ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 136, 2022-05-31 00:00

מיקי לוי: היום א' בסיוון התשפ"ב, 31 במאי 2022.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את מליאת הכנסת.

מיקי לוי: חברי הכנסת, נאומים בני דקה, הצבעה, בבקשה.

מיקי לוי: עד שאני אקבל את הרשימה, חבר הכנסת טופורובסקי, בבקשה.

בועז טופורובסקי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, וכמובן למזכיר הכנסת שהואיל בטובו לפתוח את המיקרופון.

בועז טופורובסקי: חבריי חברות וחברי הכנסת, כמו בכל שבוע גם הפעם אקריא את שמות ההרוגים ואציין את תאונות הדרכים הקטלניות שהתרחשו בשבוע החולף.

בועז טופורובסקי: ואני מקווה שהזמן יספיק לי, כי היה שבוע איום ונורא.

בועז טופורובסקי: ביום שלישי, 24 במאי, נהרג גבר בן 37 בכביש 6 סמוך למחלף אייל; באותו היום נהרגה הולכת רגל בת 60 בתאונה בכביש 353, סמוך ליישוב שריגים.

בועז טופורובסקי: ב-26 במאי נהרג גבר בן 77 בכביש 2544 שבנגב; בהמשך אותו יום נהרגה אישה בת 60 בתאונה בכביש 5, סמוך לפתח תקווה.

בועז טופורובסקי: למוחרת, 27 במאי, נהרגו רוכב אופנוע והנוסע שהרכיב אותו, בני 22 ו-19, בהתאמה, בתאונה ברחוב יפת בתל אביב.

בועז טופורובסקי: ביום שבת, 28 במאי, התרחשה תאונה מחרידה בכביש 90, ונהרגו מוחמד עביד, בן 65, ובתו נור, בת 40, ביחד עם הנכד דאוד שויקי, בן 4; כל זה בתאונה בכביש 60, ששם גם נהרגה נערה בת 13.

בועז טופורובסקי: ביום ראשון, 29 במאי, נהרג רוכב אופנוע בן 24 בתאונה שהתרחשה בנצרת; בהמשך היום נפטרה מפצעיה צעירה בת 20 לאחר תאונה שבה נפגעה בכביש 293, סמוך לבית קמה, ב-27 במאי.

בועז טופורובסקי: למוחרת, 30 במאי, נהרגה אישה בת 47, לאחר שהג'יפ שבו נסעה התהפך ליד היישוב שאר יישוב שבצפון; אתמול נפטרה מפצעיה אור הניגמן נחמן, בת 32, לאחר תאונה שעברה בכביש 5 ב-26 במאי.

בועז טופורובסקי: 14 אנשים, אדוני היושב-ראש וחבריי חברות וחברי הכנסת, 14 אנשים נהרגו בכבישי ישראל בשבוע האחרון.

בועז טופורובסקי: ואי-אפשר לדבר שוב על כביש 90 הנוראי, ששם ב-20 שנה האחרונות נהרגו 89 אזרחים, חמישה רק בחודש האחרון, ומעל ל-1,300 פצועים.

בועז טופורובסקי: וזה עוד לפני חודשי הקיץ שבאים אלינו, עם כל הסכנות שיש סביבם.

בועז טופורובסקי: אנחנו נמשיך לעשות הכול, בוועדת המשנה ובכלל, בשביל שיהיו פחות הרוגים בדרכים.

בועז טופורובסקי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טייב, בבקשה.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להציג בפניכם את הסיפור הכאוב של ד"ר ליונל קריאף, הנשוי לאזרחית ישראלית.

יוסף טייב: הוא רופא צרפתי יהודי, מהמומחים המובילים בתחום הרפואה הגרעינית, אשר פיתח טכנולוגיה לגילוי מוקדם של מחלת האלצהיימר.

יוסף טייב: ד"ר קריאף הציג בכנס את התוכנית שפיתח, ומאז הוא נרדף ממניעים אנטישמיים על ידי אינשי דלא מעלי בצרפת כדי להוביל להסתלקותו ממקצועו, ועל מנת להשתלט על תגליתו.

יוסף טייב: כתוצאה מכך נאלצו הוא אשתו וילדיו לברוח מהרודפים ולעלות לישראל.

יוסף טייב: ד"ר קריאף נאלץ להתמודד עם מעל 160 הליכים משפטיים שננקטו כנגדו, חשבונות הבנק של בני הזוג נחסמו, בית המשפט אישר הליך כינוס נכסים, שעל ידו נמכרו שני מרכזים לרפואה גרעינית שהיו בבעלותו, ואף ביתם הפרטי נמכר.

יוסף טייב: בני הזוג קריאף איבדו את כל רכושם בצרפת.

יוסף טייב: מדובר בחיסול תעסוקתי ופיננסי ממוקד של בני הזוג קריאף.

יוסף טייב: בפרוטוקול של המועצה האזורית של פיקרדי שבצרפת, בתאריך 7 בספטמבר 2012, גברת לורנס רוסיניול, אז חברת סנט ולימים שרת הבריאות בממשלת צרפת, אף היא מזכירה שאכן יש בפרשה הזאת ריח רע של אנטישמיות.

יוסף טייב: כששמעתי את הנושא הכאוב פניתי לרשויות בצרפת, ואף לשר המשפטים, כדי ללמוד על הפרטים בפרשה הכאובה הזו, ונעניתי על ידו שקיימת הפרדת רשויות, ושהנושא בדיון בבית המשפט הצרפתי, ולכן הוא לא יכול להתערב בהליך.

יוסף טייב: חברים, כידוע לכם, על פי המשפט הבין-לאומי הפומבי, אין מדינה מתערבת בענייניה הפנימיים של מדינה זרה, אולם כלל זה מפסיק לחול כאשר המדינה הזרה הפרה זכויות אדם וזכויות יסוד, ובפרט כאשר ההפרות בוצעו כנגד אזרח של מדינה אחרת – בענייננו מדינת ישראל – וממניעים אנטישמיים.

יוסף טייב: פניתי למחלקה למאבק באנטישמיות במשרד התפוצות, ונעניתי שאין ביכולתם לפעול בנושא.

יוסף טייב: אשר על כן, אני קורא שוב למשרד התפוצות ולמשרד החוץ לפעול יחד כדי לתקן את העוולה.

יוסף טייב: וכנציג קהילת עולי צרפת בישראל אני אמשיך ללוות את הנושא החשוב הזה עם עורך דינם אלכסנדר בוכינגר עד אשר ימוצה הדין.

יוסף טייב: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, רפורמת מוניות השירות היא מהמורכבות שידעה הכנסת להכין.

אוריאל בוסו: לקח שנים לוועדת הכלכלה כדי להכין אותה, בדיונים אל תוך הלילה, בשמיעה של מאות אנשים.

אוריאל בוסו: אבל משרד התחבורה, במקום לקדם את הרפורמה, עושה הכול, אבל הכול, כדי לטרפד אותה ולהפוך אותה ללא רווחית לתאגידי המוניות.

אוריאל בוסו: היום פורסם ששרת התחבורה פרסמה קול קורא לביזור ענף מוניות השירות והעברתו ל-15 עיריות עשירות, תוך פגיעה בתחבורה הציבורית, באוטובוסים.

אוריאל בוסו: מה שמרב מיכאלי לא מספרת זה שכל המהלך נועד להרחיב את התחבורה הציבורית בשבת.

אוריאל בוסו: את כל זה היא עושה תוך דילוג על ועדת הכלכלה וצפצוף על שורת חוקים של הכנסת, תוך נטילת סמכויות של הכנסת לעצמה.

אוריאל בוסו: שלטון החוק?

אוריאל בוסו: הצחקתם אותה.

אוריאל בוסו: ממשלת בנט-מיכאלי ממשיכה למחוק את זהותה היהודית של המדינה בשתיקת הכבשים של מפלגת ימינה, שיכולה להטיל וטו, ולא עושה זאת.

אוריאל בוסו: איש משומרי הסף, שאמורים לרסן את הממשלה, אינו פוצה פה ולא בולם את הפרת החוק.

אוריאל בוסו: כמה מפתיע.

אוריאל בוסו: אני קורא לך, אדוני היושב-ראש של הכנסת, להילחם על כבודה של הכנסת וצעדיו של הבית הזה, ויפה שעה אחת קודם.

מיקי לוי: לא כל כך הבנתי מה תפקידי בכוח, אבל אני אדבר איתך אחר כך בארבע עיניים, בסדר?

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה.

אבי מעוז: תודה, אדוני היושב-ראש.

אבי מעוז: נאום הנדסת תודעה מס' 54, והפעם על הפיכה שלטונית.

אבי מעוז: הסירוב של שופטי המחוזי לאפשר לפרקליטות לתקן את כתב האישום נגד חבר הכנסת בנימין נתניהו הוא הזדמנות להזכיר לציבור הרחב איך הנדסת התודעה הביאה להפיכה שלטונית בישראל.

אבי מעוז: לאורך שנים, במהלך רחב היקף ובהשקעה עצומה של משאבים, שהיו שותפים להם גורמים במשטרה, בפרקליטות, בתקשורת ובשמאל הפוליטי, זה הגלוי וזה שהיה מחופש לימין, נשטפה התודעה הציבורית במסרים על שחיתותו הנוראית של נתניהו ועל חומרת האישומים והראיות נגדו, כביכול.

אבי מעוז: המהלך הצליח מבחינתם, והשפעותיו הביאו לכך שהמחנה היהודי-לאומי שוב ושוב לא הצליח להקים ממשלה, והוקמה ממשלת מדינת כל אזרחיה.

אבי מעוז: כעת, משהתיקים נגד נתניהו קורסים ואנשי מערכת אכיפת החוק נחשפים במלוא קלונם, אני ממליץ לשופטים להכריז על ביטול המשפט, לפרקליטות – לחזור בה מהתיקים התפורים, ולראשי הקואליציה – להחזיר לעם ישראל את השלטון שנגנב ממנו.

אבי מעוז: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת בזק, בבקשה.

ענבר בזק: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום, 31 במאי 2022, אני חוגגת את יום הנישואים ה-20 שלי.

ענבר בזק: היום בדיוק לפני 20 שנה עמדתי מתחת לחופה עם זיו, בן זוגי, שקידש אותי בטבעת כדת משה וישראל, שבר את הכוס ובירכנו את שבע הברכות.

ענבר בזק: אבל למרות שעברו 20 שנה מאז, בתעודת הזהות של זיו ושלי אנחנו עדיין מופיעים כרווקים.

ענבר בזק: כמה שבועות אחרי החתונה הלכנו למשרד הפנים, ביקשתי לשנות את שם המשפחה שלי לשם המשפחה של בן זוגי ולשנות את סטטוס הנישואים, והתשובה שקיבלתי מהפקידה במשרד הפנים היא "את לא באמת נשואה, זה רק בראש שלך".

ענבר בזק: כי מבחינת מדינת ישראל, זה שבחרתי להינשא עם רב כדת משה וישראל, אבל, חלילה וחס, לא רב של הרבנות, זה אומר שאני לא באמת נשואה וזה רק בראש שלי.

ענבר בזק: היום בישראל אחד מכל חמישה זוגות נשוי שלא דרך הרבנות.

ענבר בזק: אז אני רוצה לנצל את הבמה הזאת ולהגיד לכל הזוגות האלה וגם לזיו אהובי: הנישואים שלנו אמיתיים, האהבה שלנו אמיתית.

ענבר בזק: יום נישואים שמח.

גבי לסקי: מבורכת, מבורכים.

משה אבוטבול: אני רוצה להגיד לך שאני גם רופא וגם פרופסור כי החלטתי שאני רופא ופרופסור.

מיקי לוי: תודה רבה.

קריאות: - - -

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת אבוטבול.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, בבקשה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אתמול נפטר איש יקר, מודי בר און.

עופר כסיף: אני רוצה לומר כמה מילים לזכרו.

עופר כסיף: בר-און, כשמו כן הוא: בעל און באינטלקט, און בהומור, און באנושיות, און בשנינות – איש אשכולות שכולנו נחסר אותו.

עופר כסיף: באחד הפרקים בתוכנית המצוינת שהוא עשה יחד עם ענת זלצר, "הכול אנשים", הוא הקדיש פרק לסופר הפלסטיני הדגול אמיל חביבי.

עופר כסיף: הוא מצטט מתוך ספרו "אח'טיה" את המילים הבאות: "כיכר המלך פייסל - - - הייתה לרחוב חטיבת גולני; אלא שבערבית נכתב השם - - - 'חטִיבַּת ג'ולאני', שפירושו 'הארוסות של גולני'.

עופר כסיף: ואני - - - סבור הייתי שגולני זה הוא דון ז'ואן עברי שיש לו מאהבות הרבה", סוף ציטוט.

עופר כסיף: יש כאן שילוב אופייני וחריג שאפיין גם את אמיל חביבי וגם את מודי בר-און; שילוב אופייני של ידע, של שנינות, של הומור, אבל שבבסיסם רצינות ועוקצנות ראויות ואמיתיות.

עופר כסיף: יהי זכרו ברוך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת לסקי, בבקשה.

גבי לסקי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, לפני למעלה משנה נפטר קצין המודיעין סרן ת' אחרי תשעה חודשים של מעצר בכלא צבאי.

גבי לסקי: עד היום, כבוד היושב-ראש, לא ההורים ולא הציבור יודעים מה נסיבות מותו.

גבי לסקי: לא יכול להיות שקצין, חייל, שנסע בחזרה הביתה, נחטף על ידי רשויות הצבא, נכלא והוחזק במשמורת של הצבא, תחת אחריותו, ונפטר כתוצאה ממשהו שהתרחש בזמן מעצרו, ואנחנו עדיין לא יודעים מה קרה.

גבי לסקי: זו אחריותו של צה"ל – של כל הגורמים, מהסוהר בכלא ועד לרמטכ"ל ושר הביטחון.

גבי לסקי: לא יכול להיות שאימהות ואבות שולחים את הילדים שלהם לצבא ואחר כך – חוזרים מתים, ואין לאף אחד היכולת או הרצון להגיד מה קרה.

גבי לסקי: זכותם של ההורים, זכותה של החברה הישראלית לדעת מה קרה לקצין המודיעין סרן ת'.

גבי לסקי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן צור, בבקשה.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בעוד כמה ימים נחוג את חג מתן תורה.

יואב בן צור: אני מבקש מכאן לחזק את בני הישיבות ואברכי הכולל ובני משפחותיהם הבוחרים בחיי תוכן עשירים ברוח על פני החומר המתכלה, והם בוחרים לדבוק בתורת חיים נצחית שהגדירה אותנו כעם לפני 4,470 שנה.

יואב בן צור: אנו יודעים אילו ויתורים משמעותיים על מנעמי החיים הם מקריבים במסירות.

יואב בן צור: העמל הסיזיפי שלהם להעמיק את הידע היהודי בדיוק כפי שאבותינו עשו מאז מתן תורה ועד היום ראוי לכל הערכה ושבח.

יואב בן צור: חובתו ההיסטורית של כל יהודי היא לשמור עליהם מכל משמר, שכן בזכות התורה אנו פה למדינה, וזכות היא לנו כנבחרי ציבור לעשות ככל שביכולתנו להגן עליהם כדי שימשיכו לשמור עלינו.

יואב בן צור: אני מבקש לאחל להם ולנו שיזכו להגדיל תורה ולהאדירה ולקדש שם שמיים ברבים, כי אין כוחנו אלא בתורה.

יואב בן צור: מכאן אני רוצה לשלוח ברכה גם לחיילי צה"ל ולכוחות הביטחון שעושים עבודה ושומרים גם הם עלינו במסירות נפש גדולה.

יואב בן צור: השם ישמור צאתם ובואם מעתה ועד עולם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, במסגרת המאמצים שלי בתחום החקיקה למציאת פתרון למי שנזקק לבדיקות דם ומתקשים למצוא אצלו ורידים לקחת את הדם ובסייעתא דשמיא, הוביל אותי לביקור משמעותי ורב ערך בארגון היקר רחשי לב בתחילת השבוע.

משה אבוטבול: הארגון הפועל רבות למען ילדים ונערים החולים בסרטן פעיל בעיקר בבתי החולים שיבא תל השומר ואיכילוב ונותן מעטפת של חיזוקים ופינוקים לאותם ילדים יקרים ולהוריהם.

משה אבוטבול: הייתי שם במשחקיה, ב-30 הסוויטות להורים, פגשתי שם את המתנדבים היקרים שפועלים מכל הלב לעשות טוב לאותם חולים – שהקדוש ברוך הוא ישלח להם רפואה שלמה ומזור.

משה אבוטבול: להם הם מתמסרים 24 שעות, שבעה ימים בשבוע, וגם לוקחים אותם לטיולים בחו"ל ועושים להם מסיבות – עושים כמה שיותר שיהיה להם טוב ושייהנו בחיים.

משה אבוטבול: שם גם שמחתי לשמוע ולראות את המכשיר שעליו אני שוקד, למניעת צער מאלה שקשה למצוא אצלם את הוורידים בלקיחת הדם, ובהם גם אני.

משה אבוטבול: אדרוש שמכשיר זה יהיה בכל נקודות לקיחת הדמים במערכת הרפואית.

משה אבוטבול: זה חשוב, ועוד נחוקק בנושא הזה.

משה אבוטבול: אבל כעת אני רוצה לחזק ולהודות לשימי גשייד היקר, המנכ"ל הנמרץ של ארגון רחשי לב ולאבא הרב ראובן היקר, ולכל אלה שיום ולילה דואגים לחולים.

משה אבוטבול: פשוט להעריך, להעריץ, לשכפל.

משה אבוטבול: תודה לכם מכל רחשי הלב.

משה אבוטבול: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת דוידסון, בבקשה.

סימון דוידסון: אדוני יושב-ראש הכנסת, חבריי חברי הכנסת, סטודנטים יקרים שהגיעו ליום הסטודנט, אני מברך אתכם.

סימון דוידסון: אני רוצה לדבר על דבר כואב שאני מטפל בו זמן רב – נושא הטביעות בים ובבריכות השחייה.

סימון דוידסון: צריך להבין שמעל 50 אנשים כל שנה טובעים למוות בים ובבריכות השחייה.

סימון דוידסון: שנה שעברה זה הגיע למעל 70.

סימון דוידסון: 19 ילדים קטנטנים בני פחות מארבע מתו בשנה שעברה מטביעה בבריכות שחייה פרטיות ובמקורות מים.

סימון דוידסון: מקרי הטביעה הם הנושא השני בעולם במקרי מוות לילדים, הנושא השלישי למבוגרים.

סימון דוידסון: 350,000 אנשים טובעים למוות בכל שנה בעולם.

סימון דוידסון: זה מספר מזעזע.

סימון דוידסון: אני מבקש, אנחנו לפני הקיץ, ואני פונה להורים ולאזרחים, קודם כול – פעם אחת, להגיע כולם לחופים מוכרזים.

סימון דוידסון: רוב הטביעות בחופי הים הן בחופים לא מוכרזים.

סימון דוידסון: הדבר השני – להיזהר מבריכות השחייה ומהבריכות הפרטיות.

סימון דוידסון: הורים, שימו לב לילדים שלכם.

סימון דוידסון: אל תיתנו להם להסתובב וללכת לבד ליד מקורות מים.

סימון דוידסון: עלינו כממשלה, ככנסת, לדאוג לזה שכל ילד במדינת ישראל עד גיל שבע ילמד לשחות – בחברה החרדית, בחברה הערבית ובחברה היהודית.

סימון דוידסון: נעשה כל מאמץ לעשות את זה בשנים הקרובות.

סימון דוידסון: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת להב הרצנו, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום הוא יום הסטודנט, ואני רוצה לברך את הבאים בשערינו, את יושב-ראש ההתאחדות אלחנן פלהיימר, את שקד בנפשי סגנית יושב-ראש ההתאחדות, ואת כל היושבי-ראש שנמצאים איתנו כאן במליאה.

יוראי להב-הרצנו: יום הסטודנט הוא הזדמנות נהדרת לברך על הקיים ולהיות גאים בעובדה שיש לנו דור מבטיח של אנשים שדוחפים את ישראל קדימה, לא רק בזירה הציבורית אלא גם בתחום של המנהיגות העסקית, המנהיגות המדעית, ההייטק ויתר התחומים.

יוראי להב-הרצנו: אני רוצה לברך אתכם, להודות לכם על הפעילות המבורכת שלכם וגם להודות ליושבי-ראש שדולת הסטודנטים בכנסת שהנהיגו היום יום סטודנט מרשים במיוחד: חברי חבר הכנסת קינלי טור פז וחברת הכנסת אלינה ברדץ' יאלוב.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה לכם ושיהיה בהצלחה בציון היום במליאת הכנסת.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה, אני מצטרף לברכות לאלה שהרימו את הכנס הזה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ינון אזולאי: חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להעלות את נושא המורים שלנו, המחנכים שלנו, בישראל, שנמצאים, אני חושב, בשפל של ההתייחסות אליהם, של הממשלה אליהם.

ינון אזולאי: מורי ישראל, פעם הם נקראו מחנכים, לצערי היום הם נקראים עובדי הוראה.

ינון אזולאי: כשמור אבי, זיכרונו לברכה, היה מחנך, זה היה לפני עשרות שנים, היה נקרא מחנך.

ינון אזולאי: לאחר זמן אמר לי: היום הם הפכו להיות עובדי הוראה.

ינון אזולאי: אולי פה ניתן להבדיל בין היחס שהיה ליחס הקיים.

ינון אזולאי: פעם הסתכלנו עליהם כמחנכים שבאים לחנך את דור העתיד, היום מסתכלים עליהם כאנשי עבודה שבאים לעבוד.

ינון אזולאי: אם אנחנו נדע להעריך את עבודתם, עבודת הקודש שהם עושים למען דור העתיד, בכל חינוך שהם נמצאים, למען דור העתיד נדע גם להעריך אותם ולהעלות בשכרם בלי שום התניה.

ינון אזולאי: אפשר לשבת איתם על דבר כזה או אחר, אבל קודם כול להבין שהם עושים עבודת קודש וצריך להעלות את שכרם בלי להתנות בשום דבר אחר.

