ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 135, 2022-05-30 00:00

מיקי לוי: חברי הכנסת, היום כ"ט באייר התשפ"ב, 30 במאי 2022.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את מליאת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה למזכיר הכנסת, בבקשה.

דן מרזוק: ברשות יושב-ראש הכנסת, אני מתכבד להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – הצעות חוק לדיון מוקדם – החל מהצעת חוק פ/3858/24 וכלה בהצעת חוק פ/3894/24:

דן מרזוק: הצעת חוק זכויות ושירותים לילדים ולבני נוער עם קשיים נפשיים, התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת עידית סילמן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – אבטחה במוסד רפואי כעבודה מועדפת), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת יוסף שיין, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, לימור מגן תלם ואלינה ברדץ' יאלוב; הצעת חוק בתי המשפט (תיקון – קביעת הרכבים בבית המשפט העליון וקביעת דיון נוסף), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת שמחה רוטמן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – חישוב דיפרנציאלי של קצבת אזרח ותיק), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אפרת רייטן מרום; הצעת חוק שוברים להשלמת לימודי בסיס בחינוך הבלתי-פורמלי, התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת משה טור פז; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – הגבלת מחירים ללימוד אנגלית), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת מופיד מרעי; הצעת חוק איסור שימוש ברכב ממשלתי לשר וסגן שר ביום המנוחה השבועי ובחג, התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת עופר כסיף, עאידה תומא סלימאן ואוסאמה סעדי; הצעת חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי (תיקון – ביטול החוק), מאת חבר הכנסת עלי סלאלחה; הצעת חוק-יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי (תיקון – ביטול החוק), מאת חברי הכנסת גבי לסקי ואבתיסאם מראענה; הצעת חוק העונשין (תיקון – איסור הנפת דגל של ישות עוינת), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת קטי קטרין שטרית; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (תשלום דמי חניה), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק המועצה להשכלה גבוהה (תיקון – ביטול חובת דרישות מבחני כניסה וציון פסיכומטרי), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת עלי סלאלחה; הצעת חוק איסור אלימות בספורט (תיקון – מניעת הרחקה גורפת מאירועי ספורט), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת גבי לסקי; הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון – הסמכת מבקרים רשמיים לביקור במקום משמורת), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אבתיסאם מראענה; הצעת חוק איסור אלימות בספורט (תיקון – מניעת הרחקה גורפת מאירועי ספורט), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת סימון דוידסון; הצעת חוק העונשין (תיקון – החמרת ענישה בשל תקיפת צוות רפואי),

דן מרזוק: התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת עידית סילמן; הצעת חוק לתיקון פקודת המיסים (גבייה) (חובת יידוע החייב), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת מיכל שיר סגמן; הצעת חוק נתוני אשראי (תיקון – תקופת החזקת מידע במאגר), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק העונשין (תיקון – הכרה באינוס גברים), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אמילי חיה מואטי, משה טור פז, פטין מולא, מוסי רז, יוראי להב הרצנו ועופר כסיף; הצעת חוק-יסוד: השוויון, מאת חבר הכנסת עלי סלאלחה; הצעת חוק חוזה הביטוח (תיקון – התיישנות וריבית מיוחדת), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק לימוד חובה (תיקון – הבטחת פיקוח פרלמנטרי על תשלומי הורים), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת עופר כסיף, אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן, אוסאמה סעדי וסמי אבו שחאדה; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – בקרת יציבות שלד הבניין), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת לימור מגן תלם, יבגני סובה, יוליה מלינובסקי, אלכס קושניר, יוסף שיין ואלינה ברדץ' יאלוב; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – מניעת פגיעה בעץ בוגר), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת אלון טל; הצעת חוק הקמת חדר מיון בנתיבות, התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת שלמה קרעי, אופיר אקוניס, דוד אמסלם, יצחק פינדרוס, משה גפני, אורית מלכה סטרוק, יואב קיש, יוסף טייב, אוריאל בוסו, חוה אתי עטייה, קטי קטרין שטרית, אורלי לוי אבקסיס ואופיר סופר; הצעת חוק הקמת חדר מיון בקריית שמונה, התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת שלמה קרעי, אופיר אקוניס, דוד אמסלם, יצחק פינדרוס, משה גפני, אורית מלכה סטרוק, יואב קיש, יוסף טייב, אוריאל בוסו, חוה אתי עטייה, קטי קטרין שטרית, אורלי לוי אבקסיס ואופיר סופר; הצעת חוק שלילת זכויות למעורב בטרור (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת קרן ברק; הצעת חוק טיפול בחולי נפש (תיקון – תנאי אשפוז הולמים), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת עידית סילמן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – כפל קצבאות),

דן מרזוק: התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אפרת רייטן מרום, ינון אזולאי, יעקב אשר, מיכאל מרדכי ביטון ומיכל רוזין; הצעת חוק רשות שדות התעופה (תיקון – פטור מתשלום אגרה לסטודנטים הלומדים באוניברסיטאות בירדן), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – תוספת לגמלה בעד הילד השלישי ואילך), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק העברת הכנסות מהימורים לתמיכה במרכזי גמילה מהימורים, התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי; הצעת חוק איסור מכירת קמינים ושימוש בהם, התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת אלון טל; הצעת חוק העסקת עובדי חינוך בגני ילדים באמצעות חוזה אישי (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת שרן מרים השכל; הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירות אלימות במתחם הר הבית), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אורית מלכה סטרוק, בצלאל סמוטריץ', ניר ברקת, שמחה רוטמן, יולי יואל אדלשטיין, אופיר סופר, מכלוף מיקי זוהר, מיכל וולדיגר, אופיר אקוניס, דסטה גדי יברקן, מירי מרים רגב, קטי קטרין שטרית, קרן ברק, שלמה קרעי, אמיר אוחנה, חוה אתי עטייה ועידית סילמן; הצעת חוק שכר מינימום (תיקון – העלאת שכר המינימום), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת נעמה לזימי, מכלוף מיקי זוהר, עאידה תומא סלימאן, מיכאל מלכיאלי, יצחק פינדרוס, מוסי רז, אורי מקלב, משה אבוטבול, גלעד קריב, רות וסרמן לנדה, עלי סלאלחה, גבי לסקי, יוסף טייב, מאיר פרוש, יואב בן צור, ישראל אייכלר, פטין מולא, משה גפני, מירי מרים רגב, ווליד טאהא, מנסור עבאס, אלון טל, מיכל רוזין, גילה גמליאל, איימן עודה, אוסאמה סעדי, מאזן גנאים, רם שפע, סמי אבו שחאדה, יעקב אשר, משה ארבל, אימאן ח'טיב יאסין, יעקב מרגי, אמילי חיה מואטי, ג'ידא רינאוי זועבי, ינון אזולאי ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הסדרת הטיפול בחולי נפש (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת עידית סילמן.

דן מרזוק: לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון מס' 9), התשפ"ב–2022.

דן מרזוק: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

דן מרזוק: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' (232 (מסלול ברירת מחדל בהפקדות לחיסכון ארוך טווח לילד), התשפ"ב–2022, של חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל; הצעת חוק איסור פרסום מידע לגבי נפגעים, התשפ"ב–2022, של חברי הכנסת יצחק פינדרוס ומוסי רז וקבוצת חברי הכנסת.

דן מרזוק: נוסח מתוקן להצעת חוק דמי מחלה (תיקון איסור פיטורים בעת היעדרות בשל מחלת ילד), התשפ"ב–2021, של חבר הכנסת אורי מקלב וקבוצת חברי הכנסת, שמספרה פ/2066/24.

דן מרזוק: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה למזכיר הכנסת.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: ממשלת ישראל מפירה ברגל גסה את החוק לקיזוז כספים ששילמה הרש"פ בזיקה לטרור, ומשלמת בפועל למחבלים הפלסטינים; << נושא >>

בממשלה בשל: << נושא >>3.

בממשלה בשל: ממשלת בנט-עבאס נכנעת לדרישות הפרוטקשן של רע"מ, מעבירה כספים לטרור ופשיעה ומוכרת את הנגב; << נושא >>

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום – הצעות להביע אי-אמון בממשלה.

מיקי לוי: הראשונה – ממשלת ישראל מפירה ברגל גסה את החוק לקיזוז כספים ששילמה הרשות הפלסטינית בזיקה לטרור, ומשלמת בפועל למחבלים הפלסטינים, מטעם סיעת הליכוד.

מיקי לוי: מנמק את ההצעה חבר הכנסת אבי דיכטר, בבקשה.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, השרים, חברי הכנסת, באוגוסט האחרון, 2021, אחרי ביקורו של שר הביטחון, ליתר דיוק במהלך ביקורו של שר הביטחון גנץ ברמאללה אצל נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס, יצאה הודעה על כך שישראל תעביר חצי מיליארד שקל לרשות הפלסטינית.

אבי דיכטר: אני מודה שהנורות האדומות נדלקו אצלי, ואני מניח שלא רק אצלי.

אבי דיכטר: מה זאת אומרת מעבירים חצי מיליארד שקל לרשות הפלסטינית?

אבי דיכטר: מאיזה מקור תקציבי?

אבי דיכטר: מזכיר לכם, לא היה תקציב באותה תקופה, הממשלה תפקדה, משרדי הממשלה תפקדו על בסיס 1 חלקי 12 בכל חודש בחודשו.

אבי דיכטר: ואז כשהתחלתי לבחון את הדברים, מאיפה מדינת ישראל משלמת חצי מיליארד שקל לרשות הפלסטינית, על מה?

אבי דיכטר: בעצם על מה כבר ידעתי.

אבי דיכטר: את היללות של הרשות הפלסטינית על זה שהיא קורסת כבר שמענו בכל מיני מקומות וקראנו בכל מיני מקומות.

אבי דיכטר: אבל זה שאנחנו גם מאמינים להם שהם קורסים כלכלית – ובדקתי מאיפה הדברים צומחים.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, בכנסת הזו לפני 3.5 שנים, כמעט ארבע שנים, עבר החוק לקיזוז כספים מהרשות הפלסטינית, על רקע המשכורות שהרשות הפלסטינית משלמת למחבלים ולמשפחות מחבלים פלסטינים בהיקף של 1.3 מיליארד שקל בשנה.

אבי דיכטר: אז זה היה 7% מהתקציב שלהם.

אבי דיכטר: ובחוק נקבעו כללים מאוד ברורים, מאוד נוקשים, והחוק הזה עבר כאן בכנסת ברוב מוחץ של 87 חברי כנסת.

אבי דיכטר: אני לא מכיר חוקים בסוגיה כזו, עם רגישות כזו, שעוברים ברוב כל כך מוחץ.

אבי דיכטר: היחידים שהצביעו נגד היו הרשימה הערבית המשותפת – שכללה אז גם את רע"מ – ומרצ.

אבי דיכטר: וכשה

אבי דיכטר: תחלתי להיכנס לעובי הקורה ולנסות להבין מאיפה נלקחו חצי מיליארד שקל – האוצר הסתיר את זה, יושב כאן השר חמד עמאר שלבקשתי בכתב ענה תשובה כתובה, שכמובן לא נתנה שום תשובה על מקורות 500 מיליון השקל האלה שעברו לרשות.

אבי דיכטר: ורק במעלה הדרך, ואחרי שגופים ציבוריים לא מהכנסת עתרו לבית המשפט, התקבל מסמך של מדינת ישראל, של האוצר, שעוסק במאיפה נלקחו הכספים.

אבי דיכטר: וראו איזה פלא, אתה רואה שבקיזוז הכספים מהרשות הפלסטינית, מהמיסים שישראל גובה עבור הרשות הפלסטינית על פי חוק, קוזזו מדי חודש בשלב מסוים 50 מיליון שקל ובהמשך 100 מיליון שקל, כשבעצם שתי תקופות קיזוז התכנסו להן ביחד.

אבי דיכטר: ואתה רואה שביולי 2021 מקזזים 100 מיליון שקל ובאוגוסט, חודש לאחר מכן, צירוף מקרים עם ביקורו של שר הביטחון ברמאללה, אתה רואה שמקוזזים – כלום.

אבי דיכטר: נהפוך הוא, לא רק שלא מקזזים את 100 מיליון השקל שהיו אמורים לקזז, אלא אתה רואה מינוס 300 מיליון שקל.

אבי דיכטר: זאת אומרת שנלקחו 300 מיליון שקל מהכספים האלה, והוצאו – וכמובן שהחשד מתחיל להתעצם כשאתה מגיע לחודש דצמבר, כשכמובן בין אוגוסט, אותו חודש שהזכרתי, לבין דצמבר מקזזים מדי חודש בחודשו, על פי המסמך של משרד האוצר, אדוני היושב-ראש, מקזזים 100 מיליון שקל טבין ותקילין, כפי שאמורים לקזז, למעט הפלטה הזו של חודש אוגוסט, של ה-300 מיליון מינוס ועוד 100 מיליון שלא קוזזו, ביחד 400 מיליון שקל.

אבי דיכטר: ואתה רואה שבחודש דצמבר, כשאמורים היו לקזז 50 מיליון שקל, לא קיזזו את 50 מיליון השקל ונתנו 50 מיליון שקל, וביחד זה 100 מיליון שקל.

אבי דיכטר: וראה זה פלא – 400 ועוד 100 מיליון זה 500 מיליון שקל.

חמד עמאר: אמרת 300 ועוד 100, זה 400.

אבי דיכטר: לא, זה באוגוסט.

אבי דיכטר: ועוד 100 מיליון בדצמבר.

חמד עמאר: כמו שאמרת, 300 מיליון ועוד 100.

אבי דיכטר: לא, לא.

אבי דיכטר: אני אחזור.

מיקי לוי: אבל בדצמבר עוד 100 מיליון נוספים.

אבי דיכטר: אני אחזור.

אבי דיכטר: לא, לא, אני אחזור, כי חשוב מאוד - - -

חמד עמאר: 300 ועוד 100 – 400.

אבי דיכטר: אני אחזור כדי שהדברים יהיו חדים וברורים.

אבי דיכטר: באוגוסט היו צריכים לקזז 100 מיליון שקל, לא קוזזו 100 מיליון שקל.

אבי דיכטר: לא רק שלא קוזזו, מופיע שם מינוס 300 מיליון שקל.

אבי דיכטר: זאת אומרת, ה-100 שלא קוזזו ועוד ה-300 שניתנו זה 400 מיליון שקל.

אבי דיכטר: זה באוגוסט.

אבי דיכטר: בדצמבר אותו תרגיל.

אבי דיכטר: בוא נגיד ככה, אם באוגוסט זה היה הטריק, בדצמבר היה השטיק, כי בדצמבר היו צריכים לקזז 50 מיליון שקל, לא קיזזו אותם, ומופיע מינוס 50 מיליון שקל.

אבי דיכטר: ביחד זה 100 מיליון שקל.

אבי דיכטר: אתה מחבר 400, אדוני השר, של אוגוסט עם ה-100 של דצמבר ואתה מקבל 500 מיליון שקל.

אבי דיכטר: זו קופה קטנה של מדינת ישראל, של ממשלת ישראל, של האוצר, עושה בה מה שהיא רוצה.

מיקי לוי: סתם, כאחד שהיה שם, זה קוזז למעשה מכספי המיסים שמדינת ישראל גובה עבור הרשות הפלסטינית?

אבי דיכטר: כן.

אבי דיכטר: אגב, אם באוגוסט היה הטריק ובדצמבר היה השטיק, אז התחכום הכי גדול היה בעמודה הזו.

אבי דיכטר: העמודה הזו, כתוב מעליה "אחר".

אבי דיכטר: כשאתה שומע, אדוני היושב-ראש, "אחר", אתה אומר, זה סעיף כזה, כזה, כזה וכזה.

אבי דיכטר: לא.

אבי דיכטר: הסעיף "אחר" הוא כל כולו קיזוז הכספים מהמיסים שגובים עבור הרשות הפלסטינית.

אבי דיכטר: עד השקל האחרון אלה הכספים האלה, אבל כתוב למעלה "אחר".

אבי דיכטר: זה במסגרת ההסתרה.

אבי דיכטר: נער הייתי וגם זקנתי, האמן לי, הסתרות אני מכיר, אבל גם חשיפת הסתרות, אדוני היושב-ראש, גם אתה מעולם התוכן שלך יודע בדיוק איך חושפים הסתרות.

אבי דיכטר: אגב, הלכתי לבדוק, אמרתי, 500 מיליון שקל העבירו לרשות מהכספים שקוזזו, בוא נראה האם זה עומד על פי החוק.

אבי דיכטר: הרי החוק קבע באופן מפורש, ואני מקריא לך, אדוני השר, החוק קבע באופן מפורש: הביא השר לאישור ועדת השרים לענייני ביטחון לאומי דוח ולפיו לא שילמה הרשות הפלסטינית כספים בזיקה לטרור, רשאית ועדת השרים להחליט על העברת הכספים שהוקפאו, כולם או חלקם, לרשות הפלסטינית.

אבי דיכטר: הלכתי לבדוק אם יש דיווח בכלל שהרשות הפסיקה לשלם משכורות למחבלים.

אבי דיכטר: לא מניה ולא מקצתיה.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, הרשות הפלסטינית מעבירה – אנחנו מכירים ב-650 מיליון ועל פי זה מקזזים, המציאות היא כפולה.

אבי דיכטר: הם מעבירים 1.3 מיליארד שקל למחבלים.

אבי דיכטר: בחוק – אגב, זה בחקיקה, לא בג'סטה או משהו כזה, בחקיקה אצלם שנקבעה בסוף נובמבר ודצמבר 2004, כשנשיא הרשות הפלסטינית הוא מחמוד עבאס – ממש סיוע למחבלים, הם קוראים לזה אסירים כמובן.

אבי דיכטר: והזכות לחיים בכבוד, האסירים, יעני המחבלים, הם מגזר לוחם – טטאם טטאם – והסעיפים בחוק זה מבטיחים להם ולמשפחותיהם חיים בכבוד.

אבי דיכטר: הרוצחים האלה שהרסו משפחות, לקחו חיים, הם צריכים לחיות בכבוד על פי החוק הפלסטיני.

אבי דיכטר: בסעיף 6 בחוק הפלסטיני מופיע כדלקמן – אני אומר לך, אני קורא את זה ואני לא מאמין שזו רשות שיש לנו הסכם איתה – משכורת חודשית וקצבת ביגוד.

אבי דיכטר: משכורת חודשית וקצבת ביגוד.

אבי דיכטר: הרשות הלאומית, יעני הרשות הפלסטינית, תעניק לכל מחבל – לכל אסיר, בסגנון שלהם – משכורת חודשית, ללא אפליה – יעני חמאס, ג'יהאד אסלאמי, פת"ח, חזית עממית – כל הרוצחים ללא אפליה, ופעמיים בשנה קצבת ביגוד.

אבי דיכטר: פעמיים בשנה קצבת ביגוד.

מיקי לוי: מה הם צריכים את זה אם הם בכלא, קצבת ביגוד?

אבי דיכטר: סעיף 7 אומר, משכורת חודשית – הסכום יוצמד למדד יוקר המחיה.

אבי דיכטר: ולמען הסר ספק, סעיף 12 אומר, ביטול סתירות.

אבי דיכטר: כל סעיף הסותר את סעיפי החוק הזה יהיה בטל ומבוטל.

אבי דיכטר: זה לא ההתגברות, זה האימא של ההתגברות.

אבי דיכטר: ואני שואל את עצמי: איך למען השם מעיזה ממשלה בישראל להעביר 500 מיליון שקל לרשות הפלסטינית, לעזור להם לסתום את הבור שנוצר אצלם בעקבות העברת כספים כמשכורות למחבלים?

אבי דיכטר: ואני אומר לך, השם "מחבלים" הוא קצת פרווה בדיון כזה.

אבי דיכטר: אני ברשותך רוצה לנקוב בשתי עובדות מעניינות.

אבי דיכטר: עבדאללה ברגותי, איש חמאס ידוע, נשפט ל-67 מאסרי עולם על 67 ישראלים שהוא אחראי לרציחתם – בפיגוע בסבארו ובפיגוע בכיכר ציון ובמומנט ובראשון ובאוניברסיטה העברית ובאוטובוס בתל אביב – 67 ישראלים נרצחו, מאות רבות נפצעו, חיים של משפחות נלקחו, שלא לומר הכבוד.

מיקי לוי: חלק במשמרת שלי.

אבי דיכטר: כן.

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, שב טוב על הכיסא.

אבי דיכטר: הרשות הפלסטינית עד היום העבירה לעבדאללה ברגותי למעלה ממיליון שקל, והעיקר עוד בדרך.

אבי דיכטר: למעלה ממיליון שקל.

אבי דיכטר: סאמי ג'רדאת, ששלח את המחבלת למסעדת מקסים שבה נרצחו 21 ישראלים, נשפט ל-21 מאסרי עולם.

אבי דיכטר: הוא קיבל עד היום 875,000 שקלים משכורות.

אבי דיכטר: ואיך אומרים (אומר בערבית) הטוב עוד לפניו, כי ככל שהוא יהיה יותר זמן בכלא, המשכורת עולה.

אבי דיכטר: זאת אומרת, הבור התקציבי ברשות הפלסטינית גדל.

אבי דיכטר: איך למען השם מעיזה ממשלה בישראל, איך מעז שר ביטחון ללכת לנשיא הרשות הפלסטינית, להתחייב בפניו על 500 מיליון שקל, ללא שום אישור, לא שום הבאה לדיון, לא ועדת כספים, לא ועדה אחרת, ככה, חצי מיליארד שקל עברו לרשות הפלסטינית כדי לסתום בור שנוצר בגין משכורות למחבלים, העיקר שהרשות לא תקרוס.

אבי דיכטר: תראה, אני אומר לך, הכעס הוא גם כעס מקצועי, אני קצת מבין בתחום הזה, אבל הוא גם כעס אנושי, כעס ישראלי, כעס של בני אדם.

אבי דיכטר: איך יכול להיות שאנחנו, הממשלה הזו, בפועל משלמת משכורות למחבלים?

אבי דיכטר: איך יכול להיות?

אבי דיכטר: בבית הזה?

אבי דיכטר: תראה, אני מודה שהכעס הוא כל כך גדול כי שום תשובה רצינית אתה לא מקבל ושום נייר שאומר, המקור התקציבי הוא זה או זה.

אבי דיכטר: בשלב מסוים קיבלנו הודעה מהאוצר כדלקמן: כל הסכום שהוקפא מכספי המיסים שמועברים לרשות, נמצא במקומו.

אבי דיכטר: אמרתי, ריבונו של עולם, זה משפט שאני אומר לך, הוא יותר גרוע מהמשפט שלקחנו 500 מיליון שקל מהכספים שהוקפאו.

אבי דיכטר: מפני שלקחתם כסף כחול-לבן, והרי אתם יודעים שלא לקחתם כסף כחול-לבן כי אין לכם שום סעיף תקציבי שיכול לתמוך בזה, אבל שיחקתם בקופה הקטנה של ארגון טרור ולקחתם את הכסף ונתתם לרשות הפלסטינית כדי לסתום את הבור, שיוכלו לשלם למחבלים, ועם ישראל שותק.

אבי דיכטר: אנחנו לא נשתוק.

מיקי לוי: משפט לסיכום, בבקשה.

אבי דיכטר: משפט לסיכום, אדוני היושב-ראש, אנחנו לא נשתוק.

אבי דיכטר: הדבר הזה מתחיל כאן היום בכנסת, הוא יימשך לסוגיות נוספות, לבדיקה הרבה יותר קפדנית, ואני אומר לך, בסוף אם חס וחלילה לא תהיה ברירה ונצטרך להגיע לתביעה פלילית, תהיה תביעה פלילית.

אבי דיכטר: לא יכול להיות שאדם בעל סמכות בישראל, אדם בעל תפקיד בישראל או גוף בעל אחריות בישראל, ייקח חצי מיליארד שקל שישראל לקחה על פי חוק, ויעשה בזה שימוש שהוא פשוט לא לתפארת מדינת ישראל.

אבי דיכטר: אני חושב שבסוגיה הזו, אדוני היושב-ראש, על זה ועל דברים אחרים, האמון בממשלה לא מתקיים.

אבי דיכטר: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: השר חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, חבר הכנסת אבי דיכטר, אני רוצה להרגיע אותך, ואתה יכול להיות רגוע ובטוח בכל מילה שאני אומר.

חמד עמאר: לא נגענו בכספים המוקפאים, לא נגענו.

חמד עמאר: זה – 1.

חמד עמאר: שר האוצר מורה מדי חודש על הקפאת כספים בהתאם להוראת החוק להקפאת כספים ששילמה הרשות הפלסטינית בזיקה לטרור מהכספים המועברים אליה מממשלת ישראל, לפי החוק שחוקק ב-2018, בהתאם לסיכומים שנקבעו בדוחות שאושרו בוועדה לענייני ביטחון לאומי כאמור בסעיף 3 לחוק ההקפאה.

חמד עמאר: מיום כניסתו לתוקף של חוק ההקפאה לא נמנע משרד האוצר מביצוע הקפאות, בנוסף – הקפאות שבוצעו בחודשים אוגוסט–דצמבר 2021.

חמד עמאר: יובהר כי הכספים שהועברו לרשות הפלסטינית הם הקדמת העברתם של כספים שמדינת ישראל גובה עבור הרשות הפלסטינית מהכסף של הרשות הפלסטינית שמגיע לה לפי חוק.

אבי דיכטר: איך אתה גובה כסף שלא גבית?

חמד עמאר: כבר נגבה הכסף, ואתה יודע את זה, וסגן שר האוצר לשעבר יודע את זה - -

אבי דיכטר: לא, אבל איך אתה גובה כסף שלא גבית?

חמד עמאר: - - שהכסף שוכב אצלנו חודשיים, לא חודש אחד.

חמד עמאר: ואנחנו העברנו את זה אחרי חודש, לא אחרי חודשיים.

חמד עמאר: לכן אנחנו, מהכסף של הרשות הפלסטינית, העברנו את הכספים בהתאם להסכם הביניים בהוראת חוק יישום ההסכם בדבר רצועת עזה ואזור יריחו (אזורים כלכליים והוראות שונות) (תיקוני חקיקה), התשנ"ד–1994.

חמד עמאר: ולכן - - -

אבי דיכטר: רק תסביר לנו איך אתה משלם את הכסף שלא גבית.

חמד עמאר: אני אמרתי לך, אנחנו גובים, והכסף שוכב אצלנו חודשיים.

חמד עמאר: אנחנו העברנו אותו אחרי חודש.

חמד עמאר: הכסף אצלנו, מהכסף שלהם שגבינו.

חמד עמאר: שלהם.

חמד עמאר: שקל אחד לא הועבר, ואתה יודע.

חמד עמאר: אתה היית שר ותיק, והיית גם חבר בוועדות כספים, ואתה מכיר.

חמד עמאר: אתה לא יכול להעביר כסף במדינת ישראל מהתקציב בלי להביא את זה לוועדת הכספים.

חמד עמאר: לכן זה לא הגיע לוועדת הכספים.

חמד עמאר: הכסף זה כסף שהיה שייך לרשות הפלסטינית, פשוט העברנו אותו אחרי חודש, לא אחרי חודשיים.

חמד עמאר: ולכן אין בהעברת הכספים הללו כדי לסתור או לפגוע ביישום הוראת חוק ההקפאה.

חמד עמאר: אבל אני - - -

מיקי לוי: השר, זה אומר שמה שנמסר לרשות הפלסטינית זה כספי המע"מ והמכס שנגבו עבורה על ידי מדינת ישראל?

חמד עמאר: בדיוק.

חמד עמאר: מה שהועבר זה הכסף שלהם.

חמד עמאר: פשוט הקדמנו את ההעברה; במקום שהכסף יהיה אצלנו, העברנו להם את הכסף.

חמד עמאר: זה – 1.

אבי דיכטר: אם אפשר לקבל תשובה - - -

חמד עמאר: 2.

חמד עמאר: אני רוצה לשאול אותך - - -

אבי דיכטר: רק להבהרה, הרי העברתם מסמך שלכם, של האוצר; במסמך האוצר אתם כותבים – לא אנחנו, אתם כותבים – מינוס 300.

אבי דיכטר: לא לקחתם 100 – זה בסך הכול 400.

אבי דיכטר: לא לקחנו 50 ושילמתם 50 – זה 100.

אבי דיכטר: ביחד זה 500.

אבי דיכטר: זה מסמך שלכם.

חמד עמאר: כספי ההקפאה נגבו כדין.

חמד עמאר: הייתה הקפאה כפולה, ביצענו את ההקפאה הכפולה, במקום 50 – 100.

חמד עמאר: הייתה הקפאה לא כפולה, היה 50 מיליון.

חמד עמאר: אנחנו ביצענו את ההקפאה לפי החוק, לא חרגנו מהחוק, הכול לפי החוק.

חמד עמאר: אבל אני רוצה לשאול אותך - - -

אבי דיכטר: אבל במסמך שלכם אתם - - -

חמד עמאר: אני רוצה לשאול אותך.

חמד עמאר: אתה היית אולי שר, אולי היית יושב-ראש ועדת החוץ והביטחון, אני גם הייתי בכנסת אבל אני לא זוכר.

חמד עמאר: במאי 2020, מה היה התפקיד שלך?

חמד עמאר: היית יושב-ראש ועדת - - -

אבי דיכטר: חוץ וביטחון.

חמד עמאר: היית יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון.

חמד עמאר: אני רוצה להגיד לך, אני שמעתי אותך, אני כועס.

חמד עמאר: אני רוצה להבין איך במאי 2020 לא כעסת.

חמד עמאר: אתה יודע מה היה במאי 2020?

חמד עמאר: ביבי נתניהו אישר הלוואה לאבו מאזן בסכום של 800 מיליון שקל.

חמד עמאר: ואתה היית יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון.

חמד עמאר: היית צריך לצעוק, להביא את זה לדיון.

חמד עמאר: ואתה יודע למה לא לקחו את הכסף?

חמד עמאר: כי אבו מאזן סירב לקבל ממנו את הכסף.

חמד עמאר: סירב לקבל ממנו את הכסף.

חמד עמאר: לפני שאתה בא וטוען ואומר שאתה כועס, תבדוק את העניינים עד הסוף, תיכנס לעומק.

אבי דיכטר: בוא אני אסביר לך - - -

חמד עמאר: אבל אתה היית בתפקידים מאוד בכירים, ואני סומך עליך, וסמכתי, ואני מעריך אותך מאוד - -

אבי דיכטר: לא, לא, ב-2020 - - -

חמד עמאר: - - אבל אני אומר לך, אם היית בודק את הדברים, תאמין לי, היית מתבייש להביא אי-אמון בנושא הזה.

חמד עמאר: היית מתבייש.

אבי דיכטר: לצערי, אני - - -

חמד עמאר: היית קודם כול בודק:

חמד עמאר: אני הייתי יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון, מאי 2020, ביבי נתניהו מאשר 800 מיליון שקל – איפה היית?

חמד עמאר: איפה היית?

אבי דיכטר: אם תבדוק - - -

חמד עמאר: במקום שתכעס עכשיו היית צריך לכעוס במאי 2020.

אבי דיכטר: אבל, חמד, זה שאתה צועק – אתה לא מדייק.

אבי דיכטר: ב-2020 - - -

חמד עמאר: לא, אני מדייק במאה אחוז.

חמד עמאר: אני יושב באוצר, ואתה יודע שאני מדייק - -

אבי דיכטר: בוא תשמע במה אתה לא מדייק.

חמד עמאר: - - וכל שר יודע שאני מדייק וכל חבר כנסת יודע.

חמד עמאר: אבו מאזן סירב לקבל את הכסף מביבי נתניהו, סירב.

חמד עמאר: התחנן אליו, התחנן שייתן לו 800 מיליון שקל - - -

אבי דיכטר: כבוד השר, תיקון קטן - - -

חמד עמאר: התחנן.

אבי דיכטר: תיקון קטן, רגע, תיקון קטן.

חמד עמאר: והוא לא ביקש, הוא אמר לו: אני לא מקבל את הכסף ממך - -

אבי דיכטר: תקשיב רגע, תשחרר את המע"ד רגע, חמד.

חמד עמאר: - - אני לא רוצה את הכסף.

חמד עמאר: אנחנו הצבענו – את הכסף, אנחנו מבצעים את העבודה, אנחנו נוהגים לפי החוק.

אבי דיכטר: ב-2020 - - -

חמד עמאר: וכשצריכים לתת נתונים, צריך לתת נתונים מדויקים.

אבי דיכטר: רגע, אבל תרשה לי להגיד לך הערה קצרה.

חמד עמאר: אני נמצא שם, אני הייתי בכל הדיונים, גם בקשר לרשות הפלסטינית, ואני יודע בדיוק מה שהיה שם.

חמד עמאר: תודה רבה.

אבי דיכטר: אבל תרשה לי הערה קטנה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אבי דיכטר: חמד, ב-2020 אני לא הייתי יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון.

חמד עמאר: אני שאלתי אותך, אתה אמרת.

אבי דיכטר: אמרתי לך במאי.

חמד עמאר: שאלתי אותך איפה היית במאי 2020.

חמד עמאר: אתה אמרת.

אבי דיכטר: לא, תקשיב, שאלת אותי על מאי 2018 - - -

חמד עמאר: במאי 2020 ביבי נתניהו אישר הלוואה של 800 מיליון שקל, ואבו מאזן סירב לקבל.

דסטה גדי יברקן: - - - זה לא נכון, זה לא נכון.

אבי דיכטר: רגע, שאלת אותי על מאי - - -

חמד עמאר: יש לנו את כל הנתונים.

אבי דיכטר: ב-2020 לא הייתי.

מיקי לוי: תודה רבה, אפשרתי את הוויכוח הזה בתוך המליאה.

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים - - -

אבי דיכטר: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר שיעלה לדוכן איש האוצר, שר במשרד האוצר, ולשאלה הכי פשוטה: איך במסמך שלכם אתם כותבים את מה שאמרתי על תשלום 500 מיליון שקל שהוצאו מהכספים האלה – אתה לא מסביר בשום צורה שהיא מה זה המספר הזה.

אבי דיכטר: למען השם, זה כסף אמיתי, זה לא כסף דמה.

מיקי לוי: זה נרשם גם בפרוטוקול, חבר הכנסת דיכטר.

מיקי לוי: אומר השר שמה ששולם הם כספי המיסים שנגבו עבור הרשות הפלסטינית, מכס.

מיקי לוי: נרשם לפרוטוקול.

אבי דיכטר: אבל לא זה מה שביקשתי, אדוני היושב-ראש.

אבי דיכטר: אני שאלתי אותו: במסמך של משרד האוצר, שהעביר אחרי החלטת בית משפט, במסמך הזה - - -

סמי אבו שחאדה: להמשיך בוועדה, אדוני היושב-ראש.

אבי דיכטר: במסמך הזה כתוב בדיוק - - -

איתן גינזבורג: - - -

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

מיקי לוי: אני ממשיך בסדר-היום.

מיקי לוי: המשך הצעות להבעת אי-אמון בממשלה: הממשלה הכושלת פוגעת בכל תחומי הדעת, נלחמת בזהותה היהודית של מדינת ישראל.

מיקי לוי: ינמק חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.

מיקי לוי: קח את חבר הכנסת דיכטר לקנות כוס קפה, אלה נושאים מאוד מאוד כבדים.

מיקי לוי: חבר הכנסת דיכטר, הצעתי לשר עמאר להזמין אותך לכוס קפה בפרסה.

חמד עמאר: אני מאוד רגוע.

מיקי לוי: אולי תפרשו איפה המספרים האמיתיים.

חמד עמאר: אני מוכן לקבל אותו אצלי במשרד, לתת לו את כל המספרים ולהראות לו גם את אישור ההלוואה של ביבי נתניהו ל-800 מיליון.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, מה שברור בוויכוח, גם מצד חבר הכנסת דיכטר וגם מצד השר חמד עמאר – אמרת שאבו מאזן לא רצה לקחת את הכסף, אבל מה שברור זה שאם הם היו אברכי כוללים, הרי לא היה מגיע להם כסף.

ישראל אייכלר: כך אמר היום שר האוצר.

ישראל אייכלר: אם הם מחבלים – כולנו הזדע

ישראל אייכלר: זענו מהתיאורים של חבר כנסת אבי דיכטר של אנשים שהוא הכיר אותם, שרצחו עשרות אנשים ומקבלים משכורת מהרשות הפלסטינית – הכסף בא משר האוצר איווט ליברמן.

ישראל אייכלר: מנתניהו הוא לא הסכים לקבל, מאיווט ליברמן הוא מוכן.

ישראל אייכלר: זה ברור, זאת עובדה, שכל הצופים יראו.

ישראל אייכלר: אבל לא זה מה שרציתי לדבר, אלא שזה ממש מתקשר למה שרציתי לדבר.

ישראל אייכלר: אנחנו מדברים על ממשלה כושלת הפוגעת בכל תחומי הדת ונלחמת בזהותה היהודית של מדינת ישראל.

ישראל אייכלר: בדרך כלל צריך להביא עובדות ואסמכתאות להוכיח את זה, אבל במקרה שלנו אין אזרח במדינת ישראל, ולא משנה בכלל באיזה צד במפה הפוליטית, שלא מכיר שהממשלה הזאת ושריה לא עושים שום דבר כמעט בנושאים ששנויים במחלוקת ביניהם, כי הרי זו ממשלה שמורכבת מחיה – מה שנקרא מרבה רגליים – יש הרבה רגליים, וכל מפלגה שם זה מקסימום שמונה אנשים.

ישראל אייכלר: אז הם לא עושים דברים שלא מוצאים חן בעיני האחד.

ישראל אייכלר: הקונסנזוס היחיד בממשלה הזאת זה להילחם בדת היהודית וביהדות החרדית.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לך – אני רואה פה את שר הדתות כהנא.

ישראל אייכלר: סגן שר הדתות.

ישראל אייכלר: אנחנו נדבר תכף על העניין של מירון.

ישראל אייכלר: אני היום נסעתי לכנסת, ואני שומע תחנה צבאית, לא פלסטינית אלא ישראלית; יושב שם שדרן, לא קוראים לו ברדוגו, והוא אומר שאתמול בירושלים עשרות אלפי צעירים, כחולים, יפים, עם חולצות, עם ציצית, עם כיפות רקדו – וירקו על נשים.

ישראל אייכלר: והוא מספיק זהיר להגיד: לא כולם, אבל בודדים רבים רבים ירקו.

ישראל אייכלר: מילה אחת הוא לא אמר על עשרות, אולי מאות, פלסטינים שזרקו אבנים ועשו אינתיפאדה ממש בתוך המצעד הזה.

ישראל אייכלר: מילה אחת לא.

ישראל אייכלר: וזאת תחנה צבאית של ישראל, לא של פלסטין.

ישראל אייכלר: וזה מראה לי שלא יעזור לכם, סגן השר כהנא, שאתם נאמנים ומשרתים ורוקדים עם הדגלים האלה.

ישראל אייכלר: ברגע האמת יגידו עליכם: יורקים, בגלל שאולי – אני לא בטוח שזה היה, אבל אולי – מישהו ירק.

ישראל אייכלר: על חרדים בבית שמש אני בטוח שאף אחד לא ירק על ילדה בשעתו, אבל היה קמפיין שלם יש עתיד.

ישראל אייכלר: אבל אתמול ראיתם שדתי הוא דתי גם אם הוא רוקד עם הדגל.

ישראל אייכלר: וראיתם את זה עוד יותר – הרב אלישיב הכהן, קוראים לו?

ישראל אייכלר: הרב אלישיב הכהן, חתנו של הרב חיים דרוקמן, ראש ישיבות – איך קראו לישיבות שלו?

מתן כהנא: אור עציון.

ישראל אייכלר: אור עציון.

ישראל אייכלר: הוא שלח המון המון חיילים לצבא.

ישראל אייכלר: לא כולם חזרו שומרי שבת, אבל הוא שלח המון המון.

ישראל אייכלר: החתן שלו נפגש והוא שלח - - -

מתן כהנא: - - - חזרו בחיים.

ישראל אייכלר: כן, נכון.

ישראל אייכלר: אתה צודק.

ישראל אייכלר: וגם זה.

ישראל אייכלר: והחתן שלו הלך לכותל המערבי ביום שבת.

ישראל אייכלר: תשמעו את התיאורים שלו.

ישראל אייכלר: הוא נפגש עם שוטר, עם קבוצת שוטרים, וראו שהוא לא חרדי.

ישראל אייכלר: נדמה לי שהוא בדרגה צבאית קרובה אליך.

ישראל אייכלר: נכון?

ישראל אייכלר: תת-אלוף?

ישראל אייכלר: מה הוא בצבא, הרב אלישיב הכהן?

מתן כהנא: אני לא יודע.

ישראל אייכלר: בכל אופן, הוא שירת את המדינה.

מתן כהנא: הוא לוחם.

מתן כהנא: לוחם.

ישראל אייכלר: לוחם.

ישראל אייכלר: וזרקו אותו לקישלה על זה שלא מצא חן בעיני השוטר, ואמרו שהוא הפריע, וגם את הבן שלו, ולא נתנו לו לעשות הבדלה, ועד 12 בלילה הרעיבו אותו, יען כי הוא איש דתי.

ישראל אייכלר: ואי-אפשר להגיד עליו שהוא יושב בכוללים ושותה קפה, ומדפדף בדפים, בספרים, וזו בטלה, כמו שאמר היום שר האוצר.

ישראל אייכלר: אם החרדים האלה, יושבי הכוללים, היו יושבים במשרדי הממשלה כפקידים שהושתלו על ידי ליברמן ומפלגתו ושותים תה או וודקה כל היום, זו לא בטלה.

ישראל אייכלר: אבל אם לומדים תורה, לימודי קודש, זו בטלה.

ישראל אייכלר: ולכן אנחנו רואים שהיחס של המשטר נגד יהודים דתיים וחרדים הוא כל כך עוין, כל כך מנוכר, שאין פלא שכשמגיע נושא כמו מירון – השר כהנא, עכשיו אני נוגע בנושא של מירון בנקודה מסוימת, לא בכל הפרויקט והמתווה.

ישראל אייכלר: את כל זה שמענו כבר.

ישראל אייכלר: אלא על קטע אחד שאלפי חרדים הובלו.

ישראל אייכלר: אגב, סמי שחאדה, אף פעם לא עשו את זה לערבים.

ישראל אייכלר: ערביי ישראל הרי תחת כיבוש ונכבה.

ישראל אייכלר: אף פעם לא יעשו את זה ולא עשו את זה לקבוצות ערביות שנוסעות במאורגן, באופן חוקי, עם כרטיסים לאיזשהו מקום קדוש להם.

ישראל אייכלר: אבל יהודים חרדים, ואתה יודע את זה, ואני לא יודע אם זה היה ברשותך, אני חושב שזה היה בניגוד לרצונך, הובילו אותם לתחנות ויסות שעות ארוכות, בלי מים, בלי חשמל, בלי שירותים, בלי לתת להם לרדת מהאוטובוסים, עם שוטרים חמושים; זקנים, ילדים ותינוקות שהיו צריכים לעשות חלאקה.

ישראל אייכלר: הכול בגלל פחד של כמה מפקדים למעלה – ואני מבין את הפחד שלהם, כי הם היו אחראים בשנה שעברה על מה שקרה – אז ההר היה כמעט ריק, אדוני היושב-ראש.

ישראל אייכלר: היה סיכום על 16,000, ולא היו אפילו 8,000, 6,000.

ישראל אייכלר: אבל זה לא משנה מה.

ישראל אייכלר: אתה לוקח אנשים, חוץ מה-100,000 שלא נתנו להם בכלל לקנות כרטיסים, אז מכרו להם כרטיסים, עלו על האוטובוסים, הכניסו אותם.

ישראל אייכלר: אמר לי יהודי שהוא היה בצפת, למשל.

ישראל אייכלר: היו אומרים לו שאין כניסה עכשיו, תחכה בצפת.

ישראל אייכלר: צפת היא עיר.

ישראל אייכלר: לקחו אותו לאוטובוס, הכניסו אותו למדבר, ולא נתנו לו שש שעות לצאת משם.

ישראל אייכלר: וכשהעבירו אותו כבר ממדבר אחד לתחנת ויסות שנייה, אני לא אפרט את כל מה שהיה שם, אבל ראו פה ניכור ועוינות בכל מפגש בין נציגי המשטר החילוני ליהודים חרדים.

ישראל אייכלר: זה לא משנה אם הוא פקיד ממשלתי, אם הוא שוטר.

ישראל אייכלר: הבעיה כשהוא שוטר, ועל זה דיברתי פה בכנסת ביום רביעי מול סגן שר המשטרה, יש הרי מצלמות, חבר הכנסת דיכטר, יש מצלמות גוף שיש לשוטר כדי להגן על עצמו מפני תלונות ועלילות של אזרחים, וזה בסדר.

ישראל אייכלר: אבל הוא מכבה את זה ויש לו אפשרות לכבות את זה, כדי שהאזרח לא יוכל להתגונן מפני מה שהוא עושה.

ישראל אייכלר: ואני רוצה שתהיה הרתעה, ששוטר יעשה מה שהוא חייב לעשות, אבל מה שהוא לא חייב לעשות, שיהיה מצולם, שאני אוכל להוכיח אם הוא עשה נכון או לא.

ישראל אייכלר: וזה לא היה שם במירון.

ישראל אייכלר: היה שם ניכור והיו שם מעשים אכזריים נגד אנשים חפים מפשע, ואתם מכירים את כל התלונות האלה.

ישראל אייכלר: ומה אני טוען?

ישראל אייכלר: שבזה אשמים רק המסיתים שיושבים בתקשורת ובממשלה.

ישראל אייכלר: כשאיווט ליברמן מתיר את דמם של החרדים – הוא עשה את זה בשביל לקבל עוד כמה קולות של לא-יהודים זכאי חוק השבות שעלו לפה, אינטרס פוליטי.

ישראל אייכלר: אבל זה משליך על השוטרים והקצינים שנפגשים מול אנשים חרדים.

ישראל אייכלר: כל מפגש של שוטרים עם אזרחים הופך להיות קטסטרופה.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לך, סגן שר הדתות, הייתי אתמול בלילה במירון.

ישראל אייכלר: מאות, אני לא אגיד אלפים, אבל מאות אנשים זרמו לשם.

ישראל אייכלר: אף אחד לא דחף.

ישראל אייכלר: היה עמוס - - -

מתן כהנא: בתוך המתחם?

ישראל אייכלר: בתוך המתחם, בתוך הציון.

ישראל אייכלר: ישבתי ואמרתי ספר תהלים שלם.

ישראל אייכלר: ובכל ההר היו המון המון אנשים ועשו גם חלאקות.

ישראל אייכלר: כל אלה שלא הצליחו להגיע באים עכשיו, וזה היה ערב ראש חודש סיוון והתפללו.

ישראל אייכלר: רק לא היה שוטר.

ישראל אייכלר: וכבר אמרתי שאבא שלי היה שם 50 שנה, והיה ברור למשטרה ולו ששוטרים לא נכנסים למתחם; שוטרים מכוונים את התנועה למטה, של האוטובוסים ושל המכוניות, ויש סדרנים של משרד הדתות.

ישראל אייכלר: היו עשרות סדרנים שאמרו, בבקשה, לא לעמוד במעברים, ואף פעם לא קרה שום דבר.

ישראל אייכלר: ובעיקר, אני רוצה לומר לגבי המיליארדים.

ישראל אייכלר: אתה דיברת על כסף למחבלים.

ישראל אייכלר: אני לא מדבר על כסף למחבלים.

ישראל אייכלר: אני מדבר על מיליארדים שנותנים עכשיו לפלסטינים, ובעיניי, האזרחים הפלסטינים הם אזרחי ישראל, מגיע להם כל מה שמגיע לאזרח אחר, כי מדינת ישראל היא מדינה שאומרת שיש שם שוויון אזרחי בין אזרחים.

ישראל אייכלר: וכל 50 המיליארד שמעבירים אליהם, לא מעבירים את זה בגלל שההארה הגדולה האירה על הממשלה שמגיע להם ושהם מקופחים, אלא בגלל שהם תומכים בממשלה הזאת.

ישראל אייכלר: ברגע שהם לא תומכים בממשלה הזאת, הם אפילו מנסים להתלוצץ ולהגיד בקריצת עין – סמי אבו שחאדה, תדע את זה – הם אומרים, כל זמן שהממשלה עומדת, ניתן להם קצת, אבל בסוף הם לא יקבלו, אפס הם לא יקבלו, רק אם הם יהיו משועבדים לקואליציה.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, לא המדינה מכירה בזכותם של ערביי הנגב לחיות בכבוד ועם חשמל, אלא רק כי הם צריכים אותם.

ישראל אייכלר: לעומת זאת, כשהחרדים יחזרו לקואליציה, לא ישתנה היחס – שום דבר.

ישראל אייכלר: כל פרוטה שיקבלו, יבואו היועצים המשפטיים ובתי המשפט וימנעו כמו שהם מנעו עד היום, ולא יעזור שום דבר.

ישראל אייכלר: לכם, לממשלת השמאל, מותר לתת ולממשלת הימין אסור לתת.

ישראל אייכלר: באחד מכלי התקשורת פורסם בשבוע שעבר, אדוני היושב-ראש, שפרופסור בכיר באוניברסיטה, נדמה לי נשיא האוניברסיטה, אמר בפני תלמידים שלהרוג ערבי חמור פי שבעה מלהרוג יהודי בחדרה, באלעד ובבני ברק ובתל אביב.

ישראל אייכלר: זאת התבטאות נוראה.

ישראל אייכלר: הוא רצה להסביר כמה הוא נאור, כמה הוא פרוגרסיבי; שלא רק באוטובוסים ותקציבים הם מרגישים נוח לכלוא יהודים חרדים, להרעיב אותם ולסגור אותם.

ישראל אייכלר: אלא אפילו כשקורה אסון של טרגדיה, של פיגוע, אז הם יכולים להבדיל ולהגיד, זה יותר חמור להרוג ערבי – דמם יקר פי שבעה לפי דברי הפרופסור נשיא האוניברסיטה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אנחנו לא מגיבים כל כך על הדברים של ליברמן ועל הדברים של הגברת מיכאלי, שהעלילה היום שבציבור החרדי מקבלים אוטובוסים כמעט בחינם.

ישראל אייכלר: היא, שיושב-ראש ועדת הכלכלה טוען שהיא עושה רפורמה שלא מתחשבת בעניים, מצאה את החרדים כדי להסית נגדם.

ישראל אייכלר: אנחנו לא ניבהל, בעזרת השם.

ישראל אייכלר: אנחנו נישאר פה, ברוך השם, בירושלים.

ישראל אייכלר: יש ציבור דתי, חרדי ומסורתי שהוא הרוב המוחץ של יהודי ירושלים.

ישראל אייכלר: כך שאנחנו נהיה פה, בעזרת השם, אבל הממשלה הזאת, בגלל ההתנהגות הזאת, בגלל העוינות הזאת, אין לה זכות קיום אפילו יום אחד.

ישראל אייכלר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: ישיב, ינמק חבר הכנסת מתן כהנא, סגן השר לשירותי דת, בבקשה.

מתן כהנא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היות שאני גם הולך לסכם את כל הצעות האי-אמון, אז אני ממליץ לא לקבל את ההצעה שהועלתה פה, ונעבור הלאה.

מתן כהנא: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: כן, מה לעשות?

מיקי לוי: גם זכותה של הממשלה להשיב כך.

מיקי לוי: אנחנו נשנה טיפה מסדר היום, לבקשת הציונות הדתית.

מיקי לוי: נחליף אותה בתור עם הרשימה המשותפת.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

מתן כהנא: הם עושים עסקים עם המשותפת?

מיקי לוי: בבקשה?

מתן כהנא: הם עושים עסקים עם המשותפת?

מיקי לוי: ניאותי להיעתר לבקשתם, ובהסכמתה של המשותפת.

מיקי לוי: לא עשיתי את זה לבד.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

סמי אבו שחאדה: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, את האי-אמון שלנו היום, בשם המשותפת, אני רוצה להציג כחלק מנושא כאוב ביותר, וזה אלימות המתנחלים.

סמי אבו שחאדה: רק שכדי לא לעשות עוול לקבוצה בתוך החברה, אני חייב לשים את הדבר הזה בתוך קונטקסט.

סמי אבו שחאדה: כי לא מדובר כמו שכל פעם כשנבוכים מתוך מעשי הטרור היהודי והאלימות של המתנחלים, יוצאים אנשים ואומרים, קומץ, שוליים, כמה אנשים.

סמי אבו שחאדה: צריך לשים את זה בקונטקסט.

סמי אבו שחאדה: והקונטקסט הוא זה שאלה הם הפנים האמיתיות של הכיבוש, שהם לא מובילים אותו לבד.

סמי אבו שחאדה: הכיבוש הזה הוא החלטת ממשלה, ושאר הממשלות באו ותמכו בו.

סמי אבו שחאדה: זה חלק מהמהות של הפרויקט הציוני – להתנחל.

סמי אבו שחאדה: ההתנחלות הזאת מחייבת השתלטות על קרקע פלסטינית, ואז טיהור אתני של הפלסטינים – לגרש אותם, כמו שכבר איימו שני שרים לשעבר מעל במה זו לפני כמה ימים.

סמי אבו שחאדה: הם לא רואים שיש בזה בעיה בכלל.

סמי אבו שחאדה: זה כולל טיהור אתני וזה כולל הקמת התנחלויות ליהודים, יהודים בלבד, ושמירה על דומיננטיות יהודית ועל עליונות יהודית.

סמי אבו שחאדה: עכשיו, זה לא הפרויקט של המתנחלים, זה חוק הלאום של מדינת ישראל.

סמי אבו שחאדה: זה מה שכתוב בחוק הלאום, הם לא המציאו כלום ולא הוסיפו כלום על מה שהעביר פה רוב גדול בכנסת ישראל.

סמי אבו שחאדה: ולכן האלימות הזאת היא האלימות ממוסדת בתוך הפרויקט הציוני, ובתוך הפרויקט הזה יש המון דברים.

סמי אבו שחאדה: אחד הדברים שבעיניי הם מאוד חשובים ומסוכנים ומחייבים את כולנו לחשוב זה העיוורון שהגיעה אליו החברה היהודית, והשותפים בתוך הקואליציה – גם מהשמאל וממי שנחשב ערבי – לגבי כל מעשי האלימות והטרור שמובילים המתנחלים באופן קבוע.

סמי אבו שחאדה: כל ארגוני זכויות האדם מדברים על 100 מעשי אלימות וטרור יהודי שעושים המתנחלים בגדה המערבית ובירושלים מדי חודש – 100 מעשים כאלה – שרפת עצים, תקיפת ילדים, זריקת אבנים.

סמי אבו שחאדה: אלימות כל הזמן, ומישהו מחליט שהוא לא רוצה לראות, הוא לא רואה.

סמי אבו שחאדה: חלק מזה זה מה שראינו אתמול בירושלים במצעד הזה של חגיגת הכיבוש.

סמי אבו שחאדה: אנשים רוצים להתעלם מזה שיש כיבוש, מזה שיש מאות אלפי בני אדם בירושלים תחת כיבוש שלא רוצים את הכיבוש הזה, ומחליטים לבוא לחגוג את הכיבוש הזה בתוך ירושלים.

סמי אבו שחאדה: ואחרי כל האלימות והטרור שהיה שם, יוצאת התקשורת הישראלית, שגם היא נגועה בעיוורון הזה, ומסכמת: הכול עבר בשלום.

סמי אבו שחאדה: למרות כל מה שנאמר, הכול עבר בשלום.

סמי אבו שחאדה: מה עבר בשלום?

סמי אבו שחאדה: 79 פצועים פלסטינים – זה לא נחשב; עשרות עצורים פלסטינים – זה לא נחשב; קריאות מזעזעות גזעניות של "מוות לערבים" ונגד העיתונאית שנרצחה, שירין אבו עאקלה, והתקפה של נשים והתקפה על ילדים, וכדורי גומי וכדורים חיים ופצצות הלם – הכול עבר בשלום.

סמי אבו שחאדה: מה, בסך הכול מי שנפגע מזה זה הערבים, ולכן זה לא נספר.

סמי אבו שחאדה: ברגע שהקורבן הוא ערבי במדינת היהודים – זה לא דבר שסופרים אותו, אלא מסכמים: הכול עבר בשלום.

סמי אבו שחאדה: הכול עבר בשלום, והשמאל הזה שממשיך לשבת בקואליציה, גם הוא מסכם ככה.

סמי אבו שחאדה: האמת שאת השמאל הציוני במדינת ישראל צריך לקרוא באנגלית עם capital letter, האמת – ה-S צריכה להיות גדולה לשמאל הקטן הזה, שהחליט שזה תפקידו בחיים: הוא רוצה להיות קטן, להישאר קטן.

סמי אבו שחאדה: זה הפרויקט שלו, ולאחרונה הוא הוסיף על הפרויקט שלו – שהוא צריך להביא את ראש מועצת רשע לשעבר להיות ראש ממשלה במדינת ישראל.

סמי אבו שחאדה: והשמאל הזה עושה שעות נוספות כדי לשמר את מעמדו של ראש מועצת רשע כראש ממשלה; הם יוצאים מגדרם ומדברים על כאבי בטן וכמה קשה להם.

סמי אבו שחאדה: ואת כל זה הם עושים במטרה אחת – יש להם הזדמנות: הם יכולים להפיל את הממשלה אם הם רוצים.

סמי אבו שחאדה: אם הם מאמינים למה שהם אומרים לציבור, הם יכולים להפיל את הממשלה הזאת.

סמי אבו שחאדה: אבל השמאל הציוני החליט שזה תפקידו עכשיו.

סמי אבו שחאדה: דרך אגב, הימין לפני כן לא עשה את זה, לא הביא את ראש מועצת רשע לראשות הממשלה; את זה עשה השמאל הציוני.

סמי אבו שחאדה: והתחרות עכשיו בין ממשלת בנט-לפיד לביבי נתניהו היא מי ימני יותר.

סמי אבו שחאדה: נתניהו הצליח לדחוק אותם לפינה, והם רוצים להוכיח כל הזמן שהם יותר ימניים.

סמי אבו שחאדה: לנתניהו לא הייתה תחושה כזאת; הוא היה משוכנע והציבור שלו היה משוכנע שהוא מספיק בימין.

סמי אבו שחאדה: בנט – אין לו את זה, ולפיד – אין לו את זה.

סמי אבו שחאדה: והם רוצים להוכיח כל הזמן שהם יותר ימניים: מה אתה חושב, שנתניהו היה גרוע?

סמי אבו שחאדה: בוא תראה איך הם הרבה יותר גרועים ממנו במספרים; בוא תראה את מספר הריסות הבתים בנגב; בוא תראה את התקציבים האדירים שהולכים לפרויקט ההתנחלות, שמוביל לכל מעשי האלימות והטרור שאנחנו רואים מדי יום; בוא תראה את הייהוד בירושלים; בוא תראה – כל מספר שאתה בודק, אתה יכול לראות שממשלת בנט-לפיד היא ממשלה יותר ימנית, והיא עושה מאמץ כדי לשדר כל הזמן שהיא יותר ימנית, כי ככה זה הופך להיות תפקידו גם של המרכז וגם של השמאל במדינת ישראל.

סמי אבו שחאדה: היום הם החליטו, כדי לעשות לעצמם תעמולה, כדי להחזיר לעצמם את הקהל – צריך לצאת, צריך לדבר עם הקהל הימני הקיצוני שלו – אז יצאו עם המספרים: הכניסות הנפשעות של יהודים למסגד אל-אקצא בכוח ובאלימות נעשו הרבה יותר בשנה האחרונה.

סמי אבו שחאדה: כל ההתקפות על מסגד אל-אקצא בשנה האחרונה – הם גאים במספרים, הם פרסמו את המספרים, זה יוצא מלשכתו של ראש הממשלה הנוכחי, להגיד לנתניהו: מה, רק אתה עשית דברים גרועים באל-אקצא?

סמי אבו שחאדה: בוא תראה את הממשלה הנפלאה החדשה הזאת, היא עשתה הרבה יותר גרוע, היא תקפה הרבה יותר.

סמי אבו שחאדה: מסגד אל-אקצא היה ויישאר מקום תפילה למוסלמים ולמוסלמים בלבד.

סמי אבו שחאדה: ומי שצריך לנהל אותו שם זה הווקף, את כל המתחם של מסגד אל-אקצא, לא רק את המבנה של המסגד.

סמי אבו שחאדה: עכשיו אנחנו גם שומעים על התחרות בין האופוזיציה לקואליציה מי יותר ימני, ומביאים עוד חוק הזוי – חוק הדגל.

סמי אבו שחאדה: עכשיו, אפשר לשקר לחלק מהאנשים חלק מהזמן, אי-אפשר לשקר לכל האנשים כל הזמן.

סמי אבו שחאדה: כבוד היושב-ראש, הדגל שאנחנו מרימים זה דגל פלסטין.

סמי אבו שחאדה: וכמו כל עם שגאה בזהות שלו ובדגל שלו, כל הפלסטינים ימשיכו להרים את דגל פלסטין בכל מקום.

סמי אבו שחאדה: כל הטיעונים האלה, שזה דגל X או דגל Y או דגל אש"ף או דגל רשות או כל קריאה אחרת – לא תשנה את העובדה: קודם כול, הדגל היסטורית בא הרבה לפני כל הגופים האלה; דבר שני, העם הפלסטיני בחר בדגל הזה כדגל שלו.

סמי אבו שחאדה: אני רואה עכשיו את ההיסטריה, אני מתחיל לראות מחר עוד חוק שבא פה לכנסת, שאוסר מכירת אבטיח – מה, באבטיח יש גם ירוק וגם אדום, זה כבר יותר מדי.

מיקי לוי: אלא אם כן הוא מוברח.

סמי אבו שחאדה: ציונות לא יכולה לסבול את זה.

סמי אבו שחאדה: מה, תביא גם אבטיח?

סמי אבו שחאדה: או שתצבע אותו למשהו אחר.

סמי אבו שחאדה: מה, גם ירוק, גם אדום?

סמי אבו שחאדה: תשמע, אני חושב שצריכה להתקבל פה גם החלטה עקרונית, כבוד היושב-ראש.

סמי אבו שחאדה: אם בקואליציה באמת חושבים שהרשות היא גוף עוין, מדינת ישראל צריכה להיות אמיצה מספיק לצאת לכל העולם ולהגיד שאוסלו מת ושהיא מושכת את החתימה שלה מכל ההסכמים.

סמי אבו שחאדה: אחרת, מי שיושב בקואליציה – חלק לא קטן ממי שיושב בקואליציה צריך להיכנס לכלא.

סמי אבו שחאדה: אם הוא משוכנע שהוא ישב עם ישות זרה עוינת, אם הוא ישב עם אויב, הוא צריך ללכת לכלא.

סמי אבו שחאדה: גם גנץ צריך ללכת לכלא על זה, גם לפיד צריך.

