ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 119, 2022-03-01 00:00

מיקי לוי: היום כ"ח באדר א' התשפ"ב, 1 במרץ 2022, אני מתכבד לפתוח את ישיבת מליאת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק בתי דין רבניים (קיום פסקי דין של גירושין) (תיקון מס' 9), התשפ"ב–2022.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יוראי להב הרצנו, אלון טל ורם שפע בנושא: מחדל הטיפול בפסולת בנייה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה למזכירת הכנסת.

מיקי לוי: המשך סדר-היום – נאומים בני דקה.

מיקי לוי: מי שרוצה לנאום – בבקשה להצביע.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, בבקשה, תהיה ראשון עד שאקבל את הרשימה.

מיקי לוי: תודה.

אבי מעוז: תודה, אדוני היושב-ראש.

אבי מעוז: נאום הנדסת תודעה מס' 49, והפעם – על הדתה ומדינת הלכה.

אבי מעוז: מתנגדי המדינה היהודית ששואפים למדינת כל אזרחיה מנסים לסכל את חשיפת האמת של הזהות היהודית של המדינה על ידי ניסיונות להטיל אימה על הציבור בעזרת המושגים "הדתה" ו"מדינת הלכה", שזאת, כמובן, הנדסת תודעה.

אבי מעוז: המהות היהודית והזהות היהודית הן האומר הפנימי של כל יהודי ושל מדינת ישראל, שאותו צריך לגלות בחיים הציבוריים.

אבי מעוז: ההוכחה שלא מדובר בשום ניסיון של כפייה על הפרט, כפי שמהנדסי התודעה מנסים לצייר, היא התביעה לזהות יהודית במערכת החינוך ובחיים הציבוריים שמגיעה גם מאנשים רבים שלא מגדירים את עצמם כדתיים.

אבי מעוז: אני ממליץ לאזרחי ישראל שבכל פעם שהם שומעים קמפיין על הדתה ועל מדינת הלכה יפנימו שחשיפת הזהות היהודית של המדינה הולכת ומתגברת ויתעודדו.

אבי מעוז: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה – האנשים מאחורי המסכה.

משה אבוטבול: אנחנו יודעים שיש הרבה אנשים שנראים חיצונית בצורה כזאת או אחרת, אבל צריכים לדעת שלכל אדם בכלל ולכל יהודי יש מעטפת פנימית יותר, וכדאי שכל אדם ישים לב לתוכן הליבה של כל אדם ואדם.

משה אבוטבול: כי חיצונית לפעמים אנשים נראים בצורה כזאת, אבל אני כבר הספקתי להכיר אנשים שנראים לגמרי מרוחקים מתורה ומצוות אבל הם מחזיקים כוללים, מחזיקים ישיבות, תלמודי תורה – זה להתפעל.

משה אבוטבול: יש הרבה אנשים שנראים ככה אבל הם בעצם אחרת.

משה אבוטבול: ואני רוצה לומר שפעם נשאל הרבי מלובביץ' מה לומדים ממנהג התחפושות בחג הפורים.

משה אבוטבול: הרבי השיב שבפורים אתה רואה מולך אנשים בתחפושות שונות: זה מחופש לליצן, זה למפלצת, זאת לחיה, זה לסתם משהו לא ברור.

משה אבוטבול: אבל לא יעלה על הדעת לכעוס או לרגוז – הרי זאת רק תחפושת.

משה אבוטבול: גם בחיים אנו פוגשים הרבה אנשים מחופשים: זה מחופש לקמצן, זה לגס רוח, זה לחצוף, זה לסתם אחד שלא אכפת לו משום דבר.

משה אבוטבול: אולם אין זאת דמותם האמיתית של האנשים, זאת רק תחפושת.

משה אבוטבול: עמוק בתוך הלב כל אלה הם יהודים חמים מלאי טוהר ויופי.

משה אבוטבול: אין צורך לכעוס ולרגוז עליהם.

משה אבוטבול: צריך פשוט לגשת אליהם בעדינות, להסיר את אותה תחפושת או מסכה ולחשוף את הנשמה הטהורה שבפנימיותם.

משה אבוטבול: זאת המשמעות האמיתית של אהבת ישראל.

משה אבוטבול: בסוף השבוע אנו מתחילים לקבל את ראש חודש אדר ב' התשפ"ב.

משה אבוטבול: וכבר אמרו חז"ל: "משנכנס אדר מרבין בשמחה".

משה אבוטבול: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני תוהה לשם מה צריכים אותם אנשים לעיתים גסי רוח תחפושת אם לבבם הוא לב יהודי, אבל כנראה, לקדוש ברוך הוא הפתרונים.

מיקי לוי: אנחנו נמתין.

מיקי לוי: היו רק שני נואמים.

מיקי לוי: << הלסי >> ציון יום ההוקרה לתוכנית נעל"ה << הלסי >>

מיקי לוי: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: ציון יום ההוקרה לתוכנית נעל"ה, מס' 1911, 2167, 2187, 2222, 2243, 2244.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברי הכנסת היקרים, היום אנחנו מציינים בכנסת את היום המיוחד לציון 30 שנה לתוכנית נעל"ה – נוער עולה לפני הורים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: היום התקיים דיון מיוחד גם בוועדת הכלכלה, ובהמשך התקיימו גם דיונים נוספים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני שמחה וגאה שהצלחנו להרים את האירוע ביד רמה ולהוקיר תודה לכל מי שלקח היום חלק בתוכנית וממשיך לפעול בעשייה כה חשובה ואסטרטגית במדינת ישראל.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תוכנית נעל"ה מאפשרת לתלמידי תיכון בגילי 14 ו-15 זכאי עלייה להשלים בישראל את לימודיהם בתיכון ולקבל בגרות, ובהגיעם לגיל 18 הם מקבלים אזרחות ישראלית.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: התוכנית ממומנת במליאה על-ידי משרד החינוך.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: הסוכנות היהודית אחראית על פעילות בתפוצות, גיוס תלמידים וליווי הוריהם; משרד הקליטה מסייע לבוגרי נעל"ה ולמשפחות שעולות אחרי ילדיהן.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: במהלך 30 שנות פעילות התוכנית השתתפו מעל 19,000 תלמידים, שהגיעו כמעט מ-70 מדינות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: מגיעים אליה תלמידים מארצות הברית, קנדה, ברזיל, דרום אפריקה, צרפת, גרמניה ויוצאי ברית המועצות לשעבר.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: חניכים רבים מגיעים כל שנה גם מרוסיה ומאוקראינה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בימים האלה ליבנו עם הקהילות היהודיות במזרח אירופה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: רוסיה ואוקראינה הן הקהילות היהודיות הכי גדולות בתפוצות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: השבוע מדינת ישראל שלחה לאוקראינה עזרה הומניטרית, עזרה לנפגעי פעולות לחימה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: לאזרחים ישראלים רבים יש משפחות וחברים ברוסיה ובאוקראינה כאחד, ואנחנו מבינים מה זה לשרוד במצבי חירום שונים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אנו מתפללים עבור אוקראינה ומבקשים שלום ושולחים חיזוק לעובדי משרד החוץ, נתיב, הסוכנות היהודית והקרן לידידות, שעובדים קשה בימים האלה ומסייעים ליהודים לחזור הביתה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: נעל"ה – נוער עולה לפני הורים ונוער עולה ללא הורים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: כך אני עליתי ב-1993 במסגרת תוכנית עליית הנוער.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: עד גיל 12 לא הבנתי מה ההבדל בין יהודים ללא יהודים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בגיל 12 עברתי חוויה מאוד נוראית – חרם, בגלל שהייתי היהודייה היחידה בכיתה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ונשבעתי לעצמי שהילדים שלי לא יתביישו בלאום.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: מה להגיד, סבלנו מאנטישמיות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ליהודים בגלות יש שתי דרכים: או להתבולל או להתחזק ברגש הלאומי.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ואני בחרתי בדרך השנייה, בדיוק כמו 19,000 בני הנוער שהגיעו ארצה במסגרת תוכנית נעל"ה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: וברוב המקרים, זאת לא הייתה החלטה של הוריהם.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: "נעלשניקים" – איך שאנחנו קוראים לעצמנו – אנחנו מקבלים החלטה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: הם קיבלו החלטה לבוא לישראל, להזדהות באופן מלא עם העם היהודי, לסיים את הלימודים בתיכון, לשרת בצבא ולתרום למדינת ישראל.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אלה הם בני הנוער שאפשר לקרוא להם מלח הארץ.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: למלח יש סגולות רבות, מלח כתבלין מוסיף טעם למזון, מלח כחומר מאט תהליכי ריקבון ועוד.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בני נוער שמתקבלים לתוכנית נעל"ה, אחרי מבחני מיון קשים, הופכים בתום הלימודים לאזרחים איכותיים של מדינתנו.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תוכנית נעל"ה היא סוג של חממה למצטיינים, לטיפוח המובחרים, הטובים בין הטובים, חזקים ויציבים, משכילים ומוצלחים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ישראל מרוויחה עולים חדשים לאחר קבלת מעמד אזרח, שכבר ממשיכים את דרכם אשר תוכננה בסיוע, הדרכה, הכוונה ותמיכה של צוותי חינוך של נעל"ה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: בקרב התלמידים יש לא מעט דוגמאות של קריירה משגשגת וקליטה מוצלחת בחברה הישראלית.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ישנם בעלי תואר דוקטור המלמדים באוניברסיטאות.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: למשל, בוגרת נעל"ה נטלי קרבצ'נקו קיבלה תואר פרופסור כחוקרת סרטן בפקולטה לרפואה באוניברסיטה העברית.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: גל שלו, בוגרת מחזור ראשון של נעל"ה, בעלת תואר שני בבריאות הנפש הקהילתית ועובדת בסוכנות היהודית בתחום קליטת העלייה מעל 20 שנה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: ישנם אנשי קבע כמו אדי טריגר, סגן אלוף במילואים, אשר בשנת 2005 היה בין 12 מדליקי משואות הנבחרים בטקס יום העצמאות החגיגי.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אציין שלאחר שחרורו מצה"ל, אדי נקלט במינהלת נעל"ה בתפקיד ניהולי.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: הרבה בוגרים משרתים בכוחות הביטחון, במשטרה, עובדים כרופאים, מורים ויש אף כאלה שהשתלבו בתחומי העיתונאות, השירות הממשלתי והעסקים.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: אני מאחלת לתלמידים ולבוגרים של נעל"ה הצלחה רבה והגשמה עצמית, ופונה לממשלה ולחברי הכנסת – תודה כבוד השרה שהגעת – אנחנו צריכים להשקיע בתוכניות קליטה ועלייה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: הרי אזרחים חזקים זו מדינה חזקה.

טטיאנה (טניה) מזרסקי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה על הדברים.

מיקי לוי: חבר הכנסת כלפון, חבר הכנסת קושניר?

מיקי לוי: גם אבוטבול, נכון.

מיקי לוי: בבקשה, בוא.

מיקי לוי: ואחריו – חבר הכנסת אבוטבול.

אלכס קושניר: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, לפני שאני אתחיל לדבר על נעל"ה, אני חייב להגיד תודה רבה לשרת העלייה והקליטה.

אלכס קושניר: האירוע שכולנו חווים עכשיו באוקראינה וברוסיה היה – אפילו לא הגיע לדמיון של האנשים.

אלכס קושניר: אנשים לא דמיינו שזה יכול לקרות.

אלכס קושניר: והיא הייתה אולי היחידה בממשלת ישראל שאמרה: אנחנו חייבים להתכונן.

אלכס קושניר: ובזכות הפעולות שהיא עשתה, שכירת מלונות ועוד הכנות, אנחנו היום הרבה יותר מוכנים.

אלכס קושניר: וזה, פנינה, זה בכלל לא מובן מאליו.

אלכס קושניר: תודה רבה, באמת מכל הלב.

בועז טופורובסקי: כשכולם חשבו שהיא לא - - - מאיפה היא מביאה את זה, היא לא ויתרה ועכשיו - - -

אלכס קושניר: באמת כל הכבוד לך, מכל הלב, בשם אלה שהגיעו, ויגיעו בוודאי.

מיקי לוי: ואלה שבדרך.

מיקי לוי: כל הכבוד.

אלכס קושניר: עכשיו לגבי תוכנית נעל"ה, אני חייב להגיד שאני עצמי לא עליתי בתוכנית נעל"ה, אבל התוכנית הזו מלווה אותי במשך כל חיי בישראל.

אלכס קושניר: אני התגייסתי לצה"ל ב-1998, לגבעתי.

אלכס קושניר: הפכתי להיות מפקד ופתאום קיבלתי חיילים, גם מברית המועצות לשעבר, אז רוב הנעל"ה היו משם.

אלכס קושניר: חיילים בודדים – לא ידעתי מה זה חייל בודד, לא ידעתי מה זה תוכנית נעל"ה.

אלכס קושניר: תוך כדי השירות המשותף איתם והפיקוד עליהם הבנתי שמדובר באנשים המובחרים ביותר, הטובים ביותר.

אלכס קושניר: כי כבר בגיל 13, 14, 15 הם צריכים לקבל החלטה אולי הכי לא הגיונית שאפשר לקבל: אני עוזב את ההורים שלי ואני נוסע למדינה אחרת שאני לא מכיר את השפה בה, אני הולך לגור בפנימייה עם אנשים שאני לא מכיר, אבל אני עושה את זה כי – החלום הציוני.

אלכס קושניר: אלה האנשים שמקבלים את ההחלטה הזאת, וכשהם מגיעים לצבא אתה רואה את הדנ"א של המנהיגות, של החלוציות, של היכולת להילחם בכל הקשיים שיש בחיים.

אלכס קושניר: הנקודה השנייה שבה פגשתי את בוגרי נעל"ה – זה היה בהיכרות באינטרנט, בחורה שקראו לה אלונה, לימים הפכה להיות אשתי.

אלכס קושניר: אז אני נשוי באושר לבוגרת תוכנית נעל"ה.

אלכס קושניר: ואחר כך הפכתי להיות מנכ"ל משרד העלייה והקליטה, וכמובן סייעתי ככל שאני יכול לחניכי התוכנית ולבוגרי התוכנית.

אלכס קושניר: התוכנית הזאת קיימת 30 שנה.

אלכס קושניר: במהלך 30 השנה האלה – 18,000 בוגרים, פנינה?

פנינה תמנו: כמעט 19,000.

פנינה תמנו: כמעט 20,000.

אלכס קושניר: 19,000 בוגרים ובדיוק טטיאנה מזרסקי עשתה כנס על הנושא הזה, כל הכבוד לך על הכנס.

אלכס קושניר: וחגואל דיבר ואמר משהו נכון, הוא אומר: חבר'ה, זה לא רק 19,000 בוגרים, זה גם האחים וגם ההורים שמגיעים אחר כך, ואנחנו מגיעים ל-80,000, 90,000 עולים חדשים שהגיעו בזכות התוכנית הזאת.

אלכס קושניר: אין תוכנית אחרת כזאת.

אלכס קושניר: היא הכי ציונית, היא הכי נכונה.

אלכס קושניר: ההחלטה שקיבלו אז להקים את התוכנית הזאת בשנת 1992 – זה היה בכלל משהו לא הגיוני.

אלכס קושניר: איך אתה עכשיו נוסע מפה לברית המועצות לשעבר, שאף אחד שמה עוד לא מכיר מה זה ישראל באמת.

אלכס קושניר: אתה משכנע את ההורים לשלוח את הילדים שלהם לתוך משהו שלא נודע.

אלכס קושניר: אבל עדיין היו פה אנשים שזה ממש בער בהם, והם עשו את זה.

אלכס קושניר: זה רק מוכיח שהשמיים הם הגבול, והחלום הציוני עדיין חי וקיים.

אלכס קושניר: החבר'ה האלה זה החלוצים האמיתיים של זמננו.

אלכס קושניר: והיום הם משתלבים בתוך החברה הישראלית, גם בצבא וגם במדע, וגם ברפואה, וגם בהוראה, וגם כאן בכנסת, וגם בממשלה, ובכל מקום הם משפיעים ומשפיעים לטובה, והופכים את המדינה הזו לטובה יותר.

אלכס קושניר: ואני רוצה לנצל את הבמה הזאת של הכנסת להגיד להם: תודה רבה.

אלכס קושניר: להגיד להורים שלהם: תודה רבה על ההחלטה האמיצה שהם קיבלו.

אלכס קושניר: ואני רק רוצה לייחל שיבואו עוד הרבה מאוד ילדים וילדות בתוכנית נעל"ה, יישארו בישראל ויהפכו להיות אזרחים ישראלים לכל דבר ועניין.

אלכס קושניר: וכמובן בסוף אני לא יכול שלא להתייחס גם למה שקורה עכשיו במרחב הפוסט-סובייטי באוקראינה.

אלכס קושניר: כאחד שגדל באוקראינה, אני רואה את המראות האלה והלב נקרע לגזרים.

אלכס קושניר: ואנחנו כאן, בכנסת ובממשלה, קודם כול חייבים, חייבים לאותם 200,000 זכאי חוק השבות שנמצאים באזור הזה.

אלכס קושניר: חייבים לעשות הכול בשביל לקלוט אותם כאן בצורה הכי יעילה, הכי טובה.

אלכס קושניר: אבל זו גם הזדמנות עבורנו, זאת הזדמנות עבורנו להיזכר שמדינת ישראל היא הבית של העם היהודי.

אלכס קושניר: היא קמה, הוקמה על ידי עולים, התפתחה בזכות העולים, לא רק בזכות עולים אבל גם בזכות העולים.

אלכס קושניר: ואם כל אחד יסתכל - - -

פנינה תמנו: שלושה מיליון עולים.

אלכס קושניר: כן, שלושה מיליון עולים.

אלכס קושניר: ואם כל אחד יסתכל הצידה, ימינה ושמאלה, אז הוא יראה שאנשים סביבו שהם עצמם עולים או שהם ילדים לעולים או שבמקרה הכי גרוע הם נכדים לעולים.

אלכס קושניר: אז לכן זו מדינה של עולים חדשים, ואנחנו נעשה הכול, גם בכנסת וגם בממשלה, כדי שהעולים החדשים שיגיעו לכאן בעתיד יקבלו את המקסימום שאנחנו יכולים לתת להם, כדי שיוכלו לממש את הפוטנציאל שלהם, כדי שירגישו בבית.

אלכס קושניר: תודה רבה ומזל טוב, נעל"ה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, גברתי שרת הקליטה, היום אנחנו מציינים יום הוקרה למען הנערים שעולים לפני ההורים, שזה דבר שהוא באמת חשוב מאוד מאוד, ארגון נעל"ה.

משה אבוטבול: אין דבר טוב יותר מאשר להביא את אותם נערים, ילדים טובים, שיבואו לארץ ישראל ושיהפכו להיות חלק מהעם, המדינה, הארץ.

משה אבוטבול: ואנחנו רואים דווקא היום, גברתי השרה, כמה יש חשיבות לקשר היהודי, בפרט עם מה שקורה היום באוקראינה ורוסיה, וכל הכאב הגדול שאנחנו רואים.

משה אבוטבול: אבל רואים גם את הקשר היהודי ואת הלב החם של אלפי מתנדבים מפה, מארץ ישראל, באו לשם על מנת להושיט עזרה תחת מטח יריות וכל מיני דברים, כי זה הלב היהודי – הוא פועם ופועם ופועם בכל מקום.

משה אבוטבול: אז אנחנו ראשית מצטרפים לתפילות ולברכות של גדולי ישראל, ובראשם מועצת חכמי התורה – ביקשו להתפלל לשלומם של אלה שנמצאים שם, באוקראינה, בפרט בחבלים שקשורים לאותם אזורי מלחמה, ומאחלים רפואה שלמה לאותם חולים, למבוגרים ולקשישים שנמצאים שם.

משה אבוטבול: באמת יישר כוח לכל אותם מתנדבים.

משה אבוטבול: אבל שוב, הפתרון שלנו, של העם היהודי, זה ההמשך – העם היושב בציון.

משה אבוטבול: אנחנו צריכים לדעת שזה המקום הכי הכי רלוונטי מבחינתנו – לבוא לארץ ישראל, ארץ הקודש.

משה אבוטבול: נכון, לפעמים יוצא מצב, איך שאני תמיד אומר, על פי הפסוק – פעם כתוב: "והשיב לב אבות על בנים", ואחרי זה כתוב: "ולב בנים על אבותם".

משה אבוטבול: לפעמים נוצר מצב כזה של "לב אבות על בנים", כלומר האבות הם הראשונים שיוצרים את אותה השיבה בתשובה או כל דבר אחר, או שיבה לציון, במקרה הזה, אבל לפעמים זה "לב בנים על אבותם" – אנחנו רואים שהבנים הם שאחרי זה מושכים את ההורים להגיע לארץ ישראל או לשוב בתשובה או כל דבר אחר.

משה אבוטבול: פה אנחנו רואים שבארגון הנפלא הזה – נוער עולה לפני הורים – הם עושים בדיוק את אותה מטרה.

משה אבוטבול: אבל אני רוצה לומר, מעבר לסיסמה הידועה שהייתה – יולי מכיר אותה: מעולה לעולה כוחנו עולה; זו הייתה הסיסמה שתמיד דבקנו בה – אני רוצה לומר שהרעיון הזה, שהוא רעיון נפלא, להעלות את הילדים קודם, הוא רעיון שאומץ גם על ידי גדולי ישראל במשך הדורות.

משה אבוטבול: אני רוצה להגיד לכם שבזמנו, ראש ממשלתנו המנוח מר מנחם בגין רצה והציע למרן הרב שך לתת תקצוב מלא לכל הישיבות בארץ.

משה אבוטבול: זה היה כשהיה מהפך.

משה אבוטבול: הרב שך התנגד לקבל תקצוב מלא.

משה אבוטבול: הוא התנגד.

משה אבוטבול: היו לו כל מיני סיבות, ואני אגיד לכם שתי סיבות מכל הסיבות; את האחרות נשאיר, הן לא קשורות לנושא הזה.

משה אבוטבול: סיבה אחת – הוא רצה שראשי הישיבות יצאו למסע גיוסי כספים בכל העולם.

משה אבוטבול: ועל ידי זה שהם הולכים לעשות שם גיוס כספים, תהיה להם הזדמנות להתחכך ולחזק את היהודים שנמצאים שם – בארגנטינה, במקסיקו, בארצות הברית, בכל מיני מקומות.

משה אבוטבול: זו הייתה הסיבה הראשונה שלו.

משה אבוטבול: הוא אמר: אם נקבל תקצוב מלא, לא תהיה סיבה לראשי הישיבה להגיע לחוץ לארץ.

משה אבוטבול: הוא רצה גם לחזק את היהדות בגולה.

משה אבוטבול: זו הייתה דרכו של הרב שך.

משה אבוטבול: אבל עוד סיבה שרצה הרב שך, וזה דבר שאנשים לא הבינו – הוא רצה שכשאותם ראשי ישיבות הולכים ומדברים עם הגבירים: תיתנו תרומה לישיבה, 10,000 דולר, 20,000 דולר, שהם גם יציצו פנימה אל תוך הבית.

משה אבוטבול: אם הם רואים שיש לגביר בחור טוב, אז קדימה – תביאו אותו לישיבת קול תורה, לפוניבז', לחברון, לפורת יוסף, לאור ברוך, לכל מיני ישיבות, כדי שהבנים של הגברים לא יהיו רק זבולון, שיהיו גם יששכר, שידעו גם את התורה.

משה אבוטבול: אני רוצה להגיד לכם שרבים מאוד מהגבירים הגדולים בחוץ לארץ, בניהם לומדים בישיבות מיר, בישיבות פה בתוך הארץ, וזה בא מאותו כוח שהרב שך רצה שהם יסתובבו שם ויביאו גם אותם.

משה אבוטבול: בנושא הזה היו הרבה שאלות שגם הגיעו לפתחו של מרן הרב עובדיה יוסף: מה עושים עם ילד שרוצה ללמוד תורה בארץ ישראל ואבא שלו מתנגד – הוא רוצה שהוא יהיה בחוץ לארץ – האם יש פה בעיה של כיבוד הורים או לא?

משה אבוטבול: פסיקה מאוד גדולה בנושא.

משה אבוטבול: אבל המסר המרכזי של כולנו – בדבר אחד כולנו מאוחדים: נוער עולה לפני ההורים.

משה אבוטבול: להביא את הנערים – זה הסוד שידעו גם ביציאת מצרים: בזקנינו, בנערינו.

משה אבוטבול: רוצים את כולם.

משה אבוטבול: כולם שייכים לנו וכולם באים לאימא, לאימא ישראל, לאדמת ארץ ישראל הקדושה.

משה אבוטבול: בהצלחה ובשורות טובות לכולנו, אמן.

מיקי לוי: אמן ואמן.

מיקי לוי: חבר הכנסת כלפון, בבקשה.

משה אבוטבול: מיקי, זה שאומרים: לפעמים אתה נהנה מהטעות - - - דקה, אז קיבלתי עוד דקה - - - נהנים מהטעויות.

משה אבוטבול: תודה רבה.

מיקי לוי: יש לפעמים נושאים כל כך חשובים שהזמן הוא לא פקטור.

משה אבוטבול: תודה.

יום טוב חי כלפון: אדוני היושב-ראש, גברתי שרת העלייה והקליטה הגב' פנינה תמנו שטה, חבריי חברי הכנסת, זו זכות גדולה לעמוד כאן ביום ההוקרה לתוכנית מדהימה וחשובה לעלייה בישראל, תוכנית נעל"ה.

יום טוב חי כלפון: תהליך עלייה הוא תהליך מורכב.

יום טוב חי כלפון: תהליך הגירה בכלל הוא תהליך מורכב בכל העולם.

יום טוב חי כלפון: לעזוב מדינה, לעבור למדינה אחרת, ללמוד שפה חדשה, תרבות חדשה, להיקלט במדינה חדשה, זה דבר מאוד מורכב.

יום טוב חי כלפון: המורכבות היא גם תלוית גיל – אנחנו יודעים שיש גיל שיותר קל לעלות לישראל וגיל שהוא יותר מורכב.

יום טוב חי כלפון: מניסיון, אנחנו יודעים שככל שהעולים הם צעירים יותר, בדרך כלל יותר קל להיקלט בישראל, מסיבה פשוטה: הם עוד לא התחילו את החיים, אין עוד התחייבויות אישיות במשפחה.

יום טוב חי כלפון: כשאנשים מתבגרים גם יותר קשה ללמוד שפה ולשנות הרגלים.

יום טוב חי כלפון: ככל שאתה צעיר יותר, אתה כנראה יותר פתוח להזדמנויות חדשות ולחיים חדשים, ומכאן החשיבות של תוכנית נעל"ה, שזה כבר בגיל צעיר.

יום טוב חי כלפון: אני מכיר את התוכנית מקרוב, כי כמעט נרשמתי לתוכנית הזאת.

יום טוב חי כלפון: אני זוכר שכשהייתי בכיתה ח' בצרפת, באו אלינו נציגים של נעל"ה.

יום טוב חי כלפון: הייתי כבר אז מאוד ציוני ומאוד מחובר לישראל, ואני מאוד התלהבתי כשבאו אליי ואמרו לי: בכיתה ט' אתה יכול כבר להתחיל ללמוד בישראל ואחרי זה לעשות בגרות ישראלית ולהיות ממש ישראלי תוך שנים בודדות.

יום טוב חי כלפון: אני מאוד מאוד רציתי וממש הייתי בדרך להירשם, אבל כנראה שאצלי במשפחה פחות התלהבו ולא רצו להיפרד ממני כל כך מהר, ולכן את תהליך העלייה עשיתי רק בגיל 18, לאחר בגרות.

יום טוב חי כלפון: אבל כמובן, הרבה מאוד חברים וקרובי משפחה היו בתוכנית נעל"ה, וראיתי במו עיניי עד כמה התוכנית הזו חשובה למדינת ישראל, חשובה לעלייה ולקליטה.

יום טוב חי כלפון: ליהנות מהשנים האלה – הצעירים האלה יכולים בתוך שנים בודדות להשלים את הפער, למעשה.

יום טוב חי כלפון: אגלה לך אולי סוד, אדוני היושב-ראש:

יום טוב חי כלפון: החלום של כל עולה למעשה זה להפוך להיות ישראלי אמיתי, ישראלי כאילו הוא נולד וגדל פה, זאת אומרת, לדבר את השפה, להכיר את התרבות.

יום טוב חי כלפון: מה שקורה עם תוכנית נעל"ה זה שלמעשה בתוך שלוש-ארבע השנים שהם בתיכון בישראל, כשהם מתגייסים, כבר אף אחד אפילו לא שם לב לזה שהם לא נולדו פה, וזה באמת תהליך קליטה חשוב.

יום טוב חי כלפון: באופן רחב יותר, אני תמיד דוגל – ואני אומר את זה מעל כל במה מאז שאני חבר כנסת – בזה שמדינת ישראל צריכה ליזום תוכניות כאלה, ליזום כל דבר שמקל ועוזר לתהליך העלייה והקליטה.

יום טוב חי כלפון: בעיניי זו המשימה העילאית והראשונה של הציונות ושל מדינת ישראל: לקבץ לכאן "נדחי עמו ישראל".

יום טוב חי כלפון: כתוב במקורותינו: "מקבץ נדחי עמו ישראל" – לקבץ את יהודי התפוצות,.

יום טוב חי כלפון: קיבוץ הגלויות.

יום טוב חי כלפון: כדי לבצע את המשימה העליונה הזו, אנחנו, אלה שנמצאים כאן, צריכים כל פעם לחשוב ולעזור ולהקים תוכניות.

יום טוב חי כלפון: אז פה זה תוכנית למען החבר'ה היותר-צעירים, כמובן אחרי זה לעזור לסטודנטים, לעזור למשפחות – ויושבת פה שרת העלייה והקליטה, שעוסקת בזה כל יום במשרד שלה, כי זו המחויבות שלנו כמדינה.

יום טוב חי כלפון: המחויבות שלנו גם כנבחרי ציבור היא כל פעם להקל ולעזור ולהקים את התוכניות המתאימות.

יום טוב חי כלפון: ואם כבר מדברים על כך, בימים כאלה, כל כך סוערים, אני חוזר על קריאתי, כמו שאמרנו פה בוועדות: כרגע יש משבר עם אחינו יהודי אוקראינה, וגם כאן מדינת ישראל צריכה לעשות הכול כדי לעזור לאותם יהודים לעלות לישראל.

יום טוב חי כלפון: וגם אנחנו, ככנסת, ואני חוזר פה על קריאתי, אדוני היושב-ראש:

יום טוב חי כלפון: אנחנו צריכים לפעול ובראש ובראשונה להקים את ועדת העלייה והקליטה, להשאיר בצד לרגע את הפוליטיקה.

יום טוב חי כלפון: יש לנו מספיק על מה לריב בבניין הזה, בואו נשאיר את עניין העלייה, הקליטה והתפוצות – נשים את זה מעל הפוליטיקה ונקדם את הקמת ועדת העלייה והקליטה ונקדם את הנושאים האלה, כי אין דבר חשוב יותר מלהביא לכאן את אחינו היהודים מכל העולם.

יום טוב חי כלפון: ואני שוב רוצה להודות ולברך את תוכנית נעל"ה על העשייה הברוכה 30 שנה.

יום טוב חי כלפון: אני מברך גם את חברתי חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי, שיזמה את הדיונים האלה ואת יום ההוקרה, ובעזרת השם נמשיך לעשות למען אחינו יהודי התפוצות ולמען עם ישראל.

יום טוב חי כלפון: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת כלפון.

מיקי לוי: חבר הכנסת אדלשטיין, בבקשה.

יולי יואל אדלשטיין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה.

יולי יואל אדלשטיין: אדוני היושב-ראש, בכל פעם כשאני מתבקש לדבר באירועים שקשורים לתוכנית נעל"ה, אני יודע מראש שיהיה לי רגע מביך, המכונה "את חטאַי אני מזכיר היום".

יולי יואל אדלשטיין: לפני 30 ומשהו שנה שני אנשים נהדרים – האחד, אריה קרול, זיכרונו לברכה, והשני, ייבדל לחיים ארוכים, ישעיהו יחיאלי, שהיום הוא מנכ"ל נעל"ה – הזמינו אותי לשיחה צפופה.

יולי יואל אדלשטיין: הם אמרו שיש להם רעיון נהדר: להעלות – אפילו לא להעלות, להזמין לארץ בני נוער שילמדו כאן בבית ספר תיכון, כדי שההורים יבואו אחר כך, מי שירצה יבוא אחריהם.

