימור מגן תלם ואורי מקלב.

): מטעם ועדת הכספים – חברי הכנסת אלכס קושניר, ולדימיר בליאק, ינון אזולאי ועופר כסיף.

): תודה רבה, אדוני.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: << הלסי >> שנה לשומר החומות, ומצב הערים המעורבות נותר כפי שהיה << הלסי >>

דוד ביטן: אני עובר.

דוד ביטן: שנה לשומר החומות, ומצב הערים המעורבות נותר כפי שהיה, מס' 2574, 2580, 2591, 2621 ו-2630.

דוד ביטן: יתחיל חבר הכנסת פינדרוס.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השרה ושרת הכבישים, השר ושרת המזגניות, אני רוצה, בניגוד להרגלי בתקופה האחרונה ולמה שהתרגלת לשמוע ממני כאן, להתחיל בתודה למשטרת ישראל, למשטרת מחוז ירושלים.

יצחק פינדרוס: אתה מרים גבה, אבל זאת האמת, הם עשו עבודה נהדרת.

יצחק פינדרוס: אני חייב לומר שכמעט מאז המשבר שהיה בתחילת הרמדאן וערב חג הפסח, מחול המועד, ובהמשך במה שראינו השבוע, האבטחה של הצירים לכותל המערבי הייתה באמת משהו.

יצחק פינדרוס: עמדתי פה על הדוכן כמה פעמים וצלפתי, ונזפתי, והתחננתי, ואמרתי: חבר'ה, לא עובדים נכון – אני חייב לומר שלדורון תורג'מן מפקד המחוז מגיע שאפו.

יצחק פינדרוס: הוא עשה באמת מאמץ ועבודה נהדרת ומגיע לו יישר כוח.

יצחק פינדרוס: הגיעו מאות אלפי איש, חזר הצבע לירושלים.

יצחק פינדרוס: הכותל המערבי, שלצערי הרב עמד שומם בתחילת חג הפסח ובמהלך תחילת החג, ראינו שבשבת האחרונה – אני מדבר הרבה לפני מצעד הדגלים – עשרות אלפי יהודים הגיעו לכותל המערבי בשבת.

יצחק פינדרוס: הם הגיעו בבטחה, הגיעו בצורה בטוחה, ושאפו.

יצחק פינדרוס: והעבודה הזו צריכה להימשך.

יצחק פינדרוס: ואני חושב שבדיוק על הדיון שיזמנו בנושא של שנה למבצע שומר החומות – צריך לעשות עבודה אמיתית, שהדבר הזה יהיה נוהל של קבע.

יצחק פינדרוס: הכאב שראיתי בעיני השוטרים – אני פגשתי אותם ביום הראשון של ברכת כוהנים כשראו את הכותל ריק, וזה כאב להם.

יצחק פינדרוס: הם הרגישו מה עשה המצב הזה שניסו לא להיכנס לבעיות, הניסיון הזה שנשמור על איזשהו שקט ונרד מתחת לרדאר, והתוצאה הייתה אותם אוטובוסים שלא יכלו להגיע לכותל המערבי בשבועיים וחצי הראשונים של הרמדאן.

יצחק פינדרוס: האוטובוסים שנעצרו, האוטובוסים שנרגמו – מה שזה עשה זה שבתחילת פסח הכותל היה ריק.

יצחק פינדרוס: התוצאה של אותו שוק, הייתי אומר, באיזשהו מקום – ואני אומר לך בכנות, פגשתי את מפקד המחוז, את קצין אג"מ בכותל – הביאה לסיטואציה אחרת לגמרי.

יצחק פינדרוס: זכינו לראות את ירושלים ביופייה בשבועות האחרונים.

יצחק פינדרוס: אני לא מדבר רק על מצעד הדגלים.

יצחק פינדרוס: אני אומר לך שאני מדבר גם על שבת, אני מדבר גם על זה – עזוב את הנראות.

יצחק פינדרוס: אני חושב שזה מחייב באמת.

יצחק פינדרוס: אפשר לעשות את זה אחרת.

יצחק פינדרוס: הוכיחו שאפשר וניתן לעשות אחרת.

יצחק פינדרוס: ניתן להתמודד אחרת, ניתן לעשות דברים אחרת, ניתן לעשות דברים בצורה הרבה יותר בריאה ונכונה.

יצחק פינדרוס: ואני פונה אליך בהזדמנות הזאת.

יצחק פינדרוס: כשיזמתי את הדיון זה היה עוד לפני כל האירוע של השבוע האחרון, וכמו שאמרתי – הצבע חזר לירושלים בשבת האחרונה, הצבע חזר לירושלים ביום ראשון.

יצחק פינדרוס: צריך שזה יהיה חלק מנוהל של קבע.

יצחק פינדרוס: גם בערים המעורבות, גם בלוד, גם בעכו, גם בירושלים זה צריך להיות נוהל של קבע.

יצחק פינדרוס: אין העלמת עין מהפרות סדר קטנות כאלה – בואו, נרגיע, נשתיק, נזיז את כולם והכול יעבור בשלום.

יצחק פינדרוס: אם תוקפים, כבר בהתחלה משתיקים, סוגרים.

יצחק פינדרוס: זה משנה מצב, וכולם, באמת כולם, יכולים ליהנות מדבר אמיתי, מדבר נכון, מרוגע ושלווה, וזה מגיע לאזרחי ישראל.