סמי אבו שחאדה: כל מי שישב במודע – אם הוא מקבל את הטיעונים האלה, שהפלסטינים הם עם עוין, ושהרשות הפלסטינית היא רשות עוינת אויבת, ואת דגל פלסטין – אם הוא מקבל את הטיעונים האלה והוא מעביר את החוק הזה, הוא צריך לשבת בכלא.

סמי אבו שחאדה: הוא צריך להתחיל עם עצמו.

סמי אבו שחאדה: הוא צריך להוות מודל לחיקוי ולהגיד שהוא טעה.

סמי אבו שחאדה: הוא צריך להיות בכלא, כי הוא ישב עם אויב.

סמי אבו שחאדה: אדוני, הדגל הפלסטיני – לא יוכלו למחוק אותו.

סמי אבו שחאדה: אחרי 74 שנים של ניסיונות מחיקה, גם של הזהות הלאומית הפלסטינית למה שאתם המצאתם כערביי ישראל, המצאה שנכשלה.

סמי אבו שחאדה: הראש היהודי לא תמיד ממציא פטנטים טובים.

סמי אבו שחאדה: וגם הניסיון של המחיקה של הזהות של הפלסטינים בירושלים, להמציא אותם כעם אחר.

סמי אבו שחאדה: או בכלל, הניסיון הזה של מחיקת העם הפלסטיני נכשל, צריך לקבל את העובדה הפשוטה הזו.

סמי אבו שחאדה: העם הפלסטיני ימשיך להיאבק על זכותו לצדק - -

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: - - ושוויון במולדת שלו.

סמי אבו שחאדה: ולדעתי, אדוני היושב-ראש, יהיה הרבה יותר חכם לא להביא חוקים מצחיקים כאלה לכנסת.

סמי אבו שחאדה: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סגן השר אביר קארה, בבקשה.

אביר קארה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני המום מהדברים ששמעתי פה עכשיו, איך מנסים בכנסת ישראל למחוק לנו היסטוריה של שלושת אלפים שנה.

אביר קארה: אבל יש לי תשובה בשביל חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, שהוא לא צריך להיות כאן, הוא רק בטעות הגיע לפה, שמאז מבצע "שומר החומות" ובהמשך להנחיית שר הביטחון הוקמו 12 פלוגות פקע"ר וארבע פלוגות מג"ב לטיפול בביטחון הפנים.

אביר קארה: בנושא פשיעה לאומנית קיים שר הביטחון מספר דיונים ופועל בשולחן עגול בהובלת סגן השר, כתוצאה מכך הוקמו מספר צוותי פעולה מיוחדים ומשולבים של מחוז ש"י, צה"ל ושב"כ שפועלים מול התופעה במוקדי ההתפרצות שלה.

אביר קארה: חבריי חברי הכנסת, סמי אבו שחאדה שאולי לא שמע, יכול להיות שהיה אירוע אחד או שניים שריססו כתובות במדינת ישראל.

אביר קארה: סמי אבו שחאדה, מתחילת השנה היו 1,652 פיגועים ברחבי מדינת ישראל; 1,185 יידוי אבנים; 198 בקת"בים; שישה – ירי רקטות לישראל; מטענים – 16; ניסיון דקירה – חמישה מקרים; פיגועי דקירה – 12 מקרים; דריסה – שלושה מקרים; ירי – 41 מקרים; תקיפה – 11 מקרים; השלכת חפץ חשוד, צמיג בוער – 175 מקרים.

אביר קארה: סך הכול 1,652 מקרים, סמי אבו שחאדה.

אביר קארה: ולכן אני קורא היום לחברי הכנסת לא רק שלא לקבל את הצעת האי-אמון שלכם, אלא להביע אי-אמון בחברי הכנסת של הרשימה המשותפת.

אביר קארה: הרשימה המשותפת היא רשימה של אנשים שלא צריכים להיות בכנסת ישראל.

אביר קארה: אתם צבועים, אתם מנצלים את החסינות שלכם כאשר אתם הולכים ותומכים בטרור, מתנהגים באלימות, מכים שוטרים ומבריחים פורעי חוק וטרוריסטים.

אביר קארה: אתם לא צריכים להיות בכנסת ישראל.

אורית סטרוק: אבל אביר קארה - - -

אביר קארה: אני קורא – חברת הכנסת אורית סטרוק, אני לא רוצה להזכיר לך מי הצביע ביחד איתם בחוק האזרחות.

אביר קארה: לא צריך - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק.

אביר קארה: לא צריך אפילו לדבר איתם.

אביר קארה: אני יודע שיש חלק מחברי הכנסת בבית הזה שיושבים פה מאחורה ומדברים איתם.

אביר קארה: אז עם הצביעות הזאת – מספיק.

אביר קארה: לא לדבר איתם, לא לשבת איתם, לא ליצור איתם שום שיח.

אורית סטרוק: - - - אביר, תתעורר - - -

מיקי לוי: תודה, חברת הכנסת סטרוק, תודה.

מיקי לוי: שבי במקומך, בבקשה.

אביר קארה: ביום שישי – חברת הכנסת סטרוק אולי תוכל לסייע לי - - -

סמי אבו שחאדה: במקרה שלך זה כבוד.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אבו שחאדה.

מיקי לוי: לא זכור לי שסגן השר הפריע לך.

מיקי לוי: בבקשה.

סמי אבו שחאדה: - - -

אביר קארה: חבר הכנסת אבו שחאדה, באף מדינה נורמלית בעולם בן אדם כמוך לא היה יושב בפרלמנט.

אביר קארה: ואני רוצה להגיד לך שבאף מדינה אחרת בעולם, מי שזורק אבנים במקום קדוש – אני לא רוצה להגיד מה היו עושים במדינות ערביות – אבל באף מדינה בעולם לא היו יוצאים מבית סוהר.

אביר קארה: לא היו יוצאים מבית סוהר גם 25 שנה.

סמי אבו שחאדה: - - -

אביר קארה: רק אתמול במצעד הדגלים, במסגד אל-אקצא שקדוש לכם, יש סרטונים שמתעדים אנשים שזורקים אבנים, עושים את הצרכים שלהם על מקום קדוש.

אביר קארה: כמה צביעות.

אביר קארה: שלושת אלפים שנה, מעולם נתנו שם חופש פולחן כמו שנותנים לכם.

אביר קארה: אתה צריך להתבייש, חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, אתה בטעות נמצא בכנסת, אנחנו נעזור לכם לצאת.

סמי אבו שחאדה: - - -

אביר קארה: בכל אופן, ביום שישי 13 במאי הגיע חבר הכנסת עופר כסיף לתמוך בהפגנה של גורמים זרים כנגד מדינת ישראל בדרום הר חברון.

אביר קארה: בהפגנה נכחו כדין כוחות משטרת ישראל שדאגו למניעת הפרעות ושמירה על הסדר.

אביר קארה: בדרכו להפגנה היכה חבר הכנסת כסיף וגם ניסה לדרוס שוטר.

אביר קארה: האירוע כולו מתועד, ולמען הסר ספק - -

סמי אבו שחאדה: אתה משקר מעל הבמה.

אביר קארה: - - חסינותו של חבר כנסת לא מאפשרת ניסיון דריסה של שוטר ולא את הפרובוקציות שאתם עושים.

סמי אבו שחאדה: אתה משקר מעל הבמה.

מיקי לוי: תודה - - -

אביר קארה: על כן אני חושב, חבריי חברי הכנסת, ואני מקווה שנשתף עם הדבר הזה פעולה, ההתנהגות של חבר הכנסת כסיף ושל חברי הכנסת מהרשימה המשותפת – יש גם מכתב שמקדם חבר הכנסת קרעי בנושא של איימן עודה.

אביר קארה: אני מציע מפה, מעל הבמה, שנצמיד את שני המכתבים האלה היום ונדאג לגייס רוב של 70 חברי כנסת כדי להביא את החבר'ה האלה לדיון בוועדת הכנסת ולדאוג שהם לא יהיו כאן.

אביר קארה: אנחנו יכולים לעשות את זה, ולכן אני מציע לחברי הכנסת מימין, שמאל, קואליציה, אופוזיציה לדחות את הצעת האי-אמון של סמי אבו שחאדה ולהביע אי-אמון ברשימה המשותפת ולדאוג שהחבר'ה האלה לא יהיו כאן.

אביר קארה: צריך להעיף אתכם מכאן ויפה שעה אחת קודם.

אביר קארה: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לסגן השר.

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים - - -

סמי אבו שחאדה: - - - בין קרעי לקארה - - -

אביר קארה: אתה יודע שאתם האפרטהייד האמיתי.

אביר קארה: אתם האפרטהייד האמיתי.

אביר קארה: אתם הכיבוש, חבורה של צבועים.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: חבר כנסת אבו שחאדה - - -

אביר קארה: חבורה של צבועים.

אביר קארה: אתה לא צריך להיות פה.

אביר קארה: צריך להעיף אותך מכאן.

סמי אבו שחאדה: מי שמבין באפרטהייד - - -

אביר קארה: אנחנו נדאג גם להעיף - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, לא זכור לי שסגן השר הפריע לך.

סמי אבו שחאדה: - - -

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום: ממשלת בנט-עבאס נכנעת לדרישות הפרוטקשן של רע"מ.

מיקי לוי: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: עשר דקות לרשותך.

בצלאל סמוטריץ': חברותיי השרות, חבריי חברי הכנסת, משחק התפקידים הזה שראיתם פה קודם בין אבו שחאדה לקארה הוא בדיוק מה שמאפיין את הממשלה הזו מכיוון שהם יכולים לעמוד כאן על הדוכן ולתקוף אחד את השני במילים קשות.

בצלאל סמוטריץ': אז אביר יגיד שאבו שחאדה לא צריך בכלל להיות חבר כנסת ואסור לו להיות פה, ואבו שחאדה יגיד אותו דבר על אביר קארה, ואז הם ילכו החוצה למשרד ראש הממשלה או למשרד האוצר ויסגרו איזו עסקה מאחורי הקלעים, שהמשמעות שלה שבסופו של דבר טיבי ואיימן עודה ואבו שחאדה וכל החברים שלו, עופר כסיף שנכנס לפה עכשיו, יצביעו בעד הממשלה הזאת, ייתנו לה קביים, רשת ביטחון והנשמה מלאכותית.

בצלאל סמוטריץ': צריך לומר את האמת, אביר קארה, זאת כבר מזמן לא ממשלת בנט-עבאס, שאגב גם הוא וחבריו הסירו את המסכות מעל פניהם בשבועות האחרונים, וחזרנו כולנו לראות את הלאומנות הקיצונית האסלאמית הרדיקלית המסוכנת ותומכת הטרור.

בצלאל סמוטריץ': הרי על מה הם יצרו, גברתי השרה, את המשבר הקואליציוני האחרון?

בצלאל סמוטריץ': על אותו השקר הנורא של הפגיעה כביכול במסגד אל-אקצא שהיה עכשיו למסע הסתה שגבה מאיתנו 19 נרצחים.

בצלאל סמוטריץ': אבל זו כבר לא ממשלת בנט-עבאס, זאת ממשלת בנט-טיבי.

בצלאל סמוטריץ': מי שעוקב בשלושה השבועות האחרונים אחרי הכנסת רואה, מה שאחמד טיבי רוצה – עובר, מה שאחמד טיבי לא רוצה – לא עובר.

בצלאל סמוטריץ': ואחמד טיבי לא עובד בחינם.

בצלאל סמוטריץ': כן, הוא מקבל תמורות בכסף.

בצלאל סמוטריץ': אבל אתם יודעים מה, כסף זה הדבר הפחות נורא, למרות שזו הקופה של כולנו, הממשלה הזאת מפזרת מיליארדים על פרוטקשן ועל אצבעות שהיא קונה.

בצלאל סמוטריץ': מיליארדים שהולכים אחר כך לטרור ולפשיעה, ועוד מעט נדבר על זה.

בצלאל סמוטריץ': אבל הבעיה היא שאחמד טיבי לא מבקש רק כסף.

בצלאל סמוטריץ': הרמת את הראש של ערביי ישראל בחודשים האחרונים היא תוצר של הבנה חד-משמעית שלהם שהם פרח מוגן.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא יכול להתעסק עם הרמת הראש הזאת שלהם כי מי שיתעסק איתה - -

סמי אבו שחאדה: - - -

בצלאל סמוטריץ': - - אז הממשלה תיפול.

סמי אבו שחאדה: והם ימשיכו ללכת מורמי ראש כל הזמן על אפך ועל חמתך.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, גם לא זכור לי שחבר הכנסת סמוטריץ' הפריע לך.

מיקי לוי: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': היושב-ראש, זה בסדר.

בצלאל סמוטריץ': אני בכלל לא שומע אותו.

בצלאל סמוטריץ': עמדתי ידועה, הוא וחבריו כאן בטעות.

מיקי לוי: אדוני חבר הכנסת אבו שחאדה, הסכת ושמע.

מיקי לוי: זכותו להגיד.

בצלאל סמוטריץ': היושב-ראש, אני מסתדר, אני באמת לא שומע אותו.

סמי אבו שחאדה: שמה?

סמי אבו שחאדה: שהפלסטינים בישראל צריכים ללכת לא מורמי ראש - - -

בצלאל סמוטריץ': אז הממשלה הזאת מוכרת את הקופה הציבורית, והעבירה כאן בוועדת הכספים בשבוע שעבר מאות מיליוני שקלים שלשיטתה של הממשלה, לא לשיטתי, יזלגו בחלקם לטרור ולפשיעה.

בצלאל סמוטריץ': איך אני יודע?

בצלאל סמוטריץ': הרי גברתי השרה, ההחלטה 550, אותה תוכנית החומש לחברה הערבית, עברה כבר בסוף השנה שעברה למניינם, נכון?

בצלאל סמוטריץ': בנובמבר או בדצמבר.

בצלאל סמוטריץ': חצי שנה חלק גדול מהתקציבים האלה לא הועבר מכיוון שהממשלה ידעה והונחה בפניה תשתית מודיעינית מבוססת מאוד שחלק גדול מהכספים האלה עוברים לטרור ולפשיעה, ולכן היא הקימה צוות מכרזים בין-משרדי שישב על המדוכה וגיבש המלצות לשורה של מנגנונים, חלקם מנגנוני ביצוע ממשלתיים שימנעו את המעבר של הכסף אל הרשויות המקומיות ומשם לפשיעה ולטרור.

בצלאל סמוטריץ': הממשלה באמצעות זרועות הביצוע שלה תבצע את הפרויקטים ותוודא שהכסף משמש בסוף לייעודו.

בצלאל סמוטריץ': ולקח כמה חודשים עד שהצוות הזה סיים את עבודתו, גיבש את המלצותיו, ועכשיו צריך לבנות את המנגנונים האלה.

בצלאל סמוטריץ': ואז רע"מ עושה ברוגז וזועבי עושה ברוגז, והינה – וכמובן, צריך את האצבעות של טיבי, כי בשלושת השבועות האחרונים מה שטיבי רוצה עובר, מה שטיבי לא רוצה לא עובר.

בצלאל סמוטריץ': אתה יכול, טיבי, לצלם אותי, כן.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי קודם, בטח באת בשביל זה.

אחמד טיבי: אני מכין תגובה - - -

בצלאל סמוטריץ': לא, אתה יכול, זאת ממשלת בנט-טיבי, זאת ממשלת בנט-טיבי, זה כבר לא עבאס.

בצלאל סמוטריץ': עבאס מזמן כבר לא קובע פה כלום.

בצלאל סמוטריץ': אז צריך לקנות את האצבעות של טיבי ושחאדה ואחרים, והם רשת הביטחון שמנשימה את הממשלה הזו בכל יום שני ורביעי.

סמי אבו שחאדה: חס וחלילה.

סמי אבו שחאדה: חס וחלילה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת סמוטריץ' - - -

בצלאל סמוטריץ': זה מה שאתם עושים, טיבי.

בצלאל סמוטריץ': הרי זה המשחק שלכם.

סמי אבו שחאדה: חס וחלילה.

סמי אבו שחאדה: חס וחלילה.

אחמד טיבי: דקה.

בצלאל סמוטריץ': אתם עומדים פה וצועקים ומצייצים.

סמי אבו שחאדה: בנט היה ראש המפלגה שלך.

סמי אבו שחאדה: בנט היה ראש המפלגה שלך, זוכר?

סמי אבו שחאדה: אתה זוכר?

סמי אבו שחאדה: הוא היה ראש המפלגה שלך, אם אתה זוכר.

סמי אבו שחאדה: שלנו בטוח לא.

סמי אבו שחאדה: שלנו בטוח לא.

בצלאל סמוטריץ': ואז אביר קארה עומד ועונה לכם.

בצלאל סמוטריץ': ואז אתם הולכים לחדר הסגור.

בצלאל סמוטריץ': ואחמד, אני ראיתי בעיניים פתק צהוב עם שבעה סעיפים, שאתה סיכמת שאתה מקבל בתמורה.

אחמד טיבי: אתה נפלת במקום שלך - - -

בצלאל סמוטריץ': ואני אחשוף את זה, חכה.

בצלאל סמוטריץ': תן לי, תן לי לסבך אותך עם השקרים שלך.

בצלאל סמוטריץ': אתה הרי שקרן מדופלם.

בצלאל סמוטריץ': ותן לי לסבך את בנט ולפיד עם השקרים שלהם, ואת אביר קארה שעומד פה וצועק עליך ואז הולך ומשלם לך טבין ותקילין.

בצלאל סמוטריץ': ואז בשבוע שעבר, כדי לקנות את האצבעות של טיבי ולפייס את רע"מ שעשתה פה קמפיין הסתה, שכפי שאמרתי עלה לנו בדמים מרובים, וכדי לרצות את זועבי, רצים להעביר כאן מאות מיליוני שקלים בלי המנגנונים האלה, מתוך ידיעה שזה יזלוג לטרור ולפשיעה, ואגב, גם החברה היהודית וגם החברה הערבית ישלמו על זה מחירים כבדים.

בצלאל סמוטריץ': ומוכרים את הנגב.

בצלאל סמוטריץ': אז הייתה החלטת ממשלה להלבין שלושה יישובים לא חוקיים בנגב, והיה לה תנאי שלפחות 70% מתושבי הפזורה במרחב ההסדרה יחתמו שהם מצטרפים להסדר כתנאי להקמת הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': ואז מביאים ביום שני שעבר לוועדת הכספים העברה תקציבית, כדי לבנות את התשתיות ואת המרכזיים הציבוריים, את מבני הציבור ביישוב, עוד הרבה לפני שמישהו התחיל.

בצלאל סמוטריץ': אז שאלתי: רגע, לא הבנתי.

בצלאל סמוטריץ': מה?

בצלאל סמוטריץ': הרי יש תנאי.

בצלאל סמוטריץ': חתמו כבר כל ה-70% או שאתם בונים את היישוב דה פקטו?

בצלאל סמוטריץ': והתוצאה כמובן, כפי שהיה במשך הרבה מאוד שנים, אנחנו נהיה גם עם היישובים המוסדרים וגם עם המשך הפזורה שצובעת לנו את כל המרחב בבנייה לא חוקית שמשתלטת על הקרקעות ומשתלטת עליהן בצורה לאומנית.

בצלאל סמוטריץ': וגם פה, איך אני יודע?

בצלאל סמוטריץ': פשוט להקשיב.

בצלאל סמוטריץ': עבאס, טאהא, טיבי, מזכירים לי את ערפאת בזמנו שנאם נאומי שלום באנגלית ונאומי טרור משולהבים בערבית.

בצלאל סמוטריץ': תקשיבו מה אומרים וכותבים חברי הכנסת של התנועה האסלאמית ושל המשותפת בערבית.

בצלאל סמוטריץ': זה לא עניין, גברתי השרה, זה לא עניין של ימין–שמאל, זה בסדר גמור שאנחנו נתווכח בינינו בכמה וכמה סוגיות.

בצלאל סמוטריץ': זה להיות או לחדול.

בצלאל סמוטריץ': זה ציונות או לא ציונות.

בצלאל סמוטריץ': זה האם זאת מדינה יהודית שיהודים יוכלו לחיות בה בבטחה, האם הזהות שלה תישאר זהות יהודית.

בצלאל סמוטריץ': ושוב, אנחנו היהודים יכולים להתווכח על התוכן שיוצקים אל תוך המונח הזה, מדינה יהודית.

בצלאל סמוטריץ': אבל הם הרי לא רוצים מדינה יהודית.

בצלאל סמוטריץ': הם לא רוצים אותנו כאן.

בצלאל סמוטריץ': והממשלה הזו, שאיבדה את הרוב בציבור ואיבדה את הרוב בכנסת, מוכרת היום את האינטרסים הכי חשובים של מדינת ישראל, כן, לאיימן עודה ולאבו שחאדה ולטיבי ולעופר כסיף ולעאידה תומא סלימאן.

בצלאל סמוטריץ': ואני אומר לציבור, תראו, תראו איך עאידה תומא סלימאן ברחה בשבוע שעבר לאיזה כנס בבית הנשיא.

בצלאל סמוטריץ': היא לא ברחה.

בצלאל סמוטריץ': שילמו לה בתמורה והיא זזה מההצבעה כדי שהקואליציה תוכל להעביר את הצבעותיה.

בצלאל סמוטריץ': תסתכלו.

עופר כסיף: לפחות לשקרים אין להם רגליים, אבל הינה.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, אני לא אכפת לי, באמת שלא אכפת לי מתומכי הטרור האלה.

בצלאל סמוטריץ': הם לא ברי שיח אצלי בכלל.

בצלאל סמוטריץ': אבל שאזרחי ישראל יראו את הממשלה הזו נשענת על הקביים של אויבי ישראל שחפצים בהשמדתה.

סמי אבו שחאדה: - - -

בצלאל סמוטריץ': הם חפצים בהשמדת הימניים והשמאלנים והדתיים והחרדים והחילונים.

בצלאל סמוטריץ': חפצים בהשמדת כולנו.

בצלאל סמוטריץ': והם מחזיקים את הממשלה, והממשלה הזו משלמת להם בביטחון.

בצלאל סמוטריץ': והיא משלמת להם בכלכלה.

בצלאל סמוטריץ': והיא משלמת להם בקופה הציבורית.

בצלאל סמוטריץ': והיא משלמת להם בנגב ובגליל ובזהות היהודית ובדמוגרפיה.

בצלאל סמוטריץ': ואגב, היא לא יכולה להעביר אף חקיקת ציונית.

בצלאל סמוטריץ': היא לא הייתה יכולה להעביר את חוק האזרחות, הביטחוני והדמוגרפי, ונזקקה לאצבעות שלנו.

בצלאל סמוטריץ': והיא לא הייתה יכולה להעביר את חוק ממדים ללימודים, מכיוון שהיא נשענת על מי ששונאים את חיילינו ותומכים במי שהורג בהם.

בצלאל סמוטריץ': והיא לא מסוגלת להעביר עכשיו את הארכת תקנות ההגנה לשעת חירום, שמסדירות את המצב המשפטי של הישראלים תושבי יהודה ושומרון, אז היא נזקקת לאצבעות שלנו.

בצלאל סמוטריץ': ואנחנו, אדוני היושב-ראש, לא נהיה הקביים ולא נהיה ממלאי המקום של טיבי אחרי שהמסחרה שלכם איתו לא הצליחה ואין לכם מה למכור לו, ואז אתם באים אלינו.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נפיל אתכם.

בצלאל סמוטריץ': ואנחנו נחשוף לציבור הישראלי את הצביעות של הממשלה הזו, את המסוכנות שלה, את ההפקרות שלה, את חוסר האחריות שלה, את הנכונות שלה למכור את כל מה שחשוב לאינטרסים הקיומיים של המדינה היהודית, כדי להיאחז בקרנות המזבח של הכיסא.

בצלאל סמוטריץ': ומשפט אחרון, שוב, לאזרחי ישראל: תשימו לב איך חברי הקואליציה הזאת מנסים לשכנע אחד את השני שלא כדאי להם להפיל את הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': מה האיום?

בצלאל סמוטריץ': מה יקרה אם הממשלה הזאת תיפול?

בצלאל סמוטריץ': הרי אם אתם כל כך טובים – אני כל פעם מחכה שעה לפני שבת לפוסטים של בנט.

בצלאל סמוטריץ': האיש חי באיזה סרט; מייצר לעצמו איזו מציאות מדומה כאילו הכול כאן דבש.

בצלאל סמוטריץ': הדלק לא עולה, המים, החשמל, המזון, שום דבר, הדיור – 16% לא היה מאז קום המדינה, למיטב ידיעתי, שיעשו לי בדיקה בגלובס.

בצלאל סמוטריץ': אבל למיטב ידיעתי לא היה קצב עלייה כזה, אולי באינפלציה של שנות השמונים.

בצלאל סמוטריץ': אז מספרים לנו שזה משבר בין-לאומי.

בצלאל סמוטריץ': היו כבר משברים בין-לאומיים והיו ממשלות.

בצלאל סמוטריץ': משבר בין-לאומי זה לא תירוץ למה לא לעשות שום דבר ולתת לאזרחי ישראל להיאנק תחת הנטל.

בצלאל סמוטריץ': משבר בין-לאומי זה כן, זו סיבה להפשיל שרוולים, לזהות סכנות עתידיות, לגבש תוכניות עבודה ולתת פתרונות.

מיקי לוי: משפט סיכום, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אז אני מסיים, אדוני היושב-ראש.

בצלאל סמוטריץ': איך אתם משכנעים אחד את השני לא לפרוש?

בצלאל סמוטריץ': כי אם חס וחלילה הממשלה הזאת תיפול, אז מה יקרה?

בצלאל סמוטריץ': הימין יחזור לשלטון.

בצלאל סמוטריץ': גם אתם יודעים שהציבור בישראל ימני.

בצלאל סמוטריץ': גם אתם יודעים שהציבור בז לכם ולא תומך בכם כבר מזמן.

מיקי לוי: תודה.

בצלאל סמוטריץ': וגם אתם יודעים שאנחנו הרוב.

בצלאל סמוטריץ': אתם איבדתם את הרוב בכנסת ובציבור.

בצלאל סמוטריץ': ואתם מוכרים את כל מה שחשוב למדינה לתומכי הטרור ולאויבינו.

בצלאל סמוטריץ': אתם תיפלו ונחליף אתכם.

בצלאל סמוטריץ': בעזרת השם, בקרוב ממש ממשלה יהודית, ציונית ולאומית.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכסת סמוטריץ', בנימה אישית, 65% מההצבעות בקדנציות הקודמות הצבעתי, כשזה לטובת הציבור, עם הממשלה.

מיקי לוי: והייתי יריב פוליטי שלה.

בצלאל סמוטריץ': נכון.

בצלאל סמוטריץ': כשהממשלה לא נשענה עליהם גם אנחנו הצבענו עניינית איתכם.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע את זה יפה מאוד.

בצלאל סמוטריץ': מה שהשתנה במושב הזה הוא שאיבדתם את הרוב ואתם נשענים עליהם ומוכרים להם את המדינה.

בצלאל סמוטריץ': זה הבדל גדול מאוד.

מיקי לוי: טוב.

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: ואנחנו עוברים – בבקשה, השרה.

משה ארבל: מה, ולא הכריזו עליך פורש?

משה ארבל: סליחה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: מה?

משה ארבל: לא הכריזו עליך כפורש?

משה ארבל: כי עכשיו מכריזים פורש על כל מי שמצביע בניגוד להנחיה של הדיקטטור.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: כנראה שהייתי מספיק חזק.

משה ארבל: תודה לאל.

מיקי לוי: בבקשה, השרה מירב כהן משיבה.

מירב כהן: חבריי וחברותיי בממשלה ובכנסת, הממשלה הזו גיבשה תוכנית חומש היסטורית.

משה ארבל: כבוד השרה, רק שאלה.

משה ארבל: סליחה על ההפרעה.

מירב כהן: כן.

משה ארבל: סגן השר כהנא עלה לפה קודם ואמר שמכיוון שהוא ישיב בהמשך, הוא לא משיב כרגע.

מיקי לוי: זכותו.

מיקי לוי: אתה יודע, הוא היה יכול להגיד: הממשלה בחרה לא להשיב.

מיקי לוי: זה גם בסדר על פי התקנון.

משה ארבל: לא.

משה ארבל: אני רק רוצה לוודא אם שלומו טוב, הכול בסדר.

מירב כהן: שאילתה באיזה נושא?

מירב כהן: אני לא מכירה.

מיקי לוי: לא חשוב.

מירב כהן: אה.

מירב כהן: אוקיי.

משה ארבל: הוא מרגיש טוב?

משה ארבל: הכול בסדר?

מיקי לוי: בסדר.

מיקי לוי: כן.

משה ארבל: תודה לאל.

מיקי לוי: היא רוצה להשיב.

מירב כהן: אני מודה לך על דאגתך לשר כהנא.

מירב כהן: אני אמסור לו את זה.

משה ארבל: סגן השר, סגן השר.

מירב כהן: סגן השר.

אורית סטרוק: סגן השר, גם זה לא להרבה זמן.

מירב כהן: אני אמסור לו את החביבות ואת הדאגה שלך.

ישראל אייכלר: אבל זו אותה תשובה?

ישראל אייכלר: סליחה, אדוני, זו אותה תשובה, מה שהוא היה אמור לתת?

מירב כהן: אני מתייחסת להצעה של חברת הכנסת סטרוק שהוגשה, שהציג כרגע גם חבר הכנסת סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': סמוטריץ', בחולם.

מיקי לוי: בבקשה.

מירב כהן: חבריי וחברותיי בממשלה ובכנסת, הממשלה הזו גיבשה תוכנית חומש היסטורית של כ-30 מיליארד שקלים לפיתוח כלכלי-חברתי של החברה הערבית, על ידי 15 צוותי עבודה ממשלתיים שבהם השתתפו מיטב אנשי המקצוע שיש למשרדי הממשלה להציע, ואת התוכנית הזו אנחנו מיישמים בימים אלו.

מירב כהן: עכשיו, מכיוון שהרשות לפיתוח כלכלי של החברה הערבית יושבת במשרד לשוויון חברתי, אני מכירה טוב מאוד את התוכנית.

מירב כהן: לא רק דרך האקסלים והדוחות, אני גם מסתובבת בשטח בשנה האחרונה בעשרות רשויות ערביות, פוגשת מאות ואף אלפי אנשים, נשים וגברים ביישובים, מראשי ערים, דרך מנהלי עמותות ועד דיירים בבתי אבות.

מירב כהן: אני יכולה להגיד לכם שאין תוכנית חשובה, מוצדקת וראויה מזו.

מירב כהן: זו מצווה, מצווה של ממש להשקיע בתשתיות הרעועות של הכבישים ולפרוס תחבורה ציבורית ליישובים, לחבר בתים סוף סוף לתשתיות של מים וביוב, תשתיות נורמליות.

מירב כהן: לייצר מקומות עבודה, לחזק בתי חולים, להקים עוד כיתות לימוד ועוד גני ילדים.

שלמה קרעי: אז למה אתם מנהלים את זה כמו פרוטקשן?

מירב כהן: הפערים הכלכליים והחברתיים בין החברה היהודית לערבית בישראל הם עצומים, הם בלתי נתפסים.

מירב כהן: התוכנית הזאת היא רק חלק מתהליך לצמצום הפערים על מנת שלדור הצעיר תהיה תקווה.

מירב כהן: הכספים, חבר הכנסת סמוטריץ', שעוברים בימים אלה בוועדת הכספים הם סכומים שמרכיבים יחד את תכנית החומש.

מירב כהן: אתה יודע שמעבירים דברים.

בצלאל סמוטריץ': למה הם לא עברו עד עכשיו?

בצלאל סמוטריץ': למה הם לא עברו לפני חודשיים?

מירב כהן: אתה אדם מנוסה, אתה יודע שמעבירים דברים במסגרת התקציב, ואז יש העברות תקציביות בוועדות הכספים.

בצלאל סמוטריץ': למה זה לא עבר לפני חודשיים?

מירב כהן: כל הכספים מפוקחים ומגיעים למקומות הנכונים והחשובים ביותר.

מירב כהן: מה יותר ראוי מצמצום פערים ויצירת תקווה עבור 20% מהאוכלוסייה במדינה, ש-95% מהיישובים שבהם הם חיים הם באשכול סוציו-אקונומי 1 עד 4.

מירב כהן: מה יותר ראוי מזה?

מירב כהן: חשוב לי להזכיר עוד דבר - - -

משה ארבל: אבל אם זה אימהות חרדיות שצריכות לשלוח את הילדים למעון – לזרוק אותן במריצות למזבלה.

משה ארבל: מה ההבדל?

משה ארבל: מי יוכל להגיד מה ההבדל?

מירב כהן: גם נתניהו, כשהיה ראש ממשלה - - -

משה ארבל: עם חרדים מה ההבדל?

משה ארבל: ביזיון.

מירב כהן: לאותה מסקנה הגיע נתניהו: חייבים לשפר את המצב הכלכלי-חברתי של החברה הערבית.

מירב כהן: למעשה, צריך לתת לו את הקרדיט על זה, הוא היה הראשון שאישר תכנית חומש לחברה הערבית בהיקף חסר תקדים בזמנו, של כ-15 מיליארד שקלים.

שלמה קרעי: לא כפרוטקשן ולא בהישענות של הממשלה שלו על תומכי טרור.

מירב כהן: גם הוא הגיע למסקנה שזה לא קשור – זה לא קשור לימין או לשמאל, זה פשוט צורך לאומי דחוף לתת לצעירים הערבים האלו אופק, כי אחרת הם יבחרו בדרך הפשע והאלימות.

בצלאל סמוטריץ': מה זה קשור לאכיפה בנגב?

מירב כהן: והם חיים כאן איתנו.

מירב כהן: מה לעשות, זאת עובדה מוגמרת שהם חיים כאן איתנו.

בצלאל סמוטריץ': מה זה קשור לחברת החשמל?

מירב כהן: רק שאז נתניהו קרא לזה תוכנית לצמצום פערים בחברה הערבית.

מירב כהן: היום, כשהוא קצת יותר לחוץ פוליטית, יוצא ממנו איש השיווק הממולח, והוא בוחר לקרוא לזה בשם אחר.

מירב כהן: זה כבר לא תוכנית לצמצום פערים בחברה הערבית אלא זה נקרא לשרת מחבלים.

מירב כהן: זאת אומרת, כשנתניהו היה ראש ממשלה זה היה בסדר - -

גלית דיסטל אטבריאן: יש רק הבדל אחד: את תלויה בו, הוא לא היה תלוי בהם.

מירב כהן: - - אבל כשאנחנו עושים את זה, זה נקרא לשתף פעולה עם מחבלים.

גלית דיסטל אטבריאן: כל יום שאת מכהנת כשרה את תלויה בהם.

גלית דיסטל אטבריאן: את לא רואה את ההבדל?

מירב כהן: איזו צביעות, לזה קוראים צביעות.

גלית דיסטל אטבריאן: את תלויה בהם, הוא לא היה תלוי בהם.

מירב כהן: צריך לשים דברים על השולחן.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, תודה.

מירב כהן: נתניהו פועל כיושב-ראש אופוזיציה חסר אחריות, שיעשה הכול כולל הכול כדי לחזור לשלטון, כולל לקרוא לכל ערביי ישראל "תומכי טרור" ואף "טרוריסטים".

גלית דיסטל אטבריאן: הציבור לא מאמין לכם יותר, לא מאמין.

מירב כהן: ממש קמפיין מסודר ושיטתי עם דף מסרים ארסי - -

גלית דיסטל אטבריאן: הוא מעולם לא היה תלוי באף - - -

מירב כהן: - - שגם את מדקלמת - -

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, תודה.

מירב כהן: - - שהצעת האי-אמון הזו מהווה חלק אינטגרלי ממנו.

שלמה קרעי: תתחילי לארוז, אתם הולכים הביתה.

מירב כהן: מבחינתו ומבחינת השותפים של נתניהו - - -

גלית דיסטל אטבריאן: ביי ביי.

מיקי לוי: חברת הכנסת דיסטל, קריאה ראשונה.

מירב כהן: מבחינתו ומבחינת שותפיו בן גביר, אבי מעוז, אורית סטרוק וכן הלאה – מבחינת

מירב כהן: כם גם ערבי שמשרת במשטרה הוא טרוריסט.

מירב כהן: מבחינת

מירב כהן: כם גם ערבי שהוא רופא בבית חולים הוא טרוריסט.

מירב כהן: מבחינת

מירב כהן: כם גם ערבי שמגנה כל אלימות, יוצא נגד אלימות, הוא טרוריסט.

בצלאל סמוטריץ': - - -

מירב כהן: מבחינת

מירב כהן: כם – להכתים ציבור שלם ולדרדר את המצב במדינה, העיקר שהוא יחזור להיות ראש ממשלה.

מירב כהן: שתישרף המדינה, העיקר שהוא יחזור לכס המלכות, זה מה שחשוב.

משה ארבל: זה מה שכתבו לך?

יוסף טייב: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת טייב, תודה.

מירב כהן: אז לא, אז בואו נשים את הדברים על השולחן.

גלית דיסטל אטבריאן: מה זה התת-רמה הזאת?

גלית דיסטל אטבריאן: תת-רמה.

מירב כהן: אז בואו נשים את הדברים על השולחן.

מירב כהן: לא כל הערבים הם טרוריסטים, למעשה רוב-רובם אנשים שרוצים פשוט לחיות את חייהם ולגדל את ילדיהם בשקט.

משה ארבל: אבל כל האימהות החרדיות, כולן ראויות - - -

מיקי לוי: תודה, תודה רבה.

משה ארבל: למה אין להן מעונות?

משה ארבל: למה אתם מענישים את כל החרדים.

משה ארבל: מה זה?

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, תודה.

מירב כהן: חובתנו להושיט יד למי שרוצה לחיות כאן ולמי שרוצה לכבד את המדינה ואת מוסדותיה.

מירב כהן: ביד השנייה, חובתנו להילחם בכל הכוח באנשים הקיצוניים והאלימים.

דסטה גדי יברקן: בטרוריסטים, לא באנשים קיצונים.

מירב כהן: זה בדיוק מה שאנחנו עושים.

מירב כהן: מעולם לא בוצעו כל כך הרבה מעצרים.

מירב כהן: מעולם לא בוצעו כל כך הרבה אכיפה וענישה נגד גורמים קיצוניים ואלימים בחברה הערבית.

מירב כהן: אבל תזכרו, אין מקום להכתים ציבור שלם, שמהווה 20% מתושבי המדינה, אלא יש להילחם בקיצונים שמסיתים ובוחרים בדרך האלימות.

מירב כהן: עליהם אסור לרחם.

דסטה גדי יברקן: 20% מתושבי המדינה - - -

מירב כהן: הממשלה הזאת יצרה חלוקה חדשה בפוליטיקה הישראלית.

בצלאל סמוטריץ': השרה, שאלה: איך תפקחו על 200 מיליון שקל מענקים?

בצלאל סמוטריץ': אני שואל שאלה, איך תפקחו על 200 מיליון שקל מענקים שאתם מעניקים - - -

מירב כהן: אני מדברת.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ', לא זכור לי שהשרה הפריעה לך.

מירב כהן: הממשלה הזאת יצרה חלוקה חדשה בפוליטיקה הישראלית.

מירב כהן: לא עוד חלוקה בין ימין ושמאל, דתיים וחילוניים, יהודים וערבים, אלא חלוקה בין מתונים לקיצונים.

מירב כהן: המתונים שואפים לשיח מאחד - -

בצלאל סמוטריץ': כל החרדים הם קיצונים, כל הדתיים המסורתיים הם קיצונים.

מירב כהן: - - ופיתוח המדינה לטובת כולם, תוך התמקדות במכנה המשותף ותוך עשיית פשרות – לעומת הקיצונים, שמתמקדים בפילוג, בהסתה ובניסיון לפורר את מרקם החיים העדין במדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: את יכולה להגיד מה זה קיצוני, מי זה קיצוני?

מירב כהן: מפלגת רע"מ בהובלת היושב-ראש שלה מנסור עבאס – שבואו נזכיר גם את זה לכולם, לכל יושבי הבית הזה - -

גלית דיסטל אטבריאן: ביבי רצה לשבת איתם.

מירב כהן: - - שנתניהו מאוד מאוד מאוד רצה אותו כשותף הפוליטי כשהיה לו נוח - -

גלית דיסטל אטבריאן: - - -

שלמה קרעי: תגידי, איך זה להיות אופורטוניסטית - - -

מירב כהן: - - היום הוא כנראה שכח את זה אבל הוא מאוד רצה אותו כשותף - -

שלמה קרעי: מי כתב לך את נאום ההסתה הזה?

מירב כהן: - - המפלגה הזו עשתה בשנה האחרונה צעדים דרמטיים ואמיצים ביותר לקידום השיח והאג'נדה של המתונים, יחד עם שאר המפלגות בקואליציה.

מירב כהן: מנגד עומדת ברית מיוחדת במידה, ברית הקיצונים.

דסטה גדי יברקן: נכון, ברית מיוחדת במינה.

מירב כהן: מבל"ד דרך הליכוד ועד סטרוק ובן גביר.

גלית דיסטל אטבריאן: הליכוד זה קיצונים?

גלית דיסטל אטבריאן: זה מרכז הארץ.

גלית דיסטל אטבריאן: למה את מסיתה?

מירב כהן: וכשאני אומרת בן גביר - -

גלית דיסטל אטבריאן: למה את מסיתה נגד שני מיליון בני אדם?

מירב כהן: - - אני מתכוונת לכל המפלגה שלהם, שמנסים לייחס לעצמם את התואר הציונות הדתית.

גלית דיסטל אטבריאן: מסיתים ומסיתים ומסיתים.

דסטה גדי יברקן: את רוצה להגיד לי שזאת תשובה של משרד ממשלתי, או שלך באופן פרטי?

מירב כהן: מפלגתה של מגישת אי-אמון זאת, חברת הכנסת אורית סטרוק - -

דסטה גדי יברקן: את יכולה להבהיר את זה, גברתי השרה.

מירב כהן: - - מתהדרת בחברי כנסת כמו איתמר בן גביר.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, תודה.

דסטה גדי יברקן: השרה מסיתה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, קריאה ראשונה.

מירב כהן: אותה מפלגה שהגישה את הצעת האי-אמון המתלהמת הזאת - -

דסטה גדי יברקן: גם אני השבתי תשובה של מדינה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, קריאה ראשונה, די.

מירב כהן: - - מתהדרת בחברי כנסת כמו איתמר בן גביר.

דסטה גדי יברקן: אדוני, אני רוצה - - -

מירב כהן: בואו נדבר רגע על מי זה איתמר בן גביר.

דסטה גדי יברקן: זאת גם הממשלה שלי.

מיקי לוי: די.

מירב כהן: אני מסתדרת.

מירב כהן: תודה, היושב-ראש.

מירב כהן: איתמר בן גביר הכהניסט - -

שלמה קרעי: תגידי, מאז שהפסדת בפריימריז לראשות התעוררות הפכת להיות אופורטוניסטית שמחפשת שריונים.

שלמה קרעי: את מדברת על נתניהו?

מירב כהן: - - עם התמונה של ברוך גולדשטיין על הקיר שבצעירותו הלך לרכב של ראש הממשלה דאז יצחק רבין, גנב לו את הסמל של הקדילק - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, תודה רבה.

שלמה קרעי: הציבור רוצה אותו.

שלמה קרעי: אופורטוניסטית.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, קריאה ראשונה.

מירב כהן: - - ואמר, חכו, אנחנו נגיע גם אליו.

מירב כהן: אותו בן אדם שגנב את הסמל של הקדילק ואמר לראש הממשלה, אנחנו נגיע גם אליך – ראש הממשלה רבין, זכרו לברכה - -

שלמה קרעי: מה עשית לעופר ברקוביץ'?

מירב כהן: - - יושב היום בכנסת.

מירב כהן: בצלאל סמוטריץ', שבואו, בסוף הוא הומופוב ויוזם מצעד הבהמות - -

גלית דיסטל אטבריאן: אף אחד לא מאמין לך, רק את מאמינה לעצמך.

מירב כהן: - - שאת זה מעולם לא נשכח לו, ואבי מעוז, שמשווה רפורמים לנאצים – האנשים האלה הם כיום השותפים הטבעיים של הליכוד, שלכם.

שלמה קרעי: מהנאום שלך מבינים שאתם רואים שיש בחירות.

מירב כהן: אתם אלו שהכנסתם אותם לכנסת כי קראתם להצביע למפלגה המאוד-מאוד קיצונית הזאת, וזה עצוב.

מירב כהן: כל מדינת ישראל משלמת על זה את המחיר.

בצלאל סמוטריץ': - - -

שלמה קרעי: את יודעת מה?

שלמה קרעי: מהנאום שלך מבינים שאתם רואים שיש בחירות וליברמן מתחיל להסית, ואתם גם רוצים קצת.

מירב כהן: לסיום, בשנת 1940 כתב זאב ז'בוטינסקי, לכאורה האב הרוחני של תנועת הליכוד.

מירב כהן: זאב ז'בוטינסקי, אתה מכיר?

שלמה קרעי: אתם לא מקבלים מנדטים בלי הסתה ושנאה.

מירב כהן: אז הוא, האב הרוחני של הליכוד.

מירב כהן: בוא תקשיב מה הוא כתב.

מירב כהן: הוא כתב את הדברים הבאים: "יש להנהיג עיקרון שיווי הזכויות בשביל כל האזרחים מכל הגזעים - -

דוד אמסלם: את בושה לעדה, את בושה לעדה.

מיקי לוי: חבר הכנסת, ברוך הבא.

מיקי לוי: הרגע עוד נכנסת, עוד לא שמעת אותה.

מירב כהן: - - הדתות, השפות והמעמדות".

דוד אמסלם: שמעתי עכשיו.

דוד אמסלם: היא בושה לעדה המרוקאית.

דסטה גדי יברקן: הוא יודע, הוא לא צריך לשמוע.

מיקי לוי: בסדר, הבנו, שמענו.

דוד אמסלם: היא משתכנזת.

מיקי לוי: מספיק, מספיק כבר עם הקללות והגידופים, מספיק.

מירב כהן: אני מודה לך על הקומפלימנטים.

דוד אמסלם: קופצת ממקום למקום.

דוד אמסלם: אני זוכר מה היא עשתה בעירייה.

מיקי לוי: מספיק, מספיק, תהיה ענייני.

דוד אמסלם: זוכר את הבטלנות שלה גם בעירייה.

מירב כהן: לסיום, ב-1940 כתב זאב ז'בוטינסקי, לכאורה האב הרוחני של תנועת הליכוד - - -

שלמה קרעי: הפסידה בפריימריז לברקוביץ'.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, מספיק.

דוד אמסלם: - - - רק ג'ובים.

שלמה קרעי: שכולם ידעו מי האופורטוניסט.

דוד אמסלם: והיא עוד מטיפה לנו, מטיפה לנו מוסר.

מירב כהן: כי "יש להנהיג עיקרון שוויון הזכויות בשביל כל האזרחים, מכל הגזעים, הדתות, השפות והמעמדות".

מירב כהן: שימו לב מה ז'בוטינסקי כותב.

דסטה גדי יברקן: את לא מאמינה למה שאת אומרת.

מירב כהן: בכל קבינט שבו יש ישמש יהודי במשרת ראש ממשלה תוצע משרת סגן ראש הממשלה לערבי, וכך להפך.

מירב כהן: ז'בוטינסקי, האב הרוחני שלכם.

דסטה גדי יברקן: אין בעיה עם הערבים, את לא מבינה?

דסטה גדי יברקן: אין בעיה עם ערבים.

דסטה גדי יברקן: למה את מסיתה?

מירב כהן: אולם בשנת 2022 - -

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, מספיק.

דסטה גדי יברקן: - - מפלגת הליכוד - -

מיקי לוי: קריאה שנייה, אני אוציא אותך.

מיקי לוי: אתה תיתן לה לדבר.

דסטה גדי יברקן: אין לנו בעיה עם הערבים.

מיקי לוי: אתה תיתן לה לדבר.

מיקי לוי: אתה יושב שם ונואם נאום.

מיקי לוי: זה אפילו לא איזו קריאת ביניים, מספיק.

דסטה גדי יברקן: אין לנו בעיה עם ערבים.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, קריאה שנייה.

מירב כהן: בשנת 2022, מפלגת הליכוד כבר פחות נשענת על היסודות של ז'בוטינסקי שזה עתה הקראתי, והיא כבר ממקמת את עצמה כסניף של מפלגת בן גביר הכהניסט - -

יוסף טייב: מה שבטוח שהיא לא נשענת על רע"מ.

מירב כהן: - - סמוטריץ' ההומופוב ומעוז שונא הרפורמים.

דסטה גדי יברקן: האמת - - -

מירב כהן: אני פונה לחברי הכנסת – אגב, המצוינים והראויים – שיש במפלגת הליכוד.

מירב כהן: יש במפלגת הליכוד גם אנשים מאוד טובים - -

דסטה גדי יברקן: - - -

מירב כהן: - - תחזרו למקורות האידיאולוגיים שלכם.

מירב כהן: עם ישראל זקוק לכם.

מירב כהן: אל תלכו שולל אחרי הפלג הקיצוני הזה.

מירב כהן: תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: - - -

דוד אמסלם: אגב, אני רק רוצה להזכיר לכם שגם לבגין קראתם רוצח - - -

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת דיסטל, בבקשה.

דוד אמסלם: כל אחד בעיתו ובזמנו.

שלמה קרעי: פעם אחת בחיים שלך התמודדת בפריימריז לראשות התעוררות והפסדת.

שלמה קרעי: מאז את מדלגת כמו אופורטוניסטית חסרת תקנה משריון לשריון, ממפלגה למפלגה.

שלמה קרעי: ואת מדברת על נתניהו, שהעם רוצה אותו שינהיג אותו.

גלית דיסטל אטבריאן: אין עם, אין עם, שלמה.

גלית דיסטל אטבריאן: אין עם.

גלית דיסטל אטבריאן: העם הוא עדר, העם הוא כהניסטי.

גלית דיסטל אטבריאן: זה הספין של המסית הלאומי.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה, אדוני יושב-ראש הכנסת.

גלית דיסטל אטבריאן: אני רציתי לדבר - -

דוד אמסלם: שלא שירת בצה"ל - - -

גלית דיסטל אטבריאן: - - על הפארסה היום במשפט של נתניהו, כי אנחנו גילינו היום חד-משמעית שהפרקליטות אשכרה משקרת כמו ילדה בת שלוש, עומדת בבית משפט ומשקרת במלוא גרונה שקר גס, שנתפסה בו, על הפסקת חשמל שלא הייתה ולא נבראה, כדי להעלים ראיות נגד המשפט.

גלית דיסטל אטבריאן: אבל זה קשור בדיוק לנאום ההסתה של גברת יש עתיד כאן, שכנראה נשלחה על ידי יאיר לפיד.

גלית דיסטל אטבריאן: יאיר לפיד, אני באמת רוצה לומר בכאב רב, אני מאמינה שיאיר לפיד נכנס לפוליטיקה כי הוא חשב שהוא עושה טוב.

גלית דיסטל אטבריאן: אני מאמינה שהוא נכנס לפוליטיקה כי הוא אהב את מדינת ישראל.

גלית דיסטל אטבריאן: אני מאמינה שהוא נכנס לפוליטיקה כי הוא באמת רצה - -

דוד אמסלם: אז למה הוא לא שירת בצה"ל?

דוד אמסלם: דרך אגב, למה הוא לא שירת בצה"ל?

גלית דיסטל אטבריאן: - - באמת רצה לעזור, באמת רצה להביא פוליטיקה נקייה.

דוד אמסלם: את באמת מאמינה?

גלית דיסטל אטבריאן: מה שקרה לבן אדם הזה, מה שנהיה מהבן אדם הזה, זה באמת כואב לראות, וזה מדאיג אותי כפוליטיקאית חדשה.

גלית דיסטל אטבריאן: כי אם זה מה שקורה אחרי כמה שנים בפוליטיקה, אז אני לא רוצה להיות שם.

גלית דיסטל אטבריאן: הבן אדם הזה הפך להיות – ואני אומרת את זה באחריות מלאה – יאיר לפיד הוא הבן אדם המסוכן ביותר כרגע במפה הפוליטית, אם לא אי פעם.

גלית דיסטל אטבריאן: אי פעם, מאז קום המדינה במדינת ישראל.

גלית דיסטל אטבריאן: בשם אנטי-הסתה הבן אדם הזה מסית בלי הפסקה דווקא נגד אלה שאין להם.

גלית דיסטל אטבריאן: יאיר לפיד הוא לא פוליטיקה נקייה; יאיר לפיד הוא לא פוליטיקה חדשה; יאיר לפיד משרת הגמוניה שיש לה מוקדי כוח וכסף ונדל"ן ומה לא, על חשבון החלשים.

גלית דיסטל אטבריאן: כשיאיר לפיד שולח את השרות שלו שינאמו פה שהליכוד הוא גורם קיצוני – הלו, מה זה הליכוד?

גלית דיסטל אטבריאן: צה"ל זה הליכוד, עסקים עצמאיים זה הליכוד.

גלית דיסטל אטבריאן: כמה שנים האנשים האלה יחושו מנוכרים למדינה הזו שמקיאה אותם?

גלית דיסטל אטבריאן: פרקליטות שאשכרה נלחמת בכל מה שיש לה לא נגד נתניהו – זה הספין הכי גדול ever – נגד הליכודניקים, נגד שני מיליון אזרחים שהם לב-ליבה של הארץ הזאת.

גלית דיסטל אטבריאן: ואז בא מר יאיר לפיד וקורא לנו כהניסטים.

גלית דיסטל אטבריאן: מי כהניסטים, יאיר לפיד?

גלית דיסטל אטבריאן: אמיר אוחנה, הגיי, השר הראשון, הוא כהניסט?

גלית דיסטל אטבריאן: אני כהניסטית, שחולקת את חיי עם שמאל קיצוני?

גלית דיסטל אטבריאן: מי כהניסט?

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו העם, אנחנו מדינת ישראל.

גלית דיסטל אטבריאן: רק אתה ואזור חיוג צהלה – רק אתם לא כהניסטים?

גלית דיסטל אטבריאן: אתם, שכבשתם את העליון, את הפרקליטות, את האקדמיה, את התקשורת, אליטה נגד עם.

גלית דיסטל אטבריאן: מה אתה חושב, יאיר לפיד, שאם עכשיו תצמיד אותנו לכהנא הציבור ייבהל ולא יבחר בנו?

גלית דיסטל אטבריאן: תחשוב פעמיים, אני מציעה לך, מכיוון שהציבור ראה מה אתה עושה.

גלית דיסטל אטבריאן: אתה מעדיף את הרשימה המשותפת ואת האחים המוסלמים על פני האחים שלך, אלה ששירתו בצבא, אלה שהלכו לאוניברסיטאות, אלה שהניעו את הכלכלה, מסית נגדם, מחרים אותם ומעדיף אנשים שלא רוצים שהמדינה היהודית הציונית תמשיך להתקיים, והם לא רוצים.

גלית דיסטל אטבריאן: כן תומכי טרור, לא תומכי טרור, הם לא בעד המדינה הציונית, מר יאיר לפיד, והעם הבין את זה.

גלית דיסטל אטבריאן: אז כל הספינים שלך על כהניזם – אתה מוזמן באמת לאפסן אותם.

גלית דיסטל אטבריאן: תבוא עם נשק אחר, כי הנשק הזה כבר לא עובד.

גלית דיסטל אטבריאן: קלקלת מספיק, יאללה, לך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי, בבקשה.

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: גברתי השרה, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לברך את החבר'ה שלנו ממטה המיוחדים של יש עתיד, תודה רבה שבאתם.

מירב בן ארי: נעשה הכול היום בשביל להעביר את החוק למען אנשים עם מוגבלויות.

מירב בן ארי: אני בטוחה שאנשים פה יתעשתו ויבינו את גודל השעה וכמה חשוב להעביר את החוק.

מירב בן ארי: ברשות

מירב בן ארי: כם אני רוצה להתייחס לאירועי אתמול של יום ירושלים, לצעדת הדגלים.

מירב בן ארי: אני רוצה לנצל את הבמה החשובה הזו ולהגיד תודה לשוטרי ושוטרות מחוז ירושלים.

מירב בן ארי: אני בטוחה, אדוני היושב-ראש, שגם אתה מליבך – מה שנקרא מכיר היטב את האירוע.

מירב בן ארי: אין אדם בעצם במשכן הזה שמכיר את האירוע מקרוב כמוך.

מירב בן ארי: אז להגיד להם תודה, להגיד תודה לשוטרות ושוטרי מג"ב, הלוחמים שלנו, שניהלו אתמול את האירוע למופת, שהתמודדו עם אתגרים מורכבים בעיר שכל כך חשובה לכל אדם במדינה הזו, ולמרות הקושי ולמרות האלימות, גם המילולית, שהייתה, האירוע נוהל למופת.

מירב בן ארי: אני רוצה להודות למפכ"ל המשטרה רב ניצב קובי שבתאי ולמפקד מחוז ירושלים ניצב דורון תורג'מן - -

שלמה קרעי: איזו אלימות מילולית?

שלמה קרעי: על מה את מדברת?

מירב בן ארי: - - שעשו עבודה מדהימה אתמול.

מירב בן ארי: ראינו מצעד דגלים שמתקיים כסדרו, ראינו ממשלה שמקבלת החלטה ולא מתקפלת בפני איומים.

מירב בן ארי: בניגוד למה שראינו בשנה שעברה, יש כאן ממשלה שעומדת במילה שלה, ואני בטוחה שאחרי ששמעתי גם את הפרגונים מהציונות הדתית, כולם הבינו שבעצם יש ממשלה ויש מי שמנהל את האירוע.

מירב בן ארי: ואני בטוחה שגם אתם יודעים להכיר תודה, חברי שלמה קרעי, שיודע לומר תודה כשצריך, מבין - -

שלמה קרעי: על מה תודה?

שלמה קרעי: שהחמאס - - -

מירב בן ארי: - - את גודל האירוע, שבניגוד לשנה שעברה, שבה לא רק שהמצעד התקפל, גם אפילו כאן חטפנו טילים - -

דוד אמסלם: - - - את גנץ ואת מנדלבלוף.

מירב בן ארי: מה קשור מנדלבליט עכשיו?

דוד אמסלם: גנץ ומנדלבלוף, תשאלי אותם.

מירב בן ארי: החלטה של ראש הממשלה נתניהו לקפל - -

דוד אמסלם: את זה את לא מספרת.

מירב בן ארי: - - את המצעד – בתמורה קיבלנו טילים.

מירב בן ארי: אבל עכשיו יש ממשלה שאני בטוחה שאתם מודים לה - -

דוד אמסלם: אתם הולכים עם המחבלים, אתם נשארים עם תומכי מחבלים.

מירב בן ארי: - - על המצעד.

מירב בן ארי: שמעתי גם שלקחתם חלק במצעד הדגלים.

מירב בן ארי: שלמה, עליך אני מאמינה שהיית כל שנה, אין לי ספק.

דוד אמסלם: תומך בך מישהו שחושב שחיילי צה"ל - - -

מירב בן ארי: אבל ברור לי שיש כאן חברי כנסת שפעם ראשונה ראו את המצעד.

מירב בן ארי: אני מניחה שלא סתם אתה מחייך.

דוד אמסלם: בתור - - - ימנית, הא?

מירב בן ארי: אז אני רוצה להודות לשוטרים ולשוטרות.

מירב בן ארי: אנחנו מספסלי הקואליציה נמשיך לשמור ולהגן כדי לתת לכם את הגיבוי בימים הכל-כך קשים ומורכבים האלה למשטרה.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טייב, בבקשה.

שלמה קרעי: לא מתאים לך, מירב, ככה לעוות נתונים.

שלמה קרעי: את יודעת שגנץ ומנדלבליט - - -

מירב בן ארי: אמרתי, ברור לי ששלמה קרעי היה כל שנה במצעד.

שלמה קרעי: אבל את יודעת שגנץ ומנדלבליט הם אלה - - -

דוד אמסלם: אבל את יודעת שגנץ ומנדלבליט הם שעצרו את זה.

מירב בן ארי: אה, ונתניהו אמר, טוב - - -

דוד אמסלם: גנץ היה פריטטי.

מירב בן ארי: דודי, תמיד אפשר לזרוק את זה על מישהו אחר - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי, חבר הכנסת אמסלם, תודה.

מיקי לוי: בבקשה.

מירב בן ארי: זה תמיד גנץ ומנדלבליט.

מירב בן ארי: יש ראש ממשלה, הוא מחליט.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי.

דוד אמסלם: הוא היה אז פריטטי, פריטטי.

דוד אמסלם: אבל למה שהאמת תעניין אותך?

מירב בן ארי: תודה רבה לכולם.

מירב בן ארי: בניגוד אליך, האמת תמיד מעניינת אותי.

דוד אמסלם: את הרי - - - מעולם לא עניינה אותך האמת.

מירב בן ארי: - - -

מיקי לוי: תודה, חברת הכנסת בן ארי.

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת טייב.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, הצעת אי-אמון בממשלה כה רעה, ממשלת המסיתים, היא דבר נדרש ומתבקש.

יוסף טייב: בפרט כאשר הנושא המונח בהצעת האי-אמון הוא נושא לאומי חשוב.

יוסף טייב: הצעת האי-אמון הזו מבקשת להציע אי-אמון בממשלה הרעה הזו על נושאים ערכיים, נושאים יהודיים, נושאים גורליים.

יוסף טייב: על הדאגה שלנו כאזרחים וכמחוקקים לעתידה וזהותה היהודית של מדינת ישראל.

יוסף טייב: ארץ ישראל, מדינת היהודים היא מדינת הלאום של העם היהודי.

יוסף טייב: ארץ שעיני יהודי העולם נשואות אליה והם שואפים לנשק את אדמתה ולעלות ולחיות בה.

יוסף טייב: העולם רואה את ארץ ישראל ומדינת ישראל כמקום הטוב ביותר לגדול ולגדל משפחה.

יוסף טייב: ברוך השם יש פה עולם תורה פורח ומשגשג, תלמודי תורה, בתי ספר, כוללים וסמינרים; מוסדות תורה מפוארים המחנכים את דור העתיד של מדינת ישראל.

יוסף טייב: את המעצמה הזאת הקימו חכמי ישראל לדורותיהם מתוך ראייה לרחוק שזה מה שישמור ויגן על העם היהודי, על זהותה ועל מורשתו של העם היהודי.

יוסף טייב: ממשלות ישראל לדורותיהן הכירו בזכות שנפלה בחלקן להיות שותפות בהחזקת המוסדות הללו, כי הן הבינו והפנימו שקול התורה המהדהד בבתי כנסיות ובבתי מדרשות הוא הסיבה לזכות קיומנו בארץ הזו, שניתנה לאברהם אבינו ולזרעו עד עולם.