יולי יואל אדלשטיין: ואמרתי להם – אנחנו הרי כולנו אנשים מאוד צנועים, אז אמרתי להם בפסקנות: תראו, אני לא יודע מה החלומות שלכם אבל אני, בתור אחד שגדל בברית המועצות ומכיר את היהודים בברית המועצות, אני אומר לכם כאן ועכשיו: לא תהיה משפחה יהודית אחת שתסכים לשלוח ילד, קל וחומר ילדה, בגיל כזה לבד למדינת ישראל, לחוץ לארץ, לא חשוב לאיפה.

יולי יואל אדלשטיין: הינה, מסתבר שלא היה לי בכלל על מה להסתמך.

יולי יואל אדלשטיין: ההורים של חבר הכנסת כלפון נהגו בדיוק כפי שאני ציפיתי מכולם להתנהג, אבל כנראה אין דבר העומד בפני הרצון, וכמו שאמרתי, היו אנשים שהאמינו בתוכנית הזאת ודחפו אותה קדימה, והתוצאה ידועה: קרוב ל-20,000 בוגרי נעל"ה כאן בארץ ועוד עשרות אלפים שאף אחד גם לא יודע לספור, שהגיעו בעקבות תוכנית נעל"ה, ואני מאוד שמח שאנחנו מציינים היום את היום המיוחד הזה.

יולי יואל אדלשטיין: התוכנית התחילה – כפי שאמרתי, כפי שעכשיו סיפרתי לחברי הכנסת ולצופים – מכך שהיה רעיון: ברית המועצות מתפרקת וצריך להביא משם נערים.

יולי יואל אדלשטיין: אבל עם הזמן – הינה שמענו שגם צרפת וגם ארגנטינה וגם מדינות רבות בעולם מספקות לנו, במירכאות, חברים וחברות לתוכנית נעל"ה.

יולי יואל אדלשטיין: בבתי ספר רבים ברחבי הארץ כבר אפשר לשמוע לא רק רוסית אלא גם ספרדית, וצרפתית, ואנגלית, ושלל שפות בקבוצות נעל"ה.

יולי יואל אדלשטיין: והעיקר, כפי שגם אמרו לפניי, שעם הזמן שומעים יותר ויותר עברית, כשהחבר'ה האלה באמת משתלבים כאן בחברה הישראלית.

יולי יואל אדלשטיין: והרעיון השני שהיה בתוך התוכנית והצליח מאוד, וגם זה לא מובן מאליו – אני מציע לא לקחת את זה כמובן מאליו – שבעצם החבר'ה באמת נשארים בארץ באחוזים מדהימים, כמעט כולם.

יולי יואל אדלשטיין: הייתה לי פה, אדוני היושב-ראש, מסורת ארוכת שנים בתפקידי כיושב-ראש הכנסת, שהיו מביאים חברים מקבוצות נעל"ה לקבל כאן תעודת זהות בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: תמיד שמחתי לפגוש אותם, לדבר איתם ולומר להם מה שאני חשבתי, שאפשר להתייחס לזה כאיזשהו מסמך ביורוקרטי, תעודת זהות שמחר תוכל להציג כשאתה מגיע לאיזה משרד ממשלתי, ואפשר להתייחס לזה אחרת, כאיזה צעד של קבלה לחברה הישראלית כאדם.

יולי יואל אדלשטיין: כמו שאנחנו אומרים לנערי בר-מצווה או נערות בת-מצווה: הינה, מעכשיו אתה או את כבר שווים בין שווים, כך גם בתוכנית נעל"ה אנחנו מתייחסים לבני 18 שהגיעו וקיבלו תעודת זהות, ומתגייסים, ולאחר מכן לומדים, כאזרחים שקשרו סופית את גורלם עם המדינה.

יולי יואל אדלשטיין: ואני לא אחזור על כל התיאורים, אבל בעצם לסיכום אפשר לומר לכל מי ששואל למה הייתה התוכנית הזאת:

יולי יואל אדלשטיין: לכן היא הייתה – כמעט 20,000 נערים ונערות שהגיעו, עשרות אלפים קרובי משפחה שהגיעו בעקבותיהם.

יולי יואל אדלשטיין: דרך אגב, לא רק הורים, לפעמים גם אחים ואחיות, צעירים וצעירות – בעקבות אלה שהגיעו בתוכנית.

יולי יואל אדלשטיין: בכל מקום בחברה הישראלית, אם תתחילו לחקור, תמצאו בוגרי נעל"ה.

יולי יואל אדלשטיין: אני לא פעם נתקלתי, אדוני היושב-ראש, בסצנות המוכרות גם לך, כשאתה מדבר עם המאבטחים, פתאום גם בין המאבטחים אתה מגלה בוגרי נעל"ה.

יולי יואל אדלשטיין: וכאשר כשר הבריאות הגעתי לבתי חולים או לקופות חולים, גם שם, בצוותים הרפואיים, גיליתי בוגרי נעל"ה, קצינים בצבא, וכן הלאה וכן הלאה וכן הלאה.

יולי יואל אדלשטיין: בכל מקום ברחבי הארץ אנחנו נמצא את הבוגרים של התוכנית הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: ולכן אין לי אלא לקוות שהתוכנית תימשך עוד שנים ארוכות – יש עדיין יהודים בתפוצות; שהיא תמיד תדע ימים יפים.

יולי יואל אדלשטיין: היו ימים פחות יפים, שגלגלו אותה בין הסוכנות לממשלה ומהממשלה לסוכנות, לא כולם תמיד הבינו את החשיבות.

יולי יואל אדלשטיין: ברוך השם, כבר הרבה שנים כולם מבינים את החשיבות והתוכנית היא בקונסנזוס.

יולי יואל אדלשטיין: אני רוצה להודות לחברת הכנסת טטיאנה מזרסקי.

יולי יואל אדלשטיין: אני מקווה שהצהרת בפני היושב-ראש והיועצת המשפטית שיש לך כאן ניגוד עניינים חמור, אבל כל הכבוד לך על זה שהגית את הרעיון והגשת את ההצעה לסדר-יום, ואנחנו הגשנו בעקבותייך.

יולי יואל אדלשטיין: אז באמת, תודה רבה, על כך שאנחנו עדים לתוכנית שמביאה כוחות מצוינים למדינת ישראל, שלא רק משתלבים אלא עוזרים לחברה שלנו להתפתח.

יולי יואל אדלשטיין: תודה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה לך.

מיקי לוי: ידידי חבר הכנסת אדלשטיין, בעקבות הצלחת המבצע הזה או התוכנית הזאת, אז חטאיך מהעבר נסלחו, כנראה.

יולי יואל אדלשטיין: מודה ועוזב ירוחם.

מיקי לוי: שרת הקליטה פנינה תמנו שטה, בבקשה.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, חברות כנסת נכבדות, ובראשם חברת הכנסת טטיאנה מזרסקי, שציינה היום את השדולה לחגיגות 30 שנה לתוכנית נעל"ה.

פנינה תמנו: לראות את האודיטוריום מלא בבוגרים של נעל"ה מ-30 השנה האחרונות, זה בהחלט מחמם את הלב.

פנינה תמנו: נמצא איתנו גם מנהל מינהלת נעל"ה, האבא, כפי שקראו לו החברים, האבא של הפרויקט, האבא של הבוגרים וגם של החניכים, ישעיהו יחיאלי.

פנינה תמנו: אנחנו מברכים אותך וכמובן את כל מי שעוסק במלאכה כדי לדאוג למעטפת עבור הילדים ובני הנוער שמגיעים לכאן.

פנינה תמנו: אבל כחבריי – אי-אפשר שלא לפתוח ולומר כמה מילים בעניין הלחימה באוקראינה.

פנינה תמנו: אנחנו כאן אבל הלב שלנו עם אזרחי אוקראינה, הלב שלנו עם הקהילה היהודית באוקראינה והישראלים שטרם חולצו.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, כשרת העלייה והקליטה המשכתי לאורך היום הזה לקיים הערכות מצב, לעקוב אחר הנתונים.

פנינה תמנו: אלפים פונים למוקד החם והחמ"ל שהקמנו ומספרים עדויות מאוד מאוד קשות על אי-יכולת לצאת מאוקראינה, על הפגזות – ולהיות באמת בפחד גדול תחת לחימה.

פנינה תמנו: אני חושבת שגם נעל"ה – גם אנחנו כאן וגם החברים שעלו לכאן, יושב-ראש הכנסת לשעבר אדלשטיין, שעלה לארץ, חברת הכנסת טטאינה, שעלתה בפרויקט נעל"ה, קושניר, שדיבר כאן.

פנינה תמנו: כמובן חברנו היקר שנמצא איתנו כאן.

פנינה תמנו: אני חייבת לומר לך, אדוני היושב-ראש:

פנינה תמנו: זאת המהות של מדינת ישראל, זה למה כל כך חשוב להמשיך להשקיע בעלייה ובקליטה גם בימים שנדמה לנו שנגמרה העלייה, שמדובר רק בטיפות.

פנינה תמנו: בסוף מהותה של מדינת ישראל היא להיות בית מוגן ליהודי העולם בשעת שגרה וגם בשעת חירום.

פנינה תמנו: בשעה קשה זאת אנחנו הוצאנו מסר מאוד מאוד ברור: שאנחנו כאן עבור יהודי אוקראינה.

פנינה תמנו: לצד זה אני אומר בכנות שיש קושי בשעת לחימה לחלץ אנשים שחוששים קודם כול לצאת מהבית.

פנינה תמנו: כמובן זה מסכן גם את השליחים.

פנינה תמנו: לכן, מבלי להרחיב יותר מדי – היום אנחנו החלטנו להמשיך ולעבות את השליחים שיהיו בגבולות בהונגריה, בפולין, במולדובה ובגבולות אחרים כדי לעבות באמת את היכולת שלנו לסייע בסיוע אנושי.

פנינה תמנו: נתיב עובדים סביב השעון.

פנינה תמנו: אנחנו ננפיק אישורים מקוונים כדי שלאנשים יהיה ביטחון לצאת לדרך ולהגיע גם למקומות הריכוז שהסוכנות היהודית שכרה מבעוד מועד – מלונות – כדי לאפשר להם לעלות לטיסות ולהגיע לישראל בבטחה כי זו המשימה הלאומית שלנו.

פנינה תמנו: יום טוב, ברח לי לרגע השם שלך.

פנינה תמנו: אני לא אטאטא את זה.

יולי יואל אדלשטיין: כלפון.

פנינה תמנו: חבר הכנסת יום טוב כלפון הנמרץ, שעוסק בעלייה ובקליטה.

פנינה תמנו: בעזרת השם כולנו נושאים תפילה ביחד.

פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, בבית הזה יש הרבה מאוד כוחות שעוסקים בעלייה וקליטה ממקום מהותי – אין בזה אופוזיציה–קואליציה – ממקום שזאת המהות שלנו, זה הייעוד שלנו.

פנינה תמנו: ורבים פה היו עולים חדשים בעצמם.

פנינה תמנו: אני יודעת, אדוני היושב-ראש, שאתה פועל בימים אלה כדי להקים את ועדת העלייה והקליטה – משמעותית, כדי לסייע בידי הממשלה – וגם לפקח, חייבת להודות – וגם לפקח אחר הפעולות שלנו ולתת בכל במה ובכל חזית את תשומת הלב הנדרשת, עם מה שקורה באוקראינה.

פנינה תמנו: אדון יחיאלי, מנהל המינהלת, הנתונים הם מדהימים, פשוט מדהימים.

פנינה תמנו: למעלה מ-19,000 בוגרים, כאשר למעלה מ-90% נשארים בארץ ו-60% מההורים שלהם בסוף באים אחרי הילדים ועושים עלייה לישראל.

פנינה תמנו: 95% מהתלמידים של נעל"ה – זה הממוצע הרב-שנתי בזכאות לבגרות.

פנינה תמנו: הילדים האלה שמגיעים לישראל בסוף מסיימים כמצטיינים ומצטיינות.

פנינה תמנו: 96% מהם מתגייסים לצבא.

פנינה תמנו: גם לנו, כמשרד העלייה והקליטה, יש את הזכות לתת להם מענק הסתגלות אחרי שהם מסיימים את הפרויקט, ובוודאי ובוודאי ללוות אותם בתקופת השירות שלהם בצבא.

פנינה תמנו: רק לאחרונה החלטנו לקחת גרעין שלם של נעל"ה וללוות אותם בתוכנית מיוחדת שנותנת גם תמיכה חמה וליווי, תוכנית "איתנו" של משרד העלייה והקליטה.

פנינה תמנו: הזמנתי את ראשי התוכנית להגיע לקבינט העלייה והקליטה לפני כחודש ימים, ושמחתי שהייתה לי אפשרות לתת לכם קצת לסקור את כל ההיסטוריה ב-30 השנה האחרונות.

פנינה תמנו: אני יכולה לומר לכם שבמשרד העלייה והקליטה יש לכם בית חם, אם כי, חבר הכנסת אדלשטיין, עד היום לא הבנתי למה זה עדיין מתופעל ונמצא תחת משרד החינוך ולא תחת משרד העלייה והקליטה.

פנינה תמנו: אבל האימא שלכם – נגיד שמשרד החינוך זה האבא, אני האימא.

פנינה תמנו: אני האימא ואנחנו, יחד עם שרים אחרים שהביעו נכונות כמו השר זאב אלקין, אנחנו נשתדל להמשיך להעלות את המספרים.

פנינה תמנו: סיפרתי לך את הסיפור שלי.

פנינה תמנו: לי קשה עם פירוד הורים ואני סקפטית.

פנינה תמנו: אולי בעת הזאת, חבר הכנסת אדלשטיין, אולי בגלל החוויה האישית שלי, שנאלצתי להיפרד בעלייה מאימא שלי, אז באמת קשה לי.

פנינה תמנו: מצד שני, התוכנית הזאת היא נפלאה והם לוקחים את הילדים שמסוגלים לעמוד גם רגשית בתוכנית ובכל התהליך שהם עוברים.

פנינה תמנו: פגשתי לאחרונה קבוצה.

פנינה תמנו: ביקרתי בימין אורד ופגשתי בראש המטה הנוכחי שלך, אסף.

פנינה תמנו: הוא עמד בראש עמותה שמסייעת לעולים.

פנינה תמנו: הגעתי לשם ופגשתי תלמידים של נעל"ה שהציגו יצירות אומנות שלהם – לראות איך משלבים בין התרבות שממנה הם הגיעו והתרבות הישראלית.

פנינה תמנו: והחשיבות – לצד זה שנותנים להם את המעטפת בנפרד, החשיבות שהם פוגשים את הישראלים.

פנינה תמנו: הם פוגשים את הישראלים הוותיקים, משתלבים יחד איתם.

פנינה תמנו: לילדים יש מסוגלות התאקלמות מאוד מאוד טובה.

פנינה תמנו: ואנחנו רואים את זה כמובן גם בחלק מהנתונים שאני הצגתי.

פנינה תמנו: אז גם אנחנו נמשיך לתמוך ולהעלות על נס את התוצאות של הפרויקט, לחבק את הילדים, את הנוער והנערות ובעזרת השם לתת את תשומת הלב הנכונה בממשלה כדי גם להגביר במידת האפשר את התקציבים, אבל גם את מספר הילדים.

פנינה תמנו: התחלנו מ-1,200 לפני כעשור והיום אנחנו עומדים על כ-2,000 ילדים.

פנינה תמנו: יש מכסה שצריך לדעת להתגבר עליה בהחלטת ממשלה ואנחנו נעשה את מלוא ההשתדלות.

פנינה תמנו: לסיום, אנחנו נושאים תפילה.

פנינה תמנו: אני נושאת תפילה למען יהודי אוקראינה.

פנינה תמנו: עושה שלום במרומיו הוא יעשה שלום עלינו ועל כל ישראל.

פנינה תמנו: בעזרת השם נעשה ונצליח ונסייע לאחינו.

פנינה תמנו: תודה רבה.

מיקי לוי: אמן.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מבקש – מר ישעיהו יחיאלי, תודה רבה לך על עשייה רבת שנים.

מיקי לוי: אני מאחל לך בשם הכנסת המשך עשייה ואריכות ימים.

מיקי לוי: תודה רבה לך.

מיקי לוי: << הלסי >> ציון יום ההוקרה הלאומי לתרומתה ופועלה של העדה הדרוזית << הלסי >>

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מיקי לוי: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: ציון יום ההוקרה הלאומי לתרומתה ופועלה של העדה הדרוזית, מס' 1824, 2179, 2221, 2227, 2234 ו-2238.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, השר חמד - - -

משה אבוטבול: - - -

מיקי לוי: בסדר.

מיקי לוי: אבל אני התחלתי לנאום.

מיקי לוי: היית בא לשם, לא נורא.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, השר חמד עמאר, היום בכל רחבי המדינה אנחנו מציינים את היום הלאומי לתרומתה ופועלה של העדה הדרוזית.

מיקי לוי: עדה גאה, אצילה, ישראלית בכל רמ"ח אבריה; עדה שאומנם מונה כ-150,000 אזרחים ישראלים בלבד, אבל משחקת תפקיד חשוב בדמוקרטיה שלנו, הרבה מעבר לגודלה היחסי באוכלוסייה.

מיקי לוי: העדה הדרוזית עמדה לצידו של היישוב היהודי עוד לפני הקמת המדינה ולחמה למען המדינה בכל מלחמות ישראל.

מיקי לוי: גם היום אחוז המתגייסים לצה"ל מקרב העדה הדרוזית עומד באופן תדיר על מעל לכ-80% והוא הגבוה ביותר בישראל.

מיקי לוי: יישובים דרוזים נמצאים באופן קבוע בעשירייה הראשונה בישראל בזכאות לבגרות וממלאים תפקידים חשובים מאוד לאורכה ולרוחבה של המדינה.

מיקי לוי: בכנסת הנוכחית מכהנים חברי כנסת מהעדה הדרוזית.

מיקי לוי: בממשלה מכהן שר – אדוני השר חמד עמאר.

מיקי לוי: במשרד החוץ מכהנים שגרירים מצוינים, ובצבא מפקדים ומנהיגים נועזים.

מיקי לוי: בכל מקום בחברה הישראלית, גם בהייטק ובמערכת הרפואית, העדה הדרוזית משחקת תפקיד חשוב ומשמעותי.

מיקי לוי: היא חלק בלתי נפרד מהפסיפס הישראלי העשיר והמגוון, ועל כן הכנסת מצדיעה ביום המיוחד הזה לעדה הדרוזית על תרומתה ופועלה למען מדינת ישראל.

מיקי לוי: תודה רבה לכם.

מיקי לוי: אנחנו מאוד מעריכים.

מיקי לוי: נעבור לרשימת הדוברים.

מיקי לוי: חבר הכנסת פטין מולא, בבקשה.

פטין מולא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כבוד השר חמד עמאר ידידי, אני לא רוצה לחיות בשום מקום אחר חוץ ממדינת ישראל, וגם אם ייתנו לי לבחור בגלגול הבא, אני אבחר ללא היסוס במולדתי הנוכחית מדינת ישראל.

פטין מולא: כשמסתכלים מסביב מבינים מהיכן נובעת תחושתי זו.

פטין מולא: הדרוזים בישראל חיים בסביבה ובתחושה הטובה ביותר מבין כל בני העדה, המונה כמיליון וחצי מסביב לעולם.

פטין מולא: אני רוצה להסתכל פנימה ולא מסביב – השתלבותה ותרומתה של העדה הדרוזית, תקומתה וקיומה במדינת ישראל החל מתוקפת המנדט הבריטי ועד היום הזה.

פטין מולא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בניגוד לנאומים השגרתיים בנושא זה אני רוצה לדבר על השתלבות מעשית של העדה הדרוזית.

פטין מולא: הדרוזים רצו להשתלב ולסייע בהקמת המדינה, ועשו זאת בעבודה ובהגנה.

פטין מולא: הדרוזים רצו להשתלב בחברה הישראלית, ועשו זאת באהבה ובשלום עם כל אוכלוסיות המדינה השונות ובעיקר בתוך שאר המיעוטים.

פטין מולא: הדרוזים הפגינו נאמנות יותר מכל אוכלוסייה אחרת במדינת ישראל ובכל תחום אשר עסקו בו.

פטין מולא: הדרוזים פרעו את החובה כלפי החברה, המדינה והממסד, אך לצערנו המדינה ממשיכה להתעקש שלא לספק את הזכויות הבסיסיות לחברה קטנה ונאמנה זו.

פטין מולא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, את יום ההוקרה הזה צריך לפרוע במעשים.

פטין מולא: אני רוצה ודורש יותר תמיכה ועידוד לצעירים שלנו, ללימודים האקדמיים, כי חברה משכילה היא מצליחה יותר, ובזה העם היהודי הוא המודל לחיקוי.

פטין מולא: אני רוצה ודורש לתרגם למעשים – בבניית תרבות בכפרים שלנו, תיאטרון וקולנוע, מפני שזה מעשיר את חוסנה של העדה במאה ה-21.

פטין מולא: אני רוצה ודורש לפתור במיידי את בעיית התכנון והבנייה המטרידה שתוקעת את כל הרשויות המקומיות הדרוזיות.

פטין מולא: כבוד השר.

פטין מולא: כמו כן, בעיה זו עלולה להביא את הצעירים הדרוזים למצב של ייאוש.

פטין מולא: אני מודע לכך שזה יום הוקרה לעדה, אך אני נשבעתי להעלות את הנושא הזה בכל הזדמנות, וזו ההזדמנות הטובה ביותר בעיניי.

פטין מולא: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, כולנו עדים לסוגית הסיוע לדרוזים בסוריה שעלתה בשבועות האחרונים.

פטין מולא: "טס נחושת", קרא לכך שמעון אביבי בספרו על אודות המדיניות הישראלית כלפי העדה הדרוזית, ואכן נמשיך להיות נאמנים לדתנו ולמדינתנו שאנו חיים בה תוך כדי נאמנות ללא חת לשלטון מדינת ישראל בארץ ישראל.

פטין מולא: לסיום, אשמח מאוד וישמחו בני העדה הדרוזית וישראל אם נקבל הוקרה ביום זה המתבטאת בהקפאת חוק קמיניץ עד להסדרת נושא התכנון בכפרים שלנו.

פטין מולא: אני עובר לכמה מילים בערבית, כבוד היושב-ראש (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם:).

פטין מולא: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת פטין מולא.

מיקי לוי: חבר הכנסת מרעי, בבקשה.

מופיד מרעי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מופיד מרעי: השר חמד עמאר, חבריי חברי הכנסת וחברות הכנסת – למרות שאני רואה רק חברים פה – מעולם נושא החברה הדרוזית ביישובים הדרוזיים לא עלה בצורה כל כך מסיבית כמו שזה קורה בכנסת הזאת ועם הממשלה הזאת, ואת זה אנחנו חייבים לומר, ובזה אנחנו חייבים להודות.

מופיד מרעי: אנחנו כמעט כל שבוע דנים ומעלים לדיון את הבעיות המרכזיות של העדה הדרוזית על שולחן הדיונים בכנסת.

מופיד מרעי: הקמנו ועדת משנה בראשותי יחד עם חבריי חברי הכנסת פטין מולא ועלי סלאלחה ועוד חברי כנסת אחרים שייעודה לעקוב אחרי יישום החלטות הממשלה, ווועדת המשנה הזאת כל שבוע דנה בדיון אחד ויותר בנושאים שהם קריטיים.

מופיד מרעי: והיום יום הציון של העדה הדרוזית, אין יותר סמלי מאשר לפתוח את הדיונים בוועדה בנושא פיתוח היישובים הדרוזיים והצ'רקסיים.

מופיד מרעי: למה אני אומר: אין יותר סמלי מאשר לפתוח את היום הזה בדיונים האלה?

מופיד מרעי: כי זה הדבר הכי חשוב והכי קריטי לנו ביישובים הדרוזיים בהתפתחות.

מופיד מרעי: כל עוד אין לנו התפתחות ביישובים – כשאני אומר התפתחות, אני מדבר על תכנון מתארי, אני מדבר על תכנון מפורט, אני מדבר אחרי זה על תכנון לתשתיות, ואחרי זה כמובן – יישום התשתיות.

מופיד מרעי: זה מה שחסר לנו.

מופיד מרעי: שאר הדברים מסתדרים בתנועה אחרי שאנחנו מכינים תוכנית.

מופיד מרעי: כי אי-אפשר היום להגיש תוכנית לבנות בית ספר – ואנחנו באנו גם מוועדת החינוך, ויושב פה סגן שרת החינוך שגם הוביל את היום הזה בוועדת החינוך ומגיע לו גם כן שאפו גדול לנושא הזה – אי–אפשר לבנות בית ספר או מוסד תרבותי אם אין לנו תוכנית ואין לנו את היסוד.

מופיד מרעי: לכן אני אומר שזה הדבר הכי חשוב.

מופיד מרעי: את זה לקחנו על עצמנו חברי הכנסת כדי באמת להוביל את זה.

מופיד מרעי: הדבר השני, שבא בעדיפות אחרי, זה החקיקה.

מופיד מרעי: אנחנו בבית הזה, בכנסת הזאת, חוקקנו לפני שבוע את חוק העדה הדרוזית, שזכה באמת לתמיכה מכל חברי הבית – 70 תומכים, מתנגד אחד.

מופיד מרעי: אם היו יותר חברי כנסת אז התמיכה הייתה גם יותר.

מופיד מרעי: זה אומר שבאמת נושא העדה הדרוזית, התפתחות היישוב הדרוזי והתפתחות החברה הדרוזית הוא נושא שחוצה מפלגות, הוא חוצה קואליציה ואופוזיציה.

מופיד מרעי: וכולם נרתמים ברגע שיש נושא מסוים שבאמת מסכימים עליו כולם ולכן הם תומכים בו.

מופיד מרעי: אז אם יש הסכמה כל כך רחבה בנושא בפיתוח ונושא חיזוק היישוב הדרוזי, אז אנחנו כולם ביחד.

מופיד מרעי: לצערי החקיקה הזאת – ואמרתי את זה בכמה מקומות – היא למעשה תוצאתית.

מופיד מרעי: אם לא היה לנו את חוק הלאום, ואם לא היה לנו את חוק קמיניץ בכנסת העשרים – חוקים שחוקקו אותם בבית הזה, לא במקום אחר – לא היינו צריכים בכלל להגיע למצב שאנחנו צריכים לחוקק את החוקים.

מופיד מרעי: אז טוב מאוחר מאשר אף פעם.

מופיד מרעי: אני גם שמח לשמוע היום שגם שרת הפנים אילת שקד, השר גדעון סער, יוצאים בהודעה לתקשורת שיש הצעת חוק לעגן את מעמדה של העדה הדרוזית.

מופיד מרעי: אני מזכיר כאן לכולנו ולחברי הכנסת שהגשנו הצעת חוק רגילה והגשנו הצעת חוק-יסוד: העדה הדרוזית, ואנחנו רוצים שתהיה חקיקה כחקיקת יסוד.

מופיד מרעי: אנחנו נמשיך את זה, נמשיך את התהליך של החקיקה.

מופיד מרעי: אנחנו נהיה מתואמים באופן מלא עם שרת הפנים ושר המשפטים גדעון סער ושאר השרים, יחד עם השר חמד עמאר, שיושב כאן, כדי שנביא בסופו של דבר חוק-יסוד שמבטיח לנו את שוויון הזכויות שלנו, שמבטיח לנו את השוויון בהתפתחות שלנו.

מופיד מרעי: וכמו שאמרתי, דין כפר ורדים כדין ינוח, נווה זיו ושלומי – כמו ירכא ואבו סנאן, ובית ג'ן וחורפיש וכן הלאה, כמו שדין יקנעם אותו הדבר.

מופיד מרעי: אין הבדל בין יקנעם לדאליה ועוספיא.

מופיד מרעי: בסופו של דבר, מה שאנחנו כן מבקשים ואנחנו שואפים להגיע אליו, זה שוויון – שוויון בזכויות, שוויון בהתפתחות של היישובים שלנו.

מופיד מרעי: אין שום סיבה שאני ארגיש ישראלי מסוג ב' או ג' מול חבר שלי.

מופיד מרעי: הרי באתי ממערכת שאתה מכיר אותה, והכרנו אחד את השני עוד מהמערכת, שהיא לא הכנסת.

מופיד מרעי: אז כשאני הולך לחברים שלי בכוכב יאיר ואני רואה את היישוב שלהם, אני שואל את עצמי למה חורפיש לא כזה.

מיקי לוי: אתה צודק.

מופיד מרעי: יפה.

מופיד מרעי: אז לשם אנחנו רוצים להגיע.

מופיד מרעי: אני רוצה להודות לכל מי שהגה את הרעיון, לשר, על החוק שהוא חוקק.

מופיד מרעי: ואני אומר, בסופו של דבר, הלוואי שלא היינו צריכים את היום הזה, אבל כמו שאמרתי היום, רגשות מעורבים.

מופיד מרעי: אני ישראלי כמו כל ישראלי, גאה בישראליות שלי, ישראלי בכל רמ"ח איבריי, ואני צריך עכשיו להרגיש כאילו מייחסים אותי כי אני דרוזי.

מופיד מרעי: זו התחושה המעורבת שיש ביום הזה, אבל מפה אנחנו רוצים להגיע בסופו של דבר למקום שבאמת נוכיח לדורות הבאים, לילדים שלנו, שאנחנו גאים בישראליות שלנו, ולשם אנחנו מכוונים.

מופיד מרעי: תודה רבה.

מיקי לוי: בשבילי אתה חבר ישראלי.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סלאלחה, בבקשה.

עלי סלאלחה: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כבוד השר ידידי וחברי ואחי חמד עמאר, היום אנו מציינים את היום הלאומי לתרומתה ופועלה של העדה הדרוזית.

עלי סלאלחה: לפני זה אני רוצה לאמץ את כל הפתיח שלך מילה במילה.

מיקי לוי: תודה.

עלי סלאלחה: תודה רבה לך.

עלי סלאלחה: אבל – חבל שאני אומר "אבל" – אני חושב שצריך לשנות את שמו של היום הזה ל"היום הלאומי לפתרון בעיותיה של החברה הדרוזית".

עלי סלאלחה: ובעיותיה של החברה הדרוזית הן בעיות שהחלו עם קום המדינה, ולצערנו הרב טרם נפתרו.

עלי סלאלחה: אני מקווה שסוף-סוף נצליח בממשלה החדשה הזאת, ממשלת השינוי, לעשות שינוי בקרב בני החברה הדרוזית.

עלי סלאלחה: יש להכיר בבעיות שלנו.

עלי סלאלחה: אני דרוזי, ישראלי, תרמתי למדינה, אני רואה את עצמי חלק אינטגרלי מבניית המדינה והבטחת קיומה, ועדיין העדה הדרוזית לא שוות זכויות בכל התחומים.

עלי סלאלחה: אני רק רוצה להגיד לכם שכשסיימתי את הסדיר שלי, ב-73', בנובמבר, אז המשכתי עוד חצי שנה וקראו לזה "קבע דפוק".

עלי סלאלחה: ובכיף, אין לי בעיה עם זה, ממש בכיף תרמתי את זה.

עלי סלאלחה: הייתי ברמת הגולן, במוצב הקדמי ביותר שם, וסיכנתי את החיים שלי יחד עם החברים שלי, עם הגדוד הדרוזי שם, ועשינו ואנחנו עושים, ואנחנו רוצים לעשות.

עלי סלאלחה: אבל, חברים, הצעירים שלנו נולדו לתקופה שונה משלנו.

עלי סלאלחה: אנחנו, כששואלים אותנו, יש לכם בעיות?

עלי סלאלחה: אנחנו אומרים, ברוך השם, אין כלום, הכול בסדר, מסתפקים במועט.

עלי סלאלחה: אני למדתי בבית ספר פשוט, צנוע, אבל הבן שלי, הבת שלי, רוצים אחרת.

עלי סלאלחה: הם רוצים להיות כמו הצעיר והצעירה בתל אביב, ברעננה, בכוכב יאיר, בשוהם.

עלי סלאלחה: הם לא שונים במאומה.

עלי סלאלחה: יחד עם זאת, הם רוצים ללמוד, הם רוצים להתקדם.

עלי סלאלחה: הם מסתכלים לאן?

עלי סלאלחה: להייטק.

עלי סלאלחה: אני, בהיותי מנהל בית ספר, הבאתי את בית הספר המקיף בית ג'ן למקום ראשון בכוחות עצמי, בכוחות של צוות המורים, לא בגלל שבאמת היו תקציבים.

עלי סלאלחה: אנחנו קיבלנו בדיוק כמו כל בתי הספר, לא קיבלנו גרוש נוסף, אבל החלטנו שאכן אנחנו רוצים להרים את החברה הדרוזית ולשים אותה על המפה של מדינת ישראל.