יצחק פינדרוס: זאת זכותנו וחובתנו.

יצחק פינדרוס: מכאן הפנייה שלי שהדבר הזה יהיה משהו של קבע בכל המערכות האלה ולא איזושהי תחושה של שוק פעם אחת, ואנחנו עובדים נכון, אלא העצירה של הפרות הסדר כבר בהתחלה.

יצחק פינדרוס: כי אותו אוטובוס שנרגם גרם לשבועיים של פחד של אנשים להגיע לכותל המערבי.

יצחק פינדרוס: אותו יהודי שנרגם בלוד, וכולם זזים הצדה ומביאים את כולם בקבוצות, זה הגורם הכי מסוכן לאינתיפאדה.

יצחק פינדרוס: בשנה שעברה כשהיינו במצב הזה התגלגלנו לשומר חומות.

יצחק פינדרוס: השנה לא התגלגלנו לשומר החומות, והיו כל הסיבות שנתגלגל לשם, כי עצרנו את זה בזמן ועשינו את זה בנחישות – עשיתם.

יצחק פינדרוס: אני אומר את זה בכנות.

יצחק פינדרוס: עשיתם את זה בנחישות, המשטרה עשתה את זה בנחישות, ואני מקווה שהדבר הזה יהפוך להיות נוהל של קבע.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חברת הכנסת רות וסרמן לנדה, בבקשה.

רות וסרמן לנדה: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, התלבטתי אם להישאר בשעת לילה מאוחרת ולדבר על הנושא הזה.

רות וסרמן לנדה: אני לא יכולה להרשות לעצמי לא לדבר עליו כי זה מדיר שינה מעיניי.

רות וסרמן לנדה: אני גרתי בלוד עשר שנים, וההצעה לסדר-היום שהגשתי מדברת על החשש ורמת המתיחות הגדולה מאוד שהתעוררה והתפרצה במאי 2021.

רות וסרמן לנדה: מאז היה נראה שהדבר קצת שכך, קצת נרגע, קצת לא עולה לכותרות.

רות וסרמן לנדה: בכל זאת, אנחנו בכל זאת מספקים פה בכנסת לא מעט סיבות לדרמות תקשורתיות, ולוד, רמלה, חיפה שככו, נרגעו, לכאורה.

רות וסרמן לנדה: היה לי חשוב לחכות, גם אם זה היה ב-3:00, כדי לבוא ולהגיד שזה פשוט לא נכון.

רות וסרמן לנדה: קודם כול, היה רצח בלוד לפני יומיים-שלושה; ב', בימים האחרונים ובשבועות האחרונים בחיפה היו לא מעט מקרים של התנכלויות בין ערבים ליהודים – דבר שחיפה לא באמת מכירה, זה לא דבר שכיח בחיפה, העיר שלכאורה יש בה דו-קיום.

רות וסרמן לנדה: אני זוכרת שבימים הראשונים שלי כחברת כנסת, עוד בממשלה הקודמת, באפריל בשנה שעברה, בלי שהייתה בידיי תמונת מצב מודיעינית או מידע, אבל מההסתובבויות של בשטח, עליתי לדוכן – אני חושבת שאפילו בפעם הראשונה – ואמרתי שהשטח מבעבע, שעוד רגע הוא מתפוצץ לנו בפרצוף.

רות וסרמן לנדה: האמת, כבוד היושב-ראש, סגן השר, השר, חברי כנסת, היושב-ראש, לא הבנתי עד כמה זה באמת היה נכון.

רות וסרמן לנדה: מאז שעליתי לארץ לבד בגיל 17 מעולם לא פחדתי על המדינה כמו שפחדתי במאי 2021.

רות וסרמן לנדה: אין כפר ערבי אחד שלא הייתי בו לבד, בכל האינתיפאדות: אינתיפאדת הסכינים, הפיגועים.

רות וסרמן לנדה: גם כשהיה לאחרונה הפיגוע המזעזע בחדרה, שזה מאוד קרוב אליי, לא הרגשתי נוח אבל לא פחדתי כמו שפחדתי במאי 2021 – מה, לעזאזל, יקרה למדינה הזאת.

רות וסרמן לנדה: ואני עומדת פה ואני מבקשת ממך, מהשר, מסגן השר, מהיושב-ראש ומחברי הכנסת לזכור שאין משרד ממשלתי שמתעסק בערים מעורבות, אין ועדה בכנסת שמתעסקת בערים מעורבות, אין כתובת לערים המעורבות, ואין תקציב ייעודי לערים המעורבות.

רות וסרמן לנדה: זאת לא הפעם הראשונה שאני אומרת את זה.

רות וסרמן לנדה: אני אומרת את זה ב-24:00 כי הדבר הזה הולך להתפוצץ לנו בפרצוף.

רות וסרמן לנדה: בשביל זה אני נלחמת שבבתי ספר יסודיים ובחטיבות הביניים ילדים יהודים ילמדו ערבית מדוברת כדי שיוכלו לדבר אחד עם השנייה.

רות וסרמן לנדה: בלוד ילדים ערבים ויהודים כמעט לא מדברים אחד עם השנייה.

רות וסרמן לנדה: כשאני באה למשרדי הממשלה, ואני מסבירה עד כמה זה חשוב – וזה כמובן לא מספיק, זה דבר אחד קטן – מציעים לי שבבית ספר אחד בלוד בשנה הבאה ילמדו ערבית.