יוסף טייב: חברים, שימו לב להבדל: בכנסת הקודמת הקמתי שדולה לחיזוק הזהות היהודית בתפוצות; בכנסת הזו נמצא הצורך להקים שדולה לחיזוק הזהות היהודית כאן בארץ ישראל.

יוסף טייב: זה בדיוק מה שממחיש את הממשלה הרעה, רעה ליהדות ומנותקת מהעם.

יוסף טייב: זה ההבדל בין הממשלה הזאת, שמדירה ציבורים שלמים של חרדים, דתיים, מסורתיים, לבין ממשלות לאומיות קודמות.

יוסף טייב: לצערי הרב, הממשלה של בנט, לפיד וליברמן שמה לה למטרה להילחם בכל הקדוש והיקר לנו כעם יהודי אמוני.

יוסף טייב: זו ממשלה רעה שנלחמת במוסד הרבנות; ממשלה שעושה רפורמות של רפורמים במטרה להרוס כל חלקה טובה: רפורמת הגיור, רפורמה בכשרות, רפורמה בסלולר, רפורמה בתחבורה הציבורית שמובלת על ידי שרת התחבורה, אשת העבודה, כדי לבוא ולפגוע בפריפריה, לפגוע בחלשים שבחברה.

יוסף טייב: איפה מפלגת העבודה של פעם?

יוסף טייב: הרפורמה המרכזית היא רפורמת הממשלה.

יוסף טייב: זו רפורמה שמעמידה למכירת חיסול את זהותה היהודית של מדינת ישראל.

יוסף טייב: את הרפורמה הזו מובילים אנשי הקואליציה, ששמו להם למטרה להפוך את מדינת היהודים למדינת כל אזרחיה.

יוסף טייב: הממשלה הזו מעדיפה לקדם את צורכי אויבי ישראל על פני צורכי אוהבי ישראל.

יוסף טייב: הם מוכרים את הערכים ושופכים מיליארדים, ואת הכול משלם האזרח הישראלי הקטן - -

מיקי לוי: משפט לסיכום, בבקשה.

יוסף טייב: - - את המיליארדים האלו, במיסוי ישיר ועקיף על ידי גזרות הממשלה, אם זה במחיר הבנזין, הדיור ועוד.

מיקי לוי: תודה.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, אני מסכם.

יוסף טייב: חבריי חברי הכנסת, טובת עם ישראל ומדינת ישראל זו ממשלה חלופית מיידית.

יוסף טייב: יש בכנסת הזו מספיק חברי כנסת בשביל להקים ממשלה ימנית באופן מיידי בראשות בנימין נתניהו.

יוסף טייב: זה היעד שלנו, ולשם אנחנו חותרים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: ממשיכים בסדר הדוברים.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: מכובדי השר, אם הוא נמצא פה, השרה, חבריי חברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, יש שתי אפשרויות לסכם או לפרש את אירועי יום ירושלים, ואת מצעד הדגלים במיוחד.

אורי מקלב: אז קודם כול חשוב לציין כי יום ירושלים במהותו הוא יום של הודיה לקדוש ברוך על הניסים והנפלאות הגלויים והמוחשיים לעיני כל העמים שעשה איתנו הקדוש ברוך הוא.

אורי מקלב: זה היה ביום ירושלים, עם כל המלחמה שהייתה.

אורי מקלב: אני גם חושב שחשוב לציין שעליה להר הבית ביום הזה ובכל יום היא בעצם עבירה, רמיסת ההלכה וחילול הקודש.

אורי מקלב: בנוסף זו גם ממילא התגרות שמסכנת, התגרות מסוכנת, שיש לה השלכה ישירה על חיי אדם.

אורי מקלב: זה בנושא הר הבית.

אורי מקלב: עכשיו, באופן מעשי, גם ראש הממשלה כמובן – וגם ראיתי שחבר הכנסת סמוטריץ הצטרף לזה – להודות לו שהעמידה הנחושה שלו על הריבונות שלנו היא זאת שהביאה את האפשרות לקיום המצעד.

אורי מקלב: אני שואל, האם זה כך?

אורי מקלב: האם זה באמת ככה, או שזה מצעד הצביעות, שזה נעשה לאחר הסכמים כאלה ואחרים שנעשו עם מנסור עבאס, וממילא בהשלכה עם החמאס, שיאפשרו לעשות את המצעד הזה?

אורי מקלב: אני לא ראיתי את כל הממשלה, את כל ארגוני השמאל, את השמאל בממשלה הזו, שצעקו.

אורי מקלב: קול ענות חלושה – אמרו איזו מילה פה מילה שם נגד המצעד.

אורי מקלב: החשיבות להישאר בכיסא הייתה יותר חשובה מהאידיאולוגיה ומהתפיסה.

אורי מקלב: איפה הבג"ץ?

אורי מקלב: איפה הבקשה לסעד מהבג"ץ שלא יאפשר את המצעד הזה?

אורי מקלב: לא ראינו הפעם את זה.

מיקי לוי: אני כל שנה צועק.

אורי מקלב: אתה צועק, בסדר.

אורי מקלב: אני לא אומר על הכול, אני אומר על מפלגות השמאל.

אורי מקלב: אני לא מחשיב אותך מפלגות השמאל.

אורי מקלב: מה לעשות, אמרתי מפלגות, ציינתי.

מיקי לוי: אני גם לא.

אורי מקלב: אני ציינתי שבקואליציה הזאת, איפה מפלגות השמאל שהחליטו שלא לעשות את זה, שהחשיבות להשאיר את הממשלה יותר חשובה ממצעד הדגלים ומההתרסה ומכל תפיסת העולם שלהן.

אורי מקלב: לכן הם שתקו פה.

אורי מקלב: אז זה דברים, זה הסכמות, זה הסכמות שהגיעו, שהן לטווח הקצר ומסוכנות לטווח הארוך.

אורי מקלב: האיום של החמאס, שאם יעלו לאל-אקצא הוא יבעיר את כל המדינה – הוא יבעיר?

אורי מקלב: מי דיבר בכלל על לעלות לאל-אקצא?

אורי מקלב: אבל הוא איים שאם הם יעלו – זה כמו אותו אחד שעמד בראש הגג ואיים לקפוץ ואף אחד לא הצליח לשכנע אותו, רק אותו אחד שאמר:

אורי מקלב: אם אתה לא יורד אני אנסר את הבניין.

אורי מקלב: והאיום הזה באמת, שיהרסו את הבניין – אכן הוא עזב ויצא את המקום.

אורי מקלב: החמאס גם כן עזב את מקום ברגע שבאמת לא עלו לאל-אקצא.

אורי מקלב: מי דיבר על כך?

אורי מקלב: אני רוצה להגיד אבל עוד דבר בתפיסה השנייה, היו הרבה, רבים, כל אלה שצעדו שם, הבינו שזה לא קשור למה שראש הממשלה אמר.

אורי מקלב: חייבים, זו זכותנו, זה נכון, יש זכות לצעוד בכל מקום, ללכת בכל מקום; אבל כמו שאני אמרתי מקודם, המקום שבאמת שם היו צריכים להודות זה הכותל המערבי.

אורי מקלב: באופן טבעי, זה טבעי שאנחנו ביום ירושלים הולכים לשם.

אורי מקלב: אבל זו ריבונות?

אורי מקלב: אני שואל, בצעדה כזו, עם אבטחה של אלפי שוטרים, זה נקרא ריבונות?

אורי מקלב: אני לא ראיתי בכלל ריבונות, זו חולשה, זו גלות, זו לא ריבונות.

אורי מקלב: אני שואל, המודד לדבר הזה, מה יקרה היום?

אורי מקלב: מה יקרה מחר?

אורי מקלב: כשמישהו הולך עם דגל במקומות האלה שהלכו בהם אתמול, הוא לא מסכן את חייו?

אורי מקלב: ריבונות לא דורשים ולא אומרים, ריבונות זו מציאות, וכל הדברים האלה לא מוסיפים לריבונות אלא מחלישים.

אורי מקלב: זה מיותר, לא צריך את זה.

אורי מקלב: ללכת להתפלל, להודות ולבקש.

אורי מקלב: להודות על העבר ולבקש על העתיד, זה מה שצריך לעשות.

אורי מקלב: אני שואל – שר האוצר, מהמפלגה שלך, הגיע לשער שכם, מגיע עם 100 שוטרים, 150 שוטרים, זה נקרא שהוא מסייר?

אורי מקלב: זה מחליש.

אורי מקלב: לא רק שזה מחליש, זה אומר שאין את זה, אין את הזכות, אין את האפשרות.

אורי מקלב: זה גם נותן את ההיתר, זה נכון פסיכולוגית שאם אין שמירה אז זה בסדר, אז אפשר להתנכל למי שנמצא.

אורי מקלב: ההסכמים האלה שלא להראות מצד אחד – ביום הזה לתת הכול ולאפשר ובימים אחרים להתפשר על הביטחון, להגיע להסכמים בכותל הערבי.

אורי מקלב: אתה היית ממ"ז ירושלים, אדוני היושב-ראש, השנה הותקפו שמונה אוטובוסים, לא נשאר חלון אחד במעלה השלום, ממש 100 מטרים, 50 מטרים מהכותל, כשכל שנה במקומות האלה הייתה שמירה; אתה שמרת על המקומות האלה, השוטרים שלך שמרו.

אורי מקלב: זה המקום שאתם נמצאים, בדרך, רק האוטובוסים שונים.

אורי מקלב: אף שוטר – המשטרה בהוראה לא היו שם.

אורי מקלב: התוצאה הייתה ששמונה אוטובוסים – מכל החלונות סלעים עפו ונזרקו לתוך האוטובוסים.

אורי מקלב: זה מה שנקרא שמגיעים להסכמים.

אורי מקלב: לכן, אדוני היושב-ראש, לא צריך צעדה, צריך לצעוד בדרך הנכונה - -

מיקי לוי: תודה.

אורי מקלב: - - שהיא דרך ה', דרך הכרת הטובה, על תפילה אליו, על העתיד ובבקשה על העתיד.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת יאלוב, בבקשה.

אלינה ברדץ' יאלוב: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, היום אני רוצה לעשות שיעור קצר מאוד בהיסטוריה.

אלינה ברדץ' יאלוב: בשנת 2019, לפי דוחות השב"כ, נורו מרצועת עזה לעבר מדינת ישראל למעלה מ-1,000 רקטות.

אלינה ברדץ' יאלוב: התגובה של ממשלת ישראל בראשות בנימין נתניהו הייתה להמשיך במדיניות שלה, שהחלה עוד בסוף 2018, והיא להעביר כסף לחמאס.

אלינה ברדץ' יאלוב: אגב, זו ההחלטה שבעקבותיה פרש שר הביטחון דאז אביגדור ליברמן מהממשלה.

אלינה ברדץ' יאלוב: בהתחלה היו אלה מזוודות עם כסף מזומן, 15 מיליון דולר כל פעימה.

אלינה ברדץ' יאלוב: עד ינואר 2019 היו שתי פעימות כאלה.

אלינה ברדץ' יאלוב: בעקבות ההסלמה בדרום בתחילת אותה שנה התקבלה החלטה מאוד אמיצה של ממשלת נתניהו: לאחר עיכוב קל שוב להתחיל ולהעביר כסף במזומן לעזה.

אלינה ברדץ' יאלוב: מי שעצר את העברת הכספים במזומן היה דווקא בכיר חמאס ויועצו של אסמאעיל הנייה.

אלינה ברדץ' יאלוב: בעקבות הביקורת הפנימית בעזה הפסיקו לשלם סוף-סוף משכורות לפקידי חמאס והתחילו להעביר כסף לתושבים – חלק גדול מהם עדיין פעילים של חמאס.

אלינה ברדץ' יאלוב: ומה עשתה ממשלת נתניהו הימנית לכאורה?

אלינה ברדץ' יאלוב: כלום.

אלינה ברדץ' יאלוב: אחרי הסלמה נוספת באותה שנה קטאר העבירה כבר 180 מיליון דולר לרצועה.

אלינה ברדץ' יאלוב: ואתם יודעים מה אמר ביוני של השנה שעברה ראש המוסד לשעבר יוסי כהן, איש סודו של נתניהו ויקיר הליכוד?

אלינה ברדץ' יאלוב: "עד מבצע שומר החומות קיווינו שהמעורבות הקטארית והכסף הקטארי יביאו אותנו להסדרה עם חמאס.

אלינה ברדץ' יאלוב: אבל זה קצת יצא משליטה".

אלינה ברדץ' יאלוב: קצת יצא משליטה – זה חימוש של חמאס ברקטות חדישות עם טווח הרבה יותר ארוך, ייצור עצמי של אמצעי לחימה בעזה, כסף ליצוא פיגועים ועוד ועוד.

אלינה ברדץ' יאלוב: היום אתם, חבריי באופוזיציה, עולים לדוכן הכנסת ומספרים לי, לתושבת אשדוד שטילים עזתיים שמומנו בכסף הקטארי נפלו לא פעם ליד הבית שלה, שהממשלה הזאת משלמת בפועל למחבלים פלסטינים.

אלינה ברדץ' יאלוב: אתם, שהבטחתם למגר את שלטון חמאס ובפועל מנעתם כל פעולה אקטיבית נגד המנהיגים שלו, שחררתם את יחיא סנוואר בעסקת שליט ועשיתם הכול כדי לתחזק את הארגון, אתם עוד מעיזים לדבר איתנו על התמיכה במחבלים?

אלינה ברדץ' יאלוב: הממשלה הזאת, ב-11 חודשי הכהונה שלה עד כה, לא הפסיקה לתקן את כל העוולות שיצרתם.

אלינה ברדץ' יאלוב: אבל דעו לכם, שאנחנו עוד נצליח לקיים את מה שאתם הבטחתם במשך 12 שנה ועשיתם בדיוק ההפך – למגר את הטרור.

אלינה ברדץ' יאלוב: צר לי שהיום מה שקצת יצא לכם משליטה גובה חיי אדם, אבל נתגבר גם על זה.

אלינה ברדץ' יאלוב: נביא לאזרחי ישראל ביטחון אישי, חברתי וכלכלי.

אלינה ברדץ' יאלוב: חבל שההרס שהשארתם הוא כל כך עמוק, שייקח לנו עוד לא מעט זמן כדי לתקן את זה.

אלינה ברדץ' יאלוב: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אחד הרגעים באמת המשעשעים היה לראות, לשמוע את חבר הכנסת סגן השר אביר קארה, עומד כאן על הדוכן הזה ומטיח דברים קשים מאוד בחברי הכנסת של הרשימה המשותפת, מסביר למה הם לא צריכים להיות בכלל בכנסת, מדבר בגנותם, אומר דברים כל כך נכוחים, כל כך נכוחים, אבל בכזאת רמה של תת-מודעות עצמית שנדיר למצוא, נדיר למצוא.

אורית סטרוק: אני לא מבינה, הבן אדם פשוט לא יודע איפה הוא חי.

אורית סטרוק: הוא לא שם לב שהוא והממשלה שלו – כן גם שלך, חבר הכנסת בגין, וגם שלך, אדוני היושב-ראש – אתם בעצם גווייה מתה, אתם בעצם בפרפורי גסיסה, אין לכם שום חיות משל עצמכם, אין לכם בכלל שום יכולת להחזיק מעמד, כי אין לכם רוב, וכל רגע שאתם חיים אתם מקבלים הנשמה מפה לפה מאותם חברי כנסת שזה עתה אביר קארה יצא נגדם.

אורית סטרוק: רק בזכותם אתם חיים, אין לכם בכלל שום יכולת נשימה עצמונית, שום יכולת נשימה עצמונית.

איתן גינזבורג: למה?

אורית סטרוק: שמת לב לזה, איתן?

איתן גינזבורג: למה?

אורית סטרוק: האם שמת לב – אביר קארה קודם דיבר פה בחוסר מודעות קיצוני, אז אני שואלת אותך, אתה בחור נבון, אני מעריכה אותך מאוד, האמת – שמת לב לזה שאתם בעצם, הקואליציה שלכם, לא כל אחד מכם כאדם, אבל הקואליציה כקואליציה, אתם בעצם אין לכם חיים משלכם, כי אין לכם רוב ואין לכם יכולת להעביר פה שום דבר בחדר הזה, במליאה הזאת, כלום.

אורית סטרוק: כל מה שאתם מצליחים לחוקק וכל מה שאתם מצליחים לשרוד כקואליציה זה רק בהנשמה מפה לפה מאחמד טיבי, מאוסאמה סעדי, מאיימן עודה - -

איתן גינזבורג: מה עם אורית סטרוק?

אורית סטרוק: - - מפיהם המסריח אתם חיים.

איתן גינזבורג: א.

איתן גינזבורג: זה לא יפה מה שאמרת עכשיו.

אורית סטרוק: לא.

אורית סטרוק: זה מאוד יפה.

אורית סטרוק: אני אגיד לך למה אמרתי "פיהם המסריח".

אורית סטרוק: כי האנשים האלה, הם קוראים למחבלים - - -

איתן גינזבורג: הפתעת אותי.

אורית סטרוק: אני לא מפתיעה בכלל, איתן.

איתן גינזבורג: לא מפתיעה - - -

אורית סטרוק: כי האנשים האלה בפה שלהם קוראים למחבלים "לוחמי חופש", הם גם לא מתביישים בזה.

אורית סטרוק: הם אומרים שהם לוחמי חופש.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת סטרוק, בינתיים בשלושת השבועות שעברו, הממשלה העבירה את כל החוקים שהיא רצתה.

אורית סטרוק: זה בדיוק מה שאני אומרת.

אורית סטרוק: זה בדיוק מה שאני אומרת, איתן.

איתן גינזבורג: בלי הנשמה ובלי עזרה.

אורית סטרוק: זה בדיוק מה שאני אומרת, איתן היקר, שאתם – כל חוק שאתם רוצים להעביר אתם מעבירים אך ורק בחסדם של חברי הכנסת מהרשימה המשותפת - -

איתן גינזבורג: גם ממדים ללימודים?

אורית סטרוק: - - בלעדיהם אין לכם שום יכולת חיים.

אורית סטרוק: אתם ממש - - -

איתן גינזבורג: גם לחיילים?

אורית סטרוק: אתם ממש מונשמים מפה לפה.

אורית סטרוק: ממדים ללימודים – זה בגלל שאנחנו רצינו בטובת החיילים, ואתם קיבלתם, אתה בעצמך ואחרים קיבלתם את התנאי שאנחנו הצבנו.

אורית סטרוק: אבל מעבר לזה, לא תעבירו פה חוק אחד בלי לקבל הנשמה מפה לפה, מהפה המסריח של אלה שקוראים למחבלים לוחמי חופש.

אורית סטרוק: מיכל שיר, חברתי הטובה, האם שמת לב - -

מיקי לוי: תודה.

אורית סטרוק: - - שאת מונשמת מפה לפה על ידי אחמד טיבי?

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, תודה רבה.

אורית סטרוק: על ידי איימן עודה, על ידי אוסאמה סעדי?

מיקי לוי: חברת הכנסת שיר, לא להגיב.

אורית סטרוק: האם שמת לב שאת מקבלת מהם הנשמה מפה לפה?

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, זמנך תם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת עודה, בבקשה.

איימן עודה: כבוד היושב-ראש, עמיתיי חברי הכנסת וחברות הכנסת, זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של הכנסת שיש ממשלת ימין ואופוזיציה שרובה מהימין – ימין קיצוני והתנחלותי נגד ימין קיצוני והתנחלותי, ויש רגשי נחיתות בקרב הימין שבממשלה מול הימין שבאופוזיציה.

איימן עודה: כתוצאה מכך אנחנו רואים מעשים חסרי תקדים, אם זה בירושלים המזרחית, אם זה במסגד אל-אקצא, אם זה בהתקפה נגד הנגב, ומהצד השני, מהאופוזיציה, אנחנו רואים הצהרות חסרות תקדים.

איימן עודה: שרים לשעבר מאיימים עלינו בנכבה שנייה.

איימן עודה: את המצב הזה חייבים להפסיק, לעצור, ואנחנו נעשה את הכול בשביל להפיל את הממשלה הנוכחית, בשביל שנהיה כולנו, כולנו, נגד הימין הגזעני על כל צורותיו.

איימן עודה: אתמול היה מצעד הדגלים.

איימן עודה: זה המקום היחיד בעולם שבמקום שנקרא "בירה", בירה של המדינה, המדינה לא יכולה להניף את הדגל.

איימן עודה: אז מה הסיפור?

איימן עודה: יש דבר שהוא לא הגיוני.

איימן עודה: מה לא הגיוני?

איימן עודה: לא הגיוני הוא שירושלים המזרחית לא הייתה ולא תהיה הבירה של מדינת ישראל, היא אזור כבוש, והעם הנכבש לא רוצה לראות את דגל הכיבוש באזור ההוא.

איימן עודה: ראיתי מה עשו לה פמיליה ולהב"ה.

איימן עודה: האמת, אני רוצה לקרוא להם להגיע לשם ללא המשטרה, ללא הצבא, ואני אראה אם יש להם האומץ להגיע לשוק, לבאב אל-עמוד, ללא המשטרה ובלי הצבא.

איימן עודה: אני רוצה לראות את הגזענים, מי שחושבים שהם חזקים, לראות כמה שהם מפחדים מפני הציבור בירושלים המזרחית.

איימן עודה: אנחנו קוראים להוציא את להב"ה ואת לה פמיליה מחוץ לחוק.

איימן עודה: טוב מה שאמר שר הביטחון גנץ, שהוא שוקל ברצינות להוציא אותם מחוץ לחוק, אבל זה לא מספיק בכלל – צריך לפעול ולהוציא אותם מחוץ לחוק.

איימן עודה: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת שיר, בבקשה.

מיכל שיר סגמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אתמול חגגנו את יום ירושלים, שבו צעדו רבבות בביטחון ובגאווה.

מיכל שיר סגמן: השנה היחידים שניסו להבעיר את ישראל הם ביבי ומפעל ההסתה שלו.

מיכל שיר סגמן: אבל מה הליכוד עושה כשאין לו שקל והוא לא גומר את החודש ומתחנן לכנסת לפריסת חובות?

מיכל שיר סגמן: מה עושים?

מיכל שיר סגמן: אני אספר לכם: עוברים על החוק עם כסף מלוכלך.

מיכל שיר סגמן: ואני אומרת לביביסטים כאן ובכלל: אתם לא ליכוד, אתם לא ימין, ואתם בטח שלא המחנה הלאומי.

מיכל שיר סגמן: ככל שתסיתו יותר, כך נמשיך ונחשוף אתכם ואת מכונת ההסתה הביביסטית שלכם.

מיכל שיר סגמן: המידע המלא על נתיב הכסף המושחת של מכונת ההסתה הביביסטית מפורסם ברגע זה אצלי בפייסבוק ובטוויטר – היכנסו ושתפו.

מיכל שיר סגמן: אבל בינתיים, בואו נראה איך מממנים הסתה.

מיכל שיר סגמן: חלק מהכסף המלוכלך מגיע מהביביסטים – אורלי לב, יגאל מלכה ורונית לוי – שמגייסים, לפי הצהרתם, כספים דרך צינור בשם פורום קפה שפירא, מה שלכל הפחות מהווה תרומה אסורה מתאגיד.

מיכל שיר סגמן: ומה נעשה בכסף מלבד ההסתה ברשתות?

מיכל שיר סגמן: בכספים האלה מארגנים הפגנות, למשל מול משפט נתניהו, שם נואמים חברי כנסת מהליכוד – אפילו את שלמה קרעי ראיתי שם, ועוד מועמדים נוספים ברשימה.

מיכל שיר סגמן: השילוט בהפגנות הוא שילוט של הליכוד, והמטרה היא הפלת הממשלה וחזרת נתניהו לשלטון.

מיכל שיר סגמן: הם חושבים שכולנו מטומטמים.

מיכל שיר סגמן: במקביל, תכירו את מטה המאבק המשותף, שחתום על חלק ניכר מההפגנות למען נתניהו ונגד הממשלה.

מיכל שיר סגמן: ומי שם?

מיכל שיר סגמן: הפתעה – אותם אורלי לב, רונית הביביסטית, יגאל מלכה, ואפילו גיא לוי מ-315.

מיכל שיר סגמן: וכתובת הארגון והמקור לגיוס הכספים – אותו פורום קפה שפירא.

מיכל שיר סגמן: אבל רגע, רגע, תכירו גם את עמותת "הגענו", שגם היא לא קשורה לביבי, כאילו היא לא קשורה לביבי, סתם במקרה המייסד שלה הוא איקי כהן, היועץ הפוליטי של ביבי.

מיכל שיר סגמן: ומי ייסד את אותה עמותה ביחד איתו?

מיכל שיר סגמן: שוב, אותו יגאל מלכה.

מיכל שיר סגמן: ומה הם עושים, חוץ מאותה הסתה ברשתות?

מיכל שיר סגמן: ניחשתם – מארגנים הפגנות להחזרת נתניהו, ביחד עם אותו מטה משותף, עם אותם אורלי לב ורונית הביביסטית ועם 315 – אגב, תראו את הלוגו שלהם בהזמנה להפגנות האלה.

מיכל שיר סגמן: אותו יועץ של ביבי הקים עם עוד חברים גם את העמותה לצדק במערכת המשפט, שראשיה עוסקים בהסתה ברשתות ובעתירות נגד מתנגדי נתניהו.

מיכל שיר סגמן: חברים, דמיינו לרגע כמה עולה לייצר את הרעל הזה, את ההסתה, את הפייק שהם מפיצים ברשתות, את כמות ההפגנות, ההסעות, הסרטונים, העתירות, העבריינות על חוקי המדינה, השחיתות.

מיכל שיר סגמן: הכול למען נתניהו ועמותות נתניהו.

מיכל שיר סגמן: גם לכנסת הם הביאו את מפעל ההסתה הזה, שמופנה גם אליי וגם אל חבריי מתקווה חדשה.

מיכל שיר סגמן: אבל אני לא מפחדת מהם, ואני כאן כדי לעצור אותם, ובעזרת השם, בעזרת השם, נעשה ונצליח.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת לסקי, בבקשה.

גבי לסקי: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, "מצעד האיוולת" – זה השם של ספרה של ברברה טוכמן.

גבי לסקי: היא מתארת בספרה איך אימפריות, אומות ומדינות לאורך ההיסטוריה צעדו אל עבר התהום בעיניים פקוחות.

גבי לסקי: כבוד היושב-ראש, לצערי גם מדינת ישראל צועדת את מצעד האיוולת כאשר היא מתעלמת מאסון הכיבוש.

גבי לסקי: יש כאלה שאפילו אומרים שאין כיבוש ומנסים לתרץ את הפגיעה באנשים בטענות משיחיות וגזעניות.

גבי לסקי: מדינת ישראל צועדת את מצעד האיוולת כאשר המשיחיות והכהניזים הופכים ללגיטימיים, כאשר קריאה "מוות לערבים" הופכת ללגיטימית, כאשר להגיד לחברי כנסת שמייצגים את אזרחי ישראל שהם אינם קבילים אפילו לתמיכה בהצעת חוק כזו או אחרת או לשיתוף פעולה, או חס וחלילה להיות חלק מהממשלה, שהם אינם לגיטימיים בגלל שלטענתם הם תומכי טרור, זה לצעוד דרך מצעד האיוולת.

גבי לסקי: כבוד היושב-ראש, בתמיכת יו"ר האופוזיציה נכנסה לכנסת התועבה.

גבי לסקי: הכניסו לכנסת את המחשבה שהשנאה והגזענות זה משהו לגיטימי.

גבי לסקי: אנחנו צריכים להגיד מעל כל במה: כולנו, השמאל שאתם כל כך מתעבים אוהב את מדינת ישראל ולכן אנחנו אומרים מה שאנחנו אומרים.

גבי לסקי: אם אנחנו לא נטפל בסיום הכיבוש, אם לא נושיט יד לשכנים שלנו להגיע להסדר מדיני, אם אנחנו לא נדאג שכל אזרחי המדינה, יהודים וערבים, הם אזרחים שווי זכויות, אנחנו צועדים את מצעד האיוולת.

גבי לסקי: הגיע הזמן, כבוד היושב-ראש, שהכנסת תכיר בלגיטימיות של האמירה של סיום הכיבוש.

גבי לסקי: זה רק לטובת מדינת ישראל שאנחנו נגיע ליום הזה, שאנחנו נצביע כאן על הסכם מדיני שהגענו אליו עם השכנים שלנו, שנוכל לשתף פעולה בפרויקטים של סביבה, של תחבורה, של בריאות, לטובת האוכלוסייה כולה והאזור כולו.

גבי לסקי: לא יכול להיות שאמירה לגיטימית, שאמירה שמתכתבת עם המשפט הבין-לאומי, שמתכתבת עם המוסר, תיתפס כאילו אותם אנשים מתנגדים למדינת ישראל.

גבי לסקי: להפך, אנחנו אלה שאוהבים את מדינת ישראל, ולכן אנחנו חושבים שהגיע הזמן לסיים את הכיבוש.

גבי לסקי: הגיע הזמן שילדי מדינת ישראל ידעו שהקו הירוק זה לא מדינת ישראל ושהם לא ייאלצו בעתיד לסבול מהתוצאות של חוסר האונים באי-סיום הכיבוש.

גבי לסקי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת שיקלי.

עמיחי שיקלי: לא עכשיו.

מיקי לוי: אין "לא עכשיו", יש סדר.

עמיחי שיקלי: - - - ירושלים.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: הוא לא רוצה עכשיו.

מיקי לוי: תודה רבה, סגן השר מתן כהנא, בבקשה, חבר הכנסת.

מתן כהנא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדיי כולם, לפני כשעה עלה לפה חבר הכנסת אייכלר והגיש הצעת אי-אמון שנובעת לדבריו מאיזשהו קונסנזוס נגד החרדים.

מתן כהנא: ואני שואל את חבר הכנסת אייכלר, שלא נמצא כאן, על איזה קונסנזוס נגד החרדים הוא מדבר.

מתן כהנא: מה בדיוק גורם לחבר הכנסת אייכלר לחשוב שאנחנו נגד החרדים?

מאיר פרוש: אתה רוצה שאני אסביר לך?

מתן כהנא: תסביר.

מאיר פרוש: אתה שמעת היום את מה שליברמן, למשל, אמר בישיבת סיעתו - - - באים, שותים קפה - - - אני לא שמעתי אותו מדבר - - - דגלי אש"ף.

מאיר פרוש: כאילו - - - עשה וגרם לכך שאברכים לא יוכלו לקבל הנחות בארנונה ובמעונות.

מאיר פרוש: למה הוא עשה את זה?

מאיר פרוש: - - - אברכים.

מאיר פרוש: פתאום עלה מס קנייה על צלחות פלסטיק, שנוגע יותר לציבור משפחות ברוכות ילדים.

מאיר פרוש: - - - כל - - - הציבור החרדי - - - הממשלה הזו - - - כל נושא השבת, נושא הגיור - - -

מתן כהנא: חבר הכנסת מאיר פרוש, אתה מערבב פה בין נושאים.

מאיר פרוש: - - -אחד?

מאיר פרוש: כל התנועה כולה?

מתן כהנא: עמדתי כלפי לומדי התורה, אלה שיושבים ולומדים תורה ברצינות, היא שעם ישראל קיים בזכותם, ואתה יודע את זה היטב, חבר הכנסת פרוש, שזו עמדתי משכבר הימים.

מתן כהנא: ואני מסתובב בישיבות ואומר לאנשים שכל מי שיכול ללמוד תורה, שילמד תורה ולא יעשה שום דבר אחר, כי עליו עם ישראל מתבסס.

מתן כהנא: ואני מקווה שיהיו עוד רבים רבים שישבו וילמדו תורה בצורה רצינית.

מתן כהנא: אבל מה שאמר היום חבר הכנסת אייכלר, שקצת חרה, הוא אמר שמהישיבה של הרב דרוקמן, לצערי – הוא אפילו לא ידע להגיד שמדובר בישיבת אור עציון – אלה שהולכים לצבא, לא כולם חוזרים דתיים.

מתן כהנא: ואני חושב שזאת אמירה אומללה, כי מהישיבה של הרב דרוקמן, אלה שהולכים לצבא גם לא תמיד חוזרים בחיים.

מתן כהנא: וזה דבר שלא קורה בישיבות אחרות, בישיבות שבהן אנשים בוחרים לא לשרת בצבא.

מתן כהנא: ואני חושב שדווקא בישיבה של הרב דרוקמן מראים שאפשר גם וגם; אפשר גם לשרת בצבא וגם להיות גדולי תורה עצומים, להיות אחר כך דיינים, רבני ערים, רבני מושבים.

מתן כהנא: ואת כל זה אפשר לעשות גם כשמשרתים בצבא.

מתן כהנא: הינה, אייכלר הגיע.

ישראל אייכלר: שמעתי שחיפשת אותי.

מתן כהנא: לא.

מתן כהנא: אני רק מוחה פה על מה שאמרת כלפי הישיבה של הרב דרוקמן.

מתן כהנא: ואני מזכיר לך - - -

קריאה: - - -

מתן כהנא: אני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת אייכלר, שאתה אמרת שמהישיבה של הרב דרוקמן לא כולם חוזרים דתיים, לא כולם חוזרים שומרי שבת.

מתן כהנא: א.

מתן כהנא: אני לא יודע אם בישיבה שאתה למדת בה יש איזו תעודת ביטוח.

ישראל אייכלר: - - - על זה דיברתי.

מתן כהנא: לא, דיברת על שומרי שבת.

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: דיברתי על זה שהחתן שלו הותקף בקישלה על לא עוול בכפו בגלל שהוא הולך עם זקן.

ישראל אייכלר: על זה דיברתי.

מתן כהנא: דיברת גם על זה, דיברת גם על זה.

מתן כהנא: אמרת שאתה לא חושב שמהישיבה שלו כולם שומרים את השבת.

ישראל אייכלר: - - - הממשלה, שיש שם אנטישמים גדולים נגד כל יהודי חרדי.

ישראל אייכלר: יש שם שר אוצר, שבושה בשבילך לך לשבת איתו.

ישראל אייכלר: יש שרת תחבורה שהעלילה - - - שקל וחצי - - - את החרדים באוטובוסים.

ישראל אייכלר: זאת התשובה של הממשלה?

מתן כהנא: אתה העלית פה טענות קשות כלפי המשטרה.

מתן כהנא: ואני רוצה להגיד לך, חבר הכנסת אייכלר, מהרושם, מכלי ראשון, מי שהיה איתם במירון במשך יממה וחצי, 24 שעות ביממה, עם השוטרים שלנו עם עשרות מפקדים בכירים, מאות מפקדים זוטרים ואלפי שוטרים – אני אומר לך, אני מסיר את הכובע בפני משטרת ישראל, שעושה עבודת קודש בשמירת החיים של אזרחי מדינת ישראל.

מתן כהנא: ואני אומר לך, נעשו טעויות.

מתן כהנא: אמרתי את זה, ואני אומר את זה שוב: נעשו טעויות, וטעויות שצריכים לתחקר אותן, וטעויות שצריך ללמוד מהן כדי להשתפר לשנה הבאה.

מתן כהנא: אבל שוטרי משטרת ישראל, מהכי זוטר ועד הכי בכיר שהיה שם, וגם המפכ"ל היה שם, באו במשימה אחת: לשמור על החיים של האחים שלהם.

מתן כהנא: ואתם האחים שלהם.

מתן כהנא: חבר הכנסת אייכלר, זה פשוט מזעזע לחשוב אחרת.

מתן כהנא: מזעזע לחשוב אחרת.

ישראל אייכלר: אני באמת מזועזע, אני באמת מזועזע.

מתן כהנא: זה באמת מזעזע.

מתן כהנא: ואני אומר לך שהאנשים האלה בואו במטרה אחת: לשמור על החיים של האחים שלהם.

מתן כהנא: להגיד לך שהבנתי בזמן אמת את כל ההחלטות?

מתן כהנא: לא.

מתן כהנא: אבל אני אומר לך שהיו החלטות בזמן אמת שחשבתי שהן טעויות, ובדיעבד הבנתי שהן נכונות.

מתן כהנא: ולכן, אין מה לקפוץ עכשיו למסקנות ולהגיד: אלה אשמים, אלה אשמים; צריכים לתחקר את זה לעומק כדי להבין איפה נעשו טעויות – ונעשו טעויות – כדי ללמוד, כדי שבשנה הבאה הדברים האלה לא יחזרו.

מתן כהנא: אבל אני אומר לך, לפחות ממה שאני התרשמתי, מעומקא דליבא, השוטרים שהיו שם באו כדי להגן על החיים של המתפללים והחוגגים.

מתן כהנא: הם באו כדי להגן עליהם.

מתן כהנא: ולהגיד עליהם את הדברים הנוראים שאתה אמרת זה – עכשיו תשמע, חבר הכנסת אייכלר.

מתן כהנא: אתה גם השתמשת ברטוריקה מימים אחרים.

מתן כהנא: ואתה יודע מה?

מתן כהנא: אני מעדיף שלא להרחיב בזה.

מתן כהנא: אני מציע לדחות את הצעות האי-אמון.

מתן כהנא: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אם כך, חבריי חברי הכנסת, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: לפני ההצבעה, בבקשה, לשבת.

מיקי לוי: אני מבקש שקט.

מיקי לוי: אני מבקש שקט מהתאים של הסיעות, שקט, כי אנחנו הולכים להגיד דברים לזכרה של חברת הכנסת נאוה ארד.

מיקי לוי: בבקשה, שקט.

מיקי לוי: סדרנים, תעזרו לי.

מיקי לוי: אבקש מחברי הכנסת לכבד בקימה את זכרה של חברת הכנסת נאוה ארד, בבקשה.

מיקי לוי: (חברי הכנסת מכבדים בקימה את זכרה של המנוחה.

מיקי לוי: ) בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, משפחת ארד, הבן עלי, כנסת נכבדה, מכובדיי כולם, בחודש פברואר האחרון הלכה לעולמה חברת הכנסת לשעבר נאוה ארד, זכרה לברכה.

מיקי לוי: ארד, שלמדה תואר ראשון באוניברסיטה העברית בעבודה סוציאלית ותואר שני במינהל חברתי ומדיניות סוציאלית בבית הספר לכלכלה של לונדון, כיהנה במגוון תפקידים בהסתדרות, ביניהם מזכירה ארצית של איגוד העובדים הסוציאליים ואחראית על קופת חולים כללית.

מיקי לוי: בשנת 1981 נבחרה לכנסת העשירית מטעם מפלגת העבודה, לאחר שניהלה מאבק של קביעת מכסה לנשים ברשימה לכנסת.

מיקי לוי: היא כיהנה כ-11 שנים ברציפות, עד 1992, ובמהלכן הייתה חברה בוועדת העבודה והרווחה, ועדת הכספים וועדת העלייה והקליטה של הכנסת.

מיקי לוי: בשנת 1993 מינה אותה ראש הממשלה יצחק רבין ליועצת הבכירה של ראש הממשלה למעמד האישה וליושבת-ראש המועצה הלאומית לקידום מעמד האישה.

מיקי לוי: בשנת 1995 חזרה לכנסת עד 1996, בעקבות הירצחו של ראש הממשלה רבין.

מיקי לוי: לאחר מכן רצה לכנסת כמה פעמים ברשימת הגמלאים גיל, וכיהנה כמזכ"לית המפלגה.

מיקי לוי: ארד, שנאבקה בחייה הציבוריים למען זכויות עובדים, נשים ואזרחים ותיקים, הלכה לעולמה בחודש פברואר האחרון בגיל 83.

מיקי לוי: יהי זכרה ברוך.

מיקי לוי: השרה מיכאלי, בבקשה.

מרב מיכאלי: קודם כול צריך להגיד ניחומים לעלי ארד, בנה של נאוה, שנמצא איתנו ביציע.

מרב מיכאלי: אני חושבת שכדי לתת דוגמה, טעימה, ממי הייתה נאוה ארד, אספר לכן ולכם שבשנת 1974, לקראת הבחירות לכנסת השמינית, היא דרשה במפלגת העבודה לשריין 25% מהרשימה לנשים – לפחות עשור לפני שזה התחיל להיות רעיון שהתקבל על דעתם של אנשים.

מרב מיכאלי: ולחשוב על כך שהיום, כמעט 50 שנה אחרי, בכנסת ישראל יש לא הרבה יותר מ-25% נשים.

מרב מיכאלי: נאוה ארד דרשה את זה ממפלגת העבודה כבר בשנת 1974.

מרב מיכאלי: נאוה ארד הייתה אישה יוצאת דופן.

מרב מיכאלי: קודם כול היא הייתה חברה, חברה אמיצה ביותר לחברותיה, שאיתן היא הלכה באש ובמים, ונאבקה יחד איתן על שוויון לנשים, על זכויות לילדות וילדים, ואת החצי השני של חייה הקדישה ממש לזכויות בנות ובני הגיל השלישי ולטיפול בהם.

מרב מיכאלי: היא הייתה בדיוק הדבר הזה שמתחיל במזכירת הארגון הארצי של העובדות והעובדים הסוציאליים: מצד אחד, כל מה שעבודה סוציאלית מביאה איתה או המקומות שמתוכם בעצם את באה לעבודה סוציאלית – האכפתיות, הראייה של החלקים המוחלשים בבנות ובני האדם והאפליה המבנית שקיימת כלפיהם; ובאותה נשימה – שליחת ציבור, פוליטיקאית במובן הטוב של המילה, שנאבקת על הערכים שהיא מאמינה בהם, נאבקת בהם בכל המסגרות.

מרב מיכאלי: היא הייתה פעילה – במפלגה, דבר ראשון, ובאמת הקדישה חלק ניכר מחייה למפלגה – אבל זה היה בהסתדרות, וזה היה בכנסת, וזה היה בריצה לראשות העיר רמת גן, ובאיגודי עובדות ועובדים ובנעמת.

מרב מיכאלי: בכל מקום שבו אפשר היה להשפיע לשם שינוי לטובה של העיוותים המבניים שאנחנו חיות וחיים בתוכם, לטובת החלשות והחלשים בחברה שלנו.

מרב מיכאלי: אני גאה לעמוד כאן – כשרה, כחברת כנסת, אבל כיושבת-ראש מפלגת העבודה, ולהעלות על נס את הדברים שעשתה נאוה ארד.

מרב מיכאלי: הם משקפים בדיוק את האידיאולוגיה של מפלגת העבודה כפי שהיא מתחדשת היום, ואת איך שאנחנו מאמינות ומאמינים שמדינת ישראל צריכה להיות ולפעול.

מרב מיכאלי: אני מצטערת על כך שאנחנו עדיין, עדיין בעיצומו של המאבק הזה; שאנחנו עדיין צריכות להיאבק על ייצוג שווה, על הגנה על ילדות וילדים, על הגנה על החלקים המוחלשים של החברה שלנו.

מרב מיכאלי: אני יודעת שאנחנו מתקדמות ומתקדמים, אבל אנחנו צריכות וצריכים להתקדם בקצב גדול יותר, מהיר יותר.

מרב מיכאלי: ואולי נסיים בעוד דבר אחד, אדוני היושב-ראש.

מרב מיכאלי: במסגרת המאבק שלה לשוויון מגדרי, נאוה ארד התנגדה להקלות לנשים בשירות הצבאי.

מרב מיכאלי: גם המאבק הזה, צריך להגיד, עוד לא תם.

מרב מיכאלי: השבוע התבשרנו על כך שצה"ל מאפשר לנשים להיבחן גם ליחידת 669.

מרב מיכאלי: זה יפה, אבל הבה נזכור שיש עדיין כ-8% מהמקצועות והיחידות בצבא שסגורים לחלוטין בפני נשים.

מרב מיכאלי: עד שלא יהיה שוויון הזדמנויות בצבא יש קושי רב להגן על שוויון מלא בגיוס.

מרב מיכאלי: לא ייתכן שנשים תהיינה שוות בחובת הגיוס – נשים בישראל משרתות באמונה מלאה את הצבא לאורך כל השנים האלה – ולא תיהנינה משוויון הזדמנויות בגיוס.

מרב מיכאלי: גם זאת משוכה שאנחנו צריכות וצריכים לעבור אותה, ועוד מחסום שעלינו לפרוץ.

מרב מיכאלי: נאוה ארד שירתה את המדינה הזאת, בכנסת הזאת, באמונה רבה, ועשתה רבות למען עם ישראל.

מרב מיכאלי: יהי זכרה ברוך.

מיקי לוי: אמן.

מיקי לוי: תודה רבה לשרה מיכאלי.

מיקי לוי: תודה רבה לעלי ארד על השתתפותו.

מיקי לוי: יהי זכרה ברוך.

מיקי לוי: תודה.

בממשלה בשל: << נושא >> 1.

בממשלה בשל: ממשלת ישראל מפירה ברגל גסה את החוק לקיזוז כספים ששילמה הרש"פ בזיקה לטרור, ומשלמת בפועל למחבלים הפלסטינים; << נושא >>

בממשלה בשל: << נושא >>3.

בממשלה בשל: ממשלת בנט-עבאס נכנעת לדרישות הפרוטקשן של רע"מ, מעבירה כספים לטרור ופשיעה ומוכרת את הנגב; << נושא >>

מיקי לוי: אם כן, אנחנו ממשיכים בסדר-היום, וניגשים להצבעה על הצעת האי-אמון הראשונה, הצעה של הליכוד.

מיקי לוי: ובכן, הוגשה בקשה להצבעה שמית.

מיקי לוי: מזכיר הכנסת, בבקשה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח יוסף טייב – בעד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד מתן כהנא – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיסאם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש –

דן מרזוק: בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – אינה נוכחת מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – בעד מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: בבקשה לקרוא פעם נוספת בשמות חברי הכנסת שלא היו נוכחים במליאה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח משה אבוטבול – בעד ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – נגד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יאיר לפיד – נגד יוליה מלינובסקי – נגד עידית סילמן – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד יובל שטייניץ – בעד מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת שנמצא במליאה ולא הצביע?

דן מרזוק: (קורא בשם חברת הכנסת) מיכל שיר סגמן – נגד

מיקי לוי: אני שואל פעם נוספת:

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת שנמצא באולם המליאה ולא הצביע?

מיקי לוי: הסתיימה ההצבעה.

מיקי לוי: בבקשה לספור.

מיקי לוי: חברי הכנסת, להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 50, נגד – 57.

מיקי לוי: לפיכך, הצעת האי-אמון של הליכוד לא עברה.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצעת האי-אמון הבאה.

מיקי לוי: גם כן הוגשה בקשה להצבעה שמית.

מיקי לוי: מזכיר הכנסת, בבקשה.

מיקי לוי: ההצעה השנייה היא של יהדות התורה וש"ס.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – בעד ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – בעד גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – נגד משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – בעד שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח יוסף טייב – בעד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד מתן כהנא – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

דן מרזוק: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – בעד מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: בבקשה לקרוא פעם נוספת בשמות חברי הכנסת.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת איתמר בן גביר – בעד מאי גולן – בעד גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד צבי האוזר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח רון כץ – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת פטין מולא – בעד אופיר סופר – בעד עידית סילמן – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת במליאה שמזכיר הכנסת לא קרא בשמו?

מיקי לוי: ראיתי קודם את חבר הכנסת בגין.

מיקי לוי: איפה הוא?

דן מרזוק: (קורא בשם חבר הכנסת) בנימין זאב בגין – אינו נוכח

מיקי לוי: יש מי מחברי הכנסת במליאה שלא הצביע?

מיקי לוי: הסתיימה ההצבעה, בבקשה לספור.

מיקי לוי: להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 50, נגד – 57.

מיקי לוי: לפיכך, הצעת האי-אמון של סיעות ש"ס ויהדות התורה לא עברה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצעה הבאה, של סיעת הציונות הדתית.

מיקי לוי: בבקשה, מזכיר הכנסת.

מיקי לוי: הוגשה בקשה להצבעה שמית.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – בעד

דן מרזוק: אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – בעד אמיר אוחנה – בעד ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – בעד דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – בעד משה ארבל – בעד יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – בעד מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – בעד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – בעד נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – בעד יאיר גולן – נגד מאי גולן – בעד איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – בעד מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – נגד משה גפני – בעד סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – בעד גלית דיסטל אטבריאן – בעד צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – בעד אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח יוסף טייב – בעד אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד מתן כהנא – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – בעד ישראל כץ – בעד רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – בעד אורי מקלב – בעד אבתיס

דן מרזוק: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – בעד מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – בעד יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – בעד יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – בעד מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – בעד קטי קטרין שטרית – בעד אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – בעד מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: מזכיר הכנסת, נא לקרוא פעם נוספת בשמות חברי הכנסת שלא היו נוכחים.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת)

דן מרזוק: ניר אורבך – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת קרן ברק – בעד יואב גלנט – בעד צחי הנגבי – בעד אחמד טיבי – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יאיר לפיד – נגד אמילי חיה מואטי – אינה נוכחת פטין מולא – בעד עידית סילמן – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: האם מי מחברי הכנסת נמצא במליאה ולא הצביע?

מיקי לוי: ראש הממשלה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) נפתלי בנט – נגד אמילי חיה מואטי – נגד

מיקי לוי: אני שואל פעם נוספת: האם מי מחברי הכנסת שנמצא במליאה לא הצביע?

מיקי לוי: אם כך, הסתיימה ההצבעה.

מיקי לוי: בבקשה לספור.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: להלן תוצאות ההצבעה: 50 בעד, 57 נגד.

מיקי לוי: לפיכך, הצעת האי-אמון לא עברה.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצעת האי-אמון האחרונה, של הרשימה המשותפת.

מיקי לוי: גם להצעת אי-אמון זו הוגשה בקשה להצבעה שמית.

מיקי לוי: מזכיר הכנסת, בבקשה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – בעד אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו משתתף בהצבעה דוד אמסלם – אינו משתתף בהצבעה אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – נגד משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – נגד אחמד טיבי – בעד יוסף טייב – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד מתן כהנא – נגד עופר כסיף – בעד אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה משתתפת בהצבעה עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – נגד איימן עודה –

דן מרזוק: בעד חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו משתתף בהצבעה שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – אינו משתתף בהצבעה יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – נגד יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – אינו משתתף בהצבעה מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו משתתף בהצבעה קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – בעד

מיקי לוי: בבקשה לקרוא פעם נוספת בשמות חברי הכנסת שלא היו נוכחים במליאה.

דן מרזוק: (קורא בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח מירב בן ארי – אינה נוכחת רם בן ברק – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד יוסף טייב – אינו נוכח אלון טל – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח עידית סילמן – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת אביר קארה – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח נירה שפק – אינה נוכחת

מיקי לוי: האם מי מחברי הכנסת שנמצא במליאה ומזכיר הכנסת לא קרא בשמו - - -

יפעת שאשא ביטון: אני, אני.

מיקי לוי: בבקשה.

דן מרזוק: (קורא בשם חברת הכנסת) יפעת שאשא ביטון – נגד

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אם כך, הסתיימה ההצבעה.

מיקי לוי: בבקשה לספור.

מיקי לוי: תוצאות ההצבעה: בעד – שישה, נגד – 50.

מיקי לוי: לפיכך הצעת האי-אמון של הרשימה המשותפת לא עברה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים לשתי הודעות אישיות, אחת של חבר הכנסת כסיף, ולאחר מכן – של חבר הכנסת טיבי.

מיקי לוי: מייד לאחר מכן, בעוד עשר דקות בדיוק, אנחנו ניגש לנושא הבא, שהוא הנושא של יום ירושלים ועליית יהודי אתיופיה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת כסיף.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עמד פה לפני שעה, אולי יותר, סגן השר קארה, הזכיר את שמי ושמות עוד כמה מחבריי.

עופר כסיף: אותו קארה לא ידוע ביושרו הרב, אם להשתמש בלשון המעטה, אז בוא נעמיד כמה דברים על דיוקם כדי שלא ילכו שולל אחרי שקריו.

עופר כסיף: הוא האשים אותי, כביכול, בהכאת שוטר.

עופר כסיף: אז קודם כול, אני מציע לו שיירגע וילמד קצת איך אומרים אמת, למרות שאני יודע שזה קשה לו, בעיקר לאחר הפניית הגב שלו לעצמאים שלכאורה היה אמור לייצג אותם, ובינתיים עושה בדיוק את ההפך.

עופר כסיף: אז קודם כול, בוא נעמיד דברים על דיוקם ובוא נאמר מה הייתי מצפה מסגן שר בישראל, כמו מכל אלה שיושבים פה בבניין.

עופר כסיף: בואו נתחיל מזה שכבר תקופה ארוכה – וזה עלה בוועדה לביטחון פנים – המשטרה בשטח לא מכבדת את חסינות חברי הכנסת, בלי קשר כרגע אפילו לאיזו עמדה ועל איזה צד מדובר, וכנ"ל באותו אירוע, שהמשטרה לא כיבדה את החסינות – במקרה הזה שלי, במקרים אחרים חברי כנסת אחרים.

עופר כסיף: ואם לא די בכך, שוטר במדים עומד לשלוף אקדח ואומר: אם הוא נוסע, אני יורה בו, וזה לא מרעיד את אמות הסיפים, לא של התקשורת ולא של חברי הכנסת, כאשר מדובר על איום על אזרח, לאו דווקא חבר כנסת, על אזרח שלא סיכן איש.

עופר כסיף: וכך אנחנו מבינים מה קרה לאזרחים מן השורה, כמו יהודה ביאדגה, וכמו סלומון טקה, וכמו איאד אלחלאק וכמו רבים אחרים, שאחר כך גם מטייחים את החקירות נגדם.

עופר כסיף: אבל מה אפשר לצפות אם עומדים פה אנשים, חברי כנסת או סגני שרים לצורך העניין, ומשקרים?

עופר כסיף: ומה אפשר לעשות שיש ועדה לביטחון פנים, ולא נדבר גם על איך היא נולדה בחטא, כדי לא לאפשר חס וחלילה לחבר כנסת ערבי שעומד בראש ועדת הפנים לטפל גם בנושאי ביטחון פנים, ומה לעשות שהיושבת-ראש שם היא לא יותר מאשר יס-וומנית של המשטרה?

עופר כסיף: אז מה אפשר לצפות?

עופר כסיף: ואם לא די בכך, אני לא שמעתי פה גינוי, אפילו לא שבריר של יציאה נגד הפוגרומצ'יקים, נגד הפורעים, לא רק אתמול במצעד הקו קלוקס קלאן המקומי, אלא במקום הגזול המכונה חומש, כאשר המשטרה והצבא אפשרו לפוגרומצ'יקים להיכנס כנגד החוק לאותו מקום, להכות בחיילים ולדרוס ולפצוע שניים מהם.

עופר כסיף: להם לא עשו כלום, אפילו לא מעצר ולא חקירה, בוודאי שלא גז מדמיע או ירי.

עופר כסיף: אגב, טוב שכך.

עופר כסיף: על זה לא מדברים.

עופר כסיף: אותו קארה לא מדבר על אותם שני חיילים שנדרסו על ידי מתנחלים, לא מדבר על זה על זה שעוברים על החוק יום-יום, שעה-שעה, בחומש ובמקומות אחרים, כי יש פה שתי מערכות חוק.

עופר כסיף: כבר לא שתיים, בעצם אפשר לדבר על לפחות ארבע מערכות חוק – חוק אחד לפלסטינים בשטחים הכבושים, חוק אחד לאנשי שמאל בתוך ישראל, חוק אחר לאנשי ימין בתוך ישראל וחוק נוסף לפלסטינים בגטו עזה.

עופר כסיף: ארבע מערכות חוקים שונות.

עופר כסיף: כך בדיוק נראה אפרטהייד.

עופר כסיף: אבל זה לא מטריד, זה לגיטימי.

עופר כסיף: בכל מקום נורמלי, הקו שאנחנו מייצגים, של שוויון לכולם, הוא הקו הנורמלי, הוא הנורמה.

עופר כסיף: מי שנחשב חריג ומוקצה הם אלה שכאן זוכים לרוב.

עופר כסיף: הגזענים, הפורעים, האלימים.

עופר כסיף: אנחנו לא נוותר, ובסוף גם נביס אתכם, את הקאראים למיניהם, את הסמוטריצ'ים למיניהם, את כל גזעני העל שבמקומות באירופה מכונים בשמות שאתם יכולים לדמיין לעצמכם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: לאחר הדברים של חבר הכנסת טיבי, סדרנים, אני מבקש בעוד שלוש-ארבע דקות להכניס את חברי הכנסת שנמצאים בפרסה לכבוד יום ירושלים והעולים מאתיופיה.

אחמד טיבי: הם יכולים להיכנס עכשיו.

מיקי לוי: כן, בבקשה.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לפתוח ולהשתתף בצער כולם על מותו של מודי בראון, שדר ספורט ובן אדם שרבים רחשו לו גם כבוד וגם אהדה והערכה.

אחמד טיבי: יהי זכרו ברוך.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, רבותיי חברי הכנסת, יש איזה מין ריטואל כזה – פעם אלה תוקפים את המשותפת ופעם אלה תוקפים את המשותפת.

אחמד טיבי: ואנחנו במקום שלנו (אומר דברים בשפה הערבית) לא זזנו – מצביעים על פי צו המצפון, על פי המצע הפוליטי ועל פי האינטרס של הציבור ששלח אותנו לכנסת.

אחמד טיבי: אפשר לבדוק כל הצעת חוק, כל הצבעה, כך היה מתחילת הקדנציה הזאת.

אחמד טיבי: גם אחרי המשברים המשכנו לנהוג אותו דבר.

אחמד טיבי: ופתאום, ממשלת נתניהו, שהתגאתה – נתניהו, בהיותו אבו יאיר, התגאה שהעביר תקציבים לחברה הערבית.

אחמד טיבי: עכשיו הוא שולח את דוברי הסיעה והליכוד והאופוזיציה והציונות הדתית לתקוף שמכרתם את המדינה למשותפת, 200 מיליון שקל לכבישי טיבי.

אחמד טיבי: א., למרות שיש ניחוח גזעני בביטוי (אומר בערבית:) אבל נדמה לי שמגיע לציבור הערבי גם כבישים, גם חשמל, גם מים, וראו זה פלא, גם חמצן, בלי שאף אחד יעשה לנו טובה, לא אלה ולא אלה.

אחמד טיבי: (חוזר על המילים בערבית.

אחמד טיבי: ) עכשיו אני רוצה להתייחס למצעד, לצעדת השנאה של הדגלים, שגם אליה התייחסו.

אחמד טיבי: מדובר בצעדה הזויה, שנאה, כאשר העולם כולו שומע: מוות לערבים, שירין מתה, מוחמד מת, אחמד טיבי מת, וניבולי פה: שיישרף לכם הכפר.

אחמד טיבי: לידם שוטרים שמגינים - - -

אוסאמה סעדי: שירין.

אחמד טיבי: שירין מתה.

אחמד טיבי: והחוליגנים האלה תוקפים נשים זקנות, צעירים, הכול.

אחמד טיבי: למה הם יכולים לתקוף בעיר העתיקה?

אחמד טיבי: (אומר בערבית:) כי יש להם הגנה בו במקום של אלפי שוטרים.

אחמד טיבי: אחרת, מוגי הלב (אומר בערבית:) לא היו מגיעים לשם.

אחמד טיבי: לא רק שלא היו תוקפים נשים, הם לא היו מעיזים להגיע לשם.

אחמד טיבי: אומרים ביום הזה, אתמול: ירושלים בירת ישראל מאוחדת.

אחמד טיבי: ואללה מאוחדת, ואללה בטיח.

אחמד טיבי: היום הזה הוא ההוכחה לכך שהיא תחת כיבוש, שהיא לא מאוחדת.

אחמד טיבי: כל ילד (אומר בערבית:) מוכיח שהיא לא מאוחדת.

משה ארבל: אבל למה אתה מאשים את השוטרים ולא את שר המשטרה?

משה ארבל: יש מפקד אחראי, לא?

אחמד טיבי: עכשיו, אין ספק שאלימות המשטרה עלתה בתקופה האחרונה, במיוחד בכל מה שקשור לדגל.

אחמד טיבי: אני אמרתי, הדגל בחווארה – בחווארה תוקפים דגלים.

אחמד טיבי: חיילים הולכים, מורידים דגל בחווארה.

אחמד טיבי: כך גם בבאב אל-עמוד.

אחמד טיבי: הדגל היחידי הלגיטימי, גם בבאב אל-עמוד, גם בחווארה, הוא דגל פלסטין, הדגל הפלסטיני.

אחמד טיבי: הדגלים של אתמול בבאב אל-עמוד הם דגלים של כיבוש, כי באב אל-עמוד ואל-קודס נמצאים תחת כיבוש.

אחמד טיבי: ידוע, כמו כל שאר הערים והיישובים שנמצאים תחת כיבוש.

אחמד טיבי: לכן אני מאתגר אותם.

אחמד טיבי: אלה – שיבואו לא בעשרה איש, לא ב-100, שיבואו ב-1,000 בלי 3,000 שוטרים (אומר בערבית: חמושים בנשק.

אחמד טיבי: ) נראה אם הם יכולים לתקוף ילד אחד פלסטיני או לזרוק עליו בקבוק, וכאשר המג"בניקים מחבקים אותם, למרות שהם תוקפים; למרות שהם תוקפים עיתונאיות.

אחמד טיבי: תקפו עיתונאים ועיתונאיות; תקפו אישה זקנה אתמול.

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

אחמד טיבי: מייד.

אחמד טיבי: גם משפטי תועבה שדומים לאווירה של 1926.

אחמד טיבי: גם שם ככה זה התחיל, הפשיזם בצורה המכוערת ביותר שלו.

אחמד טיבי: אנחנו גאים במשותפת שאנחנו אומרים את שלנו, לא עושים מקח ממכר - -

מיקי לוי: תודה.

אחמד טיבי: - - בודקים כל חוק ומצביעים לפי המצפון שלנו.

אחמד טיבי: (אומר בערבית: תירגעו, תבואו בלי נשק – בסדר, נראה.

אחמד טיבי: )

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: מי מחברי הכנסת שנמצא בפרסה ושומע אותי, אני אשמח אם חברי הכנסת ייכנסו למליאה.

מיקי לוי: << הלסי >> ציון יום ירושלים וציון יום לזכרם של יהודי אתיופיה שנספו בדרכם לישראל << הלסי >>

מיקי לוי: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: ציון יום ירושלים וציון יום לזכרם של יהודי אתיופיה שנספו בדרכם לישראל, מס' 2265, 2371, 2373, 2598, 2608, 2616, 2631 ו-2635.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, מכובדיי השרים, חברי כנסת נכבדים, אנו נמצאים פה היום בכנסת ישראל, שניצבת בגאווה בתוך ירושלים המאוחדת, ומציינים את יום ירושלים.

מיקי לוי: זהו, אם תרצו, הסיפור כולו.

מיקי לוי: עם שחלם על ארצו במשך אלפיים שנה, ערג לבירתו האהובה ציון, שאל לשלומה ואף זכה להגשים את חלום הדורות, לבנות בה ולהקים את מוסדות ריבונותה.