עלי סלאלחה: אומנם הצלחנו, אבל בשאר התחומים אנחנו לא הצלחנו.

עלי סלאלחה: אני שואל: למה אין אזורי תעשייה, למה אין אזורי תעסוקה, למה אין מבני ציבור, למה אין מגרש כדורגל בבית ג'ן, למה אין מתנ"סים בחברה הדרוזית?

עלי סלאלחה: למה?

עלי סלאלחה: ריבונו של עולם, הרי כל החברים, אחינו היהודים, מגיעים, ואנחנו מקבלים אתכם כאחים.

עלי סלאלחה: אנחנו מקבלים אתכם בסבר פנים יפות, כל אחד ואחד מאיתנו, ואנחנו מצפים שנלך ביחד, נעשה יחד, ונקדם את החברה.

עלי סלאלחה: לא רק לדבר על הבעיות, לא רק לדבר על ברית חיים, ברית דמים.

עלי סלאלחה: אלה מושגים יפים.

עלי סלאלחה: אני רוצה שהמושגים האלה – לפרוע אותם, להפוך אותם למושגים ישימים.

עלי סלאלחה: תאמינו לי, אני לא רוצה שתגיעו ביום הזיכרון לבתי הקברות שנמצאים בכל הכפרים הדרוזיים; אני רוצה להזמין אתכם לחנוך מוסד חשוב, שהילדים שלנו יזכו והוא ישרת אותם.

עלי סלאלחה: אני רוצה להפוך את בית ג'ן, פנינת הגליל, לכפר תיירות שיגיעו אליו כל הבוהמה של תל אביב.

עלי סלאלחה: אני רוצה שכל כפר וכפר מהכפרים שלנו שנמצאים בכרמל ובצפון, כפי אמר ידידי וחברי מופיד, נדמה לי, יקבל אותם שירותים ואותן זכויות כפי שמקבלים היישובים השוכנים לידם.

עלי סלאלחה: אני זוכר ולמדתי שכרמל נוסדה ב-1964; בית ג'ן נוסדה לפני 1,000 שנה.

עלי סלאלחה: אין מדרכה – הכול אין, אני לא יודע למנות.

עלי סלאלחה: כסף לא חסר.

עלי סלאלחה: כסף לא חסר.

עלי סלאלחה: צריך רצון.

עלי סלאלחה: צריך לקבל החלטה שאנחנו לוקחים את החברה הדרוזית היקרה כפרויקט לאומי – תכף אני מסיים, אדוני – כפרויקט לאומי, ולתחום אותו בלו"ז ולהגיד: חמש שנים, שבע שנים, הכפרים הדרוזיים – לא יחסר להם שום דבר, והופכים אותם להיות כפרים שבאמת מדינת ישראל יכולה להתפאר בהם.

עלי סלאלחה: ידידי מאיר, אני רוצה להודות לך על עמלך, על העשייה שעשית בשביל היום הזה והצלחתו.

עלי סלאלחה: תודה רבה מקרב לב, ואנחנו אוהבים את אילת, ותמיד נבקר אצלך.

עלי סלאלחה: תודה רבה, חברים, ואני מקווה שאכן נזכה לקידום החברה הדרוזית.

פטין מולא: אגב, עלי, אמרתי את זה גם למאיר, לסגן השר: חצי מבני העדה הדרוזית עוזבים את הכפרים והולכים לאילת.

עלי סלאלחה: תשמע, אנחנו גם תורמים לכלכלתה.

עלי סלאלחה: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לך.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, בבקשה.

מיקי לוי: לא ראיתי שאת פה, אני מתנצל.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, לא ראיתי שחברת הכנסת בזק כאן, אני מתנצל.

מיקי לוי: היא פשוט עמדה ולא הייתה במקומה.

מיקי לוי: הוא ביקש אחרון.

ענבר בזק: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום אנחנו מציינים את יום התרומה של הקהילה הדרוזית, ואת דבריי אני מפנה אליהם, אלפי בניה של עדה קטנה ומובחרת, המהווה בעיניי ובעיני עם ישראל כולו מופת וסמל להקרבה, לשותפות ולנאמנות שאין להן אח ורע.

ענבר בזק: יום הוקרה ותודה זה הוא יוזמה ברוכה וחשובה המהווה נדבך חשוב בקשר ההדוק של המדינה עם העדה הדרוזית.

ענבר בזק: תחילתה של שותפות זו במלחמת העצמאות, שבה השתלבו כמה כפרים דרוזיים בלחימה לצידם של בני היישוב היהודי.

ענבר בזק: מנהיגי מדינות ערב השכנות קיוו לשיתוף פעולה של העדה הדרוזית כנגד היישוב הציוני החדש, אך בחירתם של בני העדה שלא לצאת למלחמה נגד המדינה שזה עתה קמה היוותה את תחילתה של שותפות מופלאה המלווה אותנו מאז ועד היום.

ענבר בזק: רבים מבני העדה בחרו להתנדב לשירות בצה"ל, והיום אפשר לומר ששיעור ההתגייסות לצה"ל בקרב בני העדה הדרוזית הוא מהגבוהים בארץ.

ענבר בזק: אני רוצה לומר לכם, בני העדה הדרוזית, הקצינים, החיילים: למעלה מ-70 שנים חלפו מאז חל חוק שירות חובה גם על הדרוזים, אבל המבחן האמיתי הוא מבחן ההתנדבות, ובמבחן הזה אתם עומדים בצורה מעוררת כבוד.

ענבר בזק: בכל יחידה בצה"ל תמצאו את הלוחמים הדרוזים, כולל ביחידות המובחרות ביותר ובתפקידים הרגישים ביותר, בים, באוויר וביבשה.

ענבר בזק: לתרומה האדירה של בני העדה לביצור ביטחונה של ישראל יש גם הוכחה נוספת, כואבת במיוחד – פצועים ונכי צה"ל רבים, מאות חללים בני העדה שנפלו במערכות ישראל, אלה ששילמו את המחיר היקר ביותר על אותה שותפות וחברות אמת.

ענבר בזק: ביום הזה ננצור בכאב את זכרם, נושיט יד מחבקת וכתף תומכת לאבות, לאימהות, לאחים, לאחיות וליתומים וליתומות שאיבדו את היקרים להם מכול.

ענבר בזק: אתם מביאים לעדה ולעם ישראל כבוד רב.

ענבר בזק: בני העדה הדרוזית מהווים חלק בלתי נפרד מהעשייה הביטחונית והאזרחית בישראל, ואני מבקשת לנצל יום הוקרה זה כדי לומר לכם, אחינו הדרוזים, תודה מעומק הלב על הידידות, על ההקרבה ועל התרומה שלכם למדינת ישראל.

ענבר בזק: אך לצד התודות וההוקרה, אני חייבת להיות כנה ולומר את הדברים שחייבים להיאמר: עשינו הרבה שגיאות, הזנחנו הרבה תחומים, התעלמנו מצרכים רבים ולא שמנו לב לרגישויות ולרצון שלכם להרגיש אזרחים שווים במדינת ישראל.

ענבר בזק: חוק הלאום היה טעות.

ענבר בזק: רבים נפגעו ממנו, ובצדק.

ענבר בזק: לא את הכול ניתן לתקן ביום אחד, אבל ביום הזה - - -

עלי סלאלחה: גם קמיניץ.

ענבר בזק: וגם חוק קמיניץ, תודה על ההערה.

ענבר בזק: צודק, גם חוק קמיניץ היה טעות.

ענבר בזק: לא את הכול ניתן לתקן ביום אחד, אבל ביום הזה אפשר וצריך לומר לכם, בראש ובראשונה, שאני מכירה את הכשלים ושבכוונתי לפעול כדי לתקנם.

ענבר בזק: מאז נכנסתי לכנסת אני מרבה לבקר ביישובים הדרוזיים ושומעת מכם על הנושאים שכואבים לכם במיוחד, כגון בעיית הדיור, ובעיקר שכונות חיילים משוחררים, תשתיות ביישובים, כמו שאמר חבר הכנסת עלי סלאלחה, שדיבר פה לפניי, קשיים בקבלה למוסדות להשכלה גבוהה ובתעסוקה.

ענבר בזק: ברית הדם, שנכרתה עוד בתקופת יתרו ומשה רבנו, היא ברית החיים המאפשרת לנו לפעול יחד ליצירת עתיד טוב יותר לדורות הבאים של כולנו, שחיים כאן בשותפות, באחווה ובהוקרה במדינת ישראל.

ענבר בזק: כולי תקווה שנצליח לשמר ברית זו לשנים רבות.

ענבר בזק: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת בָּזָק.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, בבקשה.

מיקי לוי: בֶּזֶק, סליחה.

מיקי לוי: אני בדרך כלל לא טועה, היסח הדעת.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוני השר, שירת ההלל לעדה הדרוזית נסובה כמעט תמיד – וכך גם אצל קודמיי היום מעל בימה זו – סביב פולחן המוות המיליטריסטי, "ברית הדמים הצבאית", כפי שאוהבים לכנות זאת.

עופר כסיף: לי אין שום כוונה לקחת חלק בסגידה לחרב ולקבר, סגידה שאנחנו מתנגדים לה בכל תוקף.

עופר כסיף: ברצוני דווקא לחגוג את החיים, את השותפות במאבק הערבי-יהודי נגד הכיבוש ולמען הצדק והשלום ואת התרומה הכבירה של העדה הדרוזית לתרבות הערבית בכלל ולזו שבישראל בפרט.

עופר כסיף: ברצוני להעלות על נס את תרומתה במאבק לשוויון ונגד ניסיונות ההפרד ומשול הציוניים.

עופר כסיף: כדוגמה למאבקים הפוליטיים והתרבותיים של הערבים הדרוזים אשר השפיעו על החברה הישראלית, כבוד הוא לי להעלות את פועלו של ועד היוזמה הדרוזי ושל שניים מפעיליו המרכזיים על נס – המשורר הקומוניסט סמיח אל-קאסם ומזכ"ל המפלגה הקומוניסטית חבר הכנסת לשעבר מוחמד נפאע, זיכרונם לברכה.

עופר כסיף: ועדה היוזמה הדרוזי הוקם ב-10 במרץ 1972 בקריאה נגד הפעולות הציוניות שמטרתן להפריד בין הערבים הדרוזים לבין הערבים שאינם דרוזים ולגרום להם להילחם זה בזה.

עופר כסיף: במרץ 1974 פרסם הוועד כרוז תחת הכותרת: "למען ליכוד ההמונים הדרוזים סביב ענייניהם היסודיים", וכך נאמר באותו כרוז, בין השאר – אני מצטט: "אם ננתח את מדיניות השלטונות כלפי הדרוזים יתברר לעין כול מה גדול הזיוף בהצהרות השלטונות ושופרות התעמולה שלהם, בדבר היחס הטוב ושוויון הזכויות בין הדרוזים והיהודים.

עופר כסיף: התחוור לנו, כי מדיניות הממשלה כלפי המיעוט הערבי על כל עדותיו אחת היא - - - אנו מכוונים אצבע מאשימה אל עבר האויב היסודי של ההמונים הערביים – הלוא היא המדיניות הרשמית.

עופר כסיף: אחדותנו הלוחמת סביב דרישותינו הצודקות תתחזק מכוח אחדותו של המיעוט הערבי כנגד מדיניות האפליה, ומכוח אחדות מאבקם של העמים היהודי והערבי נגד מדיניות המלחמה, הכיבוש, הניצול וההתקפה על רמת חייהם של המוני העם".

עופר כסיף: עד כאן ציטוט מכרוז של ועד היוזמה הדרוזי מ-1974.

עופר כסיף: סמיח אל-קאסם היה משורר רב-זהויות: דרוזי, ערבי, פלסטיני, ישראלי, קומוניסט, מגדולי השירה הערבית המודרנית.

עופר כסיף: שירו המפורסם "התקדמו" – "תקדמוא", הוא מופת של איכות לשונית ופואטית, גדולה תרבותית ואומץ פוליטי.

עופר כסיף: וכך הוא כותב בין השאר באותו שיר: "התקדמו – כן – התקדמו / לכם שמיים גיהינום / לכם הארץ גיהינום / התקדמו! // לנו ימות זקן ורך / לא ייכנע ולא יברח / תיפול האם, בתה ובנה / היא לא תברח, לא תיכנע / התקדמו! // בנגמ"שי צבאותיכם / במרגמות שנאותיכם / אף תאיימו / ותגרשו / ותייתמו / ותהרגו / לא תשברו את עומקינו / לא תרסקו את תקוותינו".

עופר כסיף: עד כאן סמיח אל-קאסם.

עופר כסיף: המנהיג הקומוניסטי והסופר מוחמד נפאע נולד בבית ג'ן ולמד ספרות עברית וערבית באוניברסיטה העברית בירושלים.

עופר כסיף: הוא היה חבר כנסת בין 1990 ל-1992 ברשימת חד"ש וכיהן כמזכ"ל המפלגה הקומוניסטית הישראלית בין 1993 ל-2002.

עופר כסיף: בשנת 2007 נפאע, חברי שחסר לי, נבחר שוב למזכ"ל המפלגה וכיהן בתפקיד עד 2012.

עופר כסיף: מאז סיים את תפקידו כמזכ"ל הקדיש את רוב זמנו לכתיבה, לעבודה החקלאית ולפעילות במסגרת ועד היוזמה הדרוזי, שהיה ממייסדיה.

עופר כסיף: השקפותיו הקומוניסטיות באות לידי ביטוי בסיפוריו הקצרים ובנובלות, בלשונו ובעלילותיו.

עופר כסיף: בסיפורו "צורכי הכלה", ג'יהאז אל ערוס, הוא כותב כך – אני מצטט שוב: הם יבורכו, לא הרימו את קולם בזמן הפקעת הקרקעות.

עופר כסיף: כמה יפה היה אילו דרשו להקים מפעלים בכפר כדי לספק עבודה מכניסה ליד הבית.

עופר כסיף: שכר רב היו מקבלים מאללה אילו דרשו לפטור את הצעירים מגיוס חובה.

עופר כסיף: מאות בחורים מהכפר מוחזקים שלוש שנים בצבא.

עופר כסיף: יש החוזרים ויש שאינם חוזרים.

עופר כסיף: סוף ציטוט.

עופר כסיף: חברי הכנסת, הדוגמאות המעטות שציינתי מבטאות זרם הרבה יותר רחב, זרם של יוצרים, אנשי רוח ותרבות, הוגים ופעילים פוליטיים דרוזים, הנאבקים עם שאר הערבים ועם היהודים הדמוקרטים למען עתיד משותף לכולנו – עתיד של שוויון, צדק חברתי ודמוקרטיה.

עופר כסיף: היש תרומה גדולה מכך?

עופר כסיף: היש פעולות הראויות לציון וכבוד יותר מכך?

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול, בבקשה.

משה אבוטבול: ברשות היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, היום אנחנו באמת מציינים יום מאוד מאוד חשוב, שזה גם יום של הוקרה, וצריכים לציין את פועלה הרב של העדה הדרוזית במדינת ישראל במשך שנים רבות, בעצם מהקמת המדינה.

משה אבוטבול: אני חושב שבאמת יש כמה דברים שצריכים קצת יותר להבליט, שאולי לא מספיק בלטו אצל הנואמים הקודמים שנאמו.

משה אבוטבול: אני חייב לציין את הקשר הבל-ינותק של מר"ן הרב עובדיה יוסף, זכר צדיק וקדוש לברכה, שנפגש בזמנו עם השייח' הרוחני של העדה הדרוזית מוואפק טריף, ובעצם המפגש הזה של ראשי דתות יכול להוליד רק הסכמים של הבנות, של ידידות, של דברים שרק מוסיפים לנו בחברה הישראלית.

משה אבוטבול: את זה היה חשוב לדעת, כי באמת מר"ן הרב עובדיה יוסף תמיד היה מדבר, גם עם מי שכיהנו אצלנו כשרים – ובראשם יושב-ראש התנועה שלנו, הרב אריה דרעי, גם כשהיה שר פנים, גם כשהיה שר הפריפריה והגליל – לתת חיזוק לעדה הדרוזית בנושא הזה של תקצוב ותוכניות לכפרים שקשורים אליהם, לערים שקשורות לקהילה הדרוזית, גם מתוך הכרת הטוב – ובאמת יש הכרת הטוב, כי הם עשו הרבה מאוד למען המדינה.

משה אבוטבול: אנחנו רואים שהתרומה שלהם נמצאת גם בכל תחום: גם בצבא אתה פוגש אותם בקצונה, הבכירים ביותר; בפוליטיקה אנחנו רואים שיש לנו חברי כנסת מהעדה הדרוזית, וזה מאוד משמח שהם ממש בכל סיעות הבית, וכן שרים, היו ויהיו.

משה אבוטבול: זה באמת נותן תקווה מאוד טובה, כי הם שתולים ממש בכל העשייה הישראלית, וזה באמת כבוד לנו וגם כבוד להם שבעצם הם חלק אינטגרלי.

משה אבוטבול: אני חייב לציין דווקא את חברי, שכני לספסל העבודה פטין מולא, שבעצם גם יוצר קשרים מאוד מיוחדים עם הרבנים הראשיים לישראל, אם זה עם הגאון הגדול לראשון לציון הרב יצחק יוסף שליט"א, הרב הראשי לישראל, ואם זה עם עמיתו הגאון הרב דוד לאו שליט"א, הרב הראשי לישראל.

משה אבוטבול: מנסים ליצור כל מיני חיבורים, והחיבורים הם רבים.

משה אבוטבול: אני מאוד הופתעתי לטובה כאשר הקמתי את השדולה למען שמירת השבת פה בכנסת, היו וישנם גם היום חברים בשדולה, כ-30 חברים, ופתאום לתוך השדולה מגיע גם ידידי פטין מולא.

משה אבוטבול: אז באו אליו ואמרו לו: רגע, פטין, זאת השדולה למען שמירת השבת, מה אתה בא?

משה אבוטבול: אז הוא אומר: מה, אתם לא יודעים שאנחנו בעצם עוזרים ליהודים לשמור על השבת?

משה אבוטבול: יש לנו עשרות בעלי תפקידים בכל מיני מקומות בארץ שהם נחשבים כאותם אלה שפותרים לנו בעיות בשבת – של הדלקה, כיבוי על פי ההלכה.

משה אבוטבול: זה באמת עוזר לנו.

משה אבוטבול: אז הוא אומר: גם אני קשור לשדולה, אז זה גם מוכיח את החדווה והאהבה.

משה אבוטבול: אבל אני רוצה לומר משהו שלא יישכח לעולם, ובזה אני חושב שאני מסיים.

משה אבוטבול: חברים יקרים, לפני כמה שנים היה טבח בשכונת הר נוף.

משה אבוטבול: אנשים אולי נוטים לשכוח, כי אומרים "צרות אחרונות משכחות צרות ראשונות".

משה אבוטבול: אסור לנו לשכוח שבטבח הזה, שנטבחו שם יהודים בתוך בית כנסת שנקרא "בני תורה", קהילת בני תורה, שם, בתוך בית הכנסת, היה שוטר דרוזי שלא נשכח את שמו אף פעם, זידאן סייף, שמסר את נפשו וגונן בגופו שלא ייהרגו יהודים.

משה אבוטבול: פשוט מאוד גדולי הדור, גדולי ישראל, הכריזו עליו שהוא קיבל מעמד של הרוג על קידוש השם.

משה אבוטבול: זה מעמד שלא כל אחד מקבל.

משה אבוטבול: ועוד דבר – גם הכניסו שם ספר תורה לעילוי נשמתו.

משה אבוטבול: אני חושב שזה הסיפור הראשון בהיסטוריה שמכניסים ספר תורה לעילוי נשמת מישהו שאינו יהודי, וזה דבר מאוד מאוד מרגש, כי יודעים פה את הכרת הטוב.

משה אבוטבול: והכי מעניין שאחיו, שבא לנחם בשבעה, אומר להם, לאותם משפחה שהוא בא לנחם אותם: אצלנו זה טבעי, מה שעשינו.

משה אבוטבול: אנחנו לא רואים פה אפילו איזה משהו מיוחד בנושא הזה.

משה אבוטבול: אז לכן באמת באתי גם להכיר טובה לעדה הדרוזית, שהם בעצם בשר מבשרנו, ממדינת ישראל, מארץ ישראל, מכל הדברים האלה.

משה אבוטבול: ואני גם כאן קורא – והיום יש לכם פה עדנה שיש לנו שר באוצר שגם שייך לקהילה.

משה אבוטבול: אני חושב שפה זו ההזדמנות שלך – צריך שזה יהיה כל השנים אבל זו ההזדמנות שלך – תכה, תיקח, ותיתן ותפנק, ותעשה כמה שיותר לקהילה הזו כי היא תורמת למדינה.

משה אבוטבול: אל תחסוך.

משה אבוטבול: אל תיתן שיתנו למגזרים אחרים, חס וחלילה, בלי שאתה מקבל.

משה אבוטבול: ותעשה גם אפליה מתקנת, תמיד זה טוב כי באמת מגיע להם, הם מוכיחים את עצמם בכל תחום.

משה אבוטבול: ואיך כתוב אצל אסתר המלכה?

משה אבוטבול: "ומי יודע אם לעת כזאת הגעת למלכות".

משה אבוטבול: לפעמים שמים מישהו שר מאותו מגזר כדי לתקן עוולות.

משה אבוטבול: לפעמים זה לקישוט אבל אתה לא נראה לי לקישוט.

משה אבוטבול: לפי הנאומים הנשכניים שלך כשאנחנו מתעמתים איתך יום-יום, אתה לא לקישוט.

משה אבוטבול: אז את אותו מרץ ואנרגיה תוציא, תיתן לקהילה הדרוזית.

משה אבוטבול: תודה רבה לכולם.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: סגן השר מאיר יצחק הלוי, בבקשה.

מאיר יצחק הלוי: אדוני היושב-ראש, חברי השר חמד עמאר, חבריי, כנסת ישראל, רבות נכתב על מערכת היחסים המיוחדת והטובה השוררת בין העדה הדרוזית לבין מדינת ישראל, מערכת שנוצרה והתהוותה בין הדרוזים לבין העם היהודי כבר לפני מאות שנים.

מאיר יצחק הלוי: הקשר ההיסטורי החל עוד בתקופת משה רבנו ויתרו הכוהן, כוהן מדיין, וכך כתוב: "ויאמר משה לחֹבב בן רעואל המדיָני חֹתן משה נֹסעים אנחנו אל המקום אשר אמר ה' אֹתו אתן לכם לכה אִתנו והטבנו לך כי ה' דִּבר טוב על ישראל".

מאיר יצחק הלוי: הקשר נמשך דור אחר דור ועד ימינו אלה.

מאיר יצחק הלוי: לפי עדותו של הרב בנימין מטודלה – בשנת 1170, בעקבות סיור שערך בארץ ישראל, כתב כך הרב מטודלה: הדרוזים באים בקרב היהודים, סוחרים איתם והם אוהבים את היהודים.

מאיר יצחק הלוי: במאה הקודמת ולקראת הקמתה של מדינת ישראל העדה הדרוזית כרתה ברית לשותפות גורל עם העם היהודי.

מאיר יצחק הלוי: עמידתם של בני העדה לצד היישוב היהודי במאבק להקמת המדינה, ובהמשך – שירותם המפואר בצבא ההגנה לישראל ותרומתם הרבה בתחומי החיים השונים שבמרכזם הגנה על ביטחון מדינת ישראל, הם עדות חיה ונושמת לקשר החזק, העמוק וההדוק בין שתי העדות.

מאיר יצחק הלוי: אך למרות האמור, ישנם עדיין פערים גדולים בין הרצוי למצוי הנובעים בעיקר מחוסר ההיכרות של חלקים בחברה ובהנהגה הישראלית היהודית את עולמם המיוחד של הדרוזים, את תרבותם המפוארת ואף את צורכיהם הייחודיים.

מאיר יצחק הלוי: האמור מחייב אותנו למענה מערכתי רב-ממדי, בין היתר כדי לשנות את המצב שבו במקרים רבים ההיכרות הראשונה עם חברינו הדרוזים מתרחשת רק בשירות הצבאי המשותף.

מאיר יצחק הלוי: ברור היום שממשלות ישראל לדורותיהן לא השכילו להכין תוכניות נכונות ואסטרטגיות שתכליתן חיזוק העדה הדרוזית ואפשור בנייה, מעורבות ושותפות אמיתית בהוויה על מכלול תחומיה.

מאיר יצחק הלוי: כדי שמעורבות זו תתבצע נכון נדרשת, כפי שאמרתי קודם לכן, הכרה בייחודיותה של העדה הדרוזית ובתרומתה רבת-השנים למדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: מניסיוני כאיש חינוך, אני יודע להגיד בוודאות מלאה שהנוער ברובו לא מכיר באמת את התרבות הדרוזית ולכן נדרש לחשוף ולהנגיש את בני הנוער לתרבותם ומורשתם של חברינו הדרוזים במסגרת תוכנית לימודים מובנת ויסודית בבתי הספר.

מאיר יצחק הלוי: התוכנית תתרום לחיזוק והעצמת הקשר הטוב בין שתי החברות הללו.

מאיר יצחק הלוי: על רקע כל שנאמר החלטתי לפני כשלוש שנים, אדוני היושב-ראש, בתקופה שכיהנתי כראש עיריית אילת – עיר שבה מתגוררים בכיף כמה מאות מבני העדה הדרוזית – להוביל מהלך חינוכי בבתי הספר העל-יסודיים בשיתוף משרד החינוך, ואכן עשינו את זה עם הפיקוח, עם הנהגת החינוך המקומית ועם ההנהגה הציבורית הצעירה של העדה הדרוזית בהנהגת חברי הטוב, מר נור עמאר.

מאיר יצחק הלוי: לשמחתי, חלקם הגדול כיבדו אותנו בנוכחותם היום בוועדת החינוך.

מאיר יצחק הלוי: מדובר בתוכנית לימודים ייחודית שתכליתה הטמעת מורשת העדה הדרוזית בתוכנית הלימודים; תוכנית הכוללת לימודים פרונטליים על המסורת המפוארת של העדה, פגישות עם המנהיגות הדתית והציבורית של העדה, פגישות עם קציני צה"ל בכירים מקרב העדה, ביקור באתרים קדושים של העדה תוך שילוב האתרים הללו בתוכניות הטיולים של אותן חטיבות שלומדות את התחומים הללו.

מאיר יצחק הלוי: להבנתי, כל תלמיד שייחשף לכל שנאמר כאן, ובנוסף – למורשת ולמסורת המיוחדת של העדה, כל תלמיד שיבין את יסודות האמונה הדרוזית ואת מנהגי העדה, יחווה חוויה מעצימה שתקרב ותקדם את קשריו עם אחינו הדרוזים.

מאיר יצחק הלוי: כסגן שרת החינוך יש בכוונתי לשדרג ולחזק את מודל אילת מתוך תקווה שעיריות רבות במדינת ישראל יעתיקו מודל זה לשם חיזוק וטיפוח הקשרים בין שתי העדות.

מאיר יצחק הלוי: אסכם חלק זה ואומר שחובה עלינו כממשלה, ככנסת ישראל וכחברה, לעשות כל שניתן – ובדגש על לעשות – למען חיזוק העדה הדרוזית בכל המישורים המשפיעים על איכות החיים שלהם, על חיזוק מורשתם וחיזוק הקשר עם מדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: אני שמח מאוד, אדוני היושב-ראש, אדוני השר, להיות חלק מסיעה, סיעת תקווה חדשה, שפעלה, פועלת ותמשיך לפעול למען חיזוק העדה, ועושה זאת באהבה וחיבוק גדול כשותפים אמיתיים להוויה המקומית.

מאיר יצחק הלוי: רק היום התבשרנו על חוק העדה הדרוזית שהובילו אותו הרבה אנשים, ובתוכם סגן ראש הממשלה שר המשפטים גדעון סער, ביחד עם שרת הפנים, ביחד עם חברים טובים ומצוינים, ואני חושב שזו בהחלט פעולה שהיא פעולה ראויה.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו יודעים לומר היום שסגן ראש הממשלה ביקש לזרז מועמדים בני העדה הדרוזית לעמדות משפטיות, לבתי המשפט.

מאיר יצחק הלוי: זה פעולה שמתבצעת הלכה למעשה.

מאיר יצחק הלוי: אנחנו יודעים לדבר על פעולה משותפת עם הרבה מאוד גורמים, עם משרד השיכון, על חיזוק רמת הגולן – ליישב אותה, כולל את היישובים הדרוזיים.

מאיר יצחק הלוי: בהחלט פעולה ראויה.

מאיר יצחק הלוי: לאחרונה שמענו על הצעת החוק של ממשלת ישראל שעניינה חיזוק מערכת החינוך בקרב העדה – מדובר על עשרות מיליוני שקלים – שאותה מובילים חברים רבים ביחד עם שרת החינוך יפעת שאשא.

מאיר יצחק הלוי: אני יכול להגיד שיש תתי-תוכניות מאוד משמעותיות שהתכלית שלהן היא חיזוק מערכת החינוך בקרב העדה.

מאיר יצחק הלוי: יושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד חברת הכנסת מיכל שיר אישרה את השארת תוכנית ניצנים וצמצמה באופן משמעותי את העלות על ההורים, שזה בהחלט מרמה של 3,500 לרמה של 500.

מאיר יצחק הלוי: אין ספק, עוד פעולה.

מאיר יצחק הלוי: רוצה לומר שיש כאן בהחלט סיעה שמבינה את חשיבות השותפות האמיתית בין שתי העדות הללו.

מאיר יצחק הלוי: אני מאחל לחבריי, לאחיי הדרוזים, בריאות, רק טוב ותמשיכו לעשות טוב למדינת ישראל.

מאיר יצחק הלוי: תודה רבה לכם.

מיקי לוי: תודה רבה לסגן השר.

מיקי לוי: השר חמד עמאר, בבקשה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, קודם כול אני רוצה להודות לך, אדוני היושב-ראש, על המילים החמות שבהן פתחת את הדיון.

חמד עמאר: תודה.

חמד עמאר: תודה על היום הזה.

חמד עמאר: התחלנו את היום הזה בדיון בוועדת החינוך שהובילה יושבת-ראש ועדת החינוך חברת הכנסת שרן השכל.

חמד עמאר: גם לה אני רוצה להודות על הדיון הטוב שהיה שם.

חמד עמאר: גם לסגן השרה חבר הכנסת מאיר יצחק הלוי.

חמד עמאר: אני מכיר את התוכנית שלך באילת.

חמד עמאר: כראש העיר הובלת אותה, דיברנו על זה כמה פעמים, אני ביקרתי שם, נפגשתי עם החבר'ה הדרוזים שם.

חמד עמאר: יש מאות משפחות שגרות שם ואני מאמין שימשיכו לגור שם שנים רבות כי שם ביתם.

חמד עמאר: אני רוצה להודות לכל חברי הכנסת – לחבר הכנסת פטין מולא, לחבר הכנסת מופיד מרעי, לחבר הכנסת עלי סלאלחה, לחבר הכנסת משה אבוטבול, לחברת הכנסת ענבר בזק, לחבר הכנסת עופר כסיף – על הדברים שאמרתם כאן.

חמד עמאר: זו מטרת החוק, לבוא לכאן ולהעלות על נס את תרומתה ועשייתה של העדה הדרוזית.

חמד עמאר: החוק הזה, הובלתי אותו בשנת 2018 והעברתי אותו בקריאה טרומית, ראשונה, שנייה ושלישית, והיום הוא חוק במדינת ישראל.

חמד עמאר: זו הפעם הראשונה שאנחנו מציינים את החוק כי ב-2019 היו בחירות, ב-2020 היו בחירות, ב-2021 היו בחירות והיום 2022, ואנחנו מציינים את החוק.

חמד עמאר: גם בבסיסי צה"ל יציינו את החוק, גם בתחנות המשטרה, בבסיסי המשטרה ובכל מקום ומקום יצוין החוק הזה על פועלה של העדה הדרוזית.

חמד עמאר: אני חושב שהדור שהכיר את העדה הדרוזית – הולכים ונהיים פחות אנשים שמכירים את תרומתה של העדה הדרוזית.

חמד עמאר: הדור החדש, הצעירים, פוגשים את הדרוזים בצבא.

חמד עמאר: לפני הצבא הם לא פוגשים אותם, לא מכירים אותם, לא יודעים בדיוק מה הם בכלל עושים.

חמד עמאר: הדרוזים לא מתנדבים לצבא, הדרוזים מתגייסים כחובה לצה"ל ואחוז הגיוס שלהם מאוד מאוד גבוה – מעל 83% מתגייסים לצה"ל.

חמד עמאר: אני רציתי שכל אחד ואחד יכיר את העדה הדרוזית, ילמד על העדה הדרוזית, יפגוש את העדה הדרוזית.