רות וסרמן לנדה: תקשיבו, חברים, אני מרימה דגל אדום.

רות וסרמן לנדה: המצב לא טוב.

רות וסרמן לנדה: יש מתח בין השורות ומתחת לפני השטח בערים המעורבות, בלוד.

רות וסרמן לנדה: זה לא מעניין כבר את התקשורת, כי נמאס, אבל אנחנו נתעורר עם הדבר הזה, וזה יתפוצץ לנו בפרצוף.

רות וסרמן לנדה: בואו נשים יד, אופוזיציה, קואליציה – זאת המדינה שלנו, אנחנו אחראים עליה.

רות וסרמן לנדה: תודה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת ניר אורבך.

ניר אורבך: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ביום ראשון זכיתי לצעוד יחד עם תושבי לוד בצעדת הדגלים לכבוד יום ירושלים.

ניר אורבך: היום לא רק סימל את יום ירושלים, הוא גם סימל שנה לתחילת הפרעות בערים המעורבות, שנה לטראומה קשה שעברה על העיר.

ניר אורבך: הנזקים וההשלכות עדיין קיימים וצרובים בבשרה של העיר.

ניר אורבך: הצעדה הזאת הייתה צעדה של שמחה, גאווה ואהבה.

ניר אורבך: איך אני יודע?

ניר אורבך: היא לא כללה אש, לא כללה מכות ולא הייתה עם ונדליזם.

ניר אורבך: היא כללה שירים כמו "עם ישראל חי", "עם הנצח לא מפחד מדרך ארוכה", דגלים, חיוכים, פנים גלויות והרבה שמש ואור.

ניר אורבך: העולם קרן, הייתה התרוממות רוח.

ניר אורבך: ביום שישי, 13 במאי 2022, התקיים מצעד אחר לגמרי בעיר, מצעד שכלל צעקות כמו "אנחנו חיילי מוחמד דף", "בדם ואש נפדה את אל-אקצא".

ניר אורבך: במצעד הונפו גם דגלי פלסטין או אש"ף.

ניר אורבך: מדינת ישראל היא אומנם מדינה דמוקרטית אבל גם לה צריכים להיות גבולות.

ניר אורבך: מדינת ישראל היא מדינה דמוקרטית ששואפת שכל אזרחיה יחיו בכבוד.

ניר אורבך: האזרחים לא צריכים לירוק לבאר שממנה הם שותים.

ניר אורבך: האם מדינה אחרת הייתה מקבלת בהבנה הנפת דגלים של מדינה או של ישות ששואפת לחיסולה?

ניר אורבך: אני לא חושב.

ניר אורבך: האם מדינה דמוקרטית אחרת הייתה מאפשרת צעקות שמעודדות מפקד טרור שהיה אחראי לרציחתם של אזרחיה, של יהודים במדינה?

ניר אורבך: האם היא הייתה מאפשרת צעקות שפוגעות בריבונות שלה?

ניר אורבך: את השייכות שלה לאתר ההיסטורי המקודש לה ביותר?

ניר אורבך: אם מפקד המשטרה בלוד לא היה נחוש – היו שם בהפגנה גם רעולי פנים צועדים בבטחה בצעדה.

ניר אורבך: האם המילים "בדם ואש" הן לגיטימיות?

ניר אורבך: הן לא, כי הן אלימות.

ניר אורבך: הן מבטאות אלימות ומעודדות אלימות.

ניר אורבך: אומרים עלינו שאנחנו כובשים.

ניר אורבך: האם באמת אבדה הבושה?

ניר אורבך: בשום מדינה אחרת חופש הביטוי לא היה ניתן בצורה כזאת.

ניר אורבך: הם מסתתרים מאחורי רעלות ומאחורי מילים רעילות.

ניר אורבך: הערים המעורבות יכולות להיות הצלחה מסחררת של חיים בדו-קיום.

ניר אורבך: הן היו קרובות לכך לפני הפרעות.

ניר אורבך: הפרעות הללו הפכו אותנו שוב בעיקר לחסרי אמון.

ניר אורבך: אני חושב באמת ובתמים שאם יהיה רצון ומה שיעמוד לנגד עינינו הוא קידום הזכויות האזרחיות של כלל האוכלוסייה בחברה הישראלית, נוכל לבנות את האמון מחדש.

ניר אורבך: כי שאומרים לי "בדם ואש", כי כשאומרים לי "נפדה את אל-אקצא", כאילו לי אין שום קשר למקום הזה, כאילו אנחנו לא מאפשרים שם תפילות של מוסלמים; כשאומרים לי שאנחנו חיילים של מוחמד דף, אני מאבד את האמון.

ניר אורבך: מדינת ישראל ואזרחי ישראל לא צריכים לחוות צעקות ואלימות, ולכן עידוד של מה שקרה שם בשנה שעברה הוא פשוט חרפה.

ניר אורבך: את מאורעות השנה שעברה צריך להוקיע.

ניר אורבך: האזרחים שהתפרעו צריכים להתבייש, לא לצעוד בגאווה.

ניר אורבך: גם לחופש הביטוי צריך להיות גבול.

ניר אורבך: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: חבר הכנסת האוזר – איננו.

דוד ביטן: לכן ישיב סגן השר לביטחון הפנים.