מיקי לוי: ירושלים שלנו הפכה למטרופולין עצום בגודלו וביופיו.

מיקי לוי: גם החולמים הגדולים ביותר לא יכלו לדמיין אותה כה מפותחת ומודרנית כפי שהיא היום.

מיקי לוי: בתוך כל ההמולה, המתיחות הביטחונית והפוליטית, בתוך כל בעיות היום-יום, אסור לנו לשכוח שזכינו, שאנחנו זוכים בכל יום מחדש לחיות במדינה ריבונית של העם היהודי שבירתו ירושלים.

מיקי לוי: מכובדיי, לכל אחד ירושלים שלו.

מיקי לוי: עבורי ירושלים היא קודם כול הבית שבו נולדתי וגדלתי.

מיקי לוי: העיר שהייתה לי הזכות להיות בין שומרי חומותיה במגוון תפקידיי.

מיקי לוי: עבורי ירושלים היא הירושלמים, תושביה האהובים, האנשים הישרים והכנים, הגיבורים שהערצתי בתקופת האינתיפאדה השנייה.

מיקי לוי: קמו כל בוקר לעבודה וללימודים והמשיכו לנהל את חיי השגרה שלהם למרות הסכנות והתופת.

מיקי לוי: הם הגיבורים האמיתיים.

מיקי לוי: אבל ירושלים, כפי שאמרתי בעבר, היא גם ריכוז של אנרגיה בלתי נלאית, אנרגיה של חום ואהבה, התרגשות והתעלות מחד, ומאידך אנרגיה נפיצה.

מיקי לוי: בעיר הקדושה, היפה, הקשה והמורכבת הזאת, החוכמה היא איך לתעל את האנרגיה תוך שאנו מפתחים אותה ולא מוותרים על ריבונותנו, על קיום אירועים ועל החיים בה.

מיקי לוי: כמי שפיקד עליה אני אומר לכם שאי-אפשר להתנהל בה כפי שמתנהלים במקומות אחרים.

מיקי לוי: צריך לתת לה את הכבוד שמגיע לה ולהתנהל בה בחוכמה ובשום שכל.

מיקי לוי: כבכל שנה הכנסת מציינת עם יום ירושלים גם את זכרם של יהודי אתיופיה שנספו בדרך לישראל ולא זכו להגיע לירושלים שעליה חלמו.

מיקי לוי: כ-4,000 יהודי ביתא ישראל מתו במהלך המסע לארץ ישראל ובזמן שחיכו במחנות לעלות ארצה.

מיקי לוי: מתוך השיר "גיבורי המסע": גיבורים ללא חלום / גיבורים ללא קבורה / גיבורים שמילתם האחרונה הייתה ציון הקדושה / גיבורים שנטמנו בצידי הדרך במדינה זרה / גיבורים שלא התאבלו עליהם ולא ישבו עליהם שבעה / גיבורים שנטמנו בצידי הדרך במדינה זרה // גיבורים ללא חלום / גיבורים ללא קבורה / גיבורים שנטמנו בצידי הדרך באדמה זרה // הגורל היכה בהם מזקן ועד טף ללא הבחנה / גיבורי ציון ללא קבורה / גיבורים שנעזבו בצידי הדרך במדינה זרה.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, מי שכתב את השיר והמילים המרגשות הללו במסגרת ספר שירים שהוציא בשנת 2003 הוא לא אחר מאשר חברנו חבר הכנסת גדי יברקן.

מיקי לוי: גדי מתאר בשירים, בפרק על תלאות הדרך, את הזוועה שעברו יהודי אתיופיה בדרכם לציון.

מיקי לוי: אני שמח שכנסת ישראל זכתה לנציגים מקרב העלייה המפוארת הזאת שנאבקה ונאבקת לעלות לארץ ישראל ולדרוך על אדמת ירושלים.

מיקי לוי: אכן אין יום מתאים מיום ירושלים כדי להעלות את זכר הנספים מקרב יהודי אתיופיה שיצאו לדרך המפרכת והמסוכנת, עברו תלאות אך לא זכו להיכנס בשעריה.

מיקי לוי: הם חלמו על ירושלים וערגו לה; הם דמיינו אותה כגן עדן אמיתי עלי אדמות ועשו הכול כדי להגשים בגופם את שיבת ציון.

מיקי לוי: יהי זכרם של הגיבורים הללו, אחינו ואחיותינו, ברוך ונצור בספר דברי הימים של מדינת ישראל.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: המשך הדוברים – השר זאב אלקין, השר לענייני ירושלים ומורשת, בבקשה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אני חושב שזה מאוד מאוד סמלי ולא מקרי שלמעשה מדינת ישראל, גם כאן בכנסת היום וגם אתמול במשך יום שלם, מציינת שני אירועים שהם לכאורה לא קשורים אחד לשני אבל מאוד מאוד קשורים האחד עם השני.

זאב אלקין: מצד אחד, ציון של היום שמציין את המאבק למען עלייתם של יהודי אתיופיה, ולמעשה משמש איזה סוג של מצבת זיכרון חיה לקורבנות הרבים שנפלו במאבק הזה בדרך לכאן לארץ ישראל, ומצד שני, יום איחודה של ירושלים.

זאב אלקין: לכאורה, כאמור, שני אירועים שלא קשורים אחד לשני, אבל מצד שני, כל מי שמכיר את הסיפור של המאבק והדבקות ברצון להגיע לארץ בקרב יהודי אתיופיה, יודע עד כמה לירושלים היה מקום מרכזי במאבק הזה.

זאב אלקין: לכן לא הייתה יכולה להיות החלטה יותר מתאימה מאשר לחבר את שני האירועים האלה יחד בציון היום הלאומי שמציינת מדינת ישראל – ציינה אותם כאמור אתמול, ומציינת אותם כאן, אדוני היושב-ראש, בדיון הזה בכנסת.

זאב אלקין: אני יודע שבסיכום הדיון הזה יעלה שר הביטחון והוא ירחיב על התרומה של מדינת ישראל ועל העשייה בנושא הזה של העלייה של יהודי אתיופיה, אז אני אשאיר את זה לו.

זאב אלקין: בתור שר ירושלים, אני אתרכז בדבריי כאן בעשייה הממשלתית בנושא של ירושלים.

זאב אלקין: אנחנו רגילים ביום הזה, יום חגה של ירושלים, לדבר על איחוד העיר.

זאב אלקין: לדבר על כך שירושלים הייתה ותישאר לנצח-נצחים בירתה המאוחדת של מדינת ישראל ורגילים להישבע אמונים לירושלים.

זאב אלקין: אבל ירושלים – לא מספיק לה רק שבועת אמונים ולא מספיק לה רק דיבורים; הדבר שבאמת ירושלים זקוקה לו זה גם מעשים.

זאב אלקין: לכן אני בדבריי מעדיף להתרכז בעשייה שהייתה בשנה האחרונה ובהחלטות שהתקבלו בנושא הזה של חיזוק של ירושלים כעיר הבירה שלנו.

זאב אלקין: בראש ובראשונה, כמובן, אני רוצה להתייחס למה שקרה אתמול בישיבת הממשלה ובהיקף ההחלטות.

זאב אלקין: אתמול אולי זה היה אפילו מספר שיא.

זאב אלקין: ממשלת ישראל קיבלה תשע החלטות על חיזוקה של ירושלים, בהיקף כולל שמתקרב לסדר גודל של 1.7 מיליארד שקל.

זאב אלקין: אני מכהן כבר כמה שנים כשר ירושלים, גם בקדנציות קודמות וגם בקדנציה הזאת, ויש עם מה להשוות.

זאב אלקין: זה היה אחד מימי ירושלים המשמעותיים ביותר מבחינת היקף ההשקעה הממשלתית והיקף ההחלטות שעברו אתמול בישיבת הממשלה.

זאב אלקין: מעטים היו ימי ירושלים כאלה, לפחות ממה שאני מכיר.

זאב אלקין: אני אסקור כאן בפניכם, חבריי חברי הכנסת, את מכלול ההחלטות.

זאב אלקין: זו הזדמנות מצוינת לדווח על זה כאן לכנסת ישראל, כמי שמפקחת על הממשלה.

זאב אלקין: ההחלטות האלה, באופן סמלי – זה לא מפתיע – עסקו בהיבטים השונים של החיים בירושלים.

זאב אלקין: גם בירושלים של עבר מפואר, תוך חיזוק אתרי העבר ואתרי היסטוריה של ירושלים, גם בירושלים של היום וגם בירושלים של מחר.

זאב אלקין: ההחלטה המשמעותית ביותר, גם בהיקף התקציבי וגם בהשפעה האסטרטגית שלה, הייתה כמובן ההחלטה על אישור תוכנית לביא – תוכנית חומש חדשה לפיתוח כלכלי-חברתי של ירושלים, בהיקף, חבריי חברי הכנסת, של מיליארד שקל.

זאב אלקין: למעשה, היקף חסר תקדים בהשוואה לתוכניות החומש הקודמות.

זאב אלקין: ההחלטה הזאת כוללת השקעות דרמטיות מצד הממשלה בפיתוח תעסוקה איכותית בירושלים, בראש וראשונה פיתוח עולם ההייטק והביוטק.

זאב אלקין: זאת לא ירושלים שהתרגלנו לדבר עליה; התרגלנו לדבר על ירושלים של ההיסטוריה.

זאב אלקין: תל אביב אצלנו, בתדמיות שלנו, היא עיר ההייטק, אבל תדעו שבשנים האחרונות, בזכות השקעה ממשלתית מסיבית במשך תקופה בקידום ההייטק בירושלים, ירושלים נכנסת באופן עקבי לרשימה של 25, 30 הערים המובילות בעולם בתחום ההייטק, והיא מקום שני במדינת ישראל.

זאב אלקין: תל אביב עדיין לפניה, והיא נכנסת בדרך כלל לשישייה-שביעייה הפותחת בעולם כולו, אבל עדיין זה חדש לחלוטין בירושלים.

זאב אלקין: אתמול, למשל, בישיבת הממשלה, פגשנו חברות גדולות מאוד, חלקן כבר מעסיקות מאות עובדים בירושלים במשרות איכותיות, שהתחילו את דרכן מחדר בודד בחממה הטכנולוגית שהממשלה ייסדה יחד עם האוניברסיטה העברית במה שפעם נקראו מעונות האלף – מי שלמד באוניברסיטה וביקר בה מכיר בוודאי את הקרוואנים האלה, שדורות של סטודנטים למדו בהם, והיום מוקמות שם כבר דורות של חברות הייטק במשך כמה שנים – והן כבר הספיקו לצמוח ולהפוך למקומות תעסוקה חדשים בירושלים.

זאב אלקין: ההחלטה כוללת גם, כנושא מיוחד בתחום התעסוקה, השקעה משמעותית מאוד בתחום של תעסוקה של הציבור החרדי בירושלים – נושא שלמעשה במידה רבה העתיד הכלכלי של ירושלים תלוי בו, וגם בקידום וגידול משרות להעסקה של הציבור החרדי, ובמיוחד דגש על מה שנקרא משרות איכותיות, משרות בשכר גבוה.

זאב אלקין: בסופו של דבר צריכים לאפשר לציבור הזה, שהוא אחד מהכי גדולים בירושלים ועתידה של העיר תלוי בו, להיות למעשה סוג של קטר כלכלי בעתיד הכלכלי של ירושלים.

זאב אלקין: ההחלטה כוללת פרק משמעותי בנושא האקדמיה, גם בגידול ויעדים, והשקעה בגידול תלמידים ירושלמים שיבואו להשכלה גבוהה ירושלמית.

זאב אלקין: סיכוי גבוה שכאלה יישארו אחר כך בעיר וימשיכו לעבוד בה.

זאב אלקין: גם השקעה בגידול סטודנטים חרדים בירושלים, גם דרך עידוד ישיר שלהם וגם עידוד מסגרות שמקילות על הנוער החרדי אחר כך להשתלב בעולם האקדמי, דרך לימודי אנגלית ומדעים במסגרת החינוך הבלתי-פורמלי בשכונות חרדיות, וגם דרך קידום המערכת של ממ"חים – בתי ספר שמאפשרים למעשה קבלת בגרות בתוך העולם החרדי ואחר כך המשך לאקדמיה.

זאב אלקין: ההחלטה כוללת השקעה משמעותית – וזה המשך מהחלטות קודמות – בתחום קידום התיירות בירושלים, ויעד שאפתני להגיע ל-9 מיליון לינות בירושלים בהיקף שנתי.

זאב אלקין: רק לצורך ההשוואה, לפני עידן הקורונה, כשהגענו לשיא, הגענו כמעט ל-6 מיליון לינות בירושלים, ולכן היעד של 9 מיליון הוא בהחלט יעד שאפתני אבל מציאותי.

זאב אלקין: ההחלטה כוללת גם השקעה משמעותית בפרויקטים שונים של תשתיות התומכות בקידומה של ירושלים, בקידום של ירושלים כעיר ממשל ועוד ועוד ועוד, כולל גם החלטה על מעבר מכללות צה"ל לירושלים.

זאב אלקין: גם היא החלטה שכמובן השווי שלה הוא משמעותי, ויש לה משמעויות דרמטיות לעתידה של העיר.

זאב אלקין: זאת ההחלטה על תוכנית לביא – כאמור, ההחלטה המרכזית שעברה היום.

זאב אלקין: אבל הממשלה לא הסתפקה בזה; הממשלה העבירה כאמור החלטות שעוסקות בעבר של העיר, ביניהן החלטה על השקעה משמעותית של כ-16 מיליון שקל, שהביאו ביחד משרד התרבות ומשרד ירושלים, לפיתוח אתרים היסטוריים באגן הקדוש של ירושלים, בעיקר בעיר דוד ובמקומות נוספים; החלטה על השלמת שחזור של בית כנסת תפארת ישראל, אחד משני הבניינים המפוארים בזמנו שהפכו לסמל של הרובע היהודי בעיר העתיקה, שנהרסו במלחמת העצמאות.

זאב אלקין: כפי שבית כנסת החורבה קם מחדש, כך גם בית כנסת החסידי תפארת ישראל יקום מחדש.

זאב אלקין: הממשלה העבירה החלטה על השלמת השקעה של 20 מיליון שקל כדי לסיים את המלאכה; החלטה משמעותית על חיזוק יד בן צבי, כולל שיפוץ ותחזוקה של הצריף ההיסטורי המפורסם של הנשיא בן צבי – שיד בן צבי בנוי סביבו – וגם פיתוח של המוסד יד בן צבי, כולל גם החלטה על מימון של כנס שנתי בנושא ההיסטוריה של ירושלים, כנס בין-לאומי, שיהפוך למסורת ולבמה מרכזית להחלפת עמדות בין החוקרים שעוסקים בחקר ירושלים מהזוויות השונות.

זאב אלקין: יחד עם ההחלטות שעוסקות בעבר, התקבלו החלטות בתחומים שונים שחשובים להמשך פיתוחה של ירושלים, למשל החלטה שהוביל משרד הגנת הסביבה יחד עם משרד ירושלים על השקעה של 30 מיליון שקל בשיפור איכות הסביבה בעיר, איכות האוויר ופינוי פסולת בניין בירושלים, נושא שכל כך בוער, חשוב וכאוב בירושלים, כל מי שמכיר את האתגר הגדול של פסולת בניין; השקעה משמעותית של משרד האנרגיה, בהחלטה מיוחדת שהביא משרד האנרגיה יחד עם משרד ירושלים, המשרד שלנו, על כך שלמעשה תהיה תוכנית רב-שנתית לפיתוח כל משק האנרגיה בבירה, ולמהפכות שייעשו כאן גם בתחומים השונים של תחום האנרגיה; הקצאת שטח על ידי רמ"י לעיריית ירושלים לאולם כנסים שיהווה תחרות לבנייני האומה.

זאב אלקין: כידוע, ירושלים חסרה אולמות כנסים, ועתיד התיירות בירושלים כרוך בהפיכתה לעיר הכנסים.

זאב אלקין: האולם הזה אמור לקום יחד עם אזור המלונות שמוקם כרגע ברכס ארמון הנציב, וביחד יהווה מוקד אפשרי לכנסים בין-לאומיים רבים כאן בעיר הבירה.

זאב אלקין: נושא חשוב שלפעמים שכחו ממנו ביום ירושלים, אבל דווקא בשנים האחרונות זה השתנה, ואני מאוד שמח שהשתנה – גם לאוכלוסייה הערבית של ירושלים, שהיא חלק חשוב מאוד של עיר הבירה, יש מה לשמוח ביום הזה ובהחלטות הממשלה שהתקבלו.

זאב אלקין: זה כבר הופך למסורת כבר כמה שנים ברצף: ביום ירושלים הממשלה לא מתעלמת מהעובדה שיש כאן ציבור גדול מאוד בירושלים עם פערים גדולים מאוד ברמת החיים בינו לבין שאר הציבור הירושלמי.

זאב אלקין: אם אנחנו באמת מאמינים באחדותה של העיר, עלינו לפעול לסגירת הפערים האלה.

זאב אלקין: בין השאר, ביום ירושלים אתמול החליטה הממשלה על השקעה של יותר מ-360 מיליון שקל – החלטה משותפת של משרד התחבורה והמשרד שלנו – בשיפור התחבורה בירושלים והשלמה של כבישים מרכזיים מאוד בחלק המזרחי של העיר, כבישי מפתח שלמעשה ישנו את כל המבנה התחבורתי בשכונות הערביות של העיר.

זאב אלקין: החלטה שיש לה משמעות מאוד סמלית, כי היא בפועל סוג של פורצת דרך לתוכנית חומש חדשה עבור השכונות הערביות בירושלים – הנוכחית מסתיימת עוד שנה.

זאב אלקין: מן הסתם, ביום ירושלים הבא יצטרכו לאשר חומש הבא, אבל הממשלה החליטה כבר על חשבון החומש העתידי, להקדים את ההשקעה בתחום התחבורה, כדי לאפשר קידום פרויקטים חשובים בתחום הזה כבר עכשיו; החלטה על הקצאה של שטח נרחב לקריית חינוך לפי התוכנית הישראלית בשכונת כפר עקב, שכונה מאוד לא פשוטה, ירושלמית, ערבית, שנמצאת מחוץ לגדר ההפרדה.

זאב אלקין: שכונה שצריכה הרבה מאוד השקעה, במיוחד בתחום החינוך.

זאב אלקין: מדובר למעשה על הקצאת שטח משמעותי מאוד להפעלה כבר משנת הלימודים הבאה של קריית חינוך שם, ועם פוטנציאל בנייה משמעותי של הרבה כיתות, מה שכל כך חסר בשכונות ערביות של העיר, כי אין פשוט מקום לבנות כיתות, שלא לדבר לשכונה כזאת שהיא עם אוכלוסייה גדולה צעירה.

זאב אלקין: ולכן, לסיכום של הרשימה הזאת, אתם רואים עד כמה מגוונות החלטות הממשלה ביום אחד עבור ירושלים, בכמה ציבורים שונים ההחלטות האלה מטפלות ועד כמה הממשלה הזאת מוכיחה שכשהיא מדברת על ירושלים, היא לא משאירה את זה רק ברמת הדיבורים אלא מעבירה את זה לפסים מעשיים של השקעה מסיבית.

זאב אלקין: אני רוצה להודות לכל השותפים שלנו.

זאב אלקין: אנחנו כמשרד ירושלים הובלנו את היום הזה ואת שורת ההחלטות, אבל באמת כמעט שלא נשארו שרים בממשלה שלא נתנו כתף להחלטות האלה והיו שותפים שלנו.

זאב אלקין: כמובן, בראש ובראשונה משרד האוצר ושר האוצר, שבלעדיו הכול יישאר ברמת דיבורים אם זה לא מגובה בתקציבים, וכמובן משרדי הממשלה השונים, את חלקם הזכרתי ואת חלקם אני לא יכול להזכיר מפאת קוצר הזמן.

זאב אלקין: אני רק אוסיף ואומר שאת כל ההחלטות האלה למעשה הכנו ואנחנו מבצעים אותן בשיתוף פעולה מלא עם עיריית ירושלים וההנהגה של עיריית ירושלים דרך הרשות לפיתוח ירושלים.

זאב אלקין: וכדי שגם כאן נישאר בפסים מעשיים ולא רק בשלב של הדיבורים, בנוסף לאותו כמעט מיליארד ו-700 מיליון שקלים, הממשלה גם החליטה על כך שמשרד האוצר יעביר ישירות לעיריית ירושלים עוד 125 מיליון שקל לחיזוק תקציב הפיתוח שלה, כדי לאפשר לה להיות פעילה יותר במימוש של אותם יעדים שעליהם דיברו החלטות הממשלה.

זאב אלקין: כפי שאתם רואים, אנחנו מעלים את ירושלים לא רק על ראש שמחתנו אלא גם על ראש תקציבנו – תזכיר אתה כיושב-ראש.

יעקב מרגי: היושב-ראש הזכיר אותם.

יעקב מרגי: אתה בסיכום, אם אתה רוצה.

יעקב מרגי: אם לא – כי אמרת שאומנם שר הביטחון יתייחס לזה, אבל - - -

זאב אלקין: לסיכום דבריי, כאמור, הרחבתי בנושא של ירושלים במסגרת תפקידי בממשלה בציון של שני האירועים האלה, והשארתי לשר הביטחון לעשות סקירה יסודית מטעמו ומטעם שרת הקליטה על הנושא של הקליטה והנצחת מורשת העלייה של יהודי אתיופיה, אבל כאמור אני רוצה לחזור לתחילת דבריי ולברך את אורחינו שנמצאים כאן ולציין שוב שלא במקרה שני האירועים האלה נפגשים גם בדיון הזה וגם בציון היום הלאומי, כי באמת הכמיהה לירושלים זה מה שלמעשה עמד בבסיס של העלייה המפוארת הזאת של יהודי אתיופיה.

זאב אלקין: וביום הזה אנחנו צריכים לזכור לא רק את הלוחמים שמסרו את נפשם למען איחודה של ירושלים לפני 55 שנה, אלא גם לזכור את היהודים שמסרו את נפשם כי רצו להגיע לירושלים, רצו להגיע לארץ ישראל ועשו את זה בתנאים בלתי אפשריים תוך סיכון חייהם וסיכון חיי המשפחות שלהם.

זאב אלקין: וללא מסירות הנפש הזאת, לא הייתה היום כאן בארץ, אדוני היושב-ראש, קהילה כל כך משמעותית בחיינו אנו, קהילה של יהודים יוצאי אתיופיה.

זאב אלקין: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לשר זאב אלקין.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת הרב ישראל אייכלר, בבקשה.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני, חמש דקות לרשותך.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, 667 פעמים מוזכרת ירושלים בתנ"ך; רק חמש פעמים היא מוזכרת כירושלים ביו"ד, וכל שאר הפעמים היא מוזכרת כירושלם.

ישראל אייכלר: זה מתחבר לי לנושא של עליית יהודים מאתיופיה לארץ ישראל – ונדמה לי שבאתיופית אומרים ירוסלם, נכון?

ישראל אייכלר: לא אומרים ירושלים, כי בחז"ל כתוב שהקדוש ברוך הוא קרא לירושלים יראה שלם, בשתי מילים, שכתוב: וַיִּקְרָא אַבְרָהָם שֵׁם הַמָּקוֹם הַהוּא יִרְאֶה, ה' יִרְאֶה –בְּהַר ה' יֵרָאֶה.

ישראל אייכלר: אז הקדוש ברוך הוא קרא לזה יִרְאֶה.

ישראל אייכלר: אבל שם בן נוח שהיה מלכיצדק מלך שלם, הוא היה מלך בירושלים, הוא קרא לזה שלם.

ישראל אייכלר: אז הקדוש ברוך הוא חיבר את זה: ירו-שלם.

ישראל אייכלר: ובעזרת השם, כשיהיה בית המקדש ותהיה הגאולה השלמה, אז היו"ד, השכינה הקדושה, תהיה על ירושלים, הפורש סוכת שלום עלינו ועל כל עמו ישראל ועל ירושלים.

ישראל אייכלר: רבותיי, אני עומד פה, אני לא יודע כמה אנשים היו בירושלים לפני 55 שנה שנמצאים פה, אבל אני הייתי ילד בירושלים בגיל 12 ואני זוכר את החרדה הגדולה לפני מלחמת ששת הימים, את תקופת ההמתנה של שלושת השבועות שהיה נראה שהערבים – נאצר וסוריה – רצו להילחם ולחסל את היישוב היהודי בארץ ישראל.

ישראל אייכלר: הייתה תקווה שחוסיין לא יצטרף למלחמה הזאת, ולכן רוב החיילים היו בסיני ובגולן.

ישראל אייכלר: בירושלים השאירו חיל קשישים ואנשי הג"א, בתקווה שבאמת חוסיין יקבל את המסרים של אשכול שהוא לא רוצה מלחמה בירושלים.

ישראל אייכלר: אבל הקדוש ברוך הוא רצה אחרת, וחוסיין חשב – נאצר הטעה אותו שהוא כבר בדרך לתל אביב, ואם הוא לא ייכנס למלחמה אז הוא יפסיד את הכול.

ישראל אייכלר: והוא נכנס למלחמה הזאת.

ישראל אייכלר: במלחמה הזאת היה הלגיון הירדני הצבא החזק והמשוכלל ביותר בצבאות ערב – אפשר לבקש?

יעקב מרגי: חבר הכנסת בנימין בגין, זה מפריע לדובר.

זאב בנימין בגין: סליחה.

ישראל אייכלר: הטעות של חוסיין להיכנס למלחמה הזאת הייתה הנס של ירושלים.

ישראל אייכלר: למרות שזה הביא קושי גדול מאוד, כפי שאמרתי, שהיו פה בעיקר אנשי הג"א וחיל קשישים.

ישראל אייכלר: ובאותו יום שני שפרצה המלחמה, הייתה תחושה קשה מאוד.

ישראל אייכלר: אם חלילה וחס ביום שני בלילה הם היו פולשים מרחוב שמואל הנביא – סך הכול מה שכולם יודעים היום כביש 1, שם הם היו – אם היו עוברים לרחוב שמואל הנביא ולשכונות ירושלים, הם לא היו כפופים לאמנות ז'נבה, כפי שידוע, ואני לא רוצה לתאר מה היה קורה לירושלים.

ישראל אייכלר: ביום שלישי בבוקר, כאשר בעזרת השם הוא הפיל עליהם "אימתה ופחד, בגדל זרועך ידמו כאבן", הם פשוט ברחו בהמוניהם והחליפו את מדי הצבא לחולצות לבנות והניפו דגלים לבנים על כל החלונות.

ישראל אייכלר: אני לא אפרט עכשיו את כל מהלכי המלחמה, היה קרב קשה מאוד בגבעת התחמושת, אבל הדרך שירדו הצנחנים לכיוון הר הצופים נקראה אז שער מנדלבאום ושם היה יותר פתוח.

ישראל אייכלר: שמעתי פעם – אני לא בטוח שזה נכון אבל זה נשמע טוב – שפה בכנסת, במקלט, איפה שישבו כל שרי הממשלה, כששמעו ביום שלישי בבוקר שהירדנים לא הצליחו לפרוץ, וההפך, מתחילים להתקדם להר הצופים, אמר בגין לאשכול: אולי כבר נכנס לעיר העתיקה ונכבוש את הכותל המערבי?

ישראל אייכלר: הוא אמר לו ביידיש: זיי געדאַנק, זאת אומרת, זה רעיון.

ישראל אייכלר: זה רעיון, כמו שאומרים.

ישראל אייכלר: ובאמת ניתנה פקודה, ואף אחד לא חלם על דבר כזה שהוא האירוע ההיסטורי ביותר של ההצלה הגדולה ביותר, לא רק של בני ירושלים, אלא של כל הארץ כולה.

ישראל אייכלר: מאותו יום כולם ידעו שירושלים היא המרכז של ארץ ישראל, של עם ישראל בכל העולם.

ישראל אייכלר: גם קודם ידעו, כולם אהבו את ירושלים, אבל לא בטוח שאהבו את הירושלמים, את בני ירושלים, את בני ציון וירושלים.

ישראל אייכלר: התורה אומרת לנו: לא מצא הקדוש ברוך הוא – מאז חורבן בית המקדש אוהב ה' שערי ציון מכל משכנות יעקב.

ישראל אייכלר: אוהב ה' שערים המצוינים בהלכה יותר מכל המקומות.

ישראל אייכלר: ואני רוצה לציין שהייתה תפילה של שלושה ימים ושלושה לילות לפני המלחמה.

ישראל אייכלר: אזכיר פה יהודי בשם רב מנדל גפנר שניהל את זה.

ישראל אייכלר: זו הייתה זעקה גדולה ומרה, והקב"ה עזר וזכינו לישועה גדולה.

ישראל אייכלר: הגמרא אומרת: כל שאינו מתאבל על ירושלים אינו רואה בשמחתה, שנאמר: שישו את ירושלים וגילו בה כל אוהביה, שישו איתה משוש כל המתאבלים עליה.

ישראל אייכלר: מכאן אמרו: כל המתאבל על ירושלים זוכה ורואה בשמחתה.

ישראל אייכלר: בעזרת השם, רוב יהודי ארץ ישראל אוהבים את ירושלים, ראינו את האהבה הגדולה של עשרות אלפי יהודים שבאו לירושלים.

ישראל אייכלר: וכל אלה שלא כל כך אוהבים את ירושלים נאלצו לומר אמן.

ישראל אייכלר: אחרים לא; אחרים חיפשו רק את החסרונות של ירושלים.

ישראל אייכלר: אנחנו חייבים לציין שתי נקודות: ראשית, ירושלים שוחררה – לא כוחי ועוצם ידי עשו לי את החיל הזה, אלא בגלל שהקדוש ברוך הוא הטיל אימתו ופחד על הלגיון הירדני.

ישראל אייכלר: מאיפה אני יודע?

ישראל אייכלר: בשנים האחרונות, כשהקדוש ברוך הוא הסיר מהם את הפחד, אז תושבי ירושלים הערבים לא רק שלא מכירים בכיבוש הישראלי, אלא יותר ויותר הם חולמים ולוחמים על זה שירושלים תשוב להיות פלסטין.

ישראל אייכלר: אבי דיכטר דיבר היום על זה.

ישראל אייכלר: זאת המלחמה האמיתית שלהם.

ישראל אייכלר: כשהשר לענייני ירושלים מבשר לנו שיבנו ב-360 מיליון שקל לשיפור תחבורה במזרח ירושלים, לא אכפת לי.

ישראל אייכלר: לא רק שלא אכפת לי, אני בעד.

ישראל אייכלר: אבל אני רוצה לראות שיפסיקו להתעלל בתושבי ירושלים בתחבורה הציבורית שלא קיימת, וקצת ישכללו – לא 360 מיליון, הרבה פחות שייתנו, כדי שירושלים תהיה מחוברת והתחבורה תתפתח.

ישראל אייכלר: אני רוצה לסיים, אדוני היושב-ראש, בנקודה אחת.

יעקב מרגי: אכן כן.

ישראל אייכלר: ירושלים, יופייה הוא בקדושתה.

ישראל אייכלר: זו לא ונציה ולא ערים יפות אחרות.

ישראל אייכלר: כאשר אלה שאוהבים את ירושלים ורוצים את קדושת ירושלים, גם אם אינם דתיים, באים, אפילו אינם יהודים – כולם אהובים כולם ברורים.

ישראל אייכלר: אבל ישנה קבוצה שהולכת ושלטת יותר ויותר במשפט - -

יעקב מרגי: נא לסכם.

ישראל אייכלר: - - שזה הרפורמים, ששנאו את ירושלים, עקרו את ירושלים, נלחמים נגד ירושלים, ועכשיו הם באים לחלל את הכותל המערבי ולנהל מלחמה ולהוציא דיבת הארץ רעה - -

יעקב מרגי: תודה.

ישראל אייכלר: - - בכל העולם, שהמלחמה נגד הדת היהודית היא דווקא בכותל המערבי, דווקא במקום הקדוש.

יעקב מרגי: תודה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר להם שיש עכשיו סקר של רוב אם לא כל תושבי ירושלים היהודים – יהודים דתיים, חרדים ומסורתיים - - -

יעקב מרגי: הרב אייכלר, אני הפסקתי, לא התייחסתי, אבל עברת את הזמן.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: אז אני רוצה רק לסיים בדבר טוב, כן?

ישראל אייכלר: שבעזרת השם, כולם יכירו בקדושת ירושלים, וכל יהודי התפוצות שרוצים בקדושת ירושלים יבואו ויהיו מבורכים, עד שנזכה לבניין ירושלים ולביאת המשיח במהרה בימינו, אמן.

יעקב מרגי: אמן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יעלה חבר הכנסת גדי דסטה יברקן.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: על זה אומרים: דבר טוב בעיתו, מה טוב.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: חמש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: בבקשה.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני שר המשפטים, חבריי ומכובדיי כולם, ראשית אני חייב להתייחס לשיר שהקריא יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת מיקי לוי.

דסטה גדי יברקן: הוא הפתיע אותי וריגש, האמת.

דסטה גדי יברקן: אז תודה רבה לכבוד היושב-ראש שציטט מספר השירים שלי ביום המיוחד, שאני אפילו לא חשבתי עליו.

דסטה גדי יברקן: נמצאים בקהל אנשים מבני הקהילה שהגיעו מראשון ומכמה ערים, והיו – כבר שעתיים ממתינים פה בקוצר רוח.

דסטה גדי יברקן: ראשית, אני מתנצל ואני שמח שנשארתם.

יעקב מרגי: בנחת רוח.

דסטה גדי יברקן: בנחת.

יעקב מרגי: בנחת רוח.

דסטה גדי יברקן: בנחת.

דסטה גדי יברקן: גם היו פה הקייסים, אבל הם המשיכו כמובן לתת שירות לקהילה.

דסטה גדי יברקן: הם פה כבר שעתיים.

דסטה גדי יברקן: אני רואה פה בקהל גם איש יקר וחשוב מאוד, אורי רדא, אחד מהאנשים שפעל רבות על מנת שהאנדרטה בירושלים תקום ושמותיהם של הנספים יירשמו ויחוקקו שם באבנים בירושלים.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה לכם, וברוכים הבאים לבירתכם הנצחית שאליה צעדתם ברגל.

דסטה גדי יברקן: אני אתחיל ביום הזיכרון הממלכתי ליהודי אתיופיה שנספו בסודאן, ואסיים, איך לא, ביום ירושלים, ביום למען ירושלים.

דסטה גדי יברקן: תראו, אנשים – ככל שהזמן עובר, רבים רבים בעם היהודי ובכלל בישראל לא מבינים את עוצמת סיפור הגבורה של ביתא ישראל במסע.

דסטה גדי יברקן: אבל אני רוצה להגיד לכם, לפני המסע, איך חיי הקהילה הזו באתיופיה היו נראים.

דסטה גדי יברקן: אנשים – כדי להנציח את ירושלים לא רק בכתבים אלא ביום-יום – בדקתי את זה, אדוני היושב-ראש, אני לא חושב, יכול להיות שיש, אבל אם כן, אני אשמח להבין איפה יש – לא מכיר עוד אנשים או קהילות בתוך קהילות ישראל שכדי לא לשכוח את ירושלים קוראים – אימהות קוראות לבנותיהן ירוסלם.

דסטה גדי יברקן: הרבה נערות ונשים מבני הקהילה, השם הפרטי שלהן הוא ירוסלם.

דסטה גדי יברקן: אנחנו מכירים את השם ישראל ושמות של 12 השבטים או שמות עבריים, שמות תנ"כיים, בעם ישראל, אבל אני לא מכיר קהילה כזו שלבנות שלה קוראים ירוסלם.

יעקב מרגי: יש ציון.

יעקב מרגי: אומנם לא ירושלים, ציון.

דסטה גדי יברקן: ציון יש.

דסטה גדי יברקן: יש ציון.

דסטה גדי יברקן: ציון בוודאי, כי ציון זה ציון.

דסטה גדי יברקן: אבל ירוסלם כשם פרטי.

דסטה גדי יברקן: וכשאני מנסה להיזכר בנוף ילדותי, אחד הדברים הראשונים שהיינו אומרים זה ירושלים.

דסטה גדי יברקן: רגילים להגיד "אבא", "אימא", אבל "ירושלים" ברוב המקרים זו המילה הראשונה של ילד יהודי באתיופיה אמר.

דסטה גדי יברקן: וכשהתחיל המסע – לא המסע הראשון עכשיו, של השנים האחרונות; הראשון האמיתי היה ב-1862.

דסטה גדי יברקן: התייחסתי לכך בנאום הבכורה שלי, שיותר מ-50,000 איש התחילו לצעוד לכיוון ירושלים בהובלתו של אבא מהרי.

דסטה גדי יברקן: ב-1862 חוזה המדינה בנימין זאב הרצל, שאותו אנחנו רואים פה וגאוותנו, היה בן שנתיים.

דסטה גדי יברקן: זאת אומרת, אם המסע ההוא היה מצליח, אנחנו היום היינו מקימים את הארץ הזאת והיינו מקבלים את שאר עם ישראל בארץ ישראל.

דסטה גדי יברקן: וחלק מהאנשים האלה שלא שרדו את המסע, חזרו – איך המסע הסתיים?

דסטה גדי יברקן: 50% מהם נכנסו אל הים, אל הים האדום, חשבו שהים ייפתח, חיפשו את נחשון בן עמינדב הראשון, כפי שהיה ביציאת מצרים – טבעו.

דסטה גדי יברקן: נשמע תמים, נשמע נאיבי, אנשים חושבים: מה הם עושים את זה היום?

דסטה גדי יברקן: אבל איזו אמונה זכה, שאפשר להגיע ברגל, כולל בשחייה.

דסטה גדי יברקן: יותר מ-50,000 איש בהובלתו של אבא מהרי לא צלחו.

דסטה גדי יברקן: חלקם טבעו, חלקם חזרו בחזרה לאתיופיה.

דסטה גדי יברקן: ולימים, בשנות השבעים, התחיל המסע.

דסטה גדי יברקן: כשהם התחילו את המסע בשנות השבעים ברגל לישראל, אדוני היושב-ראש, חלק מהאנשים שהיו במסע ובאו מהכפרים אפילו לא ידעו שמדינת ישראל הוקמה.

דסטה גדי יברקן: הם באו להקים מדינה בעצמם.

דסטה גדי יברקן: אפילו חלק מאלה שזכו לעלות בשנות השמונים, במבצעים הללו, לא ידעו שישראל הוקמה.

דסטה גדי יברקן: כמובן, הרוב הגדול כן ידע, אבל בתוכם אנשים מהכפרים.

יעקב מרגי: אומנם עבר הזמן, אבל תתכנס.

דסטה גדי יברקן: אני מסיים, אדוני.

דסטה גדי יברקן: כן, אני מסיים.

דסטה גדי יברקן: ולכן אנשים צעדו ברגל על מנת להגיע לארץ ישראל.

דסטה גדי יברקן: וכשאנחנו מגיעים, מציינים את יום ירושלים, ודווקא לציין את היום הזה ביום ירושלים, באנדרטה בירושלים בהר הרצל – היום הזה כל כך סמלי, שמחבר בין הקהילה לבין עם ישראל לבין ארץ ישראל.

דסטה גדי יברקן: כשישאלו מה עם ישראל מסוגל לעשות למען ארץ ישראל, יספרו את הסיפור ההירואי הזה.

דסטה גדי יברקן: ואני רוצה לסיים בעניין ירושלים במשפט אחד, אדוני, כי דיברו עליו.

דסטה גדי יברקן: כשאנחנו באנו – כשאני אומר "אנחנו", זה אני, אבותיך, אדוני היושב-ראש, סבותיך, אבות-אבותינו של כולנו, לא באנו לתל אביב, לא באנו לנתניה, לא באנו לאשקלון - -

יעקב מרגי: לירושלים.

דסטה גדי יברקן: - - באנו לירושלים.

יעקב מרגי: לא משנה איפה זרקו.

דסטה גדי יברקן: וירושלים היא לא רק בירתנו הנצחית; ירושלים היא כל חלקי ארץ ישראל.

דסטה גדי יברקן: ולכן כשהיינו בגולה, היינו כל כך חזקים מורלית, נפשית.

דסטה גדי יברקן: וכשהעם הזה הקים את המדינה הזאת עם 600,000 אזרחים וניצח את צבאות ערב ללא כלום, זה בגלל שעוז רוחו הייתה חזקה.

דסטה גדי יברקן: והיום אנחנו אימפריה צבאית, ומפחדים להסתובב עם דגל ישראל בבירתנו.

יעקב מרגי: תודה.

דסטה גדי יברקן: ואני רוצה להגיד, אדוני, תודה רבה.

דסטה גדי יברקן: גלות שלישית לא תהיה, ועם ישראל ימשיך להיות בארץ ישראל, וירושלים היא בירתנו הנצחית.

דסטה גדי יברקן: ירצו, לא ירצו, זו המציאות.

דסטה גדי יברקן: יום ירושלים שמח.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת גדי דסטה יברקן, שהוא גם בן העדה החשובה והמפוארת.

יעקב מרגי: חבר הכנסת משה טור פז, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: ואחריו – חברת הכנסת מיכל רוזין.

משה טור פז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, "פעם ישבתי על מדרגות ליד שער במצודת דוד, את שני הסלים הכבדים שמתי לידי.

משה טור פז: עמדה שם קבוצת תיירים סביב המדריך ושמשתי להם נקודת ציון.

משה טור פז: 'אתם רואים את האיש הזה עם הסלים?

משה טור פז: קצת ימינה מראשו נמצאת קשת מן התקופה הרומית, קצת ימינה מראשו'.

משה טור פז: 'אבל הוא זז, הוא זז'.

משה טור פז: אמרתי בליבי: הגאולה תבוא רק אם יגידו להם: אתם רואים את הקשת מן התקופה הרומית?

משה טור פז: לא חשוב: אבל לידה, קצת שמאלה ולמטה ממנה, יושב אדם שקנה פירות וירקות לביתו".

משה טור פז: מתוך "תיירים" של יהודה עמיחי.

משה טור פז: ירושלים – אי-אפשר איתה, אי-אפשר בלעדיה.

משה טור פז: או שאתה ממש אוהב אותה, או שאינך יכול לסבול אותה.

משה טור פז: כך יגיד לכם כל ישראלי.

משה טור פז: אז תסלחו לי, אבל אני משוחד, אני מאוהב בירושלים.

משה טור פז: השאלה המתבקשת היא על איזו ירושלים אתה מדבר, או יותר נכון איזו מין ירושלים אנחנו רוצים.

משה טור פז: ואני רוצה לענות על השאלה הזו: אנחנו רוצים ירושלים שכל אחד ואחת מרגיש בה בבית.

משה טור פז: גם 10% מהישראלים שגרים בה וגם 90% מהישראלים שלא גרים בה.

משה טור פז: אנחנו רוצים ירושלים של יהודים וערבים, של חרדים וחילונים ודתיים.

משה טור פז: אנחנו רוצים ירושלים של האדמו"ר מבעלז ושל הסופר והעיתונאי ג'קי לוי.

משה טור פז: אנחנו רוצים שהתא הלהט"בי באוניברסיטה העברית ירגיש בבית, וכמוהו גם ערביי בית צפאפא וגם חסידי תולדות אברהם יצחק.

משה טור פז: אנחנו רוצים ירושלים של צמיחה כלכלית, שאיננה זקוקה למיליארד ש"ח מדי שנה כדי להתקיים בכבוד, אבל כל עוד היא זקוקה אנו ניתן לה אותם ביד רחבה.

משה טור פז: אנחנו רוצים ירושלים שהיא בירת הממשל הישראלי, שזה אומר שכל משרדי הממשלה, כן, כולם ללא יוצא מן הכלל, נמצאים בה פיזית, וכאן יש לנו בממשלה עוד מלאכה רבה.

משה טור פז: אנחנו רוצים ירושלים שניתן לצעוד בה עם דגלי ישראל ביום ראשון, וגם עם דגלי גאווה ביום חמישי, כן, שניהם גם יחד.

משה טור פז: וכש-70,000 ישראלים צועדים עם דגלי ישראל, כפי שקרה אתמול, אנחנו שמחים על כך מאוד.

משה טור פז: צריכים לוודא שבשוליים לא יהיו אנשים שהופכים את היום הזה לסיוט לערביי האזור.

משה טור פז: כן, גם בשער שכם - -

מיכאל מלכיאלי: - - - יהודה עמיחי.

משה טור פז: - - ובשאר העיר העתיקה בירושלים – עוד מעט אני אגיע אליך, מיכאלי – ובשאר העיר העתיקה בירושלים, יהודים וערבים צריכים להרגיש בבית, בכל יום ובעיקר ביום ירושלים.

משה טור פז: זכיתי לכהן חמש שנים כראש מינהל החינוך של ירושלים תחת ראש העיר דאז, היום חבר הכנסת ניר ברקת.

משה טור פז: במועצת העיר כיהנו אז אנשים נפלאים, כגון השרה מירב כהן וחברי הכנסת מיכאל מלכיאלי ויצחק פינדרוס, ועימי בעירייה כיהן בתפקיד בכיר דודי אמסלם, אז ראש אגף שפ"ע והיום חבר כנסת.

משה טור פז: כן, זו ירושלים.

משה טור פז: בחמש שנותיי כמנהל מערכת החינוך הגדולה בארץ דאגתי לכל המגזרים ולכל הפלגים.

משה טור פז: אביא ברשותכם חוויה אחת מני רבות שנחקקה בזיכרוני.

משה טור פז: כאז גם היום אני משוכנע שהחיבורים בין האוכלוסיות חייבים להתחיל ולהתנהל במערכת החינוך.

משה טור פז: למדתי אז מודל שנקרא לימוד משותף, שמקורו בסכסוך העקוב מדם בצפון אירלנד.

משה טור פז: אחרי מאות שנים שהקתולים והפרוטסטנטים הקיזו זה את דמו של זה, חתמו שני הצדדים על הסכם יום שישי הטוב בשנת 1998.

משה טור פז: פרופסור אמיץ לחינוך בשם טוני גלאגר מאוניברסיטת קווינס החליט לבדוק בשנת 2005 אם עמדותיהם של שני הצדדים, הקתולים והפרוטסטנטים, השתנו עם חתימת הסכם השלום.

משה טור פז: הוא ערך סקר דעת קהל וגילה שלמרות שעברו שבע שנים מהסכם השלום שלהם, שני הצדדים מתחפרים בעמדותיהם ושונאים אחד את השני בדיוק כפי שקרה בזמן המלחמה ביניהם.

משה טור פז: אז הוא הלך לתחום שבו הוא מבין הכי טוב, חינוך, והחל לערוך מפגשים של למידה משותפת לבתי ספר משני הצדדים.

משה טור פז: היום כמחצית מילדי צפון אירלנד נפגשים ללמידה של מקצוע משותף אחת לשבוע, וראה זה פלא, הסקרים מראים שבעבודה עקבית ועיקשת העמדות משתנות ואנשים מגלים שהשד איננו נורא כל כך.

משה טור פז: אני הבאתי את המודל הזה לירושלים.

משה טור פז: אחת לשבוע נפגשים בתי ספר יהודיים וערביים ללמידה משותפת של מקצוע אחד.

משה טור פז: בהתחלה זה היה קשה.

משה טור פז: כשהבאנו 23 מנהלי בתי ספר מכל המגזרים לפגישות הראשונות הייתה חשדנות רבה בחדר.

משה טור פז: לאחר מספר חודשים טסנו לצפון אירלנד לראות במו עינינו את הסכסוך שלהם.

משה טור פז: בשלב מסוים הגענו לבית ספר פרוטסטנטי שבו מתקיימת למידה משותפת.

משה טור פז: הנהלת בית הספר הוציאה אותנו בגאווה רבה לרחוב והראתה לנו, ובכן, מעבר חציה שמצויר על גבי כביש קטן ומעברו השני בית ספר קתולי.

משה טור פז: תשאלו, מה מיוחד במעבר חציה?

משה טור פז: הם הסבירו לנו בגאווה שעד שהחלו ללמוד ביחד לא היה צורך במעבר חציה, כי כל בית ספר היה מבוצר בעצמו.

משה טור פז: עם תחילת הלימוד המשותף, אחרי עשרות שנים חצו תלמידים את הכביש להגיע לבית הספר השני.

משה טור פז: כך הפך מעבר חציה קטן אי שם בצפון אירלנד לסמל לדו קיום וללמידה משותפת.

משה טור פז: חזרנו לירושלים וישבנו יחדיו, מנהלים חרדים, חילונים, דתיים וערבים, ואמרנו: אם הם יכולים, אז מדוע לא אנחנו?

משה טור פז: היום אצל ראש העיר משה ליאון לומדים בירושלים 50 בתי ספר דתיים, חילוניים וערביים בלמידה משותפת רב-מגזרית.

משה טור פז: כל השתלמויות המנהלים בעיר - -

יעקב מרגי: נא לסיים.

משה טור פז: - - מתקיימות במתכונת רב מגזרית.

משה טור פז: ברחבי הארץ פועלים 200 בתי ספר במגמה לחבר בין מגזרים, והכיוון הכללי ברור.

משה טור פז: גם משרד החינוך בוחן היום את הרחבת המודל של הלמידה המשותפת המובל בידי מט"ח ו"יוזמות אברהם" לכלל הארץ.

יעקב מרגי: תודה.

משה טור פז: משפט סיום, זה המודל הירושלמי כמו שאני רואה אותו.

משה טור פז: סובלנות, חיבורים, אומץ לב אזרחי.

משה טור פז: עיר שעושה את כל ישראל חברים.

משה טור פז: אל תגידו יום יבוא, הביאו את היום.

משה טור פז: יום ירושלים שמח.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת משה טור פז.

יעקב מרגי: תעלה ותבוא חברת הכנסת מיכל רוזין.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי, חמש דקות לרשותך.

מיכל רוזין: תודה לך, סגן יושב-ראש הכנסת.

מיכל רוזין: כנסת נכבדה, חברי וחברות הכנסת, יהודה עמיחי – כן, גם אני בחרתי משיריו – כתב: "מה ירושלים צריכה?

מיכל רוזין: היא לא צריכה ראש עיר, היא צריכה מנהל קרקס, עם שוט ביד".

מיכל רוזין: לא בטוח אם מנהל קרקס מספיק כדי לנהל עיר כל כך מורכבת, כמו שיהודה עמיחי טוען.

מיכל רוזין: אבל מה שבטוח, שהמציאות בירושלים היא לא קרקס.

מיכל רוזין: היא מורכבת ומיוחדת, ואין כמוה באף עיר אחרת.

מיכל רוזין: אבל מה שגם בטוח זה שהעיר לא צריכה להטוטני אש פירומנים.

מיכל רוזין: כואב לי הלב על ירושלים, באמת.

מיכל רוזין: כאילו לא למדנו דבר מהמשא הכבד שהעיר הזאת נושאת במשך אלפי שנים, לא להבין את מכלול הרגשות של המגוון העצום של האנשים החיים בקרבה ורואים בה את עיר קדושתם.

מיכל רוזין: בירה ששרדה את כל קנאי הדורות, עיר שסמליה נשרפו והוחרבו בשם מלחמות ושנאה, עיר שנפלו על חומותיה, העיר ששוחררה אך מעולם לא שוחררה באמת להיות מה שהיא אמורה להיות.

מיכל רוזין: העיר שהיא מקור קדושה וסובלנות, מקום לאחדות של כלל מרכיביה – כל זה לא קורה, כי שוב ושוב היא נתונה למתקפות מבית של קנאים המאמינים כי היא רק להם.

מיכל רוזין: לאויבים המבינים את רגישות אתריה.

מיכל רוזין: לפוליטיקאים חסרי מצפון ואחריות.

מיכל רוזין: לאנשי הנביאים המשיחיים הנאמנים, ולשלל רב של מיעוטים אלימים הרואים בה קרדום לחפור, להשניא, להבעיר, להסית.

מיכל רוזין: זו ירושלים של היום, קורבן מתמשך, מפולגת מאי פעם, שסועה מתמיד.

מיכל רוזין: אנשיה בני ערובה במשחק מתמשך שבו כולנו מפסידים.

מיכל רוזין: ועצוב לי כפליים, כבוד היושב-ראש, כי אני יודעת מה יכלה להיות ירושלים.

מיכל רוזין: זו העיר המחזיקה במפתח הפשרה ההיסטורי.

מיכל רוזין: לכולם ולכולן יש מקום בירושלים שלי – למאמינים באלים ודתות, לשוחרי היסטוריה ואומנות, לאוהבי תרבות, שווקים תוססים ותרבויות מרתקות.

מיכל רוזין: זו עיר שבה יכלו להיפגש דעות ואמונות, ללכת על המדרכות ולברך אחד את השני ב"שבת שלום", ב"סלאם עליכום".

מיכל רוזין: עיר שיכולנו להתפעל מאתריה הקדושים המושכים לפה מדי שנה מיליוני מאמינים מכל רחבי העולם.

מיכל רוזין: זו שמציתה את הדמיון למיליארדים של נוצרים, מוסלמים, יהודים ואחרים.

מיכל רוזין: והינה, את שוב קורבן, ירושלים שלי.

מיכל רוזין: למסיתי העת החדשה המתחבאים מאחורי דגלים – דגלי הלאום המסתירים חרבות וחניתות, דגלים המסתירים את אלו השונאים את העיר ירושלים עד כדי שיביאו לחורבנה; קורבן לרפיסות שלטונית שאינה עושה את שנדרש כדי להגן על מה שקדוש והוא, בראש ובראשונה, חיי אדם; קורבן למאוויים פוליטיים של אלו המבקשים לחזור ולשלוט שליטה על אמונותיו של האחר, שליטה על חלומם של רבבות, שליטה שסופה ידוע מראש.

מיכל רוזין: ירושלים שלי, לא כך ראוי לחגוג את חגך.

מיכל רוזין: באלפי שוטרים וחיילים, בסוללות כיפת ברזל, בסגירת עסקים ומקומות קדושים.

מיכל רוזין: כך לא נראה יום חג, כך נראה חורבן.

מיכל רוזין: ירושלים שלי, בירתנו, בירת ישראל, מקום קדושתנו, אמשיך ואאמין כי יום יבוא ונדע לחלוק בה את חלומותינו, תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחברת הכנסת מיכל רוזין.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: ואחריו – חבר הכנסת אבי מעוז.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, חמש דקות לרשותך.

מיכאל מלכיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, היום כנסת ישראל מציינת את יום ירושלים, ואתמול, יחד עם חבריי חברי הכנסת פינדרוס וברקת, השקנו באולם מועצת העיר את השדולה למען ירושלים.

מיכאל מלכיאלי: השתתף איתנו ראש הממשלה לשעבר נתניהו ועוד בכירים בבית הזה.

מיכאל מלכיאלי: שאלתי את עצמי בסוף היום: למה ירושלים בכלל צריכה שדולה?

מיכאל מלכיאלי: כמו שלכנסת אין שדולה, כמו שלעם ישראל אין שדולה, למה ירושלים, שנמצאת כאילו בקונצנזוס, צריכה שדולה?

מיכאל מלכיאלי: שדולה צריך כשבאים לחזק נושא מסוים, כשבאים להעלות לסדר-היום נושא מסוים, אבל למה ירושלים צריכה שדולה?

מיכאל מלכיאלי: היה כאן בתחילת היום ראש העיר משה ליאון שבאמת נתן סקירה יפה מאוד על ירושלים, על פיתוחה של ירושלים, על קידומה של העיר.

מיכאל מלכיאלי: ירושלים של היום, לא ירושלים של פעם, יפה, בנויה, משגשגת.

מיכאל מלכיאלי: ברוך השם בירושלים של היום יש בתי כנסת גדולים, שהולכים וגדלים שם מיום ליום.

מיכאל מלכיאלי: ישיבות, תלמידי חכמים, כן, תלמידי חכמים שמגיעים יום-יום לבתי הכנסת, להיכלי הישיבות ולומדים וממיתים עצמם באוהלה של תורה, לא מעבירים את הזמן.

מיכאל מלכיאלי: באמת אנשים שמתאימים לקדושה של ירושלים וירושלים מתאימה להם.

מיכאל מלכיאלי: אני, כחבר כנסת, הגשתי הצעת חוק לתת לירושלים מעמד של עיר איתנה.

מיכאל מלכיאלי: לא יכול להיות שעיר בירה כמו העיר החשובה שלנו ירושלים תהיה זקוקה כל פעם למענקים, לפלסטרים, לצדקה מהממשלה.

מיכאל מלכיאלי: ירושלים חייבת להיות איתנה וחזקה בפני עצמה, דבר שלא עולה כסף.

מיכאל מלכיאלי: זה שינוי מעמדה של ירושלים – עיר איתנה ועיר חזקה.

מיכאל מלכיאלי: אבל יחד עם זה, יחד עם היום החגיגי של ירושלים, אי-אפשר להתעלם מהמציאות שאזרחים רבים בעיר מפחדים להסתובב בלילה בעיר.

מיכאל מלכיאלי: רחובות שלמים בירושלים, פחד ואימה להסתובב שם.

מיכאל מלכיאלי: אם זה ברכבת הקלה, במזרח העיר וגם בשכונות במערב העיר.

מיכאל מלכיאלי: לצערנו הרב המשטרה, ידיה כבולות, ואין ספק שזו הנחיה ברורה היישר משר המשטרה, שלצערנו לא עושה כלום, דרך ראש הממשלה שמיותר בתפקידו.

מיכאל מלכיאלי: ירושלים של היום פחות בטוחה.

מיכאל מלכיאלי: ירושלים של היום הרבה יותר מסוכן להסתובב בה.

מיכאל מלכיאלי: ירושלים של היום הרבה יותר מקרי אלימות נמצאים שם.

מיכאל מלכיאלי: מחבלים חוצפנים מעלים לטיק טוק ולרשתות החברתיות בגאווה גדולה איך הם מכים יהודים, איך הם מכים אנשים, מתעללים בהם ועד שהמשטרה כבר מגיעה הם כבר לא נמצאים שם.

מיכאל מלכיאלי: העזות שהם קיבלו ברחובות ירושלים – דבר שלא היה.

מיכאל מלכיאלי: כשאנחנו באים לדבר על חיזוקה של ירושלים, ודיבר כאן קודם השר לענייני ירושלים על הכסף שמושקע בעיר, דבר ראשון צריך להחזיר לירושלים את הביטחון שלה.

מיכאל מלכיאלי: דבר ראשון צריך לתת לתושבי ירושלים את האפשרות לנסוע ברכבת הקלה בלילה בלי פחד.

מיכאל מלכיאלי: להסתובב ברחובות העיר בלי כל שנייה להסתכל לצד – מי רודף אחריך.

מיכאל מלכיאלי: ירושלים של היום פחות בטוחה.

מיכאל מלכיאלי: אדוני יושב-ראש הכנסת, היום כנסת ישראל מציינת יום נוסף, הגדירו יום לזכרם של יהודי אתיופיה שנספו בדרכם לישראל.

מיכאל מלכיאלי: קשר חד, עבה וברור יש בין ירושלים הנצחית, כמו שחבר הכנסת גדי יברקן, מרגש מאוד, עלה וסיפר על האהבה הגדולה של יהודי אתיופיה.

מיכאל מלכיאלי: אני כחבר כנסת בש"ס יודע שמרן הרב עובדיה יוסף, שהיה מגדולי הרבנים הראשונים שקמו ואמר והכשיר והכיר ביהדותם של יהודי אתיופיה והמוסדות התורניים של ש"ס קיבלו את יהודי אתיופיה בזרועות פתוחות.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו כתנועה תמיד חיבקנו וראינו בהם חלק בחיי הרוח של מדינת ישראל, בחיי התרבות של מדינת ישראל.

מיכאל מלכיאלי: נמצא כאן ידידי חברי הכנסת משה אבוטבול, שבמשך כעשר שנים כשהיה ראש עירייה בבית שמש הקים כמה וכמה בתי כנסת עם האופי המיוחד של יהודי אתיופיה, עם הניגון המיוחד, עם הטעם המיוחד, עם השילוב המיוחד שלהם בקהילה.

מיכאל מלכיאלי: חבר הכנסת אבוטבול הקים את המועדון הקהילתי "מבצע משה" עם תקציבים גדולים, חוגים ופעילות.

מיכאל מלכיאלי: אין ספק שזו החובה שלנו כלפי יהודי אתיופיה.

מיכאל מלכיאלי: כשמגיעות הבחירות כולם נזכרים, כולם מדברים כמה צריך לחבק את יהודי אתיופיה, כמה צריך לעזור להם.

מיכאל מלכיאלי: רבותיי, לא צריך לעזור להם.

מיכאל מלכיאלי: צריך לראות בהם חלק בלתי נפרד.

יעקב מרגי: אל תפריעו להם.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לראות יותר רבנים מהקהילה האתיופית, שופטים, אנשים בכירים גם בפוליטיקה.

מיכאל מלכיאלי: בכל מקום, בכל שדרת הניהול של מדינת ישראל חייבים להיות.

מיכאל מלכיאלי: יש ביניהם מוכשרים, מוצלחים לא פחות מאף קהילה אחרת.

יעקב מרגי: נא לסכם.

מיכאל מלכיאלי: ועדיין, לשים את זה על השולחן, רואים בהם גם סוג פחות נחשב ופחות חשוב.

מיכאל מלכיאלי: אז אני חושב ביום הזה, יום ירושלים, נגדל ונרומם את ירושלים, נראה את ירושלים בטוחה יותר וניתן כתף אמיתית, לא רק בתקופת בחירות, לקהילה החשובה והיקרה הזו, עולי אתיופיה, תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת אבי מעוז, ואחריו – חבר הכנסת יבגני סובה.

יעקב מרגי: יום ירושלים, חמש דקות לרשותך, אדוני.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מהי ירושלים?

אבי מעוז: ירושלים היא יראה ושלמות.

אבי מעוז: ירושלים היא קדושה ורוממות.

אבי מעוז: ירושלים היא משילות וריבונות.

אבי מעוז: לא לחינם השיח התוקפני והאיומים של חמאס מתמקדים בירושלים ובהר הבית.

אבי מעוז: הרי כפי שכבר הסברתי כאן בעבר, כל נושא היחס לאל-אקצא בנוי על שקרים.

אבי מעוז: בימי מוחמד, אל-אקצא, שפירושו המסגד הרחוק, שמוזכר רק פעם אחת בקוראן, היה אחד משני מסגדים ששכנו בחצי האי הערבי סעודיה של היום.

אבי מעוז: רק 50 שנה לאחר מות מוחמד, כאשר נמנע מבני דמשק לבוא למכה, הם בחרו בירושלים בלית ברירה כמקום אלטרנטיבי לחאג'.

אבי מעוז: לצורך כך הם המציאו את השקר שלפיו מסגד אל-אקצא המוזכר בקוראן לא נמצא בחצי האי ערב אלא בירושלים.

אבי מעוז: זהו מקור התפיסה של האסלאם הסוני שירושלים היא המקום השלישי בקדושתו אצלם.

אבי מעוז: אגב, אצל השיעים, העיר השלישית בקדושתה היא נג'ף שבעיראק.