חמד עמאר: אנחנו התברכנו בחברי כנסת שנמצאים בכנסת, שעושים עבודה מעולה.

חמד עמאר: התברכנו באנשים בהייטק.

חמד עמאר: שני מנהלי בתי חולים יש לנו, שהיו גם קצינים בכירים בצבא.

חמד עמאר: יש לנו מפקדים מובילים בצבא.

חמד עמאר: יש לנו אנשים באקדמיה, בהשכלה הגבוהה.

חמד עמאר: בכל מקום ומקום שתלך תפגוש את החבר'ה הטובים שלנו, שעושים ונותנים ותורמים למען מדינת ישראל.

חמד עמאר: כל דרוזי שתשאל אותו יגיד לך: אני דרוזי, ישראלי, גאה בהיותי דרוזי, גאה בהיותי ישראלי, אני חלק מהמדינה.

חמד עמאר: הרבה דובר על חוק הלאום והרבה נאמר על חוק הלאום והרבה נעשה בקרב הצעירים והצעירות הדרוזיות נגד חוק הלאום.

חמד עמאר: הפגיעה הקשה של העדה הדרוזית לא הייתה כי חוקק חוק הלאום אלא הייתה קשה כי חוק הלאום הוציא אותם מהישראליות שלהם, מהגאווה שלהם, מהשייכות שלהם כחלק מהמדינה.

חמד עמאר: זה היה קשה.

חמד עמאר: אני זוכר שנפגשתי עם ראש הממשלה לשעבר מר בנימין נתניהו, בקריה, עם חלק מחברי הכנסת, עם השר אביגדור ליברמן, עם השר כחלון, ואז דיברו על לתת בתמורה תקציבים.

חמד עמאר: אמרתי להם: זה לא מעניין את העדה הדרוזית, זה לא מעניין את העדה הדרוזית לקבל תקציבים.

חמד עמאר: אנחנו לא רוצים תקציבים, אנחנו רוצים שוויון.

חמד עמאר: אנחנו רוצים להיות חלק מהמדינה.

חמד עמאר: זו המטרה שלנו, ואת זה אנחנו נעשה.

חמד עמאר: אני מאמין שיש שינוי ושינוי גדול בממשלה הנוכחית, קודם כול בתפיסת העולם – אנחנו, כחברי כנסת, ואני כשר בישראל ביתנו, שהובילה הצעת חוק, גם בקדנציה הקודמת וגם בקדנציה הזאת – עיגון מעמדה של העדה הדרוזית כשוות זכויות.

חמד עמאר: חבריי חבר הכנסת פטין מולא, חבר הכנסת עלי סלאלחה וחבר הכנסת מרעי גם הובילו הצעת חוק דומה שעברה בקריאה טרומית.

חמד עמאר: כל הצעות החוק - -

עלי סלאלחה: - - -

חמד עמאר: - - אנחנו נשלב את כולן יחד, כולן יחד, כהצעת חוק ממשלתית.

חמד עמאר: אני רוצה להודות לשר גדעון סער – היום גם דיברנו – ולשרה אילת שקד, שהפיצו תזכיר חוק בנושא; תזכיר חוק שאנחנו יחד נעבוד עליו, שישלב גם את הצעות החוק שעברו בטרומית כדי שיהיו חוק לטובת העדה הדרוזית ולהובלת העדה הדרוזית.

חמד עמאר: אני מאמין שהממשלה הזאת, שהתחילה בהכנת תוכנית חסרת תקדים למגזר הדרוזי – חבר הכנסת משה אבוטבול, אני אומר לך שהכנו תוכנית ותודה על הדברים שאמרת, אמרת דברים מאוד חמים.

חמד עמאר: אני מעריך מאוד אנשי דת.

חמד עמאר: באמת אני מעריך את אנשי הדת ואת העשייה שלהם ואת התרומה שלהם.

חמד עמאר: אני אומר לך: אנחנו בממשלה הובלנו תוכנית חסרת תקדים למגזר הדרוזי.

חמד עמאר: אני אומר לך שאנחנו, בממשלה, הובלנו תוכנית חסרת תקדים למגזר הדרוזי.

חמד עמאר: אני מאמין שנצליח להביא אותה לידי ביטוי וירגיש אותה כל אזרח ואזרח בעדה הדרוזית, ירגיש את השינוי גם בתשתיות, גם בחינוך.

חמד עמאר: והיום אמרתי בוועדת החינוך: חברה ללא חינוך, ללא השכלה היא חברה נחשלת.

חמד עמאר: החברה שלנו תוביל את החינוך, תעבוד על החינוך, ואנחנו נעשה את זה עם תקציבים, והרבה תקציבים לנושא חינוך, לנושא תשתיות וכל הנושאים החשובים לבני העדה הדרוזית, ואנחנו - - -

משה אבוטבול: שלא תתבלבל, אנחנו בעד ואני אפילו מוכן שתיקח את הכספים שנתנו לרפורמים – קח ושמור - - - אנחנו נתמוך בזה.

חמד עמאר: אני לא אכנס לריב של העם היהודי, אני משאיר לכם את הריב.

חמד עמאר: אנחנו, הדרוזים, כמו שאמרתי יותר מפעם – אתה צריך להיות עם אימא דרוזית, אבא דרוזי – אתה דרוזי.

חמד עמאר: אין אצלנו ויכוח, יש לנו אמונה ברורה.

חמד עמאר: אתם תתווכחו, ואני לא אכנס לוויכוח שלכם.

חמד עמאר: אני חלק מהמדינה הזאת, זו המדינה שלי, כאן נולדתי וכאן אני רוצה למות, וכאן אני מוכן לתת הכול למען המדינה הזאת.

חמד עמאר: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לשר חמד עמאר.

מיקי לוי: תודה רבה לכל הדוברים.

מיקי לוי: אנחנו עוברים לסעיף הבא – שאילתות רגילות לשר האוצר.

מיקי לוי: ראשון השואלים – חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

מיקי לוי: אני מזמין את השר חזרה לדוכן הנואמים.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת אבו שחאדה.

מיקי לוי: בבקשה להיצמד לשאילתה עצמה, לנוסח.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

סמי אבו שחאדה: כבוד השר, לפי סעיף 15א בחוק שירותי המדינה (מינויים), יש חובה לייצוג הולם של בני האוכלוסייה הערבית בכל הדרגות ובכל המקצועות במשרדי הממשלה.

סמי אבו שחאדה: ברצוני לשאול: 1.

סמי אבו שחאדה: מה אחוז העובדים הערבים במשרדכם?

סמי אבו שחאדה: 2.

סמי אבו שחאדה: מה אחוזם בתפקידים הבכירים במשרד?

סמי אבו שחאדה: 3.

סמי אבו שחאדה: מה בכוונת המשרד לעשות כדי להבטיח ייצוג הולם לבני החברה הערבית?

סמי אבו שחאדה: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, על השאלה.

חמד עמאר: אחוז העובדים הערבים במשרדנו עומד על 5.14%, מהם שלושה עובדים במתחם דרגות 42–44 – סגנים בכירים, ועוד חמישה עובדים במתחם דרגות 41–43 – סגן חשב וחשב.

חמד עמאר: משרד האוצר פועל לאיוש משרות על פי הוראת התקשי"ר, החלטות הממשלה וכלל ההעדפה המתקנת, ונמשיך לפעול לשילוב אוכלוסיות מגוונות בכל אגפי המשרד.

חמד עמאר: המשרד קולט לשורותיו ומעסיק עובדים מהאוכלוסייה הערבית בכל תחומי העיסוק בכלל הגופים.

חמד עמאר: מרגע החלת החוק, פועל המשרד בסימון משרות ופרסום מכרזים ייעודיים על מנת לקלוט ולשלב באופן אקטיבי עובדים ועובדות ערביים.

חמד עמאר: מאז ומתמיד משרד האוצר מעסיק עובדים ועובדות מהאוכלוסייה הערבית במשרות שהינן מסומנות, ובשל טעמי צנעת הפרט לא ניתן לפנות לעובדים בדרישה למגזר שאליו הם שייכים.

חמד עמאר: יש הרבה משרות שנקלטו בהן הרבה חבר'ה מהמגזר הערבי, מהחברה הערבית, לא על משרות ייעודיות של המגזר הערבי, ולכן אף פעם לא נלך ונשאל עובד: מאיזה מוצא אתה?

חמד עמאר: אתה ערבי?

חמד עמאר: אתה מוסלמי?

חמד עמאר: אתה יהודי?

חמד עמאר: אתה נוצרי?

חמד עמאר: זו המדיניות שלנו במשרד האוצר ויש לנו עובדים ערבים שאני פוגש גם במשרד, שהם מאוד בכירים ועושים עבודה מעולה במשרד.

מיקי לוי: בבקשה, שאלת המשך.

סמי אבו שחאדה: כבוד השר, אתה נמצא במשרד הכי חשוב במדינה.

סמי אבו שחאדה: תת-הייצוג של החברה הערבית – ואתה כבר אמרת: שלושה תפקידים בכירים.

סמי אבו שחאדה: אם וכאשר יעני, לא בדיוק בכירים אבל נגיד שהם שלושה בכירים מתוך כל המשרד – אתה לא חושב שזה פוגע בהתפתחות הכלכלית של החברה הערבית?

חמד עמאר: קודם כול, אני רוצה להגיד שיש שמונה עובדים בכירים, לא שלושה, בדרגה מ-41 עד 44, סגני חשב, חשב, סגנים בכירים.

חמד עמאר: ואני אומר לך שהמטרה שלנו לשלב, אנחנו רוצים לשלב את האוכלוסייה הערבית, רוצים לקדם את האוכלוסייה הערבית.

חמד עמאר: אין לנו שום מטרה לא לקדם גם לתפקידים בכירים את החברה הערבית בתוך משרד האוצר.

חמד עמאר: ההפך הוא הנכון, חשוב לנו שהם יהיו חלק מהעשייה ומהנתינה למען המדינה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: יש לציין שזה הרבה יחסית למשרדים אחרים.

מיקי לוי: חד-משמעית.

חמד עמאר: אתה צודק במאה אחוז, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: וצריך להמשיך במגמה הזאת.

מיקי לוי: צריך להמשיך.

חמד עמאר: זה אחוז מאוד גבוה.

חמד עמאר: אנחנו גם במטרה מפרסמים עוד מכרזים ועוד מכרזים ייעודיים.

סמי אבו שחאדה: - - -

חמד עמאר: אנחנו רוצים להגיע ליעד שחוקק בחוק ייצוג הולם לבני החברה הערבית.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת האוזר, בבקשה.

מיקי לוי: עיכוב הפיצוי למוניות השירות.

צבי האוזר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

צבי האוזר: כבוד השר, אני בכל זאת רוצה לברך אותך ואת העדה הדרוזית לציון יום ההוקרה הלאומי.

חמד עמאר: תודה רבה.

צבי האוזר: בפברואר 2018 הוסכם על מתווה פיצוי למפעילי מוניות השירות ומפתח המרה.

צבי האוזר: ברצוני לשאול: 1.

צבי האוזר: מדוע משרד האוצר טרם יישם את תיקון 120 לחוק פקודת התעבורה למימוש הפיצויים חרף הסכמת משרד המשפטים ומשרד התחבורה?

צבי האוזר: 2.

צבי האוזר: מהי המחלוקת בין המשרדים המעכבת את הבאת התקנות לאישור ועדת הכלכלה במהירות הראויה, כנדרש בחוק?

מיקי לוי: תודה.

חמד עמאר: תודה רבה, חבר הכנסת צבי האוזר, על השאלה.

חמד עמאר: מאז שנכנסתי למשרד קיימתי ישיבה אחת עם כל הגורמים: עם משרד התחבורה, עם היועצת המשפטית שממונה על הנושא במשרד התחבורה, עם היועצים המשפטיים של משרד האוצר, עם אגף תקציבים, ודנו למה עד שנכנסנו למשרד – כי החוק חוקק לפני הרבה שנים – עד עכשיו לא יושם.

חמד עמאר: קיימתי ישיבה ראשונה.

חמד עמאר: רק אתמול קיימתי עוד ישיבה בנושא.

חמד עמאר: כי גם חשוב, כשהמדינה מחוקקת חוק, ליישם את החוק שחוקקה המדינה.

חמד עמאר: יש אנשים שתלויים באותם פיצויים שהם אמורים לקבל.

חמד עמאר: הייתה מחלוקת בין המשרדים.

חמד עמאר: היום אנחנו מתקרבים בצעד מאוד חשוב למציאת פתרון.

חמד עמאר: טיוטת תקנות הופצה מטעם משרד האוצר והועברה למשרד התחבורה.

חמד עמאר: אנחנו מחכים להערות שלהם, לתשובה שלהם.

חמד עמאר: ואני מאמין – כי אני עובד מאוד חזק על הנושא, ואני רוצה לגמור את הנושא כמה שיותר מהר.

חמד עמאר: אתה נגעת בנקודה שאני בעצמי מטפל בה מול הגורמים המקצועיים גם במשרד האוצר, גם במשרד התחבורה, שהגיעו אלינו למשרד.

חמד עמאר: תודה רבה.

מיקי לוי: שאלת המשך, בבקשה.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: קודם כול, אני מאוד מעריך את התשובה, ואני רק רוצה לחדד.

צבי האוזר: החוק באמת חוקק לפני ארבע שנים.

צבי האוזר: החוק בפועל מסדיר פיצוי גם לתאגידים, אבל גם לנהגים עצמם שהיו בעלים של קווי שירות.

צבי האוזר: והמדינה לוקחת את הקווים, מוציאה מכרזים, ועל פי החוק שהוסדר נותנת להם פיצוי, בעיקר הנחה באגרה בעלות המספר הירוק.

חמד עמאר: נכון.

צבי האוזר: עכשיו, אנחנו מדברים על נהגים – ההערכה שקיבלתי, יכול להיות שאני מטעה, חלילה, אבל זה פחות מ-50 אנשים.

צבי האוזר: התאגידים הם שלושה-ארבעה.

צבי האוזר: זה מטה לחמם של האנשים.

צבי האוזר: ואני רוצה לשאול שאלה.

חמד עמאר: לא, אני חושב שהטעו אותך, זה הרבה יותר, הרבה מאוד יותר - -

צבי האוזר: אז אם זה הרבה - - -

חמד עמאר: - - מהמספר שאתה אומר.

חמד עמאר: אבל אנחנו מבחינתנו במשרד האוצר עמלים מאוד קשה בנושא לפתור את הבעיה, אבל לא מדובר ב-50 נהגים.

צבי האוזר: אז יכול להיות שלא מדובר, ההפך.

חמד עמאר: הנהגים שעבדו - - -

צבי האוזר: אז השאלה היא עוד יותר – זה 700 נהגים, אני לא יודע, כי ראיתי ביום אחד מספר.

צבי האוזר: השאלה שלי, אדוני השר, כמה זמן – אנחנו המתנו ארבע שנים, המחוקק אמר את דברו, זאת לא שאלה של אם מגיע או לא מגיע, ואינני נכנס לשאלת הפיצוי – כמה זמן מנקודת הזמן הזו להערכתך אנחנו נוכל להשלים את המהלך ולהביא את המזור?

צבי האוזר: אם אתה אומר הרבה נהגים, זה עוד יותר חשוב להביא מזור להרבה נהגים ולא רק לנהגים ספורים.

חמד עמאר: תראה, אמרתי לך, את טיוטת התקנות העברנו למשרד התחבורה, אנחנו מחכים לתגובות, להערות שלהם.

חמד עמאר: ואני מאמין – כי אמרתי לך, בנושא הזה אני מטפל בעצמי, ואני רוצה להגיע לפתרון כמה שיותר מהר.

חמד עמאר: אני לא יכול לתת לך הערכת זמן כי אני לא יודע מתי.

צבי האוזר: שבוע, שבועיים, חודש, חודשיים?

חמד עמאר: מתי שאני אקבל את ההערות ממשרד התחבורה.

חמד עמאר: הנושא חונה אצלם עכשיו, לא אצלי.

חמד עמאר: ברגע שאקבל את ההערות של משרד התחבורה אני אוכל להגיד לך מתי נסיים את הנושא הזה.

חמד עמאר: והכוונה שלנו באוצר לסיים את הנושא הזה, ולעבוד וליישם את החוק שהמדינה חוקקה.

חמד עמאר: הכנסת כאן אישרה אותו בקריאה שנייה ושלישית לפני יותר מארבע שנים, אדוני חבר הכנסת.

צבי האוזר: מ-2018, כן.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: תודה לך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מולא, בבקשה, השאילתה הבאה: צווים מינהליים במגזר הדרוזי.

פטין מולא: אדוני היושב-ראש, כבוד השר במשרד האוצר חמד, הממשלה, למרות ההבטחות שלה מאז קיומה ממשיכה במדיניות ההריסה וחלוקת צווים מינהליים וצווי הריסה בכפרים הדרוזיים.

פטין מולא: ברצוני לשאול אותך שאלות: 1.

פטין מולא: כמה צווי הריסה חולקו עד היום מאז כהונתך כשר בממשלת ישראל?

פטין מולא: 2.

פטין מולא: האם בכוונתך לבטל את כל הצווים שחולקו בממשלה הקודמת והנוכחית?

פטין מולא: וכבוד השר, אנחנו מקיימים בוועדת המשנה בראשותו של חבר הכנסת מופיד מרעי מפגשים דרך הזום, מפגשים עם ראשי רשויות, ואנחנו שומעים שם צעקות, ומראים לנו קלסרים.

חמד עמאר: אתה יכול לשאול שאלת המשך.

חמד עמאר: אתה צריך לקרוא את השאלה.

פטין מולא: לא, לא, אני אומר, במכתב, אנחנו רואים קלסרים של - - -

חמד עמאר: אם זה פעם ראשונה היושב-ראש צריך להעיר לך.

חמד עמאר: אבל בהיותי סגן יושב-ראש - - -

פטין מולא: לא, לא, אנחנו רואים קלסרים של צווי הריסה.

חמד עמאר: אבל פטין אמר, מותר לו.

פטין מולא: כבוד השר, ואני שאלתי אותך היום: מה אתם עושים בעניין?

חמד עמאר: קודם כול, זאת השאלה הנוספת או - - -

פטין מולא: לא, זאת השאלה הראשונה.

מיקי לוי: שאלה אחת ושאלה נוספת, תענה על שתיהן בצוותא.

חמד עמאר: תהיה לך שאלה נוספת אז אני אענה עליה.

מיקי לוי: לא, זה יחד.

חמד עמאר: אז סיימת את השאלות או שיש לך?

פטין מולא: - - -

חמד עמאר: לא, לא, אני אענה.

מיקי לוי: בבקשה, השר.

חמד עמאר: אני אענה ואחרי זה תראה.

חמד עמאר: קודם כול, תודה רבה, חברי חבר הכנסת פטין מולא, על השאלה.

חמד עמאר: אכיפת החוק במדינת ישראל נעשית באופן שוויוני ללא רקע מגזרי.

חמד עמאר: אין אכיפה מגזרית.

חמד עמאר: צווים מינהליים מוצאים על ידי הרשות לאכיפה ומקרקעין ולא על ידי משרד האוצר.

חמד עמאר: אנחנו לא מוציאים צווים, זה לא התפקיד שלנו במשרד האוצר.

פטין מולא: היחידה הארצית.

חמד עמאר: יש יחידה שהיא עצמאית, שאין לנו סמכות להורות לה להוציא צווים או לא להוציא צווים.

חמד עמאר: ואתה יודע שיש במדינת ישראל הפרדת רשויות.

חמד עמאר: לבטל צווים זה לא בסמכותו של שר, ואתה יודע את זה, ואדוני היושב-ראש יודע את, זו סמכותו של בית המשפט במדינת ישראל.

חמד עמאר: אז שתי התשובות הן שאנחנו לא מוציאים צווים כמשרד האוצר, ואין לנו סמכות לבטל את הצווים - -

פטין מולא: היחידה הארצית, שאלתי עליה.

חמד עמאר: - - כי זאת הסמכות הבלעדית לבית המשפט במדינת ישראל, וזאת המדינה.

חמד עמאר: אנחנו מדינה דמוקרטית, יש הפרדת רשויות, לכל רשות יש סמכות משלה.

חמד עמאר: הסמכות שלך כמחוקק, הסמכות שלי כשר, והסמכות של בית המשפט לשפוט במדינת ישראל.

חמד עמאר: שאלה נוספת אם אתה רוצה.

מיקי לוי: שאלה נוספת?

מיקי לוי: נראה לי שהוא השיב באופן רחב.

פטין מולא: לא, אני רוצה להעיר לנקודה.

פטין מולא: אתה במשרד האוצר, כבוד השר, אחראי ליחידה הארצית, יחידת האכיפה.

פטין מולא: השאלה השנייה: שתדע כל אם דרוזית שאתה, אדוני השר, אחראי ליחידה הארצית הזאת במשרד האוצר, אתה והשר ליברמן.

מיקי לוי: שאלה פוליטית.

פטין מולא: לא יעזור לך, אתה לא תמרח אותי ותגיד לי : יחידה x ויחידת y.

פטין מולא: תושבים מהכפרים הדרוזיים קיבלו מאות צווי הריסה מהמשרד שאתה מופקד עליו והשר ליברמן מופקד עליו.

פטין מולא: כמו כן, צעירים חיילים משוחררים קיבלו מאות אלפי שקלים על זה שבנו בתים על אדמות פרטיות שלהם.

פטין מולא: אתה מתכוון להורות או לפעול בעניין?

פטין מולא: להקפיא את היחידה הזאת ולנעול אותה עד שהרשויות המקומיות הדרוזיות יקדמו תכנון תוכניות מפורטות באדמות הפרטיות שלהם.

פטין מולא: לא באדמות מדינה?

פטין מולא: אני אומר, באדמות הפרטיות ולא באדמת המדינה.

פטין מולא: מה אתה מתכוון לעשות עם זה, אדוני השר?

חמד עמאר: קודם כול, אדוני חבר הכנסת פטין מולא, אני רוצה לברך אותך, ואני אגיד לך למה אני מברך אותך.

חמד עמאר: אני מברך אותך על השאלה, כי הממשלה שישבה 12 שנים וחוקקה את חוק קמיניץ, שהיא הובילה אותו - - -

פטין מולא: אז תבטל אותו.

חמד עמאר: 14 שנים.

חמד עמאר: הינה, היושב-ראש מתקן אותי.

חמד עמאר: וחוקקה את חוק קמיניץ.

חמד עמאר: אני נמצא במשרד האוצר שמונה חודשים, אדוני חבר הכנסת, ואתה יודע כמה אני מעריך אותך ואני יודע כמה אתה פעיל בכנסת.

חמד עמאר: התפקיד שלי כשר במשרד האוצר הוא עכשיו לתקן את כל העוול שנגרם על ידי הממשלה הקודמת לעדה הדרוזית.

חמד עמאר: אני הקצתי תקציבים חסרי תקדים לתכנון ובנייה במגזר הדרוזי, ואני אומר לך שהיום נמצאים בתוך התקציב 125 מיליון שקל לתכנון.

חמד עמאר: הממשלות הקודמות, מ-2011 עד 2021, אדוני היושב-ראש, הקצו 103 מיליון שקל לתכנון במגזר הדרוזי, ונוצלו מתוכם 48 מיליון שקל.

חמד עמאר: הממשלה הנוכחית הקצתה 71 מיליון שקל.

חמד עמאר: עם מה שנשאר מהתוכניות הקודמות, יש לי 125 מיליון שקל לתכנון לשנתיים, 2023-2022.

חמד עמאר: כמו שאמרתי אתמול: תצאו לתכנן.

חמד עמאר: אנחנו רוצים לקדם את הישובים הדרוזיים בצורה הכי טובה שיש.

חמד עמאר: ותודה, תודה על השאלה, אדוני חבר הכנסת פטין מולא.

חמד עמאר: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בהצלחה.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, אם אתה מרשה לי, יכול להיות שלא תהיה לי עוד הזדמנות כשאני עומד כאן, להודות למזכירת הכנסת ירדנה.

חמד עמאר: ירדנה, אני מכיר אותה שנים רבות.

חמד עמאר: אני בכנסת מעל 13 שנים.

חמד עמאר: שימשתי כיושב-ראש שנים רבות, ואני אומר לך, כל פעם שישבתי כאן במקומך, אדוני היושב-ראש, והיא ישבה לצידי, הרגשתי ביטחון: יושבת לידי אשת מקצוע מעולה.

חמד עמאר: אני לא מאמין שיש בפרלמנטים בעולם מזכירת פרלמנט ברמה של ירדנה.

חמד עמאר: ירדנה, תודה רבה.

חמד עמאר: תודה רבה על העזרה שלך.

חמד עמאר: עזרת לי מאוד כסגן יושב-ראש הכנסת למלא את תפקידי בצורה הטובה ביותר.

חמד עמאר: אני מאחל לך רק הצלחה, ואני אהיה גם נוכח בפרדה ממך.

חמד עמאר: שיהיה לך רק בהצלחה.

מיקי לוי: תודה רבה על המילים החמות.

מיקי לוי: אנחנו נמצא כמובן את הדרך להיפרד בצורה מסודרת, גם במליאה וגם באולם שאגאל, כפי שצריך וכפי שיאה לעשות.

מיקי לוי: << הלסי >> ציון יום זכויות הקהילה הגאה << הלסי >>

מיקי לוי: אני ממשיך בסדר-היום – ציון יום זכויות הקהילה הגאה, הצעות לסדר-היום מס' 2164, 2186, 2232 ו-2237.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, הכנסת מציינת היום את יום זכויות הקהילה הגאה, קהילה שעברה כברת דרך מהימים שבהם נרדפה והודרה על ידי החוק ורשויות המדינה עד למיינסטרים הישראלי ולקבלה נרחבת בחברה הישראלית.

מיקי לוי: יחד עם זאת, לא הכול ורוד.

מיקי לוי: הנתונים הקשים על האלימות המילולית והפיזית שחווים חברי הקהילה הגאה, כפי שעולה מהדוח השנתי של אגודת הלהט"ב, חייבים לקבל מענה חינוכי, חברתי, וגם מגורמי האכיפה.

מיקי לוי: בשנה האחרונה ראינו שיא במספר הדיווחים של מקרי שנאה ואלימות, ואסור לשתוק ולהשלים עם זה בשום צורה ואופן.

מיקי לוי: במקביל, ישנן האוכלוסיות בתוך הקהילה הגאה שמצבן קשה ביותר ואינן חלק מהמיינסטרים.

מיקי לוי: מאמצים רבים חייבים ללכת לכיוון הזה, אם לחברי הקהילה מהמגזר הערבי ואם לטרנסים וטרנסיות, שמוצאים את עצמם במצבים הישרדותיים ברחובות לאחר שנזרקו מביתם ומתקשים למצוא עבודה בגלל סטיגמות פסולות.

מיקי לוי: חשוב לי לומר את זה כיושב-ראש הכנסת:

מיקי לוי: חייבים לסיים את האפליה כנגד הקהילה הגאה בכל תחום.

מיקי לוי: לכל אחד הזכות ללכת בביטחון ברחוב ובבית הספר ולכל אחת הזכות להקים משפחה עם מי שהיא בוחרת.

מיקי לוי: לכל אחד הזכות להביא ילדים במדינה שבה הוא חי, לכל אחת הזכות להינשא למי שתבחר ולכל אחד ואחת הזכות להגדיר את עצמם ולשנות את מינם.

מיקי לוי: אני מבקש לברך את ארגוני הקהילה הגאה שהגיעו היום לכנסת ונלחמים באופן דמוקרטי על זכויותיהם.

מיקי לוי: ברוכים תהיו.

מיקי לוי: ברוכים הבאים אל הכנסת.

מיקי לוי: אני מבקש לברך את חברי הכנסת חברי השדולה למען הקהילה הגאה על היום הזה, על הכינוס המאוד-רחב בהשתתפות מספר רב של משתתפים.

מיקי לוי: בהחלט מכובד.

מיקי לוי: תודה רבה לכם על היוזמה.

מיקי לוי: אני מאחל לכם ולכולנו הצלחה בהמשך הדרך.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת איתן גינזבורג, בבקשה.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, ראשית, אדוני היושב-ראש, תודה רבה על שכיבדת אותנו היום בשדולה, שבאמת הייתה מאוד מרשימה בהשתתפות שלה, ועל המילים המאוד-מאוד משמעותיות שנאמרו על ידי ראש הרשות המחוקקת של מדינת ישראל.

איתן גינזבורג: זה לא דבר שהוא מובן מאליו בכלל.

איתן גינזבורג: היום, כפי שציינת, אדוני היושב-ראש, אנחנו מציינים יום מיוחד לזכויות הקהילה הגאה פה, במשכן הכנסת בירושלים.

איתן גינזבורג: אני עומד כאן היום כחבר הכנסת וכנבחר ציבור המשתייך לקהילה הגאה, גאה ונרגש לייצג בין השאר קבוצה משמעותית בחברה הישראלית שבמשך שנים רק חיכתה שיהיו לה נציגים בשלטון.

איתן גינזבורג: הקהילה הגאה לא תמיד הייתה קהילה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: היא התחילה כצבר של אנשים נרדפים שחיו בחלקם במחשכים, נאלצו להתבייש בעצמם ולא יכלו להיות מי שהם באמת.

איתן גינזבורג: עם הזמן הם התאגדו – התאגדנו, עברנו תהליך של התעצמות ארוך שנים שבו למדנו לעמוד על שלנו, לדרוש, לבקש, להציב את עצמנו במקום שמגיע לנו ולקבל את הזכויות שכל אזרח אחר במדינה מקבל בחברה הכלל-העולמית, בוודאי בחברה הישראלית.

איתן גינזבורג: התבגרנו, ותהליך ההתבגרות והגדילה הציב את הקהילה הגאה במקום מכובד מאוד בחברה הישראלית.

איתן גינזבורג: מאות אנשים בעלי השפעה אדירה במערכת הציבורית, בתקשורת, בתרבות, באומנות, בספורט, במדע, בבריאות, בעמדות ניהול – איפה לא – משתייכים באופן מוצהר לקהילה הגאה.

איתן גינזבורג: בתקופות כהונת הכנסת הנוכחית מכהנים חמישה נבחרי ציבור גאים בכנסת ובממשלה: שר בכיר יושב-ראש מפלגה, סגן שר ושלושה חברי כנסת.

איתן גינזבורג: גם ברשויות מקומיות מכהנים חברי מועצה רבים, נבחרי ונציגי ציבור שמשתייכים לקהילה הגאה.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, עברנו שנה מורכבת במיוחד שבה נחשפו בין השאר כמה פרשיות הטרדה מינית בתוך הקהילה הגאה שטלטלו את כולנו.

איתן גינזבורג: דווקא החשיפות האלה הביאו את הקהילה למקום של תהליך התבגרות נוסף, התבגרות פנימית.

איתן גינזבורג: כשהסתכלנו על עצמנו במראה "גילינו" שגם אנחנו לא מושלמים, שגם בקרבנו קיימות התנהגויות שמגיעות לכדי הטרדה ותקיפה, גם אצלנו יש מקרים של יחסים מיניים שלא נעשים מתוך רצון הדדי במסיבות ובמקומות אחרים, וההכרה הזאת הביאה חברים אמיצים בקהילה לעמוד ולהתייצב מול אותם מקרים קשים שהם חוו ועברו.

איתן גינזבורג: למדנו בשנה הזאת לא רק לדרוש מהחברה ומהשלטון להתייחס אלינו בכבוד אלא גם מעצמנו, ונדמה שקשר השתיקה ארוך השנים שהיה גם בתוך הקהילה הגאה נשבר לבסוף.

איתן גינזבורג: אני מקווה ומייחל שההתבגרות הזאת תוביל להוקעה של תופעות הטרדה מינית אצלנו בקהילה ובכלל בחברה הישראלית.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מאמין שהממשלה שקמה לפני כמה חודשים, המכונה בפי כול "ממשלת השינוי", היא בשורה של ממש לקהילה הגאה.

איתן גינזבורג: יש לנו בכנסת כל כך הרבה מפלגות שתומכות בערכי שוויון, סובלנות וראיית האחר שכעת גם מרכיבות חלק ניכר מהממשלה.

איתן גינזבורג: ביחד הן מהוות הזדמנות היסטורית ואולי חד-פעמית לקהילה כולה.

איתן גינזבורג: המאמץ למחיקת האפליות החשוכות והוספת זכויות הלהט"בים, שהורץ עוד בממשלה הקודמת, שבה אישרנו לראשונה תקציב תקדימי של 20 מיליון שקלים לקידום זכויות הלהט"ב, רק מתגבר בממשלה הנוכחית.

איתן גינזבורג: ומה הספקנו לעשות?