יואב סגלוביץ': אני אנסה לא להאריך אבל לתת התייחסות.

יואב סגלוביץ': קודם כול, חבר הכנסת יצחק פינדרוס, מאוד שמחתי לשמוע שזאת החוויה שלך כתושב ירושלים, תושב העיר העתיקה.

יואב סגלוביץ': אם בשעה המאוחרת הזאת לא שמעו את מה שאמרת, אז אני מבטיח להעביר את המסר גם למפקד המחוז וגם למפכ"ל משטרת ישראל בכלל.

יואב סגלוביץ': לגבי חברתי חברת הכנסת לנדה, אני אגיד כמה דברים לגבי ערים מעורבות, ואני לא רוצה פה להרוס את הלילה לאף אחד.

יואב סגלוביץ': אנחנו מדברים פה, חוזרים ללוד ולעכו, מדברים על רמלה, על יפו ועל חיפה.

יואב סגלוביץ': ואני אגיד כמה מילים כלליות ואז אתייחס לנושא עצמו של ההצעה לסדר-היום.

יואב סגלוביץ': אני אדבר דווקא לא על הערים המעורבות, אני אדבר על החברה הערבית.

יואב סגלוביץ': יש יותר ויותר ערים שיהפכו לערים מעורבות, כי אנשים אזרחים, ערבים אזרחי המדינה, שנמצאים במקומות שהתנאים הסוציו-אקונומיים שלהם מתחת לכל ביקורת, שהפשיעה שם משתוללת כבר כמה שנים טובות, והם עוברים למקומות אחרים.

יואב סגלוביץ': לכן יש תופעה – ואני לא נותן ציונים ולא שום דבר, אני מתאר תמונת מצב – שאנשים עוברים לכרמיאל, לנצרת עילית – נוף הגליל.

יואב סגלוביץ': הם עוברים כי הם משפרים את תנאי החיים שלהם, כי הם לא רוצים שבאמצע הלילה יהיו יריות.

יואב סגלוביץ': הם רוצים לצאת מהבית ולהגיע למתנ"ס שאין להם.

יואב סגלוביץ': ,לכן כשאנחנו מסתכלים ביריעה יותר רחבה, זה לא רק הסיפור שאנחנו מספרים כאן, זה סיפור יותר עמוק של החברה הישראלית.

יואב סגלוביץ': קל לדבר על ערים מעורבות, בוודאי אחרי האירועים הקשים מאוד של מאי בשנה שעברה.

יואב סגלוביץ': אבל באמת באמת באמת, ראינו מה קורה שם – הופתענו באמת?

יואב סגלוביץ': מי שמסתובב – באמת הופתענו?

יואב סגלוביץ': אני לא חושב.

יואב סגלוביץ': לכן, לפני כל הדברים האחרים, מה שצריכים לעשות זה תיקון.

יואב סגלוביץ': אני רוצה להרחיק את עצמי ככל שאפשר, למרות שהמקום הזה הוא הכי פוליטי.

יואב סגלוביץ': להתרחק.

יואב סגלוביץ': אפרופו, יושבים פה ברגיעה ובשקט – ההתנהגות שלנו היום פה בכנסת זה אירוע משכין שלום?

יואב סגלוביץ': הביטויים שהיו פה הם ביטויים שמאפשרים שיח המשכי, שפוי, נורמלי, לאותם אנשים שרוצים לייצר – וכל מי שהיה פה בסופו של דבר דיבר על חיים יחד?

יואב סגלוביץ': לא בטוח.

יואב סגלוביץ': בטוח שלא.

יואב סגלוביץ': אחרי שאמרתי את הדברים האלה אני מסכים, חברת הכנסת לנדה, שצריך לעשות יותר לגבי הערים המעורבות הקלאסיות, נקרא לזה כך.

יואב סגלוביץ': בוודאי.

יואב סגלוביץ': התפקיד של הממשלה – ואני לא רוצה ללכת אחורה למה לא עשו – צריך לעשות תיקון.

יואב סגלוביץ': הוא גם לא ייגמר לא בעוד שנה, לא בעוד שנתיים, לא בעוד חמש וגם לא בעוד שש שנים.

יואב סגלוביץ': הן גם לא דומות – עכו איננה דומה ללוד, לוד לא דומה ליפו וחיפה זה סיפור שונה.

יואב סגלוביץ': כל אחד והסיפור שלו.

יואב סגלוביץ': הדברים הכלליים גם כן לא תופסים.

יואב סגלוביץ': צריך לראות כל מקום, לעשות ניתוח עומק ולראות איך לעשות תיקון, ויש לנו תפקיד בזה.

יואב סגלוביץ': אחרי הדברים אני רוצה לחזור להצעה לסדר-היום שכולכם שותפים לה.

יואב סגלוביץ': אני אתחיל דווקא, חבר הכנסת אורבך, בכמה מילים שרחוקות מהעובדות, ואני כמובן אתייחס לכל אחת מהעובדות.

יואב סגלוביץ': הסיפור הכללי הוא בכלל של מה גבולות חופש הביטוי ומה אנחנו מאפשרים ומה לא מאפשרים.

יואב סגלוביץ': זאת שאלה עמוקה מאוד, יסודית מאוד.

יואב סגלוביץ': הכלל הבסיסי הוא – ולא נאריך יותר מדי: אם אין סכנה מוחשית ומיידית – מאפשרים.