אבי מעוז: רק אחרי המהפכה של חומייני בשנת 1979 העלו השיעים, האיראנים והחיזבאללה את ירושלים על ראש שמחתם.

אבי מעוז: בנוסף, עד מלחמת ששת הימים, בתואר מסגד אל-אקצא כונה רק המסגד בדרום ההר.

אבי מעוז: הר הבית כולו נקרא אצל המוסלמים חראם א-שריף, כלומר המקום הקדוש המכובד.

אבי מעוז: כל כך מכובד עד שמשחקים עליו כדורגל ומכינים בו מצבורי אבנים ואמצעי לחימה לצורך פגיעה בכוחות הביטחון ובמתפללי הכותל המערבי.

אבי מעוז: רק לאחר שחרור ירושלים ומקום המקדש הוחל השם אל-אקצא על כל הר הבית, הר המוריה.

אבי מעוז: אלא שגם אנשי חמאס, כמו חברים לשנאת ישראל בחיזבאללה ובאיראן, חשים בחוש המחודד והמיוחד של צוררי ישראל שירושלים ומקום המקדש הם הלב והליבה של המאבק על הארץ הזאת.

אבי מעוז: להבדיל אלף אלפי הבדלות, הלוחמים שלנו, שרצו בגעגועים אל הכותל כשדמעות בעיניהם למרות שרצו אל מקום שרובם לא ראו אותו מעולם קודם לכן, וכתב קול ישראל, שמילותיו – ואני מצטט: "אינני אדם דתי, מעולם לא הייתי, אבל זהו הכותל, ואני נוגע באבני הכותל המערבי", עד כאן, סוף ציטוט – ריגשו אומה שלמה.

אבי מעוז: הלוחמים הללו והכתב חשו גם הם שהגיעו אל הלב, אל משאת נפשה של האומה.

אבי מעוז: אכן ירושלים היא היא משאת הנפש של האומה.

אבי מעוז: רבנו הרב צבי יהודה הכהן קוק זצ"ל, שהיה מן הראשונים להגיע לכותל לאחר שחרורו, הביע תחושות אלו במילים ברורות.

אבי מעוז: וכך אמר: "אל כל עם ישראל, ואל כל אומות העולם, ידעו כולם שאנחנו עושים עכשיו חידוש היסטוריה, חידוש ימינו כקדם.

אבי מעוז: ההיסטוריה הישראלית חוזרת אל תוקף נצח קדמוניותה, מעכשיו ולעולם, ולא נזוז מכאן אף פעם.

אבי מעוז: אם אשכחך ירושלים תשכח ימיני".

אבי מעוז: משאת הנפש הזו באה לידי ביטוי בולט גם אצל אחינו יהודי אתיופיה.

אבי מעוז: כבר לפני 160 שנה החל באתיופיה מסע של 50,000 איש לארץ ישראל כדי להגיע לירושלים.

אבי מעוז: המסע לא צלח ורבים לא שבו ממנו.

אבי מעוז: ידידי חבר הכנסת גדי יברקן סיפר בסיור שערכנו בחלקו הדרומי של הכותל המערבי, שבתור ילדים באתיופיה, כאשר הם היו רואים חסידה או כל ציפור אחרת, הם היו שרים לה שתאמר להם מה שלום ירושלים.

אבי מעוז: כאשר הם היו בסודן במהלך המסע ולילדים היה מאוד קשה, אמרו להם כל פעם: רואים את ההר ההוא?

אבי מעוז: שם ירושלים, וכך להר הבא, דבר שנתן להם כוח לכל המסע.

אבי מעוז: כשהגיעו ביתא ישראל בעליות השונות לארץ הם היו בטוחים שבית המקדש עדיין קיים, וישבו לארץ אבלים ממש כאשר נודע להם שהוא כבר חרב.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, הנביא ירמיהו ניבא: "הלֹך וקראת באזני ירושלם לאמר כה אמר ה' זכרתי לך חסד נעורַיִך אהבת כלולֹתַיִך לכתך אחרַי במדבר בארץ לא זרועה".

אבי מעוז: על איזו ירושלים הוא התנבא?

אבי מעוז: הרי כשבני ישראל הלכו במדבר ירושלים עוד הייתה עיר יבוס, אלא שכנסת ישראל קרויה ירושלים.

אבי מעוז: ירושלים וכנסת ישראל הן אחד.

אבי מעוז: מדינת ישראל יש רק אחת, עם ישראל יש רק אחד, יהדות יש רק אחת – ויש רק ירושלים אחת שבליבה הר בית קודשנו וכותל מערבי אחד, ששכינה מעולם לא זזה ממנו, לעם אחד.

אבי מעוז: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת אבי מעוז.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת יבגני סובה.

יעקב מרגי: אחריו – חבר הכנסת עמיחי שקלי.

יעקב מרגי: יסכם את הדיון לאחר מכן שר הביטחון בנימין גנץ.

יבגני סובה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בפעם הראשונה ביקרתי בירושלים ב-4 בספטמבר 1997.

יבגני סובה: אני עולה חדש טרי, שבועיים בארץ.

יבגני סובה: זאת הייתה אהבה ממבט ראשון.

יבגני סובה: סיימנו את הביקור בעיר העתיקה, ובפעם הראשונה בחיי נגעתי באבני הכותל המערבי.

יבגני סובה: האם, אדוני, ידעת שבשפות שונות, בין היתר בשפה הרוסית, אנחנו לא קוראים "הכותל המערבי"?

יבגני סובה: בשפה הרוסית זה "כותל הדמעות".

יבגני סובה: יש איזה הסבר שזה בא מערבית, צרפתית, וככה זה התקבל ברוסית.

יבגני סובה: ושם שמעתי בפעם הראשונה אפילו בדיחה.

יבגני סובה: יהודי רוסי הגיע לישראל, נכנס למונית ואמר:

יבגני סובה: תיקח אותי למקום שכל היהודים בוכים.

יבגני סובה: הנהג לקח אותו למס הכנסה.

יעקב מרגי: חשבתי ביטוח לאומי - - -

יבגני סובה: למה אני זוכר את היום הראשון שלי?

יבגני סובה: כמו שאומרים בטלוויזיה – במעבר חד.

יבגני סובה: כי זה היה ב-4 בספטמבר 1997, כשחזרנו למרכז הקליטה בחדרה שמענו בחדשות של אותו יום על הפיגוע הנורא במדרחוב בבן יהודה.

יבגני סובה: בפיגוע הזה נרצחו חמישה ישראלים.

יבגני סובה: למוחרת אחד המדריכים במרכז הקליטה בחדרה אמר לי משפט שעד היום צרוב לי בזיכרון.

יבגני סובה: הוא אמר: נלחמנו על ירושלים בעבר ונצטרך להילחם עליה גם בעתיד.

יבגני סובה: היום, אדוני היושב-ראש, אני יודע שאנחנו לא רק נלחמנו על ירושלים, אלא ניצחנו בקרב הזה על ירושלים.

יבגני סובה: אנחנו ניצחנו, אנחנו מנצחים ונמשיך לנצח כל יום בקרב על ירושלים.

יבגני סובה: ירושלים זה העבר, ירושלים זה ההווה וזה העתיד של העם היהודי.

יבגני סובה: אתמול עשרות אלפי אזרחים חגגו את יום ירושלים – בלי ספינים, בלי פחד, בלי ויתורים, בלי שינויים ברגע האחרון, וכולכם מבינים על מה אני מדבר.

יבגני סובה: עשרות אלפים חגגו עם דגלים בגאווה ענקית עם לב פועם.

יבגני סובה: ומי שבוחר לנגח את הממשלה בנושא ירושלים, צריך לדעת שהוא פוגע קודם כול בלב הפועם של העם היהודי כולו.

יבגני סובה: ירושלים לא נתונה לשום משא ומתן, היא לא נתונה לסחטנות וגם לא נתונה לאיומים.

יבגני סובה: ירושלים היא בירתו של העם היהודי, במדינה היהודית שאליה נשאנו תפילות אלפי שנה.

יבגני סובה: אני מאחל לעיר האהובה שלי שתמשיך להיות מאוחדת ותמיד תהיה על ראש שמחתנו.

יבגני סובה: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת יבגני סובה.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת עמיחי שיקלי, ואחריו – סיכום.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

עמיחי שיקלי: חבריי חברי הכנסת, כבוד היושב-ראש, פעם השמאל הקים את המדינה, כתב הבוקר מר שוקן, וחובשי הכיפות היו אנשים נורמליים.

עמיחי שיקלי: היום הם נשאי מחלה.

עמיחי שיקלי: ובכן, מר שוקן, הבה נזכיר נשכחות.

יעקב מרגי: חבל שאתה משקיע בו בכלל.

עמיחי שיקלי: בבוקר לח בשנת תרל"ח / עת בציר הענבים / יצאו מיפו על סוסים / חמשת הרוכבים.

עמיחי שיקלי: // שטמפפר בא וגוטמן בא / וזרח ברנט / ויואל משה סלומון, / עם חרב באבנט.

עמיחי שיקלי: // כל הארבעה, בניכוי הדוקטור שחס על בריאותו, היו יהודים יראי שמיים שפעלו יחד לגאולת קרקעות בארץ ישראל.

עמיחי שיקלי: אגב, הם היו הכול חוץ מנורמליים.

עמיחי שיקלי: זרח ברנט היה ממקימי שכונת מאה שערים בירושלים ויוזם שכונת נווה שלום, מהראשונות בשכונות היהודית מחוץ לחומות יפו, שהיוו את המסד להקמתה של תל אביב.

עמיחי שיקלי: יהושע שטמפפר עלה לארץ בשנת 1869, במסע רגלי שארך חמישה חודשים.

עמיחי שיקלי: הוא היה מהוגי רעיון היציאה מהחומות בירושלים, והוא האיש שהעניק לאם המושבות את שמה בהשראת נבואת הושע, "ונתתי לה את כרמיה משם ואת עמק עכוֹר לפתח תקוה".

עמיחי שיקלי: דוד גוטמן, נציג תנועת חובבי ציון בארץ ישראל, מימן את רכישת הקרקע הראשונה באדמות אומלבס, היא פתח תקווה.

עמיחי שיקלי: הוא ייבא לכאן את המחרשה האירופית הראשונה וציוד חקלאי מתקדם שהביא את המושבה להצלחה כלכלית.

עמיחי שיקלי: אנשי המושבה החליטו לקיים את כל המצוות התלויות בארץ: לקט, שכחה, פאה, והעמיסו על 30 גמלים תרומות ומעשרות לירושלים לראשונה זה 2,000 שנה.

עמיחי שיקלי: ואיך אפשר בלי יואל משה סלומון, נכדו של רבי אברהם שלמה זלמן צורף, ממחדשי בית הכנסת החורבה, וראשון הנרצחים בפעולות האיבה?

עמיחי שיקלי: בגיל 13 חיבר יואל משה סלומון קינה לזכר סבו: "סבי סבי רכב ישראל ופרשיו", המסתיימת במילים "עורה נא ישראל / מתרדמת ליל / עורה זרוע אל / עורה אזור חיל".

עמיחי שיקלי: יואל משה סלומון ייסד את נחלת שבעה בירושלים, את כתב העת "יהודה וירושלים", שבו הטיף להתיישבות חקלאית, וכמובן הוא ממייסדי אם המושבות, פתח תקווה.

עמיחי שיקלי: אבל את פתח תקווה, אגב, הקדימה בכמה שבועות גיא אוני, היא ראש פינה, שאותה הקימו 30 משפחות מבני צפת, חלקן הגדול ממשפחתו של הרב שמואל הלר, רבה ומנהיגה של הקהילה האשכנזית בצפת.

עמיחי שיקלי: ובכן, מר שוקן, הרבה לפני שהשמאל הקים פה מדינה הונחו יסודות גם על ידי יהודים יראי שמיים, בין שהיו אלה היסודות הרעיוניים שהניחו מבשרי הציוניות, צבי קלישר ויהודה אלקלעי – אגב, גם משה הס היה מאוד אוהד – ובין שהיו אלה היסודות המעשיים של חלוצי גיא אוני ופתח תקווה.

עמיחי שיקלי: ואשר להתיישבות העובדת והשמאל שאתה מרים על נס – אין בינו לבין עיתון הארץ דהיום בדל של קשר.

עמיחי שיקלי: כיליד העיר הזו, השיר שאני הכי אוהב על ירושלים, שיר שמלווה אותי עוד מימי הגן, הוא השיר "אור וירושלים":

עמיחי שיקלי: השקט שוב צונח כאן משמי הערב / כדאיית דיה מעל התהומות / וקרן אדומה נושקת להט חרב את הפסגות המגדלים והחומות // ראיתי עיר עוטפת אור / והיא עולה בשלל צבעי הקשת / והיא נוגנת בי כנבל ועשור / ראיתי עיר עוטפת אור.

עמיחי שיקלי: את השיר המופלא הזה חיבר חבר קיבוץ בית השיטה יוסף שריג לכבוד יום ירושלים של שנת 1972, במלאת חמש שנים לשחרור העיר.

עמיחי שיקלי: שנה מאוחר יותר, והוא אז מפקד פלוגת שריון במילואים, נפל יוסף שריג בקרבות הקשים של מלחמת יום הכיפורים ברמת הגולן.

עמיחי שיקלי: על אומץ ליבו ותפקודו הוענק לו עיטור המופת.

עמיחי שיקלי: בשמאל הישראלי של 2022 כבר לא מחברים שירים על ירושלים.

עמיחי שיקלי: עם היוודע דבר שחרורה של העיר, פרסמו תושבי אם הקבוצות דגניה א' את האיגרת הבאה: "ירושלים, לב ישראל ובירת ישראל, כשם שזכינו בגאולתך, כן נזכה בבניינך, בהודך וקדושתך.

עמיחי שיקלי: אשרי העם שככה לו".

עמיחי שיקלי: השמאל הישראלי של 2022 כבר לא מדבר כך.

עמיחי שיקלי: הוא ויתר על ההוד, הוא ויתר על הקדושה.

עמיחי שיקלי: ליבו הרחיק מירושלים, ואין הוא חולם עוד על גאולה.

עמיחי שיקלי: אבל לא אלמן ישראל – המראה המרהיב של רבבות אוהבי ישראל - -

יעקב מרגי: נא לסיים.

עמיחי שיקלי: - - עטופים בדגלי תכלת-לבן ברחובות ירושלים מבטיחים כי איתך ובלעדיך, מר שוקן, עוד יום יבוא ונשתה יחדיו לחיים בעיר ציון היפה ירושלים.

יעקב מרגי: אני ממליץ לשלוח לו את הנאום הזה, אולי הוא יהרהר על דבריו.

יעקב מרגי: יסכם את הדיון מכובדנו שר הביטחון.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

משה אבוטבול: אחד היפים.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

בנימין (בני) גנץ: מכובדי וחברי היושב בראש הישיבה, חברות וחברי הכנסת, אני הולך לדבר גם על ירושלים וגם על העלייה מאתיופיה, כי בסופו של דבר הם קשורים ושזורים אחד בשני.

בנימין (בני) גנץ: אני יכול להצר ולהתנצל בשמי – אולי גם בשמם של שאר חברי הכנסת – שסדרי הישיבה גרמו לכך שכל הנציגים המכובדים שהיו פה בתחילת הערב לא נשארו לשבת איתנו לדיון עצמו.

בנימין (בני) גנץ: לא לשם כך התכנסנו.

בנימין (בני) גנץ: כמובן הכוונה היא לקייסים ולנציגי העדה האתיופית.

בנימין (בני) גנץ: חבל שכך.

בנימין (בני) גנץ: לפני קצת יותר מ-30 שנה זכיתי לפקד על יחידת שלדג במבצע שלמה.

בנימין (בני) גנץ: היה זה באחד מרגעי ההפוגות, כשאני רואה אלפים עולים למטוסי התובלה, כשפניתי למפקדי הנערץ סגן הרמטכ"ל דאז אמנון ליפקין שחק ושאלתי אותו: תגיד, אמנון, זה טוב להגשים חלום?

בנימין (בני) גנץ: שאלתי וידעתי שהתשובה, שאליה אחזור בהמשך, תלויה לא מעט בנו, הישראלים הוותיקים.

בנימין (בני) גנץ: מכובדיי, מהי ציונות במובנה הטהור ביותר?

בנימין (בני) גנץ: מהי הקרבה בלתי נתפסת עבור חלום וכיסופים בני אלפיים שנה?

בנימין (בני) גנץ: אפנה אתכם לסיפור של הרב ד"ר שרון שלום: תחשבו כמה עמוקה צריכה להיות ירושלים בתודעה כדי שילד בן שבע בכפר נידח באמצע המדבר יתחיל פתאום לצעוד עם משפחתו לכיוונה, בלי לדעת איפה היא בכלל.

בנימין (בני) גנץ: מציאות שבה ילד בן שבע במקום מרוחק באפריקה צועד לירושלים בין אריות ונמרים היא מציאות שבה אהבה מנצחת את הפחד.

בנימין (בני) גנץ: זוהי בעיני תמצית העם היהודי במאה השנים האחרונות.

בנימין (בני) גנץ: סוף ציטוט.

בנימין (בני) גנץ: ואכן, זוהי תמצית העם היהודי וסיפור מופלא שבו הכמיהה והאהבה לארץ הזו מנצחות כל פחד, תוך מוכנות לשלם מחיר שלא ניתן אפילו לדמיין.

בנימין (בני) גנץ: כ-4,000 מיהודי ביתא ישראל מתו במהלך המסעות לירושלים ובהמתנה לעלייה במחנות הפליטים – מבוגרים, נשים וילדים.

בנימין (בני) גנץ: במו עיני ראיתי את הנחישות הזו במבצע משה, כאשר נחשפתי לגיבורים האמיתיים, נשים וגברים, שעזבו מאחור את כל רכושם ואת כל חייהם ויצאו יחפים למסע הארוך והמסוכן לירושלים.

בנימין (בני) גנץ: אני זוכר את לילות החושך האלה במדבריות סודאן, כשאנחנו יוצאים מהמטוסים, הולכים בתוך ענן אבק, פוגשים חבורה של 50 ו-60 ו-70 ו-80 יהודים, שכל מה שיש להם זו שמיכה שעוטפת אותם, וארבע שעות אחרי זה הם ביבשת אחרת, בתרבות אחרת, במילניום אחר, במציאות אחרת לחלוטין.

בנימין (בני) גנץ: ואחר כך שוב, במבצע שלמה, שבו הוכיחה ישראל באמצעות העלאת יהודי אתיופיה שהיא יודעת לפעול בכל מקום על מנת להבטיח את קיומה, את ביטחון אזרחיה ואת ביטחון בני עמנו.

בנימין (בני) גנץ: ואכן, מדינת ישראל היא אלופת המבצעים ההירואיים, פעולות נועזות במדינות רחוקות, מבצעים חשאיים שמותירים פיות פעורים.

בנימין (בני) גנץ: אנחנו מצטיינים בהקרבה ברגעים של קפיצה לתוך האש כדי להשיג את היעדים.

בנימין (בני) גנץ: אבל מכובדיי, המציאות כוללת גם את השגרה, זו שמתייצבת לה באורח פלא לאחר שקיעתו של האבק ההירואי.

בנימין (בני) גנץ: בסיום מבצע משה ומבצע שלמה התהדרנו בעלייה, אבל לא השכלנו להבין את הקליטה – קליטה שדורשת לא רק הירואיות, אלא גם אורך רוח וסובלנות בין אחים, תכנון לטווח ארוך, קבלה תרבותית שלנו, הישראלים.

בנימין (בני) גנץ: באלה, צריך לומר ביושר, עמדנו רק באופן חלקי, ובעצם הימים האלו אני מקווה ומאמין שאנחנו עוסקים במלאכת התיקון – כשאנחנו מלמדים בצה"ל על מורשת יהדות העדה האתיופית, כשאנחנו דואגים שיותר ויותר מאחינו בני הדור השני יגיעו לדרגות בכירות, לפיקוד ביחידות מובחרות, כשאנחנו מטמיעים את סיפורי הגבורה במערכת החינוך הפורמלית והבלתי-פורמלית.

בנימין (בני) גנץ: הדרך לתיקון עוד ארוכה ועוברת דרך כל שדרות החברה הישראלית – מההנהגה, דרך צה"ל והשירות הציבורי ויצירת שוויון הזדמנויות לכולם בכל תחום.

בנימין (בני) גנץ: וככל שנהיה חסונים ומלוכדים יותר, ככל שנדע לקבל את האחר, כך ניטיב להיות עם מאוחד וחזק יותר.

בנימין (בני) גנץ: ביום הזה, שבו אנחנו מציינים את זכרם של יהודי אתיופיה שנספו בדרכם לישראל, עלינו לזכור ולהזכיר לעצמנו את מורשתם ולחנך את כל ילדי ישראל לאור גבורתם ואהבתם לציון, לאור גבורתם ואהבתם לירושלים.

בנימין (בני) גנץ: והמלאכה עוד לא תמה, כי גם בימים אלו עלינו להמשיך ולהעלות את שארית יהודי אתיופיה שנותרו מאחור ולאחד את המשפחות, בדיוק כפי שעושה שרת העלייה והקליטה, שתמריא הלילה לאתיופיה.

בנימין (בני) גנץ: יש לה את כל הרוח הגבית ממני כראש מפלגתה, ואני בטוח שגם מכם, נבחרי הציבור בכנסת ישראל באשר אתם.

בנימין (בני) גנץ: בעוד יומיים היא תשוב עם מאות עולים נרגשים שמשפחותיהם מחכות כאן יותר מדי זמן.

בנימין (בני) גנץ: לצד זה, ולא פחות חשוב מכך, עלינו להמשיך לפעול למען אלה שמגיעים לארץ, לדאוג ליחס ולתנאי פתיחה טובים, למציאות נטולת גזענות ואפליה.

בנימין (בני) גנץ: זה נכון לאחינו מאתיופיה, זה נכון לכל אזרח בישראל, מכל דת, גזע ולאום.

בנימין (בני) גנץ: כדי להגשים את החזון הציוני במלואו ישראל חייבת להיות מדינה שמכבדת את תרבותם של כל מרכיביה ומאפשרת לכל אחד מהם לחיות לפי אמונתו.

בנימין (בני) גנץ: לא נסבול גזענות או שיטור יתר כלפי אחינו האתיופיים.

בנימין (בני) גנץ: את התופעות האלה ראוי שנגדע מן השורש ונפעל בכל האמצעים החוקיים, משום שזהו המבחן המעשי שלנו כישראליים.

בנימין (בני) גנץ: מכובדיי, ביום ההוא באדיס אבבה לפני למעלה מ-30 שנה חשבתי רבות על השאלה שאיתה פתחתי: האם טוב להגשים חלום?

בנימין (בני) גנץ: לקשישים ודאי היה טוב להגשים את החלום ולסיים את חייהם בירושלם, שאליה התפללו כל חייהם.

בנימין (בני) גנץ: דור הביניים שהגיע ארצה במידה רבה הקריב את עצמו ושילם מחיר כבד של קליטה קשה, אך הוא עשה זאת עבור הדור הצעיר יותר, שעבורו עלינו לשאול אם מימשנו את התקווה, או שמא האתגר הזה נשאר עד עצם היום הזה.

בנימין (בני) גנץ: ביום הזה כאן, במליאת הכנסת, ראוי שכולנו נתחייב שנעשה את התיקון הנדרש כדי שבדור הבא נוכל לומר שהחלום של אותם ילדים שצעדו במדבר התגשם, והפך לחלק בלתי נפרד מההיסטוריה והמורשת שלנו, של כלל ישראל, ושמותם של אלו שצעדו ארצה למען החלום יהיה חלק בלתי נפרד מסיפור הגבורה של תקומת ישראל.

בנימין (בני) גנץ: יהי זכרם של הנספים ברוך, ומורשתם – חלק בלתי נפרד מסיפורה של החברה הישראלית.

יעקב מרגי: תודה רבה לשר הביטחון חבר הכנסת בנימין גנץ.

יעקב מרגי: אנחנו סיכמנו את הדיון בציון יום ירושלים וציון זכרם של יהודי אתיופיה.

יעקב מרגי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1548).

יעקב מרגי: ]

יעקב מרגי: נעבור לנושא הבא בסדר-היום – הצעת חוק המכר.

יעקב מרגי: יציג את החוק השר זאב אלקין.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: זה בקריאה ראשונה ויש לחוק הזה רשימת דוברים.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

זאב אלקין: חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפני הכנסת את הצעת חוק המכר (דירות) תיקון מס' 9).

זאב אלקין: חוק המכר (דירות), התשל"ג–1973, הוא חוק צרכני שנועד להגן על רוכשי דירות חדשות בשל פערי הכוחות בין היזם שמוכר את הדירה לבין הקונה.

זאב אלקין: לקונה בדרך כלל יכולת מיקוח מצומצמת, קיימים פערי מידע בין הצדדים לטובת המוכר, כוחו הכלכלי של הקונה קטן יותר וכך גם יכולתו להתמודד עם מורכבות העסקה.

זאב אלקין: הצעת החוק שהנחתי על שולחן הכנסת נועדה לצמצם את הפערים הללו ביחסי הכוחות בין המוכר לקונה.

זאב אלקין: הצעת החוק מטפלת בשלושה נושאים מרכזיים בחוזה המכר.

זאב אלקין: הראשון עוסק בנושא ההצמדה של מחיר הדירה למדד תשומות הבנייה.

זאב אלקין: נכון להיום מוכרים רבים נוהגים להצמיד את מחיר הדירה, ממועד כריתת החוזה לרכישתה עד למועד התשלום האחרון, למדד תשומות הבנייה, וזאת אף שחלק מהותי ממחיר הדירה מורכב למשל מתשלום על הקרקע וממרכיבים נוספים שאינם מושפעים בפועל מעליית מדד תשומות הבנייה.

זאב אלקין: כמו כן מדד תשומות הבנייה נתון לתנודות גדולות הרבה יותר ממדדים אחרים המקובלים בשוק.

זאב אלקין: כך, בשנה האחרונה המדד עלה בשיעור של 1% לחודש.

זאב אלקין: הצמדה למדד זה יוצרת אי-ודאות לקוני הדירות, שאינם יכולים לדעת במועד כריתת החוזה לרכישת הדירה מה יהיה מחירן הסופי.

זאב אלקין: בנוסף, בעת עליית מדד תשומות הבנייה עשוי להיווצר ליזמים תמריץ אפילו לעכב את מסירת הדירה, כי בפועל הם מרוויחים על כל חודש בעיכוב.

זאב אלקין: לפיכך הצעת החוק נועדה לקבוע שרק חלק ממחיר הדירה, שמייצג את עלויות הבנייה של הדירה, יהיה ניתן להצמיד למדד תשומות הבנייה בהתאם למפתח שיקבע שר הבינוי והשיכון.

זאב אלקין: הגבלת האפשרות להצמיד את מחיר הדירה למדד תחסוך לקונה הדירה הממוצע כ-100,000 שקל בעלות המדד על דירה ממוצעת במדינת ישראל.

זאב אלקין: אגב, אדוני היושב-ראש, כדאי כבר להזכיר שהכנסת כבר תמכה בשתי הצעות חוק טרומיות שעסקו בסעיף הזה בהצעת החוק, של חבר הכנסת קושניר וחבר הכנסת סמוטריץ דווקא, מהקואליציה ומהאופוזיציה.

יעקב מרגי: גילוי נאות – הייתה לי הצעת חוק זהה על השולחן, אבל ברגע שזה עבר אמרתי שמיותר לקדם את זה.

זאב אלקין: אדוני עוד שייך לחברי הכנסת שנוהגים לפי הקודים הישנים, לא לפי הקודים החדשים בכנסת.

זאב אלקין: אז אתה מכיר היטב את הנושא הזה ומבין כמה הוא חשוב לציבור הצרכנים, לציבור קוני הדירות.

זאב אלקין: זה למעשה המרכיב המרכזי בהצעת החוק שאנחנו מביאים היום, ואני מקווה שהכנסת, למרות שהיא כרגע שסועה בין קואליציה לאופוזיציה, תראה את טובת הציבור ותאשר היום את הצעת החוק.

זאב אלקין: הסעיף השני זה הידוק הכללים שלפיהם מוכר יידרש לפצות קונה בשל איחור במסירת הדירה.

זאב אלקין: מדובר בפיצוי בגין איחור העולה על חודשיים.

זאב אלקין: לפי הנתונים שנאספו במשרד הבינוי והשיכון, האיחור הממוצע במסירת הדירה עומד על כתשעה חודשים.

זאב אלקין: כיום מוכרי דירות רבים המאחרים במסירת הדירה טוענים שהאיחור נגרם מסיבות שאינן בשליטתם – טענות שלרוב נפסלות בבית המשפט אך מצריכות מהקונה להשקיע מאמצים רבים לצורך קבלת הפיצוי, כך שקונים רבים מוותרים מראש או מגיעים לפשרה עם המוכר.

זאב אלקין: אנחנו מציעים לקבוע בפשטות: מוכר יפצה את הקונה בכל מקרה למעט כאשר האיחור נגרם כתוצאה ממעשה או מחדל של הקונה בלבד או במקרה שהאיחור הוא תוצאה של פטור בשל אונס או סיכול החוזה לפי סעיף 18(א) לחוק החוזים (תרופות בשל הפרת חוזה) מ-1970.

זאב אלקין: מכיוון שהפיצוי הקבוע בחוק עומד על 150% משכר דירה של דירה דומה בשמונת החודשים הראשונים של האיחור, ולאחר מכן – 125% משכר דירה כאמור, אז במקרה של שכר דירה ממוצע של 4,000 שקל, הפיצוי שיקבל הקונה יהיה בסכום משמעותי של 53,000 ש"ח אם המוכר איחר בתשעת החודשים הממוצעים.

זאב אלקין: הנושא האחרון המטופל בהצעת החוק מתייחס לשכר טרחת עורך דין.

זאב אלקין: כיום המוכר יכול להשית על הקונה חלק מהתשלום בגין ההוצאות המשפטיות של המוכר.

זאב אלקין: הצורך בתיקון הסעיף נובע מכמה כשלים.

זאב אלקין: גביית הוצאות משפטיות נעשית במנותק ממחיר הדירה, כך שהוצאות משפטיות מהוות סוג של עלות נסתרת, אשר לעיתים הקונה אינו מביא אותה בחשבון בעת משא ומתן.

זאב אלקין: עלות זו מתווספת על עלות הדירה כפי שהיא מוצגת לקונה במהלך השיווק.

זאב אלקין: כמו כן בעד עלות זו הרוכש לא מחזיק בטוחה בהתאם להוראת חוק המכר, וככל שנלקחת משכנתה על ידי קונה, היא אינה כוללת סכום זה.

זאב אלקין: אגב, המשכנתה גם נתקלת בבעיה מול ההצמדה למדד תשומות הבנייה, ואז פתאום הקונים נאלצים ברגע האחרון לשלם תשלום מאוד מאוד משמעותי שלא מכוסה על ידי המשכנתה שלהם.

זאב אלקין: מעבר לאמור ממקרים רבים שהועברו לאגף ההגנה של רוכשי דירות במשרד הבינוי והשיכון עולה שקוני דירות, אגב ביצוע התשלום לעורך דין של המוכר, סבורים בטעות שעורך הדין מייצג את הקונה ואת האינטרסים שלו ושבפועל הם לקוחות שלו.

זאב אלקין: לעיתים הדבר אף מביא לכך שהקונה אינו שוכר עורך דין מטעמו לצורך ביצוע העסקה, כי מוצג לו שעורך דין של המוכר הוא בפועל גם עורך דין של הקונה.

זאב אלקין: לאור האמור – כמובן הרבה פעמים הזכויות של הקונה נפגעות, כי בפועל ברור שעורך דין כזה נשכר על ידי המוכר או היזם ומשרת במצב של ניגוד אינטרסים דווקא אותו.

זאב אלקין: לאור האמור מוצע לקבוע כי אין לדרוש מהקונה השתתפות בהוצאות משפטיות בכלל.

זאב אלקין: הסכום שהמוכר יכול לדרוש כעת מוגבל אומנם עד 5,114 שקל בתוספת מס ערך מוסף, כלומר כ-6,000 שקל ביחס למרבית הדירות בשוק, וזה חיסכון נוסף לקוני הדירות.

זאב אלקין: בסך הכול שלושת המרכיבים של הצעת החוק נועדו לחסוך לקונה כ-150,000 שקל, שהיום מתווספים לעלות שהקונה לתומו חושב שבה הוא רוכש את הדירה בשוק.

זאב אלקין: אני חושב שגם לפי התגובות שקיבלנו מהציבור, זו אחת מהצעות החוק הדחופות והמיידיות לטובת ציבור רוכשי הדירות במדינת ישראל, שנמצאים בדרך כלל לבד מול היזמים.

זאב אלקין: ולכן אני מאוד מאוד מקווה שהכנסת תראה מולה את טובת הציבור, ובסופו של דבר תאשר את הצעת החוק הזאת ותעביר אותה כמה שיותר מהר, במיוחד לאור העובדה שכאמור, הצעות חוק דומות כבר עברו בקריאה טרומית ובאו כיוזמות חברי כנסת חוצות מחנות של קואליציה ואופוזיציה.

זאב אלקין: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה לשר השיכון, השר זאב אלקין.

יעקב מרגי: להצעת החוק יש רשימת דוברים.

יעקב מרגי: ראשון הדוברים, חבר הכנסת יואב קיש, ואחריו – אמיר אוחנה, אם יהיה נוכח.

יעקב מרגי: אם לא, אז יובל שטייניץ, וכן הלאה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לומר לכם בצורה מאוד פשוטה: לכל חוק ממשלתי אנחנו נתנגד.

יואב קיש: ואתם יודעים למה?

יואב קיש: אני אתן דוגמה פשוטה: הודיע היום השר ליברמן – הינה, השר אלקין, אני אשמח לשמוע מה אתה אומר על מה שאמר השר ליברמן.

יואב קיש: השר ליברמן אמר: מפלגת רע"מ מקבלת 35 אימאמים.

יואב קיש: מה היה קורה, השר אלקין, אם בממשלת הליכוד היה מודיע שר האוצר ישראל כץ על 35 רבני ערים למינוי של ש"ס או יהדות התורה?

יואב קיש: מה היית אומר על זה, התנהלות תקינה, יש עם זה איזשהו טעם לפגם, הכול בסדר?

זאב אלקין: אני אגלה סוד לאדוני: נוספו תקנים למינוי רבנים גם בממשלה בראשות הליכוד, ואתה יכול לשער - - -

יואב קיש: אני חייב לומר לך ש-35 אימאמים, ככה, כשוחד בחירות, בצורה גלויה, על השולחן, בלי להתבייש, כשהתקשורת, אפילו לא מזיז לה - - שלום ליושב-ראש.

יבגני סובה: שלום לך.

יואב קיש: - - אני לא זוכר כזה אירוע.

יואב קיש: אם היה מינוי כזה או אחר, גם את זה בטח עוד אולי צריך לבדוק.

יואב קיש: אבל בוודאי שלא היה אירוע כזה הזוי, שמעל השולחן, 35 אימאמים מגיעים כמה שנקרא לשוחד בחירות – האמת, לא שוחד בחירות, זה שוחד ממשלה.

יואב קיש: הממשלה הזו היא ממשלה שאיבדה את דרכה.

יואב קיש: דרך אגב, היא רצתה להעביר פה חוק – אין לה רוב; רצתה להביא חוק תקנות יו"ש, אין לה רוב, אז היא הסירה את החוק הזה והיא מושכת אותו לשבוע הבא.

יואב קיש: אולי בשבוע הבא יהיה נס.

דוד אמסלם: אולי יהיה מזל.

יואב קיש: אולי ישלמו לרע"מ את הקווטה השבועית.

יואב קיש: הם קיבלו – האימאמים זה על השבוע שעבר.

יואב קיש: אז אולי בשבוע הבא הם יקבלו כמה מאות מיליונים לאיזה קומבינה אחרת, ואז אולי גם יהיו תקנות ביו"ש.

יואב קיש: אז בכנסת הזו כבר אין לכם רוב לעשות את הדברים האלה.

יואב קיש: אנחנו לא נאפשר לכם, ואנחנו נפעל.

יואב קיש: הרב גפני, הרב גפני, בדיוק שאלתי את השר אלקין מה היה קורה אם שר האוצר, ישראל כץ – ישראל, אם בתקופתך היית מוציא הודעה שאתה נותן 35 רבנים, מינויים לרב גפני לעשות בהם כרצונו?

ישראל כץ: הרב גפני לא היה מבקש דברים שאסור.

יואב קיש: הרב גפני לא היה מבקש דברים שאסור, נכון.

משה גפני: אם זה היה קורה, הבניין היה עולה בלהבות.

יואב קיש: בלהבות.

משה גפני: כל התקשורת הייתה מדברת על זה.

יואב קיש: כל התקשורת, בדיוק.

משה גפני: כל התקשורת.

דוד אמסלם: היו מפעילים עלינו מכת"זיות.

ישראל כץ: הוא מעולם לא ביקש דברים שלא הגיעו.

יואב קיש: רבנים אסור, ואימאמים מותר.

יואב קיש: זה מה שקורה בממשלה הזו.

דוד אמסלם: היו מפעילים – ליברמן היה מפעיל מכת"זיות עלינו, מה קרה לך.

משה גפני: 35 אימאמים, כרצונו.

דוד אמסלם: ליברמן, הצבוע הגדול.

יואב קיש: אנחנו באירוע של ממשלה שהגיעה לסוף דרכה, ממשלה שלא מסוגלת להעביר פה חוקים, בוודאי לא חוקים ציוניים.

יואב קיש: אנחנו נתנגד לכל מה שהממשלה הזו תעשה בדיוק מהסיבה הזו, כי אי-אפשר לצפות מאיתנו לתמוך כשביד השנייה, מוציאים כזה שוחד בכזו צורה ברורה, ואפילו זה לא מפריע להם.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת קיש.

יבגני סובה: הדובר הבא, חבר הכנסת יובל שטייניץ – אינו נוכח; חבר הכנסת אבי מעוז, בבקשה.

יבגני סובה: אדוני, שלוש דקות, בבקשה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שאלו אותי היום אם אני אומר תודה לממשלת בנט על מצעד הדגלים שהתקיים אתמול.

אבי מעוז: ואני שואל, על מה התודה?

אבי מעוז: על כך שהתקבלה החלטה טריוויאלית מבחינה מוסרית ולאומית שיהודים יכולים לרקוד עם דגלים בעיר הבירה שלנו?

אבי מעוז: על כך שהחמאס לא ירה טילים?

אבי מעוז: הרי החמאס החליט את ההחלטה הכי הגיונית והכי מתבקשת מבחינתו.

אבי מעוז: למה החמאס צריך להפריע למצעד ולתקוף אותו כאשר יש מי שעושים זאת מתוך הקואליציה עצמה?

אבי מעוז: למה לחמאס להסתכן בתגובה צבאית כאשר תנועת האחות שלו, כפי שכינה בנט את רע"מ לפני שנה, חברה בקואליציה של בנט עצמו?

אבי מעוז: למה לחמאס להיאבק בהנפת דגלי ישראל אם מי שנותנים רשת ביטחון לקואליציה – כמו יועצו של ערפאת לשעבר – מניפים בהר הבית את דגלי אש"ף?

אבי מעוז: כאשר המוכר בחנות מביא לך מה שאתה צריך, וכאשר נהג האוטובוס מסיע אותך ליעדך, אתה לא מעניק לו תעודת הוקרה.

אבי מעוז: כאשר נותנים לך לנשום ומרפים קצת את האחיזה מהחנק הרוחני-תרבותי, אתה לא יוצא מגדרך להגיד תודה.

אבי מעוז: כאשר מאפשרים לקרוב ל-100,000 איש, צעירים ומבוגרים, גברים, נשים וטף, לחגוג את שחרורה של ירושלים, הכותל המערבי ומקום המקדש ולהודות לבורא עולם על הניסים הנפלאים של מלחמת ששת הימים – זו לא סיבה למסיבה, כי זה בסך הכול לאפשר לעם ישראל לנשום בתוך כל החנק שהממשלה הזאת הביאה עלינו.

אבי מעוז: כנראה שיש מי שחושבים שזה דבר כל כך מוזר שממשלת מדינת כל אזרחיה תאפשר ליהודים לצעוד עם דגלי ישראל ביום ירושלים, עד שאם הם עושים זאת, זה כמעט בגדר מעשה נאצל שצריך להעלותו על נס.

אבי מעוז: בהמשך אולי גם נידרש להודות לממשלה על כל פעם שניסע ולא יהיו פקקים או על כך שהשמש זורחת.

אבי מעוז: אבל יש דבר אחד אדוני היושב-ראש, שעליו אהיה מוכן להודות לחברי הקואליציה: אם הם ישובו בתשובה, יפרקו את הקואליציה האנטי-יהודית, אנטי-לאומית, אנטי-ציונית ואנטי-דמוקרטית הזאת, ויאפשרו להחזיר את הממשלה ואת המדינה לעם ישראל.

אבי מעוז: תודה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת אבי מעוז.

יבגני סובה: הדובר הבא – חבר הכנסת חיים ביטון.

יבגני סובה: אתה רוצה להחליף?

חיים ביטון: - - -

יוסף טייב: אני במקומך.

יבגני סובה: אתה במקום חיים.

יבגני סובה: אוקיי.

יבגני סובה: חבר הכנסת יוסי טייב במקום חיים ביטון.

יבגני סובה: חיפשתי אותך ברשימה, אז לא הבנתי.

יבגני סובה: אוקיי, אין בעיה.

יבגני סובה: בבקשה, חבר הכנסת, טייב.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, אנחנו רואים את האי-יציבות הזאת – החלפה, מעלים סדר-יום, מורידים סדר-יום.

יוסף טייב: מעלים חוקים, מורידים חוקים.

יוסף טייב: פה, בסוף, יש לכם קואליציה.

יוסף טייב: מה קורה פה?

יוסף טייב: מה, בעיה להעביר חוק?

יוסף טייב: עכשיו, לא רק שלא מצליחים להעביר חוק, גם באים לבקש גלגל הצלה מהאופוזיציה.

יוסף טייב: עכשיו, מה אתם רוצים מאיתנו?

יוסף טייב: אנחנו עושים את תפקידנו, תעשו את תפקידכם.

יוסף טייב: ואם אתם לא מסוגלים לעשות את התפקיד, אז קדימה, תפנו את המקום, או שתשאירו אופציות אחרות, פתוחות.

יוסף טייב: יש כל כך הרבה דברים לעשות, אבל מה – לא.

יוסף טייב: החליטו לבוא ולתפוס ראש על חבר כנסת שבא ורצה לדאוג לפריפריה.

יוסף טייב: לטענתו אותה רפורמה בתחבורה ציבורית היא רפורמה שפוגעת – והיא פוגעת – בציבור החלשים, בפריפריה, בחרדים.

יוסף טייב: בסך הכול הוא ביקש לבוא ולשבת על שולחן הדיונים, ולשנות את הרפורמות כפי שלטעמו צריך לעשות.

יוסף טייב: אבל החלטתם לקפל אותו – לזמן מה, אני גם מאמין שזה לא יחזיק, כי לשקר אין רגליים.

יוסף טייב: אבל האבסורד הכי גדול – ממי היא מגיעה, אותה רפורמה ציבורית, הרב גפני?

יוסף טייב: היא מגיעה משרת התחבורה, שהיא יושבת-ראש מפלגת העבודה.

יוסף טייב: אותה מפלגה שאמורה להיות מפלגת שמאל, שבאה לדאוג לחלשים, לדאוג לפריפריה, אבל לא.

יוסף טייב: ואתם יודעים למה?

יוסף טייב: כי העניים כבר לא מעניינים את מפלגת העבודה.

יוסף טייב: מה שמעניין את מפלגת העבודה זה סוג מסוים של עניים שאפשר להרוויח מהם רווח פוליטי, אז אנחנו נדאג להם; אבל אם מדובר בחרדים, אם מדובר באנשים מהפריפריה, בזקנים ובחולים, ואם מדובר בקריית שמונה – זה כבר לא מעניין.

יוסף טייב: למה, כי זה לא מביא רווח פוליטי.

יוסף טייב: צר לי שאנחנו הגענו למצב הזה.

יוסף טייב: ואני חושב שהגיע הזמן לבוא ובאמת לעשות שינוי.

יוסף טייב: ומי כמוך, אדוני היושב-ראש, יודע שכשצריך לדאוג לעולים ולדאוג לחלשים אז אין לזה צבע.

יוסף טייב: מה זה משנה מאיזה מגזר הוא מגיע?

יוסף טייב: אני הייתי מצפה מממשלת אחדות, מממשלת ריפוי, מממשלת שינוי שבאה באמת להוביל ריפוי, שינוי, שוני.

יוסף טייב: אבל מה, אנחנו רואים שהם מובילים מדיניות כלכלית כושלת, מדיניות שבאה להכות פעם אחר פעם בחלשים במקום לבוא ולדאוג לחלשים.

יוסף טייב: אז מה עושים?

יוסף טייב: עושים קומבינה.

יוסף טייב: במקום לבוא ולדאוג, להגיד: תקשיב, אנחנו צריכים להעלות את רפורמת התחבורה הציבורית, אני צריכים להעלות את מחירי התחבורה הציבורית – לא נעים עכשיו להעלות את מחירי התחבורה הציבורית ב-9%, אז מה עושים?

יוסף טייב: נערי האוצר באים לשרה ואומרים לה: תקשיבי, עזבי אותך, בואו אנחנו נכה בחלשים, אנחנו ניקח את ה-200 מיליון האלה, נעביר הלאה, נשחק עם הכסף הזה, נעשה מזה מה שאנחנו רוצים - -

יבגני סובה: נא לסיים.

יוסף טייב: - - ונקרא לזה רפורמה, רפורמת הכה בחלשים.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת יוסי טייב.

יבגני סובה: הדובר הבא, אלכס קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב מרגי, בבקשה.

יבגני סובה: לאחר מכן – ישראל אייכלר.

יבגני סובה: חבר הכנסת אייכלר, אתה הבא.

יבגני סובה: שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

יעקב מרגי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדי שר השיכון, מכובדי שר המשפטים, סגן שר החינוך, ואני הייתי רוצה גם את הקשב של שר השיכון, אין ספק שחוק המכר מדבר על מרכיבים טובים וחיוביים, שגם אני כתבתי אותם בהצעת חוק.

יעקב מרגי: הם נדרשים, היה צריך לעשות אותם קודם, זה צודק, אבל אני שואל את שר השיכון – חבר הכנסת כץ, אני רוצה את הקשב של שר השיכון.

חיים כץ: הוא פה עסוק, הוא - - -

יעקב מרגי: אני שואל את שר השיכון: עושים צעדים, הממשלה הנוכחית וקודמתה וכחלון.

יעקב מרגי: רואים מנופים, וישתבח שמו – המדינה בבנייה, מגדילים את ההיצע.

יעקב מרגי: הביקוש – גדל עם זה.

יעקב מרגי: אבל יש פרמטר אחד שאף אחד לא רוצה לגעת בו, חוששים לדבר עליו: למה מחירי הדיון ממשיכים לנסוק במדינת ישראל, מישהו שאל את עצמו?

יעקב מרגי: אז אומרים לנו, הביקוש.

יעקב מרגי: אני שואל את שר השיכון: מרכיב הקרקע, אדוני שר השיכון, מרכיב הקרקע – למה מינהל מקרקעי ישראל הפך להיות לחברה מסחרית, לא רואה את האינטרס של מדינת ישראל?

יעקב מרגי: מינהל מקרקעי ישראל פועל בניגוד לאינטרס של הממשלה, או שאתם יודעים, אולי אנחנו תמימים, האזרחים.

יבגני סובה: רק שנייה, חבר הכנסת חיים כץ, שומעים אותך עד לפה, וזה מפריע.

יבגני סובה: חברך לאופוזיציה.

יעקב מרגי: אולי האזרחים תמימים, אולי באמת הממשלה לא רוצה להוריד את מחירי הדיור.

יעקב מרגי: צריך לומר לציבור, תנהגו באחריות, כי גם הקבלנים לא מתנהגים באחריות.

יעקב מרגי: אין שום סיבה שקבלן יתחיל לשווק באותו מתחם, באותו פרויקט, בסכום מסוים ותוך מספר חודשים יעלה את מחיר הדירה ב-40%.

יעקב מרגי: אין שום סיבה, שום סיבה כלכלית ולא מסחרית.

יעקב מרגי: אדוני שר השיכון אולי בכל זאת את הקשבתך – חבר הכנסת טופורובסקי, בועז.

יעקב מרגי: מה זה?

יעקב מרגי: לא שומעים.

יעקב מרגי: אני רוצה את הקשב של שר השיכון, אם אפשר.

יעקב מרגי: אלקין, אני שואל שאלה אחת.

יעקב מרגי: כל הצעדים מבורכים, ונעשים צעדים – הממשלה הנוכחית, קודמתה, שר השיכון שלפניו, כחלון.

יעקב מרגי: עשו צעדים מבורכים – לא הצלחנו להגיע ליעד.

יעקב מרגי: יש סיבות אובייקטיביות.

זאב אלקין: אגב, בתקופה של כחלון הצלחנו להוריד קצת.

יעקב מרגי: אבל עדיין יש סיבות אובייקטיביות.

יעקב מרגי: אני שואל למה מינהל מקרקעי ישראל, שזו הממשלה, מבחינתי – למה הוא פועל בניגוד, בכיוון הפוך?

יעקב מרגי: מרכיב הקרקע, למה שהוא יתייקר?

יעקב מרגי: למה הוא מייקר את מרכיבי הקרקע - - -

זאב אלקין: אני יכול לענות, אבל - - -

יעקב מרגי: לא, לא, אני רק שואל.

זאב אלקין: אני אענה בסיכום.

יעקב מרגי: אני שואל ומקווה שתפעל, לא תענה.

יבגני סובה: חבר הכנסת מרגי, זה לא שאלות לשר, אתה יכול לעשות את זה במסגרת השאילתות.

יעקב מרגי: לא, לא, אני, חשוב לי - - -

יבגני סובה: כי נגמר הזמן.

זאב אלקין: בסיכום אענה.

יבגני סובה: אני אתן לשר להשיב.

יבגני סובה: אתה יכול להשיב, אם אתה רוצה.

יעקב מרגי: לא עכשיו.

יעקב מרגי: אני מסיים.

יעקב מרגי: חשוב לי מרכיב הקרקע בערים שהם לא אזורי ביקוש גדולים.

יעקב מרגי: אין שום סיבה שמינהל מקרקעי ישראל ייקר את מרכיב הקרקע, תודה, אדוני.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת מרגי.

יבגני סובה: הדובר הבא, חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה, אדוני.

יבגני סובה: שלוש דקות, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, הציבור כבר עייף מלשמוע על בעיית הדיור ,והוא עייף יותר מזה שאין דיור.

ישראל אייכלר: הציבור כבר עייף לשמוע על מחירי השכירות, ויותר עייף מזה שאלה שיש להם דירות להשכיר ומחסנים להשכיר לוקחים מחירים מופקעים כל כך שממש כשל כוח הסבל.

ישראל אייכלר: ואני שואל כל הזמן מדוע – ובעצם נדמה לי שחבר הכנסת מרגי העלה את זה ואני רוצה להדגיש את זה עוד יותר, את הנושא של הקרקעות.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אין עוד מדינה בעולם שבה 93% מהקרקעות שייכים למדינה.

ישראל אייכלר: אפילו בברית המועצות זה כבר לא כך היום.

ישראל אייכלר: המדינה הייתה יכולה לקחת את הקרקעות האלה ולתת לכל מי שבונה – לזוגות צעירים, לזכאים – קרקע בלי כסף.

ישראל אייכלר: עד לפני כמה עשורים, ממש עשור או שניים, שני עשורים, לא היה דבר כזה שהמדינה נותנת לפי מכרז, לפי המרבה במחיר, ולכן היו הרבה סגנונות של בנייה שהמדינה עודדה – לגבי עלייה, לגבי עמותות, לגבי זוגות צעירים.

ישראל אייכלר: פתאום נהיו חכמים שם וגילו אוצר.

ישראל אייכלר: נדמה לי ש-12 מיליארד שקלים מתקציב המדינה, או 14 מיליארד, באים מקרקעות שמוכרים לקבלנים.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת - - -

יבגני סובה: חבר הכנסת כץ, אני ביקשתי פעם אחת, אני שומע את כל השיחה שלכם, באמת, נשבע לך, אני שומע - -

חיים כץ: אני מפסיק.

ישראל אייכלר: - - יותר ממה שאני שומע את חבר הכנסת אייכלר.

חיים כץ: אני מפסיק לדבר - - -

יבגני סובה: בפעם הבאה תשתף אותי, שאני אדע.

חיים כץ: שנייה, שנייה, אני מפסיק לדבר.

חיים כץ: יחד עם זה, תגיד לי אם השיחה הייתה מעניינת.

יבגני סובה: אני אשתף אותך אחרי שאסיים את שעת הניהול שלי.

ישראל אייכלר: כששלושה אנשים האלה מדברים זה תמיד מעניין וכולם רוצים לדעת - - -

חיים כץ: - - - אני - - -

יבגני סובה: לא, באמת, אני יודע שאתה אוהב לדבר, וזה בסדר, אבל תכבד אותו.

חיים כץ: מכבד.

יבגני סובה: תודה.

ישראל אייכלר: אנחנו פשוט לא שומעים את עצמנו.

חיים כץ: אני מכבד את מה שאמרת, ואני זז פן איכשל.

ישראל אייכלר: אני טוען טענה פשוטה, למדינה אסור לקחת כסף על קרקעות כאשר מדובר בזוגות צעירים וזכאים.

ישראל אייכלר: היא צריכה לתת קרקעות לבנייה, בנייה לכל המוריד במחיר.

ישראל אייכלר: והייתה כוונה טובה ותוכנית כמעט טובה של כחלון לעשות את המחיר למשתכן.

ישראל אייכלר: הייתה שם בעיה שמכרו יותר אשליות מדירות.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, אנשים שעוד לא הגישו בקשה להיתר בנייה כבר מכרו את הדירות שיהיו אי-פעם לזוגות צעירים והם מסתובבים עם תעודות בלי דירות.

ישראל אייכלר: אבל אם היו עושים ריאלי: דירות שיש להן היתר בנייה מקבלים, מוכרים, במחיר למשתכן – אפשר היה להציל רבבות רבבות זוגות צעירים בכל רחבי הארץ.

ישראל אייכלר: לדעתי הייתה טעות גדולה וחמורה שביטלו את המחיר למשתכן, רק היו צריכים להיות לתקן את תוכנית מחיר למשתכן כך שזה רק על דירות שכבר הוגשו עליהן בקשות להיתרי בנייה או שיש כבר היתרי בנייה.

ישראל אייכלר: אני מבקש שוב להוציא את הזוגות הצעירים ממסחר הקרקעות, ושמינהל מקרקעי ישראל יפסיק לספסר בקרקעות ישראל, תודה רבה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

יבגני סובה: הדובר הבא, חבר הכנסת יצחק פינדרוס, בבקשה.

יבגני סובה: שלוש דקות לרשותך, בבקשה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, מישהו כנראה באמת חושב שאנחנו חיים בעם של מטומטמים.

יצחק פינדרוס: חיים בעם של מטומטמים.

יצחק פינדרוס: מתרחשת בחוץ אינתיפאדה של עליות מחירים, מתרחשת קטסטרופה של עליות מחירים בדיור, בדלק, בעיות אחרי קורונה, אחרי מלחמות, אחרי הכול, ואנחנו פה כאילו באטמוספירה אחרת.

יצחק פינדרוס: הורידו חצי שקל בבלו, עוד 24 שעות עולים שוב מחירי הדלק, ואין כלום.

יצחק פינדרוס: הרי לפני חודשיים, כשהעלו את זה, ואני חושב, יבגני, שהיית שם באותה ועדה, ביקשנו אז בקשה פשוטה: תודיעו שמעל 6 שקלים – כי אנחנו ידענו הרי שזה הולך להמשיך, הרי ידענו שהמלחמה לא הסתיימה, וידענו שהמשבר פה לא מסתיים ושם לא מסתיים, ויש משבר עולמי, והכול.

יצחק פינדרוס: כולם ידעו; הרי זה לא היה משהו שהוא פתאום נחת עלינו.

יצחק פינדרוס: אמרנו: תודיעו שבמיסים – מעל 6 שקלים לא יהיו 50% על הבלו, יהיו 3 שקלים על הבלו, זהו.

יצחק פינדרוס: תגדירו את זה מראש, אל תיכנסו כל פעם לסרט הזה, ועוד פעם הודעות.

יצחק פינדרוס: אבל לא.

יצחק פינדרוס: שר האוצר, יש לו זמן.

יצחק פינדרוס: הכול בסדר, הכול סבבה.

יצחק פינדרוס: איך הוא אומר?

יצחק פינדרוס: הכול בסדר, הכול מצוין.

יצחק פינדרוס: יש משבר דיור חריף במדינת ישראל.

יצחק פינדרוס: נכון, הוא לא התחיל בממשלה האחרונה, ו-12 שנה לא עשו כלום, ולא היה כלום.

יצחק פינדרוס: ונכון, וגם כשלפיד היה – הכול בסדר.

יצחק פינדרוס: אבל המשבר הוא בידיכם: הקרקעות שלכם, התכנון שלכם, הרגולציה שלכם.

יצחק פינדרוס: לשוק הפרטי יש השפעה ממש מינימלית בכלל על כל משבר הדיור.

יצחק פינדרוס: אז נכון, חוק המכר הוא חוק יפה.

יצחק פינדרוס: דרך אגב, זה חוק שהתחיל ביוזמת האופוזיציה, מי שזוכר.

יצחק פינדרוס: אבל, חבר'ה, תתעוררו.

יצחק פינדרוס: יש משבר, יש משבר בחוץ.

יצחק פינדרוס: מתעסקים פה, במה?

יצחק פינדרוס: בעליות מיסים.

יצחק פינדרוס: מחר מביאים עוד פעם עוד עליות מיסים, מוצדקות, לא מוצדקות – יש משבר, תתעוררו.

יצחק פינדרוס: ובאותו זמן יש לכם גם את כל הכלים להתמודד איתו, באותו זמן יש לכם עודפים.

יצחק פינדרוס: אני אגיד את זה פעם אחר פעם פה.

יצחק פינדרוס: אתם לא צריכים לעשות לא קיצוץ פלאט ולא להוריד לבתי החולים בשביל להוריד מיסים.

יצחק פינדרוס: אתם לא צריכים להוריד מאף אחד בשביל להודיע שאתם לא מעלים עוד מס על הדלק כי זה עוד הכנסה.

יצחק פינדרוס: די, תתעוררו.

יצחק פינדרוס: למה אתם ישנים?

יצחק פינדרוס: יש עם במדינה הזו.

יצחק פינדרוס: אתם חושב שכולם מטומטמים?

יצחק פינדרוס: כולם לא מבינים מה קורה?

יצחק פינדרוס: אף אחד לא יודע כמה המחירים האלה עולים לו בסוף החודש?

יצחק פינדרוס: אף אחד לא יודע כמה יעלה לו הדיור, כמה יעלה לו שכר הדירה, כמה יעלה לו הדלק, כמה תעלה לו חנות המכולת?

יצחק פינדרוס: אף אחד לא יודע?

יצחק פינדרוס: והמדינה יושבת שבעה, וגובה עוד ועוד ועוד ועוד ועוד, וחושבים שכולם מטומטמים.

יצחק פינדרוס: אז יש לי חדשות ישנות בשבילכם.

יצחק פינדרוס: עם חכם ונבון, הגוי הגדול הזה.

יצחק פינדרוס: הוא לא מטומטם.

יצחק פינדרוס: ויכול להיות שאתם בכנסת תצליחו להישאר בעוד תרגיל, אבל העם ישלח אתכם הביתה להיסטוריה.

יצחק פינדרוס: תודה רבה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק פינדרוס.

יבגני סובה: הדובר הבא הוא חבר הכנסת מאיר פרוש.

יבגני סובה: בבקשה, אדוני.

יבגני סובה: שלוש דקות לרשות אדוני.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ברשותך, היושב-ראש, חבר סיעת ישראל ביתנו, "זכית" היום, במירכאות, בישיבת הסיעה לקבל זריקה, מנת עידוד, מהיו"ר, שפתח את הפה – פער פיו, הייתי אומר, יותר נכון.

מאיר פרוש: קודם כול הוא אמר:

מאיר פרוש: איך אפשר לפעול נגד קואליציה וגם לבקש כסף מהקואליציה?

מאיר פרוש: הלוא הפריץ שלנו ליברמן הוא שר האוצר; הכסף שלו, ממש, רק שלו, הכסף שלו, וכפריץ הוא שואל: איך אפשר להיות נגד קואליציה ולבקש כסף.

מאיר פרוש: כאילו הוא רוצה לסתום לנו את הפה, מבקש מאיתנו שלא נדבר.

מאיר פרוש: כאילו, הוא בעל הבית על הכסף?

מאיר פרוש: הרי כולנו רואים בדיוק מה קורה עם הכסף כשהוא בעל הבית על זה.

מאיר פרוש: דיבר חברי לפני דקה, על יוקר המחיה; מישהו אחר במקומו היה מתפטר.

מאיר פרוש: ליברמן, רוממות – בגרונו.

מאיר פרוש: תמיד היה מדבר גדול, גבוה.

מאיר פרוש: הוא מומחה, הוא הכלכליסט הכי מוכשר שיש.

מאיר פרוש: תראה איזה חורבן אתה מביא פה על עם ישראל.

מאיר פרוש: אתה מתחיל לשחק איתנו, מי שידבר נגד הקואליציה?

מאיר פרוש: הוא חושב שהוא עוד נמצא ברוסיה והוא יסתום לנו את הפה?

מאיר פרוש: ברוסיה לא נתנו לך להתפלל, לאבא שלך ולסבא שלך.

מאיר פרוש: הוא יסתום לנו את הפה ויגיד לנו: אתם לא תדברו נגד הקואליציה, ואם תדברו נגד הקואליציה, לא ניתן לכם כסף.

מאיר פרוש: ואיך הוא עוד מדבר, בצורה גסה: זה לא לימודי קודש, זה לימודי בטלה.

מאיר פרוש: תתבייש לך, אתה, ליברמן.

מאיר פרוש: של נעליך מעל רגליך.

מאיר פרוש: נגד מי אתה מדבר?

מאיר פרוש: מי אתה בכלל?

מאיר פרוש: עלית מרוסיה.

מאיר פרוש: גם סבא של סבא שלי עלה מרוסיה, אז מה, אנחנו ככה מדברים על בני אדם?

מאיר פרוש: מי אתה, חתיכת ליברמן?

מאיר פרוש: איזה מין דיבורים, על מי אתה מדבר ככה?

מאיר פרוש: תתבייש לך.

מאיר פרוש: אתה אדם אכול שנאה.