ינון אזולאי: לכן אתמול ראינו אותם, עשרות אלפים שמתכנסים ומפגינים.

ינון אזולאי: ההפגנה שלהם הייתה כאב, כאב, כאב.

ינון אזולאי: אני רוצה לחזק את ידיה של יפה בן דוד, יושבת-ראש הסתדרות המורים, היא עושה עבודה טובה, נלחמת למענם וכמובן שזה למען דור העתיד של ילדי ישראל.

ינון אזולאי: אני מציע, שרת החינוך, שתמשיכי ותילחמי למענם כמו שאמרת שצריך.

ינון אזולאי: ולשר האוצר אני אומר: הכסף לא שלך, תן להם מה שמגיע להם בזכות ולא בחסד.

ינון אזולאי: << הלסי >> ציון יום הסטודנט << הלסי >>

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, ציון ימים מיוחדים, הצעות לסדר-היום בנושא ציון יום הסטודנט, הצעות מס' 2541, 2620, 2624, 2629, 2633 ו-2644.

מיקי לוי: חבר הכנסת משה טור פז, בבקשה.

משה טור פז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, כפי שכבר נאמר, היום יום הסטודנט.

משה טור פז: אנחנו מברכים מכאן, מכנסת ישראל, את 350,000 הסטודנטים שלומדים בלמעלה מ-160 מוסדות אקדמיים ברחבי ישראל.

משה טור פז: מייצגים אותם היום כאן בכנסת אלחנן פלהיימר ושקד בנפשי, היושב-ראש והסגנית של אגודת הסטודנטים הארצית, ועשרות יושבי-ראש אגודות, שהגיעו לכאן איתנו לציין את היום החגיגי הזה.

משה טור פז: יום הסטודנט הוא יום העתיד, הסטודנטים הם העתיד שלנו.

משה טור פז: אם תספרו את זה במנדטים, חבריי, מדובר בלמעלה מעשרה מנדטים.

משה טור פז: אבל כמובן לא מדובר רק בקולות, מדובר במנהיגים, מדובר באנשים שאמורים להוביל את כלכלת ישראל, את החברה בישראל, וכן, גם כאן, להיות חלק מכנסת ישראל.

משה טור פז: אחד ההישגים של השנים האחרונות באקדמיה הביא לכך שישנה עלייה משמעותית, גם בעזרת המכללות אבל גם באוניברסיטאות, של ייצוג לפריפריה באקדמיה, ושל המגזרים השונים, כולל עלייה משמעותית בכמות הנשים הערביות שלומדות באקדמיה, וגם עלייה מתונה יותר אבל חשובה במגזר החרדי, ואנחנו מקווים שכך ימשיך.

משה טור פז: אחד הנושאים המרכזיים שעלה על סדר-היום של הכנסת ביום הסטודנט היה נושא חופש הביטוי שנדון במספר ועדות, בעיקר בוועדת החינוך.

משה טור פז: בשבועות האחרונים נחשפנו לעימותים סביב השאלה מהם גבולות חופש הביטוי.

משה טור פז: מתי החופש של אדם אחד מאיים על שלומו של אדם אחר.

משה טור פז: והנושא הזה, חברים, איננו נושא פוליטי, איננו נושא של ימין ושמאל.

משה טור פז: הוא נוגע, כפי שאמרתי, לחופש הביטוי באקדמיה, שהוא ערך חשוב כל כך לצד הצורך בשמירה על ביטחונו וטובתו של כל פרט ופרט.

משה טור פז: אבל ברשותכם, אני רוצה להתמקד דווקא בזן אחד של סטודנטים, 35,000, כ-10% מהסטודנטים בישראל, הם סטודנטים לחינוך.

משה טור פז: לפי נתוני הממ"מ, מרכז המחקר של הכנסת, הוכפל בשנים האחרונות שיעור הבוגרים, בוגרי ה-B.Ed.

משה טור פז: , התואר בחינוך, שעזבו את ההוראה תוך שנה.

משה טור פז: גם כשבודקים שלוש וחמש שנים, השיעור היחסי כל הזמן גדל.

משה טור פז: ובנוסף הראה הממ"מ צניחה באקדמאים שמוכשרים להוראה בכמעט מחצית.

משה טור פז: כלומר, בסופו של דבר, יש לנו פחות מועמדים להוראה, פחות אנשים שהוכשרו להוראה וממשיכים לעסוק בה לאורך שנים והדבר הזה מתורגם למשבר איכות שגם יגיע למשבר כמות בעובדי הוראה בישראל.

משה טור פז: המשא ומתן עם ארגוני המורים מתנהל בשעות אלו ממש ובחודשים הקרובים יגיע לשיאו.

משה טור פז: אני רוצה להביע כאן דעה.

משה טור פז: יש שיסכימו, יש שיתנגדו, אבל כמי שעסק ועוסק 25 שנה בתחום החינוך, אני חושב שהיא משמעותית ביותר.

משה טור פז: אין גם וגם.

משה טור פז: אין כסף לכולם.

משה טור פז: חלק ממה שעושה ממשלה אחראית, היא בוחרת מי צריך יותר.

משה טור פז: וכאן אביע עמדה ברורה וחד-משמעית, יש למקד את תוספות השכר במורים הצעירים, במורים המתחילים.

משה טור פז: לא ייתכן שמורה מתחיל בישראל מרוויח מעט יותר מ-6,000 שקלים.

משה טור פז: לעומתו, המורה הוותיק בישראל, עם מלוא הגמולים והוותק, מקבל פי שלושה שכר.

משה טור פז: ולכן, את תוספות השכר העיקריות צריך לשים אצל המורים בשנותיהם הראשונות בהוראה, וכן בבעלי תפקידים עיקריים בבתי הספר – מחנכי כיתות, רכזים וכמובן מנהלי בתי הספר שזכאים לשכר הולם ודרגה בפני עצמה.

משה טור פז: שר האוצר מציע הצעות שאני חושב שהן נכונות מאוד למערכת החינוך ושהן הבסיס למשא ומתן עם ארגוני המורים.

משה טור פז: חוזה גבוה שממוקד במורים החדשים; חוזים קצובים בזמן, קרי, לא עוד קביעות אחרי שנתיים לעולמי עד, אלא לשלוש או לחמש או לשבע שנים; ותוספות על מצוינות.

משה טור פז: בואו נשלם למורים המצוינים יותר.

משה טור פז: זה אינטרס של כולם.

משה טור פז: בשנת הלימודים הקרובה ייכנסו למערכת החינוך 12,000 מורים חדשים.

משה טור פז: אתם יודעים מה?

משה טור פז: בואו ניתן להם לבחור – החוזה הקיים בשכר לא מספיק טוב או חוזה קצוב בזמן עם תגמול על מצוינות, ונראה מה הם יבחרו.

משה טור פז: אני אומר לכם, הבחירה תהיה ב-80% בחוזים הגבוהים יותר, תוך ויתור או עמעום של הקביעות.

משה טור פז: אנחנו קוראים לשרת החינוך, לשר האוצר, לכל מי שמנהל את המשא ומתן הזה, הגיע הזמן לבחור בעתיד ישראל, להתמקד במורים החדשים.

משה טור פז: יום סטודנט שמח.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אנחנו היום עסוקים בציון יום הסטודנט.

משה אבוטבול: כמובן שיש לנו הערכה מלאה לכל אותם רבבות סטודנטים השוקדים ולומדים בכול המוסדות להשכלה גבוהה בכל רחבי הארץ ופועלים להביא הישגים לעולם הרפואה, למדע, לחינוך ועוד, שורה של הישגים והצלחות.

משה אבוטבול: אנחנו מאחלים להם תמיד הצלחה.

משה אבוטבול: חבל שהיום הייתה השדולה למען הסטודנט ולא ראינו את הייצוג של אותו מגזר חרדי בתוך המקום שם.

משה אבוטבול: זה קצת צרם, כי אני חושב שיש לנו היום יותר ויותר כאלה שהולכים למיקום שם, והיה חשוב מאוד שגם הם יהיו שם.

משה אבוטבול: אבל אני באמת רוצה לדבר דווקא על הכיוון האחר – הגיע באמת הזמן, בנשימה אחת, לתת יום הערכה והערצה גם לכל אותם לומדי התורה, אותם אלה שמוסרים את נפשם למען לימוד התורה.

משה אבוטבול: קרי, אנחנו מדברים בצורה הברורה ביותר על אותם אברכים, אותם תלמידים בתלמודי תורה, אותם אלה שנמצאים בישיבות הקטנות, בישיבות הגדולות, שגם הם צריכים לקבל הערכה והערצה כאן, בתוך הבניין, בתוך מליאת הכנסת.

משה אבוטבול: כמו שיש יום ציון הסטודנט צריך להיות יום ציון לבן תורה בישיבה, שיושב ושוקד בתורה.

משה אבוטבול: ואותם אלה, בני תורה, הם יושבים שוקדים באוהלה של תורה יום ולילה, והם גם מקיימים את העולם כולו, כפי שחז"ל אומרים גם על הפסוק: "אם לא בריתי יומם ולילה, חקות שמים וארץ לא שמתי".

משה אבוטבול: השמיים והארץ והיקום כולו קיים בזכות אותם אלה שלומדים את התורה, והאדם צריך לדעת להבין את זה.

משה אבוטבול: יש כאלה שחולקים על זה, אבל אנחנו מאמינים בזה בתוך העם היהודי, שזו צריכה להיות הדרך.

משה אבוטבול: אני רק רוצה לומר שמעבר לזה, חז"ל היטיבו להגדיר את זה, שאין העולם קיים אלא בזכות הבל פיהם של תינוקות של בית רבן.

משה אבוטבול: אותם אלה שממיתים את עצמם באוהלה של תורה הם אותה העגלה המלאה שאליה התכוון החזון איש זצ"ל, בפגישה שלו עם ראש הממשלה דאז, דוד בן-גוריון.

משה אבוטבול: אחרי אותו מפגש מרתק זה הבין בן-גוריון שיש בו משהו עוצמתי.

משה אבוטבול: עולם התורה הוא עוצמתי, זו עגלה מלאה של אלפי שנים, שהם מובילים את העולם היהודי.

משה אבוטבול: ואז, באותה החלטה הוא קיבל והבין שלומדי התורה צריכים לשבת וללמוד תורה ולתת את חלקם בלימוד התורה.

משה אבוטבול: כפי שאנחנו מציינים את חלקם הגדול של חיילינו היקרים, שנותנים את חלקם בהגנת העם והארץ, אז יש הגנה שהיא בצורה הצבאית ויש הגנה בצורה הרוחנית, וכל אחד צריך לקבל את זה ככה.

משה אבוטבול: ואת זה הבין החזון איש והסביר את זה גם לדוד בן-גוריון.

משה אבוטבול: אגב, באותה תקופה הייתה אישה בגוש דן שכל הזמן הייתה אומרת – זה סיפור מאוד מעניין: אני רוצה, אם יהיה לי בן, לקרוא לו דוד בן-גוריון, אני רוצה לקרוא לו דוד בן-גוריון, אני אקרא לו דוד בן-גוריון.

משה אבוטבול: אבל זה החזיק מעמד עד שהיא קראה למוחרת בעיתון איך שדוד בן-גוריון מתאר את הפגישה שלו עם החזון איש, שמדובר פה באדם חכם ועוצמתי ושהייתה ממש פגישה מרתקת, ואז היא החליטה שהיא רוצה לקרוא לבן שלה אברהם ישעיהו ולא דוד בן-גוריון, ובאמת כך היא קראה לו.

משה אבוטבול: לימים, אותו אברהם ישעיהו, שהיה בתל אביב וגר שם, חזר בתשובה.

משה אבוטבול: חזר בתשובה, וזה אברהם ישעיהו שהשם שלו נולד מאותה פגישה.

משה אבוטבול: ללמדך, באמת, כמה היה משמעותי אותו מפגש בין החזון איש לבין כולם.

משה אבוטבול: אני רוצה לבוא ולומר שיש לנו, לצערנו, הרבה אנשים שלא מבינים את הנושא הזה.

משה אבוטבול: הם לא מבינים שהתורה הקדושה מכילה את הכול, יש בה את כל הליבה, "הפוך בה והפוך בה דכולה בה".

משה אבוטבול: מה שצריך זה רק יותר לקחת מהמקורות שלנו.

משה אבוטבול: אפשר ללמוד בתוך המקורות, גם במסכת עירובין, את כל הנושא של חישובים ומתמטיקה.

משה אבוטבול: בנושא של בבא בתרא יש את כל הנושא של שותפויות ועסקים משותפים וגדרות ואיך מונעים נזקים לאיכות הסביבה.

משה אבוטבול: כל הדברים נמצאים בתורה שלנו, אז אל תבוא ותטיפו לנו ותלמדו אותנו – זה ליבה, זה לא ליבה.

משה אבוטבול: מי אתם שתחליטו מה זה ליבה, אם התורה בתוכה כוללת את כולה, "הפוך בה והפוך בה דכולה בה".

משה אבוטבול: אנחנו לא צריכים, כדי לקבל הכשר על מה שאמר אותו סיני עתיק, זקן – שאם הוא אמר את זה, אנחנו צריכים לשנן, ואת זה לא.

משה אבוטבול: אני רוצה לסיים בדבר מאוד מעניין, שמדגיש את מה שהיה באותה פגישה שם עם החזון איש, מילים שאומרות הכול: "ואומנם האיש הזוכה לידיעת התורה, הוא הולך בין אנשים ונדמה כבן אדם, אבל הוא מלאך הדר עם בני תמותה וחי חיי אצילות ומרומם על כל תהילה".

משה אבוטבול: הנאום שלי היום דווקא מוקדש למי שיושב על ארגז של דינרים, כפי שחז"ל אומרים את זה ומדמים את זה, עכבר שיושב על ארגז של דינרים, זה שאתמול השמיץ את עולם התורה – שיתבייש לו.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת רז, בבקשה.

מוסי רז: מי השמיץ?

משה אבוטבול: אתה לא יודע?

משה אבוטבול: שר האוצר - - -

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, גברתי השרה, אני רואה פה את חבר הכנסת קינלי, משה טור פז, ואני רוצה לברך אותו על הובלת היום הזה, יום הסטודנט.

מוסי רז: זה יום חשוב מאוד.

מוסי רז: הסטודנטים – ובכלל האוניברסיטאות וגם המחקר שבהן, לא רק הסטודנטים – הם העתיד של ישראל.

מוסי רז: האוניברסיטאות הן אלה שמביאות את מדינת ישראל להישגים הגדולים ביותר שלה בעולם בתחום המחקר, המדע, החברה; כמובן, זה לא אומר שאין גורמים אחרים להישגים.

מוסי רז: הסטודנטים הם דור המחר, הם אלה שיובילו את האוניברסיטאות האלה בעתיד, הם אלה שיובילו את המדינה בעתיד.

מוסי רז: רבים מחברי וחברות הכנסת התחילו את החיים הפוליטיים שלהם באוניברסיטה אבל גם אם הם לא התחילו את החיים הפוליטיים שלהם באוניברסיטה, הם למדו באוניברסיטה.

מוסי רז: לא כולם, אבל רבים מאוד למדו באוניברסיטה, וכמובן הסטודנטים הם המפתח שלנו לעתיד טוב יותר.

מוסי רז: ההשכלה הגבוהה אפשרה לדורות של ישראלים לפרוץ קדימה כלכלית.

מוסי רז: אפשרה לרבים – לא למספיק, אבל אפשרה לרבים לעשות את הדרך מהשכבות היותר-מוחלשות של החברה לשכבות הבינוניות-פלוס ולפעמים אפילו פלוס-פלוס.

מוסי רז: לא מספיק, כי ככל שההשכלה תלך ותתרחב ותגיע יותר לכול סוגי הפריפריה – הגיאוגרפית, החברתית, הכלכלית, התרבותית – היא תוכל בכך לסייע לנערות ולנערים לעשות את הקפיצה הזאת ולקדם את ישראל.

מוסי רז: ישראל איננה מצטיינת בעודף שוויון, כידוע לכם.

מוסי רז: הפערים הכלכליים כאן – אני לא אוהב שאומרים שהם מהגדולים בעולם כי הם לא מהגדולים בעולם וגם לא הכי גדולים ב-OECD, אבל הם גדולים מדי, והיינו רוצים לראות פערים קטנים יותר.

מוסי רז: היינו רוצים לראות פערים מצטמצמים.

מוסי רז: והדרך לעשות את זה, הדרך הטובה, דרך המלך, היא הכנסת יותר ויותר סטודנטים, גם מהפריפריה, גם מהשכבות היותר-מוחלשות, כדי שיקדמו את החברה, יקדמו את עצמם ויצמצמו את הפערים האלה.

מוסי רז: ולכן ההשכלה הגבוהה והאוניברסיטאות חייבות להיות מונגשות כלכלית לכולם.

מוסי רז: אני חושב, כשאני מסתכל לטווח רחוק, הרי ברור שאי-אפשר לעשות את זה מחר בבוקר, האוניברסיטאות צריכות להיות חינם או כמעט חינם גם במחיר – אני לא מתבייש להגיד – של העלאת המס.

מוסי רז: לא מתבייש להגיד את זה.

מוסי רז: גם במחיר כזה, אני חושב שהחינוך צריך להתקרב לדרגת חינם כדי שהוא יהיה אפשרי לכולם.

מוסי רז: ואז גם לא נצטרך לריב עם מלגה לזה או מלגה להוא.

מוסי רז: מלגה לכולם, לכל האזרחיות והאזרחים בישראל.

מוסי רז: זה מה שצריך להיות.

מוסי רז: לאחרונה עלה, אדוני היושב-ראש, גם באחת מוועדות הכנסת, אולי אפילו ביותר מאחת מהן, עניין חופש הביטוי באקדמיה.

מוסי רז: ואני רוצה להגיד, כשאני הייתי סטודנט היה חשוב לי מאוד חופש הביטוי באקדמיה, ואני קורא לסטודנטים לעמוד על חופש הביטוי באקדמיה.

מוסי רז: זכות ההפגנה היא זכות קדושה במדינת ישראל ובכל דמוקרטיה, וצריכה להיות גם באקדמיה, בכל אוניברסיטה, בתוך האוניברסיטה.

מוסי רז: בלי הפרת חוק, בלי הסתה.

מוסי רז: זכות.

משה אבוטבול: כולל דגלים כולל הכול, אה?

מוסי רז: גם הזכות להניף דגל היא זכות שקיימת במדינת ישראל - -

משה אבוטבול: על זה אנחנו משלמים.

מוסי רז: - - וצריכה להיות קיימת גם באוניברסיטה, וטוב שהיא קיימת באוניברסיטה.

מוסי רז: אני מגבה את ראשי האוניברסיטאות שהחליטו לעשות את הדבר הזה ומסתייג מדבריו של חבר כנסת שאמר שהצביעות של ראשי האוניברסיטאות, כך אמר, תוביל לסופה של מדינת ישראל.

מוסי רז: הנפת דגל באוניברסיטה תוביל לסופה של מדינת ישראל.

מוסי רז: אוי ואבוי.

משה אבוטבול: וגם את דבריו של ראש עיריית באר שבע?

מוסי רז: אוי ואבוי, באמת.

מוסי רז: אז גם להניף דגל מותר וגם להניף שלט מותר.

מוסי רז: לא הסתה, בשום פנים ואופן, לא מהכיוון הזה ולא מהכיוון הזה.

מוסי רז: אבל 99% מהסטודנטים הם לא מעוניינים בהסתה, הם מעוניינים בעמידה על הזכויות שלהם כמיעוטים, הם מעוניינים בהבעת העמדות שלהם גם אם הן נוגדות לדעתי.

מוסי רז: גם ימין, גם להם כמובן מותר להפגין, לכולם.

מוסי רז: על חופש ההפגנה צריך לעמוד.

מוסי רז: על חופש הביטוי צריך לעמוד.

מוסי רז: אני מסתייג ואפילו רואה בעין רעה מאוד את ההתקפות שהיו כאן, בכנסת הזו, על ראשי אוניברסיטאות שאומרים להם: אצלך קראו קריאות כאלה וכאלה, ונשיא האוניברסיטה עומד ואומר: אבל לא היו קריאות כאלה אצלנו.

מוסי רז: לא, ממשיכים לתקוף אותו.

מוסי רז: ואצל השני באוניברסיטה אחרת אומרים לו: אצלך קראו קריאות כאלה וכאלה, והוא, סגן הרקטור, אומר: לא היו קריאות אצלנו.

מוסי רז: אבל מתעקשים שהיו, ועוד אומרים שהם מובילים לסופה של המדינה.

מוסי רז: הכנסת צריכה לגבות את האוניברסיטאות, לעמוד מאחוריהן, לגבות את הסטודנטים ולגבות את חופש הביטוי.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה, בבקשה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת וחברות הכנסת, אני מברך את חברי מוסי רז על דבריו.

איימן עודה: מוסי הוא הבן אדם הנכון בקואליציה הלא-נכונה, ומקווה שבקרוב כולנו נהיה באותו מקום נגד הרוע, גם שיוצא מהממשלה הנוכחית.

משה אבוטבול: אמן, אמן, שיצא בשלום.

איימן עודה: מה מפריע לך דגל פלסטין?

משה אבוטבול: אני רוצה שהוא יצא.

איימן עודה: לא, תגיד לי אתה.

משה אבוטבול: הדגל הזה?

איימן עודה: כן.

משה אבוטבול: מה מפריע לך הדגל שאנחנו מניפים בשכם?

איימן עודה: אחד-אחד.

משה אבוטבול: ובשער שכם?

איימן עודה: משה, אחד-אחד.

איימן עודה: מה מפריע לך דגל של עם?

משה אבוטבול: דגל של עם בתוך עם?

משה אבוטבול: אתה נמצא בתוך עם, אתה לא בתוך - - - מי משלם לך משכורת, פלסטין?

איימן עודה: אני רוצה להגיד לחברי הכנסת כולם.

איימן עודה: אני עובד די קשה, מה שמקבל – מגיע לי, נקודה.

משה אבוטבול: ממדינת ישראל אתה מקבל.

משה אבוטבול: אתה מקבל מהמדינה ותזדהה עם הדגל שלה.

איימן עודה: תעזוב.

איימן עודה: תן לי להגיד לך.