יואב סגלוביץ': נקודה.

יואב סגלוביץ': זה לא משנה על מה.

יואב סגלוביץ': זה יכול להיות אירוע כזה או אירוע אחר.

יואב סגלוביץ': כל אחד מאיתנו יש לו טעם ותפיסת עולם משלו.

יואב סגלוביץ': אפרופו, מחר מצעד הגאווה פה, בירושלים, ואני בטוח שהרבה מאוד אנשים, מפריע להם העניין הזה, אבל זה שזה מפריע להם זה לא אומר שצריך לאסור את זה.

יואב סגלוביץ': השאלה היא מה הגבולות.

יואב סגלוביץ': אחרי שאמרתי שהשאלה היא מה הגבולות, אחד הדברים הנכונים – ואני אומר את זה היום כאיש פוליטי, אבל אני לוקח את עצמי גם לתקופות שלא הייתי בתוך החיים הפוליטיים – בסוף מי שצריך לקבל את ההחלטות בהקשר של אישור או לא אישור, אלא אם כן מגיעים לאותו קצה שאני מדבר עליו, של סיכון מיידי וכו' וכו' – הוא המשטרה, על סמך הפקודות הקיימות ועל סמך החוק.

יואב סגלוביץ': וכן, נאחז רגע מהו הבסיס החוקי לכל הדיון הזה.

יואב סגלוביץ': הרי צריך להיות בסיס חוקי.

יואב סגלוביץ': אנחנו נמצאים בכנסת, ואם רוצים לעשות איזשהו שינוי, אז צריך לעשות שינוי בבסיס החוקי; לטעמי לא נכון לעשות אותו, אבל זה דיון אחר.

יואב סגלוביץ': כלומר הבסיס החוקי הוא קודם כול התשתית העובדתית – מהו הפן שמאפשר בכלל.

יואב סגלוביץ': הסיפור הוא פקודת המשטרה.

יואב סגלוביץ': ומהם הסייגים?

יואב סגלוביץ': אז נתחיל בסייגים.

יואב סגלוביץ': לפי סעיף 83 לפקודת המשטרה התהלוכה מוגדרת: "חמישים איש או יותר המהלכים יחד, או המתקהלים כדי להלך יחד, ממקום למקום, בין שהם בתנועה ממש ובין אם לאו, בין שהם ערוכים בצורה כלשהי ובין אם לאו".

יואב סגלוביץ': על פי סעיף 85, משעה שמתקבלת במשטרת המחוז בקשה, רשאי מפקד המחוז לשים תנאים, סייגים כאלה ואחרים.

יואב סגלוביץ': אתם יודעים שגם בזה הייתה התקדמות עם הזמן.

יואב סגלוביץ': גם בשנים האחרונות היו שינויים לגביהם: אתה צריך לבקש רישיון, לא צריך לבקש רישיון.

יואב סגלוביץ': היו על זה בג"צים לא קטנים.

יואב סגלוביץ': אבל בכל מקרה, על תהלוכה מוסכם שצריך, והמשטרה שמה לה סייגים במקום שצריך לשים את הסייגים.

יואב סגלוביץ': אבל בכל מקרה שאין הערכת מצב שקרוב לוודאי, בהסתברות של ודאות קרובה ומיידית, הולכת להיות הפרת השלום בצורה קיצונית שהמשטרה איננה מסוגלת לאבטח, הכלל הוא לאשר לכולם.

יואב סגלוביץ': אני אומר משהו כללי.

יואב סגלוביץ': זה לא קשור לאירועים בלוד או מחר במצעד הגאווה או כל אירוע אחר.

יואב סגלוביץ': כך נהוג במדינה דמוקרטית, ואם רוצים לשנות את הכללים האלה צריך להבין שמחר זה גם יכול להיות על אירוע אחרף וכל אחד וטעמו עימו וכל אחד והדברים שהוא עושה.

יואב סגלוביץ': לכן צריך לבחון מעבר לדברים הכלליים.

יואב סגלוביץ': מאחר שיש פה גם דברים קונקרטיים – חבר הכנסת אורבך, התייחסת אליהם – אז ניסיתי לתת תשובה מדויקת ככל שאני מסוגל גם לגבי הדברים האלה.

יואב סגלוביץ': לכן הכלל הוא לאשר, לא לסרב, גם אם הדבר הוא לפעמים מאוד קשה לעיכול.

יואב סגלוביץ': אני אומר גם מהזווית של תפקידיי קודם שאישרתי דברים או הייתי שותף לאישורם של דברים שהיו קשים לי לעיכול, אבל במקום שזה לא סכנה ברורה ומיידית מאשרים.

יואב סגלוביץ': זה הכלל גם בחוק וגם בפסיקה אחריו.

יואב סגלוביץ': כמה דברים נוספים.

יואב סגלוביץ': לגבי דגלי אש"ף – זה עלה פה היום.

יואב סגלוביץ': אני לא רוצה להתייחס להצעת החוק שעלתה פה היום, אלא אני אומר באופן כללי.

יואב סגלוביץ': הנפת דגלים כהנפת דגל איננה עבירה על החוק.

יואב סגלוביץ': נקודה.

יואב סגלוביץ': אם היא לא מתלווה לדברים נוספים – נאהב את זה, לא נאהב את זה, עושה לנו בבטן משהו, לא עושה לנו בבטן משהו – מה לעשות, אנחנו לא עובדים לפי הבטן.