מאיר פרוש: אתה שונא ערבים, וצריך טרנספר לערבים; אין אזרחות למי שלא מאמין במדינה הזו; וכשגמרת עם הסיפור הזה, אתה מתחיל עכשיו עם החרדים.

מאיר פרוש: תרד מהבמה, תעוף לנו מהעיניים.

מאיר פרוש: לא רוצים לראות אותך פה.

מאיר פרוש: תעז להיכנס לפה למליאה, אני מבטיח לך שאתה תצא מפה בבושות.

מאיר פרוש: מי אתה שתגיד לנו משהו?

מאיר פרוש: הרב סובה, אני מציע לך שתעביר לו את זה שלא יעז להיכנס לפה למליאה.

מאיר פרוש: אני מבטיח לך שאם הוא ייכנס לפה ואני פה, הוא יצא מפה בבושות.

מאיר פרוש: שיתבייש ויסתלק מהזירה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

יבגני סובה: הדובר הבא, חבר הכנסת דוד אמסלם.

יבגני סובה: שלוש דקות, אדוני.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, בראש ובראשונה אני רוצה להודות לשוטרי משטרת ישראל, שעשו עבודת קודש, עבודה קשה ומאומצת.

דוד אמסלם: היו פורעים גם ביום ירושלים, אבל כמובן שהתקשורת מטשטשת גם את זה.

דוד אמסלם: שרפו אוטובוסים במזרח ירושלים.

דוד אמסלם: אבל באמת שאפו גדול למשטרת ישראל על המאמצים שהיא עושה שם.

דוד אמסלם: זה באמת פשוט בלתי ייאמן.

דוד אמסלם: רבותיי, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על מר ליברמן.

דוד אמסלם: אתה מכיר אותו.

דוד אמסלם: קראתי שמר ליברמן שוקל לתמוך בחוק מוות למחבלים.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לציבור שמי שהגיש את החוק הזה לפני כמה שנים זה ליברמן.

דוד אמסלם: אני הייתי יושב-ראש הקואליציה.

דוד אמסלם: הם עמדו על כך, חבר הכנסת גפני, שאנחנו נביא את החוק להצבעה, הוא איים להפיל את הממשלה, ולא העלינו את החוק.

דוד אמסלם: לפני שלושה חודשים העליתי את החוק.

דוד אמסלם: לא חשבתי שצריך להעביר אותו.

דוד אמסלם: אמרתי לליברמן, אני רוצה לראות מה תעשה, הרי אתה צבוע.

דוד אמסלם: ליברמן וסובה וכל החברים הצביעו נגד החוק.

דוד אמסלם: איך הוא אמר, הצבוע הזה?

דוד אמסלם: אין נאמנות, אין אזרחות; הוא עצמו, לפני כמה חודשים, שלושה חודשים, הצביע נגד החוק.

דוד אמסלם: אבל היום ריח הבחירות באפו, אז מכפישים.

דוד אמסלם: אם חוץ מהחרדים אפשר גם להכפיש את הערבים, למה לא?

דוד אמסלם: הרי מזה אנחנו מתפרנסים.

דוד אמסלם: פעם זה היה או חרדים או ערבים: התחלנו עם הערבים, גמרנו, עברנו לחרדים.

דוד אמסלם: עכשיו, אם אפשר גם זה וגם זה, מה שנקרא וגם מזה אל תנח ידך, למה לא? והיום הוא הגדיל לעשות.

דוד אמסלם: הוא אומר: כוללים זה לא לימוד תורה, זה לימוד של בטלה.

דוד אמסלם: ליברמן, ממתי אתה יודע מה זה תורה?

דוד אמסלם: אתה עלית ממולדובה חסר כול.

דוד אמסלם: מי קלט אותך פה בארץ?

דוד אמסלם: חרדים.

דוד אמסלם: אז מה עשית להם?

דוד אמסלם: אמרת: נזרוק אותם למזבלה.

דוד אמסלם: זה הסגנון שלך, כפיות הטובה שלך.

דוד אמסלם: הרי מי קלט אתכם בארץ?

דוד אמסלם: ההורים שלי, החרדים, מר גפני, וגם ההורים שלו, שהיו פה.

דוד אמסלם: היום אתה רוצה לתת להם וולה?

דוד אמסלם: למה, מי אתה?

דוד אמסלם: אתה מבין את הצביעות שלך?

דוד אמסלם: מה אתה יודע?

דוד אמסלם: הם שותים קפה ומדברים פוליטיקה.

דוד אמסלם: מר ליברמן, אני רוצה להזכיר לך: לא היה כמעט אדמו"ר בארץ שלא הלכת אליו, ליקקת לו.

דוד אמסלם: לא היה טיש שלא השתתפת וגפילטע פיש שלא אכלת שם.

דוד אמסלם: פתאום החרדים הופכים להיות מבחינתך - -

יבגני סובה: לסיום, בבקשה.

יבגני סובה: נגמר הזמן.

דוד אמסלם: - - אויבי האומה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: בגלל שהאלקטורט שאתה מחפש, כנראה הוא לא מכיר את החרדים, ואם אתה יכול להרעיל אותם ולהרעיל בארות, למה לא?

דוד אמסלם: אז לכן אתה מכוון לשם.

דוד אמסלם: תראה לאיזה שפל אתה מגיע.

יבגני סובה: תודה.

דוד אמסלם: תתבייש לך.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת דוד אמסלם.

יבגני סובה: הדובר הבא – חבר הכנסת ישראל כץ.

יבגני סובה: שלוש דקות, אדוני.

ישראל כץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שר האוצר ליברמן בלחץ, בלחץ כבד.

ישראל כץ: אולי הכיסא נשמט, אולי המדינה חוזרת למצב נורמלי שהרוב קובע מה תעשה הממשלה ולא ההפך, והיום הוא שלף את הסיסמה: בוא נכה בחרדים.

ישראל כץ: יש תקציב לתלמידי הישיבות של 1.2 מיליארד שקלים – 800 מיליון מעוגן בתקציב, 400 מיליון קוראים לזה "כספים קואליציוניים".

ישראל כץ: לומדים, מתפרנסים, כמו כל אחד אחר.

ישראל כץ: והוא אומר היום: אני מוריד 400 מיליון שקלים מתקציב הישיבות.

ישראל כץ: עכשיו זה הביא אותי בדיוק לאותו מקום של איך נהגו ביהודים בכל העולם.

ישראל כץ: כאשר הפריץ היה במצוקה, קרה משהו, קרה איזשהו אירוע פוליטי, משהו ברמת המדינה, הוא חיפש על מי להשליך ואיך לחמוק.

ישראל כץ: ואז אמרו: נכה ביהודים ונציל את המולדת.

ישראל כץ: עכשיו, מה עושה ליברמן, שר האוצר?

ישראל כץ: הוא אומר: נכה בחרדים ונחמוק מתוך הביקורת, נחמוק מיוקר המחיה הנורא שמכה בנו כאן.

ישראל כץ: אמר ליברמן בזמנו סיסמה מאוד פופולרית: אין נאמנות – אין אזרחות.

ישראל כץ: הוא התכוון: אין נאמנות למדינה – אין אזרחות.

ישראל כץ: הוא כיוון את זה כלפי הציבור הערבי, קיבל 15 מנדטים.

ישראל כץ: מאז עבר בתחום הזה הרבה גלגולים, והיום הוא אומר:

ישראל כץ: אם אין נאמנות לממשלה אז אין כסף לחרדים.

ישראל כץ: כבר לא רמת המדינה.

ישראל כץ: הוא בעצם נוהג כאן כגדולי האנטישמים בהיסטוריה היהודית, כאשר הכו ביהודים על לא עוול בכפם רק כדי להסיט את האש.

ישראל כץ: מה הציבור החרדי אשם ביוקר המחיה?

ישראל כץ: גם בזה הוא ניסה להאשים אותם.

ישראל כץ: מה הציבור החרדי אשם שהוא העלה מיסים בניגוד לאזהרות שלנו, שהוא ייקר מוצרים בניגוד לאזהרות שלנו, שהוא לא פרש רשת ביטחון?

ישראל כץ: עד סוף שנת 2022 יש מספיק כסף; אישרנו 8% צמיחה, כל אחוז הוא 400 מיליארד תוספת – עשרות מיליארדים גם אחרי החלוקה.

ישראל כץ: למה לא לסבסד את הדלק, את החשמל, את המוצרים?

ישראל כץ: במקום זה אתה הולך, מעלה מסים, מייקר, מדליק את מדורת האינפלציה, יוקר המחיה, וכשאתה צריך לתת תשובות לציבור, כי הרבה אנשים כבר קשה להם, מה אתה עושה?

ישראל כץ: בואו נכה בחרדים, כמו שהפריץ הכה ביהודים.

ישראל כץ: זה דבר חמור.

ישראל כץ: זה לא קשור להשקפת עולם, אם מישהו בעד החרדים או נגד החרדים או מישהו חושב שצריך לפעול נגד לימוד תורה כאן, בארץ ישראל, במדינת ישראל.

יבגני סובה: נא לסיים.

ישראל כץ: אני חושב ההפך, אבל לבוא בצורה כל כך צינית, ללא שום היקש הגיוני, ללא שום בסיס עובדתי, לבוא ולהכות ביהודים, בחרדים, שנושאים אלפי שנים - -

יבגני סובה: תודה.

ישראל כץ: - - את אותה מורשת יהודית שנותנת לנו הרבה מהכוח שלנו כאן, זוהי חרפה שחייבים להביא לסיומה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת ישראל כץ.

יבגני סובה: הדובר הבא – חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה.

יבגני סובה: אני נועל את רשימת הדוברים.

יבגני סובה: שלוש דקות, אדוני.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, אתמול מדינת ישראל נזקקה לאלפי שוטרים על מנת לאבטח את מה שנקרא צעדת הדגלים.

אוסאמה סעדי: ובאמת מגיע כל הכבוד לאלפי השוטרים, שהצליחו להעביר את הצעדה הזאת בשלום ולכבוש מחדש את באב אל-עמוד.

אוסאמה סעדי: זה מה שהיה, וראינו מראות.

אוסאמה סעדי: ואני שואל את השר לביטחון פנים ואת מפכ"ל המשטרה: האם היו, חברי סמי אבו שחאדה, חברי אחמד טיבי, האם היו עצורים אתמול?

אוסאמה סעדי: וראינו שתקפו נשים – אישה מבוגרת שריססו אותה בגז.

סמי אבו שחאדה: - - - א-צידאווי.

אוסאמה סעדי: מג'ידה?

סמי אבו שחאדה: עאידה.

אוסאמה סעדי: עאידה א-צידאווי.

אוסאמה סעדי: ראינו עיתונאי, איאד חרב, שתקפו אותו, נתנו לו מכות, חבלות, גנבו לו את הפלאפון.

אוסאמה סעדי: ושמענו אותו, והוא מספר ששוטרים עמדו מהצד וראו ולא נקפו אצבע.

סמי אבו שחאדה: כמו שעמדו בשייח' ג'ראח.

אוסאמה סעדי: כן.

אוסאמה סעדי: ולכן הצעדה הזאת היא הוכחה לכך שכל האמירות האלה, עיר שחוברה לה יחדיו, הבירה המאוחדת, הן שקר אחד גדול.

אוסאמה סעדי: זו עיר שלא מאוחדת; ירושלים המזרחית היא שטח כבוש והדגל היחיד - -

מיכל מרים וולדיגר: דגל של עם ישראל ושל מדינת ישראל.

מיכל מרים וולדיגר: גם מאחוריך.

אוסאמה סעדי: - - שצריך להיות מונף שם הוא דגל פלסטין, ודגל ישראל שם הוא דגל כיבוש ותו לא.

מיכל מרים וולדיגר: בחלום.

מיכל מרים וולדיגר: בחלום.

אוסאמה סעדי: וכל מה שתעשו לא יעזור ולא ישנה את השטח.

אוסאמה סעדי: יש היום - - -

יבגני סובה: תודה, חברת הכנסת וולדיגר.

אוסאמה סעדי: יש היום בירושלים המזרחית 39%, כמעט 40%, כמעט 400,000 תושבים פלסטינים, שכולם אומרים בקול אחיד וגבוה: אנחנו שייכים לעם הפלסטיני, וכאן תקום מדינה פלסטינית וירושלים המזרחית היא בירתנו, ותו לא.

אוסאמה סעדי: וכל מה שאתם תעשו – כוח, אלפי שוטרים, מסתערבים וכל מה שתעשו – לא יעזור לכם.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת אוסאמה סעדי.

יבגני סובה: הדובר הבא, חבר הכנסת עמיחי שיקלי – אינו נוכח.

יבגני סובה: חבר הכנסת מיקי זוהר, בבקשה.

יבגני סובה: שלוש דקות לרשותך.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, התכנסנו הערב לדיון נוסף במליאה, ערב שהאופוזיציה שוב ממשיכה במאבק העיקש שלה להפלת הממשלה או להחלפת הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: הסיבה שאנחנו, באופוזיציה, נאבקים במלוא הכוח והעוצמה לכך שהממשלה הזאת תיפול - - -

אחמד טיבי: - - - שיצאנו, אז אני נשאר.

מכלוף מיקי זוהר: ברגע שתסיים ותרצה לצאת, חבר הכנסת אחמד טיבי, אני אוכל לדבר יותר בחופשיות.

מכלוף מיקי זוהר: פשוט הנוכחות שלך טיפה מרתיעה אותי אז – לא, אתה יודע מה, תישאר.

אוריאל בוסו: אחמד, אתה ראש הממשלה היום, על פיך יישק דבר.

אוריאל בוסו: אתה לא יכול - - -

מכלוף מיקי זוהר: כמו שאתה יודע, חבר הכנסת טיבי - - -

אחמד טיבי: אז אני מאפשר לו להמשיך.

אוריאל בוסו: מצוין.

מכלוף מיקי זוהר: אני מודה לך.

מכלוף מיקי זוהר: אני מודה לך.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן אני אומר, המאבק העיקש שלנו להפלת הממשלה נובע מהסיבה הפשוטה שהממשלה הזו אינה מובילה את ישראל לחוף מבטחים.

מכלוף מיקי זוהר: ההפך מכך – הממשלה פוגעת בהרבה מאוד פרמטרים, ובראשם ביטחון אזרחי ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: גל הטרור האחרון שפקד אותנו הגיע כתוצאה מחולשת הממשלה, נקודה.

מכלוף מיקי זוהר: המקרים הרבים שראינו בחודשים האחרונים, שבהם אזרחי ישראל נפגעו, נובעים מכך שיש כאן ממשלה שמשדרת חולשה כלפי העולם כולו, וגם כלפי אזרחי ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן הדבר הזה משליך גם על נושאים ביטחוניים.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו רואים את זה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו רואים שקשה מאוד לציבור הישראלי.

מכלוף מיקי זוהר: הוא רוצה את השינוי והוא מייחל למערכת בחירות.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן אנחנו מאמינים שאם סוף-סוף תהיינה בחירות בישראל, אנחנו נראה שינוי בהחלטת הציבור.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נראה שהציבור יצביע לימין, ויוביל אותנו ל-61 מנדטים, והם יובילו למה שאזרחי ישראל מחכים לו.

מכלוף מיקי זוהר: למשל, שינוי ביחסי הכוחות גם מול מערכת המשפט, שנצטרך כולנו לוודא את התיקון לכך שבעצם כל מה שקשור להפרדת הרשויות יישמר, מצד אחד.

מכלוף מיקי זוהר: ומצד שני, כוחם של חברי הכנסת שמקבלים את אמון הציבור יהיה הרבה יותר משמעותי ממה שהוא היום, לאור החלטות לא פשוטות שבית המשפט קיבל בשנים האחרונות בכך שפסל את החלטת רוב העם, והחליט שהוא זה שקובע.

מכלוף מיקי זוהר: יחד עם זאת, נצטרך להביא גם משילות בכל חלקי הארץ – בנגב, בגליל, ובכל מקום שבו ישנם אזרחים יהודים.

מכלוף מיקי זוהר: את הדברים הללו אנחנו לא מרגישים שהממשלה הזו מביאה לנו, בלשון המעטה, ולכן אנחנו צריכים לשאוף להחלפתה, ובהקדם האפשרי, וזה בדיוק מה שאנחנו עושים.

מכלוף מיקי זוהר: לסיכום דבריי אומר, אדוני היושב-ראש, ימיה של הממשלה מתקצרים, ימי הבחירות מתקרבים.

מכלוף מיקי זוהר: וכשנגיע לשם אין לי ספק שהציבור הישראלי יבחר נכון, ויבחר בימין, ויעזור לנו, למחנה הלאומי, להקים ממשלה טובה בישראל.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת מיקי זוהר.

יבגני סובה: הדובר הבא – חבר הכנסת משה אבוטבול.

יבגני סובה: שלוש דקות, אדוני.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לקרוא מאמר מערכת מעיתון הדרך מלפני כמה ימים.

משה אבוטבול: כתבה שכוחה יפה גם להיום.

משה אבוטבול: אז אני רוצה באמת שנבין ש"מלבים את אש ההסתה" – זהו שם המאמר:

משה אבוטבול: בשבוע שעבר אמר צר האוצר איווט ליברמן כי אין ריח בחירות באוויר, ואף שלח את מי שמריח בחירות להיבדק אצל רופא אף אוזן וגרון.

משה אבוטבול: כנראה שליברמן עשה בדיקה והתחיל להריח בחירות – ריח חזק מאוד.

משה אבוטבול: מה עושים כשהבחירות מתקרבות וההצלחה היחידה שלך במשרד האוצר היא להדיח את יאיר לפיד מתואר שר האוצר הכושל ביותר בתולדות מדינת ישראל?

משה אבוטבול: כשהכלכלה במשבר, האינפלציה דוהרת, המחירים מזנקים, המיסים מכבידים, ושום דבר טוב לא נעשה מאז הקמת הממשלה.

משה אבוטבול: ליברמן, כמו ליברמן, חוזר תמיד להסתה נגד הציבור החרדי, וחמור מכך – נגד היהדות וקודשי ישראל.

משה אבוטבול: מנסה שוב ושוב את הגימיק העלוב והנדוש הזה, שאומנם אין לו הרבה קונים, אבל לצערנו עדיין ישנם כמה שונאי דת – שליברמן דואג שיהיו – שיתחברו לאווירה הרעילה.

משה אבוטבול: וכך, מדי ערב, דואג ליברמן שכולם ידעו שהוא נגד החרדים.

משה אבוטבול: זה התחיל עם מהלך פגיעה בילדים, כי הם חרדים, והוריהם בחרו לחנך אותם בדרך מסוימת.

משה אבוטבול: אלו האויבים של ליברמן, ילדים יהודים תמימים וטהורים, שנגדם הוא נלחם, ואת המעט שהם מקבלים הוא מנסה לגזול ברשעות, באכזריות, ברוע לב.

משה אבוטבול: ולא די לו בזה, לא די לו בזה.

משה אבוטבול: כחלק ממהלכיו הנבזיים למחוק את היהדות במדינת ישראל, הוא מעוניין להרוס מן היסוד את כל מערך שירותי הדת.

משה אבוטבול: אחרי שלל הרפורמות ההרסניות שדחה וקידם, באמצעות יוליה מלינובסקי ומתן כהנא, עכשיו הוא פשוט רוצה לעקור לחלוטין את הכול.

משה אבוטבול: הוא לא יצליח בזה.

משה אבוטבול: הממשלה הכושלת הזו לא יכולה להעביר חוק הכי פשוט שיש, ובוודאי שלא את זה.

משה אבוטבול: המטרה היא קודם ללבות שוב את השנאה וההסתה נגד הציבור החרדי, לשלהב את הרוחות של מחנה השמאל, שונאי הדת, ואחרי זה יעמוד נפתלי בנט ויקונן על גן הפלגנות, וכדי ביזיון.

משה אבוטבול: גם כן תתפלאו לשמוע שדווקא דווח גם כן שבמסגרת הסיכומים במשבר האחרון, ליברמן סיכם עם רע"מ על הקצאה של 35 תקנים לאימאמים, אנשי הדת המוסלמים במשרד הפנים.

משה אבוטבול: הוא רק יודע לבוא לדבר נגד האברכים לומדי התורה, לפעור את פיו בצורה סרוחה ומטונפת כלפי אלה שלומדים תורה, שהם שרדו אלפי שנים, ובטח לא מתייחסים אליו.

משה אבוטבול: היה תענוג לשמוע את דבריו של שר אוצר אחר, שהיה לפני לא הרבה זמן, מר ישראל כץ – את הדברים החמים שלו, שאמר על לומדי התורה.

משה אבוטבול: זה אדם שיודע מה זה ערך תורה.

משה אבוטבול: זה אדם שיודע להעריך את לומדי התורה.

משה אבוטבול: ליברמן, לך הביתה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת אבוטבול.

יבגני סובה: הדוברת הבאה, חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת.

יבגני סובה: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

יבגני סובה: שלוש דקות, אדוני.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, העיתונאי יהודה שלזינגר דיווח לפני שעה על עוד עזיבה בלשכת ראש הממשלה.

אוריאל בוסו: הפעם זאת עוזרת אישית, נעמי ששון, שעוזבת את הלשכה.

אוריאל בוסו: כמובן שהוא הוציא פוסט של נופת צופים, על כמה היה לנו טוב, והיא פורשת כנפיים.

אוריאל בוסו: אז אמרתי לשלזינגר: אתה מעייף אותנו.

אוריאל בוסו: תתחיל לעדכן מי נשאר שם בלשכה – יהיה יותר קל.

אוריאל בוסו: זה יחסוך ממך גם את הציוצים, וגם כן את העדכונים העיתונאיים.

אוריאל בוסו: אבל זה צריך להדאיג את אזרחי מדינת ישראל.

אוריאל בוסו: לא מדובר בעוד לשכה, בעוד איזה משרדון שעובדים שם אנשים.

אוריאל בוסו: נמצאים שם כוורת מקצועית, שאמורה להיות, שנמצאת ברזי ניהול המדינה, וככה מתנהלים להם הדברים.

אוריאל בוסו: בנוסף, היום המו"ל של העיתון לאנשים חושבים: "פעם השמאל הקים את המדינה, וחובשי הכיפות היו אנשים נורמליים, ונתנו לשמאל סיוע.

אוריאל בוסו: היום חובשי הכיפות הם נשאי המחלה הקשה ביותר שעלולה להרוס את היהדות ולתת לה דמות של מפלצת".

אוריאל בוסו: כל הנאורים שלפני אך יום וחצי תקפו, וכן הרב מזוז אמר ולא אמר – חיכיתי לשמוע מהם טיפה גינויים, קצת אמירה.

אוריאל בוסו: קודם כול, אני לא מבין את השמאל.

אוריאל בוסו: הבאנו לכם ראש ממשלה חובש כיפה שנותן לשמאל את מה שהוא לא חלם – אתם צריכים להעריך את חובשי הכיפות במקרה הזה.

אוריאל בוסו: זה גם לא מספיק?

אוריאל בוסו: אבל התקפה כזאת ארסית של מי שהוא מו"ל עיתון, שאמור להשפיע כביכול – לא שמעתי גינוי של אף אחד מכל הנאורים והאנשים.

אוריאל בוסו: והיום, כמובן, דברי הבלע של ראש מפלגתך.

אוריאל בוסו: רק אומר דבר אחד, מכובדי שר המשפטים, באמת בהערכה אישית אליך: אנחנו יודעים שהקרבה האמיתית שהייתה לך לגאון הרב שפירא, זכר צדיק וקדוש לברכה – אם הוא היה היום והיה שומע דברי בלע, שלימוד התורה הוא דברי בטלה, ועל מי הוא מדבר.

גדעון סער: אני הסתייגתי.

גדעון סער: אמרתי בצורה ברורה ביותר.

גדעון סער: נשאלתי על זה בישיבת הסיעה.

גדעון סער: אמרתי שלימוד התורה זה דבר חשוב ביותר שאפיין את עם ישראל כל הדורות.

גדעון סער: אני מסתייג מהדברים האלה.

גדעון סער: אלה דברים לא ראויים, וחבל שהם נאמרו.

אוריאל בוסו: אז קודם כול, אנחנו מאוד מעריכים, וטוב שאתה אומר את זה בקולך, וכך צריך להיות.

אוריאל בוסו: חיכיתי לשמוע מעוד כיוונים, אבל אתם יודעים מה?

אוריאל בוסו: גם אנחנו - - -

גדעון סער: אמרתי מייד אחרי שנאמרו שם.

אוריאל בוסו: יישר כוח.

גדעון סער: נשאלתי בישיבת הסיעה על ידי העיתונאים, ואמרתי את הדברים בצורה ברורה ביותר.

גדעון סער: אין מקום להתבטאויות האלה, ולימוד התורה הוא דבר חשוב לכל עם ישראל.

אוריאל בוסו: יישר כוח, וכך צריך להיאמר, וכך הוא ייאמר.

אוריאל בוסו: אבל אתם יודעים מה, אפשר לחלוק יותר ופחות בהערכה של לימוד התורה, אבל זה הרס.

אוריאל בוסו: אנחנו לא הגבנו, כי לא יורדים לרמה הרדודה הזאת והמשפילה הזאת של מי שאומר את זה.

אוריאל בוסו: אנחנו רק רוצים לאחל לו באמת בריאות הנפש, בריאות הגוף.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

משה אבוטבול: למי?

משה אבוטבול: למי?

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת אוריאל בוסו.

יבגני סובה: הדובר הבא, חבר הכנסת משה ארבל, בבקשה.

מאיר פרוש: - - - מי שברך, אברהם יצחק ויעקב, הוא יברך את אביגדור בן - - -

יבגני סובה: שלוש דקות, אדוני.

מאיר פרוש: היושב-ראש, תגיד אמן.

משה אבוטבול: תדגיש רפואת הנפש.

מאיר פרוש: אמרתי רפואת הנפש.

משה אבוטבול: הגוף הוא לא צריך כל כך.

משה אבוטבול: זה בסדר.

יבגני סובה: תודה רבה.

יבגני סובה: תנו לחבר הכנסת ארבל לדבר, בבקשה.

יבגני סובה: תודה.

מאיר פרוש: ניתן לו לדבר.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, בדקות הספורות שעומדות לרשותי, אני פונה אליכם, אזרחי מדינת ישראל כולם – דתיים וחילוניים, יהודים וערבים, גברים ונשים, עולים וותיקים.

משה ארבל: נמצא כאן ראש עיריית אילת לשעבר, סגן השר מאיר יצחק הלוי, שיודע היטב מה המשמעות של הכבדה בעול הארנונה על אזרחי מדינת ישראל.

משה ארבל: אז הינה, דעו לכם, אזרחי מדינת ישראל: עד היום שיטת המדידה של הארנונה במדינת ישראל מתאפשרת אצל כל רשות לפי הנוהג הקיים בתחומה, או לפי מדידה נטו – נטו-נטו זה אומר קירות הבית הפנימיים; יש שיטה נוספת של נטו-ברוטו, שזה קירות הבית הפנימיים נוסף לקירות חיצוניים, חלק מהקירות החיצוניים.

משה ארבל: ויש ברוטו-ברוטו, שזה כלל הקירות – המעטפת החיצונית של הדירה.

משה ארבל: גם שר המשפטים שנמצא כאן, שבעברו היה שר הפנים, מכיר את הסוגיה הזו ונמנע בעבר מלקבל החלטה שתביא בסופו של דבר להכבדה בעול המיסים של הארנונה בשיטת מדידה של ברוטו-ברוטו.

משה ארבל: ואני מקבל לידיי את טיוטת חוק ההסדרים שהפיץ משרד האוצר - -

מאיר פרוש: מי אחראי לזה?

משה ארבל: - - ושם, בטיוטה הזו - - -

מאיר פרוש: איזה שר אחראי לזה?

משה ארבל: מן הסתם, שר האוצר.

משה ארבל: והינה, בטיוטה מופיע סעיף שכזה, אזרחי ישראל: סמכות שר האוצר ושר הפנים, כאמור בסעיף 9(ב) לחוק, תורחב כך שיוסמכו לאשר גם שינוי שיטת מדידה של שטח הנכס שעליו תשתלם הארנונה, באופן שתוכל להטיל, מועצת הרשות המקומית, ארנונה על מטר רבוע, שעליו לא הטילה ארנונה עד לאותה שנה.

משה ארבל: שינוי כאמור יחול על כלל הנכסים בתחום הרשות המקומית, וזאת באופן קבוע לאחר שיינתן לו אישור השרים כאמור.

משה ארבל: המהלך הזה, שמתווסף להתייקרות מחירים ולאינפלציה דוהרת, ולעליות מחירי הדיור, הוא פגיעה אנושה בכלל אזרחי מדינת ישראל, מכלל המגזרים, מכל העדות.

משה ארבל: אני קורא לכם, אזרחי מדינת ישראל: תתעוררו, קומו ותאמרו לממשלה הרעה הזו: תעצרו את הפגיעה בהכנסתם של אזרחי מדינת ישראל ובצורך שלהם לבוא ולממן עלויות ארנונה.

משה ארבל: רוצים לשנות, רוצים לעשות שיטת מדידה אחידה?

משה ארבל: זה מצוין, תעשו אותה נטו-נטו.

משה ארבל: כאשר שיטת המדידה תהיה נטו-נטו, הרשויות המקומיות אולי תצטרכנה למצוא מקורות תקציביים נוספים, אבל תהיה שיטה אחידה באופן שלא יפגע בהוצאות רבות מאוד של דיור שישנן לאזרחי מדינת ישראל.

משה ארבל: תודה רבה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת ארבל.

יבגני סובה: הדובר הבא, חבר הכנסת יואב בן צור – בבקשה, שלוש דקות.

יואב בן צור: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, משל ידוע מספר על חקלאי שהוצאותיו עלו.

יואב בן צור: הוא בדק את ההוצאות וגילה - - -

אחמד טיבי: חקלאי.

יואב בן צור: החקלאי.

יואב בן צור: מסכים.

יואב בן צור: לוי אשכול אמר: אשראי.

אחמד טיבי: אשראי.

אחמד טיבי: גם הוא וגם גולדה מאיר לא היו מי יודע מה בעברית.

יואב בן צור: הוא ביקש מבן-גוריון שייתן לו אשראי.

יואב בן צור: קרדיט – אשראי.

קריאה: - - -

משה אבוטבול: מיכאלי, אתה מתחרה במיכאלי?

יואב בן צור: משל ידוע מספר על חקלאי שהוצאותיו עלו.

יואב בן צור: הוא בדק את ההוצאות וגילה שהחמור שלו אוכל אבוס רב.

יואב בן צור: עלויות המזון ועלויות האחסון הן רבות מאוד וגם פינוי הפסולת עולה לו הון.

יואב בן צור: החוואי התייעץ עם מועצת הכפר, שהם היו אנשים מנוסים שפועלים לפי מחקרים בין-לאומיים.

יואב בן צור: הוא קיבל מהמומחים המלצה למתווה חדשני, והוא גם שמע מהם שכך עושים בעיר הגדולה.

יואב בן צור: החליט החוואי – או החוואי – לעשות ויצא למסע פרסום על הרפורמה החדשנית באזור שבו מסתובב החמור והחל להאכיל את החמור בפחות מזון מדי יום, באופן שתהיה לחמור הזנה ראויה לצרכיו, אך לא יכביד יותר מדי על הכיס של הבעלים.

יואב בן צור: והינה, חולפים הימים ויש ירידה בצריכת המזון ובסעיף ההוצאות הכללי, והחמור צרך מזון בחצי מהכמות שהיה רגיל קודם לכן, והכול היה נפלא.

יואב בן צור: החוואי בחן את הסתגלות החמור להרגלי התזונה החדשים, ובאו המומחים, בדקו ושיבחו את החוואי על היוזמה החדשה לקיימות נבונה, שבעקבותיה הוצאות המזון ירדו וגם נרשמה הפחתה בזיהום הסביבתי.

יואב בן צור: יום אחד מגיע החוואי לאורווה ומגלה שהחמור התפגר, מת.

יואב בן צור: החוואי היה מאוכזב.

יואב בן צור: איך ייתכן שהחמור מת?

יואב בן צור: הרי הוא כלכל אותו לפי ההוראות, ודווקא החמור שלו לא שמע למומחים ומת.

יואב בן צור: הרי הוא היה ממש קרוב להצליח לאזן את העלויות שלו, והעולם יכול להיות ירוק יותר.

יואב בן צור: והנמשל, רבותיי, ברור.

יואב בן צור: השרים יוצאים בהכרזות על רפורמות בתחבורה הציבורית, במירון, בזיהום הסביבתי, בצריכת החד-פעמי, בדיור, במזון.

יואב בן צור: לאחר תקופה קצרה הם יוצאים בכותרות על הצלחת הרפורמה שלהם, בדמות צניחה בשימוש בחד-פעמי וסקרים משונים על אופן ושימוש התחבורה הציבורית ועל הצלחת האירוע במירון.

יואב בן צור: רק שכולנו יודעים שהבעיה שלנו היא הניתוק שלהם מהמציאות.

יואב בן צור: אתם הורגים כלכלית את האזרחים שלנו.

יואב בן צור: די לכפות עלינו דעות פרטיות ואג'נדות שעובדות במדינות ה-OECD ושלא מתאימות לישראל.

יואב בן צור: להעלות מיסים לאזרחים על חד-פעמי מזהם זה ירוק ויפה, אבל זו צביעות וזה לא מתאים לארץ שלנו.

יואב בן צור: איך ייתכן לדרוש מהאזרחים להיות ירוקים כאשר המדינה לא? הרי אתם עושים הנחות - - -

יבגני סובה: סיום, בבקשה.

יואב בן צור: אני מסיים.

יואב בן צור: הרי אתם עושים הנחות למפעלים מזהמים.

יואב בן צור: ידעתם שהאוצר דרש לבטל את חובת חברת החשמל לעמוד בחוק אוויר נקי כי הם לא מסוגלים לספק אוויר נקי לאזרחים?

יואב בן צור: כן, כן, כך מופיע בטיוטת חוק ההסדרים שהזכיר חברי משה ארבל, שפורסמה בשבוע שעבר.

יואב בן צור: זה חוצפה, זה זלזול ממשלתי, כיוון שבישראל מתים 2,400 איש בשנה כתוצאה מזיהום אוויר – לא מהזיהום של החד-פעמי.

יואב בן צור: תטפלו בהם לפני שאתם מטפלים באזרחים הקטנים.

יואב בן צור: וכן הדבר ברפורמה של התחבורה הציבורית.

יבגני סובה: תודה, אדוני.

יבגני סובה: אתה כבר בדקה מעבר לזמן.

יואב בן צור: הינה, אני מסיים.

יבגני סובה: אז משפט לסיום, בבקשה.

יואב בן צור: גם ברפורמה של התחבורה הציבורית עדיין משיתים על האזרח מיסים בלי חשבון.

יואב בן צור: חייבת להיות ראייה כוללת של הדברים, והתוצאה של חוסר הראייה המרחבית שלכם פוגעת בעם, מובילה אותו לעברי פי פחת כלכלי.

יואב בן צור: מנותקים, הביתה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת יואב בן צור.

יבגני סובה: הדובר הבא, חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח.

יבגני סובה: חבר הכנסת דוד ביטן.

יבגני סובה: אחרי הבדיחה על החמור, מצפים גם לבדיחה שלך.

דוד ביטן: איזה בדיחה?

יבגני סובה: סיפור.

יבגני סובה: לא בדיחה.

דוד ביטן: אה.

דוד ביטן: עם המונית?

דוד ביטן: לכן באתי.

יבגני סובה: לא, לא.

יבגני סובה: דיברתי על החמור, למרות שזו לא הייתה בדיחה.

יבגני סובה: בבקשה, אדוני, שלוש דקות.

דוד ביטן: איזה חמור?

דוד ביטן: סיפרת בדיחה על חמור?

יבגני סובה: אתה לא הקשבת ליואב בן צור.

יואב בן צור: ביטן, ככה?

יואב בן צור: ככה, ביטן?

יואב בן צור: עד שאני מספר בדיחה אתה לא שומע.

יבגני סובה: אבל שים לב, חבר הכנסת בן צור, שים לב שאני הקשבתי למלוא דבריך.

יואב בן צור: - - - של החמור.

קריאות: - - -

יבגני סובה: רק רציתי להבין.

יבגני סובה: אתה התכוונת לעם, נכון?

יבגני סובה: חבר הכנסת בן צור.

קריאות: - - -

יבגני סובה: שלוש דקות, בבקשה.

דוד ביטן: קודם כול, אני יכול לספר בדיחה אבל זה יהיה על הזמן שלי, אז מה.

דוד ביטן: בן צור, מכיוון שסיפרת בדיחה, אני אספר לך בדיחה על חרדים.

יואב בן צור: נו.

דוד ביטן: אבל אל תיקח ללב, כן?

דוד ביטן: בא איזה מישהו לבני ברק, נכנס לחנות שמוכרים שם מוצרים – אתה יודע, בגדים, כל מיני, של חרדים.

דוד ביטן: הוא אומר לו: מה זה, כמה עולה הכובע?

דוד ביטן: אז הוא אומר לו: הכובע הזה 200 שקל.

דוד ביטן: טוב, אפשר לקבל את הכובע בלבן?

דוד ביטן: אומר לו: לא, רק שחור – אין לנו לבן.

דוד ביטן: טוב, בסדר.

דוד ביטן: תביא לי את המעיל.

דוד ביטן: אומר לו: המעיל – 600 שקל.

דוד ביטן: אתה יכול להביא לי אותו בלבן?

דוד ביטן: אומר לו: לא, אין לנו לבן – רק שחור.

דוד ביטן: אומר לו: טוב.

דוד ביטן: והתפילין – אתה יכול להביא לי אותם בלבן?

דוד ביטן: אומר לו: תפילין זה 1,000 שקל, אבל שוב פעם, אין לנו בלבן – רק בשחור.

דוד ביטן: טוב, כמה זה עולה?

דוד ביטן: אומר לו: 1,800 שקל – משלם לו.

דוד ביטן: אתה שומע, בן צור?

יואב בן צור: נו.

דוד ביטן: אומר לו: אפשר לקבל קבלה?

דוד ביטן: אמרתי לך: רק שחור – אתה לא מבין?

משה אבוטבול: כן, אבל אתה יודע מה הסיבה?

משה אבוטבול: מאז שעברתם לבנק ה - - - אנחנו עובדים רק בשחור.

דוד ביטן: טוב, מה, אתה מוסיף דקה?

יבגני סובה: אמרתי, ואני עומד במילה, אני אוסיף לך עוד דקה.

יבגני סובה: בבקשה.

דוד ביטן: טוב, האמת היא שהיום שמעתי את שר המשפטים ברדיו או שיצא איזה ציוץ - -

משה אבוטבול: - - - אתה מוסיף דקה - - - << דובר_

משה אבוטבול: המשך >> דוד ביטן (הליכוד): << דובר_

משה אבוטבול: המשך >> יצא ציוץ שבו הוא אמר שממשלה חייבת להעביר חוקים; אם היא לא יכולה להעביר חוקים, אין טעם בממשלה הזאת.

משה אבוטבול: והינה היום הורידו חוק מסדר-היום - - -

יבגני סובה: רק שנייה.

יבגני סובה: חבר כנסת קיש, חבר הכנסת טופורובסקי, כל האספה הזאת לא מכבדת את חבר הכנסת ביטן.

דוד ביטן: באמת, אתם עושים צחוק?

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, אנחנו - - -

יבגני סובה: אם יש הסכמות - - -

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, אני בטוח שחבר הכנסת ביטן סומך את ידיו על - - -

יבגני סובה: אני אתן לכם לדבר על הסכמות.

יבגני סובה: יש הסכמות?

איתן גינזבורג: תראה איזה חיוך ו - - -

דוד ביטן: - - - כשאני תורן - - -

איתן גינזבורג: גם הסתפרת, גם אתה נראה כולך מחייך - - -

דוד ביטן: אני אומר, א', מכיוון שאני - - -

יבגני סובה: לא, באמת, חברים, זה מפריע.

יבגני סובה: תעמדו בבקשה שם בתחילת האולם ולא באמצע, זה מפריע לנואמים.

יבגני סובה: תודה, תודה רבה.

דוד ביטן: בקיצור, שר המשפטים אמר שאי-אפשר לנהל ממשלה אם אי-אפשר להעביר חוקים.

דוד ביטן: והינה היום הורידו לו חוק, בשבוע שעבר הורידו לו חוק, אז ברור שהיום הוא מגיע למסקנה הזאת שלממשלה הזאת אין בעצם זכות קיום אם היא לא יכולה למשול והיא לא יכולה לנהל בכנסת הליכי חקיקה מסודרים.

דוד ביטן: אני מקווה שהוא יבין את הרמז שאין לו מקום בממשלה הזאת.

דוד ביטן: חשבתי שכל אנשי הימין בממשלה כולל ישראל ביתנו שקוראים לעצמם ימין, יבינו את העניין, שאי-אפשר לנהל את הקואליציה במצב שאין להם רוב מובנה בתוך הקואליציה, והיכולת היחידה שלהם היא להעביר או בהסכמת רע"ם או בהסכמת הרשימה המשותפת.

דוד ביטן: זאת אומרת, היום הקואליציה לא יכולה להעביר חוקים בלי הסכמה שלהם.

דוד ביטן: במצב הזה - - -

סמי אבו שחאדה: גם אתם לא.

דוד ביטן: אנחנו לא צריכים להעביר חוקים, אנחנו אופוזיציה.

דוד ביטן: אולי לא ידעת, אבל זה המצב.

דוד ביטן: אופוזיציה - - -

סמי אבו שחאדה: אבל אתם כן מעבירים - - -

דוד ביטן: אז אני אגיד לך.

דוד ביטן: אופוזיציה לא צריכה להעביר חוקים, ואני לא מהאנשים שחושבים שאם מעבירים איזה טרומית, צריך למחוא כפיים – מכיוון שבסופו של דבר זה לא רק להעביר טרומית; צריך להעביר את החוק קריאה שנייה ושלישית, ואת זה אף אחד מהאופוזיציה לא יכול לעשות, מכיוון שמה ועדת הכנסת עושה?

דוד ביטן: מקפיאה את זה ישר לחצי שנה ולא מקדמת את זה, לכן אני לא מתרגש מזה.

דוד ביטן: אופוזיציה – זה לא הבעיה שלה, וזה לא החובה שלה.

דוד ביטן: היא חייבת להעביר חוק אחד: חוק פיזור הכנסת או אי-אמון קונסטרוקטיבי.

דוד ביטן: מעבר לזה היא לא צריכה.

דוד ביטן: אני אומר ואני קורא לכל האנשים שקוראים לעצמם ימין – לעזוב את הממשלה הזאת.

דוד ביטן: הגיע הזמן שלא רק תדברו על ימין, אלא גם תעשו ימין – ימינה פנה לכיוון ממשלה בראשות נתניהו, ממשלה של הליכוד.

דוד ביטן: הגיע הזמן לעשות את זה, וטוב מוקדם מאשר מאוחר, מכיוון שהיום הציבור, אתם רואים, מפנה לכם עורף, כיוון שהוא כבר מבין שאתם לא ממשלה שמסוגלת לבצע דברים, לא מממשלה שמסוגלת להחליט על דברים, ולא ממשלה שיכולה לקדם דברים.

דוד ביטן: מכל הדברים האלה ברור לגמרי שהגיע הזמן שתעשו את הצעד הנחוץ.

דוד ביטן: תודה רבה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת - - -

דוד ביטן: תודה שנתת לי זכות דיבור למרות שנרשמתי - - -

יבגני סובה: גם נהנינו מהבדיחה, הכול בסדר.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת דוד ביטן.

יבגני סובה: הדובר הבא, חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי.

יבגני סובה: חברים, אני חוזר: את כל הדיבורים שם תעשו מחוץ לאולם.

יבגני סובה: זה מפריע.

אוריאל בוסו: יבגני, הרבה זמן לא סיפרת בדיחות, אתה בעצמך.

אוריאל בוסו: הוא לא חזק בבדיחות.

אוריאל בוסו: תשאל את דוד, הוא יגיד לך.

אוריאל בוסו: זה לא הולך, הוא לא מספר טוב.

יבגני סובה: זה ממש מפריע.

יבגני סובה: שלוש דקות, אדוני.

יבגני סובה: בבקשה.

מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, הבוקר בשעה שש וחצי בבוקר יצאתי מביתי באילת על כביש הערבה לכיוון כנסת ישראל, ואני חייב להגיד לכם שנסעתי כמו בנסיעת אקסטרים.

מאיר יצחק הלוי: חיכיתי להגיע ליעד, וכשהגעתי לכנסת אחרי כארבע שעות התקשרתי לכל הסובבים אותי להגיד להם שהגעתי בשלום.

מאיר יצחק הלוי: אני מניח שכל מי ששומע את מה שאני מספר מבין שהאירוע הזה הוא אירוע בלתי נסבל, כאשר בכל שבוע – בכל שבוע, אני מדגיש, בכל שבוע – חוזר על עצמו הריטואל של תאונה, שבמקרה הטוב היא תאונה קשה, ובמקרה הגרוע היא תאונה קטלנית שבדרך כלל באה במפגש של שתי המכוניות.

מאיר יצחק הלוי: על הכביש הזה - - -

איתן גינזבורג: סגן השר, ב-20 השנים האחרונות 80 הרוגים.

מאיר יצחק הלוי: על הכביש הזה – בדיוק על זה אני מדבר – בכביש הזה, על פי נתונים שקיבלנו מאור ירוק, בשנים האחרונות בכל חודש נהרג תושב.

מאיר יצחק הלוי: בכל חודש נהרג תושב במדינת ישראל על הכביש האיום הזה.

מאיר יצחק הלוי: אני אגיד לכם מה הדבר היותר טראגי מבחינתי: כשאתה יוצא מאילת, לאורך 60 הקילומטר הראשונים, כביש ששודרג במשך 17 שנים, מתקופת שאול מופז ועד התקופה הזו – אף לא תאונה חזיתית אחת.

מאיר יצחק הלוי: אף לא הרוג אחד מתאונה חזיתית על הקטע המשודרג.

מאיר יצחק הלוי: והינה אני אומר לכם, זה פשוט איום ונורא לראות את מה שקורה.

מאיר יצחק הלוי: אתה נוסע 60 קילומטר בצורה בטוחה, מסודרת, טובה; אתה ממשיך לכיוון מסלול שהוא מסלול קוטל והורג אנשים.

מאיר יצחק הלוי: זה מצב בלתי נסבל.

מאיר יצחק הלוי: לפני שלושה ימים, בשבת בערב, ארבעה אנשים איבדו את חייהם.

מאיר יצחק הלוי: מפה אני שולח את תנחומיי למשפחות, וכמובן איחולי החלמה מהירה לפצועים, ואני שואל: למה זה קורה?

מאיר יצחק הלוי: רק בחודש האחרון נהרגו חמישה אנשים.

מאיר יצחק הלוי: עכשיו, בואו נזכור – מדובר בכביש שהוא בעל ערכים אסטרטגיים משמעותיים למדינת ישראל: זה הכביש שמוביל לעיר הדרומית ביותר; זה כביש בין-לאומי; זה כביש שעליו נוסעות מאות משאיות בחודש.

מאיר יצחק הלוי: הגיע הזמן לעשות מעשה.

מאיר יצחק הלוי: אני אספר פה לחברים – אני רואה פה את דודו אמסלם ואת ביטן ואת שאר החברים.

מאיר יצחק הלוי: אני זוכר שכאשר אני שבתי רעב על אירועי שדה דב והדיונים בוועדת הפנים – אמרתי והתרעתי, אדוני היושב-ראש, שלסגירת שדה דב יהיו שלוש השלכות, זה נאמר בצורה הברורה ביותר: האחת, אנחנו נסגור את המרחב של תעופה פנים-ארצית – ואני יכול להגיד היום שהיא התבטלה לחלוטין; הדבר השני שאמרתי שיהיה גרוע הוא לאבד את חברות התעופה הישראליות – וזה קרה; הדבר השלישי, הדבר החמור ביותר – לצערי הרב, אשר יגרנו בא לנו: אנחנו נראה עוד ועוד תאונות קטלניות על הכביש הזה.

יבגני סובה: תודה רבה.

מאיר יצחק הלוי: לכן – אני מסיים בשני משפטים, אדוני היושב-ראש.

מאיר יצחק הלוי: המתווה שצריך להוציא לדרך אומר כך: האחד, להפעיל לאלתר את ה-300 מיליון שקל שאושרו לאחרונה לטובת שדרוג 20 קילומטר נוספים; הדבר השני, לאפשר מהר לחברת נתיבי ישראל לגמור תכנון של הקטע עד צומת הערבה; והדבר החשוב מכול – עוד בימים הקרובים לאשר את תוכנית החומש במשרד התחבורה, כדי שנצא לשדרג את הכביש עד צומת הערבה.

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר יצחק הלוי.

יבגני סובה: הדובר הבא – חבר הכנסת אחמד טיבי.

יבגני סובה: אני חייב להגיד, סגן השר: אני לפני שבוע גם נסעתי לאילת.

יבגני סובה: בדרך מאילת בחרתי מסלול ארוך יותר ונסעתי דרך כביש 40 ולא דרך כביש 90 דווקא מתוך חשש, כמו שאתה תיארת.

יבגני סובה: אז בהחלט כולנו מתחברים לדברים שלך, ואני חושב שאתה כנציג הממשלה יודע בדיוק מה הממשלה הזאת עושה גם בנושא הזה.

יבגני סובה: אבל בהחלט כולנו חרדים וחוששים מהנושאים שהעלית.

יבגני סובה: תודה.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש - - -

יבגני סובה: אדוני, שלוש דקות.

אחמד טיבי: תודה רבה.

יבגני סובה: בבקשה.

יבגני סובה: רק שנייה, רק שנייה, עוד לא הפעלתי שעון.

יבגני סובה: חברים, מנהלי סיעות, אתם עושים רעש.

יבגני סובה: אני מבקש גם משמאל וגם מימין – זה ממש ממש מפריע, חברים.

יבגני סובה: יש הסכמות, אין הסכמות – תצאו מהאולם, תסכמו את זה – אבל זה מפריע.

אחמד טיבי: קטי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

קטי קטרין שטרית: אדוני הנואם, אתה עדיין לא היושב-ראש.

יבגני סובה: לא, אל תתחיל לי פה עכשיו.

יבגני סובה: אתה תהיה פה, תסדר.

יבגני סובה: מנהלי סיעות, בבקשה לשמור על השקט שם באולם - - -

אחמד טיבי: הוא חדש.

יבגני סובה: לא, אני כבר לא חדש.

יבגני סובה: הכול בסדר.

אחמד טיבי: אפילו חוש הומור אין לך.

יבגני סובה: תאפשרו – שקט באולם.

יבגני סובה: תודה.

יבגני סובה: שלוש דקות, אדוני.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: כל העולם הסתכל על מצעד השנאה, מצעד הדגלים בבאב אל-עמוד, ולא שמו לב למצעדי שנאה נוספים בליד, יאפא, רמלה.

אחמד טיבי: מה עומד מאחורי המצעדים וההפגנות האלה?

שמחה רוטמן: לוד.

שמחה רוטמן: לוד.

שמחה רוטמן: לוד.

שמחה רוטמן: לוד.

שמחה רוטמן: יפו ולוד.

אחמד טיבי: ליד.

אחמד טיבי: ליד.

אחמד טיבי: וזה הוכחה שזה לא ירושלים.

אחמד טיבי: מדובר באותו רקע, באותה קבוצת אנשים, אותו גרעין תורני כמעט.

אחמד טיבי: וקבוצות גדולות של הציונות הדתית, שחלקן השמיעו את הקריאות: מוות לערבים, מוחמד מת, שירין מתה, אחמד טיבי מת, יישרף לכם הכפר, וכל הלקסיקון המגעיל והנבזי הזה.

אחמד טיבי: גם בלוד.

אחמד טיבי: למה צריך לעשות צעדה כזאת, שהיא פרובוקציה ברורה?

אחמד טיבי: כי זה אותו גרעין תורני שמטרתו גם לפגוע במה שקרוי המאזן הדמוגרפי בליד, או יאפא, או רמלה, או עכו, או חיפה גם כן.

אחמד טיבי: יש כאן מניע אנטי-ערבי מובהק, שחושב שעליונות יהודית היא פלטפורמה, והביטוי Jewish Supremacy הוא ביטוי גזעני.

אחמד טיבי: הפגנות וצעדות כאלה מתאימות ל-KKK, קו קלוקס קלאן – קבוצה גזענית.

אחמד טיבי: בנוסף, בבאב אל-עמוד הותקפו אנשים, עיתונאים, גנבו מכשירי טלפון, ריססו עיתונאים בפלפל.

אחמד טיבי: איאד חרב, כתב משטרה של התאגיד, נורה, והוא סיפר שהיו שוטרים שלא נקפו אצבע, עמדו מהצד, כי חלק מהשוטרים והמג"בניקים משתלבים יפה בהפגנה וברקע האידאולוגי שלה.

אחמד טיבי: אתה רואה בסרטונים – רואים שהם מכים, ובכל זאת הם לא נוקפים אצבע.

אחמד טיבי: עד כדי כך שגם בחווארה חיילים ומתנחלים מורידים דגל, מן חווארה.

אחמד טיבי: לכן, זה אומר שהכובש לא בטוח בעצמו, והנכבש יותר חזק בעמדתו, באמונה שלו.

אחמד טיבי: אני אסיים במשפט על הפגנת המורים.

אחמד טיבי: מדובר בהפגנה צודקת, עם דרישות צודקות לגבי העלאת שכר המורים שנשחקו, ויש לבוא לקראתם – אלפי מורים.

אחמד טיבי: גם מגזרים שונים של עובדים ומקצועות.

אחמד טיבי: אני אסיים בציטוט של יאנוש קורצ'אק: "הדואג לימים זורע חיטים, הדואג לשנים נוטע עצים, והדואג לדורות מחנך אנשים".

אחמד טיבי: תודה רבה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת אחמד טיבי.

יבגני סובה: הדובר הבא – חברת הכנסת מירי רגב, בבקשה.

יבגני סובה: אחריה – שמחה רוטמן.

יבגני סובה: 26 כרגע.

מירי רגב: למה אין פה שר תורן?

יבגני סובה: היה פה שר.

יבגני סובה: יש פה שר.

יבגני סובה: חמד עמאר באולם.

יבגני סובה: יש, יש שר באולם.

מירי רגב: איפה הוא?

יבגני סובה: הינה, יש שר.

יבגני סובה: חמד עמאר באולם.

מירי רגב: מי זה?

מירי רגב: איפה הוא?

יבגני סובה: השר חמד עמאר באולם.

יבגני סובה: הוא פה.

מירי רגב: אוקיי.

יבגני סובה: שלוש דקות, גברתי.

מירי רגב: שלום, שלום, כבוד היושב-ראש.

מירי רגב: חבריי חברי הכנסת, אתמול צפינו בעוצמה של עם ישראל.

מירי רגב: אלפים מכל רחבי הארץ שהגיעו לחזק את ירושלים, בירתנו המאוחדת, ולהניף את דגל ישראל בגאווה מול ממשלה שמורידה את הדגל לחצי התורן.

מירי רגב: יצאו לרחובות אזרחים שנמאס להם; נמאס להם מממשלה שבה השרה תמר זנדברג קוראת להנפת דגל ישראל "התרסה", ושבה השר פריג' מחרים את ישיבת הממשלה לרגל יום ירושלים.

מירי רגב: יצאו לרחובות המוני אזרחים לבושים בחולצות לבנות, מניפים דגלי ישראל, המוני אזרחים שנמאס להם לראות את הפגיעה בזהות היהודית, וצעדו בגאווה ברחובות ירושלים בירתנו הנצחית, עד לכותל המערבי ודרך שער שכם, בלי פחד ובלי חשש.

מירי רגב: את בנט, לפיד, כהנא, שקד, סער, לא ראינו אתמול.

מירי רגב: הם פחדו להוציא את האף שלהם מהבית, כי הם יודעים מה הציבור חושב עליהם.

מירי רגב: לציבור נמאס לשמוע שליברמן אומר שזה לא לימודי קודש, אלא לימודי בטלה.

מירי רגב: איזה בושה.

מירי רגב: נמאס להם לשמוע את שרת החינוך שרוצה לצמצם את לימודי התנ"ך.

מירי רגב: יצאו לרחובות המוני אזרחים שנמאס להם שחיילי צה"ל וכוחות הביטחון מסכנים את חייהם בזמן שהקואליציה הזאת מעבירה כספים לארגוני טרור.

מירי רגב: ובקואליציה הזאת יושבים אנשים שקוראים לחקור את חיילי צה"ל בהאג.

מירי רגב: נמאס להם מקואליציה צבועה שאומרת שהיא בעד אזרחים, בעד אוכלוסיות מוחלשות, ובפועל, ממוטטת את החקלאות הישראלית ומטילה גזירות על בעלי לולים ציונים בצפון הארץ; שאומרת שאכפת לה מילדים, ובפועל מבטלת את התקנה לשכחת ילדים ברכב, ולא אכפת לה שכל חודש מוצאים את מותם פעוטות ברכב לוהט.

מירי רגב: ממשלה שאומרת שאכפת לה מהפריפריה ומהחלשים, ובפועל מעלה ב-130% את מחירי הנסיעה בתחבורה הציבורית.

מירי רגב: אנשי דימונה, נתיבות, ירוחם, טבריה, ערד, קריית שמונה, אופקים, באר שבע, רהט, ביתר עלית, ישלמו יותר ב-5.5 שקלים על האוטובוסים.

מירי רגב: הם רוצים – הגב' מיכאלי – שהפריפריה תממן את החזקים, שתל אביב והמרכז לא ישלמו יותר.

מירי רגב: הם לא ישלמו מס גודש, והחלשים והפריפריה יממנו אותם.

מירי רגב: טוב עושה יושב-ראש ועדת הכלכלה מיכאל ביטון שנלחם למען הפריפריה, שלא ישלמו מחיר של עוד 5.5 שקלים - -

יבגני סובה: לסיום, בבקשה.

מירי רגב: - - לתחבורה הציבורית.

מירי רגב: זאת הקואליציה, שעשתה עליי סיבוב תקשורתי והצביעה נגד החמרת ענישה לאנסים.

מירי רגב: אל תדאגו, לא פתחו עם זה מהדורות חדשות, לא פתח עם זה אברמוביץ' ולא בן כספית, כי כולם הם חלק מהנדוס התודעה.

יבגני סובה: תודה רבה.

מירי רגב: התקשורת, יחד עם הממשלה הזאת, הם חלק מהנדוס התודעה.

מירי רגב: וטוב עשו ראשי האופוזיציה שקיבלו החלטה.

מירי רגב: לא מנשימים יותר את הקואליציה הזאת.

מירי רגב: זאת קואליציה שתיפול, כי אין לה רוב ציוני; אין לה רוב יהודי.

יבגני סובה: תודה, מירי.

מירי רגב: זאת קואליציה שתומכת - -

יבגני סובה: תודה.

מירי רגב: - - באותן מפלגות שתומכות בתומכי הטרור.

מירי רגב: ולכן תפקידם ללכת הביתה ומהר.

יבגני סובה: תודה רבה לחברת הכנסת מירי מרים רגב.

יבגני סובה: הדובר הבא – חבר כנסת שמחה רוטמן, בבקשה.

יבגני סובה: אני שוב קורא למנהלי סיעות, בעיקר עכשיו מהצד של הקואליציה – אתם עושים רעש בלתי נסבל.

יבגני סובה: בבקשה, קצת פחות רעש.

יבגני סובה: שלוש דקות, אדוני.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, אני אשמח אם תתחיל – פשוט הרעש באמת קשה.

שמחה רוטמן: אני אשמח להתחיל.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק הזו יכולה להיות מבוססת על אולי רעיון טוב אחד או שניים.

שמחה רוטמן: אני לא כל כך בטוח.

שמחה רוטמן: אבל מה שברור הוא שהצעת החוק הזו היא עיסוק בטפל; היא עיסוק בטפל כי הבעיה שאיתה מדינת ישראל מתמודדת זו בעיית מחירי הדיור.

שמחה רוטמן: ובמה הצעת החוק הזאת – מה הבשורה גדולה?

שמחה רוטמן: שלמה, מה הבשורה הגדולה בהצעת החוק הזאת?

שמחה רוטמן: שההצמדה של החלק של הקרקע – שלא יצמידו.

שמחה רוטמן: חשוב.

שמחה רוטמן: אני לא מזלזל.

שמחה רוטמן: בשביל זוג צעיר שקונה דירה, כל שקל קובע.

שמחה רוטמן: זה נכון.

שמחה רוטמן: אבל עם כל הכבוד, הבעיה המרכזית היא מחיר הקרקע, שפה מדינת ישראל היא המונופול, והיא קובעת מחירים, והיא השחקן היחיד בשוק, והיא מעלה את מחירי הדיור בגלל שהיא לא משווקת מספיק קרקעות.

שמחה רוטמן: היא מחזיקה בכל השרשרת.

שמחה רוטמן: הסיבה השנייה שמעלה את מחירי הדיור במדינת ישראל היא שהפער מהזמן שאתה קונה דירה – על הנייר או לא על הנייר – עד שאתה מקבל אותה הוא מאוד גדול, אז המדד גדל בפרק הזמן הזה.

שמחה רוטמן: מה קורה בפרק הזמן הזה?

שמחה רוטמן: פרק זמן אדיר של בירוקרטיה.

שמחה רוטמן: מהרגע שנחתם הסכם לפיתוח שכונה עד שקמה שכונה – בזמן המקביל בעבר בנו את בניין האמפייר סטייט מהר יותר ממה שלוקח לבנות בשטח קרקע בישראל שכונה.

שמחה רוטמן: הבירוקרטיה הישראלית, הליכי התכנון הבלתי נגמרים, הליכי הבנייה ורישוי הבנייה – מישהו עשה פעם בדיקה במשרד השיכון כמה שלבים נדרשים כדי לאשר שכונה?

שמחה רוטמן: כמה זמן הם לוקחים?

שמחה רוטמן: הזמן הזה – אנחנו משלמים עליו כסף, אנחנו משלמים עליו ריבית, אנחנו משלמים עליו הצמדה.

שמחה רוטמן: בזה הצעת החוק הזאת לא מטפלת.

שמחה רוטמן: יש המצאה ייחודית למדינה ישראל.

שמחה רוטמן: דוח מבקר המדינה עסק בה, הסכמי גג.

שמחה רוטמן: אנחנו צריכים לחתום הסכם עם רשות כשאנחנו רוצים לשכנע אותה שתבנה יחידות דיור נוספות.

שמחה רוטמן: למה?

שמחה רוטמן: בגלל שיחידות הדיור שנבנות גורמות נזק לרשות.

שמחה רוטמן: כל ראש רשות רק אומר, אל תביאו לי אזרחים, אל תביאו לי תושבים, כי כל תושב שמגיע עולה לי יותר ממה שהוא משלם במיסים.

שמחה רוטמן: למה?