איתן גינזבורג: המעט שהספקנו לעשות למען הקהילה: בתקציב העמדנו 90 מיליון שקלים מתקציב המדינה בשנים הקרובות שיועדו לקהילות הלהט"ב והארגונים שלהם; בפונדקאות – התאפשר לקיים, גם לזוגות גברים וגברים יחידניים, הליך של פונדקאות כאן, במדינה, כך שלא יצטרכו לנסוע לחוץ לארץ כדי להקים משפחה; ברשויות המקומיות זיהינו את הצורך במתן שירותים ופעולות ייחודיות לקהילה הלהט"בית ואפשרנו תקציבים ייחודיים; בחינוך הכפלנו את התקציב המיוחד למוסדות חינוך עבור מפגשי סובלנות וחינוך שעוסקים בנטייה מינית; אסרנו טיפולי המרה בחוזר מנכ"ל משרד הבריאות, חוזר היסטורי; שינינו טפסים גם במשרד הבריאות, במשרד המשפטים, במשרד הביטחון, כך שיתאימו לילדים ולהורים להט"בים.

איתן גינזבורג: אדוני היושב-ראש, הרשימה עוד ארוכה.

איתן גינזבורג: אבל מכובדיי, המצב לא מושלם וגם לא קרוב לכך.

איתן גינזבורג: דוח הלהט"בופוביה, שדיבר עליו רק עכשיו אדוני היושב-ראש, שפורסם בשבוע שעבר, מציג נתונים מדאיגים מאוד על החברה הישראלית.

איתן גינזבורג: בשנת 2021 נרשמה עלייה של 10% במספר דיווחי הפגיעה בלה"טבים, עלייה של כ-50% במספר הדיווחים מהקהילה הטרנסית, עלייה של פי חמישה במספר המקרים הלהט"בופוביים במערכת הבריאות, ואולי הנתון הכי מדאיג – עלייה של 41% במספר הצעירות והצעירים שנאלצו לעזוב את הבית להוסטלים כתוצאה מאי-קבלה ומניכור מצד המשפחה.

איתן גינזבורג: לא מזמן גם שמענו על קריאה לחרם מצד גורמים שמרניים על חברת דוריטוס, שחטאה בכך שהציגה בפרסומת בטלוויזיה את המציאות כפי שהיא – שיש משפחות להט"ביות שמחות, מאושרות, ממש כמו המשפחות שלי.

איתן גינזבורג: שמענו גם אמירות מבישות, גזעניות אפילו, חשוכות, של מי שמכנה את עצמה "ידוענית", על זהותם המינית של ילדים, שקיבלו במה בערוץ טלוויזיה פה, במדינת ישראל.

איתן גינזבורג: זה רק מוכיח לנו שהחושך עדיין קיים, וזו צריכה להיות נורה, נורה אדומה, נורת אזהרה לכולנו.

איתן גינזבורג: ומעבר לכך, הרבה מאוד מהזכויות הבסיסיות שמגיעות לנו עדיין נמנעות מאיתנו, ולכן יש עוד המון מה לעשות, גם בתקנות, גם בחקיקה, ובשביל זה אנחנו כאן.

איתן גינזבורג: יש עוד תקציבים להוסיף, פרדיגמות לשבור, מדיניות עתיקה שצריך להעביר לימינו ולעדכן אותה.

איתן גינזבורג: אנחנו ממשיכים להיאבק בחוקים שיוצרים חוסר שוויון ועושים את כל מה שאפשר כדי לשנות אותם, אבל לצערי, כמו שאנחנו יודעים, הפוליטיקה גוברת.

איתן גינזבורג: אם היו מעלים היום חוקים לשוויון ותיקון האפליה נגד הקהילה הגאה וההצבעה הייתה חשאית, אדוני היושב-ראש, כל החוקים היו עוברים.

איתן גינזבורג: בהצבעה חשאית הכול היה עובר.

איתן גינזבורג: רוב סיעות הבית, גם מהאופוזיציה וגם מהקואליציה, ורוב חברי הכנסת תומכים בקהילה הגאה ותומכים בביטול האי-שוויון.

איתן גינזבורג: אבל, כמו שאמרתי, הפוליטיקה מנצחת גם היום.

איתן גינזבורג: אז עד שנגיע לנחלה לאומץ של חברי הכנסת לתקן את המצב, השקנו היום את השדולה הגאה בכנסת בכנס חגיגי, יחד איתך, אדוני היושב-ראש, יחד עם חברי כנסת, עם יושבי-ראש השדולה יוראי להב הרצנו, מיכל רוזין, רם שפע, עם שרים – הרבה זמן לא ראינו בשדולה אחת כל כך הרבה שרים – השרה מירב כהן, השר מאיר כהן, שרת התחבורה מרב מיכאלי, שר הבריאות ניצן הורוביץ, השר לפיד, שבירך אותנו.

איתן גינזבורג: הגיע הזמן שהכנסת תתקדם ותדביק את הפער שנוצר בינה לבין החברה הישראלית, שכבר התקדמה בכל הנוגע להתייחסות שלה לקהילה הגאה.

איתן גינזבורג: אנחנו חלק מהחברה הישראלית, חלק בלתי נפרד ממנה.

איתן גינזבורג: לא ניעלם, לא נלך לשום מקום.

איתן גינזבורג: זו המציאות, וגם החברה הישראלית כבר מחבקת אותנו ומקבלת אותנו בדיוק כפי שאנחנו, והגיע הזמן שגם הפוליטיקאים יבינו את זה.

איתן גינזבורג: היום, אדוני היושב-ראש, לסיכום, קיימנו שמונה דיונים מעמיקים בכמה נושאים קריטיים לקהילה הגאה בשמונה ועדות כנסת שונות, בראשות חברי כנסת מכל סיעות הבית, מכל הקשת הפוליטית, שנרתמו ליום המיוחד הזה.

איתן גינזבורג: הדיונים עסקו בכל תחומי החיים, ממאבק באלימות כלפי להט"ב, אפליה בהורות, צרכים של הקשת הטרנסית, ועד מענים ללהט"ב בגיל העמידה, חינוך לסובלנות, אשרות עבודה לפלסטינים להט"ביים שנרדפים וכו'.

איתן גינזבורג: אז אני רוצה לסיום לנצל את הבמה המכובדת הזאת כדי להגיד תודה מעומק הלב לך, אדוני יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת מיקי לוי, על התמיכה והעידוד והמילים הכל-כך חמות ומשמעותיות, שאני יודע שמגיעות מהלב והן נאמרות בכנות, לכל השרים שהשתתפו היום, שציינתי אותם קודם, לחברי הכנסת שכיבדו אותנו בנוכחותם – ונעשו דברים חשובים ומשמעותיים למען הקהילה הגאה.

איתן גינזבורג: ואני מבקש גם להודות ליושבי-ראש הוועדות ששיתפו פעולה וחיממו לנו את הלב.

איתן גינזבורג: הדיונים שקיימתם, חברי הכנסת, היו מאוד משמעותיים, ואני בטוח שיותנעו מהם פתרונות יצירתיים לבעיות שהועלו.

איתן גינזבורג: אני גם רוצה להודות תודה מיוחדת לנציגי הארגונים המדהימים שמשתפים איתנו פעולה מדי יום ופועלים ללא לאות למען הקהילה הגאה, שהראו נוכחות מרשימה מאוד כאן, במשכן הכנסת, בנוכחות שלהם במסדרונות הכנסת ובוועדות הם העבירו מסר שלנו לאומה בצורה הכי טובה, וכמובן – לחבריי חברי קהילת הלהט"ב.

איתן גינזבורג: אני מבטיח לכם שכל עוד אני אייצג אתכם בכנסת, חבריי ייצגו אתכם בכנסת, נמשיך להיות מחויבים לשמירה על זכויותיכם וניאבק ככל שאנחנו יכולים באפליות שכתובות בחוק כנגדכם, כנגדנו.

איתן גינזבורג: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני לא יכול להפסיק את המילים האלה, אבל יש לי סדר-יום ארוך.

מיקי לוי: תשתדלו להיצמד לזמן, בבקשה.

מיקי לוי: חברת הכנסת אבתיסאם – עכשיו תצייצי שאמרתי נכון.

מיקי לוי: אני לא יותר מדי לוקח סיכון, מספיק פעם אחת.

מיקי לוי: בבקשה.

אבתיסאם מראענה: כל הכבוד לך.

אבתיסאם מראענה: תכף יהפכו את זה לצלצול בטלפון.

אבתיסאם מראענה: אבתיסאם.

אבתיסאם מראענה: מהמם.

קריאה: עכשיו, אדוני היושב-ראש, אתה צריך לתרגל את שם המשפחה.

אבתיסאם מראענה: לא, לא, אפשר להסתפק.

אבתיסאם מראענה: אבל אדוני היושב-ראש, אתה יודע מה הפירוש שלו.

אבתיסאם מראענה: אתה לא יודע?

אבתיסאם מראענה: אבתיסאם זה חיוך בערבית.

אבתיסאם מראענה: אז אדוני היושב-ראש, גברתי מזכירת הכנסת, גברתי השרה, חברות וחברים, חברי הכנסת וחברות הכנסת, אין ספק שהיום נדלק אור, אור חדש בכנסת ישראל.

אבתיסאם מראענה: זה לא מובן מאליו שכנסת ישראל, חברות וחברים, חוגגות את יום הגאווה.

אבתיסאם מראענה: גם אנחנו לקחנו חלק.

אבתיסאם מראענה: גם אנחנו – הוועדה לעובדות ועובדים זרים התגייסה באומץ ובגאווה ונענתה לקיום ישיבה כל כך משמעותית בתוך הכנסת.

אבתיסאם מראענה: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לצטט מכתב שקיבלתי השבוע, פנייה מבחור ערבי צעיר מקהילת הלהט"ב.

אבתיסאם מראענה: הוא סיפר לי סיפור בדמעות על היחס ההומופובי שקיבל בבית החולים בצפון הארץ מצד הצוות שדובר ערבית, והוא כותב לי כך: אני מתנהג ומדבר איך שאני מרגיש בנוח.

אבתיסאם מראענה: רואים עלי שאני שונה, לפי הדיבור ולפי המראה שלי.

אבתיסאם מראענה: לפני הניתוח לקחו אותי לחדר המתנה, ושם ניגש אליי רופא מנתח.

אבתיסאם מראענה: הוא היה ערבי.

אבתיסאם מראענה: הרופא שאל אותי איך אני מרגיש ומה שלומי.

אבתיסאם מראענה: סיפרתי לו שאני מאוד מפחד, אני בהתקף חרדה מהניתוח, ואז הוא אמר מול כל הצוות שלו: אנחנו צריכים להיות עדינים עם הבחור הזה, הוא נראה בחור עדין, נשי, וחייך.

אבתיסאם מראענה: אני מכיר את החיוך הזה – חיוך מבזה, חיוך משפיל, חיוך שהוא הכול חוץ מחיוך.

אבתיסאם מראענה: אחר כך הוא שאל אותי בלעג אם לקחתי כדורים נגד חולשה.

אבתיסאם מראענה: הוא לא ציפה באמת לתשובה.

אבתיסאם מראענה: אני מבחינתו הומו רכרוכי ואולי גם פגום.

אבתיסאם מראענה: הרגשתי שמזלזלים בי רק בגלל שאני שונה, שאני לא מספיק גברי בעיניהם.

אבתיסאם מראענה: האח אמר לי: ממש כואב לי הלב עליך, והם שוב צחקו.

אבתיסאם מראענה: נעלבתי, נפגעתי, וכך גם נרדמתי.

אבתיסאם מראענה: אני מתעורר מהניתוח וכותב לך, כי את היחידה שיכולה לראות אותי ואת כל האנשים כמוני.

אבתיסאם מראענה: סיפורו של ת' שובר את הלב.

אבתיסאם מראענה: לאף אחד ואף אחת לא מגיע לקבל יחס כזה, בטח ובטח כשהם אמורים לקבל טיפול מקצועי בבית חולים, מצוות רפואי, בשביל להרגיש בטוחים, שווים ושוות.

אבתיסאם מראענה: ת' הוא אחד מעשרות הלהט"בים הערבים והערביות שפנו אליי בשבועות האחרונים.

אבתיסאם מראענה: מאז פרסום הידיעה על פתיחת בית הלהט"ב הערבי הראשון מסוגו בארץ בצפון, אני מוצפת בעשרות פניות.

אבתיסאם מראענה: כל אחד והסיפור שלו, כל אחת והפצע שלה, כל אחת ואחת ומלחמת הקיום וההכרה שלה.

אבתיסאם מראענה: להילחם את המלחמה של קהילת הלהט"ב הערבית זה מהלך שדורש אומץ, ולי יש אותו.

אבתיסאם מראענה: להיאבק למענם זה דורש נשימה ארוכה, תאמינו לי שאני ממש נושמת.

אבתיסאם מראענה: לבנות איתם ואיתן ועבורם מרחב בטוח, חברה הוגנת, זה דורש עקביות, ואני כזאת.

אבתיסאם מראענה: אבל אני לא לבד, יש מאחוריי ולצידי פורום להט"ב ערבי שמתגבש, נבנה וצומח.

אבתיסאם מראענה: הם – ואני לצידם – מחוללות ומחוללים מהפכה.

אבתיסאם מראענה: אנחנו ביחד נבנה חברה מקבלת, צודקת ולא מוחקת.

אבתיסאם מראענה: אבל להגיד לכם את האמת, האומץ האמיתי הוא שלהם ושלהן.

אבתיסאם מראענה: הן אלה שנלחמות ונלחמים מגיל אפס על הזכות להיות מה שהם.

אבתיסאם מראענה: אני פה רק בשביל לוודא שתקשיבו להם ולהן, שתראו בהם שוות ושווים, בני ובנות אדם שווי זכויות, שלא יחיו בפחד או בחושך, פשוט שיחיו.

אבתיסאם מראענה: שתהיה להם אהבה, שתהיה להם זוגיות, שתהיה להם מיניות, שתהיה להם משפחה, שיהיו בריאים ושיהיו בריאות.

אבתיסאם מראענה: המאבק הוא מאבק אחד במדינת ישראל.

אבתיסאם מראענה: אין ערביות ואין יהודיות, אין ערבים ואין יהודים; יש מאבק אחד על זכות הקיום, על שוויון זכויות, ואנחנו ביחד נצעד למקום שבו הם יהיו בטוחות ובטוחים.

אבתיסאם מראענה: נדרש כאן חיבור, אחווה, אחדות, לשים את השנאה ואת הפילוג בצד ולהתגייס כולנו ביחד למען קהילה שברובה היא עדיין שקופה, ברובה היא עדיין מאוימת, ברובה היא עדיין בתוך הארון.

אבתיסאם מראענה: אני פונה לכל החברות והחברים שלי בכנסת ישראל ומחוצה לה: תפתחו בבקשה את הלב, תראו באנשים האלה ובנשים האלה אנשים כמונו.

אבתיסאם מראענה: הם לא שונים בכלום, אפילו לפעמים הם יותר טובים, כי חוו חרם, כאב, צער.

אבתיסאם מראענה: תנו להם את ההזדמנות לממש את הזכות שלהם לחיות את החיים שלהם על אמת.

אבתיסאם מראענה: תודה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת לסקי, בבקשה.

גבי לסקי: כבוד יושב-ראש הכנסת, חברי וחברות הכנסת, היום אנחנו מציינים בכנסת את יום זכויות הקהילה הגאה, ומכאן אני רוצה למסור את תודתי על היום החשוב הזה לכל השדולה למען הקהילה – חבר הכנסת גינזבורג, שדבריך ריגשו אותנו מאוד, חבר הכנסת רם שפע, חברתי מיכל רוזין, שהייתה צריכה לעמוד פה ולצערי לא חשה בטוב ואני פה מדברת גם את דבריה, אני בטוחה, וחבר הכנסת יוראי להב הרצנו.

גבי לסקי: לפני 34 שנים כמעט, ב-22 במרץ 1988, ביטלה הכנסת את חוק איסור משכב זכר – הצעת חוק של חברת הכנסת והשרה שולמית אלוני, זכרה לברכה, אז יו"ר רצ ולאחר מכן יו"ר מרצ, בסיוע של חבר הכנסת אוריאל לין מסיעת הליברלים, מפלגת הליברלים, שאז הוא כיהן כיו"ר ועדת חוקה, חוק ומשפט, שחברי יו"ר הוועדה נוכח פה וזימן אותו לדיונים אצלנו לפני זמן מה.

גבי לסקי: אני מרשה לעצמי לומר שביטול הסעיף הזה בחוק העונשין בעצם נתן את האות שהוציא את הקהילה מהארון ואפשר לה להפוך לתנועה פוליטית – הרי האישי הוא הפוליטי – ומאז הקהילה הפסיקה להתחבא.

גבי לסקי: וכן, בישראל של שנת 2022, הקהילה הגאה זוכה לתמיכה ציבורית רחבה הרבה יותר מאשר בעבר.

גבי לסקי: ישנן משפחות גאות כמו המשפחה הגאה והיפה של איתן, ישנן ועדות מוניציפליות שעוסקות בנושא הזה, יש הכרה בזוגיות הגאה במוסדות המדינה ועוד ועוד.

גבי לסקי: מציאות החיים נוצרה בעיקר בזכות עבודתם המאומצת של ארגוני הקהילה ופעילים ופעילות של חברי הקהילה לאורך השנים.

גבי לסקי: כשחברתי חברת הכנסת מיכל רוזין, יחד עם השרה מרב מיכאלי והשרה לשעבר יעל גרמן, שגרירתנו בפריז, ייסדו לראשונה את היום הזה בכנסת בשנת 2016, המציאות בישראל הייתה אחרת, אבל עכשיו, ממשלת השינוי באה להיות משענת תומכת עבור הקהילה.

גבי לסקי: הממשלה הזאת, שעוד לא חגגה אפילו שנה, הצליחה בעשייה מאומצת להוביל שינויים שהם בגדר דיני נפשות לקהילה הגאה.

גבי לסקי: הממשלה הנוכחית טיפלה בסוגיות שהיו תקועות במשך שנים, סוגיות שלא טופלו והוזנחו.

גבי לסקי: השינויים שהיום שמענו בשדולה של חבריי, שהוביל שר הבריאות ניצן הורוביץ, בנושא הבריאות הפיזית והבריאות הנפשית של חברי וחברות הקהילה, הם דברים שמשנים מציאות חיים.

גבי לסקי: אנחנו רואים את זה בביטול איסור תרומת דם, בתיקון חוק הפונדקאות, באיסור טיפולי המרה והרחבת סל התרופות והכנסת תרופת PrEP, המגינה מאיידס באחוזים גבוהים ובעלות נמוכה, סבסוד מתן מענה טיפולי בסל הבריאות לשינוי הקול, המסייע לקהילה הטרנסית, ועוד ועוד.

גבי לסקי: אני חייבת לציין גם את כבוד השרה מירב כהן, השרה לשוויון חברתי, שעושה פעילויות רבות ותוכניות רבות לטובת הקהילה, למיגור האפליה ולקידום זכויות.

גבי לסקי: כך גם שר הרווחה מאיר כהן, שמקדם את הטיפול באוכלוסייה בצורה מעוררת השראה.

גבי לסקי: אבל כמו שאמר חברי חבר הכנסת גינזבורג, לא הכול אור.

גבי לסקי: יש גם חושך ואנחנו חייבים להסתכל על המציאות נוכחה ולומר שעל אף השינוי העצום והניכר בחברה הישראלית, אנחנו עדיין עדים להומופוביה, לשנאה ולאפליה של חברות וחברי הקהילה בגלל חוסר ידע, בורות וגזענות.

גבי לסקי: כך, ישנה עלייה של 10% במספר מקרי האלימות והשנאה נגד להט"בים.

גבי לסקי: בשנת 2021 נרשמה עלייה של 41% במספר הצעירים והצעירות שסולקו מבתיהם על רקע נטייתם המינית.

גבי לסקי: זה נושא שצריך להדאיג את כולנו.

גבי לסקי: היום, באחד הדיונים שקיימנו בוועדה לשוויון מגדרי, למעמד האישה, קיימנו שם דיון על המשך יישום הדוח הבין-משרדי בעניין הצרכים של הקהילה הטרנסית.

גבי לסקי: אני חייבת לומר בגאווה שהמשרדים לקחו את הנושא הזה בכל תשומת הלב, ויש התקדמות רבה גם במשרד הבריאות, גם במשרד הרווחה, אבל יש עדיין סוגיות שמצריכות טיפול.

גבי לסקי: הסוגיה הכואבת של שינוי רישום המין בתעודת הזהות גם ללא ניתוח עדיין לא קיבלה מענה, וזה משהו שאנחנו צריכים לדאוג לו, כי מדובר בעיקר בצעירים וצעירות, שנמצאים במצב קשה, ואנחנו חייבות לתת לזה מענה.

גבי לסקי: אבל ביום החשוב הזה, חשוב לי לומר לחברות וחברי הקהילה שיש לנו הרבה סיבות להתגאות בהן.

גבי לסקי: מדובר בקהילה מגוונת בדיוק כמו צבעי דגל הגאווה.

גבי לסקי: אנחנו אוהבים ואוהבות אתכם בדיוק כפי שאתם ואתן.

גבי לסקי: לא אתם צריכים להשתנות.

גבי לסקי: מי שלא מקבל אתכם כמו שאתם הם אלה שצריכים להשתנות.

גבי לסקי: תפקידנו ביחד: ארגוני הקהילה, הכנסת והממשלה - -

מיקי לוי: תודה.

גבי לסקי: - - נעשה הכול כדי לגרום לחברה הזאת להשתנות ולייצר שוויון אמיתי עבור כל חברי הקהילה.

גבי לסקי: חברות וחברים, תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, בבקשה.

יוראי להב-הרצנו: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברות וחברי הכנסת, אנחנו שווים, ומגיע לנו מקום שווה ומלא בחברה הישראלית.

יוראי להב-הרצנו: אני בוחר לשוב ולתקף את האמירה המובנת מאליה הזאת כי יש בבית הזה חברים – יותר מדי חברים, אם יורשה לי – שחושבים שאנחנו לא שווים או שווים פחות.

יוראי להב-הרצנו: אותם חברים חרתו על דגלם להיאבק באמת, להיאבק בנו למרות שנבראנו בצלם.

יוראי להב-הרצנו: אותם חברות וחברי כנסת חושבים שאנשים הם אנשים רק אם הם חושבים או נראים כמוהם.

יוראי להב-הרצנו: הם מבטלים אותנו, שוללים את אורחות חיינו.

יוראי להב-הרצנו: הם טוענים שצריך להמיר אותנו, שעצם ההימצאות שלנו במרחב הציבורי עלולה להחריב את המבנה המשפחתי, למוטט את צביונה היהודי והדמוקרטי של מדינת ישראל.

יוראי להב-הרצנו: הם שוגים.

יוראי להב-הרצנו: מדינת היהודים הוקמה כדי שכל יהודי וכל יהודייה יוכלו לממש את אורחות חייהם בהתאם לצו מצפונם.

יוראי להב-הרצנו: "התקווה" מצווה אותנו לכונן בארץ ציון וירושלים עם חופשי בארצנו.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו חלק מהעם הזה, וזוהי ארצנו.

יוראי להב-הרצנו: נכון, כפי שאמרה חברתי חברת הכנסת לסקי, להיות לסבית או הומו, טרנס או בי או קוויר זה כבר לא עבירה פלילית.

יוראי להב-הרצנו: אך האם זה אומר שהמאבק שלנו הסתיים?

יוראי להב-הרצנו: לא ולא.

יוראי להב-הרצנו: המאבק הלהט"בי לא נגמר.

יוראי להב-הרצנו: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, אני מדבר הרבה על הזיקה שלי למקום הזה, למדינת ישראל.

יוראי להב-הרצנו: אני פטריוט ישראלי בכל רמ"ח אבריי.

יוראי להב-הרצנו: אני גאה שהתנדבתי לצה"ל ושירתי שש שנים בגאווה כקצין, שהתנדבתי למילואים.

יוראי להב-הרצנו: עשיתי את כל מה שהמדינה הזאת ביקשה ממני, ואז עוד קצת.

יוראי להב-הרצנו: והתחושה שלי היא תחושה קשה, שהמדינה שברה את החוזה האזרחי שלה מולי.

יוראי להב-הרצנו: אבל אתה יודע מה, זה חשוב אבל זה ממש לא רלוונטי.

יוראי להב-הרצנו: האמירה הזאת לא מדויקת; כי הזכויות שאנחנו מדברים עליהן לא קשורות לכמה בן אדם תורם או לא תורם למדינה.

יוראי להב-הרצנו: הן חלק מאותו גרעין יסודי של זכויות בסיסיות, על-חוקתיות, אם תרצה, שאדם זכאי להן פשוט כי הוא אדם, אזרח במדינה.

יוראי להב-הרצנו: והשלילה שלהן היא הפרה יסודית של אותו חוזה בין המדינה לאזרחיה.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו שווים, ואנחנו דורשים שוויון.

יוראי להב-הרצנו: כי כשיש עלייה חדה ותלולה בדיווח על מקרי שנאה ואלימות על רקע להט"בי במשפחה, במקומות העבודה, בתחבורה הציבורית – אין שוויון; כשאנחנו מדברים על עלייה של 500% במספר המקרים הלהט"בופוביים במערכת הבריאות – אין שוויון; כי כשמסרבים לקבל לעבודה אדם רק כי הוא טרנס – אין שוויון; כי כשמסרבים להשכיר דירה לזוג לסביות כי הן לא מתאימות לאופי השכונה – אין שוויון; כי כשהקללה הנפוצה ביותר במערכת בתי הספר במדינת ישראל ובמגרשי הספורט היא "הומו" או "קוקסינל" – אין שוויון; כי עד שכל בן ובת נוער במדינת ישראל ידעו שהם יכולות ויכולים להיות מי שהם בביטחון ובגאווה – אין שוויון.

יוראי להב-הרצנו: יש לנו עוד כברת דרך ארוכה לעבור.

יוראי להב-הרצנו: המאבק שלנו עוד לא נגמר, לא כקהילה ולא כחברה.

יוראי להב-הרצנו: אבל, כן, אדוני היושב-ראש, מרגישים את הרוח החדשה בממשלת השינוי: הצעד הראשון והחשוב של איסור טיפולי המרה במערכת הבריאות; 90 מיליון השקלים לארגוני הקהילה, גברתי השרה לשוויון חברתי; יישום הפונדקאות; התיקון ההיסטורי של תרומות הדם של הומואים; הכנסת טיפולים רפואיים לקהילת הטרנסים לתוך סל התרופות ועוד ועוד ועוד.

יוראי להב-הרצנו: את אותה כברת דרך ארוכה מסייעות לקצר קשת מרהיבה של ארגונים שפועלים בשטח מתוך השטח, ומגיע להם יישר כוח ענק: איגי, חוש"ן והבתים הפתוחים, תהל"ה, ברית הלביאות, ובאמת, קצרה היריעה מלהכיל.

יוראי להב-הרצנו: אנחנו לא נוותר ולא נרפה עד שתראו בנו שווים לכם: שווים בבריאות, שווים ברווחה, שווים בהגנה מפני אלימות, שווים ביכולת להינשא לאהבת חיינו, שווים ביכולת להפוך להיות הורים במדינת ישראל.

יוראי להב-הרצנו: ואולי במשפט סיכום, אדוני היושב-ראש, כי התחייבתי לעמוד בזמנים: התפקיד שלנו נבחרי הציבור הוא לא להרפות במאבק הזה עד לשוויון זכויות מלא, ובמקביל להושיט יד לאלה שחושבים אחרת מאיתנו אבל בוחרים לשבת לצידנו, יחד איתנו, ולצעוד את אותה כברת דרך משותפת אל עבר חברה ישראלית שבה לכל אחד ולכל אחת יש מקום שווה ומלא.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אכן, לא תם המאבק.

מיקי לוי: השרה לשוויון חברתי מירב כהן, בבקשה.

מירב כהן: שלום, כבוד יושב-ראש הכנסת, מזכירת הכנסת היקרה, שאני עוד מסתגלת למחשבה שאת מסיימת את תפקידך, אבל נציין את זה בנפרד.

מירב כהן: חברי כנסת יקרים, קודם כול, תודה רבה ליוזמים וליוזמות של היום החשוב הזה.

מירב כהן: אני הייתי חלק מהדיון שהתקיים ואני חושבת שהוא היה חשוב מאוד.

מירב כהן: אנחנו עושים מאמצים מאוד מאוד גדולים במשרד לשוויון חברתי לייצר כתובת ברורה לקהילה הגאה בישראל.

מירב כהן: ובאמת הייתה לנו הזכות בשנת 2020 להשיג לזה תקציבים בפעם הראשונה בעזרת שיתוף פעולה עם חברי חבר הכנסת איתן גינזבורג, ולבנות בפעם הראשונה תוכנית עבודה מסודרת כלל-ארצית למען קהילת הלהט"ב במדינת ישראל.

מירב כהן: המנגנון שהחלטנו לפעול דרכו הוא השלטון המקומי, מתוך תפיסה שדרך הרשויות המקומיות אנחנו יכולים להגיע לאנשים.

מירב כהן: כי אנחנו לא רוצים שרק בערים שבהן יש מודעות גבוהה לנושא הזה, שזה בעיקר במרכז – בואו נאמר את האמת – אז רק שם יהיו שירותים ותהיה מודעות לצרכים הייחודיים של קהילת הלהט"ב.

מירב כהן: לכן פנינו לרשויות מקומיות בקול קורא מאוד אטרקטיבי.

מירב כהן: אמרנו שעל כל שקל שרשות מקומית תיתן כדי לבנות תוכנית עבודה למען קהילת הלהט"ב, אנחנו, המשרד לשוויון חברתי, ניתן תשעה שקלים.

מירב כהן: בדרך הזאת הצלחנו לפרוץ הרבה מאוד גדרות ולהגיע למקומות שעד אז לא הייתה בהם מודעות לנושא הזה ולא ניתנו שירותים, מקומות שלא הייתה בהם בהכרח התנגדות אלא חוסר מודעות.

מירב כהן: באמצעות הקול הקורא הזה הגענו למקומות כמו אפרת – שזה בכלל מקום עם אופי דתי, לירוחם, לעכו, לדימונה ולעוד מקומות שאני רואה ממש הישג גדול בזה שהגענו אליהם.

מירב כהן: פתאום אנחנו רואים שהרשויות המקומיות קולטות עובדים שיעסקו בנושא הזה ומפתחות תוכנית עבודה, ובתים פתוחים נפתחים.

מירב כהן: הרשויות מדווחות על תוכנית עבודה מאוד רצינית.

מירב כהן: הם בעצם בוחרים בין הרבה מאוד פעילויות, תפריט של פעילויות שהם יכולים להשקיע בהן – קבוצות תמיכה, סיוע לאנשים מבוגרים בקהילת הלהט"ב, שזה משהו שלא מדברים עליו, אבל הבדידות בקרב מבוגרים מקהילת הלהט"ב היא מאוד מאוד קשה, וכל תחום הטרנסג'נדר ותחום התעסוקה – זה באמת על גבול הבלתי אפשרי למצוא עבודה כטרנסג'נדר בישראל – ועוד ועוד תחומים חשובים.

מירב כהן: ושיתוף הפעולה הוא פשוט מרגש.

מירב כהן: חבל שזה לא קרה קודם.

מירב כהן: ממש ככה.

מירב כהן: אנחנו רואים למעלה מ-70 רשויות מקומיות שלוקחות חלק בתהליך הזה.

מירב כהן: בנתיב הזה אנחנו בעצם משקיעים את עיקר המשאבים מתוך אמונה שדרך השלטון המקומי נוכל לחולל את המהפכה ולהגיע לכל חלקי מדינת ישראל.

מירב כהן: כי קהילת הלהט"ב נמצאת בכל מקום, בכל קהילה, בכל חברה, ולכן אנחנו רוצים להגיע אליהם דרך הרשויות המקומיות.

מירב כהן: מעבר לזה, אנחנו עושים מיזמים משותפים עם הארגונים בקהילת הלהט"ב.

מירב כהן: אני חושבת שאחד מהמיזמים שאני הכי הכי גאה בהם, זה מה שאנחנו עושים עם עמותת בת קול.

מירב כהן: אנחנו בדיוק השקנו עכשיו מוקד חירום שנותן מענה לנשים דתיות וחרדיות שיוצאות מהארון ומתמודדות עם קשיים שפשוט אי-אפשר לתאר אותם.

מירב כהן: הן מאבדות בבת אחת את העורף המשפחתי, את העורף הפיננסי, מאבדות לפעמים את האמונה באלוהים שלהן.