יואב סגלוביץ': ביום שנתחיל לעבוד פה לפי הבטן – היום הבטן שלי, מחר הבטן שלו, מחר הבטן שלך.

יואב סגלוביץ': אנחנו צריכים בהקשרים האלה לדעת – ואני אגיד משהו כללי, שלא קשור לענייני חקיקה.

יואב סגלוביץ': אנחנו חזקים בהרבה מאוד דברים.

יואב סגלוביץ': הבטן כואבת לפעמים אבל הראש צריך לקבל את ההחלטות.

יואב סגלוביץ': כשמתחילים לקבל את ההחלטות מהבטן, אנחנו מקבלים הרבה פעמים החלטות שאינן נכונות.

יואב סגלוביץ': בהקשר הזה כל אחד צריך להסתכל על הבטן של מי שיקבל מחר את ההחלטות.

יואב סגלוביץ': ולכן הבטן של הפוליטיקאים – אני אומר את זה כאן גם על עצמי – צריכה להיות רחוקה ככל שאפשר מקבלת החלטות שקשורות בקביעת גדר חופש הביטוי.

יואב סגלוביץ': זה לא התפקיד שלנו.

יואב סגלוביץ': ואם אנחנו רוצים לקחת את זה – כמו שכתוב בהצעה לסדר-היום, שהכנסת תעשה – זה אומר שהכנסת צריכה לחוקק.

יואב סגלוביץ': היום החוק קובע את הדברים כפי שאני אומר אותם, לכן אני אומר משהו כללי, ותכף אגיב על הדברים הספציפיים.

יואב סגלוביץ': לגבי הפן המשפטי של הנפת הדגלים – שזה עלה גם כאן

יואב סגלוביץ': בתוך ההצעה לסדר-היום – היא איננה עבירה פלילית.

יואב סגלוביץ': היא איננה עבירה פלילית, איננה, ולכן מה שאיננו עבירה – מותר, גם אם זה לא נעים, לא סימפתי, לא מוצא חן בעיני מישהו.

יואב סגלוביץ': זה לגבי העניין זה.

יואב סגלוביץ': אני רוצה להיות, כן, למרות השעה המאוחרת - - -

נחמן שי: - - -

יואב סגלוביץ': זה לא מוגדר כדגל אויב.

נחמן שי: זה לא מוגדר?

יואב סגלוביץ': לא.

דוד ביטן: ההצעה - - -

רות וסרמן לנדה: סגן השר, זה לא - - -

נחמן שי: - - -

יואב סגלוביץ': לא, תקראו את כל ההצעה לסדר-היום.

יואב סגלוביץ': מדובר על התהלוכות - - -

דוד ביטן: אה, על התהלוכות.

יואב סגלוביץ': תאמין לי שאני הולך - - -

דוד ביטן: - - - מה שהיה וזה ממשיך להיות.

יואב סגלוביץ': לא, לא, אני מדבר על - - -

יצחק פינדרוס: - - - דגל ישראל בהר הבית - - -

יואב סגלוביץ': חברים, שאלתם אותי שאלה.

יואב סגלוביץ': תאמינו לי שאני מתייחס לדברים שכתב חבר הכנסת אורבך בהצעה לסדר-היום.

יואב סגלוביץ': הוא גם דיבר על דברים קונקרטיים, תאריכים קונקרטיים וכבר התייחס, ועלה נושא הדגלים.

יואב סגלוביץ': ולכן אני אומר שהדגל היה עבירה פלילית בהגדרה כל עוד לא היו הסכמים כאלה ואחרים, שלא בוטלו על ידי אף אחת מממשלות ישראל, לא משנה כרגע מי חוקק, כונן את היחסים ומי לא.

יואב סגלוביץ': הרשות הפלסטינית לא מוגדרת בהקשר הזה, ולכן הנחיית היועץ המשפטי לממשלה בהקשרים האלה היא שבמקום שזה לא מתלווה לאירועים נוספים – לא עבירה, לא מטפלים בכך כעבירה פלילית.

יואב סגלוביץ': במקום שמפקד האירוע רואה שהנפת הזאת לצורך העניין יכולה לעורר את הפרת השלום הוא ישתמש באותם אמצעים.

יואב סגלוביץ': לכן עוד פעם חוזרים לשיקול הדעת של המפקד המקומי ולא איזושהי הנחיה גורפת.

יואב סגלוביץ': זה לגבי המצב המשפטי וגם הנוהג וגם הנחיות היועץ המשפטי לממשלה.

יואב סגלוביץ': אחרי שנתתי את כל ההקדמות הארוכות – ניסיתי קצת, בכל זאת, לתת איזשהו הסבר – אני רוצה להתייחס לכל אחד מהאירועים שהזכיר חבר הכנסת אורבך בהצעה לסדר-היום.

יואב סגלוביץ': הדבר הראשון, לגבי האירוע מ-13 במאי, אני אומר לכם, הייתי פה בכנסת באותו שבוע, פנו אליי, לא זוכר אם חבר הכנסת אורבך או אחרים, אבל פנו, גם עם הפרסום שהיה, ואמרו שהולך להיות בלגן בלוד.

יואב סגלוביץ': אני זוכר מה שדיברו איתי כאן, בכנסת.