שמחה רוטמן: כי אנחנו לא נותנים לרשויות את האפשרות להטיל מס אמת על התושבים שלהן.

שמחה רוטמן: השלטון המרכזי, שרת הפנים איילת שקד עומדת לה בראש משרד הפנים, והיא צריכה לאשר כל העלאה או הורדה של ארנונה.

שמחה רוטמן: מי שמע על דבר כזה?

שמחה רוטמן: במקום לתת לרשויות להתנהל באופן עצמאי.

שמחה רוטמן: אנחנו משלמים את המחיר, והרשויות לא מתחרות – לא אחת עם השנייה, ולא אחת עם עצמה.

יבגני סובה: משפט לסיום, בבקשה.

שמחה רוטמן: לכן ההצעה הזאת תשפר את המצב אולי לכמה רוכשי דירות עם עניין ההצמדה.

שמחה רוטמן: אני בטוח שהקבלנים ימצאו את הדרך להתגבר על זה.

שמחה רוטמן: לא משם תבוא הבשורה.

יבגני סובה: תודה.

שמחה רוטמן: אתם רוצים מחירי דיור נמוכים?

שמחה רוטמן: אתם רוצים שמחירי הדיור ירדו?

שמחה רוטמן: תשחררו את שוק הקרקעות ואת שוק הנדל"ן במדינת ישראל.

שמחה רוטמן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת שמחה רוטמן.

יבגני סובה: הדוברת הבאה – חברת הכנסת קטי קטרין שטרית, בבקשה.

יבגני סובה: חבר הכנסת קריב, חבר הכנסת גלעד קריב, יושב-ראש ועדת חוקה, חוק ומשפט.

יבגני סובה: איך שבאת לשם, ישר שומעים אותך ואת מנהלי הסיעות.

יבגני סובה: שמעו אותך חזק.

גלעד קריב: לקטי אני לא מפריע.

יבגני סובה: שלוש דקות, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: תודה, אדוני היושב-ראש.

קטי קטרין שטרית: אני רוצה לדבר איתכם על הנדסת התודעה של סערת מצעד הדגלים.

קטי קטרין שטרית: אתם יודעים, ביום חמישי קיבלתי טלפון מחברה טובה, שהבן שלה היה אמור לצאת למצעד.

קטי קטרין שטרית: היא שאלה אותי, קטי, תגידי, מה אומרים?

קטי קטרין שטרית: האם זה מסוכן?

קטי קטרין שטרית: שכנה מולי גם שאלה את אותו דבר לגבי הבת שלה, שמתארגנות כמה בנות שרוצות לצאת למצעד הזה.

קטי קטרין שטרית: אמרתי לה – בוודאי ובוודאי.

קטי קטרין שטרית: משום דבר לא צריך לפחד, מכלום.

קטי קטרין שטרית: אמר רוזוולט שמי שמפחד מהפחד – הפחד באמת נמצא בקרבו, בפנים.

קטי קטרין שטרית: אתמול גם אני השתתפתי במצעד הזה וראיתי עשרות, מאות ואלפי חבר'ה צעירים שרים, שמחים, מניפים את הדגל היפה שלנו, הדגל הטוב שלנו, דגל כחול לבן.

קטי קטרין שטרית: התמלאתי גאווה.

קטי קטרין שטרית: איזה יופי, איזה מראה מדהים.

קטי קטרין שטרית: אבל אתם יודעים מה, כשחזרתי הביתה בערב, בשעות המאוחרות, הדיווחים שיצאו מאמצעי התקשורת היו ככה: עימותים, טרור, הפחדה.

קטי קטרין שטרית: זה קולו של האויב שמכרסם בנו פנימה, זה העמלק שמזנב בנו, בחלשים.

קטי קטרין שטרית: אמרתי, איפה כל הצהלה, השמחה והריקודים והשירים שפתאום נעלמו לאיזה סוג של דיווחים – עימותים אמש בירושלים?

קטי קטרין שטרית: אז איך אתם יודעים שבעצם האירוע הזה נהפך לסוחף?

קטי קטרין שטרית: לי יש מדד: כשראיתי שם משפחות עם עגלות, נכים עם כיסאות גלגלים וקביים, בנות חילוניות לצד בנות דתיות, בנים חילוניים לצד בנים דתיים – אמרתי לעצמי שזאת בעצם ההצלחה של האירוע – שכל עם ישראל הרגיש שהוא מזדהה עם הדגל, מזדהה עם המצעד.

קטי קטרין שטרית: ואז התחילו השאלות בתקשורת – צריך להודות לממשלה הזאת על כך שהצעדה עברה במתווה הרגיל הזה.

קטי קטרין שטרית: אז אני רוצה להגיד לאותם צוהלים שאומרים שבזכות הממשלה הזאת – להזכירכם, מתוך 12 שנות כהונתו של נתניהו, 11 פעמים עברו במתווה הזה ולא עשו מזה איזו חגיגה.

קטי קטרין שטרית: בשנה שעברה בהמלצת מערכת הביטחון לא אפשרו למצעד הזה לעבור דרך שער שכם – מערכות הביטחון.

קטי קטרין שטרית: הייתה להם אפשרות לעבור משם, והם לא עברו.

קטי קטרין שטרית: המנדט אז, בשנה שעברה, היה אצל לפיד, וכל פעולה של נתניהו בניגוד להמלצת המערכת הייתה מייד נתפסת כניסיון להגיע להסלמה, אז בנט לקח החלטה מגובה מכל ראשי המערכות.

קטי קטרין שטרית: החמאס שחטף ב"שומר חומות" בתקופת נתניהו היה הבסיס שעליו הממשלה הזאת רכבה – להתעקש ולא לספור את האיומים של האויב.

יבגני סובה: נא לסיים, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: אז לכם אני אומרת – עם ישראל יצא במפגן אהבה ציונית.

קטי קטרין שטרית: שלונסקי, שאמר שבני ישיבות ובנות אולפנה הם לא עם ישראל, ואחר-כך הוא יבכה על השיסוע והפילוג בעם ישראל – כשדווקא במחנה הזה נמצא הפילוג.

יבגני סובה: תודה, קטי.

קטי קטרין שטרית: ראש הממשלה החלופי לא חגג אתמול את יום ירושלים, הוא אפילו לא העלה פוסט למעט ישיבת ממשלה.

קטי קטרין שטרית: הוא היה עסוק בלקטלג את החוגגים כלה

קטי קטרין שטרית: ב"ה ולה פמיליה.

יבגני סובה: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: משפט אחרון.

קטי קטרין שטרית: עם ישראל השיב אתמול תשובה מוחצת לפוסט-ציונים ולפוסט-ציונות.

קטי קטרין שטרית: שום פוסט – אנחנו נמצאים בעידן הציונות הפועמת.

קטי קטרין שטרית: אשרינו שזכינו להיוולד בעידן הזה.

יבגני סובה: תודה רבה לחברת הכנסת קטי קטרין שטרית.

יבגני סובה: הדובר הבא – חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

יבגני סובה: שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, לאחרונה התפרסם דוח שמסכם את אירועי – אני לא יכול, אני לא שומע את עצמי.

יבגני סובה: חבר הכנסת ביטן – בסדר, אני מטפל.

יבגני סובה: הינה, הוא כבר יצא.

יבגני סובה: אני אתן לך שלוש דקות.

יבגני סובה: רק שנייה.

יבגני סובה: יושב-ראש הקואליציה בפועל, חבר הכנסת טופורובסקי.

יבגני סובה: בועז, חבר'ה, אפשר לסכם את זה מחוץ לאולם?

יבגני סובה: חברים, בועז, תודה.

יבגני סובה: אתם עומדים ליד הדוכן ומסכמים את זה.

יבגני סובה: תודה.

יבגני סובה: אני אתן לך שלוש דקות.

סמי אבו שחאדה: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, לאחרונה התפרסם דוח של פרקליטות המדינה.

סמי אבו שחאדה: זה לא גוף שאמור לייצג את הגרעינים התורניים בערים המעורבות ולפרסם את הנרטיב שלהם למה שקרה באירועי מאי האחרון – זה גוף רשמי.

סמי אבו שחאדה: המדינה, פרקליטות המדינה, פרסמו דוח על איך הם רואים מה קרה באירועי מאי 2021 ומה היה תפקידם בתוך האירועים האלה.

סמי אבו שחאדה: כמובן, אחרי הקדמה חשובה על כמה הם עבדו קשה, וכמה היה להם קשה, וכמה הדברים היו מסובכים – ועם זאת, הם התמודדו, אחרי כל הפרגון העצמי הזה – אתה קורא דוח שאין לו שום קשר ולא אובייקטיביות, שמאמץ נרטיב של צד אחד ומנסה לקדם אותו גם בתוך הפרקליטות.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה לדבר על מקרה ספציפי אחד, כבוד היושב-ראש.

סמי אבו שחאדה: בעיר לוד ב-מאי 2021 נהרגו שני אזרחים: יגאל יהושע ומוסה חסונה.

סמי אבו שחאדה: יש לנו המון פירוט בדוח לגבי ההריגה של יגאל יהושע, שהיא עדיין לא כל כך ברורה, ויש חקירות ויש עצורים עד היום – מה היה התהליך, מה נעשה, פירוט שלם.

סמי אבו שחאדה: מה לגבי האזרח מוסא חסונה, שנהרג, נרצח באותם אירועים?

סמי אבו שחאדה: מוסא חסונה, שגר באותה עיר לוד, ונרצח באותם אירועים שעליהם נכתב הדוח, לא קיים, למרות שהם יודעים מי רצח את מוסא חסונה; הוא גם מודה שהוא רצח את מוסא חסונה.

סמי אבו שחאדה: אלה שבפרקליטות חשבו שזה לא דבר חשוב.

סמי אבו שחאדה: מה ההבדל בין יהושע לחסונה, כבוד היושב-ראש?

סמי אבו שחאדה: ההבדל – שזה יהודי וזה ערבי, זה ההבדל היחיד.

סמי אבו שחאדה: אותו אירוע היסטורי, אותם דברים, אותו זמן אותו מרחב – הכול אותו דבר.

סמי אבו שחאדה: ואז כועסים במדינת ישראל שחמישה דוחות שיצאו בשנתיים האחרונות, גם בבצלם, גם ב-Human Rights Watch, גם באמנסטי אינטרנשיונל, גם בקליניקה לזכויות אדם בהרווארד וגם באו"ם, אומרים שזה משטר אפרטהייד.

סמי אבו שחאדה: הרי מה זה אם זה לא אפרטהייד?

סמי אבו שחאדה: זה לא יכול להיקרא משהו אחר, כבוד היושב-ראש.

סמי אבו שחאדה: זה יושב מצוין בכל הגדרה של אפרטהייד.

סמי אבו שחאדה: ברגע שיש שתי מערכות משפט באותה מדינה לאוכלוסיות שונות, כמו שקורה במדינת היהודים – ליהודים יש מערכת משפט אחת ולאזרחים הערבים מערכת משפט – זאת בדיוק ההגדרה של האפרטהייד.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

יבגני סובה: הדובר הבא, חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח.

יבגני סובה: חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה.

יבגני סובה: שלוש דקות, אדוני, בבקשה.

עופר כסיף: תן לי עוד דקה לזמן ליברפול.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, דומה שמעולם לא פעלה כאן ממשלה כה אלימה, אכזרית וקהת חושים, בוודאי בכל הקשור לכיבוש.

עופר כסיף: זה לא רק ההרוגים והפצועים הפלסטינים; זה לא רק הטיהור האתני; זה לא רק הריסת הבתים; זה לא רק שוד האדמות; זה לא רק כריתת עצי הזית, שרפת השדות וסתימת בורות המים; זה לא רק המעצרים ההמוניים והחטיפות המכונות במכבסת הרשע "מעצרים מינהליים"; זה לא רק המסע השיטתי למחיקה טוטלית של העם הפלסטיני ושל זהותו – עכשיו גם עם ניסיונות הטירוף לאסור את הנפת דגלו.

עופר כסיף: זו העליצות המלווה את הפשעים הללו, השמחה על הדם הנשפך.

עופר כסיף: קריאות אתמול במצעד ה-KKK המקומי: "שירין מתה", "אין שירין", "שועפאט עולה באש" בהתייחסות למוחמד אבו ח'דיר, שהוצת למוות בידי חלאות אדם.

עופר כסיף: זה האושר על הבתים ההרוסים, העליזות על השדות השרופים, העצים הכרותים ובורות המים האטומים, הצהלות על המעצרים ההמוניים, הריקודים על הדגלים המוחרמים, החגיגה על אורגיית הדמים, החורבן וההרס של עם שלם.

עופר כסיף: ניכר שאפילו פרופ' ליבוביץ, במילותיו החריפות ביותר, לא חזה עד כמה נידרדר.

שלמה קרעי: איזה עם?

עופר כסיף: ואיפה מרצ ורע"מ, האבודה כבר מזמן?

עופר כסיף: אפילו לא מצייצת, תרתי משמע, נגד הכיבוש.

עופר כסיף: קיום הממשלה הפך עבורם למטרה, לתכלית בפני עצמה, למולך שמקריבים לו הכול – עקרונות, ערכים, צדק, דמוקרטיה.

עופר כסיף: חוק שימנע איחוד משפחות פלסטיניות?

עופר כסיף: למה לא?

עופר כסיף: זה מחיר סביר עבור התבשמות בפשיזם.

עופר כסיף: הכשרת השרץ באביתר?

עופר כסיף: בוודאי.

עופר כסיף: חברותא עם מריץ מריצות החרדים למזבלה קוסמת מדי.

עופר כסיף: חוק חיפוש ללא צו?

עופר כסיף: בטח ובטח, כי מסביב יהום סער.

עופר כסיף: טיהור אתני במסאפר יטא?

עופר כסיף: נעשה ונשמע, רק שביבי ובן גביר לא יעשו טרנספר.

עופר כסיף: מצעד שנאה גזעני בירושלים הכבושה?

עופר כסיף: לא נורא, על פוגרומים וקריאות "מוות לערבים" לא מפרקים קואליציה שבה נמצאת מפלגה ערבית.

עופר כסיף: חברי הכנסת, ביוני 1990 פורסם בידיעות אחרונות מכתב בזו הלשון, ואני מצטט: "מי שמגרש כפר אחד, אנשים, נשים וטף, מועד לחולל טרנספר שלם - - - אנחנו את פקודת הטרנספר איננו ממלאים, וגם הילדים שלנו וחניכינו אינם ממלאים אותה - - - היום שבו תינתן פקודת הטרנספר, שהיא פקודה בלתי חוקית בעליל, יהיה גם היום של סירוב פקודה.

עופר כסיף: לכל מי שהתעניין לדעת מהו הקו האדום שלנו – כאן הוא עובר".

יבגני סובה: נא לסיים.

עופר כסיף: סוף ציטוט.

עופר כסיף: אני מייד מסיים, אדוני.

עופר כסיף: את המכתב הזה פרסמו אנשי מרצ דאז יוסי שריד ויאיר צבן.

עופר כסיף: איפה הם ואיפה ממשיכיהם היום?

עופר כסיף: אלו האחרונים לא רק שאינם מסרבים לטיהור האתני, אלא אחראים לו מעצם ישיבתם בממשלה.

עופר כסיף: כנ"ל לגבי חברת הקואליציה רע"מ.

עופר כסיף: עם כאלה משנים מי צריך משמרים?

עופר כסיף: תודה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת עופר כסיף.

יבגני סובה: הדוברת הבאה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חברת הכנסת רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת; חבר הכנסת אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה טור פז – אינו נוכח; חברת הכנסת לימור מגן תלם – אינה נוכחת; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב גלנט – אינו נוכח; חבר הכנסת פטין מולא – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר כץ – אינו נוכח.

יבגני סובה: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

יבגני סובה: שלוש דקות, בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, בכל תולדות העמים, אפילו בעם האכזר ביותר, לא תמצא מלכות או הנהגה שהתאכזרה לבני עמה והיטיבה עם בני עם זר בתוכה, כל שכן כאשר חלקו של אותו מיעוט, של אותו עם זר, חותר תחתיה.

שלמה קרעי: בנט, לפיד, גנץ וליברמן שופכים מיליארדים על פרוטקשן לאחים המוסלמים, וזה הפך להיות גם מאות מיליונים בלי פיקוח, מתוך לחץ לקנות את האצבעות של רע"מ, של זועבי, של טיבי, כשברור להם שחלק מהכסף הזה מגיע לפשיעה ולטרור.

שלמה קרעי: רק היום סיכמו ליברמן ושקד על תקציב ל-35 אימאמים במסגדים.

שלמה קרעי: שקד וליברמן בתוך התקציב הזה מתקצבים גם הסתה לטרור.

שלמה קרעי: הרי ברור לכם שמבית מדרשם של האימאמים לא יוצאים שלום, אחווה ורעות בינם לבין שכניהם, בעלי הבית היהודים, במקרה הטוב.

שלמה קרעי: במקרה הפחות-טוב יוצאת הסתה לטרור, כמו האימאם של לוד וכמו בעוד מקומות אחרים, ובמקרה הגרוע יותר, המסגדים הופכים למחסני תחמושת, כמו שאנחנו רואים שקורה בהר הבית.

שלמה קרעי: אז לאחים המוסלמים יש לליברמן ושקד, לבנט ולגנץ, הרבה כסף, מאות מיליונים.

שלמה קרעי: הם מפנקים את אותו עם זר שיושב כאן וחלקו חותר תחת הממשלה שלנו.

שלמה קרעי: אבל כלפי האחים החרדים שלהם – ליברמן מתעלל בהם.

שלמה קרעי: הוא מקטין תקציבים, מתעלל, מביא אותם לידי פת לחם – את הנשים, את האימהות, את הילדים; מקצץ להם בתקציבי חינוך; מחרף ומגדף מערכות אלוהים חיים, וקורא ללימודי תורה "לימודי בטלה".

שלמה קרעי: אדם כזה, אם היה יושב באירופה, היו אומרים: זה אנטישמי מהשורה המסוכנת ביותר, מהשורה הראשונה.

שלמה קרעי: איך אדם כזה מכהן כשר האוצר בממשלה שלנו, בממשלה הזו, בממשלת ישראל, ואתם שותקים?

שלמה קרעי: אורבך, כהנא, מכרתם את כל הערכים שלנו?

שלמה קרעי: איזה עוד עם ראיתם שמפנק את אלו שרוצים להשמיד אותו ולא נותן, מתעלל ומביא לידי פת לחם את בני העם שלו?

שלמה קרעי: אני לא מכיר עוד עם כזה בתולדות העמים.

שלמה קרעי: אין לכם זכות קיום, ממשלת ישראל.

שלמה קרעי: אתם הולכים הביתה.

יבגני סובה: תודה רבה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

יבגני סובה: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

יבגני סובה: שלוש דקות, בבקשה.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, אדוני השר.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, תודה שוב שאפשרת לי.

אופיר כץ: תודה.

אופיר כץ: היום התבשרנו על לכתו בטרם עת של מודי בראון, שליגת האלופות - - -

יבגני סובה: חברים, אני מבקש שקט.

יבגני סובה: יש פה דברים לזכרו של מודי בראון, אני מבקש קצת לכבד את האיש.

אופיר כץ: היום התבשרנו על פטירתו בטרם עת של מודי בראון שליגת האלופות בלעדיו כבר לא תהיה אותה חגיגה.

אופיר כץ: שלשום היה קשה לשמוע אותו בשידור הקצר עם קול עייף וחלש – אותו מודי שהתרגלנו לשמוע תמיד שמח ואנרגטי – זה לא היה פשוט לשמוע אותו כך.

אופיר כץ: לנו, הצופים, לראות את ליגת האלופות בלעדיך – זה כמו קבוצה שעולה בלי מאמן.

אופיר כץ: אתה תחסר לנו, מודי.

אופיר כץ: יהיה זכרו ברוך.

אופיר כץ: במעבר חד: אתמול השתתפתי עם חבריי ועוד המוני בית ישראל במצעד הדגלים – חגיגה עצומה של הדגל שלנו.

אופיר כץ: ראש הממשלה בנט, שכבול בצורה משפילה בידי שותפיו הערבים לקואליציה, יצא אך ורק נגד השוליים היהודים.

אופיר כץ: בזמן שהיו שם 70,000 יהודים שחגגו, היה חשוב לו לבקר את אותם שוליים, אבל מצעד הדגלים הסתיים בכך שמי שהיו עצורים, אלו אותם ערבים שתקפו שוטרים, הרביצו לעיתונאי, שרפו אוטובוס, נעצרו על תקיפה, על התפרעויות, אבל ראש הממשלה שלנו – אותם הוא לא מגנה; הוא מגנה רק את היהודים ששרו.

אופיר כץ: את אלה שתקפו והרביצו – מהם הוא מפחד.

אופיר כץ: הוא מפחד מחבריו לקואליציה, רע"מ, שבזכותם הוא יושב על הכיסא הזה.

אופיר כץ: זה פשוט לא להאמין שאתה צריך להוכיח שנאה לאחיך היהודים בשביל לרצות את אחיך החורגים.

אופיר כץ: פשוט לא יאומן לאן הוא הגיע.

אופיר כץ: בבוקר ברדיו אני שומע את אותה מנגינה, את יאיר לפיד.

אופיר כץ: גם הוא – מה שהיה חשוב לו, חשוב לו ביותר לגנות – זה את היהודים; שום מילה על התקיפות של אותם ערבים, על אותם אלו שתקפו שוטרים, הרביצו לעיתונאי, נעצרו.

אופיר כץ: הם אלו שנעצרו, אבל ראש הממשלה וראש הממשלה החליפי – דממה.

אופיר כץ: עליהם הם לא מסוגלים, כי הם שבויים.

אופיר כץ: הם שבויים בידי אותם אלה שגורמים לכך שהם ישבו על כיסא ראש-הממשלה וראש-הממשלה החליפי.

אופיר כץ: פשוט ביזיון.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת כץ.

יבגני סובה: הדוברת הבאה – מיכל וולדיגר, חברת הכנסת וולדיגר – אינה נוכחת; תראה, אי-אפשר ככה.

יבגני סובה: אני אתן לך בסוף – חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח; חבר הכנסת ולדימיר בליאק – אינו נוכח; חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' ביקש לדבר.

יבגני סובה: איפה הוא?

יבגני סובה: ומייד אחריו – אז בוא תעלה בינתיים אתה, אני אתן לסמוטריץ' כשהוא ייכנס.

יבגני סובה: תעלה בבקשה, חבר הכנסת אורי מקלב, שלוש דקות.

יבגני סובה: ואחרון הדוברים – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' מייד אחריו.

אופיר אקוניס: לא - - -

יבגני סובה: אתה גם ביקשת?

יבגני סובה: לא אמרת לי.

אופיר אקוניס: לא אמרתי לך, אמרתי למזכירה.

יבגני סובה: אבל היא צריכה להודיע, כי הרשימה הייתה נעולה.

יבגני סובה: לא ביקשת רשות.

יבגני סובה: אני אאשר לך, אין בעיה.

אופיר אקוניס: - - - משבע בערב, אם לא לפני כן.

יבגני סובה: בסדר גמור, בסדר גמור.

יבגני סובה: בבקשה, שלוש דקות, אדוני.

יבגני סובה: אתה מיד אחריו.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, תודה על ההתחשבות.

אורי מקלב: תודה מיוחדת, אדוני היושב-ראש, על ההתחשבות.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: אני רואה שאתה שם לב – אני אומר לך תודה מיוחדת, אדוני.

אורי מקלב: בכל אופן, מכובדי השר או השרה – אני לא יודע אם הם נמצאים פה – חבריי חברי הכנסת, ראשית צריך להודות באמת ולהגיד שהחוק הוא חוק טוב, הוא חוק מצוין, הוא חוק חשוב מאוד, שיש לו השפעה ישירה על רוכשי הדירות בסכומי עתק – ולא זו בלבד, אלא יש לזה השפעה – גם אין ברירה אחרת לאנשים להימנע מהתשלום.

אורי מקלב: אנשים שרוצים להקדים תשלומים כדי להימנע מתשלום המדד – אין להם את האפשרות לעשות את זה.

אורי מקלב: הקבלנים והמשווקים – יש להם סדר תשלומים, ואולי זה אפילו לפעמים חלק מהרווח שלהם, הם לא רוצים להקדים תשלומים, כדי ש – בסופו של דבר אתה משלם עשרות אלפי שקלים.

אורי מקלב: אבל צריך להגיד גם שזה לא פותר את כל הבעיה; זה חלק מפתרון הבעיה, מכיוון שאם משך הזמן של בנייה לוקח הרבה זמן, המדד גם כן משפיע.

אורי מקלב: ככל שהיינו מקצרים את לוח הזמנים, כך גם המדד היה פחות משפיע על המחיר, ולא זו בלבד, אנחנו יודעים אבל – ולמה באמת המחיר של הקרקע צריך להיות כל-כך גבוה?

אורי מקלב: מחירי הקרקעות פה הם באמת אלה שגורמים – חלק מהסיבה, והסיבה העיקרית לנושא הזה של יוקר הדירות.

אורי מקלב: אם אנחנו מדברים על דירות, אנחנו יודעים שההעלאה הזו במחירי הדירות שמלווה אותנו – ובשנה האחרונה הייתה עלייה דרמטית שלא הייתה כמותה – לא רק שהבטיחו לעצור את מחיר הדירות, אלא אני חושב שזו הסיבה – כשבאו ואמרו: אנחנו נעצור את המחירים, ולא אמרו שיורידו – זאת הסיבה שאנשים אמרו: אוקיי, אנחנו אולי לא נרוויח, אבל לא נפסיד.

אורי מקלב: זה גרם לעלייה הזאת עם כל עליות המחירים שאנחנו נחשפים אליהן היום – יוקר המחיה הוא יוקר מחיה אמיתי.

אורי מקלב: סדר הגודל של עליית מחירים – אני רק רוצה לספר לך, אדוני היושב-ראש, יש עמותת חסד שסיפרה לי היום שהיא מחלקת כוסות שתייה בדרך חזרה מהכותל המערבי בליל שבועות.

אורי מקלב: בשבועות בבוקר יש עשרות, עשרות אלפים, מאות אלפים שמתפללים, לומדים בלילה בכותל – וביום חוזרים חזרה; יש אנשים שעומדים בצידי הדרכים ומחלקים.

אורי מקלב: בכל שנה הוא משקיע 40,000 שקל כדי לתת כוסות למתפללים או לאלה שחוזרים – השנה הוא שילם 79,000.

אורי מקלב: מאיפה הדברים האלה?

אורי מקלב: אנחנו מדברים על תחבורה, אנחנו מדברים על מדד המחירים שלה, על ירקות ופירות טריים, אנחנו מדברים על מדד תשומות הבנייה, עכשיו דיברנו עליו, על שכר העבודה; אנחנו מדברים על רשימה שלמה של חשמל ומים ודלק –העלייה הדרמטית במחירים – זה משפיע.

אורי מקלב: עכשיו מתחילה עונת חתונות, מעכשיו, ממחר – מתחילה עונת חתונות.

אורי מקלב: ב-25% מינימום באותה מנה, אותה עלות שעלתה עד עכשיו, עד פסח עכשיו – הם דורשים במקרה הטוב, המינימלי, עוד 25%.

אורי מקלב: צפויות שביתת מורים, שביתת נהגים - -

יבגני סובה: משפט לסיום.

אורי מקלב: - - זה לא הולך סתם.

אורי מקלב: ואני, מה שאני חושב, אחד הדברים – ואני מסיים, אדוני – המס על רכב חשמלי – לא זו בלבד שאנשים משלמים יותר יקר כדי שלא יצטרכו לשלם על דלק; אנשים השקיעו – זה גם מועיל לזיהום האוויר.

אורי מקלב: זה דבר שאנחנו באמת - -

יבגני סובה: תודה.

אורי מקלב: - - דרבנו אליו.

אורי מקלב: מה הסיבה?

אורי מקלב: מה הסיבה שאנחנו הולכים לקחת 4,000 שקל לשנה מבעלי רכב חשמלי?

אורי מקלב: תודה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת מקלב.

יבגני סובה: הדובר הבא – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה.

יבגני סובה: ומייד אחריו – חבר הכנסת אקוניס, ונעבור לסיכום השר.

יבגני סובה: שלוש דקות, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, אדוני היושב-ראש, תודה על ההתחשבות.

בצלאל סמוטריץ': אם יש פה שר, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, תראו, אנחנו בפתחו של משבר כלכלי עולמי שאזרחי ישראל כבר מרגישים אותו בכיסם תקופה לא קצרה.

בצלאל סמוטריץ': זה 16% התייקרות של מחירי הדיור – תכף נדבר על הרכיב של ההצמדה למדד תשומות הבנייה, וההתייקרות של הדלקים ושל מוצרי המזון והחשמל והמים, ובתוך זמן קצר אנחנו נראה חוסר בבשר ובעופות, והתוצאה תהיה התייקרות דרמטית, מכיוון שאם אין חיטה, אין תערובת להאכיל את בעלי החיים.

בצלאל סמוטריץ': ולממשלה הזאת יש את כל הזמן שבעולם.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, אנחנו לפני כמעט שלושה חודשים העברנו הצעה דומה להצעה שאתם מעבירים היום בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר במשרד האוצר, בשלושת החודשים האלה מדד תשומות הבנייה התייקר ב-2.6%.

בצלאל סמוטריץ': אלפי רוכשי דירות, זוגות צעירים – אגב, את חלקם אתם מכריחים לחתום על חוזים, מכיוון שהם זכו בהגרלות של מחיר למשתכן.

בצלאל סמוטריץ': הם לא יכולים להגיד לעצמם: רגע, בואו נחכה שהקואליציה הזאת, כדי לא לתת, חס וחלילה, קרדיט לאופוזיציה, תעביר הצעת חוק ממשלתית בקצב שלה, בזמן שלה.

בצלאל סמוטריץ': הם חייבים לחתום על החוזים כאן ועכשיו, מכיוון שהם זכו במכרזי מחיר למשתכן.

בצלאל סמוטריץ': אלפי זוגות צעירים, ואולי יותר מזה, שחתמו על חוזים, לא ישלמו, אדוני השר חמד עמאר, השר חמד עמאר, אלפי זוגות צעירים לא ישלמו עכשיו 2.6% – הם ישלמו גם את כל הגידול שיהיה מהיום ועד מסירת הדירה.

בצלאל סמוטריץ': מסירת הדירה תהיה בעוד שלוש, בעוד ארבע, בעוד חמש שנים לפעמים.

בצלאל סמוטריץ': הם ישלמו את כל מה שהמדד הזה יעלה, מכיוון שלפי ההצעה שאתם מביאים, אין לה תחולה רטרואקטיבית, רק מי שיחתום על חוזה אחרי שאתם תואילו בטובכם, בקצב שלכם, להעביר את ההצעה הזו בשלוש קריאות.

בצלאל סמוטריץ': אז אותם אנשים ישלמו עשרות ולפעמים מאות אלפי שקלים נוספים כי אתם עושים פוליטיקה, כי לא הסכמתם שחבר הכנסת אלכס קושניר, יושב-ראש ועדת הכספים, שרצה והעביר איתי ביחד את החוק הזה – לא נתתם לו לקדם את הדיונים בוועדה, להעביר את החוק הזה בקריאה שנייה ושלישית.

בצלאל סמוטריץ': יכולנו עוד לפני סוף המושב הקודם להעביר את החוק הזה בקריאה שנייה ושלישית.

בצלאל סמוטריץ': אז בשביל פוליטיקה קטנה, כדי שחס וחלילה הקרדיט לא יהיה של האופוזיציה, אתם דפקתם את אותם אלפי זוגות צעירים, וגם היום כשאתם מביאים לפה את חוק, אתם לא מחילים אותו רטרואקטיבית בכלום.

בצלאל סמוטריץ': עכשיו, אני אומר לכם, אנחנו נילחם בוועדה כדי שהוא יחול על קבלנים שמאחרים במסירת הדירות שלהם, ובוודאי ובוודאי שאחרי מועד המסירה המקורי לא יצמידו את יתרת התשלומים למדד תשומות הבנייה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נלחם על זה שקבלנים שסגרו עסקאות של 80/20 יהיו חייבים לאפשר הקדמת תשלומים.

בצלאל סמוטריץ': ואם לא – הרי מה קורה היום?

בצלאל סמוטריץ': אתה מבין – היושב-ראש, אני כבר מסיים.

בצלאל סמוטריץ': הקבלן חתום הרי על 20/80.

יבגני סובה: דווקא רציתי להגיד לך משהו.

יבגני סובה: אני גם מכיר את הסוגיה.

יבגני סובה: בעבר מי שהיה זוכה במחיר למשתכן, היו מחייבים אותו לשלם תשומת בנייה לא מהיום שהוא חתם על חוזה אלא מהיום שהקבלן זכה בהגרלה.

יבגני סובה: לפני בערך שנה וחצי, אני לא זוכר בדיוק, שנה וחצי, שינו את הדבר הזה, שנתיים.

בצלאל סמוטריץ': ועדיין, ועדיין - - -

יבגני סובה: לא, לא.

יבגני סובה: אני אומר שהיום לפחות – תראה, אני לא אומר שזה בסדר - -

בצלאל סמוטריץ': לא, לא.

בצלאל סמוטריץ': אתה צודק, ממועד חתימת החוזה, אבל עדיין - - -

יבגני סובה: - - אפשר להתנחם בזה שמי שזכה במחיר למשתכן לא משלם את תשומת הבנייה מהיום של הזכייה בהגרלה אלא מיום חתימת החוזה.

בצלאל סמוטריץ': נכון.

בצלאל סמוטריץ': רגע, אבל הוא חותם.

בצלאל סמוטריץ': יופי, אבל הוא חותם, מיום חתימת החוזה - -

יבגני סובה: נכון.

בצלאל סמוטריץ': - - ומשרד השיכון אפשר לאחרונה לקבלנים לאחר בשנתיים במועד מסירת הדירה.

יבגני סובה: לא, לא קשור לאיחור.

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, רגע.

בצלאל סמוטריץ': שנייה, שנייה.

יבגני סובה: הקבלנים – רק שנייה.

יבגני סובה: כשאתה חותם – אני פשוט מנהל איתך משהו שזה לא זה.

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': אני מבין.

בצלאל סמוטריץ': אתה צודק.

בצלאל סמוטריץ': אתה צודק.

בצלאל סמוטריץ': את זה עשתה הממשלה הקודמת.

בצלאל סמוטריץ': צריך לברך אותה על זה.

יבגני סובה: לא.

יבגני סובה: צריך לשים לב, כשאתה חותם על חוזה, אם אפשר לשלם מראש או שהקבלן לא מחויב לקבל את הסכום.

בצלאל סמוטריץ': אוה, זה לא המצב.

יבגני סובה: בסדר.

יבגני סובה: זה תלוי בחוזה.

בצלאל סמוטריץ': היום הקבלנים, היום רוב – כן.

בצלאל סמוטריץ': אבל מי שזכה במחיר למשתכן הוא לקוח שבוי.

בצלאל סמוטריץ': הוא לא יכול לנהל משא ומתן.

יבגני סובה: אוקיי.

יבגני סובה: נושא לדיון בוועדות המתאימות.

יבגני סובה: אני מסכים איתך.

בצלאל סמוטריץ': היום רוב המכרזים הולכים בשיטת 20/80, שכאילו היו לטובת הלקוח: תשלם 20% עכשיו, 80% כשאתה ניכנס.

יבגני סובה: חבר הכנסת סמוטריץ', זה נושא שראוי לדיון בוועדות המתאימות.

בצלאל סמוטריץ': רגע, רגע, רגע.

בצלאל סמוטריץ': אז אני אומר, אתה מבין שבחוק שאתם מביאים עכשיו, משרד השיכון נתן לקבלנים עוד שנתיים.

יבגני סובה: לא.

יבגני סובה: לא קשור.

יבגני סובה: לא קשור לחוק הזה.

יבגני סובה: זה לא קשור לחוק.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה החוק.

יבגני סובה: לא.

יבגני סובה: זה לא קשור לחוק הזה.

בצלאל סמוטריץ': משרד השיכון נותן לקבלנים לאחר בשנתיים במסירת הדירה.

בצלאל סמוטריץ': בשנתיים האלה הלקוח צריך לשלם את מדד תשומות הבנייה.

בצלאל סמוטריץ': אז אנחנו ניאבק.

יבגני סובה: אוקיי.

יבגני סובה: טוב.

יבגני סובה: משפט לסיום.

בצלאל סמוטריץ': תראה, אגב, אני רוצה לומר שאנחנו ניאבק שהוא יחול על קבלנים שמאחרים במועד מסירת הדירה; אנחנו ניאבק על זה שקבלנים יהיו חייבים להקדים תשלום, ואם לא יאפשרו להקדים תשלום, אז הם יספגו את מדד תשומות הבנייה; אנחנו ניאבק על זה שהחוק יחול לפחות, היושב-ראש, מהיום שבו החוק הזה עבר בקריאה טרומית.

בצלאל סמוטריץ': זה המינימום שבמינימום.

בצלאל סמוטריץ': אני באמת אומר, חבל לי על אותם אלפי זוגות צעירים שאמורים לשלם עכשיו 100,000, 200,000 שקל נוסף על מחיר הדירה רק בגלל פוליטיקה קטנה.

בצלאל סמוטריץ': זה חבל.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה.

יבגני סובה: תודה רבה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת סמוטריץ'.

יבגני סובה: הדובר הבא והאחרון – חבר הכנסת אופיר אקוניס, בבקשה.

ינון אזולאי: אם אני אבקש לא תיתן לי?

יבגני סובה: יש החוק הבא.

יבגני סובה: אתה יכול לדבר.

יבגני סובה: הינה, מייד אחרי ההצבעה תוכל להירשם ולדבר.

ינון אזולאי: - - -

יבגני סובה: בבקשה, שלוש דקות, אדוני.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אדוני, 70,000 ישראלים, 70,000, צבעו את ירושלים אתמול בדגלי הלאום.

אופיר אקוניס: 70,000.

אופיר אקוניס: שיא של כל הזמנים.

אופיר אקוניס: ביטוי מובהק לאהבת ירושלים בירת ישראל והעם היהודי שלושת אלפים שנה.

אופיר אקוניס: אבל בממשלה הקורסת, שכולם, חבר הכנסת אזולאי, רואים את קריסתה, כולם רואים את קריסתה חוץ מחבריה, מעדיפים להסית ולהכתים ציבורים שלמים.

אופיר אקוניס: מגדיל לעשות, אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה יאיר לפיד, שמסית ללא הפסקה, מכתים ללא הפסקה עשרות אלפי ישראלים.

אופיר אקוניס: הוא מדביק להם כינוי גנאי.

אופיר אקוניס: הרי ברור מה נעשה כאן.

אופיר אקוניס: באיזה סגנון תועמלני מכליל – אגב, הסגנון הזה, המכליל, מזכיר משטרים אפלים.

אופיר אקוניס: זה טוב לבייס של לפיד.

אופיר אקוניס: ועכשיו, אדוני היושב-ראש, מדברים לבייס, כי גם לפיד וגם איווט, שמסית נגד הציבור החרדי, מסלים את המתקפות.

אופיר אקוניס: הלחץ בקואליציה גובר, ההסתה מתגברת איתו נגד הליכוד, נגד הימין הלאומי, נגד הצועדים במצעד הדגלים, נגד נתניהו, נגד החרדים.

אופיר אקוניס: אלימות צריך לגנות, אבל הכללות צריך לגנות לא פחות, וכשהמנדטים יורדים בסקרים, ההסתה הולכת וגוברת.

אופיר אקוניס: כך נוהגים המשטרים האפלים ביותר.

אופיר אקוניס: ומצעד הדגלים?

אופיר אקוניס: הוא הרי היה ביטוי ברור.

אופיר אקוניס: הוא לא סתם הצליח, חבר הכנסת בני בגין.

אופיר אקוניס: מצעד הדגלים הגדול ביותר בהיסטוריה הוא ביטוי ברור למחאה ציבורית כבירה שהולכת וגדלה נגד הממשלה הרעה הזאת.

אופיר אקוניס: זו ממשלה, אדוני היושב-ראש, שככל שהיא נסחטת, היא סוחטת.

אופיר אקוניס: זאת הנוסחה, אדוני, בממשלה הזאת.

אופיר אקוניס: ככל שהממשלה נסחטת, היא סוחטת.

אופיר אקוניס: היא סוחטת כל אחד ואחת מאזרחי ישראל כפי שהיא נסחטת, אדוני היושב-ראש, על ידי כל אחת ואחד מחברי הקואליציה.

אופיר אקוניס: והסחיטה הזאת, אגב סחיטה באיומים – "פרוטקשן" קוראים לזה – של כל חבר וחברה בה, עוד מיסים, עוד גזרות; הדלק מגיע לשיא של כל הזמנים.

אופיר אקוניס: המיסים הזניקו את יוקר המחיה ואת סל הקניות.

אופיר אקוניס: אבל הקואליציה הסוחטת והנסחטת סוחטת את כל אזרחי ישראל, שאומרים לה בהמוניהם: מושחתים, נסחטים, נכשלתם.

אופיר אקוניס: לכו הביתה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת אופיר אקוניס.

יבגני סובה: יסכם את הדיון שר השיכון זאב אלקין.

יבגני סובה: בבקשה לעלות.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, סיים פה הדובר הקודם בקריאה נרגשת שנלך הביתה, אבל לפני שנלך הביתה אני מציע קודם שנראה לציבור הישראלי שכשמדובר על חוק חברתי שמגן על זכויות הציבור - -

אופיר כץ: - - -

זאב אלקין: - - אגב, בלי שום קשר לשאלה מאיזה חלק של המפה הוא מגיע, בואו נראה שאנחנו יודעים גם לדאוג לציבור.

זאב אלקין: אגב, אפרופו הערתך, חבר הכנסת כץ, דווקא בנושא הזה אתה לא היית כשהצגתי את החוק.

זאב אלקין: אני ציינתי שהמרכיב המרכזי של הצעת החוק הזאת כבר עבר בכנסת בקריאה טרומית בשני חוקים פרטיים שהממשלה תמכה בהם.

זאב אלקין: אחד מהם של חבר קואליציה ואחד של חבר אופוזיציה.

זאב אלקין: אז דווקא לא הפלנו.

אופיר כץ: וכמה חוקים חברתיים הבאתי פה והפלתם?

זאב אלקין: חבר הכנסת כץ, אני אחראי למה שאני אחראי לו.

אופיר כץ: לא, אז אל תייצר את זה כאילו תהיו אחראים.

אופיר כץ: למה, אתם אחראים לחוקים - - -

זאב אלקין: אני אחראי על מה שאני אחראי לו.

ינון אזולאי: השר אלקין, אל תיפגע, אני אגיד לך האמת, אתה אחראי לא רק על מה שאתה אחראי.

ינון אזולאי: כשמגיעים לשם החוקים אתה אחראי על הכול.

זאב אלקין: יש דברים שכן, יש דברים שלא.

זאב אלקין: אבל דווקא בנושא הזה לא היססתי לרגע כשחבר הכנסת סמוטריץ' הביא את זה בקריאה טרומית, כששמע מאיתנו שאנחנו מתכוונים לקדם הצעת חוק ממשלתית בנושא, ולא שיחקתי משחק קרדיטים אלא תמכנו בהצעת החוק הטרומית שלו ושל חבר הכנסת קושניר, של שתי הצעות חוק, אחת קואליציה ואחת אופוזיציה, וסיכמנו שכשתבוא הצעת חוק ממשלתית יותר רחבה נמשיך לקדם את זה ביחד.

זאב אלקין: כי בסופו של דבר מה שעניין אותי זה כמה שיותר מהר להביא פה סיוע לציבור.

איתן גינזבורג: אני חושב שיש קונסנזוס בבית הזה שזה חוק טוב מאוד, אולי מהטובים שעברו - - -

זאב אלקין: אתה צודק, חבר הכנסת גינזבורג, אבל ממה אני חושש?

זאב אלקין: שאנחנו עוד מעט נראה שלמרות שיש קונסנזוס, חלק מהבית הזה יצביע נגד.

זאב אלקין: למרות שדווקא אני חייב לגלות שכמות הפניות שקיבלתי לקדם את החוק הזה כמה שיותר מהר היו אפילו דווקא יותר מח"כים באופוזיציה מאשר מח"כים בקואליציה.

ינון אזולאי: כבוד השר, אבל זה לא פותר לנו את הבעיה של ההיצע של הדירות.

זאב אלקין: אני אשמח להתייחס גם לזה.

זאב אלקין: אבל בסופו של דבר זה בדיוק האבסורד שאני מדבר עליו, שבמשך חודשים כשהייתי צריך להילחם על זה שהצעת החוק הזאת תגובש ותעבור את המשוכות של משרד המשפטים – כידוע, זה לא קל תמיד – אז בכל החודשים האלה מי שהפצירו בי להביא כמה שיותר מהר את הצעת החוק לאישור הכנסת והתחייבו שיתמכו בה וזה יעבור פה כמו סכין בחמאה היו דווקא לרוב ח"כים באופוזיציה.

זאב אלקין: אגב, הדרך לבדוק את זה מאוד פשוטה: אם תבדקו את ההצבעה על פטור מחובת הנחה להצעת החוק הזאת, תגלו שאחד מהח"כים שהצביע בעד הצעת הפטור היה ח"כ מהאופוזיציה, חבר בוועדת הכנסת.

זאב אלקין: ולכן מאוד תמוה בעיניי שלמרות שכפי שאמר פה היושב-ראש הצעת החוק הזאת לכאורה נהנית מקונסנזוס מאוד רחב בבית הזה, חלק מחברי הבית, לצערי – אולי אני אצליח לשכנע בדברי הסיכום שלי – אבל חלק מחברי הבית הזה מתכוונים להצביע נגדה, למרות שכאמור, א.

זאב אלקין: לחצו עליי להביא אותה כמה שיותר מהר; ב.

זאב אלקין: מסכימים ואומרים לי את זה בשיחות מסדרון שזה, כמו שאמר חבר הכנסת גינזבורג, אחת מהצעות החוק החשובות שעברו בקדנציה של הכנסת הזאת; ג.

זאב אלקין: דווקא מייצגים ציבורים ששם משבר הדיור הוא אולי בין החריפים ביותר, ולכן המצביעים שלהם הם הראשונים שסובלים מזה שאין חוק כזה.

זאב אלקין: ואגב, גם בפניות ציבור שאני מקבל בנושא של החוק הזה דווקא המצביעים של הסיעות האלה הם אולי מהווים את הרוב שפונים אליי כשר השיכון ומבקשים לקדם את זה כמה שיותר מהר, ואפילו מבקשים שהוא יחול בדיעבד על העסקאות שכבר נעשו.

זאב אלקין: אגב, בעניין הזה אני רוצה לציין שזו סוגיה מאוד מורכבת, כי כידוע לא פשוט להחיל חוק בדיעבד, מבחינה משפטית.

זאב אלקין: אבל אני החלטתי – וזה צעד לא שגרתי מבחינת הממשלה – העברתי החלטת ועדת שרים שבסוגיה של תחולת הצעת החוק תכריע ועדת הכנסת בהתאם לייעוץ המשפטי שהיא תקבל, וזה לא ייחשב הפרה של ניסוח החוק שאושר בוועדת השרים לחקיקה.

זאב אלקין: ולכן למעשה נתתי סמכות לכנסת להתמודד עם הסוגיה של בדיעבד, כי באמת הרבה רוכשי דירות כרגע שמשלמים תשלומים מופקעים על הדירה שלהם במסגרת של החוזים שיש להם מתחננים שזה יחול עליהם.

זאב אלקין: אגב, אמרתי פה בתחילת דבריי שהחיסכון הממוצע על דירה, לפי עלות ממוצעת של דירה מכל סעיפי הצעת החוק גם יחד, הוא סדר גודל כ-160,000 שקל למשפחה.

ינון אזולאי: - - - עם החוזה שהקבלן אוטומטית יאריך לו אותו כל שלושה חודשים לכסות את עצמו.

זאב אלקין: זה נכון שעל פניו לקבלנים יש דרך להגיב בצורה מסוימת על הצעת החוק הזאת, אבל בסופו של דבר אני אגיד לך כמה דברים: כשקבלנים אומרים לי: טוב, בלית ברירה אני אצטרך להעלות את מחירי הדיור – אני עוד לא פגשתי קבלן שלא מכר את הדירה שהוא בנה – או יזם – במחיר המקסימלי שהוא יכול למכור.

זאב אלקין: עוד לא ראיתי מתנדב ולא ראיתי מישהו שמכר פחות רק בגלל שזה עלה לו פחות.

זאב אלקין: הוא מכר בכמה שהוא מסוגל למכור.

ינון אזולאי: הוא שם את הערכים של תשומות הבנייה.

ינון אזולאי: עכשיו הוא ייקח את זה למקום אחר.

זאב אלקין: לא, הוא בסופו של דבר שם את המחיר המקסימלי שהרוכש היה מוכן לשלם.

זאב אלקין: אם הרוכש היה מוכן לשלם עוד 20,000 שקל יותר, לדעתו הוא היה מוכר את זה ב-20,000 שקל יותר.

זאב אלקין: הוא לא היה שואל את עצמו - - -

ינון אזולאי: - - -

זאב אלקין: נכון.

זאב אלקין: לכן בסופו של דבר מה שקובע את המחירים זה נכונות של הרוכש לשלם, ולא האיומים של הקבלן – אם תעשה אחת, שתיים, שלוש, אני אעלה את המחיר.

זאב אלקין: בסוף הקבלן מוכר במחיר המקסימלי שהוא מסוגל למכור בתנאי השוק.

זאב אלקין: ולכן צעד מסוג כזה הוא בסופו של דבר יחסוך כסף לאנשים.

זאב אלקין: לגבי לוחות זמנים, אני מעדיף ודאות.

זאב אלקין: אני מעדיף שהרוכש שקונה ועושה תכנון ידע מתי באמת הוא יקבל את הדירה שלו מאשר שהוא יקבל תאריך לא ריאלי ואחר כך אף אחד לא מתכוון לשלם לו פיצויים, ובפועל רק מפילים אותו בפח.

זאב אלקין: אתה יודע מה, גם אם אתה צודק והקבלן טיפה ייקר את הדירה, גם כאן אני מעדיף ודאות, ולא את המצב היום, שבן אדם קונה דירה, אחר כך מגלה שהוא משלם 160,000 שקל יותר – שאגב, גם לא מכוסים על ידי המשכנתה; אם זה היה מראש נכנס במחיר הדירה, אז זה גם היה מכוסה על ידי המשכנתה.

זאב אלקין: פה זה לא, והוא צריך, לא ברור מאיפה, דווקא לקראת סוף התשלומים לגייס לפעמים עשרות אלפי שקלים, או לפעמים סכומים קרובים ל-100,000 שקל, בגלל ההצמדה הזאת, והוא לא יודע מאיפה להביא אותם, כי הם כבר מעל ההון העצמי שהוא שילם ומעל המשכנתה שהוא קיבל.

זאב אלקין: אין ספק שזה מצב שהוא עדיף מבחינת הרוכשים פי כמה וכמה.

ינון אזולאי: לגבי ההיצע של הדירות - - -

זאב אלקין: אני תכף אתייחס.

זאב אלקין: אגב, אני יכול להגיד עוד משהו, שאנחנו החלטנו לא לחכות לתהליך החקיקה.

זאב אלקין: אני מקווה שהכנסת באמת תאשר את החוק כמה שיותר מהר.

זאב אלקין: אבל אני ביקשתי מהדרג המקצועי של רשות מקרקעי ישראל ושל משרד השיכון לפעול לקבלת החלטות רלוונטיות מבחינתנו כדי שבמקביל לתהליך החקיקה לפחות במכרזים שהמדינה מוציאה וחותמת הסכמים עם הקבלנים, הנושא הזה של הפעלת חוק המכר יפעל כבר בלי לחכות להשלמת החקיקה בכנסת.

זאב אלקין: כדי שגם אלה שלמעשה ייקחו את הקרקע מהמדינה עכשיו - - -

בועז טופורובסקי: אפשר לרדת.

זאב אלקין: אפשר לרדת?

זאב אלקין: טוב, אני רואה שהשתכנעת.

ינון אזולאי: אתה לא נותן לי תשובה?

זאב אלקין: אני אשמח לתת את זה בפרטי.

זאב אלקין: תמיד המדד שלי זה חבר הכנסת טופורובסקי, אז ברגע ששכנעתי אותו – לרדת או לא לרדת?

זאב אלקין: מי שנותן לי הנחיות זה בועז.

זאב אלקין: לרדת.

זאב אלקין: טוב, תודה רבה.

זאב אלקין: מקווה ששכנעתי.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, תם הדיון בנושא הצעת חוק המכר.

איתן גינזבורג: אנחנו עוברים להצבעה.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה אלקטרונית.

איתן גינזבורג: נא תפסו את מקומותיכם.

איתן גינזבורג: מי בעד הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון מס' 9)?

איתן גינזבורג: נא להצביע, חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 15

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 15, נגד – 13, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת חוק המכר (דירות) התקבלה בקריאה הראשונה ותעבור להמשך דיון בוועדת כספים.

משה אבוטבול: ועדת כלכלה.

איתן גינזבורג: יש הצעה לכלכלה.

איתן גינזבורג: יש כבר הצעת חוק בכספים.

איתן גינזבורג: אתם מודעים לעובדה הזאת?

זאב אלקין: כולל של חבר אופוזיציה, יואב.

זאב אלקין: החוק של סמוטריץ'.

איתן גינזבורג: אז כספים.

איתן גינזבורג: הצעת החוק תעבור להמשך דיון בוועדת הכספים.

זאב אלקין: - - -

איתן גינזבורג: עכשיו אמרתי כספים, אדוני.

משה אבוטבול: לא, ועדת כלכלה.

משה אבוטבול: [נספחות.

משה אבוטבול: ]

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו עוברים לנושא הבא שעל סדר-היום – צו הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע (תיקון והוראת שעה) (הארכת תקופת הוראת השעה), החלטה שאותה יציג חבר הכנסת גלעד קריב, יושב-ראש הוועדה המשותפת של ועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת המדע והטכנולוגיה – ואיזה עוד ועדה?

הוועדה המשותפת): ועדת הפנים והגנת הסביבה.

איתן גינזבורג: זכרתי שיש עוד ועדה, לא זכרתי בדיוק איזו.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

הוועדה המשותפת): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת הנכבדים, כפי שציין היושב-ראש, אני עומד בפניכם בתפקידי כיושב-ראש ועדת כנסת המשותפת לשלוש הוועדות: החוקה, חוק ומשפט, הפנים והגנת הסביבה וועדת המדע והטכנולוגיה.

הוועדה המשותפת): הוועדה המשותפת הוקמה במסגרת חוק הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגר מידע, התש"ע–2009, שלשם הקיצור אתייחס אליו כחוק המאגר הביומטרי, כפי שהוא גם מוכר לרובכם.

הוועדה המשותפת): חוק זה מופעל כיום באמצעות הוראת שעה אשר תחילתה לפני חמש שנים, בשנת 2017, ואשר תוקפה עומד לפוג מחרתיים, ביום שלישי 31 למאי.

הוועדה המשותפת): התבקשנו על ידי שרת הפנים הממונה על החוק להאריך הוראת שעה זו בשלוש שנים, אולם החלטת הוועדה לאחר הדיון בצו הייתה להאריך את הצו ב-13 חודשים בלבד, עד ליום 20 ביוני 2023.

הוועדה המשותפת): החלטה זו המובאת בצו זה, אשר אושר גם בממשלה לאחר שינויו, אני מבקש מכם לאשר היום.

הוועדה המשותפת): להלן ההסבר לבקשתנו: במצב החוקי הקיים במסגרת הוראת השעה, תושבים אשר מבקשים מרשות האוכלוסין לנפק להם מסמכי זיהוי – קרי, תעודת זהות או דרכון – מצולמים בתמונת פנים ביומטרית ונלקחות מהם תמונות של טביעות של שתי האצבעות המורות, מה שמכונה במסגרת החוק "אמצעי זיהוי ביומטריים".

הוועדה המשותפת): מאמצעים אלה מופקים נתונים הנשתלים בתוך שבב בתעודת הזהות הביומטרית החכמה וכן בדרכון הביומטרי.

הוועדה המשותפת): תמונת הפנים שנלקחה נשמרת בתוך המאגר הביומטרי.

הוועדה המשותפת): באותו מעמד, על פי ההוראות הקיימות, התושב נשאל על ידי הפקיד אם הוא מסכים שגם תמונת טביעות אצבעותיו יישמרו באותו מאגר הביומטרי.

הוועדה המשותפת): אם הסכים, יקבל מסמכי זיהוי שתוקפם לעשר שנים; אם לא הסכים, תוקף מסמכי הזיהוי שיקבל יהיה לחמש שנים בלבד.

הוועדה המשותפת): הסיבה להבחנה היא שבעת תיקון החוק הביומטרי בשנת 2017 סבר שר הפנים דאז כי אין בנמצא טכנולוגיה שנותנת מענה נאות לזיהויו של אדם מול תמונת הפנים שלו מלפני עשר שנים, מכיוון שישנה הזדקנות של תווי הפנים, כך שקיימת סכנה שאדם ינסה לקבל מסמך זיהוי נוסף בזהות בדויה והמאגר לא יאפשר לאתר את ההרכשה הכפולה.

הוועדה המשותפת): לכן נדרש באותה השעה זיהוי גם על ידי טביעות אצבע.

הוועדה המשותפת): אם אין בנמצא טביעות אצבע במאגר בשל סירובו של האדם לשמור את טביעותיו, יצטרך אותו אדם לשוב ולחדש את מסמך הזיהוי, לרבות תמונה מעודכנת, בחלוף חמש שנים.

הוועדה המשותפת): בעת הארכת או התקנת הוראת השעה הניח השר שטכנולוגיות זיהוי הפנים ישתכללו בעתיד הקרוב, ולכן נקבע כי בזמן הוראת השעה תיעשה גם בדיקה למציאת טכנולוגיות כאמור, ולאחר שיימצאו ויוטמעו, תפקע הוראת השעה, יימחקו כל טביעות האצבע מהמאגר, והמאגר הביומטרי יהפוך להיות מאגר מבוסס תמונות פנים בלבד.

הוועדה המשותפת): משמעות הדברים היא שכבר בשנת 2017 החליטה הממשלה שהיא איננה מעוניינת לאגור טביעות אצבע של התושבים במאגר ביומטרי.

הוועדה המשותפת): זאת כפי שהומלץ לה על ידי הוועדה המקצועית בתום תוכנית מבחן אשר הופעלה במשך חמש שנים ובמסגרתה נופקו מסמכי זיהוי ביומטריים ונאגרו טביעות אצבע של תושבים שהסכימו לכך.

הוועדה המשותפת): אני סבור כי ההחלטה למחוק את טביעות האצבע התקבלה גם על רקע מחאה ציבורית גורפת וכן מחאה מוצדקת וחשובה של רבים מחברי הכנסת מסיעות הבית השונות, שחששו מפני דליפה של טביעות אצבע מן המאגר.

הוועדה המשותפת): מובן שדליפה מסוג זה של טביעות אצבע עלולה לגרום נזק מהותי ופגיעה חמורה בפרטיות התושבים.

הוועדה המשותפת): ההנחה הייתה שדליפה של תמונות פנים היא פחות חמורה, שכן תמונות פנים של חלק גדול מהאוכלוסייה מהוות ממילא מידע שניתן להגיע אליו באמצעות גלישה ברשת.

הוועדה המשותפת): כעבור שנתיים מתוך חמש השנים של הוראת השעה, בחודש יוני 2020, הוגשה לשר הפנים דאז חוות דעתו של ראש מערך הסייבר הלאומי, אשר בדק במסגרת הוראות החוק כי יש בנמצא אמצעים טכנולוגיים אשר יש בהם לתת מענה במידה נאותה להנפקת תיעוד לאומי על בסיס מאגר של תמונות פנים בלבד, המאפשרים התמודדות עם נושא ההזדקנות תווי הפנים, וכי ניתן להפיק תעודות זהות ודרכונים חכמים למשך עשר שנים גם למי שבחר שטביעות אצבעותיו לא יוכנסו למאגר הביומטרי.

הוועדה המשותפת): להפתעת הוועדה המשותפת שכיהנה בכנסת הקודמת, כפי שעולה בפרוטוקולים – אותה ועדה אשר דנה בחוות דעתו של ראש מערך הסייבר – שר הפנים דאז בחר שלא לקבל את חוות הדעת הזו והמשיך להפעיל את הוראת השעה ולאפשר לאגור במאגר טביעות אצבע של תושבים תוך המשך המדיניות המבחינה בין הנפקת מסמכי תיעוד לחמש שנים לעומת עשר שנים.

הוועדה המשותפת): כך הגיעה לפתחנו כעת הבקשה להאריך את הוראת השעה.

הוועדה המשותפת): בדיון רציני ויסודי שהתקיים אתמול בוועדה המשותפת, מצאנו כי לצערנו רשות המאגר הביומטרי במשרד הפנים לא פעלה בשקידה המצופה ממנה על מנת להטמיע טכנולוגיות לזיהוי פנים לקראת פקיעת הוראת השעה בעוד כשלושה ימים.

הוועדה המשותפת): כך עלה גם מדוחות של הממונה הממשלתי על היישומים הביומטריים, המפקח על יישום החוק.

הוועדה המשותפת): הממונה התריע למעלה משנתיים לפני תום הוראת השעה שרשות המאגר הביומטרי לא תעמוד בזמנים שקבעה הכנסת אם לא תנקוט צעדים ותיערך בהתאם.

הוועדה המשותפת): הוועדה המשותפת האזינה בקשב רב להסבריה של הרשות לניהול המאגר, שהתמקדו בסוגיה אם יש בנמצא די חברות המסוגלות לפק שירות אמין המתבסס על תמונות פנים בלבד, והשתכנעה, עם ציפייה לעתיד, כי הרשות אכן העלתה הילוך בהכנותיה למכרז רכש של טכנולוגיה אשר תצעיד את המאגר הביומטרי אל עבר היעד הקבוע בחוק – להיות מאגר של תמונות פנים בלבד.

הוועדה המשותפת): יחד עם זאת סברה הוועדה כי אין כל צורך בתקופת הארכה של שלוש שנים כפי שנתבקשנו לאשר על ידי השרה, ומצאה כי הארכת הוראת השעה ב-13 חודשים עד לסוף יוני 2023 תהווה צעד יעיל יותר, אשר יציב יעד קונקרטי לרשות המאגר להתנהל ביעילות ובזריזות.

הוועדה המשותפת): במהלך 13 החודשים הקרובים בכוונתי לקיים כמה דיוני מעקב שבמסגרתם נוודא שהרשות אכן מתקדמת בהליכי המכרז והטמעת הטכנולוגיה שיאפשרו את מחיקת מאגר טביעות האצבע.