מירב כהן: ואנחנו בעצם מושיטים להן יד, שבעיניי זה ממש הצלת נפשות, לא פחות מזה.

מירב כהן: אנחנו גם רואים ששיעור ההתאבדויות הוא לא קטן.

מירב כהן: אנחנו באמת צריכים להושיט יד לאנשים שנמצאים בצמתים כאלו.

מירב כהן: בעצם אנחנו פתחנו מוקד שיש בו רבנים ופסיכולוגים וקבוצות תמיכה, ובעיניי זה ממש מציל חיים.

מירב כהן: מעבר לזה, אנחנו משקיעים עוד בהכשרות של עובדים בשלטון המקומי; לצורך העניין, להגיע לרשות ערבית, שיש שם עובדות סוציאליות דתיות, שמעולם מעולם לא ניהלו שיח עם בן אדם שיצא מהארון ולא מכירות את הקשיים שלו.

מירב כהן: ובאמת, כשעושים את המפגש הזה, ואדם, גם אם הוא דתי ולא מאמין, וחושב שזה לא בסדר לחיות ככה בדרך הזו, כל אחד ואמונתו, ברגע שעובדת סוציאלית, לא משנה מה האמונה שלה, פוגשת את האדם – היא רוצה להושיט לו יד, היא רוצה לעזור.

מירב כהן: לא משנה אם האמונה שלו והאמונה שלה שונות זו מזו.

מירב כהן: וזה באמת תהליך מאוד מאוד עמוק שאנחנו עושים.

מירב כהן: וגם אל רשויות שלא ניגשו לקול קורא אנחנו רוצים להגיע באמצעות מיזמים ייחודיים.

מירב כהן: למשל, העיר ירושלים, העיר שיש בה הרבה מאוד חרדים וערבים, ועיריית ירושלים בחרה שלא לגשת לקול הקורא.

מירב כהן: אנחנו לא רוצים להותיר אותה מאחור.

מירב כהן: אנחנו בעצם עשינו פיילוט ייחודי לירושלים, שמתמקד באוכלוסייה של הערבים והחרדים, וגם מתעסק לא רק בחברי הקהילה עצמם אלא בסביבה שלהם, במעגלי השיח, בהעלאת המודעות לנושא הזה.

מירב כהן: ויש עוד ועוד פרויקטים כמו תמיכה בקליניקה שמלווה הורים שעוברים את תהליך האימוץ.

מירב כהן: באמת שווה – מי שרוצה לעיין בתוכנית העבודה שלנו, אני חושבת שהיא מאוד מאוד יפה.

מירב כהן: לשמחתי, בממשלת השינוי זכינו לעוד שותפים מצוינים, גם בכנסת, יוראי ואיתן, ובאמת כולם, וגבי ומיכל רוזין.

מירב כהן: באמת, יש לנו קואליציה מאוד מאוד חזקה לנושא הזה.

מירב כהן: ובעזרת ניצן הורוביץ, השותף החשוב שלי למהלך הזה, הצלחנו לבנות עכשיו תוכנית לשלוש שנים קדימה, של 90 מיליון שקלים, 30 מיליון שקלים בכל שנה.

מירב כהן: ואת הבסיס הזה שיצרנו, דרך הרשויות המקומיות, דרך שיתופי הפעולה עם ארגוני הלהט"ב, אנחנו נלך ונרחיב.

מירב כהן: ובעיניי זו בשורה מאוד משמעותית.

מירב כהן: אני רואה בזה ממש תחילתה של מהפכה.

מירב כהן: זה לא היה קיים, וזה מאוד משמעותי.

מירב כהן: אני חושבת שהאתגר שלנו כרגע זה להפוך את זה למשהו קבוע.

מירב כהן: להפוך את זה למשהו שלא תלוי בהרכב הממשלה, לא תלוי בשאלה מי השר, אלא משהו שהוא חלק מהרוטינה הממשלתית.

מירב כהן: התקציבים האלה צריכים להיות בבסיס התקציב, הם לא צריכים להיות חלק מהסכמים קואליציוניים.

מירב כהן: הם צריכים להיות חלק מהפעילות הסדורה, הברורה-מאליה, של משרדי הממשלה.

מירב כהן: אני חושבת שבפני האתגר הזה אנחנו ניצבים עתה.

מירב כהן: אנחנו צריכים להכניס את זה לבסיס התקציב, אנחנו צריכים יחידה מסודרת של כוח אדם שמתעסקת בזה.

מירב כהן: אנחנו צריכים פשוט להסדיר את הפעילות המאוד-חדשנית הזו שעסקנו בה.

מירב כהן: אז אני מאחלת לנו שנצליח בזה, ואני בטוחה שכל הכוחות, גם כאן בכנסת וגם בממשלה – נאחד כוחות כדי להשיג את המטרה הזו בדיוני התקציב הקרובים.

מירב כהן: ואני מודה לכם גם על היום החשוב הזה, וגם על העבודה יום-יומית שמלאה באתגרים, מלאה בפרטים.

מירב כהן: אבל בסוף, אני חושבת שיש לנו הרבה במה להתגאות ביום הזה.

מירב כהן: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה לשרה מירב כהן.

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – מסקנות הוועדה המיוחדת לזכויות הילד בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת אחמד טיבי בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: מחצית מהילדים שנהרגו בתאונות בשנה האחרונה – ערבים.

ירדנה מלר-הורוביץ: מסקנות הוועדה המיוחדת לזכויות הילד בעקבות דיון בהצעה לסדר-היום של חברי הכנסת מיכל וולדיגר וסמי אבו שחאדה בנושא: החמרה דרמטית במצוקות הנפשיות של צעירים ובני נוער.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

הצעת חוק-יסוד: [מס' מ/1469; דברי הכנסת, חוב' ח', ישיבה 76; נספחות.

הצעת חוק-יסוד: ]

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, לסעיף הבא – הצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 11), לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מיקי לוי: יציג את הצעת החוק יושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט חבר הכנסת גלעד קריב, בבקשה.

חוק ומשפט): אדוני היושב-ראש, חבריי וחברותיי חברי הכנסת הנכבדים, בטרם אגש להצגת הצעת החוק, ראשית ברצוני לברך את חברנו חבר הכנסת יבגני סובה, שינהל היום את הדיון הראשון בתפקידו כסגן יושב-ראש הכנסת.

חוק ומשפט): בהצלחה, בהצלחה, חברנו.

חוק ומשפט): אבקש גם, אדוני, להצטרף לברכות שנאמרו לחברי הכנסת המובילים את השדולה למען זכויות הקהילה הגאה; לברך אותם, אבל בעיקר לומר להם תודה.

חוק ומשפט): תודה, מכיוון שבסופו של דבר המאבק למען זכויות הקהילה הגאה בישראל, המאבק למען השוויון, ההכלה והקבלה, הוא לא מאבק רק למען בני ובנות הקהילה הגאה – הוא מאבק למען דמותה הערכית והמוסרית של החברה הישראלית, החברה הישראלית כולה.

חוק ומשפט): אני גאה להשתייך לזרם דתי ולתנועה דתית שהניפה את דגל השוויון – באופן כללי, אבל גם בהקשר הספציפי הזה של שוויון לחברי וחברות הקהילה הגאה.

חוק ומשפט): ערכתי, במהלך שנותיי כרב, אין-ספור חופות לזוגות, והחופות המרגשות ביותר היו לא אחת חופות, טקסי חופה וקידושין מסורתיים, כאשר מתחת לחופה עמד זוג של נשים או זוג של גברים.

חוק ומשפט): אני גאה על כך שבית הדין לגיור של התנועה הדתית שאני משתייך אליה עוסק יום-יום בגיורם של קטינים שנולדו במסגרת הליך פונדקאות או שאומצו על ידי זוגות או על ידי הורים יחידניים.

חוק ומשפט): והיום בדיון שקיימנו בוועדת חוקה אמרתי, ואני אומר את זה כאן, שלצערי ישנם רבים, גם בבית הזה, שמדברים גבוהה-גבוהה על ערכי המשפחה אבל למעשה כל פעולתם חותרת תחת המקום המרכזי של חיי המשפחה, חיי הזוגיות, ההורות, בחיי אין-ספור אזרחים ואזרחיות במדינת ישראל.

חוק ומשפט): מי שמאמין בחשיבותו של מוסד המשפחה, מי שמאמין בזכות הגדולה להיות הורה לילד, ללוות אותו בשנות ילדותו, לחנך אותו, לסייע לו לצמוח כאדם שלם, מאושר, המגשים את עצמו ותורם לחברתו – מי שבאמת מאמין בערכי המשפחה לא מבקש לצמצם את הזכות לחיי משפחה, זוגיות והורות ולחסום את הנגישות של רבבות למימוש אותה הזכות.

חוק ומשפט): ועכשיו, אדוני, להצעת החוק.

חוק ומשפט): בשם ועדת החוקה, חוק ומשפט, שהכינה את ההצעה לקריאה השנייה והשלישית, אני מתכבד להביא בפניכם את הצעת חוק-יסוד הממשלה (תיקון מס' 11).

חוק ומשפט): עניינו של התיקון המוצע לחוק היסוד בהגבלת תקופת הכהונה של ראש ממשלה, כך שמי שכיהן בתפקיד ראש הממשלה תקופה רצופה של שמונה שנים לא יהיה רשאי עוד לכהן בתפקיד זה.

חוק ומשפט): תקופת כהונה תיחשב תקופה רצופה אף אם היא מורכבת מכמה תקופות כהונה שאינן סמוכות זו לזו, ובלבד שלא הייתה הפסקה של ארבע שנים ומעלה בין תקופות הכהונה.

חוק ומשפט): בהתאם לכך, אם עברו ארבע שנים מאז הכהונה הקודמת, הספירה תתחיל מחדש.

חוק ומשפט): כמו כן, תקופת הכהונה תיחשב תקופה רצופה אף אם במהלכה הפסיק ראש הממשלה באופן זמני למלא את תפקידו בשל נבצרות זמנית, לתקופה של עד 100 ימים.

חוק ומשפט): הסתיימה תקופה הכהונה המרבית במהלך כהונתו של ראש ממשלה, יראו על פי ההצעה את ממשלתו כאילו התפטרה במועד תום התקופה המרבית.

חוק ומשפט): נשיא המדינה יפתח או אז בהליכים להרכבת ממשלה חדשה, אך ראש הממשלה שהגיע לתקופת הכהונה המרבית של שמונה שנים, ישמש כראש ממשלת המעבר עד להרכבת הממשלה החדשה.

חוק ומשפט): ביסוד התיקון, אדוני היושב-ראש, עומדת ההבנה היסודית ששלטון ממושך של אדם אחד אינו בריא לחיים הדמוקרטים.

חוק ומשפט): דמוקרטיה ליברלית מבוססת על עיקרון של ביזור הכוח ויצירת איזונים ובלמים בין רשויות השלטון השונות.

חוק ומשפט): בדמוקרטיה פרלמנטרית מקובל היה להניח שבניגוד לנשיאים בשיטות כדוגמת השיטה האמריקאית, החשש מריכוז עוצמה בידי ראש ממשלה מצומצם יחסית משום שהוא אינו מכהן מכוח בחירה ישירה של ציבור הבוחרים.

חוק ומשפט): אולם בשנים האחרונות ניכרת בכל העולם הדמוקרטי מגמה של חיזוק והרחבת הסמכויות הנתונות בידי ראשי ממשלה בדמוקרטיות פרלמנטריות, ולצידה – גם עלייה בממד הפרסונלי בבסיס מערכות הבחירות גם באותן דמוקרטיות שבהן הבחירה היא בחירה במפלגות ולא במועמדים באופן ישיר.

חוק ומשפט): בנסיבות אלה ראש ממשלה, ובמיוחד ראש ממשלה המכהן למשך תקופה ממושכת, מרכז בידיו כוח רב משנהוג היה בעבר, וגוברת ההצדקה להטיל מגבלות על תקופת כהונתו הרציפה כדי לשמור על אותם איזונים ובלמים ואותם מנגנונים של ביזור כוח החיוניים לשמירה על האיתנות הדמוקרטית.

חוק ומשפט): בהקשר זה אבקש לשוב ולהדגיש כי השינוי שהוכנס בתזכיר החוק המקורי, שבמסגרתו נקבע כי הפסקה – במקור של שלוש שנים – ברצף הכהונה תביא לאיפוס מניין השנים, הכניס לתוך הצעת החוק מנגנון נוסף של צינון והפסקה זמנית ברצף הכהונה, בצד המנגנון של הגבלה מלאה של הכהונה.

חוק ומשפט): הוועדה בדיוניה הרחיבה את תקופה זו לפרק זמן של ארבע שנים, שאחריו כאמור יוכל חבר הכנסת לכהן שמונה שנים מלאות פעם נוספת כראש ממשלה.

חוק ומשפט): מנגנון זה גם הוא מעניק תשובה לביקורת המוטחת בחוק.

דוד אמסלם: - - - זה שמונה שנים.

דוד אמסלם: אתה יודע - - - אתה צבוע מספר אחת - - -

מיקי לוי: תודה, חבר הכנסת אמסלם.

חוק ומשפט): טוב לה לדמוקרטיה הישראלית וטוב למפלגותיה שלאחר רצף ארוך של שנות כהונה, תעמיד המפלגה המובילה את הממשלה מועמד אחר משורותיה להנהגת המדינה, ולו לפרק זמן של ארבע שנים.

דוד אמסלם: אתה מדבר על דמוקרטיה, אתה?

דוד אמסלם: כשאנחנו אחרי זה - - - אתה ושר המשפטים.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, תודה רבה.

דוד אמסלם: בבקשה.

מיקי לוי: די.

דוד אמסלם: חבורת צבועים יושבים פה - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, קריאה ראשונה.

חוק ומשפט): ישראל אינה קיסרות, ותחלופת מנהיגיה היא ערובה לחוסנה הדמוקרטי.

חוק ומשפט): בניגוד לחלק מהרוחות הנושבות בבית הזה ובשיח הציבורי, אזרחי ישראל בוחרים במפלגות ולא במועמדים לראשות ממשלה החושבים ומתנהגים כאילו הם נמשחו למלוכה.

חוק ומשפט): אין מפלגה שאינה יכולה להעמיד מקרבה יורש, מחליפה או ממשיך דרך לראש ממשלה, מוצלח ככל שיהיה או בעל כושר רטורי משוכלל ככל שיהיה.

חוק ומשפט): לא אלמן ישראל ולא אלמנות מפלגותיו.

חוק ומשפט): בניגוד לחלק מהטענות שנשמעו, ובוודאי יושמעו בלילה הארוך שנבלה כאן במליאה, לא מדובר בתיקון פרסונלי כלל.

חוק ומשפט): תחולת ההסדר היא מכאן ואילך.

חוק ומשפט): תקופה שבה כיהן מי מיושביו של הבית הזה או מבין אזרחי ישראל בתפקיד ראש הממשלה לפני יום תחילת תוקפו של ההסדר המוצע לא תובא בחשבון לצורך חישוב התקופה המרבית.

שלמה קרעי: - - -

חוק ומשפט): לבסוף, אזכיר כי מכיוון שמדובר בתיקון לחוק-יסוד: הממשלה, נדרש רוב של 61 חברים וחברות בבית הזה בקריאה השנייה ובקריאה השלישית.

חוק ומשפט): להצעת החוק הממשלתית הוגשו הסתייגויות.

חוק ומשפט): אני מבקש מחברי הכנסת לדחות אותן ולאשר את הצעת החוק החשובה בקריאה השנייה והשלישית בנוסח הוועדה.

חוק ומשפט): תודה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אם כך, אנחנו נעבור לנימוקי ההסתייגות לפני סעיף 1.

שלמה קרעי: אפשר לקבל פונץ'-בננה?

מיקי לוי: יש ארבע הסתייגויות.

מיקי לוי: רשימת הדוברים לפניי.

מיקי לוי: לכל דובר 20 דקות.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי, הדובר הראשון, בבקשה.

דוד אמסלם: מי זה השר במליאה?

דוד אמסלם: איפה השר?

מיקי לוי: השר חמד עמאר פה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, קריב, אתה עומד כאן, ואני רואה אותך כמו רב פורים.

שלמה קרעי: למה רב פורים?

שלמה קרעי: כי אתה לא באמת רב, ואתה גם עושה כאן הצגה על חוק שאתה יודע באופן ודאי שהוא אף פעם לא יבוא לידי יישום, אף פעם לא יממשו אותו.

שלמה קרעי: חוק שהוא בדיחה, בדיוק כמו הקואליציה שאתה מייצג.

שלמה קרעי: מלא פתוס על בלון ריק.

שלמה קרעי: שלוש שנים, ארבע שנים, את מי זה מעניין?

שלמה קרעי: אמילי, את חושבת שהחוק הזה בכלל יבוא לידי ביטוי?

שלמה קרעי: שראש ממשלה שיכהן שמונה שנים לא ישנה את החוק הזה?

שלמה קרעי: מה, אתם חיים בסרט?

שלמה קרעי: מבזבזים כאן זמן.

שלמה קרעי: מאות שעות של דיונים.

שלמה קרעי: אנשים קורסים, עצמאים לא מקבלים פיצוי, ועל מה מדברים כאן ?

שלמה קרעי: חוק על הגבלת כהונה, שראש ממשלה שמהיום יכהן שמונה שנים, לא יוכל להמשיך.

שלמה קרעי: באמת, הוא ישאל אתכם.

שלמה קרעי: באמת, הוא יספור אתכם.

שלמה קרעי: ראש הממשלה החזק הזה, שיכהן שמונה שנים.

שלמה קרעי: הוא יביא תיקון ויתקן.

שלמה קרעי: על מי אתם עובדים, מה אתם עושים?

שלמה קרעי: משעמם לכם?

אמילי חיה מואטי: - - - זה חוק טוב.

שלמה קרעי: מה טוב בו?

אמילי חיה מואטי: מה זה "מה טוב בו"?

אמילי חיה מואטי: אתה רוצה - - - יהיה ראש ממשלה שמונה שנים עכשיו?

שלמה קרעי: שמונה חודשים בקושי הוא מצליח.

מיקי לוי: חבר הכנסת מואטי, תודה.

אמילי חיה מואטי: למה "תודה"?

אמילי חיה מואטי: שאל, עניתי.

מיקי לוי: תודה.

שלמה קרעי: זה בסדר, אדוני היושב-ראש.

שלמה קרעי: זה על רשות הדיבור שלי.

שלמה קרעי: אל תדאג.

שלמה קרעי: הכול בסדר.

אמילי חיה מואטי: איזה לארג', יא אללה.

שלמה קרעי: אני אסביר לך עכשיו בדיוק מה אתם מתכוונים לעשות.

שלמה קרעי: אבל אני אקדים לפני כן.

שלמה קרעי: בשבוע שעבר אותו קריב שעמד כאן, חבר הכנסת, ערך בוועדת החוקה של הכנסת דיון חגיגי ל-30 שנה לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

שלמה קרעי: הגיעו לשם כל עושי דברו של אהרן ברק והתרברבו בנזק שהם עשו לדמוקרטיה הישראלית.

שלמה קרעי: כולם שם: רובינשטיין ודן מרידור ודדי צוקר ואוריאל לין, וכל החבורה שלפני 30 שנה העבירה את החוק הזה, כשפחות מחצי מחברי הכנסת היו כאן במליאה ובאישון לילה ואפלה.

שלמה קרעי: אמרתי להם: עליכם אמר שלמה המלך את הפסוק: "לשחוק אמרתי מהולל ולשמחה מה זה עשה".

שלמה קרעי: מה אתם שמחים?

שלמה קרעי: חוק שהסתרתם את המידע עליו מחברי הכנסת.

שלמה קרעי: לא גיליתם להם שמדובר בחוק מסוכן.

שלמה קרעי: עמד מיקי איתן וזעק, היה אותו ילד שאמר: המלך הוא עירום.

שלמה קרעי: הוא קם ואמר: מה אתם עושים?

שלמה קרעי: אתם מנטרלים את הציבור, אתם מנטרלים את נבחרי הציבור.

שלמה קרעי: אתם הורסים את הדמוקרטיה.

שלמה קרעי: עלו לדוכן אוריאל לין והחברים שלו ואמרו: מה פתאום, בשום פנים ואופן, זה לא נותן סמכות לבג"ץ לבטל חוקים.

שלמה קרעי: עמדו כאן ושיקרו.

שלמה קרעי: וזו החגיגיות של חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, חוק שעבר במרמה, בהפרת אמונים, באישון לילה, שנותן היום – הוא לא נותן, בג"ץ לוקח בכוח הזרוע סמכויות מהחוק הזה, ודורס ורומס את הכנסת הזאת.

שלמה קרעי: אין מה להתגאות בחוק כזה.

שלמה קרעי: הממשלה הזאת החליטה להמשיך בתהליך המסוכן הזה של סירוס הדמוקרטיה, והחליטה לעקר את בחירת העם.

שלמה קרעי: רק הבוקר, דודי, בוועדת הכספים, הביא חבר הכנסת בליאק חוק, וגם חברת הכנסת שפק, אני חושב – שנמצאת כאן – הביאו חוק שרוצה להוציא מידי חברי הכנסת את היכולת לפסול עמותות אנטי-ישראליות או מיסיונריות.

שלמה קרעי: בסך הכול בשנים האחרונות פסלנו בוועדת הכספים שתי עמותות - - -

דוד אמסלם: כמדומני שר האוצר כבר לקח את זה אליו.

שלמה קרעי: אז עכשיו זה חוק.

שלמה קרעי: היום בוועדת הכספים הייתה הכנה לקריאה הראשונה - -

דוד אמסלם: רק ששר האוצר יחליט.

שלמה קרעי: - - שרק שר האוצר, שהפקידים שלו יחליטו.

דוד אמסלם: הוא.

דוד אמסלם: הוא.

דוד אמסלם: הוא.

שלמה קרעי: הוא והפקידים שלו.

דוד אמסלם: הוא, הקומיסר, יחליט איזה עמותות.

דוד אמסלם: בושה וכלימה.

דוד אמסלם: אתה הורס את כל הכנסת, היושב-ראש.

דוד אמסלם: אצלך.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: אין כנסת.

דוד אמסלם: מה שאמרתי היום.

דוד אמסלם: אם אנחנו היינו עושים את זה, מה הייתם עושים?

דוד אמסלם: לא חשבנו.

שלמה קרעי: ומיקי היושב-ראש בכלל - - -

דוד אמסלם: עוד מעט הם יעבירו חוק שהכנסת לא יכולה לחוקק חוקים, רק הממשלה.

שלמה קרעי: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, כמה ישבנו בוועדת הכספים וכמה בדקנו עמותות לעומק וביקשנו לראות את נתוני חמשת מקבלי השכר, ושהם לא מבזבזים כספי ציבור מהמדינה, ורק בג"ץ מזיז אצבע, אומר: רגע, אולי אין לכם סמכות חוקית לעשות את זה.

שלמה קרעי: במקום לתקן בחוק ולתת את הסמכות לנבחרי הציבור לעשות את מה שהציבור רוצה מהם, מה אתם עושים?

שלמה קרעי: אומרים: אני לא צריך את הכנסת, קחו, תפשטו את המדים, תפשטו את החליפות, תנו את המפתחות ולכו הביתה.

שלמה קרעי: זה מה שאתם מנסים לעשות בקואליציה הזאת, שלא לדבר על החוקים האנטי-דמוקרטיים של סער.

שלמה קרעי: החוק הזה של הגבלת כהונה, אמילי, הוא נועד – הוא בעצם חוק שאין פה מישהו אחד בבית הזה שהיה בדיונים ויודע על מה החוק מדבר, שחושב שהחוק הזה בכלל ייושם מתישהו.

שלמה קרעי: כן, באים לכאן קהל צופה מהיציע, חושב שחברי הכנסת עושים כאן עבודה חשובה, אבל תדעו שיש כאן קואליציה שמבזבזת את הזמן שלנו ושלכם.

שלמה קרעי: יהיו כאן עכשיו שעות ארוכות הסתייגויות ודיונים – כלאם פאדי, אין כלום.

אמילי חיה מואטי: זה חוק נהדר.

אמילי חיה מואטי: למה אתה מתנגד?

שלמה קרעי: אני אסביר למה אני מתנגד – כי החוק הזה ספציפית מיותר בתוכן שלו.

שלמה קרעי: אבל מה כל המטרה?

שלמה קרעי: את בדיוק מרימה לי להמשך.

שלמה קרעי: מה כל מטרת הקליקה השלטת בבג"ץ ועושי דברם ובראשותם סער?

שלמה קרעי: מה המטרה שלהם?

שלמה קרעי: לבצע דה-לגיטימציה לציבור.

שלמה קרעי: הינה, הם הבינו שהחוק הזה מיותר והם יוצאים החוצה.

אמילי חיה מואטי: נמאס להם לשמוע.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: הם מסמנים כל הכבוד.

שלמה קרעי: נמאס להם לשמוע אתכם.

שלמה קרעי: המטרה של החוק הזה היא לבצע - - -

אלכס קושניר: רק פנית אליהם, הם הלכו.

שלמה קרעי: נכון.

שלמה קרעי: מיותר.

שלמה קרעי: הם מבזבזים פה את הזמן שלהם.

שלמה קרעי: זה חוק מיותר.

שלמה קרעי: זה חוק שאין בו כלום.

אמילי חיה מואטי: יש פה שני עיתונאים - - -

שלמה קרעי: בלון ריק מתוכן.

שלמה קרעי: אבל מה המטרה של החוק?

שלמה קרעי: למה אני עומד כאן ומדבר על החוק הזה?

שלמה קרעי: כי המטרה שלו היא לבצע דה-לגיטימציה לציבור, להגיד לציבור: לא אתם תקבעו מי יהיה המנהיג שלכם.

שלמה קרעי: נכון, אנחנו בדמוקרטיה; נכון, אתם הולכים לקלפי; נכון, יש חגיגה דמוקרטית; יום שבתון וכל מיני פעילויות והכול, הכול טוב ויפה, אבל לא אתם תחליטו, לא אתם, הציבור, תחליטו בשביל עצמכם מי ינהיג אתכם או מה תהיה מדיניותו.

אמילי חיה מואטי: יש לי חדשות בשבילך, גם בנו הציבור בחר.

אמילי חיה מואטי: אני יודעת שזה נשמע מוזר, אולי אתה צריך לשבת, כוס מים.

שלמה קרעי: הוא בחר, אבל הוא בחר בכם כדי שתיישמו מדיניות, אבל בפועל אתם מרוקנים את הסמכויות שלכם מתוכן.

שלמה קרעי: הציבור לא אמר לכם: תנו לפקידים להחליט בשבילנו.

שלמה קרעי: הציבור לא שם אתכם כדי שתגידו לו: תפגעו ביסוד הדמוקרטי, תגידו לו: בחרתם אותנו, עכשיו אנחנו נראה לכם מה זה, אנחנו נקבע לכם את מי לבחור, כמה זמן הוא יכהן, מה תהיה המדיניות שלו, מה יהיה מותר לו לעשות.

שלמה קרעי: זה בדיוק מה שאתם עושים.

שלמה קרעי: אתם מסרסים את כוחה של הכנסת, אתם פוגעים בדמוקרטיה ודורסים אותה.

שלמה קרעי: באה הקואליציה הזאת, באה הממשלה, ואומרים לציבור: לא ולא.

שלמה קרעי: אתם לא קובעים, אנחנו בני האור, אנחנו נקבע בשבילכם.

שלמה קרעי: זה מתחיל בהגבלת כהונה, שזה כמו שאמרתי, חוק ריק מתוכן.

שלמה קרעי: הוא לעולם לא יבוא לידי יישום.

שלמה קרעי: אף אחד לא יספור את החוק הזה, לא מה שכתוב בו ולא את השלוש והארבע שנים וההצגות שעשה פה קריב.

שלמה קרעי: אבל זה מתחיל ככה, עובר באישור מוקדם להצגת מועמדות כנבחר ציבור.

שלמה קרעי: תקבעו עוד מעט חוק שמי שרוצה להיבחר לכנסת צריך אישור של בג"ץ.

שלמה קרעי: למה לא?

שלמה קרעי: צריך אישור של בג"ץ כדי שמועמד ייבחר לכנסת.

שלמה קרעי: נשמע הגיוני.

שלמה קרעי: לא, דודי?

דוד אמסלם: ודאי.

דוד אמסלם: הם יעשו את זה.

שלמה קרעי: לפני שמועמד מציג את מועמדותו לרשימה לכנסת - - -

דוד אמסלם: מה אתה דואג?

שלמה קרעי: יעשו.

שלמה קרעי: למה?

דוד אמסלם: אלה אנשים בריונים, עזוב אותך.

דוד אמסלם: אנשים נאלחים, בריונים.

שלמה קרעי: המטרה שלהם בחוק הזה - - -

דוד אמסלם: תראה איזה חקיקה מעוותת וחולנית הם מגישים פה.

דוד אמסלם: אנשים חולים.

שלמה קרעי: זה רק ההתחלה.

שלמה קרעי: החקיקה הזאת נועדה כדי לבצע דה-לגיטימציה לדמוקרטיה - -

דוד אמסלם: אנשים חולים.

דוד אמסלם: חולים.

שלמה קרעי: - - דה-לגיטימציה לציבור, בהמשך תגישו חוקים שאני, אם אני ארצה להתמודד לרשימה בכנסת, אני אצטרך אישור בג"ץ כדי להתמודד.

שלמה קרעי: נשמע הגיוני, לא? הרי הם החכמים ביותר.

דוד אמסלם: אני רוצה הצעה לסדר לדבר על היושב-ראש, אז הוא לא מאפשר בגלל שזה נגדו.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: של אבא שלו המתוק.

מיקי לוי: אתה תשאיר את אבא שלי בצד.

מיקי לוי: אתה הבנת את זה?

דוד אמסלם: לא.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, אני מזהיר אותך.

מיקי לוי: אתה תגיד עוד פעם, אתה תצא החוצה.

דוד אמסלם: תרביץ לי?

מיקי לוי: אתה תצא החוצה.

דוד אמסלם: בסדר, תוציא אותי.

דוד אמסלם: אתה בריון גם ככה.

מיקי לוי: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: למה אתה מזהיר אותי?

דוד אמסלם: עוד מעט תרביץ לי.

שלמה קרעי: עובר לאישור מוקדם להצגת – מיקי, תוסיף לי את הזמן – ממשיך, עובר באישור מוקדם להצגת מועמדות כנבחר ציבור, ממשיך דרך מהם גבולות המדיניות, מה האסור והמותר לנבחרי ציבור לחוקק או לממשלה להחליט.

שלמה קרעי: וגם זה, זה כבר קורה בפועל.

שלמה קרעי: זה נשמע לכם אולי משהו היפותטי, אבל בג"ץ היום אומר לממשלה: אל תהרסו בתי מחבלים, תהרסו בתי יהודים.

שלמה קרעי: תפנו יישובים יהודיים ותכשירו עבירות על חוק התכנון והבנייה לערבים.

שלמה קרעי: חוק החשמל – לערבים בלבד, למוסלמים בלבד.

שלמה קרעי: בג"ץ קובע לממשלה מה מותר לה ומה אסור לה, וקובע לחברי הכנסת איזה חוק הוא בלתי חוקתי, ולכן אל תתעסקו איתו בכלל, ואיזה חוק הוא חוקתי.

שלמה קרעי: אתם יודעים כמה זמן מבזבזים כשיושבים ומכינים חוק, גם היועצים המשפטיים של הכנסת, ואומרים לנו: לא, זה חוק שהוא לא שוויוני.

שלמה קרעי: זה חוק שלא יעבור בג"ץ.

שלמה קרעי: מה זה לא יעבור בג"ץ?

שלמה קרעי: מי שמכם?

שלמה קרעי: מי שמכם לשר ושופט עלינו?

שלמה קרעי: מי שם אתכם?

שלמה קרעי: מי מינה אתכם?

שלמה קרעי: מי בחר אתכם?

שלמה קרעי: אף אחד.

שלמה קרעי: אותנו בחרו.

שלמה קרעי: אנחנו הפעולה הישירה של הדמוקרטיה.

שלמה קרעי: ואנחנו כאן – כל עוד אין חוקה למדינת ישראל, כמו בבריטניה, כמו בניו זילנד, כשאין חוקה, הפרלמנט הוא הרשות העליונה, הוא הקובע ולא בג"ץ.

שלמה קרעי: כל התהליך הזה – בסוף תביאו אותנו לחזרה לעמדות של מפלגת הפועלים, מפלגות הפועלים שהיו לפני קום המדינה, שיש להפקיד את מחצית ריבונות ההנהגה בידי גבירים שאיש לא בחר בהם בהצבעה דמוקרטית.

שלמה קרעי: גבירים.