איימן עודה: תן לי להגיד לך, ותפנימו את זה עמוק, עמוק, עמוק.

איימן עודה: אני בן של עם, תפנימו את זה.

איימן עודה: תבינו את זה, זה לא נגד אף אחד.

איימן עודה: אני בן של עם, זה לא נגד אף אחד מכם.

איימן עודה: אני בן של העם הערבי הפלסטיני.

איימן עודה: זה אבא שלי, זה סבא שלי, זה המרחב שלי, זה לפני 100 שנה, 200 שנה, 300 שנה.

איימן עודה: היו פה בריטים, היו פה עות'מאנים.

איימן עודה: אני חלק מעם.

איימן עודה: נשארתי, הייתי ונשארתי.

איימן עודה: אני לא טורקי כשהיו העות'מאנים, אני לא בריטי כשהיו הבריטים, אני בן של עם, נקרא העם הערבי הפלסטיני.

איימן עודה: יחד עם זאת אני אזרח במדינת ישראל.

איימן עודה: ובהיותי בן של עם יש לי תרבות, יש לי מסורת, יש לי מורשת, יש לי דגל, יש לי צבעים לאומיים.

איימן עודה: הדגל הזה, הצבע האדום, השחור, הלבן, הירוק, הוא הדגל הלאומי של העם הערבי הפלסטיני.

משה אבוטבול: אז תעשו גם מטבעות משלכם, כסף משלכם, ותגמרו את העניין.

איימן עודה: אני רוצה להגיד לך מה זה שוויון.

איימן עודה: זה שבסמלי המדינה תראה אתה, היהודי, את הפנים שלך, ואני אראה את הפנים שלי.

איימן עודה: מה אתה רוצה, רק בשבילך, אתה?

איימן עודה: למה?

איימן עודה: למה, בגלל עליונות?

משה אבוטבול: כי אתה במדינת ישראל.

איימן עודה: בגלל עליונות?

איימן עודה: בגלל מה?

משה אבוטבול: ירדן זה משהו אחר, לבנון משהו אחר, סוריה משהו אחר.

משה אבוטבול: יש לכם כל כך הרבה מדינות שיש להן דגלים משלהן, סמלים, כסף משלהן, הכול.

משה אבוטבול: פה אתה נמצא במדינה יהודית, תתאים את עצמך למי שמשלם לך משכורת.

איימן עודה: טוב, אני רוצה להגיד לך משהו.

איימן עודה: תפנים שיש פה מציאות מורכבת שאין בה רק עם אחד.

איימן עודה: אין בה רק עם אחד.

איימן עודה: אני צריך להפנים שהיהודים שהגיעו לפה, התגבשו כעם, מגיעה להם זכות להגדרה עצמית.

איימן עודה: אני צריך להפנים את העובדה הזו.

איימן עודה: אני צריך להפנים שאני חי לא רק עם ערבים, גם עם יהודים, שהם לאום, יש להם מאפיינים לאומיים.

איימן עודה: אני צריך להפנים ולקבל.

איימן עודה: אתה צריך להפנים ולקבל את העובדה הזו, אין פה רק יהודים.

איימן עודה: אתה צריך לקבל את העובדה הזו, אתה צריך לקבל אותי כמו שאני, לא כמו שאתה רוצה לבנות אותי.

איימן עודה: אני חלק מהעם הערבי הפלסטיני.

משה אבוטבול: אבל איימן, אתה מקבל את כל הזכויות, אתה מקבל כסף עבור חינוך, אתם בתוך בתי החולים ברפואה, אתם באוניברסיטאות, בכל מקום אתה מקבל את זה.

משה אבוטבול: מה אתה צריך להרים דגל?

משה אבוטבול: מה הדגל הזה נותן לך חוץ מזה שאותם אלה שרוצחים אותנו גם מניפים את הדגל הזה?

איימן עודה: אני רוצה לברך את הסטודנטים הערבים - -

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אבוטבול.

איימן עודה: - - שביום הנכבה של העם הערבי הפלסטיני הניפו את דגל פלסטין.

איימן עודה: כל הכבוד להם.

איימן עודה: אני מצדיע להם.

משה אבוטבול: גם הרוצחים שרצחו לנו את האנשים, גם להם כל הכבוד?

משה אבוטבול: הם הרי את הדגל הזה - - -

איימן עודה: אם יש לך תפיסה חד-ממדית שאתה רואה שבן אדם שמניף דגל זה אותו בן אדם שרוצח בן אדם, אז אתה בן אדם שיש לו מחשבה צרה מאוד.

איימן עודה: אני באותה נשימה קורא לציבור שלנו, אסור בתכלית האיסור לפגוע בבן אדם, נקודה.

איימן עודה: ממקום יותר מפוליטי, ממקום מוסרי בעיקר, אסור בתכלית האיסור לפגוע בבן אדם.

איימן עודה: ואני הראשון שיצא נגד.

איימן עודה: אבל זה לא אומר כהוא זה שאנחנו צריכים להיות נחותים מבחינה לאומית.

איימן עודה: זו המולדת שלנו, אין לנו מולדת אחרת מלבדה.

איימן עודה: אנחנו לא באנו למדינה הזו, המדינה הזו באה אלינו ועלינו.

איימן עודה: קיבלנו את הפשרה ההיסטורית שמדברת על מדינה לצד מדינה, זה חלק מהפתרון של פשרה היסטורית שאני מקבל אותו ותומך בו ואעשה את הכול בשביל שיהיה שלום מושתת על שתי מדינות ונכבד אחד את השני.

איימן עודה: זה לא צריך להיות כהוא זה על חשבון הזהות הלאומית שלי, ולא אקבל ולא יהיה.

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

איימן עודה: מחר יש לי הצעת חוק בנושא הזכות של האנשים שהם מתחת לקו העוני שילמדו באוניברסיטאות בחינם.

איימן עודה: בינתיים יש לנו 60 ח"כים תומכים, נעשה את הכול בשביל שיהיה לנו רוב מחר ונעשה את הצדק הזה לטובת הסטודנטים, לרבות העניים.

איימן עודה: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת וסרמן – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי, סגן שרת החינוך, ישיב.

מיקי לוי: חבר הכנסת קושניר פה?

מיקי לוי: לא, גם כן לא.

מיקי לוי: תודה.

מאיר יצחק הלוי: נכבדי היושב-ראש, גברתי שרת האנרגיה קארין אלהרר, חברי הכנסת שיזמו את השדולה, משה, אלינה, חבריי כולם, מדי שנה מציינים בכנסת ישראל את יום חשוב זה, יום הסטודנט.

מאיר יצחק הלוי: יום זה מזכיר לנו את הצורך החיוני בהשכלה גבוהה לשם חוסנה, כלכלתה וביטחונה של המדינה.

מאיר יצחק הלוי: מדינה דמוקרטית, נאורה, שמתקדמת ומתפתחת בכל תחומי החיים, שאנשיה רוכשים השכלה במקומות הטובים ביותר, חברה שמעצימה את ההון האנושי ומביאה את המשק לשגשוג בארץ ומחוצה לה.

מאיר יצחק הלוי: ופה אני רוצה לספר לחבריי חברי הכנסת מה שסיפרתי גם בשדולה, שמלמד יותר מכול על החשיבות שאני מייחס לנושא הזה.

מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב-ראש, בדצמבר 2003, הייתי בתפקידי שבועיים, הגיעה קהילת טורונטו, שהייתה קהילה שותפה במסגרת שותפות 2000.

מאיר יצחק הלוי: הם דיברו איתי על מהן הציפיות והרצונות.

מאיר יצחק הלוי: ואמרתי להם, חבר הכנסת אבוטבול, אתה כראש עירייה יודע ומכיר את הנושא.

מאיר יצחק הלוי: אני מניח שגם לך הייתה שותפות.

משה אבוטבול: שותפות 2000.

מאיר יצחק הלוי: כן, כן.

מאיר יצחק הלוי: לי הייתה עם טורונטו.

מאיר יצחק הלוי: אמרתי להם: תקשיבו, אני רוצה לבקש מכם.

מאיר יצחק הלוי: תשקיעו הרבה במעט, ולא מעט בהרבה.

מאיר יצחק הלוי: שאלו: אם כך, מה אתה רוצה?

מאיר יצחק הלוי: אמרתי: אני רוצה שתשקיעו באקדמיה.

מאיר יצחק הלוי: חשוב שתשקיעו באקדמיה כי אני רואה בזה את הקטר המשמעותי, שבעצם מעצים ומוביל את העיר למקומות שהם מקומות טובים.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, חבר כנסת אבוטבול, מאז ועד היום כל סטודנט, כל סטודנט, שנכנס ללימודים בקמפוס בן גוריון באילת, מכללת לוינסקי, מכללת ירושלים או מכללות שקיימות בעיר – קיבל מלגת לימודים מלאה לאורך כל שנות לימודיו.

מאיר יצחק הלוי: אני אספר לך, משה ידידי, שבדקתי עכשיו כמה כסף רק בחמש השנים האחרונות ניתן מכל מיני גורמים.

מאיר יצחק הלוי: הגענו למצב של קרוב ל-10 מיליון – באילת.

מאיר יצחק הלוי: אני לא מדבר עכשיו, זה לא תל אביב.

מאיר יצחק הלוי: באילת הקטנה, כ-10 - - -

משה אבוטבול: אצלך הכול מעניין.

משה אבוטבול: אפילו בגני הילדים התמונה שלך נמצאת יחד עם נשיא המדינה.

משה אבוטבול: זה עוד ממשיך ועוד ממשיך?

מאיר יצחק הלוי: אני לא יודע על מה אתה מדבר.

מאיר יצחק הלוי: אבל כ-10 מיליון - - -

משה אבוטבול: בגני ילדים, התמונה של ראש העיר.

מאיר יצחק הלוי: יכול להיות.

מאיר יצחק הלוי: כ-10 מיליון שקל בשש שנים.

מאיר יצחק הלוי: כמיליון וחצי שקל לשנה מלגות לסטודנטים, בעיר שהיא קטנה.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, כמות הסטודנטים באילת לא גדולה, לצערי, בשלב זה.

מאיר יצחק הלוי: אבל אני יכול להניח שהיא תלך ותגדל.

מאיר יצחק הלוי: והסיפור השני: כאשר הוצאנו את תוכנית עיר ללא אלימות לאוויר העולם, זה היה בפברואר 2004, אתה מכיר את זה היטב, אדוני יושב-ראש הכנסת, הגורמים שהסתייעתי בהם יותר מכול להצלחת התוכנית היו סטודנטים.

מאיר יצחק הלוי: פרויקט של קומנדו חברים, פרויקט של מגרשים מוארים, פרויקט של פר"ח בהקשר של עיר ללא אלימות.

מאיר יצחק הלוי: בעצם מדובר פה באוכלוסייה שהתרומה שלה לקהילה היא תרומה אדירה, ואין ספק שהיא מוסיפה באופן דרמטי ומשמעותי גם למערכת החינוך הצעירה יותר.

מאיר יצחק הלוי: אתם, הסטודנטים, הכוח המוביל ומנוע הצמיחה של החברה הישראלית, ואתם דור העתיד שינהיג ויצעיד את המדינה שלנו למקומות הגבוהים, האיכותיים ביותר.

מאיר יצחק הלוי: אני סבור שאתם צריכים ותמיד תהיו שותפים לקבלת ההחלטות בשולחנות השונים, ובפרט במועצה להשכלה גבוהה, כך שהחלטות המועצה יתאימו לצרכים ולרצונות שלכם.

מאיר יצחק הלוי: אני רוצה עכשיו מכובעי כסגן שרת החינוך לשים ברמה כותרתית כמה נושאים שנמצאים על סדר-יומנו, וכדאי שתקשיבו: הנושא הראשון זה הקמת האוניברסיטה בגליל.

מאיר יצחק הלוי: יוזמה שמקדמת אותה שרת החינוך.

מאיר יצחק הלוי: דרך אגב, מתחברת ליוזמה שהופכת את האקדמיה בהרצליה לאוניברסיטת רייכמן.

מאיר יצחק הלוי: וזה מתחבר למה שעשה סגן ראש הממשלה גדעון סער, כאשר הפכו את אריאל לאוניברסיטה מן המניין.

מאיר יצחק הלוי: מה שמלמד, בלי להיכנס לפוליטיקה גבוהה, שלסיעת תקווה חדשה יש אמירה מאוד מאוד משמעותית בכל הקשור לאקדמיה.

מאיר יצחק הלוי: הנושא השני זה צמצום האי-שוויון והפערים במערכות ההשכלה הגבוהה.

מאיר יצחק הלוי: זה נושא מרכזי שצריך לדון בו, נושא של קידום נשים, שנמצא על סדר-היום באקדמיה, אדוני היושב-ראש.

מאיר יצחק הלוי: חיבור בין האקדמיה לעולם התעסוקה.

מאיר יצחק הלוי: פה אני רוצה להגיד, משה, נדמה לי שציינת זאת.

מאיר יצחק הלוי: חייבים במערך התכנון לעשות מיפוי צרכים תעסוקתיים והתאמת לימודים כדי שיהיו מוקדי השמה, כי אחרת אנחנו נייצר נתק בין הצרכים של כלכלת המדינה לבין מה שאנחנו לומדים באקדמיה.

מאיר יצחק הלוי: חייב להיות מתאם מדויק בעניין הזה.

מאיר יצחק הלוי: אני יכול לספר לכם שאנחנו מובילים היום רפורמה של החינוך המעצים.

מאיר יצחק הלוי: ברי לכולי עלמא שנצטרך מדריכים איכותיים, אקדמאים, בתואר ראשון ותואר שני, כדי שיובילו את אותו נושא חשוב, שהוא החינוך המעצים, מה שקראנו עד לא מכבר החינוך החוץ-בית-ספרי.

מאיר יצחק הלוי: צריך להרחיב – ופה אני אומר לך, ידידי מר אבוטבול – את מגוון הלומדים בקהילות שונות בחברה הישראלית: חרדים וערבים וילדי פריפריה, וכולם ביחד כדי באמת להעשיר.

מאיר יצחק הלוי: ואני לא רוצה להיכנס עכשיו לנושאים שהעלית פה כי זה דיון שעומד בפני עצמו.

מאיר יצחק הלוי: חיזוק מערך המכללות.

מאיר יצחק הלוי: הקשר, משה, זה נושא שמאוד חשוב להדגיש, בין בתי הספר לבין המוסדות האקדמיים, מה שאני מגדיר הקמת פרוזדור אקדמי שיודע לתת מענים איכותיים.

מאיר יצחק הלוי: בדרך כלל זה נופל על נושאים של כסף, ואני חושב שככל שנדע להעשיר את הפרוזדור הזה, לעודד ילדים בכיתות י', י"א, י"ב, כבר לטעום טעמה של האקדמיה, זה מחזק את כל הצדדים.

מאיר יצחק הלוי: וגם זה נמצא על סדר-היום.

מאיר יצחק הלוי: עלה פה נושא של מבחני כניסה, פסיכומטרי.

מאיר יצחק הלוי: אני לחלוטין חושב שצריך לחשוב על שילוב נוסף, יצירתי, למוסדות חינוך.

מאיר יצחק הלוי: עולים פה רעיונות מרעיונות שונים.

מאיר יצחק הלוי: אני הבטחתי השבוע שהנושא הזה יהיה על סדר-היום, ואנחנו גם בתחום הזה נטפל.

מאיר יצחק הלוי: כל זאת ועוד יבוא לידי ביטוי בתוכנית הרב-שנתית שנכתבת בימים אלה, כשלסטודנטים חלק משמעותי בכתיבתה.

מאיר יצחק הלוי: אני מברך על היום החשוב הזה, אני מברך את היוזמים שלו, ובטוח שביחד נצעיד את ההשכלה הגבוהה למחוזות טובים שיקדמו ויביאו גם גאווה גדולה למדינת ישראל, אבל גם יחזקו את החוסן החברתי במדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה לכם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: << הלסי >> ציון אירועי הפרהוד – הפרעות שנערכו בקהילה היהודית בבגדאד << הלסי >>

מיקי לוי: נעבור להצעה לסדר-היום בנושא: ציון אירועי הפרהוד – הפרעות שנערכו בקהילה היהודית בבגדאד, מס' 2617, 2632, 2638 ו-2643.

מיקי לוי: אופיר, תרשה לי.

מיקי לוי: אני פותח, תרשה לי.

מיקי לוי: אני אזמין אותך.

מיקי לוי: אני נותן כבוד ליום הזה.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, לפני כ-81 שנים, בחג השבועות של שנת תש"א, 1941, התרחשו אירועי הפרהוד, פוגרום ביהודי בגדאד.

מיקי לוי: בתיהם סומנו על ידי אנשי התנועה הפרו-נאצית בעיראק והמונים חדורי שנאה שטפו את הסמטאות, פרצו לבתי היהודים, שלפו אותם מאוטובוסים ומחנויות, וטבחו בהם ובכל יהודי שנקרה בדרכם.

מיקי לוי: הם הרגו גברים, נשים, ילדים ותינוקות.

מיקי לוי: ביצעו מעשי אונס מזוויעים וריטשו גופות.

מיקי לוי: המספר המדויק של היהודים שנרצחו בפוגרום הברברי הזה אינו ידוע באופן ודאי.

מיקי לוי: המספר נע בין מאות לכאלף יהודים שנרצחו ונקברו בקבר אחים.

מיקי לוי: במקביל, ספרי תורה חוללו, בתי כנסת נשרפו, ורכוש יהודי רב נבזז ונשרף.

מיקי לוי: לפוגרום הברוטלי הזה קדמו שנים של הסתה אנטישמית, רציחות, התנכלויות, הפקעות רכוש והגבלות חוקיות.

מיקי לוי: כמו כן, אנשי צבא ומשטרה לקחו חלק בטבח המזוויע הזה, כפי שקבע דוח ועדת החקירה הממלכתית, שפורסם לאחר כחודש.

מיקי לוי: גם אם קיימת כיום מחלוקת באשר להשפעה הישירה של התנועה הנאצית בעיראק להתרחשות של הפוגרום, אין ספק שעיראק של אותן השנים הייתה מרכז לפעילות נאצית ענפה, שנראתה והורגשה ברחובות, כפי שהעיד הסופר סמי מיכאל: ראיתי את הסמטאות המרוטשות ואת הסיסמאות המשורטטות על הקירות בדרך לבית הספר, שהיטלר מחסל את החיידקים.

מיקי לוי: דניאל ששון, משורדי הפרהוד, העיד בכתבה שנעשתה לפני כשנה: גרמניה נכנסה לעיראק דרך החלון.

מיקי לוי: בדרך אלגנטית וערמומית.

מיקי לוי: הוא זכר איך המורה בכיתה אמר להם שמעתה אין מצדיעים למלך ראזי אלא לתמונתו של היטלר, ולימד אותם להצדיע במועל יד.

מיקי לוי: דוח ועדת החקירה הממלכתית שהוגש לאחר כחודש קבע כי ברציחות ההמוניות השתתפו אנשי צבא ומשטרה.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, אירועי הפרהוד יצרו משבר קשה בחייה של הקהילה היהודית המפוארת בעיראק.

מיקי לוי: היה זה הרגע המכונן שבו הבינו כי לא יוכלו לחיות שם בביטחון.

מיקי לוי: האירועים המזוויעים הללו תרמו להתרחבותה של פעילות ציונית במחתרת בעיראק, ולבסוף תרמו תרומה מכרעת לעלייתם של יהודי עיראק בשנות הארבעים בדרכים לא דרכים ובשנות החמישים במבצע עזרא ונחמיה.

מיקי לוי: יהי זכרם של אחינו ואחיותינו קורבנות הטבח ברוך ונצור בליבנו לעד.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר כץ, יוזם החוק, הצטרפתי אליך גם לפני כשנתיים, אם אינני טועה.

מיקי לוי: יישר כוח על הכוונה הזאת ועל היוזמה הזאת, תודה רבה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת כץ.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, אני אפתח בציון היום הקודם, ציון יום הסטודנט, כי בימים אלה אני עובד על קול קורא יחד עם משרד הנגב והגליל בתקציב שהשגתי במהלך הלילות הלבנים של התקציב, תקציב של שלושה מיליון שקלים לסטודנטים בפריפריה ומעוטי יכולת, שלושה מיליון שקלים, 5,000 שקלים כל מלגה לסייע להם, למי שלא יכול, על מנת שישלים תארים אקדמיים, גם בפריפריה וגם מי שלא יכול.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, ביום הזה אני אזכיר גם את היועצת המשפטית שגית שגם היא יוצאת העדה, והיא גם עומדת בסטנדרטים של יוצאי העדה העיראקית, חרוצה, חריפה.

קארין אלהרר: - - -

אופיר כץ: אני אומר את האמת, אני מתגאה בעדה.

אופיר כץ: מה זאת אומרת?

אופיר כץ: זאת עדה שמסיבה גאווה.

אופיר כץ: קודם כול אני רוצה להודות לך, אדוני היושב-ראש, שנענית לבקשתי לקיים את הישיבה החשובה הזו.

אופיר כץ: זו היא השנה השלישית שאני עומד כאן מעל דוכן הכנסת וזוכה להנציח את זיכרון הפרהוד.

אופיר כץ: אני דור שלישי לניצולת פרהוד.

אופיר כץ: אני מניח שזה לא משפט שאתם שומעים הרבה, אבל אני אומר שוב בקול רם וברור, אני דור שלישי לניצולת פרהוד.

אופיר כץ: אימא שלי דור שני לניצולת פרהוד, ילדיי דור רביעי לניצולת פרהוד, וכמוני יש ילדים ונכדים ונינים לניצולי הפרהוד ברחבי הארץ.

אופיר כץ: כנראה שעד שלא ראיתם את ציון היום הזה בסדר-היום לא ידעתם מה זה הפרהוד.

אופיר כץ: רוב אזרחי מדינת ישראל לא יודעים מה זה הפרהוד.

אופיר כץ: לא שמעו על זה, לא למדו את זה בבית הספר, לא קראו על זה.

אופיר כץ: רק אנחנו, הדור השני, השלישי ואולי גם הרביעי יודעים מה זה הפרהוד.

אופיר כץ: ולמה אני עומד פה שנה אחרי שנה ומספר לכם את זה?