יואב סגלוביץ': אמרתי: חברים, יהיה אירוע בלוד ולא יהיה בלגן בלוד.

יואב סגלוביץ': לא שאני נביא – אני יכול לדעת מה הייתה היערכות המשטרה לגבי הפעילות בלוד, וסברתי, ממה ששאלו אותי, שאכן לא יהיה.

יואב סגלוביץ': האירוע בלוד – אומנם לא הייתי באירוע, אבל ממה שבדקתי – כי שאלו אותי בטרם האירועים האלה, והיו הרבה מאוד פניות בהקשר הזה – האירוע עבר, ואגיד לכם בדיוק מהזווית שאני לפחות יודע, לא הייתה – קודם כול לגבי המניעה – לא הייתה שום סיבה חוקית, משפטית, עניינית, למנוע את האירוע הזה.

יואב סגלוביץ': לא הייתה – עוד פעם, מתוך אותה הנחה שאמרתי קודם שאין חשש מיידי.

יואב סגלוביץ': המשטרה לא פעלה לעניין הזה.

יואב סגלוביץ': בכל מקרה היו שם דגלי אש"ף, אבל בנסיבות העניין, למפקד המקומי לא היה בנסיבות האלה כדי להפר, מבחינתו, אותו מפקד משטרתי, את שלום הציבור, ולכן המשטרה לא פעלה להסרתם, וכל זאת בהתאם להנחיות היועץ המשפטי לממשלה.

יואב סגלוביץ': ההיערכות המבצעית – את זה אני כן אומר לכם כי אני יודע, ואני מניח שגם חבר הכנסת יודע – הייתה היערכות מבצעית מאוד מאוד נרחבת שם, והוא עבר מבחינת המשטרה, שאחראית לסדר, כאירוע חלק ומסודר, גם אם לאנשים צרמו בעין קריאות כאלה או אחרות והנפת דגלים כאלה ואחרים.

יואב סגלוביץ': באותו יום שהיו אירועים, ההלוויה של שירין אבו עאקלה, הייתה צעדה בשל מותו של מוסא חסונה, והתהלוכה עברה בשקט, למרות – אני אומר לך עוד פעם שפנו אליי בכנסת לראות מה קורה עם זה.

יואב סגלוביץ': ב-13 במאי, באותה נקודת זמן, הייתה הלוויה של העיתונאית שירין אבו עאקלה.

יואב סגלוביץ': אני לא ארחיב בזה יותר מדי – כולם ראו את המראות, כולם ראו את הדברים.

יואב סגלוביץ': ראו גם את התנהגות המשטרה אבל על זה מתקיים תחקיר, כי מכל כיוון אפשרי יש על האירוע הזה טענות כאלה ואחרות.

יואב סגלוביץ': אבל צריך להבין שהמשטרה שם – ואני לא נותן עכשיו מה יהיה בסופו של אותו תחקיר, אבל באותו עניין, מרגע שראו שם שהדברים יוצאים משליטה, המשטרה פעלה כמו שהיא צריכה לפעול בהקשרים כאלה.

יואב סגלוביץ': אני לא רוצה להיכנס לתחקיר עצמו, אבל בשורה התחתונה, כשהייתה ההפרה הזאת, לא אפשרו למסע ההלוויה לצאת כמו שרצו שהוא יצא, דאגו שהוא ייכנס בחזרה כמו שהיה הסיכום עם המשפחה, וההלוויה יצאה לדרכה.

יואב סגלוביץ': מראות לא סימפטיים, אני לא נכנס כרגע באיזו זווית, אבל המשטרה פעלה נכון כשאפשרה את העניין הזה לפי אותם הפרמטרים.

יואב סגלוביץ': לגבי האירוע הנוסף שהזכיר חבר הכנסת אורבך, אותו אירוע שהיה לוויה של מפר סדר שלמעשה לא נפגע מהמשטרה אבל נפגע ואחרי כמה זמן מת.

יואב סגלוביץ': הייתה לוויה שלמרות התיאום שהיה היא הפכה להתפרעות מאוד גדולה.

יואב סגלוביץ': המשטרה הגיע בכוחות מאוד גדולים ופיזרה את מה שצריך לפזר.

יואב סגלוביץ': כלומר היה אירוע שהתחיל, שהיה אמור להיות אירוע רגיש, שצריך לאפשר אותו – לוויה – ומרגע שהדבר הזה יצא משליטה, המשטרה השתמשה בכל האמצעים שיש לה גם להחזיר את הסדר וגם לעשות את הדברים.

יואב סגלוביץ': זה היה אירוע מאוד מאוד לא פשוט, מאוד קשה, עם הרבה מאוד עצורים, והמשטרה עשתה את עבודתה.

יואב סגלוביץ': אבל יש הבדל בין איסור על הדבר הזה לבין מה שקורה כשמפירים את החוק – מה אז, כיצד המשטרה מגיבה.

יואב סגלוביץ': לטעמי לפחות המשטרה הגיבה בצורה מאוד מאוד נחרצת, מאוד מאוד ברורה, אל מול הפרות הסדר שהיו באותו אירוע, והמשטרה מנעה את מה שהיה שם.

יואב סגלוביץ': ואז התהלוכה הייתה לכיוון בית הקברות ושם היו הפרות סדר מאוד חמורות – זריקת חפצים, יידוי אבנים – אל מול כוחות המשטרה, והיה שם איפוק עד סיום ההלוויה, ולאחר מכן פיזור של התקהלות, גם תוך שימוש באמצעים.