שלמה קרעי: מי שיש לו כסף, מקבל יכולת הנהגה בגלל הכסף שלו.

שלמה קרעי: ז'בוטינסקי בזמנו, ב-1929, בקונגרס הציוני הט"ז, התקומם נגד המעשה האנטי-דמוקרטי הזה, אמר: לא יכול להיות, אנחנו צריכים דמוקרטיה שמי שמתווה מדיניות יהיו נבחרי הציבור ולא גבירים, ולא כל מיני אנשים חשובים בעיני עצמם.

שלמה קרעי: ועל זה קראו לו אז באותה ישיבה, באותו קונגרס, אמרו לו: שברו לו את העצמות.

שלמה קרעי: ככה האנשים שהיו באותו קונגרס אמרו על ז'בוטינסקי.

שלמה קרעי: אבל ז'בוטינסקי צדק.

שלמה קרעי: הוא צדק, הדמוקרטיה היא הדבר הטוב ביותר שיכול לממש את רצון העם, יכול לממש מדיניות טובה, מדיניות תקינה, ולא כאלה שחושבים שהם שואבים את דעתם העליונה – "ויֹדע דעת עליון".

שלמה קרעי: בלעם בן בעור – אמרו עליו: יודע דעת עליון.

שלמה קרעי: היום בג"ץ הוא בעצם סוג של אותם גבירים.

שלמה קרעי: אותם גבירים ממפלגות הפועלים שבזכות עושרם ונדיבותם קנו להם מעמד.

שלמה קרעי: הגבירים בזכות עושרם ונדיבותם קנו להם מעמד, אבל שופטי בג"ץ הופכים לגבירים על חשבוננו.

שלמה קרעי: הם לא גבירים שבאו מהבית והיו נדיבים ושמו אותם בגלל נדיבותם.

שלמה קרעי: הם מתעשרים על חשבוננו ומתערבים לנבחרי הציבור בקביעת מדיניות בלי שאף אחד הסמיך אותם לעשות את זה.

שלמה קרעי: בהשקת השדולה – אמילי, חיכיתי לעוד שאלה שתגידי לי, אולי.

שלמה קרעי: הרי כתוב: "לא תסור מן הדבר אשר יגידו לך ימין ושמאל", אז איך אתה מדבר על בג"ץ ככה?

אמילי חיה מואטי: - - - כלומר, אתה לא יכול לעודד אותו ולפנות אליו כאשר זה מתאים לך ועולה מתפיסת העולם שלך ולהגיד את הדברים כאשר זה לא.

שלמה קרעי: מעולם לא פניתי לבג"ץ בערעור על החלטות של רשות נבחרת, של הכנסת או של הממשלה.

שלמה קרעי: בג"ץ, אפשר ללכת אליו כבית משפט לערעורים.

אמילי חיה מואטי: חכה, כל החיים הפרלמנטריים לפנינו, הכול בסדר.

שלמה קרעי: בכל מקרה, את מה ששאלתי עכשיו שאל אותי שר המשפטים לשעבר משה נסים, בכנס השקת השדולה לישראל דמוקרטית, כן, כן, ישראל דמוקרטית, בראשותי ובראשות אמיר אוחנה וגלית דיסטל, השדולה לישראל דמוקרטית.

שלמה קרעי: הגיע לשם שר המשפטים לשעבר משה נסים, כיבד אותנו.

שלמה קרעי: הוא אמר לי שם, אחרי שהרציתי את משנתי כמו ששמעתם אותה הרגע, הוא אמר לי, איך אתה מדבר ככה?

שלמה קרעי: כתוב: "לא תסור מן הדבר אשר יגידו לך ימין ושמאל".

שלמה קרעי: אז אמרתי לו, אדוני שר המשפטים לשעבר, אם היית אומר מדעתך את הדברים האלה, לפי התובנה העצמית שלך, הייתי שותק, זו דעתי וזו דעתך.

שלמה קרעי: אבל כשאתה מביא לי פסוק, אתה מביא לי את תורת אלוהים ואתה אומר שככה כתוב בתורה, אני חייב לענות לך.

שלמה קרעי: מתי אומרים לך "לא תסור מן הדבר אשר יגידו לך ימין ושמאל"?

שלמה קרעי: כאשר אומרים "שפטים ושטרים תתן לך בכל שעריך לשבטיך".

שלמה קרעי: השבט בוחר את השופט, העם בוחר את השופט.

שלמה קרעי: היום, במציאות שלנו, בדמוקרטיה, אנחנו השופטים שעליהם נאמר "לא תסור מן הדבר אשר יגידו לך ימין ושמאל".

שלמה קרעי: אנחנו קובעים את המדיניות, אנחנו מחוקקים את החוקים.

שלמה קרעי: בג"ץ לא נבחר מעולם.

שלמה קרעי: בג"ץ צריך לשפוט לאור החוקים שהעם רוצה שיקבעו את המדיניות במדינת ישראל.

אמילי חיה מואטי: פספסת כמה דברים בשיעורי אזרחות.

שלמה קרעי: ואת פספסת כמה דברים בדמוקרטיה.

אמילי חיה מואטי: לגבי דמוקרטיה, מניעת עריצות הרוב.

אמילי חיה מואטי: דמוקרטיה זה לא רק שלטון הרוב, זה לא מתחיל ונגמר בזה.

אמילי חיה מואטי: אתה לא יכול לקיים דמוקרטיה בלי מערכת משפטית.

שלמה קרעי: כאן – בג"ץ זה עריצות המיעוט.

אמילי חיה מואטי: אתה לא יכול לקיים דמוקרטיה בלי לדאוג למיעוט.

אמילי חיה מואטי: אתה לא יכול לקיים דמוקרטיה - - -

שלמה קרעי: נכון, לכן אתם דרסתם את המיעוט שלנו, ואתם לא נותנים לנו ייצוג בוועדות.

אמילי חיה מואטי: אתם לא מיעוט.

אמילי חיה מואטי: לכל הדעות, אתם לא מיעוט.

שלמה קרעי: לכן אתם דרסתם את המיעוט שלנו, ואתם לא נותנים לנו ייצוג.

אמילי חיה מואטי: או שהעם בחר בכם או שאתם מיעוט, זה פשוט לא הולך ביחד.

שלמה קרעי: אתם מתנהלים בברוטליות כלפינו.

שלמה קרעי: לכן אתם דרסתם את המיעוט.

שלמה קרעי: ואיפה בג"ץ?

שלמה קרעי: הוא מגן על המיעוט רק כשהוא מתאים לאג'נדה שלו.

אמילי חיה מואטי: שלמה קרעי, אתה לא מיעוט.

שלמה קרעי: ודאי.

שלמה קרעי: בעם אני רוב, את צודקת.

אמילי חיה מואטי: אתה לא מיעוט, לא מספרית ולא רעיונית.

שלמה קרעי: את צודקת מאה אחוז.

שלמה קרעי: בעם אנחנו רוב.

שלמה קרעי: זה שאתם גנבתם את השלטון, לקחתם מנדטים במרמה והפרת אמונים - -

אמילי חיה מואטי: זה בגלל השיטה הפרלמנטרית.

שלמה קרעי: - - והקמתם ממשלה, זה משהו אחר.

אמילי חיה מואטי: העם בוחר את הפרלמנט והפרלמנט בוחר את ראש הממשלה.

אמילי חיה מואטי: אתה יכול לשנות אותה, אם אתה רוצה.

שלמה קרעי: אני מסכים, לא משנה, ולכן אני יושב כאן ואני לא שורף את המועדון.

אמילי חיה מואטי: תודה באמת.

שלמה קרעי: אבל עדיין אין חולק שבמדינה דמוקרטית לא ייתכן שתבוא מפלגה, תבטיח א', ב', ג', ד' ותעשה את ההפך הגמור.

שלמה קרעי: תשקר את הבוחרים שלה באופן כל כך גס אחרי שחתמה להם על התחייבויות.

שלמה קרעי: זה דבר שהוא לא דמוקרטי, הוא לא לגיטימי.

דוד אמסלם: בינתיים היא הפריעה לך ארבע דקות, הוא לא אמר מילה.

אמילי חיה מואטי: זה על חשבון הזמן - - -

דוד אמסלם: אני רק אומר משהו, אמסלם – החוצה.

מיקי לוי: הוא ביקש לדבר איתה.

שלמה קרעי: לא, גם איתו אני מבקש לדבר, אדוני, אם זה לא היה מובן.

שלמה קרעי: כל מי שמדבר איתי כאן זה בסדר.

דוד אמסלם: - - -

שלמה קרעי: חברים, אתם פוגעים בדמוקרטיה בכל דרך אפשרית.

שלמה קרעי: אתם מתנהלים כמו פקידים בשירות בג"ץ והמשפטנים.

שלמה קרעי: מוסרים מעצמכם סמכויות לפקידים שלא נבחרו.

שלמה קרעי: אתה יודע, דודי, נעמה לזימי, חברת הכנסת, הבוקר בוועדת הכספים, מה אמרה?

שלמה קרעי: אמרתי להם, אתם רוצים למסור את הסמכויות של סעיף 46 לפקידים?

שלמה קרעי: תשאירו משהו, שנהיה לפחות ועדת ערר, ואם חברי כנסת יראו שנתנו הטבות מס למיסיון, נוכל לבוא ולבקש דיון ונוכל לקבל החלטה, תחוקקו גם את זה.

שלמה קרעי: אז הם לא הסכימו.

שלמה קרעי: היא אומרת, יש לי הצעה אחרת.

שלמה קרעי: אני רוצה לבקש – היא פונה לרשות המיסים; תקשיב, מיקי, אתה היית משתגע – ומבקשת מהם את זכות להציג להם מידע על העמותות שנראות לה לא בסדר.

שלמה קרעי: היא מבקשת רשות מהפקידים להציג בפניהם מידע.

שלמה קרעי: אמרתי, תגידו, אתם השתגעתם?

שלמה קרעי: אנחנו צריכים רשות כדי להציג מידע לפקידים?

שלמה קרעי: מה נהיה אתכם, לאן אתם רוצים לקחת אותנו?

דוד אמסלם: קרטונים לא מבינים את העבודה בכנסת.

דוד אמסלם: סידרו להם עבודה, לא מבינים בכנסת.

שלמה קרעי: לא יאומן, זה פשוט לא יאומן.

שלמה קרעי: למזלך אתה לא בא לוועדות כי מוציאים אותך מאוד מהר, אז לא שווה לך להגיע.

דוד אמסלם: - - - דרך אגב, עוד מעט התקציב לא צריך לעבור בכנסת.

דוד אמסלם: למה שיעבור?

שלמה קרעי: פקידים, נכון.

שלמה קרעי: אותו דבר.

דוד אמסלם: יש ממשלה.

שלמה קרעי: לא, גם לא ממשלה.

שלמה קרעי: יש את פקידי האוצר שיעבירו את התקציב.

דוד אמסלם: לא צריך.

דוד אמסלם: הפקידים יאשרו.

דוד אמסלם: שר האוצר הקומיסר ימשיך עם זה, ונגמר.

שלמה קרעי: אני אסיים בזה.

שלמה קרעי: רציתי להתייחס להסתייגויות אבל אתייחס לזה בהמשך.

שלמה קרעי: יש לי עוד שלוש שעות כאן איתכם לפחות, ואחר כך עוד שעה וחצי.

שלמה קרעי: היום פגשתי את האוצרת של מוזיאון הכנסת, שרון.

שלמה קרעי: אמרתי לה שלצערי, דודי – לאוצרת של הכנסת, לא של המוזיאון – אמרתי לה, לצערי התפקיד שלך הולך לגדול בצורה מאוד מאוד משמעותית.

שלמה קרעי: לא רק הפסיפסים של שאגאל והתמונות, את תהיי האוצרת שלהם – את הולכת להיות האוצרת של כל הכנסת.

שלמה קרעי: הכנסת הולכת להפוך למוזיאון.

שלמה קרעי: הקואליציה הזאת מסרסרת את הדמוקרטיה, מעקרת את בחירת העם, מעקרת את רצון העם.

שלמה קרעי: עוד מעט אנחנו נלך הביתה, ושרון האוצרת תסדר פה את הכיסאות כמוזיאון, לא צריך כנסת יותר.

שלמה קרעי: זה מה שאתם עושים.

שלמה קרעי: אתם פשוט חבורה של חדלי אישים שלא מבינים מהי דמוקרטיה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אתה מרשה לנו לדבר עוד, או זה רק בינתיים?

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, דרך אגב, אני רוצה אגיד לך, אדוני היושב-ראש, מה שעשית עכשיו בהערה שלך, שאתה מאיים עליי, כמעט עוד מעט היית זורק עליי איזה משהו, זה מראה על האופי האלים שלך, על האופי הלא-ממלכתי, ועל זה אני מדבר.

דוד אמסלם: אתה בן אדם שלא שולט באירוע פה.

דוד אמסלם: ביזית את הכנסת, הבאת אותה לרמה של תחתית הביב.

דוד אמסלם: תבין, אין כנסת באמת.

דוד אמסלם: עם ישראל לא יודע; אין כנסת.

דוד אמסלם: אין דיונים בכנסת, זה דיונים שלכם עם עצמכם.

דוד אמסלם: אתה פשוט עכשיו אמרת לי, בגלל שהשתמשתי בדיון בביטוי: האם הכנסת של אבא שלך, אמרת לי: אל תזכיר את אבא שלי – זה הרמה שלך – ואם לא, אני אוציא אותך החוצה.

דוד אמסלם: תראה מה הרמה שלך ולאן אתה לוקח את הכנסת.

דוד אמסלם: אתה מזהיר אותי עוד.

מיקי לוי: חד-משמעית.

דוד אמסלם: כן, מזהיר.

דוד אמסלם: גם עכשיו, "חד-משמעית", מזהיר אותי.

דוד אמסלם: אולי תוציא את האזיקים, תאזוק אותי, מה דעתך?

דוד אמסלם: עוד יש לך אזיקים עליך.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר משהו לגבי הבוס שלך.

דוד אמסלם: היום ראיתי שלפיד הודיע שארדן לא ישיב בתשובה באו"ם.

דוד אמסלם: ככה אתם עובדים.

דוד אמסלם: אתם אנשים נאלחים, נמוכים, קטנים, פוליטיקאים קטנים בלי שכל.

דוד אמסלם: לא אכפת לכם מדינת ישראל.

דוד אמסלם: הרי הסגנית של ארדן היא בוודאי לא ברמה.

דוד אמסלם: דרך אגב, לפיד, אתה לא מגיע ל-5% מהקרסוליים של ארדן.

דוד אמסלם: אתה מתקשר, אתה רוצה להציק לו, פוגע במדינת ישראל.

דוד אמסלם: לא אכפת לך, לא, הוא לא ישיב.

דוד אמסלם: אז מה אתה חושב שנעשה לגרמן כשנגיע, ולכל המינויים שעשית?

דוד אמסלם: מה אתה חושב?

דוד אמסלם: עד עכשיו חשבתי ששמים שגריר, ועד שהוא מסיים את תפקידו הוא משרת את מדינת ישראל.

דוד אמסלם: אצלך השגריר לא משרת את מדינת ישראל.

דוד אמסלם: הוא, אתה צריך להשפיל אותו באו"ם.

דוד אמסלם: בושה וכלימה.

דוד אמסלם: אני בז לך.

דוד אמסלם: אני טוען שמה שעשית זה לא חוקי אבל היות שהכול חוקי היום אצלכם – מה שנקרא הכול מותר, הכול שריר, הכול מותר לכם.

דוד אמסלם: אבל רק תזכרו שאתם כותבים פרק בהיסטוריה, שאנחנו ניקח אותו, כפי שאמרתי והינה, איך אמרתי בטלוויזיה, ותקראו את השפתיים שלי, וגם אתה, היושב-ראש, אתה לא תאמין מה הם יעשו לכם; מה אני, אני, אני, לבד.

דוד אמסלם: אתה לא תאמין – כולל לך, אתה תראה, על כל ההתנהלות שלך.

דוד אמסלם: כל ההתנהלות שלך – אני אכפיל אותה פי ארבעה ונפעל.

מיקי לוי: אתה יודע, איימו עליי כל החיים.

דוד אמסלם: יודע, יודע.

מיקי לוי: ואני לא מפחד מהאיום שלך.

דוד אמסלם: יודע.

מיקי לוי: אל תאיים עליי.

דוד אמסלם: יודע.

דוד אמסלם: רק אומר לך מה אנחנו מתכוונים לעשות.

מיקי לוי: אל תאיים עליי, אני לא פוחד ממך.

דוד אמסלם: לא חשבתי שאתה צריך לפחד ממני.

דוד אמסלם: רק אמרתי: אתה קבעת סטנדרט, ואנחנו רק נקדם אותו קצת יותר.

דוד אמסלם: אני רוצה ברשותך לעבור לחוק אחר – למה שעשיתם עם העמותות.

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: הרי עד היום הפטור לפי סעיף 46 היה מתקבל בוועדת הכספים.

דוד אמסלם: לקחתם לכם את הנושא הזה, שמתם אותו אצל שר האוצר, והוא מחליט איזה עמותה כן, איזה עמותה לא.

דוד אמסלם: יבואו עמותות הימין – ודאי לא יקבלו, ועמותות השמאל ודאי יקבלו, כמו שזה קורה גם היום.

דוד אמסלם: מעולם לא היה דבר כזה.

דוד אמסלם: תמיד זה היה בכנסת בוועדת הכספים, זה היה מאוזן.

דוד אמסלם: אבל זאת הדרך שלכם.

דוד אמסלם: האלימות זה בעצם הטבע, האופי המושרש בכם, בך, היושב-ראש, ובכל המפלגה שלך.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה בא מהיושב-ראש שלך אליך.

דוד אמסלם: לך אין standing, הרי, אמרתי.

דוד אמסלם: לך אין שום מעמד בכנסת.

דוד אמסלם: ממילא אתה לא קובע פה שום דבר, אבל ככה זה עובד אצלכם.

דוד אמסלם: עוד מעט אתם לא תעבירו את התקציב – לא צריך תקציב.

דוד אמסלם: לא צריך.

דוד אמסלם: נביא את זה לממשלה.

דוד אמסלם: נבטל בחוק, דרך אגב, נעביר חוק עכשיו.

דוד אמסלם: לא צריך תקציב.

דוד אמסלם: ושהממשלה הזאת תמשיך עשר שנים.

דוד אמסלם: מחר בבוקר נעשה את זה והכול טוב.

דוד אמסלם: מה הבעיה, שלמה?

דוד אמסלם: תותים, אה?

דוד אמסלם: מה זה דמוקרטיה?

דוד אמסלם: איך אמרו אלה אצל פרופ' אגסי: האליטה צריכה לשלוט.

דוד אמסלם: העם, הוא לא מבין מספיק, הוא לא יודע.

דוד אמסלם: האליטות צריכות לשלוט.

שלמה קרעי: אתה יודע מה מפחיד?

דוד אמסלם: זה מה שהם חושבים במוח שלהם.

שלמה קרעי: בדיוק – שהם מלמדים את הרעיונות האלה.

דוד אמסלם: ואנחנו אוכלי עשב, לא מבינים.

דוד אמסלם: אנחנו היינו מעיזים להביא סעיף 46 בהחלטה כזאת?

דוד אמסלם: מעיזים?

דוד אמסלם: אני הייתי יושב-ראש ועדה.

דוד אמסלם: מעולם לא הייתי חולם על רעיון כזה.

דוד אמסלם: כשאתם אומרים לי: נכנס לוועדה, יצא מהוועדה – מישהו בכלל אצלכם, כל הקרטונים, מישהו מזיז דבר וחצי דבר?

דוד אמסלם: מישהו שואל אתכם?

דוד אמסלם: מי?

דוד אמסלם: יושב-ראש ועדת כספים מקבל החלטה על דעת עצמו – אחרי רבע שעה הוא מפוטר.

דוד אמסלם: זה כל הבושה שיש פה.

דוד אמסלם: יש פה ממשלה דורסנית, יש פה חברי כנסת קרטונים שהם נורבגים; מקבלים, דרך אגב, משכורת על חשבון משלם המיסים ולא עושים שום דבר, רק סתם יושבים פה בלילות ומביאים לנו חוקים סובייטיים בהגדרה.

דוד אמסלם: סעיף 46 היום לא בא לכנסת, לא צריך.

דוד אמסלם: אנחנו, דרך אגב, נשמח להוציא את כל השמאל בהחלטות ככה, בלי כנסת, כל החלטה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה להגיד לך, רוב עמותות השמאל הן בעצם זקוקות לסעיף 46, לא הימין – כל העמותות של הג'ינג'י והדגלים השחורים וכל העמותות האלה.

דוד אמסלם: אלה, לכאורה רוממות שלטון החוק בגרונם.

דוד אמסלם: אנחנו נמחק אותם אחד-אחד.

דוד אמסלם: לא צריך לקבל.

דוד אמסלם: אנחנו נשאיר את העמותות האלה רק לבתי כנסיות, למוסדות שמטפלים באמת בחמלה בנושאים החברתיים, לרווחה, לא לאלה שרוצים לעקור את עם ישראל.

דוד אמסלם: אבל כן נתתם לנו את הכלי להשתמש בזה – זה מה שאני אומר ליושב-ראש, והוא חושב שאנחנו מאיימים.

דוד אמסלם: אני רוצה לומר משהו לגבי הצעת החוק הטיפשית הזאת.

דוד אמסלם: תראו, אתם עכשיו מחזיקים כנסת גדולה.

דוד אמסלם: לא רוצה להלאות אותך, שמעתי אותך, מר קריב, מדבר גם בהתנשאות, כאילו אתה החכם הגדול בעולם.

דוד אמסלם: אין פרלמנט אחד בעולם, דרך אגב, שיש בו מה שנקרא הגבלת כהונה של מועמד לראשות ממשלה.

דוד אמסלם: הרי בעולם יש שתי שיטות של בחירות: יש בחירה נשיאותית ויש בחירות לפרלמנט.

דוד אמסלם: בבחירה הנשיאותית בדרך כלל יש הגבלת כהונה.

דוד אמסלם: אין פרלמנט בעולם שיכול להגביל את הכהונה של מישהו.

דוד אמסלם: זה לא קורה.

דוד אמסלם: למה – בגלל שזה מה שהציבור רוצה.

דוד אמסלם: אם הציבור רוצה לבחור את פלוני אלמוני 100 שנה, הוא יבחר אותו, יבחר אותו 100 שנה, ואם הוא לא רוצה אותו, לא יבחר אותו.

דוד אמסלם: הרי על זו הדרך בוא נגביל את כהונתו של חבר הכנסת לארבע שנים – שנתחלף, ונטילציה.

דוד אמסלם: אתם מחליטים שצריך ונטילציה, אבל הציבור לא רוצה ונטילציה במקומות מסוימים.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אתה תאכל רק קוטג', לא גבינה צהובה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: החלטנו.

דוד אמסלם: אנחנו לא אוהבים גבינה צהובה, אז גם אתה לא תאכל אותה.

דוד אמסלם: אתם, יש לכם רוב בעם עם מנהיג טוב.

דוד אמסלם: לא טוב – אנחנו נחליף לכם אותו.

דוד אמסלם: זה בעצם הרודנות, זה מה שאני טוען.

דוד אמסלם: השמאל במדינת ישראל זה האנשים הכי אלימים, הכי בריונים, הכי שקרנים, וכל הזמן באצטלה של טענות טיפשיות שאפילו אני לא מבין איך הם מעלים אותן.

דוד אמסלם: אבל מה שכואב לי, שהם חושבים שאנחנו מטומטמים – בגלל זה הם מעלים את הטענות האלה.

דוד אמסלם: איזה פרלמנט בעולם מגביל את כהונת אותו אחד שבוחרים אותו לראש הממשלה?

דוד אמסלם: אחד.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה לחדש לך: בבחירות בפרלמנט אין בחירה לראשות ממשלה, יש בחירות לפרלמנט.

דוד אמסלם: הפרלמנט בוחר את ראש הממשלה.

אמילי חיה מואטי: לא.

שמחה רוטמן: אם מחר אנשים פה יחליטו שאת תהיי ראש הממשלה, אז את תהיי, דרך אגב, ואם הוא יחליט - - -

שמחה רוטמן: היא הייתה עושה עבודה הרבה יותר טובה.

שמחה רוטמן: לי אין ספק בכלל.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אז תבינו מה אתם עושים: אתם מחליטים פה מי יהיה.

דוד אמסלם: עוד מעט תעשו משחק מוזיקלי: זה פעם אחת, בפעם הבאה יהיה זה אחריו וכו'.

דוד אמסלם: אתם סוג של בדיחה.

דוד אמסלם: הרי אתם בדיחה אינטלקטואלית, אתם אפילו בזים לאינטלקט.

דוד אמסלם: וכל זה, מי עשה את זה?

דוד אמסלם: גדעון סער.

דוד אמסלם: הוא מפוצץ בהרס.

דוד אמסלם: הוא לא יודע מה לעשות.

דוד אמסלם: משתולל.

דוד אמסלם: יאללה, בוא נביא עוד הגבלות לראש הממשלה נתניהו.

דוד אמסלם: קדימה.

דוד אמסלם: בואו נאסור עליו ללבוש נעליים מעור.

דוד אמסלם: יאללה, רק פלסטיק.

דוד אמסלם: יאללה, בוא נאסור עליו ללבוש חליפות.

דוד אמסלם: הבן אדם הזה הזוי, מלא שנאה וקנאה.

דוד אמסלם: לכן הרעיון בכלל הוא טיפשי בהגדרה.

דוד אמסלם: דבר שני, בוא ניקח את אותו נפקא מינא להלכה.

דוד אמסלם: הרי אם לא נבחרנו, אז תבחרו ממילא את מי שאתם רוצים, ואם נבחרנו, תבינו טוב: כל החוקים שחוקקתם, הרי רבע שעה אחרי זה, הצעת החוק הראשונה שנגיש כאן זה לבטל את כל החוקים שלם – במכה, דרך אגב, לא צריך לעבור חוק-חוק.

דוד אמסלם: כל החוקים שנחקקו בכנסת מתאריך זה עד תאריך זה בטלים וחוזרים החוקים הקודמים.

דוד אמסלם: אז מה אתם סתם מטרללים את הכנסת מבוקר עד לילה כאילו אתם מתקנים איזה משהו?

דוד אמסלם: הרי היות שאנחנו יודעים שאתם הולכים הכול אישי, שום דבר פה לא ענייני, אין טעם אפילו להיכנס להצעת חוק כזאת או אחרת.

דוד אמסלם: קודם כול מבטלים את כל מה שעשיתם בחוק אחד, ולאחר מכן ממשיכים לנהל את המדינה כמו שצריך.

דוד אמסלם: דרך אגב, שלמה, זה מתחבר גם לחוק שלהם לצנזור הרשתות – זה הולך צנזור הרשתות, עוד מעט מי לא יוכל להתמודד לכנסת, גם מאיזה מקומות.

שלמה קרעי: שום בג"ץ.

דוד אמסלם: כן, הכול בלי בג"ץ, שמגץ.

דוד אמסלם: שים אותו בצד, עוד מעט נגיע אליו.

דוד אמסלם: יש להם מפלגת הבג"ץ שלהם שהיא קורצת להם, והם פועלים פה ככה, וככה זה עובד.

דוד אמסלם: זה השמאל במדינת ישראל.

דוד אמסלם: עלק שמאל, עלק ערכים אוניברסליים, דמוקרטיים.

דוד אמסלם: אמרתי – האנשים הכי אלימים, הכי אנטי-דמוקרטיים שאני מכיר, הכי בריונים.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשאתם הפגנתם, את המכת"זיות כבר המשטרה הכניסה לאחסנה יבשה, למה איך אפשר להשפריץ עליכם מים?

דוד אמסלם: הרי אתם מסוכר, אתם מלח הארץ.

דוד אמסלם: המלח בעצם מתפזר מהסוכר, הוא בעצם נמס.

דוד אמסלם: אבל פתאום החרדים יצאו עוד פעם להפגנות, ופתאום המחנה הלאומי יצא להפגנות – מוציאים את הסוסים, את הפרשים, את המכת"זיות, את הבואש, הכול חזר.

דוד אמסלם: בהתחלה ליד הבית של ראש הממשלה הפגינו, הכול היה מותר – דרך אגב, למרות שאז היה צריך רישיון.

דוד אמסלם: אבל כמובן השופטת חיות החליטה לעשות כאוס במדינת ישראל.

דוד אמסלם: זכות ההפגנה, כאילו אין משהו אחר בעולם, אין זכויות אחרות.

דוד אמסלם: תפגינו איפה שאתם רוצים, מתי שאתם רוצים וכמה שאתם רוצים.

דוד אמסלם: ופתאום, בנט – אתם בעצם מיניתם את בנט משישה מנדטים – פתאום אומרת המשטרה לבחון מחדש את סדרי ההפגנות ליד בית ראש הממשלה.

דוד אמסלם: אז רק תבינו כמה צביעות, כמה גועל נפש יש בכל ההחלטות האלה.

דוד אמסלם: תסתכלו במראה בפרצוף שלכם.

דוד אמסלם: ותמיד כשאני רואה את ההחלטות האלה, שלמה, הדבר שהכי מפריע לי בעניין – שאותם אנשים כל הזמן חושבים שאנחנו בערים, שאנחנו בעצם אוכלי דשא, עדר, לא מבינים, לא יודעים לקרוא.

דוד אמסלם: רק עכשיו עלינו מחוץ לארץ, אפילו לא דוברי השפה.

דוד אמסלם: חושבים שאנחנו סוג של עגלים, אנשים שלא מבינים.

דוד אמסלם: אבל מה לעשות שאנחנו גם יודעים לקרוא קצת, גב' חיות, אנחנו גם קצת יודעים להפעיל את תאי המוח – לא פחות ממך, דרך אגב – ואנחנו מבינים שנעשה פה פשע.

דוד אמסלם: נעשים פה דברים חמורים מאוד, סלקטיביים: תגיד לי מי ראש הממשלה, ואני אגיד לך מי החוק; תגיד לי מי מגיש את העתירה, ואני לך מה יהיה פסק הדין.

דוד אמסלם: ככה זה עובד – תגיד לי מי אתה ואני אגיד לך מה ההחלטה.

שלמה קרעי: זה בגלל שהם תמיד צודקים.

דוד אמסלם: הם האלוהים.

דוד אמסלם: דרך אגב, האלוהים – שופטי בית המשפט העליון.

דוד אמסלם: אני רוצה להתייחס לעוד שתי סוגיות, ברשותכם.

דוד אמסלם: דרך אגב, עכשיו אנחנו רואים אותם.

דוד אמסלם: עוד לא גמרנו את החמץ שהם מאפשרים להכניס לבתי החולים, עכשיו הם רוצים להכניס את החמץ לצה"ל.

דוד אמסלם: הבא בתור זה יהיה את החזיר לצה"ל.

דוד אמסלם: למה רק חמץ?

דוד אמסלם: הם לא יודעים שהחמץ זה עבירה לא פחות חמורה מאשר - - -

שלמה קרעי: יותר.

דוד אמסלם: יותר חמורה מחזיר.

דוד אמסלם: למה לא נכניס חזירים לצה"ל – מה אתם אומרים – ונפתח מנגליות שם?

שלמה קרעי: החמץ זה בכרת, החזיר זה לאו.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: אבל מה זה מעניין אתכם?

דוד אמסלם: בשם הנאורות, בשם הערכים הנאורים.

דוד אמסלם: אתם פשוט תלושים מהמציאות של חיינו.

דוד אמסלם: לכן אני גם מציע לך, גב' חיות, גם את תסתובבי קצת ברחוב, תשמעי מה הציבור אומר.

דוד אמסלם: את לא יכולה לפסוק על דעת עצמך, בערכים שלך.

דוד אמסלם: את לא שם, אנחנו לא שם.

דוד אמסלם: אנחנו לא שם.

דוד אמסלם: את לא צריכה להיות שופטת בישראל אם אלה הערכים שלך.

דוד אמסלם: אלה הפסיקות שלך – את לא יכולה, אתם לא יכולים לשבת בבית המשפט העליון, בגלל שרוב הציבור לא מכיר בערכים שלכם, לא מקבל אותם.

דוד אמסלם: הגדילה לעשות הגב' חיות – כותבת לי מכתב.

דוד אמסלם: מדוע?

דוד אמסלם: בגלל שאני אמרתי וביקרתי את פסק הדין שלה, שהוא הזוי לכל הדעות, והיא יודעת את זה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: זה אמסלם דוד.

דוד אמסלם: דרך אגב, היה מדובר בשלוש עתירות שנדחו באותו היום, שלוש עתירות שונות שנדחו בין 18:00 ל-20:00, באותו יום שלישי, ואני עליתי כאן ביום רביעי וקיבלתי את זה דרך התקשורת, דרך אגב, עיתונאים.