אופיר כץ: כי אם אני לא אנציח, כי אם אנחנו לא ננציח, הדור החמישי כבר לא ידע על זה, כבר לא יהיה מי שיספר להם, מי שיזכור.

אופיר כץ: סבתא שלי, צ'חלה, נולדה בשנת 1936 לסלאח וגורג'יה מועלם בבגדאד שבעיראק.

אופיר כץ: הם חיו שם ברחובות הצבעוניים של בגדאד, למדו בבתי הספר, בגנים, טיילו בעיר בחופשיות, שיחקו עם שכניהם המוסלמים.

אופיר כץ: ילדות יפה, כך היא מספרת לי.

אופיר כץ: כשהגיעה לגיל חמש התנועה הנאצית החלה לשלוח את ידה אל עבר בגדאד.

אופיר כץ: אישי ממשל שונים מהתנועה הנאצית ופוליטיקאים השתלבו ופעלו על מנת לבסס קשרים עם האליטה והממשל בבגדאד.

אופיר כץ: שגרירויות בבגדאד תמכו ומימנו פעילות פשיסטית ואנטישמית, ובנוסף יצרו תעמולה אנטישמית מסיבית על תושבי בגדאד.

אופיר כץ: השגרירות הגרמנית רכשה עיתון גדול בעיר והחלה לפרסם בו מדי יום קטעים מספרו של אדולף היטלר "מיין קאמף" בתרגום לערבית.

אופיר כץ: ההנהגה החלה לנקוט צעדים נגד היהודים.

אופיר כץ: תחילה פוטרו עשרות פקידי ממשל יהודים ממשרדי הממשלה.

אופיר כץ: לאחר מכן החלו להגביל את מספר התלמידים היהודים בבתי הספר, פוטרו מאות מעבודתם, וגם החלה אלימות.

אופיר כץ: בראש השנה נרצחו שלושה יהודים, ביום כיפור נשלחה פצצה לבית הכנסת, ובקיץ הושלך רימון יד למועדון היהודי "לורה ח'דורי" וצעיר יהודי נהרג.

אופיר כץ: ב-1 ביוני 1941, חג השבועות, פרצו הפרעות.

אופיר כץ: רחובות בגדאד הפכו לזירת טבח ממש, צעקות "אטבח אל-יהוד" שטפו את השכונות.

אופיר כץ: התושבים המוסלמים הצטרפו לחיילים והשוטרים והחלו לטבוח ביהודים, הכו בהם, דקרו ושחטו אותם בחרבות, בזמן שנהגי אוטובוסים דורסים את הגופות.

אופיר כץ: הנשים נאנסו, הרכוש נבזז, בתי הכנסת והחנויות הוצתו וספרי תורה הושחתו.

אופיר כץ: 179 נרצחו, 2,118 נפצעו, 242 ילדים נותרו יתומים ומעל 50,000 בני אדם רכושם נבזז.

אופיר כץ: סבתא שלי ומשפחתה ניצלו בזכות משפחות מוסלמיות שגרו איתן בשכנות והחביאו אותם מהפרעות.

אופיר כץ: אנחנו מציינים 81 שנים לפרהוד.

איימן עודה: מה שאמרת חשוב, האמת גם הצבא העיראקי - - - נגד הפורעים.

אופיר כץ: אולי אחר כך, אחרי שהם עשו את עבודתם.

אופיר כץ: אנחנו מציינים 81 שנים לפרהוד, 81 שנים שהסיפור הזה נמצא בתוך המשפחות, בתוך הקהילה העיראקית, 81 שנים של מלחמה על הדבר הבסיסי ביותר, זיכרון של מה שהדורות שלפנינו עברו בשביל שאנחנו נחיה כאן במדינת היהודים.

אופיר כץ: כ-19,000 ניצולי פרהוד חיים היום בארץ.

אופיר כץ: כל שנה אני מקבל המון תגובות נרגשות מהניצולים עצמם, לפעמים גם ממשפחותיהם.

אופיר כץ: מילות תודה וברכה על כך שיש מישהו שמזכיר את הסיפור שלהם.

אופיר כץ: הם לא מאמינים שמעל הדוכן בכנסת ישראל במדינת היהודים הם ישמעו מישהו מדבר על הכאב שהם עברו, על הקושי, על ההתמודדות.

אופיר כץ: אני התחייבתי לשמר את הזיכרון.

אופיר כץ: כאן המקום גם לציין את העיתונאית יערה זרד, שעושה עבודת קודש בהנצחת אירועי הפרהוד, לא רק ביום השנה לזכר הפרהוד, היא עושה את זה כל השנה על מנת להנציח ועל מנת שנזכור.

אופיר כץ: תודה לך, יערה, בשמי ובשם כל יוצאי עיראק.

אופיר כץ: לכן הגשתי הצעת חוק, אדוני היושב-ראש, שקובעת יום ציון לאירועי הפרהוד – קיום ישיבה בכנסת פעם בשנה, לימוד הנושא במוסדות החינוך ביום הציון ואפשרות של קיום עצרת מרכזית.

אופיר כץ: העליתי אותה לוועדת שרים לחקיקה, בלי בכלל לחשוב, לא היה לי ספק שיאשרו אותה.

אופיר כץ: הצעה כל כך מתבקשת ובסיסית, בלי תוספת של שקל אחד, רק להנציח.

אופיר כץ: שלחו אותי לדבר עם משרדי הממשלה.

אופיר כץ: אמרו לי: תחכה שבוע, תחכה שבועיים, עוד שבוע, עוד שלושה שבועות, ואני, בלב שלם ונפש חפצה הלכתי ודיברתי עם משרד החינוך, עם משרד התרבות, עם מזכירות הממשלה, עם כולם.

אופיר כץ: אני זה שעשיתי את הקישור ביניהם, וחיכיתי וניסיתי, ושוב, הכול כדי להעביר את הצעת החוק החשובה הזו.

אופיר כץ: ואז אמרו לי: תשמע, אנחנו לא מעבירים עכשיו ימי זיכרון בנפרד, כי יש מספר, נעשה ועדה מרוכזת וביחד נעביר גם את זו, גם את שלך.

אופיר כץ: הסכמתי ושיתפתי פעולה.

אופיר כץ: ואז גיליתי, אדוני היושב-ראש – שיקרו לי בפנים.

אופיר כץ: הממשלה לא מתכוונת לאשר את הצעת החוק.

אופיר כץ: לא עכשיו, לא עוד שבוע ולא לעולם.

אופיר כץ: מבחינתם ימי זיכרון זה להיסטוריה אחת, ובטח שהיא לא ההיסטוריה הזו.

אופיר כץ: מחר עולה פה למליאה הצעת חוק שקובעת יום זיכרון לברל כצנלסון.

אופיר כץ: זה פרצופה של הממשלה הזו: כצנלסון כן, אבל הפרהוד לא.

אופיר כץ: שאליטת ממשלת השינוי תעשה משהו לטובת העיראקים?

אופיר כץ: לטובת עובדיה, פרג', עיני, מועלם?

אופיר כץ: היא לא תעשה.

אופיר כץ: אבל זה לא חדש.

אופיר כץ: כל מהות הממשלה הזו היא רמיסה של המזרחים, של החלשים, של הפריפריה, וזו הדוגמה הטובה ביותר לכך.

אופיר כץ: רק עכשיו, רגע אחרי שפיזרתם כספים ממסוקים לזועבי, אתם מנהלים מלחמת חורמה מול ביטון מירוחם, שבסך הכול מנסה לסייע לתושבי הפריפריה.

אופיר כץ: אימצתם מדיניות, גיליתם מקור תקציבי שאפשר לדפוק אותו – מיסים שמיועדים לחלשים ולפריפריה: גודש, חד-פעמי, שתייה ממותקת.

אופיר כץ: ייקרתם את התחבורה הציבורית לאוכלוסיות מסוימות – חרדים ופריפריה.

אופיר כץ: ביטלתם פרויקטים תחבורתיים מצילי חיים שמיועדים לתושבי הפריפריה.

אופיר כץ: התושבים האלה הם לא הכספומט שלכם.

אופיר כץ: פשוט תתביישו לכם.

אופיר כץ: אנחנו נחזור בקרוב ונדאג לכל אותם אלו שרמסתם פה במשך חודשים, ונדאג גם להעביר את החוק הזה, החוק החשוב הזה, להנציח את זיכרון הפרהוד, חוק שאתם לא מוכנים לשמוע עליו, למען סבתי צ'חלה ולמען כל ניצולי הפרהוד ומשפחותיהם.

אופיר כץ: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

קארין אלהרר: 12 שנים היו בשלטון, חוק פרהוד לא הצליחו להעביר, אבל למה לא לצאת על הממשלה.

אופיר כץ: מאז שאני פה אני מעלה את זה על סדר-היום.

קארין אלהרר: הזדמנות מעולה.

אופיר כץ: את תפסיקי עם סיסמת 12 השנים.

קארין אלהרר: לא 12 שנים.

מיקי לוי: אופיר, ידידי היקר - - -

אופיר כץ: מאז שאני פה, העליתי את החוק הזה, בידיים שלכם - - -

מיקי לוי: לא, אופיר, ידידי היקר, הייתי עושה הפרדה בין ציון אירועי הפרהוד, נקי, כמו שמגיע.

מיקי לוי: לא - - -

אופיר כץ: אני לא יכול לעשות הפרדה כשאתם אלה שלא נותנים לי להעביר את החוק הזה.

קארין אלהרר: - - -

מיקי לוי: עזוב, אני לא מתווכח איתך פוליטית כרגע.

אופיר כץ: זה לא פוליטית.

אופיר כץ: זה להעביר את החוק הזה.

אופיר כץ: אין לו תקציב.

אופיר כץ: ימי ציון אחרים כן, ואת זה לא, למה לא?

מיקי לוי: אתה רוצה שאני אענה לך באותו מטבע?

מיקי לוי: שלוש שנים - - -

קארין אלהרר: שלוש שנים שאתה פה, למה לא העברת?

אופיר כץ: העליתי את זה עכשיו, עשיתי ימי ציון, אמרו לי: תעשה חוק.

אופיר כץ: למה לא אישרתם?

קארין אלהרר: - - -

אופיר כץ: מה מפריע לכם לאשר?

אופיר כץ: עכשיו את בממשלה.

אופיר כץ: עכשיו את בממשלה, למה אתם לא מאשרים?

קארין אלהרר: תגיד לי, למה לא העברת עד עכשיו?

אופיר כץ: למה את עכשיו בממשלה לא מאשרת?

אופיר כץ: תעני לי.

קארין אלהרר: אמרו לך שיש ועדה, נכון?

אופיר כץ: נכון.

אופיר כץ: ובוועדה הזאת החליטו רק את ימי הציון שלכם, של ברל כצנלסון.

אופיר כץ: חס וחלילה משהו ליוצאי עיראק.

קארין אלהרר: אני אענה לך על הדוכן.

אופיר כץ: תעני על הדוכן.

אופיר כץ: אם יש לך מה לענות, ובבקשה, בלי סיסמאות 12 שנה.

קארין אלהרר: לא, אין סיסמאות.

יבגני סובה: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

קארין אלהרר: רק עובדות.

אופיר כץ: את זה שמעתי, 12 שנה.

אופיר כץ: עכשיו תעני לי – למה דחיתם את הצעת החוק?

קארין אלהרר: אני רוצה לדעת - - -

אופיר כץ: מה כואב לכם שנעמוד פה כל שנה וננציח את זה?

קארין אלהרר: אני, כואב לי שאתה משתמש במזרחיות כדי להתנגח בממשלה.

אופיר כץ: זו זכותי להשתמש במה שאני רוצה כל עוד אתם משפילים אותנו, רומסים אותנו, את המזרחים ואת הפריפריה.

משה אבוטבול: אני מבקש מכבוד השרה - - -

קארין אלהרר: זה כואב לי, כי יש גם מזרחים בממשלה.

יבגני סובה: עוד לא הפעלתי שעון.

משה אבוטבול: כבוד השרה, אולי, אולי – באמת זה לא ייגמר בדבר כזה, אולי תשבו יחד באיזה חדר סגור, אולי תשתכנעי ממה שהוא אומר.

משה אבוטבול: אני אשמח מאוד.

יבגני סובה: חמש דקות.

משה אבוטבול: בכל אופן, אנחנו הגענו לכאן כדי לציין את אירועי הפרהוד, הפרעות שנערכו בקהילה היהודית בבגדאד.

משה אבוטבול: בלי ספק הדבר הזה מוביל אותנו להרבה חשיבה.

משה אבוטבול: אני רוצה לומר דבר שבאמת אולי יישמע קצת קשה, אבל צריכים לדעת.

משה אבוטבול: אם היו באים ואומרים לאנשים לפני 150 שנה, תדעו לכם שעלולה להיות שואה, ומה שחווינו עם שישה מיליון יהודים שנהרגו, אנשים היו אומרים – חלק כן, חלק לא – לא ייתכן, כן ייתכן, חלק האמינו, חלק אמרו: אתה סתם הוזה, חלק אמרו אתה סתם חוזה.

משה אבוטבול: כל אחד משהו אחר.

משה אבוטבול: אם היו באים ואומרים לפני חורבן בית המקדש שייחרב בית המקדש, לא האמינו.

משה אבוטבול: תמיד אמרו: אתה יודע מה, יהיה בסדר.

משה אבוטבול: כי אנחנו עם של "יהיה בסדר".

משה אבוטבול: אבל באמת האירועים שלנו, שאנחנו חווים אותם על עצמנו, אמורים להוביל אותנו, כבוד היושב-ראש, והכנסת הנכבדה, דווקא להובלה ולהבנת הנקרא – של איפה שאנחנו נמצאים בו.

משה אבוטבול: אנחנו חייבים לדעת את הדברים האלה, אפילו שלפעמים קשה להגיד אותם או אנשים לא אוהבים לשמוע אותם.

משה אבוטבול: אבל, דבר כזה שקורה בחג השבועות, פוגרום, שנאת עם, רצח של יהודים ודברים מהסוג הזה, אי-אפשר להתעלם מזה שאלה דברים שלצערנו עלולים לקרות שוב.

משה אבוטבול: ומי שרוצה להתעלם, לעצום עיניים, אז שייזכר בתרפ"ט, שייזכר בעוד הרבה דברים שעברנו במשך כל השנים.

משה אבוטבול: חז"ל אומרים, בידוע שהלכה היא שעשו שונא ליעקב.

משה אבוטבול: זה הלכה.

משה אבוטבול: כמו שאצלנו יש נטילת ידיים, שזה הלכה.

משה אבוטבול: כמו שאצלנו יש להניף לולב, שזה הלכה – אצלם יש הלכה נוספת, שמה זה?

משה אבוטבול: בידוע שעשו שונא ליעקב.

משה אבוטבול: השנאה הזאת זה שנאת עם, שנאת עולם לעם עולם.

משה אבוטבול: לא יעזור שום דבר.

משה אבוטבול: מה שכן, אנחנו צריכים להתפלל – לגמד את זה.

משה אבוטבול: אבל צריכים לדעת ולהבין שאת הפוגרומים האלה חווינו בעיראק, חווינו בתימן, חווינו במרוקו, במצרים, באירופה, בכל המקומות האלה, ומי שרוצה לסתום את העיניים ולבוא ולהגיד, הכול יהיה בסדר – אז הוא פשוט מדומיין.

משה אבוטבול: לכן באמת אני חושב שטוב שאנחנו מעלים את הנושא הזה שנה-שנה.

משה אבוטבול: אופיר, אל תרפה מזה עד שזה ייכנס גם לתוכניות הלימודים, כי שמה מלמדים כנראה דברים אחרים.

משה אבוטבול: שמה הליבה, הם מחליטים מה הליבה.

משה אבוטבול: מי אמר שזה פחות חשוב, מה שאתם חוויתם, מה שחווה העם היהודי שמה?

משה אבוטבול: כמה גדולי עולם נולדו לנו בבגדאד: הבן איש חי, הרב עובדיה יוסף, הרב כדורי, כמה ענקי רוח באו משם, וברוך השם, ברוך השם, אנחנו שותים ממימיהם.

משה אבוטבול: לכן אני בא ואומר שאנחנו צריכים לדעת שבכל דור ודור קמים עלינו לכלותנו, אבל מה, הקודש ברוך הוא מצילינו מידם.

משה אבוטבול: הקדוש ברוך הוא יודע בדיוק את התוכניות ואת המזימות של אותם אלה שהם לא יהודים, אותם אלה, שונאי ישראל, אותם אלה שלא מעניין אותם וכל תמצית דמם זה לראות את הדם היהודי ניגר כלפי הקרקע.

משה אבוטבול: אותם אלה – אנחנו צריכים, את היום הזה, כדי להגיד להם: אנחנו עוד חיים.

משה אבוטבול: איך אומר השיר, אני עוד חי.

משה אבוטבול: אנחנו עוד חיים פה.

משה אבוטבול: והתשובה שלנו לשואה והתשובה שלנו לכל מה שקרה זה נצח-הנצחים, אותן משפחות יהודיות שגרות כאן בארץ ישראל ובעולם כולו, ובפרט אותן המשפחות המכובדות, ברוכות הילדים, שצריך לחזק אותן.

משה אבוטבול: הן התשובה שלנו לכל השואה שחווינו באירופה, לכל אותם פוגרומים, לכל אותם הדברים האלה.

משה אבוטבול: חיזוק עולם התורה, אותן ישיבות שנכחדו בשואה, ישיבת פוניבז' וישיבת מיר, וישיבת קלם – כל הישיבות האלה שנכחדו שם, אנחנו, תפקידנו להחיות אותן כאן – ונתתי לכם יד ושם בחומותיי.

משה אבוטבול: את זה צריכים לדעת ולא להתעלם מהזיכרון הזה.

משה אבוטבול: כי עם ששוכח את עברו, אין לו עתיד.

משה אבוטבול: אין לו עתיד.

משה אבוטבול: אני רוצה רק לומר עוד דבר, אנחנו אומרים "לעשה נפלאות גדלות לבדו, כי לעולם חסדו".

משה אבוטבול: מה הכוונה, לעושה נפלאות גדולות לבדו?

משה אבוטבול: אחד המפרשים מסביר את זה בצורה טובה: לעושה נפלאות גדולות לבדו – רק הקדוש ברוך הוא לבדו יודע איזה נפלאות קורות לנו, לעם הזה, העם היהודי הזה.

משה אבוטבול: רק הקדוש ברוך הוא יודע מה זוממים עלינו בכל רגע ורגע.

משה אבוטבול: מזמן הם היו מעדיפים שלא נהיה פה, שנתנדף פה מהארץ.

משה אבוטבול: לכן באמת אמרנו הבוקר בהלל עוד איזה פסוק מתהילים: "הללו את ה' כל גוים, שבחוהו כל האמים" – למה?

משה אבוטבול: "כי גבר עלינו חסדו".

משה אבוטבול: ריבונו של עולם, הגויים צריכים לשבח את הקדוש ברוך הוא?

משה אבוטבול: כן.

משה אבוטבול: התשובה היא כן, כי רק הגויים יודעים עם מה הם מחכים ליהודים, כמה הם זוממים להרוג אותם.

משה אבוטבול: תראו מה קורה באיראן, איזה תוכניות מחכות לנו שמה.

משה אבוטבול: הם מנסים להשמיד אותנו.

משה אבוטבול: וכשהיום אנחנו רואים, גם בתוך המדינה, כל מיני פרעות של ערבים, שמנסים ברמלה, בלוד, בכל המקומות, אפילו בעיר העתיקה – כמה צריכים לתת את כל הדעת, שלא אחרי זה נמצא את עצמנו בדברים קשים, בר מינן.

משה אבוטבול: ולכן באמת הוויכוח שלי קודם שהיה לי, לגבי הנפת הדגל, זה לא סתם; זה מתחיל בדגל, ואחרי זה זה גומר ברגל.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת, משה אבוטבול.

יבגני סובה: הדובר הבא, חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

יבגני סובה: חמש דקות, בבקשה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי הכנסת, לפני 81 שנים, ביוני 1941, התרחש הפרהוד, הפוגרום המזעזע בהשפעה נאצית שנערך ביהודי בגדד.

עופר כסיף: תעמולה אנטישמית נאצית ומעורבות נאצית ופשיסטית בפוליטיקה, בצבא ובחברה הביאו לזוועה.

עופר כסיף: העדויות קשות: הרג, גם של ילדים ותינוקות, אונס, וכל התהומות שלהן מסוגל אדם החולה במחלת הגזענות.

עופר כסיף: איני מעוניין לעסוק רק בזוועות.

עופר כסיף: כמו פעמים רבות, אל מול הרצחנות הנאצית והאנטישמית, קמו חסידי אומות עולם, גברים ונשים אמיצים שתוך סיכון חייהם הגנו על שכניהם היהודים.

עופר כסיף: אלו שתי עדויות על מעשי הצלה שכאלה.

עופר כסיף: העדות הראשונה תוארה בחיבור שנקרא "הפרהוד כפי שסיפר לי אותו אבי", שכתבה אושרה שייב לרר.

עופר כסיף: וכך היא כותבת: "ב-1941, כחודש לפני חג השבועות, פרצה הפיכה בעירק כנגד המנדט הבריטי בראשה עמד אל-כילאני.

עופר כסיף: בערב בשבועות הופצו שמועות כי הצבא העירקי הובס והאנגלים חזרו לשלוט בעירק.

עופר כסיף: היהודים חגגו בבתי הכנסת וברחובות את החג ואת הניצחון.

עופר כסיף: בבגדד שרר תוהו ובוהו של טרם כינון המשטר האנגלי והתפוררות השלטון הנאצי.

עופר כסיף: העניים, שחיו בגדה השנייה של החידקל, ניצלו את ההזדמנות ועברו לשוד, גזל ורצח יהודים.

עופר כסיף: אל השכונה שלנו הגיעו ידיעות על הטבח המתחולל, ואנו החלנו בביצור הבתים, תוך הכנה להגנה על עצמנו: שמן חם, אבנים, חיזוק שערי הכניסה לבתים ועוד.

עופר כסיף: חלק מהערבים, שאני מכנה 'חסידי אומות עולם', הגנו על היהודים תוך חירוף נפשם.