הוועדה המשותפת): אני שמח לבשר שעל אף הארכת הוראת השעה המתבקשת ב-13 חודשים, המצב הקיים בכל הנוגע לתוקף של מסמכי הזיהוי עומד להשתנות מהקצה אל הקצה עבור תושבי ישראל.

הוועדה המשותפת): במובן זה אין לראות בהארכת הוראת השעה המתבקשת הארכה של המצב המשפטי כפי שהוא היום.

הוועדה המשותפת): הוועדה קיבלה בברכה את הצהרתה של שרת הפנים, שהחליטה להשתמש בסמכות הנתונה לה בחוק ולהאריך את תוקף מסמכי הזיהוי – תעודות זהות ודרכונים – לעשר שנים גם עבור תושבים שלא יסכימו שטביעות האצבע שלהם יישמרו במאגר הביומטרי.

הוועדה המשותפת): השרה הציגה לוועדה טיוטת צו בעניין זה, אשר פורסמה להערות הציבור אתמול על פי דרישת הוועדה המשותפת ואשר תגיע בעוד שבועיים לשולחן הוועדה.

הוועדה המשותפת): הצו צפוי להיכנס לתוקף כבר בחודש יולי הקרוב.

הוועדה המשותפת): בשורה משמעותית נוספת היא ששרת הפנים קיבלה את בקשת הוועדה, שבד בבד עם הענקת תיעוד לעשר שנים לכל התושבים, פקידי רשות האוכלוסין לא ישאלו תושבים המגיעים לבקש הנפקת מסמכי זיהוי אם הם מסכימים שטביעות האצבע שלהם יישמרו במאגר, מתוך כוונה שלא לאגור יותר טביעות אצבע חדשות במאגר הביומטרי החל מחודש יולי הקרוב, ובכוונתנו לעמוד שהנהלים שיפורסמו בהקשר זה אכן יתאימו ליעד זה.

הוועדה המשותפת): לסיכום העניין, אני סבור שנושא המאגר הביומטרי נמצא על המסלול הנכון.

הוועדה המשותפת): המדינה מכירה בכך שמחיקת טביעות האצבע של התושבים מהמאגר הביומטרי היא מחויבת המציאות והחוק, ניתן לבצע אותה מבחינה טכנולוגית, ויפה שעה אחת קודם.

הוועדה המשותפת): לצד זאת, ברור כי קיימות כיום מספיק טכנולוגיות שיהוו מענה נאות לזיהוי תושבים על בסיס תמונות פנים בלבד, ומכן בקשתנו.

הוועדה המשותפת): לאור האמור לעיל, ובהינתן ההתחייבויות של שרת הפנים, אני מבקש מחברי הכנסת לאשר את הצו.

הוועדה המשותפת): תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה ליושב-ראש הוועדה המשותפת חבר הכנסת קריב.

איתן גינזבורג: אני גם יודע שהחוק הזה הוא חשוב לצורך קידום הפטור מוויזה לכניסה לארצות הברית, אז נראה לי שכולם תומכים במהלך הזה.

איתן גינזבורג: חברים, אנחנו נעבור לרשימת הדוברים, שברגע זה אני נועל אותה ואי-אפשר להצטרף אליה.

איתן גינזבורג: אני מזמין את דוד אמסלם – חבר הכנסת אמסלם אינו נוכח; חבר הכנסת אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת שטייניץ – אינו נוכח; חבר הכנסת מעוז – אינו נוכח; חבר הכנסת חיים ביטון – אינו נוכח; חבר הכנסת קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת סובה – אינו נוכח; חבר הכנסת ליצמן – אינו נוכח; חבר הכנסת פרוש – אינו נוכח; חבר הכנסת אזולאי.

איתן גינזבורג: ינון אזולאי, אתה רוצה לדבר?

ינון אזולאי: לא, אני מוותר.

איתן גינזבורג: מוותר.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

איתן גינזבורג: רוצה לדבר?

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: שאלו אותך אם אתה רוצה לוותר.

אוסאמה סעדי: דקה.

איתן גינזבורג: דקה.

איתן גינזבורג: יש לך משא ומתן יפה בין האופוזיציה לאופוזיציה.

אוסאמה סעדי: אני לא חלק מהבלוק.

איתן גינזבורג: הצד השני של האופוזיציה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, כבוד יו"ר הוועדה, עליתי רק להגיד שהעמדה שלנו הייתה מאז ועדיין שאנחנו נגד החוק הביומטרי.

אוסאמה סעדי: החוק הביומטרי מיועד לתת כלים למדינה לעקוב אחרי אנשים באמצעות טביעות אצבע.

אוסאמה סעדי: ויש היום, חבריי חברי הכנסת, חברותיי, מאגר של טביעות אצבע של כחמישה מיליון אזרחים.

אוסאמה סעדי: ואני אומר לכם, אדוני היושב-ראש, היום אפשר עדיין לזהות לפי תווי פנים ולא צריך טביעות אצבע.

אוסאמה סעדי: אומנם משרד הפנים ושרת הפנים קיבלו את התיקון שעכשיו מי שלא מסכים לתת טביעת אצבע – ייתנו לו גם דרכון ביומטרי ותעודת זהות לעשר שנים ולא חמש שנים, כפי שהיה, אבל עדיין אין הסכמה לוותר על העניין הזה של טביעת האצבע.

אוסאמה סעדי: אין עדיין הסכמה למחוק את המאגר הזה של טביעות אצבע.

אוסאמה סעדי: ויותר חמור מזה, אני אומר לכם, וזה התברר בוועדה, שיש שימושים, אדוני היושב-ראש, לא לפי מטרת החוק; שימושים למטרות ביטחון, שימושים למטרת מעקב אחרי אנשים, ואת זה אפילו החוק אסר, ועדיין יש שימושים לא חוקיים אפילו לפי דוח של המפקח.

אוסאמה סעדי: וכבוד היושב-ראש יודע ואמר, והסכמנו שנקיים דיון על ההפרות האלה.

אוסאמה סעדי: עוד תיקון שנעשה ביוזמת היו"ר של ועדת החוקה, חברי יו"ר ועדת הפנים שהוא גם יו"ר משותף, שקיצרנו את הבקשה של שרת הפנים, שרצתה להאריך את זה לשלוש שנים, ל-13 חודשים.

אוסאמה סעדי: אבל בכל זאת, עם תום התיקונים האלה אני חושב שהבסיס לא טוב, ולכן אנחנו מתנגדים לחוק הזה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת סעדי.

איתן גינזבורג: זה לא חוק, זה צו.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת שיקלי – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת אבוטבול – אינו נוכח; חברת הכנסת ברק – אינה נוכחת; חבר הכנסת בוסו – אינו נוכח; חבר הכנסת ארבל – אינו נוכח; חבר הכנסת בן צור – אינו נוכח; חבר הכנסת קיש – מוותר; חבר הכנסת יריב לוין – מוותר; חבר הכנסת עודה, אתה מוותר?

איתן גינזבורג: מוותר; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חברת הכנסת רגב – אינה נוכחת; חבר הכנסת שמחה רוטמן – אינו נוכח; חברת הכנסת שטרית – אינה נוכחת; חבר הכנסת אבו שחאדה – מוותר; חבר הכנסת מלכיאלי – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח; חבר הכנסת כסיף – מוותר.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת תומא סלימאן, בבקשה.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, עד שלוש דקות לרשותך.

עאידה תומא סלימאן: תודה, כבוד היושב-ראש, אני לא תכננתי לדבר, כי סמכתי על זה שחברי חבר הכנסת אוסאמה סעדי יעביר את העמדה שלנו בחוק הזה, שאנחנו מתנגדים ולמה מתנגדים.

עאידה תומא סלימאן: אבל את האמת, ידיעה שקראתי עכשיו, שמתפרסמת היום: הותר לפרסם שיש החלטה של בית משפט צבאי, שמורה על חשיפת מסמכים סודיים שהוגשו במשפט של מבצעי טבח כפר קאסם, ועכשיו המדינה חייבת לחשוף חלק מהמסכמים האלה.

עאידה תומא סלימאן: קודם כול, אני מודה להיסטוריון אדם רז, שהגיש את הבקשה ושהתעקש עליה, דבר שהצליח כנראה בבית משפט צבאי יותר מאשר בבית המחוקקים של מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: כולכם זוכרים את מה שקרה כאשר העליתי את הצעת החוק לחשוף ולהכיר בטבח שקרה בכפר קאסם.

עאידה תומא סלימאן: הצעת החוק שלי כללה חשיפת המסמכים הקשורים בטבח, הכרה בטבח ולקיחת אחריות וגם שעת לימוד בבתי הספר כדי ללמוד על מה שקרה ועל אות הקלון הזה שאנחנו חייבים כולנו ללמוד.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שאותה ממשלה שגם הפילה את הצעת החוק שלי ונלחמה כדי להפיל את הצעת החוק הזאת, תבין ותשכיל שכאשר יש החלטת בית משפט – שיבצעו אותה, וייחשפו כל המסמכים אחת ולתמיד בעניין הטבח בכפר קאסם, ששילמו עליו מחיר דמים מאוד קשה, התושבים של כפר קאסם.

עאידה תומא סלימאן: אני עכשיו פונה לממשלת ישראל, שקוראת לעצמה "ממשלת השינוי", שתשנה את דעתה שהביעה בהצעת החוק שלי והפילה את הצעת החוק, ותמלא אחרי הוראות בית משפט ותחשוף את המסמכים שהיו עד עכשיו סודיים בעניין הטבח בכפר קאסם.

עאידה תומא סלימאן: מה שבטוח, הצעת החוק שלי תעלה שוב ביום השנה לטבח, כדי להמשיך ולחוקק את שאר הדברים שתבענו בהצעת החוק.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת תומא סלימאן.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת לנדה – אינה נוכחת; חברת הכנסת סטרוק – אינה נוכחת; חבר הכנסת טור פז – אינו נוכח; חברת הכנסת מגן תלם – אינה נוכחת; חבר הכנסת סמוטריץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת מקלב – אינו נוכח; חבר הכנסת גלנט – אינו נוכח; חבר הכנסת מולא – אינו נוכח; חבר הכנסת קרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר כץ – מוותר.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת וולדיגר, בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש, כבוד השר או השרה – אני לא יודעת מי נמצא פה – כנסת נכבדה - - -

איתן גינזבורג: השר חמד עמאר.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא רואה אותו, אבל אוקיי.

מיכל מרים וולדיגר: אז ככה, היום כינסתי במסגרת השדולה דיון שעסק בחוזר מנכ"ל של משרד הבריאות מפברואר 2022, והנושא שלו הוא בקשר לטיפולים להמרת הזהות המגדרית והנטייה המינית.

מיכל מרים וולדיגר: הנושא הזה היה חשוב לי בעקבות פניות שקיבלתי, פניות לא רבות, שהגיעו ללשכה שלי גם ממטופלים, מהאנשים, וגם ממטפלים שהחוזר הזה פגע בהם.

מיכל מרים וולדיגר: שלחתי את ההזמנה לכל חברי הכנסת.

מיכל מרים וולדיגר: לצערי הרב, בפועל רק מעט הגיעו.

מיכל מרים וולדיגר: מאלה שלא הגיעו קיבלתי כל מיני תשובות, וחלקן מאוד הכאיבו לי, אני חייבת לציין.

מיכל מרים וולדיגר: התשובות היו: עזבי, אני לא נוגע בזה.

מיכל מרים וולדיגר: עזבי, לא רוצה.

מיכל מרים וולדיגר: עזבי, את לא מבינה מה עשו לי ברשתות החברתיות.

מיכל מרים וולדיגר: ואני שואלת את עצמי: למה יש נושאים, במיוחד כאלה, שאי-אפשר לגעת בהם, אי-אפשר לדבר עליהם?

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לומר פה לכל חברי הכנסת שהדיון היום בשדולה היה דיון מכבד, מכיל, יכולנו לדבר על הדברים בגובה העיניים, וכל הנוכחים כולם, למרות שהיו משני קצוות, כל אחד בקצה השני – המטרה של כולם הייתה לגרום ליותר טוב ושהחברה שלנו תהיה יותר מכילה, נעימה.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן אני מצירה על כך שעל אף שרבים יכלו להשתתף, לא השתתפו.

מיכל מרים וולדיגר: מכיוון שאין לי את הזמן, אני כן אגיד בקצרה שאני חושבת שהחוזר הזה שהוציא מנכ"ל משרד הבריאות הוא חוזר פופוליסטי שלא נועד לעשות יותר טוב, אלא רק לקיים אג'נדה.

מיכל מרים וולדיגר: הוא לא מקצועי, הוא נועד לקיים אג'נדה שפוגעת באדם ופוגעת בחופש הבחירה של בן אדם שאינו יכול לבחור איך להרגיש ומה לעשות עם הכאבים שלו והמצוקות שלו.

מיכל מרים וולדיגר: אני חושבת שלא הייתה מחלוקת בחדר שהומוסקסואליות היא לא מחלה.

מיכל מרים וולדיגר: לא הייתה מחלוקת על זה.

מיכל מרים וולדיגר: המחלוקת הייתה אם בן אדם שמרגיש שהוא צריך עזרה וטיפול והוא לא מסוגל להתמודד עם הזהות המינית שלו, ורוצה לקבל טיפול על כך, רוצה לשנות את הזהות או את הנטייה שלו – בין אם זה אפשרי ובין אם לא – זכותו להכניס לחדר המטופלים את מה שהוא מרגיש ואת מה שהוא חושב.

מיכל מרים וולדיגר: ואף מדינה בעולם, בוודאי לא מדינות שקוראות לעצמן - -

איתן גינזבורג: נא לסיים.

מיכל מרים וולדיגר: אני מסיימת.

מיכל מרים וולדיגר: - - בוודאי לא מדינות שקוראות לעצמן מדינות ליברליות ודמוקרטיות יכולות לכפות על האדם מה הוא מרגיש או מה לרצות.

מיכל מרים וולדיגר: ואם בן אדם רוצה להילחם בנטייה שלו ולהתגבר עליה, זכותו להגיע למטפל.

מיכל מרים וולדיגר: נכון, המטפל חייב לבחור בטכניקות מקובלות - -

איתן גינזבורג: תודה.

מיכל מרים וולדיגר: - - ולא לעשות משהו שהוא בכפייה – אני מסיימת – אבל אי-אפשר בשום פנים ואופן לכפות על האדם לא לקבל טיפול במשהו שהוא מרגיש שכואב לו.

מיכל מרים וולדיגר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת וולדיגר.

איתן גינזבורג: פטור בלא כלום אי-אפשר.

איתן גינזבורג: צריך לומר את האמת, טיפולי המרה הם טיפולים שנאסרו גם במדינות דמוקרטיות.

איתן גינזבורג: לא בכדי לקחת את זה לכיוון של בריאות הנפש.

איתן גינזבורג: זו לא הפרעה נפשית, נטייה מינית.

מיכל מרים וולדיגר: אין מחלוקת.

מיכל מרים וולדיגר: אין מחלוקת.

מיכל מרים וולדיגר: אף אחד לא דיבר על הפרעה.

איתן גינזבורג: כל אדם רשאי לקבל טיפול פסיכולוגי.

איתן גינזבורג: אין מקום לכך שטיפול פסיכולוגי יבוא לשנות את נטייתו של אדם.

איתן גינזבורג: אנחנו נמשיך.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אלי אבידר – אינו נוכח; חבר הכנסת פינדרוס – אינו נוכח; חבר הכנסת בליאק – אינו נוכח; חברת הכנסת דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: בכך תמה רשימת הדוברים.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת קריב, תרצה לעלות לסכם?

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

הוועדה המשותפת): אדוני היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת הנכבדים, בפתח הדברים, גם אני, אדוני היושב-ראש, לא יכול שלא להתייחס לדבריה של חברתי חברת הכנסת וולדיגר.

הוועדה המשותפת): אתה, כמי שיושב בראש הישיבה - -

איתן גינזבורג: בדרך כלל אני משתדל לא להתערב.

הוועדה המשותפת): - - נאלצת לקמץ בדברים.

הוועדה המשותפת): זה לא מצבי, ולכן אני מרשה לעצמי לומר שההצגה של הדברים כאילו מדובר בבחירה של פלוני אלמוני באיזשהו סוג של ייעוץ, של טיפול, הרי היא בגדר עצימת עיניים לנוכח המציאות הקשה שקשורה במושג המעוות והדכאני של טיפול ההמרה.

הוועדה המשותפת): כאילו באמת מדובר על איזושהי בחירה של אדם בייעוץ כזה או אחר הנוגע לדרכי התנהלותו.

הוועדה המשותפת): כאילו אנחנו לא יודעים שהמחקרים מלמדים שחלק לא מבוטל מהניסיונות האובדניים בקרב בני נוער קשורים לשאלת - -

איתן גינזבורג: נובעים, כן, בטח.

הוועדה המשותפת): - - הלגיטימציה לזהות המינית ההומוסקסואלית.

הוועדה המשותפת): כאילו אנחנו לא יודעים שמתנהל כאן - - -

יואב קיש: איך הגעת לזה?

יואב קיש: אנחנו בצו ביומטרי, איך הגעת לזה?

איתן גינזבורג: חברת הכנסת וולדיגר עלתה ודיברה על זה.

הוועדה המשותפת): גם.

הוועדה המשותפת): אתה יודע, אני מכבד את נציגות האופוזיציה.

הוועדה המשותפת): אם הן במסגרת הצו הביומטרי עוסקות בזה, אז אני משיב להן.

הוועדה המשותפת): זה תפקידי.

הוועדה המשותפת): כאילו אנחנו לא יודעים איזה קמפיין של דה-לגיטימציה מתנהל בקהלים ספציפיים בחברה הישראלית, ובאופן כללי נגד הומוסקסואלים, לסביות, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים.

הוועדה המשותפת): וכאילו איננו יודעים שהמהלך החשוב שהובילו שר הבריאות ומשרד הבריאות כוון בראש ובראשונה נגד טיפולי ההמרה שאליהם נשלחים נערים ונערות.

הוועדה המשותפת): וכאילו איננו יודעים איזה מכבש לחצים מופעל על נערים ונערות במסגרות חינוך בקהלים ישראליים שונים לטובת אותם טיפולי המרה בזויים.

הוועדה המשותפת): איזה סוג של בחירה חופשית יש כאשר קטין נשלח על ידי הוריו ועל ידי מחנכים בבית הספר, בתוך אווירה עוינת כנגד הזהות ההומוסקסואלית?

הוועדה המשותפת): על איזו בחירה חופשית מדברים כאן?

איתן גינזבורג: אגב, הבעיה היא לא בטיפול הפסיכולוגי.

איתן גינזבורג: הבעיה היא ברצון לשנות את האדם.

איתן גינזבורג: כשיש איזו מטרה לשנות, שם נטועה הבעיה.

הוועדה המשותפת): הבעיה היא קודם כול בעניין הזה, והבעיה השנייה היא בעצם הרצון להגדיר את הטיפול הזה כפרקטיקה רפואית.

הוועדה המשותפת): הרי לא יעלה על דעתה של חברתנו חברת הכנסת מיכל וולדיגר, שמשקיעה ימים ולילות בקידום עניין בריאות הנפש בישראל - - -

איתן גינזבורג: והקימה שדולה, ודנה בשדולה של בריאות הנפש בנושא הזה.

הוועדה המשותפת): האם יעלה על דעתה של חברת הכנסת וולדיגר, שצריך לתת לה את הקרדיט על הצבת הנושא הזה במרכז סדר-יומה של הכנסת הנוכחית, האם יעלה על דעתה להגדיר במסגרת הטיפולים הרפואיים המוכרים כל מיני מהלכים שמבחינה מדעית, מבחינה מחקרית, הם מפוקפקים והם נשענים על כרעי תרנגולת צולעת?

הוועדה המשותפת): אנחנו נמצאים בפתח חודש הגאווה, וצר לי שהיום בבית הזה, בשדולה שעסוקה בקידום בריאות הנפש, השדולה הזו, שיש בה חברים מן האופוזיציה והקואליציה – שדווקא בשדולה הקדושה הזו מתקיים היום דיון מן הסוג הזה, שכל-כולו מהלך נגד בריאות הנפש, באיזושהי אצטלה מזויפת של חופש בחירה.

הוועדה המשותפת): ואולי הגיע הזמן שחברים וחברות בבית הזה יפסיקו לשאת לשווא את שמה של הדמוקרטיה ושל הערכים הליברליים, כאילו יש רק ערך אחד בתפיסה הליברלית – איש הישר בעיניו יעשה.

הוועדה המשותפת): אז לא, בתפיסת עולם דמוקרטית וליברלית יש הגנה על זכויות המיעוט, ויש את עקרון השוויון.

הוועדה המשותפת): ואותם חברים שמדברים גבוהה-גבוהה על ליברליזם הם אלה שמתנגדים לעגן את ערך השוויון במסגרת חוקי-היסוד של מדינת ישראל.

הוועדה המשותפת): אז עשו לנו טובה והפסיקו לשאת את שם הליברליזם לשווא.

הוועדה המשותפת): ולעניין הצו הביומטרי, ובזה אסיים, מכיוון ששמעתי אמירות מצד האופוזיציה: הינה, גם חברים בקואליציה שהתנגדו בעבר לחקיקת המאגר הביומטרי יצביעו היום בעד – לכו ותקראו גם את הצו וגם את הפרוטוקול ותבינו איך אנחנו פעלנו לביטול מאגר טביעות האצבע, אחרי שהממשלות הקודמות הנציחו את המאגר המיותר הזה.

הוועדה המשותפת): תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת גלעד קריב.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, נעבור להצבעה על החלטת הוועדה המשותפת של ועדת החוקה, חוק ומשפט, ועדת המדע והטכנולוגיה וועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר צו הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים.

איתן גינזבורג: ההצבעה תהיה הצבעה אלקטרונית.

איתן גינזבורג: נא להצביע.

קריאה: הצבעה תהיה הצבעה אידיאולוגית.

איתן גינזבורג: אלקטרונית ואידיאולוגית.

איתן גינזבורג: בעד הצו – 12

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – 12, נגד – עשרה, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי ההחלטה בדבר צו הכללת אמצעי זיהוי ביומטריים ונתוני זיהוי ביומטריים במסמכי זיהוי ובמאגרי מידע - - -

יואב קיש: קריב, אתה מקוזז.

יואב קיש: תבטל.

חיים כץ: המחשב שלי לא עבד ואני יושב פה.

יואב קיש: המחשב לא עבד, הוא הצביע נגד.

איתן גינזבורג: לא עבד.

חיים כץ: לא.

חיים כץ: אני יושב פה.

איתן גינזבורג: טוב, אז נוסיף את שמו של חבר הכנסת כץ כמתנגד, אני מניח.

חיים כץ: כן.

איתן גינזבורג: מאה אחוז.

איתן גינזבורג: זה לצורך הפרוטוקול, אבל התוצאה לא משתנה.

איתן גינזבורג: ואני קובע - - -

חיים כץ: התוצאה השתנתה, רק ניצחתם.

חיים כץ: יש יותר נגד והתוצאה השתנתה.

איתן גינזבורג: הבנתי, אדוני.

איתן גינזבורג: אנחנו נוהגים לומר שזה לפרוטוקול.

איתן גינזבורג: ובכל מקרה, צו ההכללה אושר על פי החלטת הוועדה המשותפת.

איתן גינזבורג: הודעה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

איתן גינזבורג: בבקשה, חבר הכנסת אורבך.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ועדת הכנסת החליטה כי הצעות החוק הבאות יועברו לדיון בוועדות כמפורט להלן: ועדת הכלכלה תדון בהצעות החוק הבאות: 1.

): הצעת חוק הקמת מערכת סולרית בבית משותף שהוקם במסגרת עסקת פינוי ובינוי, התשפ"א–2021, פ/1601/24, של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; 2.

): הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון – העברת משכנתה בין בנקים), התשפ"ב–2022, פ/2991/24, של חבר הכנסת יעקב אשר וקבוצת חברי הכנסת; 3.

): הצעת חוק פיצוי עסקים קטנים בשל אירועי איבה מתמשכים או מצב חירום כלכלי, התשפ"ב–2021, פ/2351/24, של חבר הכנסת יצחק פינדרוס; 4.

): הצעת חוק מענה טלפוני אנושי לאזרח ותיק (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, פ/236/24) של חברי הכנסת יעקב מרגי וינון אזולאי; 5.

): הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון - פריסת תשלומים בעסקה מתמשכת), התשפ"א–2021, פ/1142/24, של חבר הכנסת ישראל אייכלר וקבוצת חברי הכנסת; 6.

): הצעת חוק משק החשמל (תיקון – גביית תשלומים), התשפ"א–2021, פ/228/24, של חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

): ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעות החוק הבאות: 1.

): הצעת חוק יישובים ושכונות בהליכי הסדרה, התשפ"א–2021, פ/402/24, של חבר הכנסת יצחק פינדרוס; 2.

): הצעת חוק יישובים ושכונות בהליכי הסדרה, התשפ"א–2021, פ/401/24, של חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; 3.

): הצעת חוק יישובים ושכונות בהליכי הסדרה, התשפ"א–2021, פ/400/24, של חברת הכנסת אורית סטרוק וקבוצת חברי הכנסת; 4.

): הצעת חוק סדר הדין הפלילי (תיקון מס' 91 והוראת שעה) (בתי משפט קהילתיים), התשפ"ב–2021, מ/1471; 5.

): הצעת חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה) (תיקון מס' 5) (הארכת תקופת הביניים והחלת הוראות נוספות), התשפ"ב–2022, מ/1518.

): ועדת הפנים והגנת הסביבה תדון בהצעות החוק הבאות: 1 הצעת חוק הכניסה לישראל (תיקון מס' 34), התשפ"ב–2022, מ/1513; 2.

): הצעת חוק לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד-פעמיות (תיקון – היטל על שקית נשיאה חד-פעמית), התשפ"ב–2022, פ/3010/24, של חבר הכנסת יוראי להב הרצנו וקבוצת חברי הכנסת; 3.

): הצעת חוק לצמצום השימוש בשקיות נשיאה חד-פעמיות (תיקון – היטל על שקית נשיאה חד-פעמית), התשפ"ב–2022, פ/3120/24, של חברת הכנסת מיכל רוזין וקבוצת חברי הכנסת.

): ועדת החוץ והביטחון תדון בהצעות החוק הבאות: 1.

): הצעת חוק יישום תוכנית ההתנתקות (תיקון – ביטול סעיפי הפינוי ושינוי שם החוק), התשפ"א–2021, פ/356/24, של חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר; 2.

): הצעת חוק צירוף משפחות נפגעי טרור כצד להליך המשפטי (תיקוני חקיקה), התשפ"א–2021, פ/921/24, של חבר הכנסת אוריאל בוסו וקבוצת חברי הכנסת.

): ועדת העבודה והרווחה תדון בהצעות החוק הבאות: 1.

): הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הגנה על עובדת מפני הליכי פיטורים), התשפ"ב–2021, פ/2865/24, של חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין וקבוצת חברי הכנסת; 2.

): הצעת חוק עבודת נשים (תיקון – הגנה על עובדת מפני הליכי פיטורים), התשפ"ב–2022, פ/3459/24, של חבר הכנסת איימן עודה וקבוצת חברי הכנסת; 3.

): הצעת חוק הגנת השכר (תיקון – פנקס שכר, תלוש שכר וגיליון אלקטרוני), התשפ"ב–2022 פ/2783/24, של חברת הכנסת גבי לסקי.

): ועדת הכספים תדון בהצעת חוק להגדלת שיעור ההשתתפות בכוח העבודה ולצמצום פערים חברתיים (מענק עבודה) (תיקון – גיל העובד), התשפ"א–2022, פ/1202/24, של חבר הכנסת יעקב אשר וקבוצת חברי הכנסת.

): אדוני היושב-ראש, תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה ליושב-ראש ועדת הכנסת.

איתן גינזבורג: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1521).

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו עוברים לנושא הבא על סדר-היום – הצעת חוק לעידוד מחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית בתעשייה (תיקון מס' 8).

איתן גינזבורג: יציג את הצעת החוק, בשם שרת החדשנות, המדע והטכנולוגיה, השר חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת החוק משלימה את העברת הסמכויות, שהתבצעה בחודש יולי אשתקד, ומשלימה את מעבר רשות החדשנות ממשרד הכלכלה למשרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה.

חמד עמאר: החקיקה גובשה בתיאום מלא עם רשות החדשנות, משרד המשפטים ומשרד האוצר.

חמד עמאר: מדובר כמובן ביישום הסכם קואליציוני, אך יש במהלך הזה היגיון מקצועי רב.

חמד עמאר: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לשר חמד עמאר.

איתן גינזבורג: נעבור לרשימת הדוברים, שאותה אני נועל ברגע זה.

איתן גינזבורג: אני אקרא לדוברים על פי הסדר: חבר הכנסת בוסו – אינו נוכח; חבר הכנסת פינדרוס – אינו נוכח; חברת הכנסת דיסטל – אינה נוכחת; חבר הכנסת יברקן – אינו נוכח; חברת הכנסת ברק – אינה נוכחת; חבר הכנסת גלנט – אינו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת ארבל – אינו נוכח; מלכיאלי – אינו נוכח; בליאק – אינו נוכח; כהן – אינו נוכח; דוד אמסלם – אינו נוכח; ישראל כץ – אינו נוכח; אבו שחאדה – אינו נוכח; לוי אבקסיס – אינה נוכחת; אשר – אינו נוכח; קרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת כסיף – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, תרצי לדבר?

איתן גינזבורג: את מוותרת.

איתן גינזבורג: מוותרת.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מגן תלם – אינה נוכחת; חברת הכנסת מירי רגב – אינה נוכחת; חבר הכנסת פרוש – אינו נוכח; חבר הכנסת חיים ביטון – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב בן צור – אינו נוכח; חבר הכנסת יוסי טייב – אינו נוכח; חברת הכנסת מאי גולן – אינה נוכחת; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חברת הכנסת וולדיגר – אינה נוכחת; חבר הכנסת רון כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח; חברת הכנסת גמליאל – אינה נוכחת; חבר הכנסת אבוטבול – אינו נוכח; חבר הכנסת אבידר – אינו נוכח; חבר הכנסת מעוז – אינו נוכח; חברת הכנסת סגמן – אינה נוכחת; חבר הכנסת רוטמן – אינו נוכח; חברת הכנסת שטרית – אינה נוכחת; חבר הכנסת לוין – מוותר; חבר הכנסת יואב קיש – מוותר; חבר הכנסת שיקלי – אינו נוכח; חבר הכנסת מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת סמוטריץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת מולא – אינו נוכח; חבר הכנסת ביטן – אינו נוכח; חבר הכנסת סובה – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: לפחות דובר אחד לרפואה.

איתן גינזבורג: אני עוד איכנס לעשרת הגדולים של יניר ונדב – אינו נוכח, אינו נוכח – אני מודה לך, אדוני, על ההתחשבות.

איתן גינזבורג: אתה תקבל שלוש דקות ועוד בונוס.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

אופיר כץ: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אופיר כץ: אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, מהפכת "דרך שווה" סגורה וחתומה – כך ענתה היום השרה מרב מיכאלי לחבר הכנסת מיכאל ביטון.

אופיר כץ: על מה נאבק חבר הכנסת ביטון?

אופיר כץ: על תושבי הפריפריה, על אוכלוסיות חלשות.

אופיר כץ: מה הוא רוצה בסך הכול?

אופיר כץ: להיטיב עימם: את הנסיעה חינם להוריד מגיל 75 לגיל 67; להחזיר את הערך הצבור שהיה עד עכשיו ועכשיו השרה מיכאלי לקחה את זה חזרה לכיס של האוצר; להחזיר לאותן רשויות, אותם אזרחים ששילמו מחיר מסוים, 2 שקלים, ועכשיו הכפילו להם את המחיר ויותר, ל-5.5 שקלים.

אופיר כץ: ובאיזה רשויות מדובר?

אופיר כץ: נתיבות, אופקים, טבריה, ביתר עילית.

אופיר כץ: תשימו לב על מי הוא שומר פה – על האוכלוסיות החלשות, על הפריפריה.

אופיר כץ: אותה השרה ממפלגת העבודה, שהם אלו שמתיימרים לשמור על האוכלוסיות החלשות – בדיוק ההפך.

אופיר כץ: הסיפור של ביטון זה הסיפור של הממשלה הזאת.

אופיר כץ: כשחברת הכנסת זועבי עשתה קולות של איומים – איזו עלייה לצפון הארץ, לנוף הגליל.

אופיר כץ: כל השרים, פקידי האוצר, חילקו מהמסוקים, מעל הבית שלה, שטרות של דולרים, רק שלא תעזוב, רק שלא תערער את יציבות הקואליציה.

אופיר כץ: אבל ביטון – ביטון מקבל תשובה מזלזלת משרה מתנשאת.

אופיר כץ: ומאיזו שרה?

אופיר כץ: השרה שמיום כניסתה לתפקיד פוגעת שוב ושוב בפריפריה, אם זה מס הגודש שהביאה לעולם, שכל תושב פריפריה שנכנס למרכז הולך לשלם כסף; לא תושב תל אביב ישלם – תושב עפולה, תושב קריית שמונה, תושב דימונה הם אלה שישלמו הכי הרבה, כי הם יעברו הכי הרבה טבעות, לפי החישוב שלה.

אופיר כץ: באיזו שרה מדובר?

אופיר כץ: בשרה שביטלה את הפרויקט של כביש 65 מצומת גולני לעפולה, כביש דמים, כ-100 הרוגים בעשר שנים.

אופיר כץ: את ההרחבה שלו היא ביטלה.

אופיר כץ: למה?

אופיר כץ: כי זה בפריפריה, זה לא מעניין אותה בכלל.

אופיר כץ: כפי שאמרתי, בגלל שזה ביטון, הוא זכה לתשובה מזלזלת, תשובה מתנשאת, להבדיל מהיחס החם והמחבק שקיבלה חברת הכנסת זועבי.

אופיר כץ: ואתם יודעים למה?

אופיר כץ: כי לא קוראים לו זועבי, כי הוא בסך הכול ביטון מירוחם.

אופיר כץ: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת כץ על הדברים הנכוחים.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת מלינובסקי – אינה נוכחת; חברת הכנסת אופיר אקוניס – אינו נוכח; חברת הכנסת לנדה – אינה נוכחת; חבר הכנסת טאהא – אינו נוכח; חבר הכנסת בן גביר – אינו נוכח; חברת הכנסת אימאן ח'טיב – מוותרת; חברת הכנסת בזק – אינה נוכחת; חברת הכנסת סטרוק – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: בכך תמה רשימת הדוברים.

איתן גינזבורג: השר עמאר, האם תרצה לסכם?

יואב קיש: תעלה לרגע - - -

בועז טופורובסקי: אנחנו ברוב?

קריאה: כן, כן.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת – אתה מוותר, השר עמאר?

חמד עמאר: כן.

איתן גינזבורג: מוותר.

איתן גינזבורג: אם כך, אנחנו נעבור להצבעה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא תפסו את מקומותיכם.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצעת חוק לעידוד מחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית בתעשייה (תיקון מס' 8), התשפ"ב– 2022.

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 7

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – שבעה, נגד – חמישה, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת חוק לעידוד מחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית בתעשייה (תיקון מס' 8), התשפ"ב–2022, התקבלה בקריאה ראשונה ותעבור להמשך דיון בוועדת הכנסת לקביעת ועדה.

איתן גינזבורג: [רשומות (הצעות חוק, חוב' כ/901).

איתן גינזבורג: ]

איתן גינזבורג: אנחנו נעבור להצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 34) (הגבלת עמלה בעד הגשת בקשה להלוואה לדיור), התשפ"ב–2022, של חברי הכנסת חיים כץ וחווה אתי עטייה.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת להציג את הצעת החוק – בבקשה, אדוני – לקריאה הראשונה.

איתן גינזבורג: מכאן נאחל ברכות והצלחה לשרה פרקש הכהן, שחיכתה לחוק שעבר זמן רב.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, למה ב-24:00?

חיים כץ: מנסור, מנסור, למה ב-24:00 אתה צריך להפריע?

חיים כץ: אתה רוצה לדבר – תיגש לצד.

חיים כץ: ואללה, אין יותר מדי אנשים במליאה.

איתן גינזבורג: הינה, מכיוון שהפריעו לך, גם לא התחלתי את השעון.

איתן גינזבורג: עכשיו מתחיל השעון.

חיים כץ: מאה אחוז.

איתן גינזבורג: בבקשה.

חיים כץ: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בתקופה האחרונה, מדי ערב אנחנו רואים שמחירי הדיור עולים – 16%, 18%.

חיים כץ: רכישת דירה, רכישת דירה זה פרויקט חיים.

חיים כץ: דירה ממוצעת שווה בערך 15, 16 שנות עבודה, נגיד, תלוי כמה אתה מרוויח; 15, 16 שנות עבודה כשכל המשכורת נחסכת, כאילו אתה לא אוכל.

חיים כץ: אתה לוקח את כל המשכורת – בוא, אם נעשה חשבון, 10,000 שקל לחודש נטו, זה 180 לשנה.

חיים כץ: עשר שנים, זה 1 מיליון ו-800,000; 15 שנה – 2.4 מיליון, לארבעה חדרים.

חיים כץ: אלה המספרים היום, בטח במרכז.

חיים כץ: ואז זוג צעיר, מה לעשות, גם צריך לאכול, אי-אפשר לחיות בלי לאכול, ולא לכולם יכולים לעזור, ולפעמים במקרה גם יש ילד.

חיים כץ: אז עולה גם גן וזה, ולא הכול הולך לחיסכון.

איתן גינזבורג: הרבה עולה גן.

חיים כץ: ולכן אנשים עובדים כ-20 שנה, משקיעים 20 שנות עבודה בשביל לרכוש את הדירה.

חיים כץ: מאחר שאם לא היו משכנתאות, אף אחד לא היה יכול לרכוש דירה בכלל – אלא אם כן ההורים שלו, ההורים שלו היו נותנים לו הון עצמי – נוצרו בנקים שנותנים משכנתאות.

חיים כץ: ואני תמיד אמרתי: כשאתה עושה עסקים, אתה צריך להרוויח.

חיים כץ: וכשבאים הבנקים והם מגייסים כסף, אז עולה להם לגייס כסף.

חיים כץ: עולה להם.

חיים כץ: וכשהם לוקחים את התחשיב, הם צריכים לחשב שהם גם ירוויחו כסף, והחישוב הוא לא קל.

חיים כץ: בדרך כלל הם נשענים על אגרות חוב ממשלתיות ל-30 שנה, כי המשכנתה – היא הולכת גם ל-30 שנה.

חיים כץ: ונכון שהם נותנים לך – היא מחולקת לפריים, ריבית קבועה, ריבית צמודה.

חיים כץ: ואנשים באים לבנקים, כשהבנקים מחשבים את העלויות – וזה לגיטימי שהם יחשבו והם ירוויחו, כי הם לא עובדים לשם שמיים, והבנקים לשמחתנו צלחו את משבר הקורונה והם הרוויחו, ואללה, אני לא יודע כמה כל הבנקים ביחד, אם הם הגיעו ל-15, 17, 20 מיליארד, אבל הרוויחו במיליארדים.

חיים כץ: בשביל לסבר את האוזן, בשנה אחרונה לקחו 130,000 איש משכנתה.

איתן גינזבורג: כמה?

חיים כץ: 130,000.

חיים כץ: 130,000 איש לקחו משכנתה, ועלות המשכנתה הכללית הייתה 16 מיליארד.

חיים כץ: המשכנתה הממוצעת הייתה 900,000 שקל, המשכנתה הממוצעת.

חיים כץ: כשאני מסתכל על המשכנתה, אנחנו, חברי הכנסת, לפחות אני, מחוקקים מהחיים, וכשאתה נתקל בבעיה, אתה אומר: ואללה, אני אפתור אותה.

חיים כץ: אז גילוי נאות: אני לא הולך ליהנות מהחוק הזה בשלב שאני יודע, לא הולך ליהנות, כי אני לא רואה את עצמי בטווח הקרוב-רחוק לוקח משכנתה.

חיים כץ: כי אני כבר יודע מה זה שחלילה אני יכול ליהנות מחוק, אני יודע כמה זה עולה.

חיים כץ: אז אני, בטווח הקרוב-רחוק, לא הולך ליהנות ממשכנתה.

איתן גינזבורג: וואי, וואי, מה שנקרא.

חיים כץ: ואז ראיתי שלזה שלוקח משכנתה, הוא משלם עמלת פתיחת תיק 0.25%.

חיים כץ: ואז אמרתי, מאה אחוז, הוא לקח משכנתה של מיליון שקל – משלם 2,500 שקל; לקח 2 מיליון – משלם 5,000 שקל.

חיים כץ: ואז השאלה שמתעוררת: האם גובה המשכנתה - - -

יואב קיש: 0.25%, אחרי שהתמקחת עם הבנק - - -

חיים כץ: עזוב, 0.25% הבנק נותן לך, הוא עושה את הריבית שלו והוא צריך להרוויח כסף.

חיים כץ: עכשיו הוא בא והוא לוקח עוד 0.25% על פתיחת תיק.

חיים כץ: נשאלת השאלה אם פתיחת תיק של 2 מיליון משכנתה שונה בהכנסת הפרטים במחשב מתיק של מיליון.

חיים כץ: מה זה פתיחת תיק?

חיים כץ: הכנסת נתונים, הכנסת בנקים, הכנסת חובות.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: כי הם יכולים.

חיים כץ: ומי משלם?

חיים כץ: כשאתה בא לבנק ולוקח משכנתה, אחד האמצעים, כשאתה רב איתו על הריבית, כמו שיואב אמר, ואתה מתווכח איתו על הריבית, הוא אומר לך: ואללה, אני אעשה לך הנחה של 75% בפתיחת התיק.

חיים כץ: אה, אתה עושה לי הנחה של 75%?

איתן גינזבורג: נשמע הרבה.

חיים כץ: ואללה, נשמע הרבה.

חיים כץ: ואם הוא עושה של 90%?

חיים כץ: למי הוא לא עושה הנחה?

חיים כץ: למי שאין כסף.

חיים כץ: למי שלא יכול לשלם, הוא קורע אותו.

חיים כץ: הוא לא עושה הנחה כי הוא נזקק לכסף ואין לו ברירה, הוא חייב לקחת את זה, ואז הוא קורע אותו.

חיים כץ: כי הבנקים, רק שתבין, לסבר את האוזן, בשנת 2021 הבנקים הרוויחו 250 מיליון שקלים מפתיחת תיק.

חיים כץ: 250 מיליון שקלים.

חיים כץ: למה?

חיים כץ: עזוב, אתה צריך להרוויח על הריביות.

חיים כץ: עולה לך כסף, אתה קונה כסף – תרוויח כסף.

חיים כץ: למה על פתיחת תיק 250 מיליון שקלים?

איתן גינזבורג: כי הם יכולים.

חיים כץ: כי הם יכולים.

חיים כץ: אותו דבר היה בחוק של – רכשת דירה חדשה, באת אל הקבלן, הוא אומר לך: אתה הולך לעורך דין שלי.

חיים כץ: ואז העורך דין לקח 1.5% מגובה העסקה.

חיים כץ: באתי למאיר שטרית, שהיה פה והיה לו חוק, נצמדנו ועשינו והגבלנו את זה ל-0.5% או 5,000 שקלים, הנמוך שביניהם, כי החוזה הוא חוזה סטנדרטי והדירה היא דירה.

חיים כץ: פה באה הצעת החוק הזו באותו סגנון.

איתן גינזבורג: מה היא אומרת?

חיים כץ: הצעת החוק הזאת אומרת שלא יכול בנק לקחת על פתיחת תיק יותר מ-360 שקלים, וה-360 שקלים צמודים למדד המחירים לצרכן.

חיים כץ: זאת אומרת, המדד יעלה ב-3% – האפשרות של הבנק היא לקחת 370 שקלים.

חיים כץ: אני יכול להבטיח לכם, שנמצאים פה, ולצופים בבית: גם ב-360 שקלים הבנקים יעשו הנחה, כי הם לא לוקחים את זה בתחשיב של מכירת הכסף.

חיים כץ: הם לא ייתנו לך משכנתה אם הם לא ירוויחו כסף.

חיים כץ: אין דבר כזה.

חיים כץ: גם אני לא רוצה – אני לא רוצה לערער את מצב הבנקים.

חיים כץ: אבל עמלת פתיחת תיק – ואני לא מחוקק הרבה.

חיים כץ: אני לא עומד פה על הדוכן ומחוקק יותר מדי, אלא כשיש בעיה - - -

איתן גינזבורג: חוקקת 180 חוקים.

חיים כץ: הרבה יותר, כי זה היה בתקופה שהייתי – לא רק שלי, היו גם של הוועדה ופרטיים.

חיים כץ: שלי, הרבה מאוד חוקים חוקקתי.

חיים כץ: הרבה מאוד חוקים חוקקתי חוק על הבניין, שעליתי על הבניין ואמר לי מנהל עבודה – הוא היה ערבי, דרך אגב, הוא היה בן דוד של זחאלקה – הוא אמר:

חיים כץ: למה אני צריך לסחוב שק מלט של 50 קילו?

חיים כץ: חוקקנו חוק שיהיה 25 קילו, כי הוא אמר: אני מתרסק.

חיים כץ: אני מתרסק.

חיים כץ: זו דוגמה.

חיים כץ: אותו דבר גם החוק של המשכנתה.

חיים כץ: אין סיבה בעולם לקחת על פתיחת תיק כשאתה יודע לבוא ולעשות לי הנחה של 90%.

חיים כץ: כי אם אני לוקח 2,500 ואתה עושה לי הנחה של 90%, זאת אומרת שאני משלם 250; אם אני משלם 250, אז גם ב-360 אתה מרוויח.

חיים כץ: למה לי, שאני בלונדיני עם עיניים כחולות, הוא ייתן הנחה, ולך, בגלל שאתה ערבי, הוא לא ייתן לך הנחה?

חיים כץ: אתה יכול להסביר לי את זה, מנסור?

חיים כץ: כי דופקים אתכם, מה?

מנסור עבאס: פעמיים.

מנסור עבאס: אין לנו זכות לשלם עמלה ולא לקבל משכנתה.

חיים כץ: תקשיב, פשוט לא יכול להיות.

חיים כץ: ואללה, אם אנחנו מחוקקים מהחיים ואנחנו מצפים לעשות צדק חברתי – לא תשמע אותי פה מחוקק על נושא חוץ וביטחון.

חיים כץ: כל החוקים שלי הם חברתיים שנוגעים בו, ובו, ובו ובו, מן אללה.

חיים כץ: אני לא רואה את עצמי בטווח הקרוב-רחוק לוקח משכנתה ונהנה מהחוק.

חיים כץ: אתה מבין למה, אתה, מנסור.

מנסור עבאס: שכנעת אותי אז, בוועדה.

חיים כץ: כן, כן, אבל אתה מבין למה.

חיים כץ: אז החוק הזה בא לעשות מעט צדק, מעט, עם לוקחי המשכנתאות, ושהבנקים ירוויחו ממה שהם נועדו לעשות – למכור כסף, אבל לא מהמסביב.

חיים כץ: יחד עם זה יש לי שותפה לחוק, והיא חברת הכנסת אתי חוה עטייה.

חיים כץ: כל המספרים שאמרתי – היא עשתה את המחקר והביאה את המספרים.

חיים כץ: היא אמרה: חיים, אלה המספרים.

חיים כץ: מאחר שאתה – קצת בטבלאות וקצת בשוק ההון, בוא תתרגם ותראה.

חיים כץ: אתה יודע, דרך אגב, כמה הריבית שאתה מקבל היום על איגרת חוב צמודה ל-30 שנה?

חיים כץ: אתה מקבל תשואה שלילית.

חיים כץ: שלילית.

חיים כץ: אתה לא מקבל אפילו 1%, גם לא 0.1%.

חיים כץ: אתה לוקח איגרות חוב ממשלתיות עם תשואה ל-30 שנה ואתה רואה תשואה שלילית.

חיים כץ: ככה בונים את המשכנתה, וזה בסדר.

חיים כץ: אז תודה רבה, חוה, שהארת את עיני והיית חלק פעיל מאוד ביוזמה הזאת.

חיים כץ: זה אחד מיני חוקים רבים שחוקקת בכנסת הזאת ויישר כוח.

חיים כץ: אני מקווה שכנסת ישראל תעביר היום את החוק בקריאה הראשונה.

חיים כץ: החוק זכה גם לתמיכה ממשלתית.

חיים כץ: אפילו שר האוצר תמך ואמר לי: ואללה, אתה צודק, וגם שר המשפטים.

חיים כץ: אני מודה להם על התמיכה, ואני מקווה שחברי הכנסת יעבירו, ואני מאוד רוצה לקוות שוועדת הכלכלה, שדנה, תעביר את החוק כהכנה, כי אין בו יותר מדי – כל החוק שורה אחת, שורה – שתכין אותו לקריאה שנייה ושלישית בשבועיים הקרובים ונעביר אותו במהלך חודש יוני בקריאה השנייה והשלישית, וכל מי שייקח משכנתה – וזה בהמשך לחוק ממשלתי שהונח היום, שהונח, על שינוי - -

איתן גינזבורג: חוק המכר.

חיים כץ: - - חוק המכר, שמוציא את ערך הקרקע, שמוציא את ערך הקרקע מתשומות הבנייה.

חיים כץ: בשביל שתבינו, בשנה האחרונה מדד תשומות הבנייה עלה ב-8%, זאת אומרת, קנית בית – שילמת עוד 8% על הבית.

חיים כץ: זה – בשנה האחרונה.

חיים כץ: לפני זה, שנה שלמה הוא לא עלה.

חיים כץ: מדד תשומות הבנייה לא עלה.

חיים כץ: יחד עם זה, כשאנחנו מסתכלים על עלות רכישת הדירה, כשאמרנו שזה עשרות שנים של עבודה וזה הפרויקט הכי גדול, איפה שאנחנו יכולים להקל אנחנו צריכים להקל, כי התחושה, אחרי שאתה משלם בדברים הקטנים, היא: ואללה, גונבים אותי.

איתן גינזבורג: נכון.

חיים כץ: אני משלם כל כך הרבה, סגרתי – שלא יגנבו אותי.

חיים כץ: זה צריך להיות המהלך.

חיים כץ: ולכן חוק המכר שעבר, אני מברך עליו, למרות שהצבעתי נגד; לא הצבעתי, כי המחשב שלי לא עבד.

איתן גינזבורג: אותי שכנעת.

איתן גינזבורג: אני אצביע בעד החוק שלך.

חיים כץ: החוק הזה, גם חוק המכר, הוא חוק נכון לתקופה הזאת, כי אנחנו חייבים להקל על רוכשי הדירות.

איתן גינזבורג: תודה.

חיים כץ: אנחנו רוצים שהקבלנים ירוויחו והבנקים ירוויחו והאזרחים יוכלו לקנות דירה ולהמשיך לחיות.

חיים כץ: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת חיים כץ.

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: רק שנייה, רק שנייה.

איתן גינזבורג: דבר-דבר.

איתן גינזבורג: ראשית, אני רוצה להודות לו – הצעת חוק טובה, שמגיעה בדיוק בתקופה חשובה, יחד עם חוק המכר וחוקים אחרים שבאים לעזור למי שרוצה לרכוש דירה.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חברת הכנסת חוה אתי עטייה לעלות לדוכן הנואמים ולדבר על הצעת החוק החשובה הזאת.

מנסור עבאס: - - - מקבלים - - -

איתן גינזבורג: מקבלים?

איתן גינזבורג: ואללה.

מנסור עבאס: אנחנו מקווים שהרפורמה שתבוא, בעזרת השם, בקרוב מאוד, תאפשר גם לאנשים עצמם לקבל משכנתאות, במקום ללכת לארגוני פשע - - -

איתן גינזבורג: זה מספרים מזעזעים, מה שאתה מספר.

איתן גינזבורג: מספרים מזעזעים.

יריב לוין: 98% פשוט ויתרו בגלל שהם חשבו שהם יקבלו בית חינם ברגע שרע"מ תהיה בקואליציה.

יריב לוין: תהיה להם אכזבה נוראה.

מנסור עבאס: לא הבנת.

מנסור עבאס: מסך המשכנתאות בישראל רק 2% לחברה הערבית.

אופיר כץ: תעשו צבא ותקבלו.

אופיר כץ: תעשו צבא.

איתן גינזבורג: כן.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי, שלוש דקות לרשותך.

מנסור עבאס: - - -

חוה אתי עטייה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אדוני השר, ראש חודש טוב.

חוה אתי עטייה: טובתם של רוכשי הדירות בכלל, והזוגות הצעירים בפרט, חייבת לעמוד מול עינינו לפני הרווחים של הבנקים.

חוה אתי עטייה: הצעת חוק זו לתיקון חוק הבנקאות להפחתת עמלת פתיחת תיק לצורך הלוואות לדיור בבנקים, שיזם חבר הכנסת חיים כץ, מגיעה מתוך ראייה חברתית חומלת על השכבות החלשות, ואני שמחה להיות שותפה להצעת חוק זו.

חוה אתי עטייה: כפי שחבר הכנסת חיים כץ ציין, הצעת החוק תמנע את המצב שבו היו סכומי עמלות לא אחידים, שהיו נתונים לשיקול הדעת של הבנקאי – אם להעניק למגיש הבקשה הנחה בסכום העמלה, בהתאם למעמדו הכלכלי של מגיש הבקשה, או אם זה הציג בפניו הצעה מתחרה מבנק אחר.

חוה אתי עטייה: אני מודה לחבר הכנסת חיים כץ, שיזם את הצעת החוק החשובה הזו.

חוה אתי עטייה: יישר כוח מיוחד ליו"ר ועדת הכלכלה חבר הכנסת מיכאל ביטון, שנרתם לקדם את הצעת החוק בלב שלם ובנפש חפצה, במטרה להקל על השכבות החלשות באוכלוסייה.

חוה אתי עטייה: אני מצפה לתמיכתכם בהצעת חוק חברתית זו.

חוה אתי עטייה: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת חוה אתי עטייה, גם על הסיוע, היוזמה והרוח החיה וגם על הצעות חוק טובות אחרות שהעברת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, שעה מאוחרת – האמת, לא נורא – אבל יש לי כמה דברים שחשוב לי לומר.

יואב קיש: ראשית, זו הצעת חוק - - -

איתן גינזבורג: יש שיר כזה.

יואב קיש: מה?

איתן גינזבורג: "יש דברים שרציתי לומר".

יואב קיש: יש שיר.

יואב קיש: טוב, אני - - -

איתן גינזבורג: יהודה פוליקר.

איתן גינזבורג: מה, לא מכיר?

יואב קיש: אוקיי, טוב, שמח לשמוע.

רון כץ: מה, אתה לא מכיר את השיר הזה?

רון כץ: באמת, יואב.

איתן גינזבורג: יש דברים שרציתי לומר.

יואב קיש: תזמזם, תזמזם.

איתן גינזבורג: "יש דברים שרציתי לומר".

יואב קיש: אה, מכיר, מכיר.

יואב קיש: בשעה כזאת לא תמיד זוכרים.

איתן גינזבורג: אוסיף לך את השניות של השיר.

איתן גינזבורג: בבקשה.

יואב קיש: אין בעיה.

יואב קיש: אני מניח שאסיים לפני.

יואב קיש: אגיד כמה דברים: קודם כול, אני חושב שהחוק הזה, כמובן, ראוי.

יואב קיש: מעבר לכך, הוא מציף נושא בעייתי, וזה הכוח המאוד חזק שיש לבנקים כנגד הלקוחות הפרטיים.

יואב קיש: זה קורה בעמלת פתיחת תיק, זה קורה לאותם לקוחות חלשים שלא מסוגלים להתמקח ולקבל גם ריבית טובה, וזה קורה גם בעמלת פירעון מוקדם.

יואב קיש: יש רשימה ארוכה של עוולות, שאני באמת - - -

חיים כץ: יואב, אם אתה רוצה לתקן אותן זה אחת-אחת.

יואב קיש: נכון.

חיים כץ: אם אתה בא בהצעת חוק שכוללת הכול – לא תעביר.

יואב קיש: נכון, אני איתך.

חיים כץ: אחד-אחד, סעיף-סעיף.

יואב קיש: אני מסכים איתך.

יואב קיש: אני - - -

חיים כץ: סדק בקיר, ועוד אחד, ועוד אחד.

איתן גינזבורג: זה נקרא בעברית: הצלחות קטנות.

יואב קיש: לא, זה לא קטן, כי בסוף זה גדול.

איתן גינזבורג: בסוף הן עוברות.

איתן גינזבורג: בסוף הן הופכות להיות - - -

יואב קיש: אני עכשיו אצטרך באמת יותר זמן.

איתן גינזבורג: אני נותן לך.

איתן גינזבורג: תגיד, פעם חסכתי ממך זמן?

יואב קיש: לא, לא.

חיים כץ: איתן, 290 מיליון הם הרוויחו ב-2016.

איתן גינזבורג: טירוף.

איתן גינזבורג: בבקשה, 30 שניות הוספתי לך.

יואב קיש: אני אומר חד וחלק – זו הדרך, זה לתקוף את האי-צדק כל פעם במקום שהוא כואב.

יואב קיש: ואני פשוט עליתי ושמעתי את חבר הכנסת חיים כץ, והפריע לי עוד משהו ואני אומר את זה עכשיו פה.

יואב קיש: יכול להיות שאני איהנה מזה; יכול להיות שהבן שלי ייהנה מזה – אני מקווה שהבנים שלי כולם ייהנו ויקנו דירה.

יואב קיש: אבל מה שהפריע לי זה – איך אמרת?

יואב קיש: אני בא לתקן עוולות כשאני רואה אותן קורות.

יואב קיש: זה מה שקורה – אתה מרגיש אותן על הבשר, אתה שומע, כמו שאמרת על השק, וככה עשית כל החיים.

יואב קיש: היום אני מרשה לעצמי לעלות ולדבר על כל הסיפור שהיה עם - - -

חיים כץ: לא, לא, לא.

יואב קיש: הוא לא מרשה לי.

חיים כץ: לא.

יואב קיש: אז אני אגיד דבר אחד כזה – לא נדבר ככה.

יואב קיש: חיים כץ, אני מכיר אותו אישית, מתקן עוולות.

יואב קיש: איפה שהוא רואה אי-צדק, הוא נלחם.

יואב קיש: זו דוגמה טובה, ואני יודע שהכול בא ממקום הכי טוב שיכול להיות.

יואב קיש: תודה רבה לך על החוק הזה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יואב קיש.

איתן גינזבורג: על זה נאמר, ברוח השיר ששרתי קודם, "פחות אבל עוד כואב".

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, השר עמאר, תרצה לסכם?

איתן גינזבורג: השר – בעצם לא.

איתן גינזבורג: חיים כץ, תרצה לסכם את הדיון?

חיים כץ: אני?

איתן גינזבורג: כן.

רון כץ: לא נרשמנו לזה?

איתן גינזבורג: נרשמו שניים: אתי עטייה ויואב קיש.

חמד עמאר: אתה לא חייב, חיים.

חיים כץ: משפט, משפט.

איתן גינזבורג: אתה גם רוצה לשיר?

חוה אתי עטייה: כל הכבוד, חיים.

חיים כץ: לא, אני לא יודע לשיר.

חוה אתי עטייה: לולא אתה, החוק לא היה - - -

חיים כץ: תאמין לי, אם אני אתחיל עכשיו לשיר גם החמישה – שלושה, חמישה, שישה, שמונה, תשעה – גם התשעה ילכו, אם אני רק אנסה לשיר.

איתן גינזבורג: הם יכולים – אני פשוט לא יכול.

איתן גינזבורג: אני כבול פה.

חיים כץ: או, הינה עוד אחד – עשרה.

איתן גינזבורג: הינה, פינדרוס בא במיוחד לחוק הזה.

חיים כץ: פינדרוס הגיע.

חיים כץ: הוא היה בחדר, התעורר רגע בין - -

איתן גינזבורג: ראה מה החוק ונכנס.

חיים כץ: - - לימודים לשינה, ואמר: זה חוק חשוב.

חיים כץ: זה חוק חשוב שבא לעזור גם לאוכלוסיות שמהן אני בא, ובא לעזור.

חיים כץ: מאחר שאנחנו לא סופרים רוב, וסביר להניח שכל הנוכחים יצביעו, וזה יהיה פה אחד, ואם היו פה עוד – אורבך, אתה יכול להיכנס, חסר לנו אחד למניין.

חיים כץ: אז הינה, אני מסיים ומצביעים.

חמד עמאר: אורבך, אם אתה לא מקוזז, אנחנו בעד.

חיים כץ: לא, לא, הכול בסדר.

חיים כץ: אם היינו נגד, לא הייתי קורא לך להיכנס.

חיים כץ: לכן החוק שיעבור פה אחד – אם היו פה יותר במליאה, ברור לי שהוא היה עובר פה אחד.

חיים כץ: וזה חשוב לאזרחי מדינת ישראל, שיראו שגם בכנסת ישראל בשעות לא סבירות, אנחנו מנסים לשפר את איכות החיים של האוכלוסיות במדינת ישראל, על כל הרבדים שלהן.

חיים כץ: אז אני מקווה שכולם יצביעו.

חיים כץ: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת כץ.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנחנו נעבור להצבעה על הצעת חוק הבנקאות (שירות ללקוח) (תיקון מס' 34) (הגבלת עמלה בעד הגשת בקשה להלוואה לדיור).

איתן גינזבורג: מי בעד?

איתן גינזבורג: מי נגד?

איתן גינזבורג: הצבעה.

איתן גינזבורג: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9

איתן גינזבורג: נמנעים – אין

איתן גינזבורג: בעד – תשעה, אין מתנגדים, אין נמנעים.

איתן גינזבורג: אני קובע כי הצעת החוק התקבלה בקריאה הראשונה ותעבור להמשך דיון בוועדת הכלכלה של הכנסת.

איתן גינזבורג: אם כך, חברי הכנסת, תאמינו או לא, אבל תם סדר-היום.

איתן גינזבורג: אה, לא סליחה, לא תם, לא תם.

איתן גינזבורג: לא תם סדר-היום.

איתן גינזבורג: יש הודעה לסגנית מזכיר הכנסת.

איתן גינזבורג: בבקשה, גברתי.

ראדה חסייסי: ברשות יושב-ראש הישיבה, אני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת שתי המלצות של הוועדה הציבורית לקביעת שכר ותשלומים אחרים לחברי הכנסת בנושאים הבאים: 1.

ראדה חסייסי: הגדלת התקציב השנתי לחברים בוועדה לבחירת שופטים; 2.

ראדה חסייסי: חבר כנסת מוגבל בניידות שאינו זכאי לגמלת ניידות.

ראדה חסייסי: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: ועכשיו כן, תם סדר-היום.

איתן גינזבורג: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום שלישי, א' בסיוון התשפ"ב, 31 במאי 2022, בשעה 16:00.

איתן גינזבורג: ישיבה זו נעולה.