יואב סגלוביץ': ב-11 במאי בחיפה, עוד אירוע שדובר פה בחיפה, גם כן בעקבות מותה של העיתונאית שירין אבו עאקלה, הייתה גם מחאה שלא טעונה רישוי, לא הייתה תהלוכה.

יואב סגלוביץ': השתתפו 150 איש ונשאו דגלים ושלטים, ירדו לכביש, המשטרה חסמה וגם אפשרה להם, כמו שעושים לעיתים באירועים.

יואב סגלוביץ': היה שקט ורגוע ולא הייתה שום בעיה באירוע הזה, לפחות ברמה של משטרה שפועלת.

יואב סגלוביץ': ב-15 במאי בחיפה – מחאת ארגון חיראק ביום הנכבה בתגובה על מותו של מוחמד זביידי, גם היא הייתה טעונה רישוי – לא הייתה תהלוכה – היו 30 אנשים.

יואב סגלוביץ': היה מדובר בתהלוכה שקטה.

יואב סגלוביץ': אני רוצה לסכם את הסיפור הארוך שסיפרתי כאן אל מול מה שאתם פניתם.

יואב סגלוביץ': בשורה התחתונה, תהלוכה טעונה רישוי כשזה מעבר ל-50 איש, והכלל המרכזי במדינה דמוקרטית הוא שעבודת המשטרה – לא עבודת הפוליטיקאים – עבודת המשטרה היא לאפשר.

יואב סגלוביץ': אני אומר כאן, כאבי בטן יכולים להיות מצד זה, מצד זה, מצד זה או מצד זה, אל מול תפיסות עולם, דעות ומחשבות, בסוף הכלל הוא לאפשר אלא אם כן יש סכנה ברורה ומיידית.

יואב סגלוביץ': לכן, בכל המקרים האלה העול הוא על משטרת ישראל, ואני חוזר למה שאמר חבר הכנסת פינדרוס בהתחלה – ואולי על זה בשעה המאוחרת הזאת אפשר להסכים – שכולנו רוצים שהמשטרה תפעל בצורה מקצועית, טובה, תאפשר תהלוכות והפגנות וכמפירים את החוק תטפל כמו שצריך במפירי החוק.

יואב סגלוביץ': אני מודה על ההזדמנות לתת הסבר קצת יותר מפורט, ומודה לחבריי כאן ככה שישבו בסבלנות.

יואב סגלוביץ': תודה רבה.

דוד ביטן: תודה לסגן השר.

דוד ביטן: אתם מסתפקים בתשובה או שאתם רוצים להעביר לוועדה?

קריאה: - - -

דוד ביטן: איזו ועדה?

רות וסרמן לנדה: אני אסביר, כי, זה לא רק עניין ביטחוני.

רות וסרמן לנדה: אנחנו מסתכלים על זה מזווית – ביטחון פנים מסתכל אך ורק בהיבט הביטחוני, אבל לא מדובר פה אך ורק במשטרה ואישור תהלוכות או לא אישור תהלוכות, מדובר פה במשהו הרבה יותר רחב ואסטרטגי.

דוד ביטן: נו, אבל זו הייתה ההצעה לסדר-היום.

דוד ביטן: הייתי בטוח שידברו על דברים אחרים - - - בסוף דובר בכל מיני תהלוכות - - -

רות וסרמן לנדה: לא, התהלוכות היו לשאלת ניר אורבך, והתשובה ניתנה באופן בלעדי לשם.

רות וסרמן לנדה: אני דיברתי על משהו הרבה יותר רחב והרבה יותר אסטרטגי – הסתכלות - - -

יואב סגלוביץ': אין לי בעיה - - -

ניר אורבך: נעשה בוועדת הכנסת - - -

מיקי לוי: ועדת כנסת, שם ידונו.

דוד ביטן: ועדת הכנסת?

דוד ביטן: ברצינות אתם רוצים?

מיקי לוי: כי אין הסכמה על הוועדות.

רות וסרמן לנדה: כי זה לא רק ביטחוני.

רות וסרמן לנדה: אין לי בעיה שזה יהיה בביטחון פנים, אבל ביטחון פנים עוסק רק בביטחון.

יצחק פינדרוס: אז בוועדת הכנסת את מציעה?

רות וסרמן לנדה: אם אין הסכמה - - -

ניר אורבך: נחליט שם לאן זה הולך.

דוד ביטן: טוב, נעבור להצבעה להעביר לוועדה ואחר כך תחליטו לאיזו ועדה.

דוד ביטן: הצבעה, בבקשה.

דוד ביטן: בעד ההצעה להעביר את הנושא לוועדה – 3

דוד ביטן: נמנעים – אין ההצעה להעביר את הנושא לוועדה שתקבע ועדת הכנסת נתקבלה.

דוד ביטן: בעד – שלושה, אין מתנגדים.

דוד ביטן: זה עובר לוועדה, כנראה לוועדת הכנסת, כדי שהיא תחליט לאיזו ועדה.

דוד ביטן: טוב, תם סדר-היום.

דוד ביטן: הישיבה הבאה תתקיים ביום שני, ז' בסיוון התשפ"ב, 6 ביוני 2022, בשעה 16:00.

דוד ביטן: ישיבה זו נעולה.