עופר כסיף: אבא שלי חזר באותו יום מהשוק, ובפיו הידיעה הקשה כי הרגע נוראי מתרחש ברחבי העיר בשכונות היהודיות וכי עלינו להגן על עצמנו.

עופר כסיף: אנחנו, שחיינו בלב שכונה ערבית מוסלמית, עלינו על הגגות ושיווענו לעזרה.

עופר כסיף: את העזרה קיבלנו משכננו המוסלמי.

עופר כסיף: בעידוד קפצנו מהגג שלנו אל ביתם, תוך שהשכן מאיים על אימו באקדח כי אם לא תסגיר אותנו ולא תיתן לנו סיוע הוא יירה בה.

עופר כסיף: כך נשארנו בבית השכן יומיים של אימה, כשהוא דואג לנו להגנה, מזון ומים עד יעבור זעם.

עופר כסיף: ביתנו נבזז, אך ניצלנו".

עופר כסיף: עדות נוספת מופיעה בכתבה של נגיה שירי (דיב).

עופר כסיף: היא כותבת כך: "ברחוב שבו התגוררה סבתי, רחוב אל-רזי, גר מוכתר בשם צלאח אל ח'דורי.

עופר כסיף: הוא אסף את יהודי הרחוב והרחובות הסמוכים לביתו והעניק להם מחסה.

עופר כסיף: כשהגיעו הפורעים לפתח ביתו ודרשו שימסור להם את היהודים, הוא סירב להסגירם.

עופר כסיף: כך סבתי ומשפחתה ניצלו ממוות ודאי.

עופר כסיף: בתקופה המדוברת היה נהוג כי אדם אשר לוקח תחת חסותו לביתו אדם אחר או קבוצת אנשים, אין להיכנס לביתו ללא הסכמתו על מנת לפגוע בחוסים.

עופר כסיף: סבתי זוכרת היטב את רגעי האימה והפחד אשר חוו היא, אחיה והוריה".

עופר כסיף: חברי הכנסת, העדויות מוכיחות שגם בשפל הנורא ביותר ישנם בני אדם.

עופר כסיף: כמו באירופה הכבושה בידי הנאצים, כמו בארצות הברית של ימי העבדות וההפרדה הגזעית, כמו בדרום אפריקה של האפרטהייד, גם בעיראק היו גיבורים שחצו את גבולות הלאום והגזע ובחרו על פניהם באנושיות ובמוסר – צדיקים שלא פעם כונו "עוכרים" ו"בוגדים" אך לא ויתרו על אנושיותם אל מול חברתם הפושעת.

עופר כסיף: כך גם צריכים אנחנו, כשאנחנו נתקלים בדיכוי, בגזענות ובפרעות, לא לעצום עיניים אלא לראות עצמנו כאילו היינו אנחנו אותם גיבורים שהצילו יהודים נרדפים בבגדאד בימים הנוראים של חג השבועות שנת 1941, כי במקום שאין אנשים, כפי שנאמר, השתדל להיות איש.

עופר כסיף: מאחר שנשארו לי כמה שניות, אני רוצה לומר כמה מילים ביחס למה שאמר חבר הכנסת אבוטבול.

עופר כסיף: היסטוריון ידוע אמר פעם שתולדות האנושות הן תולדות כל הפשעים, המלחמות והאסונות, ואחר ענה לו שזה רק חצי מההיסטוריה האנושית – ההיסטוריה האנושית בחצייה היא אכן תולדות השיגעונות, המלחמות והאסונות, אבל החצי השני של ההיסטוריה האנושית הוא המאבק באסונות, במלחמות ובפשעים.

עופר כסיף: לכן, בל נגיד שהעולם כביכול מחפש אותנו, שהעולם כולו נגדנו, כולם רוצים להרוג יהודים; זו אמירה מופרכת.

עופר כסיף: יש כאלה, לצערנו, נכון, כפי שיש גזענים בכל מקום, לרבות בבית הזה, אבל יש גם את אלה שנאבקים נגדם, בבית הזה ומחוצה לו, ובהם צריך לתמוך.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת עופר כסיף.

יבגני סובה: הדובר הבא, חבר הכנסת מוסי רז, בבקשה.

יבגני סובה: חמש דקות, בבקשה.

מוסי רז: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברת וחברי הכנסת, ראשית אני רוצה להודות לחבר הכנסת אופיר כץ מהליכוד שמעלה את הנושא לסדר-היום.

מוסי רז: זה נושא חשוב ביותר.

מוסי רז: במקומך אני לא הייתי קושר מין בשאינו מינו, בממשלה.

מוסי רז: גם הליכוד היה 45 שנה בשלטון וזה לא בדיוק קרה, אבל לא חשוב.

מוסי רז: לא חשוב.

אופיר כץ: - - - לא 45 שנה.

מוסי רז: לא חשוב.

מוסי רז: אני לא נגד ההצעה שלך, אני רק אומר, לא צריך לקשור אחד לשני.

מוסי רז: מדובר – אני אשתדל לא לחזור על דברים שנאמרו, אבל ב-1941 עיראק תחת השפעה של משטר פרו-נאצי.

מוסי רז: בדיוק חודשיים לפני שבועות, בדיוק חודשיים לפני הטבח המזעזע הזה, שהוא הכי נורא שהיה ביהדות עיראק ומהמזעזעים ביותר כלפי היהדות בעולם הערבי מוסלמי בכלל – אני לא משווה לאירופה, ששם היו, כמובן, דברים קיצוניים פי כמה – ב-1 באפריל, פרץ בעירק המרד.

מוסי רז: רשיד עאלי תפס את השלטון.

מוסי רז: זה היה חודשיים לפני כן, וזו האווירה הפרו-נאצית – אנטישמיות תמיד הייתה וגם אנטי-ציונות, כמובן – שליבתה את הרגשות האלה.

מוסי רז: אנחנו מדברים על יהדות עיראק, אחת היהדויות – כנראה העתיקה ביותר בעולם; יהדות מפוארת שרבים ממנה השתלבו במשטר העיראקי, בשלטון העיראקי, חברי פרלמנט, וכמובן המפורסם הוא ששון יחזקאל, שהיה שר האוצר העיראקי בשנות העשרים של המאה ה-20, לפני 100 שנה, ורבים אחרים.

מוסי רז: אני רוצה להגיד על עצמי שאבא של אבא שלי, סבא שלי, וגם סבתא שלי, הגיעו בדרכון עירקי לפלסטין, ארץ ישראל, אבל זה היה ב-1931, כך שהם לא היו שם, וחוץ מזה אנחנו כורדים; הם היו במקום צפוני יותר, שבו לא היה הפרהוד – שאגב היה לא רק בבגדאד; הוא היה בעוד מקומות אבל בגדד הייתה המוקד של הפרעות הנאציות האלה – צריך להגיד: אנטישמיות, גזעניות, נאציות – שגרמו לרצח של לפחות 179 איש שידועים לנו, וכנראה המספר גבוה יותר.

מוסי רז: אני לא רוצה להגיד שהוא גבוה בהרבה, כי אנחנו לא באמת יודעים, וזה בכלל לא חשוב.

מוסי רז: אפילו אם זה היה, חלילה, נרצח אחד או כל מספר אחר, טוב שנציין את הדבר הזה.

מוסי רז: אנחנו מדברים על מעל 2,000 פצועים.

מוסי רז: ילדים – כנראה, ידועים לנו 242 שנותרו יתומים; יכול להיות שהמספר גבוה יותר, ואנחנו לא יודעים.

מוסי רז: בני אדם שהרכוש שלהם נבזז – אנחנו מדברים על בערך 50,000 איש, שזה לא חצי אבל זה מתקרב למחצית מיהודי בגדד באותה תקופה, וגם מקרים של אונס ושל פגיעות אחרות.

מוסי רז: הדבר הזה – צריך לזכור, ונאמר פה קודם – מתרחש ב-1 ביוני 1941, כולנו אמרנו: על הרקע הנאצי.

מוסי רז: באותו יום – אדוני היושב-ראש, אתה חובב היסטוריה מושבע – גרמניה הנאצית משלימה את הכיבוש של כרתים.

מוסי רז: באותו יום גרמניה הנאצית ורומניה פולשות לבסרביה.

מוסי רז: בעצם, אנחנו מדברים על חלק מהמהלכים הנאציים – נכון, בביצוע מקומי של אזרחים עיראקים מוסתים.

מוסי רז: לא היו נאצים לבצע את הדבר הזה.

מוסי רז: אני חושב – נאמרו פה כל מיני דברים אחר כך; קשה מאוד לנתח את ההיסטוריה של יהדות עיראק: ברור שהדבר הזה סייע לבניית המחתרת הציונית שהייתה בעיראק, מחתרת יחסית נדירה, שלא היו רבות כמוה בעולם, צריך לציין.

מוסי רז: חברי חבר הכנסת לשעבר רן כהן ממרצ, שהיה גם שר, בעצם זוכר כעד את הפרעות האלה, את הפרהוד.

מוסי רז: אבל שימו לב איך הוא מתבטא בספר הזיכרונות שלו – נכון שהוא היה אז ילד קטן מאוד בפרהוד, תינוק ממש – הוא אומר בספר הזיכרונות שהוא זוכר יותר כטראומה את היום שבו פלשה המשטרה העיראקית לבית שלו ולקחו את אח שלו, שהיה פעיל במחתרת, והוציאו נגדו גזר דין מוות.

מוסי רז: אבל יש קשר ישיר בין הדברים האלה לבין העלייה אחרי זה – שגם לזה אין תקדים, אני חושב, בשום מקום בעולם – של קהילה שכמעט 100%, כמעט כמעט 100% ממנה עולים לארץ.

מוסי רז: זה גם דבר נדיר ביותר.

מוסי רז: אני חושב שמן הראוי שנציין את זה כל שנה, נזכור את הדברים האלה.

מוסי רז: נראה גם מה קורה כשאליטה מוסתת מסיתה המון, ונעשה הכול כדי שלא יהיה דבר כזה לעולם בשום מקום בעולם, לא ליהודים ולא לאף אחד אחר.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת מוסי רז.

יבגני סובה: אנחנו סיימנו עם הדוברים.

יבגני סובה: תשיב השרה קארין אלהרר בשם שרת החינוך.

קארין אלהרר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קודם כול אני רוצה להודות למציעים ובראשם חברי חבר הכנסת אופיר כץ.

קארין אלהרר: אני אקרא קודם כול את תשובתה של שרת החינוך ואז אני אשמח להתייחס.

קארין אלהרר: אירועי הפרהוד חוללו זעזוע עמוק בקרב יהדות עיראק.

קארין אלהרר: היו אלה אירועי דמים אכזריים ומטלטלים עבור הקהילה היהודית בעיראק.

קארין אלהרר: בעיצומו של חג השבועות.

קארין אלהרר: במהלך יומיים שלמים, בין ה- 1 ל-2 ביוני 1941, ביצעו מוסלמים פרו-נאצים טבח נוראי ואכזרי ביהודי בגדאד.

קארין אלהרר: מאות יהודים נהרגו ואלפים נפצעו, נשים נאנסו לעיני קרוביהן, עוללים נופצו, רכוש רב נבזז ובתים רבים הוצתו באש.

קארין אלהרר: כל זאת באין מפריע.

קארין אלהרר: היה זה קו פרשת המים.

קארין אלהרר: יהודים לא ראו עוד את עתידם בעיראק והחלה הכמיהה להגיע לארץ ישראל.

קארין אלהרר: עת הבשילה השעה, בשנים 1950–1951, עלו לישראל יותר מ-100,000 יהודי עיראק במסגרת מבצע עזרא ונחמיה, ומעטים בחרו להישאר.

קארין אלהרר: עוצמתו הטרגית של האירוע משפיעה גם בימים אלה על קהילות שלמות, ואין חולק על הצורך לעסוק בנושא, להכירו וללמוד על אודותיו במערכת החינוך.

קארין אלהרר: הנושא מצוי בחומר הלימוד בהיסטוריה לכיתות י"א ונלמד במסגרת האירועים שהובילו לעזיבת יהודי ארצות האסלאם את מדינותיהם.

קארין אלהרר: הנושא מצוי בספרי הלימוד, ונכנס כחומר לבגרות בשנת 1912.

אופיר כץ: באיזה שנה?

קארין אלהרר: סליחה, ב-2012.

קארין אלהרר: התבלבלתי.

קארין אלהרר: רציתי לראות שאתה קשוב.

קארין אלהרר: לאור חשיבות הנושא, פותחו חומרי לימוד מגוונים ומתקיימים ימי עיון למורים בשיתוף בית מורשת יהודי בבל במטרה להרחיב ולהעמיק את הידע.

קארין אלהרר: בשנים האחרונות התקיימו יחד עם בית מורשת יהודי בבל שני ימי עיון למורים להיסטוריה, ובהם השתתפו מאות מורים, כאשר יום אחד הוקדש כולו ללמידת נושא הפרהוד והיום הנוסף עסק בהשלכות הפוגרום על יהודי עיראק.

קארין אלהרר: לצד אלה, השנה – בכל שנה – בהתקרב חג שבועות, המשרד מפיץ לקהילת המורים להיסטוריה חומרים ייחודיים בנושא ואף ממליץ לעסוק באירוע גם בכיתות הנמוכות יותר.

קארין אלהרר: הפיקוח על הוראת ההיסטוריה ימשיך לשקוד על פיתוח הנושא ולהטמיע אותו כחלק מהנושאים הגדולים והחשובים אשר עיצבו את ההיסטוריה הציונית של המדינה.

קארין אלהרר: עד כאן תשובתה של שרת החינוך.

קארין אלהרר: עכשיו אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת כץ.

קארין אלהרר: כאלהרר שחברה בממשלה, שיש בה גם ברביבאי וגם כהן וגם ביטון, אני רוצה להציע לך הצעה אחת: אפשר לדבר על פוליטיקה, אבל כשאתה מכניס את המזרחיות מול האשכנזים זאת סתם הסתה.

קארין אלהרר: זה לא במקום.

קארין אלהרר: אתה יודע היטב שזה לא העניין.

קארין אלהרר: יש לך טענה?

קארין אלהרר: תתמודד עם הטענה.

אופיר כץ: זאת הטענה.

קארין אלהרר: תקשיב, זאת טענה - - -

ינון אזולאי: גברתי השרה, הוא חצי אשכנזי – מותר לו.

ינון אזולאי: אני, אם הייתי אומר את זה היית אומרת לי.

ינון אזולאי: הוא, יש לו גם זה וגם זה.

קארין אלהרר: אני מרגישה שיש פה איזה ניסיון נוסף, ובאמת מתגלגל, ל"אנחנו" ו"הם".

קארין אלהרר: אין "אנחנו" ו"הם".

קארין אלהרר: בסוף גם אתה וגם אני חיים באותה מדינה, הילדים - - -

אופיר כץ: - - - למה ברל כצנלסון כן והפרהוד לא?

אופיר כץ: תסבירי לי מה ההיגיון.

אופיר כץ: זה לא עולה כסף, זה לבוא לציין את זה פה, זה הכול.

אופיר כץ: למה לא?

קארין אלהרר: רק שנייה.

קארין אלהרר: אני אומרת את האמת, אני לא מכירה את הצעת החוק.

אופיר כץ: זה לא עולה כסף, זה לבוא לציין את זה פה, זה הכול.

אופיר כץ: למה לא?

קארין אלהרר: אני אגיד לך מה תשובתי.

קארין אלהרר: אני לא ראיתי את ההצעה לנגד עיניי.

קארין אלהרר: אני אומרת לך שלציון יום בכנסת – ואתה יודע את זה, אתה ח"כ ופרלמנטר מאוד יעיל ומוצלח – אתה לא צריך חקיקה כדי לציין יום בכנסת.

אופיר כץ: אז למה עשיתם לברל כצנלסון?

קארין אלהרר: אני לא בטוחה שיש יום ציון.

אופיר כץ: מחר עולה החוק.

קארין אלהרר: אז אני אבדוק אותו.

קארין אלהרר: אני אומרת לך - - -

אופיר כץ: על זה בדיוק הטענה שלי: למה הוא כן והפרהוד לא?

ינון אזולאי: תרשו לו להצמיד.

קארין אלהרר: מה קשור להצמיד?

ינון אזולאי: מה זה מה קשור - - -

קארין אלהרר: לברל כצנלסון?

קארין אלהרר: חבר הכנסת אזולאי, לא מתאים לך.

קארין אלהרר: אתה פרלמנטר טוב.

ינון אזולאי: - - - את אומרת שזה לא - - -

קארין אלהרר: שמע, אני אומרת לך, באמת אני אומרת לך: בגלל שאני מכירה אותך ואת היושרה שלך, ואני יודעת שגם אתה לא מאמין לטיעון הזה.

אופיר כץ: אני מאמין בכל מילה שאמרתי פה - - -

קארין אלהרר: זה טיעון – לא לא לא.

קארין אלהרר: אתה משתמש בטיעונים פוליטיים כדי לייצר - - -

אופיר כץ: תוכיחו לי אחרת.

אופיר כץ: אין לכם הסבר, קארין, אין לכם שום הסבר למה אתם לא מאשרים לי להעלות את זה כחוק.

אופיר כץ: את לא יודעת לענות לי.

אופיר כץ: אתם - - -

קארין אלהרר: סליחה, אני אומרת לך – הינה, עניתי את תשובתה של שרת החינוך.

אופיר כץ: היא לא קשורה בכלל.

קארין אלהרר: מה זה לא קשורה?

קארין אלהרר: היא השרה הממונה.

אופיר כץ: היא לא קשורה לחוק.

אופיר כץ: היא לא - - -

קארין אלהרר: היא השרה הממונה על חומר הלימודים.

אופיר כץ: זה הצעה לסדר-היום, להנציח את זה פה, אנחנו מדברים על להנציח בכנסת.

יבגני סובה: לא, חבר הכנסת כץ, אתה רוצה שזה ייכנס ללימודים, נכון?

יבגני סובה: אז מן הסתם חשוב לשמוע את עמדת שרת החינוך בוועדת השרים.

אופיר כץ: היא גם יוצאת עיראק.

אופיר כץ: ניסיתי לגייס אותה, לרתום אותה, אבל משום מה לא כל כך הצלחתי.

קארין אלהרר: אז אתה מבין שזה לא – אז זה לא עובד, הטענה שלך.

אופיר כץ: לא, אולי בממשלה אחרת היא הייתה יותר מגויסת.

קארין אלהרר: אה, הבנתי.

יבגני סובה: לא, גברתי השרה.

יבגני סובה: אני מבין שלא הייתה הצבעה בוועדת שרים.

יבגני סובה: נכון, חבר הכנסת כץ?

קארין אלהרר: לא הייתה הצבעה.

אופיר כץ: ביקשו ממני לדחות, כן.

יבגני סובה: ביקשו ממך לדחות בטענה - - -

קארין אלהרר: חבר הכנסת כץ - - -

אופיר כץ: שיש - - - ועדה, נדון בוועדה ואז - - -

יבגני סובה: ועדה של מה?

יבגני סובה: איזו ועדה בדיוק?

קארין אלהרר: אני לא מכירה את הוועדה.

אופיר כץ: של משרד התרבות, שהם ריכזו את ימי הציון שרוצים לעגן בחקיקה.

אופיר כץ: אמרו לי, ניקח גם מפה וגם מפה.

אופיר כץ: ה"גם מפה" של הצד שלנו נדחק, הכול, ולקחו רק - - -

קארין אלהרר: אני אגיד לך, אני יושבת בוועדת השרים לחקיקה, ואני אומרת לך שבכל שבוע מעבירים – לדעתי בשבוע שעבר רוב הצעות החוק שעברו היו של האופוזיציה.

קארין אלהרר: ואני, איך נאמר, ישבתי באופוזיציה ולא ראיתי הגינות כזאת מהצד של הקואליציה - -

אופיר כץ: - - -

קארין אלהרר: - - מהצד של הקואליציה דאז.

קארין אלהרר: אז אני אומרת לך, חבר הכנסת כץ, אני הייתי שוקלת היטב את הטענות שאתה טוען, ובודקת אותן, ובודקת - - -

אופיר כץ: אני עומד מאחורי כל מילה, מאחורי כל טענה, ואחרי כל מה שאמרת הייתי מצפה ממך, בתור אלהרר, להגיד לי: תשמע, אולי נעשה לך פה עוול, בוא אני אנסה לעזור לך.

קארין אלהרר: ואני אומרת לך, אם אתה מרגיש שהוועדה שהוקמה לא עשתה את העבודה כפי שאתה ציפית, תעשה את המעשה שאני הייתי עושה במקומך: מעלה את זה לוועדת שרים.

אופיר כץ: זה היה כבר בוועדת שרים.

אופיר כץ: אני לא צריך.

קארין אלהרר: לא, אם אתה טוען - -

יבגני סובה: לא הייתה הצבעה.

קארין אלהרר: - - שזה לא קיבל התייחסות בוועדת שרים, תעלה את זה לוועדת שרים.

אופיר כץ: ותתמכי בוועדת שרים?

קארין אלהרר: אני אראה קודם את ההצעה.

קארין אלהרר: לא הגון?

אופיר כץ: זה ההצעה – להנציח את זה בכנסת.

קארין אלהרר: בסדר, צריך לראות מה כתוב.

אופיר כץ: את תתמכי בלהנציח את זה בכנסת?

אופיר כץ: זה מה שכתוב.

קארין אלהרר: אני אומרת לך, כשלעצמי אני לא חושבת שצריך חוק כדי להנציח יום בכנסת.

אופיר כץ: אז למה את ברל כצנלסון אישרתם?

קארין אלהרר: לא יודעת.

אופיר כץ: את בוועדת שרים - - - לדעת.

קארין אלהרר: אני חושבת שיש בחוק מעבר להנצחה.

אופיר כץ: יש גם להקים מועצה, נכון.

אופיר כץ: אבל זה גם הנצחה בכנסת.

קארין אלהרר: אז אתה מבין את השוני?

אופיר כץ: אז אתם רוצים שאני אקים מועצה?

קארין אלהרר: אתה רוצה להקים מועצה – תציע.

אופיר כץ: אתם רוצים שתהיה לזה עלות?

אופיר כץ: לא, אתם לא רוצים עלויות.

אופיר כץ: רוצים רק להנציח.

קארין אלהרר: אני חושבת שיש פער בין ההצעות.

ינון אזולאי: בואי, הוא עקשן, לא ילך לך איתו.

קארין אלהרר: לא, הכול בסדר - - -

ינון אזולאי: הוא צודק.

קארין אלהרר: ינון, הוא לא צודק, ואתה, אל - - -

ינון אזולאי: הוא צודק.

ינון אזולאי: את רוצה שאני אראה לך כמה חוקים אז אושרו לכם?

יבגני סובה: יש לי הצעה, גברתי השרה.

יבגני סובה: סיימת?

קארין אלהרר: כן, סיימתי.

ינון אזולאי: - - -

יבגני סובה: בסדר, יש לנו חוקים בהסכמה שצריכים להעביר.

יבגני סובה: אני חושב שדווקא היום זה דוגמה ליום של הסכמות.

יבגני סובה: אני חושב שנושא כל כך חשוב, שהעלה חבר הכנסת כץ, הוא נושא שמן הראוי שידון גם בוועדת החינוך.

יבגני סובה: אני מציע לך, באמת, בתור חבר, קודם כול תגיש בקשה לדיון מהיר בוועדת החינוך.

יבגני סובה: זה דבר ראשון.

יבגני סובה: אני חושב שאם יצטרפו חברים נוספים לבקשה שלך אז ועדת החינוך תוכל לדון בנושא הזה, ובוועדה תוכל להעלות בין היתר טיעונים מה עושים עם החוק הזה.

יבגני סובה: שוב, אני לא נכנס עכשיו להסכמות בין הקואליציה לאופוזיציה, אבל סביר להניח שהחוק הזה, כפי שאתה טוען, שהוא לא דורש שום עלות תקציבית ואין שום דבר – אני, אתה יודע, לא עיינתי לעומק בחוק הזה – אני חושב שדבר כזה חייב להיות בהסכמה מלאה.

יבגני סובה: בסופו של דבר, כל חוק שמציין אירוע כל כך טרגי בהיסטוריה של עמנו חייב להיות בהסכמה רחבה.

יבגני סובה: אתה יודע, אתה לא יכול עכשיו לציין את מה שאתה רוצה ומצד שני לא לציין, למשל, פוגרומים בקישינב, לצורך העניין או פוגרומים במדינות נוספות.

יבגני סובה: לצערי, כפי שנאמר פה, ידענו זמנים קשים מאוד בהיסטוריה שלנו.

יבגני סובה: לכן מה שאני מציע לך, באמת תגיש בקשה לדיון מהיר בוועדת החינוך.

אופיר כץ: לא, זה לא ייתן כלום.

יבגני סובה: לא, אני מציע לך לקיים דיון בנושא הזה, להעלות את זה לסדר-היום, ואז אנחנו נוכל לראות כיצד לקדם את העניין הזה.

יבגני סובה: יכול להיות שגם אנחנו נצטרף.

יבגני סובה: אני פעם ראשונה שמעתי על הצעת החוק שלך עכשיו, אני חייב להודות.

יבגני סובה: אני יודע על האירוע ההיסטורי הזה, כמובן, אבל פעם ראשונה שמעתי שביקשו ממך פעמיים לדחות.

יבגני סובה: יכול להיות – אתה יודע מה, תעדכן גם חברי קואליציה ואנחנו נשמח באמת לראות כיצד מקדמים יוזמה מבורכת כזאת.

יבגני סובה: אני חושב שזו יוזמה מבורכת וחשובה מאוד.

יבגני סובה: עצם העובדה שאתה בא מהעניין האישי ומהמשפחה שלך, אני חושב שזה מבורך.

יבגני סובה: הרבה דברים גם אני מביא לכנסת מהמשפחה שלי, מהמקורות שלי, מהשורשים שלי, וזה דבר שמתקבל וחשוב לעשות את זה בכנסת ישראל.

קארין אלהרר: - - -

יבגני סובה: בסדר.

יבגני סובה: אני חושב שכל הטיעונים והאמירות לא נכנסים לחוק.

יבגני סובה: חוק צריך להיות משהו שמוסכם על כולם, ואנחנו נדבר על זה.

יבגני סובה: אתה יודע מה, לחוק אתה לא יכול להכניס את התחושות הסובייקטיביות, אז זה מה שננסה לקדם.

יבגני סובה: בסדר?

יבגני סובה: אם כך, אנחנו נסיים בעניין הזה, נסיים את הדיון המיוחד הזה.

יבגני סובה: [מס' כ/894 ; דברי הכנסת, חוב' כ"ג, ישיבה 122; נספחות.

יבגני סובה: ]

יבגני סובה: נעבור לנושא הבא בסדר-היום: הצעת חוק איסור פרסומת והגבלת השיווק של מוצרי טבק ועישון (תיקון מס' 8), התשפ"ב–2022, בקריאה השנייה והשלישית.

יבגני סובה: מי שתציג את החוק היא חברת הכנסת לימור מגן תלם, בשם יושב-ראש ועדת הכלכלה חבר הכנסת מיכאל ביטון.

יבגני סובה: בבקשה, חברת הכנסת לימור מגן תלם.

לימור מגן תלם: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בשם יושב-ראש ועדת הכלכלה מיכאל ביטון אני מתכבדת להציג בפניכם את הצעת חוק איסור פרסומת והגבלת השיווק של מוצרי טבק ועישון (תיקון מס׳ 8), התשפ"ב–2022, לקריאה השנייה ולקריאה השלישית.

לימור מגן תלם: הצעת החוק היא פרי יוזמתם של חברי הכנסת מוסי רז, עופר כסיף, איימן עודה, סמי אבו שחאדה ועאידה תומא סלימאן.

לימור מגן תלם: היא נועדה לאסור פרסום מוצרי טבק ועישון בעיתונות המודפסת, ובכך לבטל את ההחרגה הקיימת היום בעניין הזה, כפי שאפרט כעת.

לימור מגן תלם: חוק איסור פרסומת והגבלת השיווק של מוצרי טבק ועישון, התשמ"ג–1983, אוסר, ככלל, על פרסום מוצרי טבק ועישון וקובע מגבלות שונות על שיווקם במטרה לצמצם את חשיפת הציבור, ובפרט בני נוער וצעירים, למוצרים האלה, הגורמים, כידוע, לנזקים כבדים למי שצורך אותם ולסביבתו באמצעות עישון פסיבי.

לימור מגן תלם: בשנת 2003 מדינת ישראל חתמה על אמנת המסגרת לפיקוח על טבק, שלפיה על מדינה החברה באמנה לקבוע איסור כולל על פרסומות ומתן חסות למוצרי טבק, להחמיר את ההגבלות על שיווקם ולקבוע חובת דיווח מוגברת על חברות הטבק.

לימור מגן תלם: בשנת 2019 תוקן החוק באופן מקיף, והוא קבע, בין היתר, איסור כולל על פרסום מוצרי טבק ועישון, אך במסגרת התיקון נותרו כמה חריגים, כלומר סוגים מסוימים של פרסומות שהן מותרות.

לימור מגן תלם: אחד החריגים הקבועים בחוק הוא פרסום בעיתונות המודפסת, וזאת בכפוף להגבלות לא מעטות, ובהן החובה לפרסם כנגד כל פרסומת למוצרי טבק ועישון מודעה מטעם משרד הבריאות בדבר נזקי העישון, וזאת בשטח זהה לשטח הפרסומת, הגבלת מספר הפרסומות בעיתון, כך שמותרת רק פרסומת אחת בכל מהדורה, וכן חובת דיווח מוגברת שחלה על חברות מוצרי העישון לגבי הוצאות הפרסום בעיתונות.

לימור מגן תלם: החרגת העיתונות המודפסת מאיסור הפרסום נבעה בעיקר בשל החשש לפגיעה ניכרת בהכנסות העיתונות המודפסת, שאין חולק על חשיבות קיומה בחברה דמוקרטית.

לימור מגן תלם: חשוב לציין שתחום זה מצוי בשנים האחרונות בדעיכה, שנובעת מעלייתם של התקשורת האלקטרונית והאינטרנט ומכך שרבים צורכים כעת חדשות באופן מקוון.

לימור מגן תלם: מטרת הצעת החוק שלפני

לימור מגן תלם: כם היא לשנות את המצב הקיים ולאסור פרסום מוצרי טבק ועישון גם בעיתונות המודפסת.

לימור מגן תלם: בעת הכנת הצעת החוק לקריאה הראשונה הוצג בוועדה מתווה פשרה בין יוזמי הצעת החוק לנציגי העיתונות, שהוא הבסיס לנוסח הצעת החוק שמונחת בפניכם, הכולל הסדר מדורג, עד לביטול מוחלט של האפשרות לפרסם מוצרי טבק ועישון בעיתונות המודפסת, ביטול שאמור להיכנס לתוקף ב-1 באפריל 2029.

לימור מגן תלם: כעת אפרט את המתווה המוצע בעקבות השיח וההסכמות.

לימור מגן תלם: בשלב הראשון מוצע לקבוע כי מיום פרסום החוק ועד ל-31 במרץ 2025 שטח המודעה בדבר נזקי העישון המתפרסמת בעיתון מטעם משרד הבריאות יהיה כפול משטח הפרסומת למוצרי עישון.

לימור מגן תלם: בנוסף, מיום פרסום החוק המוצע ועד לביטול המוחלט של האפשרות לפרסם מוצרי טבק ועישון בעיתונות המודפסת יחולו הגבלות נוספות על תוכן הפרסומת.

לימור מגן תלם: הגבלות אלו, שהוספו לנוסח בעקבות הצעת משרד הבריאות, כוללות איסור להציג מוצר או סוג מוצר עישון אחד כעדיף על האחר, איסור הצגת ברקודים או הפניות לאתרי אינטרנט, שמאפשרים הרחבה של הפרסומת מחוץ לעיתונות המודפסת, וכן הגבלה שלפיה הצגת מוצרי עישון בפרסומת תהיה רק בתמונות, איורים או ציורים של האריזות האחידות שלהם.

לימור מגן תלם: הגבלות אלה יצמצמו כבר מהשלב הראשון את מידת ההשפעה של הפרסומות בעיתונות המודפסת על הציבור.

לימור מגן תלם: בשלב השני מוצע לקבוע כי מ-1 באפריל 2025 ועד 31 במרץ 2029 תותר פרסומת בעיתונות המודפסת רק אם פורסמה באתר האינטרנט של העיתון הודעה ובה פירוט של שטחי הפרסום שהוקדשו לפרסומות למוצרי עישון בעיתון בשנה שקדמה לפרסום ההודעה.

לימור מגן תלם: בהתאם לפירוט שבהודעה, בכל שנה יופחת השטח שיוקדש לפרסום בעיתון ב-25% לעומת השנה הקודמת.

לימור מגן תלם: כך יצומצם שטח הפרסום השנתי מדי שנה, וצמצום זה יהיה שקוף לציבור.

לימור מגן תלם: בשלב השלישי, החל מ-1 באפריל 2029, לא תותר כלל פרסומת של מוצרי טבק ועישון בעיתונות מודפסת.

לימור מגן תלם: חברות וחברי הכנסת, הצעת החוק המונחת בפניכם משקפת הסדר מאוזן שהוא פרי של הידברות ופשרה, שגובש בהתחשב בכלל השיקולים שהובאו בפני הוועדה בעת הדיונים.

לימור מגן תלם: דלתה של ועדת הכלכלה בראשות יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת מיכאל ביטון תמיד פתוחה לקידומן של הסכמות.

לימור מגן תלם: בסופו של יום, אנחנו מתקדמים לעבר איסור מוחלט של פרסום מוצרי טבק ועישון בעיתונות המודפסת בישראל.

לימור מגן תלם: אני מברכת, גם בשמי וגם בשם יושב-ראש הוועדה חבר הכנסת מיכאל ביטון, על הזכות שניתנה לנו בוועדה ולמיכאל ביטון כיושב-ראש לקדם בשורה חשובה ומצילת חיים, פשוטו כמשמעו, לציבור הישראלי.

עידית סילמן: גם ועדת הבריאות מברכת.

לימור מגן תלם: גם ועדת הבריאות מברכת, מצוין.

לימור מגן תלם: להצעת החוק הוגשו כמה הסתייגויות.

לימור מגן תלם: אני מבקשת מכם לדחות את כל ההסתייגויות ולהצביע בעד הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

לימור מגן תלם: תודה רבה.

יבגני סובה: תודה רבה לחברת הכנסת לימור מגן תלם.

יבגני סובה: כפי שאמרת, להצעת החוק הזאת אכן הוגשו הסתייגויות של קבוצת הליכוד, קבוצת ש"ס, קבוצת יהדות התורה, הציונות הדתית.

יבגני סובה: אני מבין שלפי ההסכמות כל ההסתייגויות הוסרו, נכון?

יבגני סובה: אתה מייצג את האופוזיציה, חבר הכנסת קרעי?

שלמה קרעי: יש לי רשות דיבור.

יבגני סובה: יש לך רשות דיבור, בסדר גמור.

יבגני סובה: אבל לגבי ההסתייגויות, מי אמור לאשר לי שאכן יש הסכמות כפי שזה סוכם?

שלמה קרעי: איתי אף אחד לא סיכם.

יבגני סובה: בסדר גמור.

יבגני סובה: אתה יכול לקבל רשות דיבור כדי לנמק את ההסתייגות שלך.

יבגני סובה: אנחנו רק נראה איך נחשב את הזמן שניתן לחבר הכנסת.

שלמה קרעי: אל תדאג, זה לא יהיה הרבה.

יבגני סובה: בסדר גמור, אני אאפשר.

יבגני סובה: בבקשה, חבר הכנסת קרעי.

יבגני סובה: בכל זאת, אני צריך לקבל אישור שהוסרו ההסתייגויות.

יבגני סובה: השאלה מי מוסמך להגיד את זה מטעם האופוזיציה.

יבגני סובה: אתה מוסמך להגיד שהוסרו ההסתייגויות?

שלמה קרעי: אף אחד לא סיכם איתי דבר כזה.

עידית סילמן: אם הם לא פה - - -

יבגני סובה: נמצאת פה מנהלת סיעת הליכוד?

יבגני סובה: לא.

יבגני סובה: אתה מטפל בזה?

יבגני סובה: אוקיי, בסדר גמור.

יבגני סובה: אני רוצה שהדבר הזה ייאמר לפרוטוקול, וכך נוכל להסיר את כל ההסתייגויות ולהצביע.

קארין אלהרר: - - -

יבגני סובה: אני לא צריך להתחיל עכשיו את כל התהליך הזה.

יבגני סובה: יש הסכמות, ובגלל זה גם ביקשנו.

יבגני סובה: אם יש הסכמות, אז הסכמות.

יבגני סובה: מסירים הסתייגויות, ומצביעים על החוקים, על שאר החוקים.

ינון אזולאי: יש הסכמה, מושכים את ההסתייגויות.

יבגני סובה: אתה מדבר בשם כל האופוזיציה, נכון?

ינון אזולאי: - - -

יבגני סובה: בסדר גמור, אוקיי.

יבגני סובה: גם לגבי שאר החוקים שעל סדר-היום?

יבגני סובה: או שתישאר פה, ותגיד על כל חוק בנפרד.

יבגני סובה: בסדר גמור.

יבגני סובה: אני אתן לחבר הכנסת קרעי לדבר.

יבגני סובה: בבקשה, חמש דקות, אדוני.

שלמה קרעי: תודה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אזרחי ישראל, אתם ממש לא מעניינים את ממשלת ישראל.

שלמה קרעי: מבחינתם אתם אוויר.

שלמה קרעי: אתם עול על גבם האנטי-דמוקרטי.

שלמה קרעי: אחרי גל עליות המחירים המטורף שהיה כאן בחודשים האחרונים, והטלת המיסים הכבדים – עלייך, שושנה, עליך, יעקב, עליך, נועם, עלייך, הדס – הכול שוב עולה, כאילו מישהו מכם, מישהו מאיתנו, הספיק להסתגל בכלל למחירים הגבוהים האלה.

שלמה קרעי: הלילה הדלק יגיע לשיא של יותר מעשור, ל-7 שקלים ו-72 אגורות, וזה עוד אחרי ששר האוצר עשה לנו טובה והפחית את המס, בעקבות הלחץ של האופוזיציה, בחצי שקל.

מוסי רז: מחיר הדלק לא תלוי בו.

שלמה קרעי: מה אתה אומר, חבר הכנסת רז?

מוסי רז: - - -

שלמה קרעי: לא, יפה, תודה.

יבגני סובה: אני אעצור אותך לשנייה.

יבגני סובה: זה ממשיך, אתה יודע?

שלמה קרעי: תודה על השאלה.

יבגני סובה: אתה יודע, חבר הכנסת קרעי, שר האוצר אמר באילת שהוא ממשיך עם ההטבה הזאת.

שלמה קרעי: גם לך אני אענה.

שלמה קרעי: תודה לשניכם.

יבגני סובה: אלה חדשות מהשעות האחרונות.

שלמה קרעי: גם היום, אחרי ההפחתה של חצי שקל, המיסים שמרכיבים את מחיר הדלק הם עדיין למעלה מ-50% – להערכתי, קרוב ל-60%, מס הבלו והמע"מ.

שלמה קרעי: מס הבלו, כל המטרה שלו הייתה להפחית צמצום של מוצרים מזיקים, שלא יצרכו אותם יותר מדי; גם כשהדלק עולה 6 שקלים לליטר, עדיין אנשים צורכים רק את מה שהם צריכים.

שלמה קרעי: הם לא מבזבזים סתם ושופכים דלק כי הם רוצים סתם לזהם אוויר.

שלמה קרעי: זאת אומרת, מס הבלו במטרה שלו – מספיק שהוא יעמוד על סכום כזה שמחיר הדלק יהיה 6 שקלים.

שלמה קרעי: זה שעליית מחיר הדלק לא תלויה בו זה נכון, אבל מחיר הדלק עצמו, בתוך ה-7.72 האלה, זה פחות מחצי.

שלמה קרעי: הרי מי משלם את הכסף הזה, במי זה פוגע?

שלמה קרעי: בליברמן, שמתדלק על חשבון מדינת ישראל, או בחברים האוליגרכים שלו, כמו שפרסם היום אבישי גרינצייג?

שלמה קרעי: יש לו רשימה ארוכה ארוכה של ניגודי עניינים.

שלמה קרעי: כל החברים של ליברמן לא ניזוקים מעליית מחירי הדלק.

שלמה קרעי: מי שנפגע זה הפריפריה, אלה החלשים, שצריכים לתדלק יותר ביוקר, והמחירים עולים הרבה יותר בגלל שמחירי ההובלה עולים יותר יקר.

שלמה קרעי: ממשלת ישראל צריכה ללכת הביתה, אבל בינתיים תעמידו את מס הבלו ותעמידו את המיסים באופן כזה שהדלק יהיה הגיוני, שיהיה אפשר לצרוך, ולא תהיה לנו עוד שרשרת של עליות מחירים.

שלמה קרעי: מחירי הדיור עלו בשנה אחת כמו שלא עלו הרבה שנים, במצטבר.

שלמה קרעי: יוקר המחיה מרקיע שחקים, ואין מי שיעשה לזה סוף.

שלמה קרעי: ויושבות בממשלה מרצ והעבודה, ואלה שרוממות החלש והפועלים בגרונם, אבל חרב פיפיות בידם.

שלמה קרעי: הרפורמה בתחבורה הציבורית – ממי בא המאבק על הרפורמה?

שלמה קרעי: ממיכאל ביטון.

שלמה קרעי: לא שמעתי שמיכאל ביטון היה מתישהו פעיל חברתי, אבל הוא עושה את העבודה שאתם צריכים לעשות, אתם צריכים להיאבק בשרת התחבורה.

שלמה קרעי: מעלים את המחירים בפריפריה כדי שבתל אביב תהיה הנחה מסוימת – לא נשמע דבר כזה, שהחלשים משלמים עכשיו פי שניים על התחבורה הציבורית שלהם, כדי שהתל אביבים ישלמו קצת פחות.

שלמה קרעי: גם הוא, קיפלו אותו כמו קרטון, לצערי, בינתיים.

שלמה קרעי: אני מקווה מאוד שהממשלה תיגמר לפני שבועיים ההנשמה שהוא נתן, אבל כמו שאני רואה את הדינמיקה בתוך הקואליציה, בסוף כולם מתקפלים.

שלמה קרעי: אזרחי ישראל, אתם לא מעניינים את ממשלת ישראל.

שלמה קרעי: לליברמן לא אכפת שלא תוכלו לקנות דירה, שתיאלצו להתקמצן על הדלק, שתצאו עם העגלה והארנק כמעט ריקים מהסופר.

שלמה קרעי: בנט שומר על כיסאו – לזה יש 50 מיליון; לפיד שומר על החברים שלו – לג'ובים יש כסף; ליברמן מחלק כספים לערבים, וקורע אתכם במיסים; גנץ ברומן מסוכן עם אבו מאזן, ומסכן את חייכם; סער שומר על הריקבון המשפטי ולא רואה אתכם ממטר.

שלמה קרעי: רק היום אישרו בוועדת החוקה לקריאה שנייה ושלישית חוק שמאפשר לשוטר להיכנס ללא צו חיפוש אליכם הביתה.

שלמה קרעי: אנחנו רואים מה קורה עם שוטרים שמתנהלים לפעמים בבריונות.

שלמה קרעי: רואים דוגמאות כאלה, לא כולם, חלילה, אבל לתת עוד יותר כוח באופן כזה זה דבר שלא מתקבל על הדעת.

שלמה קרעי: אבל לא רואים אתכם ממטר, אזרחי ישראל.

שלמה קרעי: הורוביץ הוא שר של מגזר אחד, ואתם בפריפריה יכולים לקפוץ לו.

שלמה קרעי: אין בריאות, אין כלכלה.

מוסי רז: - - -

שלמה קרעי: אל תתחיל איתי, כי יש לי ערימה של הסתייגויות, ואני לא משכתי את ההסתייגויות.

שלמה קרעי: אני לא הסרתי.

שלמה קרעי: אני, יש לי הסתייגויות שלי.

שלמה קרעי: תן לי לסיים.

קארין אלהרר: - - -

שלמה קרעי: השרה אלהרר, יש לי זכות כחבר כנסת.

שלמה קרעי: זה שקיש מושך הסתייגויות, אני יכול להשאיר את שלי.

יבגני סובה: חבר הכנסת מוסי רז.

שלמה קרעי: תנו לי להשלים את מה שיש לי לומר.

מוסי רז: זה לא מקובל - - -

יבגני סובה: רק שנייה, רק שנייה, אני אתן לך להשלים.

יבגני סובה: חבר הכנסת מוסי רז, זה נכון שהוא יכול לנמק הסתייגויות.

יבגני סובה: ברגע שמסירים הסתייגויות בשם האופוזיציה אז מסירים הסתייגויות.

יבגני סובה: אבל אני ארשה בכל זאת לחבר הכנסת קרעי לסיים את דבריו, ולא ניכנס לוויכוח הזה.

יבגני סובה: אז תנו לו, בבקשה, לסיים ולהשלים את הדברים.

שלמה קרעי: היושב-ראש, אתה רוצה שנברר עם הייעוץ המשפטי אם לי כחבר כנסת יש זכות לומר שאני לא מסיר את ההסתייגויות שלי?

יבגני סובה: אתה, יש לך כל זכות שאתה רוצה.

יבגני סובה: אני חושב שברגע שהקואליציה והאופוזיציה מגיעות להסכמות בנושא של הסרת הסתייגויות, כל ההנמקה של ההסתייגויות היא לא רלוונטית.

יבגני סובה: אתה ביקשת לדבר, מזכיר הכנסת בהחלט הסכים ונתן לך זכות לדבר.

יבגני סובה: אני אומר לך, אני אתן לך להשלים את דבריך.

יבגני סובה: אבל או שהאופוזיציה מסירה הסתייגויות, ואז אין אפשרות לנמק הסתייגויות שהוסרו - - -

שלמה קרעי: האופוזיציה מסירה הסתייגויות לצורך ההצבעות.

שלמה קרעי: כשחבר כנסת מהאופוזיציה רוצה לדבר לא מונעים ממנו לדבר כי יש הסכמה על הסרת הסתייגויות.

יבגני סובה: אם זה כל כך חשוב לך, אני אבקש לבדוק.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: אם אתה פשוט לא תפריע לי לסיים את הדברים - - -

יבגני סובה: אני לא הפרעתי לך לסיים.

יבגני סובה: מי שהפריע לך זה חבר הכנסת רז, ולכן הערתי לו.

יבגני סובה: אני אתן לך לסיים את דבריך, ובזה אנחנו נעבור להצבעה.

יבגני סובה: כמו שאמרתי, ההצבעות בהסכמות, ובגלל זה הוסרו ההסתייגויות.

יבגני סובה: בבקשה, חבר הכנסת קרעי.

יבגני סובה: אתה רוצה עוד שתי דקות?

שלמה קרעי: כן, תודה.

יבגני סובה: בבקשה, שתי דקות אני נותן לך.

יבגני סובה: תודה.

שלמה קרעי: אדוני יושב הראש, אין בריאות, אין כלכלה, אין חברה, אין רווחה, רק ג'ובים.

שלמה קרעי: ממשלה שדואגת – ממשלת נורבגים, ממשלה מנופחת כפי שלא הייתה כמותה באופן יחסי למספר חברי הקואליציה.

שלמה קרעי: לא הייתה כמותה.

שלמה קרעי: והינה, המשרוקית של גלובס יכולה לבדוק את זה.

שלמה קרעי: לא הייתה כמותה, ממשלה כזו מנופחת באופן יחסי למספר חברי הקואליציה.

שלמה קרעי: כסף רק לתומכי טרור.

שלמה קרעי: לא היה דבר כזה שהנהגה מתאכזרת לבני העם שלה.

שלמה קרעי: ליברמן מתאכזר לפריפריה, מתאכזר לחלשים, מתאכזר לחרדים, אבל כסף לשפוך על זועבי, וכסף לשפוך על טיבי, ועל מנסור עבאס, ועשרות תקציבים לאימאמים, שבסוף יסיתו גם במסגדים נגדנו – זה יש, אבל כסף וסיוע לחלשים אין לכם.

שלמה קרעי: ואתם יודעים מה, מילא הייתם זוכים בשלטון ביושר, הייתם אומרים, כמו שרחבעם אמר לבני העם שלו: "אבי יסר אתכם בשוטים ואני איסר אתכם בעקרבים".

שלמה קרעי: זכותכם.

שלמה קרעי: זכיתם בשלטון ביושר, תעשו מה שאתם רוצים עד שהציבור יתהפך עליכם, והוא כבר התהפך.

שלמה קרעי: אלא מה, היום התברר בבית המשפט, שלא רק שגנבתם מנדטים מהימין והקמתם איתם ממשלת שמאל, בכל הסיפור הזה, כל הטרלול של השנתיים, עם הגשת כתב אישום לפני הבחירות, ושימוע לפני הבחירות, ואולפנים ערב ערב על המושחתים בליכוד ועל יושב-ראש הליכוד בנימין נתניהו, הפרקליטות חטפה היום סטירת לחי מצלצלת בבית המשפט.

שלמה קרעי: הכול התברר כעורבא פרח.

שלמה קרעי: גם גנבתם את השלטון, גם דאגו לכם כל החבר'ה שלכם בתקשורת ובמערכת המשפט להכין את התשתית לזה, וגם אתם מתעללים בבני העם שלכם.

שלמה קרעי: הגיע זמנכם ללכת.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת שלמה קרעי.

יבגני סובה: כפי שאמרתי, וכפי שאמר חבר הכנסת ינון אזולאי, הוסרו כל ההסתייגויות, ולכן אנחנו נצביע על סעיפים מ-1 עד 9, כנוסח הוועדה, בקריאה שנייה.

יבגני סובה: ההצבעה תהיה הצבעה אלקטרונית.

יבגני סובה: נא להתכונן, הצבעה.

קריאה: - - - הסתייגויות?

יבגני סובה: סעיפים מ-1 עד 9.

יבגני סובה: בעד סעיפים 1–9 – 7

יבגני סובה: נמנעים – אין

יבגני סובה: בעד – שבעה, אפס מתנגדים.

יבגני סובה: אני קובע כי סעיפים 1–9, כנוסח הוועדה, אושרו בקריאה שנייה.

יבגני סובה: וכעת אנחנו נעבור לקריאה שלישית של החוק, נכון?

יבגני סובה: של הצעת החוק.

יבגני סובה: הצבעה.

יבגני סובה: בעד החוק – 7

יבגני סובה: נמנעים – אין

יבגני סובה: בעד – שבעה, אפס מתנגדים.

יבגני סובה: אני קובע כי ההצעה הזאת אושרה בקריאה שלישית ותיכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

יבגני סובה: [מס' כ/891; דברי הכנסת, חוב' כ"ב, ישיבה 120; נספחות.

יבגני סובה: ]

יבגני סובה: רבותיי, אנחנו נעבור לסעיף הבא בסדר-היום, סעיף 4, נכון?

יבגני סובה: הצעת חוק כבילת עצורים ואסירים (חובת יידוע) (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2022, בקריאה שנייה וקריאה שלישית.

יבגני סובה: מי שמציג את הצעת החוק – חבר הכנסת זאב בנימין בגין, בשם יושבת-ראש הוועדה לביטחון הפנים חברת הכנסת מירב בן ארי.

יבגני סובה: בבקשה, חבר הכנסת בגין.

יבגני סובה: בבקשה, אדוני.

זאב בנימין בגין: תודה, כבוד היושב-ראש.

זאב בנימין בגין: חברי הכנסת המעטים, ינון, אני שמח שאתה פה, כי ההצעה היא גם שלך.

זאב בנימין בגין: אני התבקשתי על ידי חברתי חברת הכנסת מירב בן ארי, היושבת-ראש היעילה והפעילה של הוועדה לביטחון הפנים, להציג את הצעת החוק הזאת, כבילת עצורים ואסירים (חובת יידוע) (תיקוני חקיקה).

זאב בנימין בגין: וחודש טוב לכולכם.

זאב בנימין בגין: על פי ההסדר הזה שופטים רשאים להורות על שחרור עצור או אסיר מכבילה באולמותיהם.

זאב בנימין בגין: אבל בפועל, כתוצאה מביקורי פתע, לאחר ביקורי פתע שערכו חברי כנסת באולמות בתי המשפט, וגם מנתונים שהובאו בפני ועדת הפנים והגנת הסביבה בדיון מהיר שיזם חברנו חבר הכנסת ינון אזולאי משנת 2020 – וזאת על רקע פסיקת בית המשפט, הצהרת בית המשפט העליון, ניתן לומר, בתגובה לעתירה שהגיש בעניין זה עו"ד רבינוביץ' – יבוא גם הוא על הברכה – עלתה תמונה שעל פיה רוב העצורים והאסירים, רוב גדול, יותר מ-90% מהם, דווקא כן נכבלים או נכבלו על ידי המשטרה או על ידי שירות בתי הסוהר בעודם נמצאים באולם בית המשפט.

זאב בנימין בגין: אני מברך את החברים שהחליטו לשנות ולו במעט את המצב הזה.

זאב בנימין בגין: אז למרות שעל פי הדיווחים המצב במידה ידועה השתפר, ונזהרים יותר בכבילתם, בכבודם של האסירים והעצורים, חברי הכנסת חבריי חשבו שיהיה מוטב לעגן זאת במפורש בחקיקה, שוב, כדי לוודא שבמציאות יימשכו הדברים ויוטבו במידת האפשר.

זאב בנימין בגין: שתי הצעות החוק הוכנו בוועדה לביטחון הפנים, מוזגו לפני הקריאה הראשונה ונערכו בהן, כפי שאנחנו רגילים לעשות, שינויים אחדים במהלך הדיונים.

זאב בנימין בגין: הוועדה שמעה את נציגי המשרד לביטחון הפנים, נציגי המשטרה, שירות בתי הסוהר, הנהלת בתי המשפט, הסנגוריה הציבורית ועוד נציגים, שאפשרו להעמיק בדיון ולהציג את כל השיקולים הנוגעים לדבר, וגם הועברה לוועדה עמדה בכתב מטעם לשכת עורכי הדין.

זאב בנימין בגין: בהצעת החוק הממוזגת המונחת כאן לפניכם, חברי הכנסת, לקריאה שנייה ושלישית, מוצע לערוך תיקון מקביל בשני דברי חקיקה המסדירים את נושא כבילת העצורים והאסירים במקומות ציבוריים.

זאב בנימין בגין: התיקון הראשון הוא בסעיף 9א לחוק סדר הדין הפלילי (סמכויות אכיפה – מעצרים), תשנ"ו–1996, והתיקון השני בסעיף 11א לפקודת בתי הסוהר [נוסח חדש], תשל"ב–1971.

זאב בנימין בגין: שני התיקונים המבוקשים זהים.

זאב בנימין בגין: בשניהם מוצע לחייב שוטרים וסוהרים אשר מלווים עצורים ואסירים לאולמות בית המשפט ליידע את השופטים על כך שאותו עציר או אסיר שהם ליוו אל האולם נמצא בו כשהוא כבול.

זאב בנימין בגין: בדרך זו יקל על השופטים לראות את המצב, ועל פי החוק, להפעיל את סמכותם ולהורות, אם יחשבו שנכון הדבר – אני מקווה ומניח שברוב המקרים כך יהיה – על שחרור העצור או האסיר מהכבילה, לפי שיקול דעתו של השופט.

זאב בנימין בגין: חברי הוועדה לביטחון הפנים מביעים בזאת תקווה כי הצעת החוק תסייע בשיפור נוסף במצב וכן תסייע בהטמעת העיקרון שלפיו ברירת המחדל היא כי עצור ואסיר לא יהיו כבולים באולם בית המשפט אלא אם קיימת לכך הצדקה לפי אמות המידה המפורטות בחקיקה.

זאב בנימין בגין: בוודאי באלה יש להמעיט – הכול כמידת האפשר.

זאב בנימין בגין: להצעת החוק הזאת לא הוגשו הסתייגויות.

זאב בנימין בגין: יש בקשות אחדות לרשות דיבור.

זאב בנימין בגין: אני מבקש מהחברים לאשר את הצעת החוק בקריאה השנייה ובקריאה השלישית, ולצרף את ההצעה החשובה הזאת לספר החוקים שלנו.

זאב בנימין בגין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת בגין.

יבגני סובה: אכן, להצעת החוק הזאת לא הוגשו הסתייגויות אך הוגשו בקשות דיבור.

יבגני סובה: חברת הכנסת גבי לסקי, בבקשה.

יבגני סובה: לאחר מכן – חבר הכנסת אזולאי.

יבגני סובה: משה ארבל גם נמצא או שתדבר בשמו?

ינון אזולאי: פעם הוא מדבר בשמי, ופעם אני בשמו.

יבגני סובה: אבל זה לא זמן כפול.

גבי לסקי: - - -

יבגני סובה: קודם כול הוא ביקש לשמוע את דברייך.

יבגני סובה: אחר כך הוא רוצה להסתייג.

יבגני סובה: אם את מתעקשת את יכולה להיות אחריו.

גבי לסקי: אני לומדת כל יום.

יבגני סובה: חמש דקות.

גבי לסקי: אני לא אשתמש בחמש דקות.

גבי לסקי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבר הכנסת בגין, תודה רבה על הצגת הצעת החוק.

גבי לסקי: כבר בתחילת דבריי אני רוצה מאוד להודות לחבריי חבר הכנסת ארבל וחבר הכנסת אזולאי על שיתוף הפעולה הפורה למען זכויות אדם.

גבי לסקי: אני חייבת לומר שהיום בוועדת החוקה בדיון מאוד חשוב על חוק-יסוד: זכויות במשפט, פרופ' קרמניצר, מורנו ורבנו בעניינים של זכויות במשפט פלילי, הזכיר לנו את דבריו של השופט לנדוי, אחד השופטים הדגולים שהיו לנו במדינת ישראל.

גבי לסקי: הוא אמר שהאופי הדמוקרטי של מדינה נמדד על פי היחס של החברה כלפי עצורים ואסורים.

גבי לסקי: הצעת החוק הזאת בעצם באה לומר שכדי שאנחנו נוכל לשמור על הדמוקרטיה אנחנו חייבים לשמור על כבוד האדם גם של עצורים ואסירים.

גבי לסקי: אין מחלוקת שכבילה במרחב הציבורי זאת השפלה, זאת פגיעה בכבוד האדם.

גבי לסקי: החוק באמת צמצם את האפשרות לכבול עצור או אסיר רק למקרים מאוד חריגים וייחודיים.

גבי לסקי: למרבה הצער, מניסיוני שנים רבות בבתי המשפט, המציאות אחרת: עצורים רבים, רבים מדי, מגיעים לבית המשפט כשהם אזוקים גם בידיים וגם ברגליים, ובגלל ההליך המהיר הזה אף אחד לא שם לב לדבר הזה ואף אחד לא מרים קול.

גבי לסקי: ובכל זאת, אדם שעדיין לא הוכחה אשמתו או אדם שכבר יושב בבית האסורים ומרצה את עונשו לא צריכים עונש נוסף.

גבי לסקי: לא צריך להשפיל אותו, לא צריך לפגוע בכבודו.

גבי לסקי: החוק הזה בא לומר: אנחנו רוצים לשמור על כבודם של בני האדם באשר הם בני אדם.

גבי לסקי: ההליך הפלילי הוא הליך ייחודי, שבא לתת מענה למי שעבר עבירה – בתחילה, אם יש חשד שעבר עבירה.

גבי לסקי: אבל זאת לא מערכת שבאה להשפיל.

גבי לסקי: היא לא אמורה להשפיל את האדם שיושב ונידון, ובטח לא בבית המשפט.

גבי לסקי: אני מבקשת מחברי הכנסת להצביע בעד החוק החשוב הזה כחלק מתהליך הריפוי והחזרת המנגנונים הדמוקרטיים לכל המערכות, כדי שנוכל להגיד: אנחנו נותנים כבוד לדמוקרטיה, אנחנו לא כובלים אנשים שלא לצורך כשהחוק לא מתיר לנו לעשות כן.

גבי לסקי: אני חייבת לומר, כבוד היושב-ראש – אה, התחלף כבוד היושב-ראש.

צבי האוזר: גם כבודו של הקודם במקומו מונח.

גבי לסקי: כן.

גבי לסקי: הצעת החוק הראשונה שלי בספר החוקים של ישראל מאוד מרגשת אותי, וזה מרגש אותי במיוחד כי זאת הצעת חוק שנוגעת לעשייה שלי גם מחוץ לבית המחוקקים, ובאה לתת מענה לפגיעה חמורה שלא לצורך בכבוד האדם.

גבי לסקי: אני מצליחה, יחד עם חבריי ויחד עם הכנסת – עוד כבוד יושב-ראש נכבד.

איתן גינזבורג: שלום.

ינון אזולאי: זכית ששלושה יושבי-ראש התחלפו בחמש דקות.

איתן גינזבורג: אתה יודע איזו זכות זאת להיות נוכח כיושב-ראש הישיבה כשחברת הכנסת לסקי מציגה חוק?

ינון אזולאי: - - -

איתן גינזבורג: אתה יודע איזה כבוד זה?

גבי לסקי: וואו.

גבי לסקי: אני מסמיקה פה.

גבי לסקי: אני נרגשת שנצליח להכניס היום לספר החוקים של מדינת ישראל חוק טוב, ששומר על זכויות האדם – דווקא של האנשים השקופים, דווקא של אלה שאנשים חושבים שלא צריך לשמור על זכויותיהם.

גבי לסקי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת לסקי.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת ינון אזולאי.

גבי לסקי: - - - מירב בן ארי.

איתן גינזבורג: זהו גם כבוד לא פחות להיות מנהל המליאה כשחבר הכנסת אזולאי נושא דברים.

גבי לסקי: תגיד תודה גם בשמי לחברת הכנסת, יושבת-ראש הוועדה, ולצוות הוועדה.

איתן גינזבורג: הוא בטח יגיד.

איתן גינזבורג: אני עדיין צריך לשמור פה על ממלכתיות כלשהי.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, ראשית לפני שאגע בחוק אני רוצה לברך את דניאל אלהרר, אח של השרה, בברכת מזל טוב ליום ההולדת שלו היום.

ינון אזולאי: היא ממהרת כי היא מכבדת אותו ואוהבת אותו, ואנחנו נשתדל לקצר בשבילה.

ינון אזולאי: הגענו להסכמות רק בגלל יום ההולדת שלו, רק שתדעי.

ינון אזולאי: אז שיהיה מזל טוב.

איתן גינזבורג: ברכות לדניאל.

גבי לסקי: מאיפה הוא יודע?

ינון אזולאי: גבי, אני אספר לך אחר כך מאיפה אני יודע.

איתן גינזבורג: מכל הכנסת ברכות לדניאל.

ינון אזולאי: אומנם אני באופוזיציה אבל ראשי גם בקואליציה, גם בממשלה, בכל דבר.

ינון אזולאי: מדי פעם אתם רואים את הפיקים.

ינון אזולאי: הפעם זה בעניין הזה.

ינון אזולאי: בכל אופן, הצעת החוק הזאת שמובאת להצבעה, שזכיתי להיות מבין היוזמים שלה, יחד עם חברתי גבי לסקי והשותף שלי לדרך תמיד, חבר הכנסת משה ארבל – שהיה בדרך לפה אבל נבצר ממנו להגיע, אז אני גם מקווה שאני אייצג אותו נאמנה.

ינון אזולאי: כמו שאמרת, יש כבוד האדם, שמגיעות לאדם הזכויות שלו, זה לא ממעיט כהוא זה מהעונש שמגיע לו, אבל גם אין סיבה להשפיל אותו.

ינון אזולאי: אנחנו רואים את זה בבתי המשפט, והחוק הזה נוצר בגלל הסיורים שחבר הכנסת משה ארבל ואני עורכים גם בבתי משפט.

ינון אזולאי: את יודעת מה, גם בבתי חולים, כשאנחנו הולכים לבקר חולים, אנחנו רואים את אותם עצירים ולפעמים אני שואל ואומר, נגיד שלבית משפט מגיעים רק העצירים האלה, האסירים האלה, המשפחות שלהם, לא מגיעים הילדים לשם, הילדים הקטנים.

ינון אזולאי: אבל תארו לכם שבבית חולים נמצא אסיר שמגיע עם אזיקים, שהוא לא אמור להיות אזוק, מספיק הבגדים שהוא לובש, פתאום הילד של השכנים רואה את האבא הזה, שהוא בכלל חושב שהוא לא נמצא, לא משנה כרגע בגלל איזו סיבה.

ינון אזולאי: הוא חוזר הביתה ומספר לילד או בבית הספר, שהוא ראה את האבא של אותו ילד אזוק.

ינון אזולאי: זה גומר את המשפחה, גומר את הילד.

ינון אזולאי: אנחנו באים להילחם פה על כבודו של האדם, על כבודה של המשפחה, על כבודם של הילדים שלו.

ינון אזולאי: וזה המקום שאנחנו נמצאים בו.

ינון אזולאי: זה מגיע מאותו מקום שאנחנו חושבים שצריך לתת את הזכויות לכל אדם באשר הוא אדם.

ינון אזולאי: הוא משלם את חובו לחברה, אין שום סיבה גם להשפיל אותו, לבזות אותו ולהשפיל את המשפחה שלו.

ינון אזולאי: אין שום סיבה בעניין הזה.

ינון אזולאי: זה גם המקום לציין את עבודתו של עו"ד יהונתן רבינוביץ', שהגיש את הבג"ץ, בג"ץ רבינוביץ', כדי לשנות את הנחיית שב"ס, שלא תאפשר באופן אוטומטי, ועל כן מגיע לו יישר כוח גדול.

ינון אזולאי: חבר הכנסת משה ארבל, יחד עם חברת הכנסת גבי לסקי ואני, הוכחנו שאפשר לעשות דברים שהם למען האזרחים, למען באמת החלשים, אלה שנמצאים בקצה, שאפשר גם למענם לעשות ואנחנו עושים דבר שהוא גדול ונפלא ביחד.

ינון אזולאי: בסיום דבריי אני מבקש, קודם כול, אני מחובר לאסירים ממור אבי.

ינון אזולאי: גבי, אני לא יודע אם פעם יצא לי לספר לך, בכל אופן, כולם יודעים, דיבר על זה גם חבר הכנסת בגין, שהכיר את מור אבי, כשהיינו לפני שבוע בדיון בוועדת הפנים, הוא סיפר וידע עד כמה מור אבי, זיכרונו לברכה, היה קשור מאוד לאסירים, היה מבקר אותם ודאג לזכויותיהם.

ינון אזולאי: הוא אמר, צריך לכבד כל אדם באשר הוא אדם.

ינון אזולאי: ממנו לקחתי את זה ועם זה אני ממשיך.

ינון אזולאי: אני רוצה להודות כמובן ליושבת-ראש הוועדה, מירב בן ארי, שקידמה ועשתה הכול על מנת שהחוק הזה יקודם במהרה.

ינון אזולאי: אני רוצה להודות כמובן לצוות הוועדה, ללאה מנהלת הוועדה, שאנחנו מכירים אותה שנים רבות, עוד לפני שהייתי חבר כנסת, ולצוות הנפלא שמלווה אותה, ליאת ואיה.

ינון אזולאי: וכמובן ליועצות המשפטיות, מירי פרנקל שור - - -

גבי לסקי: תוסיף גם ממני, שזה יהיה בפרוטוקול.

ינון אזולאי: ואני מוסיף שזה גם מחברת הכנסת גבי לסקי וממשה ארבל, כמובן, כל מה שאנחנו מדברים פה זה ביחד מכולנו.

ינון אזולאי: וכמובן למירי פרנקל-שור, שגם אותה שנים רבות אני מכיר, עוד כשמור אבי היה יושב-ראש ועדת הפנים היא הייתה היועצת המשפטית.

ינון אזולאי: והדר בר-שלום, וכמובן כל מי שעזר וסייע, ולחברי הכנסת שנמצאים פה ונוכחים על מנת להצביע להצעה חשובה זו.

ינון אזולאי: חברת הכנסת שירלי פינטו, אני רק רוצה להגיד לשירלי פינטו דבר אחד.

ינון אזולאי: לצערי, אני כבר צריך לצאת לצפון אבל אני רוצה להגיד לך, גם לך מגיע בשעה טובה על החוק שיעבור לאחר מכן.

ינון אזולאי: זה חוק חשוב מאוד, חוק עם נגישות, ואני מאחל לך שעוד חוקים טובים יעברו, אני לא יכול להגיד לך בקואליציה הזאת, אבל שתישארי בכנסת ושיהיו לך חוקים טובים.

ינון אזולאי: אז תודה רבה לכולם ותודה לכל אלה שנשארו ומצביעים.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת ינון אזולאי.

איתן גינזבורג: תראה כמה אני מעריך ומכבד אותך, אפילו את השעון לא הפעלתי עבורך.

ינון אזולאי: אגב, דיברתי פחות מחמש דקות.

איתן גינזבורג: נכון, אבל אני סומך עליך, בגלל זה גם לא הפעלתי.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, מכיוון שלהצעת החוק לא הוגשו הסתייגויות, נעבור ביעף להצבעה על הצעת החוק כנוסח הוועדה.

איתן גינזבורג: על כן, תפסו את מקומותיכם, שימו לב, מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה בקריאה שנייה.

איתן גינזבורג: בעד סעיפים 1–2 – 9

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – תשעה, אין מתנגדים, אין נמנעים, החוק אושר בקריאה השנייה ואנחנו נעבור לאישורו בקריאה השלישית.

איתן גינזבורג: בבקשה, חברי הכנסת, מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: נא להצביע.

איתן גינזבורג: בעד החוק – 9

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – תשעה, אין מתנגדים, אין נמנעים, אני קובע כי הצעת חוק כבילת עצורים ואסירים (חובת יידוע) (תיקוני חקיקה), התקבלה בקריאה השלישית, והחוק ייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

איתן גינזבורג: ברכות למציעים, ברכות לעוסקים במלאכה, ברכות, ברכות, ברכות.

איתן גינזבורג: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/890).

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום: הצעת חוק ההתיישנות (תיקון מס' 7) (הארכת תקופת ההתיישנות של תובענה בגין עבירת מין), של חברת הכנסת מיכל שיר סגמן.

איתן גינזבורג: מי יציג את הצעת החוק?

איתן גינזבורג: חברת הכנסת שיר, בבקשה, מוזמנת לדוכן להציג את הצעת החוק ואז נעבור לרשימת הדוברים.

מיכל שיר סגמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיכל שיר סגמן: חבריי חברי הכנסת, לפעמים, לא תמיד, המליאה היא מקום רועש, גועש, מלא באמוציות ולא תמיד יוצא לנו לתקן צדק היסטורי.

מיכל שיר סגמן: אני חושבת שהצעת החוק הזאת, התיקון שלה הוא תיקון עוול עבור ילדים נפגעי פגיעה מינית.

מיכל שיר סגמן: החוק היבש לא נרטב אף פעם, גם לא מדמעה של ילדה.

מיכל שיר סגמן: אנחנו כולנו מכירים את המקום שבו החוק היבש מונע צדק.

מיכל שיר סגמן: ילדים וילדות שנפגעו על ידי בני עוולה ועברו תקיפה מינית, שאזרו אומץ ואת כל כוחות הנפש כדי באמת להגיש תביעה פלילית, לעמוד באולם מלא ולספר בדמעות על הרגע שבו הכול השתנה עבורם.

מיכל שיר סגמן: אנחנו היום בחוק, לפני התיקון הזה, בעצם מגבילים את אותם הילדים בתביעה אזרחית.

מיכל שיר סגמן: החוק בעצם בא ואומר, אם תבעתם תביעה פלילית, אתם צריכים תוך שנה בלבד להגיש את התביעה האזרחית.

מיכל שיר סגמן: הרי זו סיטואציה שהיא כמעט בלתי אפשרית לילדים.

מיכל שיר סגמן: ילד שכבר הלך לבית המשפט, עשה את הצעד – ולצערנו הרב לא רבים מגיעים לשלב הזה שבו הם מגיעים לבית המשפט וחושפים את אשר עבר עליהם – והדבר כרוך בכוחות נפש באמת, מאוד מאוד קשים.

מיכל שיר סגמן: ולדרוש מהם כעבור שנה בלבד לעבור את אותו ההליך האזרחי, זה פשע בפני עצמו.

מיכל שיר סגמן: החוק הזה בא לתקן בדיוק את העוולה הזו.

מיכל שיר סגמן: החוק שאני מעלה היום כאן לכנסת יפתור את הבעיה.

מיכל שיר סגמן: החוק ייצור את ההבחנה ויבטל את שעון העצר העומד מעל ראשם של אותם ילדים פגועים ויאפשר להם בעצם לפעול בזמן שנכון להם.

מיכל שיר סגמן: הוא בעצם מבטל את ההגבלה שדורשת שקטין חייב להגיש תביעה אזרחית עד שנה מתביעה פלילית, ויאפשר לקטין שהיה בהליך פלילי להגיש הליך אזרחי עד תום תקופת ההתיישנות.

מיכל שיר סגמן: סעיף נוסף בחוק יאפשר לנפגעים בגירים להגיש תביעה אזרחית עד שנה מהפלילית, גם אם תקופת ההתיישנות בתביעה האזרחית תמה.

מיכל שיר סגמן: אני מבקשת מכם, חברי הכנסת, לתמוך בשינוי החוק הזה כדי לייצר מציאות טובה יותר, מדינה מתוקנת יותר, ובעיקר בעיקר לחסוך מילדים שעבר עליהם הגיהינום – והם יכולים להרשות לעצמם להשתקם.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה על הדברים שלך, חברת הכנסת שיר סגמן.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לרשימת הדוברים וברגע זה אני גם נועל את רשימת הדוברים.

איתן גינזבורג: אני אעבור על הרשימה ונראה מי ירצה לדבר, לפי מי שנרשם.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת פרוש – אינו נוכח; חבר הכנסת גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת מקלב – אינו נוכח; חבר הכנסת גלנט – אינו נוכח; חבר הכנסת ליצמן – אינו נוכח; חבר הכנסת סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת חיים ביטון – אינו נוכח; חבר הכנסת אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת סמוטריץ' – אינו נוכח; חברת הכנסת תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת ביטן – אינו נוכח; חבר הכנסת אבו שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת מעוז – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת בוסו, בבקשה.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום פורסמה ב-News1 – חדשות עוד רפורמה מבית מדרשה של שרת התחבורה מרב מיכאלי, קול קורא לרשויות להפעיל את שירות המוניות דרך הרשויות העשירות.

אוריאל בוסו: לאחר עשרות שעות של דיונים ומאות אנשי מקצוע שהגיעו לוועדת הכלכלה וכמה שנים של עבודה, מגיעה שרת התחבורה ובהינף יד, עוד פעם, דורכת על עבודת הכנסת ועל ועדת הכלכלה, אולי ממניעים אישיים, ומנסה לעקוף דרך קול קורא ולהזיז את כל החוק הצידה – כמובן שאנחנו לא שומרי הסף – ולגרום לביזור מוניות השירות שלא יהיה כלכלי, ולהפעיל את זה דרך קול קורא.

אוריאל בוסו: היא לא מספרת שמאחורי המהלך הזה עומד הרצון שלה להפעיל תחבורה ציבורית בשבת דרך הרשויות המקומיות, אבל בדרך היא רומסת שוב את עבודת הכנסת ואת יושב-ראש ועדת הכלכלה, חבר הכנסת מיכאל ביטון.

אוריאל בוסו: ואנחנו שואלים שוב, וקראתי היום ליושב-ראש הכנסת: א', להיות המגן של הבית, המגן של ועדות הכנסת ושל החקיקה שנעשית כאן ונרמסת בידי שרה בממשלה.

אוריאל בוסו: ושוב, אני קורא לחברי הכנסת מימינה, שסיפרו שיש להם וטו על חוקים דתיים: עוד פעם תחת ידיכם בממשלה הנוכחית ובקואליציה הזאת נרמסת השבת, נרמסים כל חוקי היהדות והסטטוס-קוו שאמרתם שתשמרו עליו.

אוריאל בוסו: בידכם לעצור את החרפה הזאת ואת הבושה ששרת התחבורה מבקשת להפיל ולהחיל כאן, במדינת ישראל, מדינת היהודים.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת בוסו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת קרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת אבידר – אינו נוכח; חבר הכנסת לוין – אינו נוכח; חבר הכנסת אשר – אינו נוכח; חברת הכנסת שטרית – אינה נוכחת; חברת הכנסת מגן תלם – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה אבוטבול – אינו נוכח; חבר הכנסת כסיף – אינו נוכח; חבר הכנסת אמסלם – אינו נוכח; חבר הכנסת אזולאי – אינו נוכח; חבר הכנסת פינדרוס – אינו נוכח; חברת הכנסת בזק – אינה נוכחת; חברת הכנסת דיסטל – אינה נוכחת; חבר הכנסת יברקן – אינו נוכח; חבר הכנסת ארבל – אינו נוכח; חבר הכנסת ולדימיר בליאק – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נוכח; חברת הכנסת לוי אבקסיס – אינה נוכחת; חבר הכנסת בן צור – אינו נוכח; חבר הכנסת טייב – מוותר; חברת הכנסת גולן – אינה נוכחת; חברת הכנסת וולדיגר – אינה נוכחת; חברת הכנסת רגב – אינה נוכחת; חבר הכנסת מלכיאלי – אינו נוכח; חבר הכנסת כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת סופר – אינו נוכח; חברת הכנסת גילה גמליאל – אינה נוכחת; חבר הכנסת רוטמן – אינו נוכח; חבר הכנסת קיש – אינו נוכח; חבר הכנסת שיקלי – אינו נוכח; חבר הכנסת מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת מולה – אינו נוכח; חבר הכנסת סובה – אינו נוכח; חברת הכנסת מלינובסקי – אינה נוכחת; חבר הכנסת אקוניס – אינו נוכח; חברת הכנסת לנדה – אינה נוכחת; חבר הכנסת טאהא – אינו נוכח; חברת הכנסת ח'טיב יאסין – אינה נוכחת; חברת הכנסת סטרוק – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, תמה רשימת הדוברים, ועל כן נעבור להצבעה.

איתן גינזבורג: הצבעה בקריאה הראשונה על הצעת חוק ההתיישנות (תיקון מס' 7) (הארכת תקופת התיישנות של תובענה בגין עבירת מין), התשפ"ב–2022.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 5

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – חמישה, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת חוק ההתיישנות (תיקון מס' 7) (הארכת תקופת התיישנות של תובענה בגין עבירת מין), של חברת הכנסת מיכל שיר סגמן התקבלה בקריאה הראשונה ותעבור להמשך דיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

איתן גינזבורג: ברכות לחברת הכנסת סגמן.

איתן גינזבורג: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/893).

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לנושא הבא שעל סדר-היום: הצעת חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים) (תיקון מס' 10) (הודעות חירום מונגשות), של חברת הכנסת שירלי פינטו קדוש.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חברת הכנסת פינטו קדוש להציג את הצעת החוק בקריאה הראשונה.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, עשר דקות לרשותך.

שירלי פינטו קדוש: (אומרת דברים בשפת הסימנים, להלן תרגומם: פחות.

שירלי פינטו קדוש: אדוני יושב-ראש הישיבה, כנסת נכבדה, היום לפני שנה בדיוק התחיל מבצע שומר החומות.

שירלי פינטו קדוש: הערים המעורבות בערו.

שירלי פינטו קדוש: במקביל טילים נורו עלינו מרצועת עזה.

שירלי פינטו קדוש: החלו מסיבות עיתונאים והודעות התקשורת מטעם הממשלה כדי לעדכן במתרחש.

שירלי פינטו קדוש: כולם לקחו חלק, כולם עודכנו, רק אוכלוסייה שלמה של אנשים עם מוגבלות – חירשים, כבדי שמיעה, עיוורים ואלה שמתמודדים עם מוגבלות שכלית-התפתחותית היו מחוץ לתמונה.

שירלי פינטו קדוש: אי שם, במרץ 2019, קבוצה של קוריאנים הגיעו לטייל בארץ, והקורונה נתנה את אותותיה הראשונים.

שירלי פינטו קדוש: החלו מסיבות עיתונאים בתדירות גבוהה.

שירלי פינטו קדוש: יודעי דבר ממערכת הבריאות לא הכירו את הנגיף.

שירלי פינטו קדוש: דבר אחד היה ברור: הקורונה קטלנית.

שירלי פינטו קדוש: החלו הנחיות, מסיבות עיתונאים, מסכות, סגרים.

שירלי פינטו קדוש: אבא שלי, שהוא אדם חירש, צפה בתשדיר ולא הבין דבר.

שירלי פינטו קדוש: לאה מנתניה, כבדת שמיעה, לא הבינה דבר ופחדה כל כך.

שירלי פינטו קדוש: ברוך מחיפה, בחור עם עיוורון, לא הבין דבר והיה חסר אונים מהסיבה הפשוטה: הודעות התקשורת ומסיבות עיתונאים בזמן חירום אינן נגישות ל-1.8 מיליון אנשים עם מוגבלות, אזרחי מדינת ישראל.

שירלי פינטו קדוש: החוק המוצע קובע כי על התאגיד להנגיש כל הודעת חירום ממשלתית המשודרת, על ידי כתוביות, תרגום לשפת הסימנים, בפישוט לשוני ובתיאור קולי.

שירלי פינטו קדוש: המשמעות המיידית של חוק זה היא כאשר ממשלה פונה אל אזרחיה במצבי חירום, היא חייבת לפנות לכל אזרחיה.

שירלי פינטו קדוש: תיקון זה הוא תחילתה של דרך ארוכה שבה המדינה לוקחת על עצמה אחריות שממנה התנערה שנים.

שירלי פינטו קדוש: מדובר על הצעת חוק מצילת חיים עבור החלש.

שירלי פינטו קדוש: האחריות שלנו היא להנגיש את המידע הקריטי לכל אותם אנשים עם מוגבלות במצבי חירום, תהיה מוגבלותם אשר תהיה.

שירלי פינטו קדוש: כנסת נכבדה, אנשים עם מוגבלות לא מתנקזים למגזר כזה או אחר.

שירלי פינטו קדוש: עניין זה חוצה מפלגות וסקטורים, שמאל וימין, דתיים וחילונים, פריפריה ומרכז, יהודים וערבים, ספרדים ואשכנזים.

שירלי פינטו קדוש: משכך נובעת התמיכה הרחבה בהצעת החוק הזאת וההתגייסות של כל חברי הכנסת מכל סיעות הבית.

שירלי פינטו קדוש: אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת שנרתמו להצעת חוק מצילת חיים זו.

שירלי פינטו קדוש: כל המציל נפש אחת כאילו הציל עולם ומלואו.

שירלי פינטו קדוש: תודה רבה).

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת שירלי פינטו קדוש.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים לרשימת הדוברים ובכך אני גם נועל את רשימת הדוברים.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת אבוטבול – אינו נוכח; חבר הכנסת כסיף – אינו נוכח; חבר הכנסת גלנט – אינו נוכח; חבר הכנסת קושניר – אינו נוכח; חברת הכנסת שיר סגמן – מוותרת; חבר הכנסת אבו שחאדה – אינו נוכח; חבר הכנסת קרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת אמסלם – אינו נוכח; חבר הכנסת אזולאי – אינו נוכח; חבר הכנסת אבידר – אינו נוכח; חבר הכנסת סמוטריץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת פינדרוס – אינו נוכח; חבר הכנסת כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת ביטון – אינו נוכח; חברת הכנסת בזק – אינה נוכחת; חבר הכנסת בוסו – אינו נוכח; חברת הכנסת דיסטל – אינה נוכחת; חבר הכנסת יברקן – אינו נוכח; חבר הכנסת עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת ארבל – אינו נוכח; חבר הכנסת מלכיאלי – אינו נוכח; חבר הכנסת בליאק – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נוכח; חברת הכנסת לוי אבקסיס – אינה נוכחת; חבר הכנסת אשר – אינו נוכח; חברת הכנסת תומא סלימאן – אינה נוכחת; חברת הכנסת מגן תלם – אינה נוכחת; חברת הכנסת רגב – אינה נוכחת; חבר הכנסת פרוש – אינו נוכח; חבר הכנסת טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת מקלב – אינו נוכח; חבר הכנסת בן צור – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת טייב, בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת טייב, חיים שלנו, עד שלוש דקות, בבקשה.

יוסף טייב: אני אעשה את זה קצר.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה לברך אותך, חברת הכנסת פינטו.

יוסף טייב: באמת אני חושב, הצעת חוק חשובה מאוד, שבסופו של דבר שמה על סדר-היום את החשיבות להתייחס לאוכלוסיות שלצערנו היו מודרות בחברה הישראלית.

יוסף טייב: אני חושב שהדוגמה שהבאת, של הקורונה, היא דוגמה נפלאה.

יוסף טייב: אני, בזמנו, בכנסת העשרים-ושלוש, העליתי הצעת חוק דומה לעולים, שגם הם בדיוק עלו לישראל, לצערנו לא הספיקו לעשות אולפן, לא הספיקו ללמוד את השפה, ואותן הנחיות לא היו מתורגמות לשפה של ארץ מוצאם.

יוסף טייב: ולכן כשאני חושב על הדבר הזה אני חושב שזו הצעת חוק מעולה ואנחנו צריכים יחד להמשיך ולהוביל להנגיש גם את ההנחיות וגם את משרדי הממשלה, ודאי לשפת הסימנים וגם לשפות זרות של עולים שלא הספיקו להתאקלם פה בישראל.

יוסף טייב: אני מברך אותך על כך ואני מצטרף להצבעה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף טייב.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן – אינה נוכחת; חבר הכנסת אייכלר – אינו נוכח; חברת הכנסת וולדיגר – אינה נוכחת; חבר הכנסת רון כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת סופר – אינו נוכח; חבר הכנסת ליצמן – אינו נוכח; חברת הכנסת גמליאל – אינה נוכחת; חבר הכנסת מעוז – אינו נוכח; חבר הכנסת רוטמן – אינו נוכח; חברת הכנסת שטרית – אינה נוכחת; חבר הכנסת לוין – אינו נוכח; חבר הכנסת קיש – אינו נוכח; חבר הכנסת שיקלי – אינו נוכח; חבר הכנסת מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת מולא – אינו נוכח; חבר הכנסת דוד ביטן – אינו נוכח; חבר הכנסת סובה – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר כץ – אינו נוכח; חברת הכנסת מלינובסקי – אינה נוכחת; חבר הכנסת אקוניס – אינו נוכח; חברת הכנסת לנדה – אינה נוכחת; חבר הכנסת טאהא – אינו נוכח; חברת הכנסת ח'טיב יאסין – אינה נוכחת; חבר הכנסת שטייניץ – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק הלוי – אינו נוכח; חברת הכנסת סטרוק – אינה נוכחת; חבר הכנסת טור פז – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, תמה רשימת הדוברים.

איתן גינזבורג: אנחנו נעבור להצבעה.

איתן גינזבורג: הצבעה בקריאה הראשונה על הצעת חוק שידורי טלוויזיה, כאמור.

איתן גינזבורג: נא להצביע, מי בעד ומי נגד?

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 6

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – שישה, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים) (תיקון מס' 10) (הודעות חירום מונגשות), של חברת הכנסת שירלי פינטו קדוש, התקבלה בקריאה הראשונה ותחזור לדיון בוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

איתן גינזבורג: בהצלחה רבה, חברת הכנסת פינטו קדוש.

איתן גינזבורג: הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

ראדה חסייסי: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת, החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 18), התשפ"ב–2022.

ראדה חסייסי: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לסגנית מזכיר הכנסת.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תם סדר-היום.

איתן גינזבורג: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ב' בסיוון התשפ"ב, 1 ביוני 2022, בשעה 11:00.

איתן גינזבורג: ישיבה זו נעולה.