דוד אמסלם: ככה עובד בית המשפט – מפלגה לכל דבר ועניין.

דוד אמסלם: יש להם יחסי ציבור, תקשורת, הודעות לעיתונות, הכול.

דוד אמסלם: והיא בעצם כעסה שאמרתי שכל אחד ואזרח במדינת ישראל יחליט איזה משקה היא שתתה.

דוד אמסלם: מה עשתה השופטת?

דוד אמסלם: כעסה מאוד.

דוד אמסלם: אז מה עושים?

דוד אמסלם: כותבים מכתב לאמסלם דוד.

דוד אמסלם: קודם כול, גב' חיות, עברת על כל כלל שכתוב בתורה.

דוד אמסלם: אם באמת יש צדק במדינת ישראל, היום את צריכה להיות בבית, לשים את המפתחות ולהתפטר.

דוד אמסלם: את מכירה איזה שופט בעולם, נשיא בית משפט עליון, שכתב לחבר פרלמנט איזה מכתב ביקורת?

דוד אמסלם: אתה מכירה דבר כזה?

דוד אמסלם: הרי שברת את כל הכללים, התפרצת למגרש הפוליטי פה ושיחקת באמצע עם כל המפלגות שלך פה.

דוד אמסלם: אבל על זה אף אחד כמעט שלא אמר מילה.

דוד אמסלם: הקמתם אולפנים במשך ארבעה ימים – על מה?

דוד אמסלם: איך דוד אמסלם אמר לה, לשופט הקודם: שתית בקבוק ערק לפני שכתבת.

דוד אמסלם: זו הרדידות שלכם.

דוד אמסלם: אבל מה הפתיע אותי יותר?

דוד אמסלם: לאחר מכן פצחה לה להקת המעודדות.

דוד אמסלם: יש עוד עשרות שופטים ושופטות במדינת ישראל ששלחו לה מכתבים, כאילו הם ביציע בטדי - -

שלמה קרעי: יש שר?

דוד אמסלם: אין שר.

דוד אמסלם: לא חשוב, אין פה כלום, הכול פה לא לפי הכללים, מה זה חשוב.

דוד אמסלם: - - כאילו הם יושבים ביציע המזרחי בטדי, וצועקים "היידה ביתר" – "היידה חיות", "היידה חיות".

דוד אמסלם: שופטים עם שם פרטי, שם משפחה, כאילו עכשיו מדובר על שופטים נגד אמסלם דוד.

דוד אמסלם: תבינו, הזוי.

דוד אמסלם: דרך אגב, אני רוצה לשאול את השופטת חיות: אני מגיש היום עתירות – איזה שופט במדינת ישראל בכלל יכול להתייחס לעתירה שלי?

דוד אמסלם: בכלל, פסק דין שאני הולך.

דוד אמסלם: הרי כולכם נגדי; לא נגד מה שאני עושה, נגדי אישית.

דוד אמסלם: אתם לא מתביישים?

דוד אמסלם: את הרסת את המערכת עצמה.

דוד אמסלם: הרי אני יודע את השמות של אותם שופטים, לפחות שקראתי.

דוד אמסלם: את מבינה למה הם צעקו לך "היידה"?

דוד אמסלם: בגלל שאת צריכה לקדם אותם.

דוד אמסלם: הם יבואו עוד מעט לוועדה לבחירת שופטים והם רוצים לעלות מהשלום למחוזי ומהמחוזי לעליון.

דוד אמסלם: רמת הליקוק שם היא ברמה הכי גבוהה שיש.

דוד אמסלם: הם עשו לך פוליש על כל הרגליים, ולא שמעתי ממך ציוץ אחד.

דוד אמסלם: זה כמו שצה"ל או הרמטכ"ל פתאום יצא על שר הביטחון, לא חשוב באיזה סוגיה, ואז הוא מקבל, שר הביטחון, מהחיילים, קצינים, כל מיני מכתבים: סחתיין, הרמטכ"ל, כל הכבוד לך.

דוד אמסלם: תביני את הורסת את הדמוקרטיה, את מערכת המשפט, הכול.

דוד אמסלם: על זה לא תפתחו שום אולפנים.

דוד אמסלם: אתם תפתחו אולפנים למה דוד אמסלם אמר לך ששתית בקבוק ערק.

דוד אמסלם: אני לא נכנס למכתב הרדוד שכתבת לי לגבי אותה מעברה וכו'.

דוד אמסלם: עזבי, זו בדיחה עלובה.

דוד אמסלם: נשאיר את זה לך, אני לא יורד לרמה הזאת.

דוד אמסלם: אבל הרסת את מערכת המשפטי, ואני סבור שאת לא יכולה להישאר בה דקה, דקה.

דוד אמסלם: הרי אם זה היה הפוך, דרך אגב, את היית מוציאה פסק דין נגד כל פקיד שהיה נוהג ככה, והיית כותבת גם איזה מסמך עב כרס ומסבירה את הפרדת הרשויות, ואיך אסור, ואיך זה לא בא בחשבון.

דוד אמסלם: עד שזה מגיע אליכם.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: אתם בני האל, אתם בני האלים.

דוד אמסלם: ככה את מתייחסת לעצמך וככה המוסד הזה מתייחס לעצמו.

דוד אמסלם: אתם אף פעם לא טועים, וגם אם אתם טועים ביניכם, אתם לא מתקנים אף פעם.

דוד אמסלם: ואם אחד מכם נעלב, שומו שמיים, נהפוך את כל המדינה, נוציא פסק דין שיש לו השלכות רוחב.

דוד אמסלם: לא חשוב, נהפוך את כל מדינת ישראל.

דוד אמסלם: אבל אנחנו לא טועים, אנחנו ממשיכים בדרך, אנחנו בית המשפט העליון, אנחנו מורמים מעם, אנחנו בני האלים, אנחנו האליטה, אנחנו השכל, אנחנו המוסר, אנחנו הנורמות.

דוד אמסלם: בוודאי ובוודאי כל השאר, בוודאי מהימין, הם עדר, אוכלי עשב, לא מבינים שום דבר, ללא ערכים.

דוד אמסלם: שילכו לעבוד במאפיות הפיתות, שייצרו לנו את הבקבוקים, ינקו לנו את הבתים, ושיסתמו את הפה ושלא יגידו לנו איך לנהל מדינה.

דוד אמסלם: זה לא ברמה שלהם.

דוד אמסלם: הם, שילכו למפעל בבוקר, יקטפו את התפוזים שאנחנו צריכים לשתות מהם בבוקר.

דוד אמסלם: אנחנו מעדיפים אותם גם תפוזים טבעיים וסחוטים.

דוד אמסלם: זאת הרמה.

דוד אמסלם: אבל תזכרי תמיד, כמו שאמרתי ליושב-ראש: אנחנו, בעזרת השם, נחזור.

דוד אמסלם: למדנו, אנחנו פצועים מלמטה עד למטה.

מיקי לוי: משפט לסיום.

דוד אמסלם: אנחנו נשיב לכם מנה אחת אפיים, כמעט בכל מקום, ויכאב לכם, יכאב לך כל כך הרבה - -

מיקי לוי: תודה רבה.

דוד אמסלם: - - שאתה תעלה פה ותצעק כל הזמן.

מיקי לוי: אמרתי לך, אל תאיים עליי.

מיקי לוי: אני מכיר כמוך הרבה בימי חיי.

מיקי לוי: ותעשה כבר משהו עם כל האיומים האלה שלך.

דוד אמסלם (הליכוד: אז תתפטר ונעשה - - -

מיקי לוי: תעשה כבר משהו.

דוד אמסלם: - - -

מיקי לוי: שמעתי אותך.

מיקי לוי: אל תאיים עליי.

מיקי לוי: שב.

דוד אמסלם: אז תתפטר ונעשה משהו - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת דוד ביטן – איננו.

דוד אמסלם: תתפטר ונעשה.

מיקי לוי: אל תאיים.

מיקי לוי: שב, בבקשה.

דוד אמסלם: אבל תתפטר ונעשה.

מיקי לוי: שמעתי אותך.

מיקי לוי: שמעתי אותך.

מיקי לוי: כמוך אני מכיר הרבה בימי חיי.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן – איננו; חבר הכנסת קיש – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן, בבקשה.

שמחה רוטמן: דודי, אמרת שהוא ילך, אז הוא הולך.

דוד אמסלם: עזוב אותך, בריון קשקשים, נו, מה.

דוד אמסלם: אומר לי "תעשה".

דוד אמסלם: כשאני אתחלף, אני אעשה לך.

דוד אמסלם: אתה מוכן לשים אותי יושב-ראש, להתפטר, ואני אעשה לך עכשיו?

קריאה: - - -

דוד אמסלם: אני אבקש להיות מחליף לשבוע.

דוד אמסלם: שים אותי פה ותשב באולם ותראה מה נעשה.

שמחה רוטמן: פעם ראשונה?

יבגני סובה: אכן כך.

שמחה רוטמן: פששש, איזה כבוד.

יבגני סובה: תודה, תודה.

יבגני סובה: תודה, חבר הכנסת רוטמן.

שמחה רוטמן: אדוני היושב-ראש, תתחדש.

יבגני סובה: תודה רבה.

שמחה רוטמן: כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, האמת היא שאני לא מבין למה אנחנו טורחים.

שמחה רוטמן: אני חייב לומר, אני לא מצליח להבין למה – למה אנחנו טורחים זה ידוע; אנחנו יושבים פה, עושים לכם פיליבסטר כדי שאתם תעשו קצת פחות נזק.

שמחה רוטמן: בסך הכול, מה אנחנו פה?

שמחה רוטמן: מנסים לגרום לכם שחקיקת חוק תיקח יותר זמן כדי שתעשו פחות נזקים למדינה.

שמחה רוטמן: בסדר, הגיוני, אבל למה אתם טורחים?

שמחה רוטמן: את זה אני לא מצליח להבין.

שמחה רוטמן: למה אתם טורחים לחוקק חוקים?

שמחה רוטמן: היום בית המשפט העליון פשוט הודיע – אתה שמעת את זה, דודי?

שמחה רוטמן: בית המשפט העליון פשוט הודיע שיש דין אחד ליהודים ודין אחד לערבים במדינה.

שמחה רוטמן: מה שנקרא, עכשיו זה כתוב – דעת רוב, דעת מיעוט.

דוד אמסלם: לא עכשיו, כל הזמן זה ככה.

שמחה רוטמן: נכון.

שמחה רוטמן: יש דין אחד ליהודים, דין אחד לערבים.

דוד אמסלם: תלוי, דרך אגב, איזה יהודי.

שמחה רוטמן: זה גם נכון, אבל קודם כול דין אחד ליהודים – דין אחד לערבים.

שמחה רוטמן: החוק לא מעניין, סופיות הדיון גם לא מעניינת.

שמחה רוטמן: יש פה פסקי דין – אני מתכוון כמובן לפסיקה בעניין שמעון הצדיק – פסקי דין פעם אחר פעם אחר פעם.

שמחה רוטמן: הם עצמם טענו לבית המשפט שהם דיירים מוגנים.

שמחה רוטמן: לא מישהו אחר אמר להם, הם טענו לבית המשפט שהם דיירים מוגנים.

שמחה רוטמן: עכשיו זה לא מתאים כי מה, נזרוק אותם לרחוב?

שמחה רוטמן: אז עכשיו הם לא דיירים מוגנים, עכשיו המציאו איזה קונסטרוקציה מיוחדת – הם דיירים מוגנים בסיטואציה מיוחדת של טרום הסדר מקרקעין, שיכולה להיות להם טענת זיקה – משהו, אני לא צוחק, כאילו אני אפילו לא יכול, זה - - -

דוד אמסלם: המשפט שהם כתבו.

שמחה רוטמן: עכשיו, סופיות דיון לא משנה.

שמחה רוטמן: למה?

שמחה רוטמן: כי מה, נזרוק אותם מהבית?

שמחה רוטמן: זו תוצאה שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו, אז בואו נייצר משהו חדש.

שמחה רוטמן: עכשיו, לפני שטסתי – הייתי, עכשיו חזרתי מכנס השמרנות בארצות הברית, CPAC.

יבגני סובה: אתה ושמרנות?

שמחה רוטמן: אני ושמרנות.

שמחה רוטמן: הייתי בכנס, אבל לפני שהייתי בכנס היה מינוי שופטים, ושאלו: מה זה שופט שמרן?

שמחה רוטמן: לא, זה סתם, זה סתם מתייגים שופטים.

שמחה רוטמן: מתייגים שופטים כשופטים שמרנים ושופטים אקטיביסטים.

שמחה רוטמן: זה לא באמת, אין דבר כזה.

שמחה רוטמן: אז הינה, אנחנו רואים מה זה שופט שמרן – שופט שמרן זה שופט שנותן פסק דין על פי החוק: תוצאה טובה, תוצאה לא טובה.

שמחה רוטמן: אתה יודע מה, דודי?

שמחה רוטמן: נרגיז אותך קצת, שיהיה מעניין.

שמחה רוטמן: שופט שרואה את דודי אמסלם מגיש עתירה בנושא שלא קשור אליו וזורק אותו הוא שופט שמרן.

שמחה רוטמן: הוא אומר: צריך זכות עמידה.

שמחה רוטמן: השאלה מה הוא עושה עם אחרים זה שאלה אחרת, אבל בפסק הדין הזה לפחות הוא שמרן – הוא אומר: אין זכות עמידה.

שמחה רוטמן: שופט שאומר: יש זכות עמידה, כי מעניין אותי לדון בתיק, אפילו שבמקרה אחר – אבל מעניין אותי, אז נותן זכות עמידה – זה שופט אקטיביסט.

שמחה רוטמן: אבל יש שופטים - - -

בועז טופורובסקי: - - -

שמחה רוטמן: אני כבר אמרתי לו קודם, הייתי לפניך.

יבגני סובה: תודה.

יבגני סובה: תודה, בועז, תודה רבה.

שמחה רוטמן: אז יש שופט שמרן, שהוא, את כולם יעיף, בעזרת השם – מחיר שצריך לשלם על זה שהוא שמרן, שפעם ב- הוא יעיף גם עתירה טובה, כמו של דודי אמסלם.

שמחה רוטמן: יש שופט אקטיביסט, שהוא יקבל את כולם – גם עתירה שלך וגם עתירה של אחרים.

שמחה רוטמן: יקבל את כולם, רוצה לדון בכל נושא, רוצה להתערב בכל נושא, זה מה שהוא רוצה.

שמחה רוטמן: שופט שמרן, שופט אקטיביסט.

שמחה רוטמן: אבל יש שופט רשע.

שמחה רוטמן: לא שמרן ולא אקטיביסט – שופט רשע, שכשזה יהודים אז הוא שמרן, אז הוא הכי שמרן, אז הוא אומר: לא, יש סופיות דיון, מה פתאום, אי-אפשר.

שמחה רוטמן: עמדת המדינה בכלל לא רלוונטית.

שמחה רוטמן: צריך לפנות, להרוס את נתיב האבות, בגלל שיש איזה פס שעובר, שאנחנו לא יודעים מי החזיק בבעלות בצילום אוויר מלפני 50 שנה.

שמחה רוטמן: אין אף אחד שתובע את הבעלות, אבל אנחנו לא יודעים שזה קרקע פרטית, אז קרקע שהיא לא פרטית, היא – אז הבית נבנה שלא כחוק, אז חייבים להרוס, ואין ערכאות, ולדרג המדיני בכלל אין עמידה בעניין, ואל תשקלו שיקולי מדיניות, כי ייקוב הדין את ההר.

שמחה רוטמן: אני שמרן, אני לא יכול.

שמחה רוטמן: מאוד הייתי רוצה – וגם יגידו מילים יפות – מאוד נגע לליבנו הכאב, פה ושם, אבל העיקר – להרוס.

שמחה רוטמן: למה?

שמחה רוטמן: כי יש נתיב האבות, יהודים.

שמחה רוטמן: יבוא למקרה אחר, שאין שום סיבה בעולם מבחינה משפטית להשאיר אותם שם, ויבקש עמדת היועץ.

שמחה רוטמן: אולי יש פה שאלות מדיניות כבדות משקל – בואו נציג אותם בגלל בדלתיים סגורות, את השיקולים המדיניים, למה לא לפנות אותם, כי אולי יהיו מהומות, כי אולי – כאילו, הכול ייסלל, כל הדרך תיסלל.

שמחה רוטמן: למה?

שמחה רוטמן: כי יש מטרה – שיהודים לא יוכלו לגור בארץ ישראל וערבים כן יוכלו לגור בארץ ישראל.

שמחה רוטמן: אז כשצריך – שמרנים, וכשצריך – אקטיביסטים; כשצריך – ייקוב הדין את ההר, וכשצריך –ייקוב ההר את הדין.

שמחה רוטמן: ככה יש שוויון, פעם ככה פעם ככה, לפי ראות עיני השופט.

שמחה רוטמן: רבותיי, זה לא משפט, זה לא משפט.

שמחה רוטמן: "ויקוו למשפט והינה משפח".

שמחה רוטמן: זה לא משפט.

שמחה רוטמן: זה לא שיש שופט שמרן ויש שופט אקטיביסט, יש שופט ויש רמאי.

דוד אמסלם: ויש מאכער.

שמחה רוטמן: יש רמאי.

שמחה רוטמן: אפילו לא מאכער, יש רמאי.

שמחה רוטמן: בן אדם שמשתמש בגלימה של שופט כדי לכפות את העמדות שלו – בלי שום קשר למשפט, בלי שום קשר לחוק, בלי שום קשר לדין – הוא לא שופט, הוא רמאי, פשוט מרמה.

שמחה רוטמן: הוא מרמה את כולם.

שמחה רוטמן: הוא לוקח כסף בשביל להיות בתפקיד שופט, ובמקום לעשות את התפקיד של שופט הוא עושה את התפקיד של בנט.

שמחה רוטמן: הוא מרמה.

שמחה רוטמן: אי-אפשר, צריך הפרדת רשויות.

שמחה רוטמן: אתה לא יכול, יש כבר ראש ממשלה רמאי, אתה לא יכול להיות רמאי אם אתה שופט.

שמחה רוטמן: והדבר הזה לא ייתכן, הוא פשוט פוגע בצורה אנושה באמת בצדק, ביושר.

שמחה רוטמן: מה, כבר אף אחד לא מאמין לבית המשפט.

שמחה רוטמן: איך זה טוב?

שמחה רוטמן: למי זה טוב?

שמחה רוטמן: למי זה טוב הדברים האלה?

שמחה רוטמן: אמון הציבור בבית המשפט – מה, זה אינטרס שלי?

שמחה רוטמן: זה אינטרס שלך?

שמחה רוטמן: זה אינטרס שיפסקו לפי דין, יפסקו לפי חוק, לא ימציאו סיפורי סבתא לפי המטרה שרוצים.

שמחה רוטמן: אז רגבים, אתה יודע, הוציאו דוח, אמרו: אתה בא לבקר בבית המשפט – ארגון רגבים אמר:

שמחה רוטמן: אתה בא לבקר בבית משפט, אומרים לך: מה, כל מקרה לגופו, מה אתה רוצה?

שמחה רוטמן: תקרא את כל החומרים שהגישו, תקרא את כל התיק – לא הכול אותו דבר, תבדוק.

שמחה רוטמן: רגבים הכינו דוח.

שמחה רוטמן: אמרו: בסדר, אתם יודעים, פסק הדין גדול עלינו.

שמחה רוטמן: שופטי העליון, איך תגידו להם מה הם פסקו, לא פסקו, כן פסקו טוב – גדול עלינו.

שמחה רוטמן: אז בואו נבדוק רק דבר אחד: נבדוק כשמגישים את התיק – עוד לפני שקוראים את התיק, מגישים תיק – כמה זמן נותנים למדינה להגיב, עוד ראשוני, ראשוני, נבדוק את זה, כמה זמן זה נותנים למדינה להגיב.

שמחה רוטמן: זו אינדיקציה: אם נותנים להגיב מהר אז יהיה פסק דין לפני שהפריץ ימות, הכלב ימות או שניהם ימותו.

שמחה רוטמן: אם אומרים: תגיבו עוד שנתיים, אז זה כבר ייבנו שם ויחתנו את הנכדים עוד לפני שתהרוס את הבית.

שמחה רוטמן: אז בואו נבדוק.

שמחה רוטמן: זה מה שהם עשו, והגישו דוח.

שמחה רוטמן: הם ראו שאם בא ערבי ומבקש – איזה ארגון שמאל מבקש בשם ערבי – להרוס בית של יהודי, כל לוחות הזמנים נורא קצרים.

שמחה רוטמן: באים להרוס בנייה לא חוקית של ערבים שנבנתה על קרקע יהודית פרטית – כל לוחות הזמנים מאוד מאוד ארוכים.

שמחה רוטמן: הראשונים, עוד לפני שנכנסו לתיק, עוד לפני שקראו, עוד לפני ששמעו, עוד לפני שהיה הדיון הראשון – כל לוחות הזמנים.

שמחה רוטמן: אחר כך בדקו כמה פעמים נותנים צו ביניים; אחר כך בדקו מה קורה כשזה קרקע פרטית.

שמחה רוטמן: בכל השוואה שהיא – אין לנו בית משפט אקטיביסטי.

שמחה רוטמן: הלוואי שהיה לנו בית משפט אקטיביסטי.

שמחה רוטמן: הלוואי שהיה לנו בית משפט שהיה אומר:

שמחה רוטמן: אני רואה עוול – אני מתערב, ותעזבו אותי הכול.

שמחה רוטמן: זה אקטיביסטי.

שמחה רוטמן: יש עם זה בעיות, אבל יש לפחות גם יתרונות.

שמחה רוטמן: אתה רואה עוול – אתה מתערב.

שמחה רוטמן: אבל יש בית משפט שכשהוא רואה עוול הוא מפהק.

שמחה רוטמן: השופט עמית כותב בפסק דין שלאחרונה בהליך הפלילי זה פשוט נהיה יותר מדי מסורבל, יותר מדי עוסקים בזכויות נאשמים.

שמחה רוטמן: יותר מדי זה בעיה, זה באמת בעיה.

שמחה רוטמן: יש לנו פגסוס, יש לנו חיפושים לא חוקיים, יש לנו אלימות, יש לנו מעצרים אין-סופיים, יש לנו פשפשים, יש לנו לחץ על ידי מדינה, יש לנו – מביאים, סוחטים עדי מדינה שיעידו.

שמחה רוטמן: באמת בזמן האחרון יש יותר מדי.

שמחה רוטמן: זה מאבד את הנשמה של ההליך הפלילי, שהמטרה של ההליך הפלילי זה לדפוק את העבריין.

דוד אמסלם: איך הוא לא בתא?

דוד אמסלם: מעכב.

שמחה רוטמן: איך הוא לא בתא.

דוד אמסלם: מעכב.

שמחה רוטמן: לא המטרה של ההליך הפלילי לברר את האמת, חלילה; לא המטרה של ההליך הפלילי לדאוג שהמשטרה גם תתנהג צדק צדק תרדוף – תרדוף אחר הצדק בצדק.

שמחה רוטמן: המטרה של ההליך הפלילי היא שהשופט יעבור לתיק הבא.

שמחה רוטמן: זה פשוט מאוד מציק לו שתוך כדי ההליך מגלים לו את כל הפשלות, פדיחות, זדון, מרמה ורשע שהלכו לכל אורך הדרך – מהמודיעין שחדרו לו לטלפון, עד אחר כך שעשו לו את החיפוש, עד אחר כך שזרקו אותו לתא.

שמחה רוטמן: זה פשוט מפריע, זה לא נעים.

שמחה רוטמן: אתה מביא את זה ככה לאולם, זה לא נעים.

שמחה רוטמן: כאילו שכח בית המשפט שהתפקיד שלו לעשות צדק.

דוד אמסלם: אני יכול להגיד לך משהו גם אני?

שמחה רוטמן: על הזמן שלי.

יבגני סובה: על הזמן שלו תגיד מה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: כשעתרו נגדי כל העמותות, הג'ינג'ים והמכון לדמוקרטיה על הדירקטורים, הוא הוציא צו על תנאי - -

שמחה רוטמן: צו ביניים.

דוד אמסלם: - - צו ביניים במעמד צד אחד, וקבע דיון מייד, תוך חודש.

דוד אמסלם: וכשעכשיו היינו בתעשייה האווירית, כשמינץ לא נתן לי, הוא חתם איתו על זה שאין לי זכות עמידה.

דוד אמסלם: אמרתי לעצמי: שמע, אתה פיצול – יש לי זכות עמידה או אין?

שמחה רוטמן: הדבר הזה לא ייתכן.

שמחה רוטמן: הדבר הזה לא ייתכן.

שמחה רוטמן: אפשר לדבר עליו בשפה גבוהה, אפשר לדבר עליו בשפה נמוכה, אפשר לצעוק, אפשר להתרגז – זה לא משנה.

שמחה רוטמן: אם לא יהיה לנו בית משפט שפוסק על פי חוק, לא תהיה לנו מדינה.

שמחה רוטמן: זה לא עובד ככה.

שמחה רוטמן: אי-אפשר.

שמחה רוטמן: ועכשיו אתם יושבים, ביום כזה שבית המשפט הראה שהחוק לא מעניין אותו, פשוט לא מעניין אותו, אפילו לא קצת, ואתם יושבים ומחוקקים חוק.

שמחה רוטמן: מה זה יעזור?

שמחה רוטמן: אז הינה, אני אומר לכם: בעזרת השם – אומרים: ברומא התנהג כרומאי.

שמחה רוטמן: נכון שזה המשפט?

שמחה רוטמן: ברומא התנהג כרומאי.

שמחה רוטמן: עם רמאים התנהג כרמאי.

שמחה רוטמן: בוא ניקח, נמנה חבורת רמאים, נגיד להם: אתם עכשיו שופטים בבית המשפט העליון – ירמו לצד שלנו.

שמחה רוטמן: אז יהיה כתוב בחוק שצריך שמונה שנים.

שמחה רוטמן: אז הם יגידו: שמונה שנים?

שמחה רוטמן: כל שנה זה בעצם 24 חודש.

שמחה רוטמן: למה לא? פרשנות.

שמחה רוטמן: אפשר לפרש ששנה זה 24 חודש, זה 48 חודש, כל שנה זה ארבע שנים.

שמחה רוטמן: למה לא? אפשר לעשות הכול.

שמחה רוטמן: אנחנו כבר לא עוסקים במשפט, אנחנו עוסקים ב-nonsense.

שמחה רוטמן: אנחנו פשוט עוסקים ב-nonsense, בחבורה של אנשים שלוקחים חוק מפורש, ברור, שהצביעו עליו פה בכנסת ברוב גדול – זה לא איזה חוק שעבר במחטף, זה לא איזה חוק שעבר באישון לילה – ופשוט מתעלמים ממנו.

שמחה רוטמן: כשרוצים להחליף יושב-ראש כנסת קובעים ארבעה דיונים בשתי דקות.

שמחה רוטמן: למה?

שמחה רוטמן: כי יש 61 שרוצים.

שמחה רוטמן: אה, יש תקנון?

שמחה רוטמן: אז מה זה קשור עכשיו תקנון?

שמחה רוטמן: אז התקנון אומר שלא צריך לקבוע מייד?

שמחה רוטמן: אז מה?

שמחה רוטמן: אנחנו רוצים עכשיו, כי הצלחנו, כי החוטפים נמצאים עכשיו בשלטון, אז בואו ננצל, נחטוף.

שמחה רוטמן: מה עם להגן על המיעוט?

שמחה רוטמן: מה עם פרוצדורות?

שמחה רוטמן: מה עם תקנון?

שמחה רוטמן: לא מעניין אף אחד.

שמחה רוטמן: יש 61, מה נעשה?

שמחה רוטמן: אבל כשיש 61 שרוצים משהו אחר, אז נבטל את החוק.

שמחה רוטמן: כשיש 80 חברי כנסת שחוקקו חוק-יסוד ואמרו שמי שתומך טרור לא יהיה בבית הזה, פה אחד – זה לא פה אחד אבל זה כמעט פה אחד.

שמחה רוטמן: היו בחלק מהאצבעות 80 ו-88.

שמחה רוטמן: אמרו: אנחנו לא מוכנים שבן אדם ישב בתוך הכנסת ויתמוך בטרור ויסית נגד מדינת ישראל כמדינה יהודית.

שמחה רוטמן: באים אליך אנשים ואומרים: אני רוצה לבטל את מדינת ישראל כמדינה יהודית, אומרים את זה על השולחן, אומרים את זה בוועדות, אומרים את זה בכל מקום.

שמחה רוטמן: אתה מביא את זה לבית משפט – זה לא מאסה קריטית.

שמחה רוטמן: מה מאסה קריטית?

שמחה רוטמן: כתוב בחוק: מישהו שבמפורש או במשתמע.

שמחה רוטמן: לא צריך מאסה קריטית, צריך במשתמע.

שמחה רוטמן: אם בן אדם אומר: אני הולך לבטל את חוק השבות, על פניו אפשר להגיד לו לא לרוץ.

שמחה רוטמן: למה?

שמחה רוטמן: כי הוא לא רוצה פה מדינה יהודית.

שמחה רוטמן: לא, אין מאסה קריטית.

שמחה רוטמן: יש מאסה קריטית, הם לא בשוליים.

שמחה רוטמן: לא, לא, לא.

שמחה רוטמן: עוד ועוד ועוד ועוד ועוד – כל פעם לקחו את החוק שהכנסת חוקקה ברוב גדול – חלק מהתיקונים גם המפלגה שלך תיקנה – עטפו יפה וזרקו לפח.

שמחה רוטמן: מתי הפעם היחידה שהם היו מוכנים לפסול חבר כנסת?

שמחה רוטמן: הפעם היחידה – מיכאל בן ארי.

שמחה רוטמן: זאת הפעם היחידה.

שמחה רוטמן: הוא הראשון, פשוט.

שמחה רוטמן: עד אליו לא היה חבר כנסת שבכלל מתקיימים אצלו התנאים.

שמחה רוטמן: רק אצלו זה התקיים.

שמחה רוטמן: איך זה מתקיים רק אצלו?

שמחה רוטמן: כי היועץ המשפטי לממשלה אמר: אני אוטוטו מגיש כתב אישום נגדו על הסתה לגזענות.

שמחה רוטמן: כמה שנים חלפו, אין כתב אישום, אין הסתה לגזענות, אין כלום – בסדר, אבל העפתם אותו.

שמחה רוטמן: ומי אמר שהם עושים דאבל סטנדרט?

שמחה רוטמן: אני אמרתי שהם עושים דאבל סטנדרט?

שמחה רוטמן: דודי, מי אמר שהם עושים דאבל סטנדרט?

שמחה רוטמן: מי אמר שהם לוקחים ומחילים את הסטנדרט שהם רוצים על מיכאל בן ארי, ואת הסטנדרט שהם רוצים על עזמי בשארה?

שמחה רוטמן: אתה יודע מי כתב את זה?

שמחה רוטמן: לא אמר, כתב – מינץ.

שמחה רוטמן: אפילו הוא ראה שהם עושים דאבל סטנדרט, וכתב את זה גם בפסק הדין.

שמחה רוטמן: עזר משהו?

שמחה רוטמן: לא.

שמחה רוטמן: היה דעת מיעוט, אחד מתשע.

שמחה רוטמן: אז עכשיו אתם מחוקקים חוק-היסוד שכל המשמעות שלו וכל המטרה שלו זה לייצר עוד זילות לחוק.

שמחה רוטמן: עוד זילות לחוק – זה כל מה שחוק-היסוד הזה יעשה, לבוא ולהגיד אנחנו רוצים לחוקק חוק ששמונה שנים מקסימום כהונה לראש ממשלה.

שמחה רוטמן: אז קודם כול אין באמת בכלל מדינה אחת בעולם שיש בה משטר פרלמנטרי ועשו את הדבר הזה.

שמחה רוטמן: אין.

שמחה רוטמן: הגיעו לוועדה בכנסת, הגיעו המומחים – אין.

שמחה רוטמן: אמר שר המשפטים גדעון סער, חזר, התחבר לשורשים: כי מציון תצא תורה ודבר גדעון מירושלים.

שמחה רוטמן: אנחנו נהיה אור לגויים, אנחנו נהיה הראשונים בעולם שיגבילו כהונה של ראש ממשלה במשטר פרלמנטרי.

שמחה רוטמן: למה?

שמחה רוטמן: לא, זה לא קשור לביבי, מה פתאום?

שמחה רוטמן: באמת, מה זה קשור לנתניהו?

שמחה רוטמן: פשוט ישבנו וחשבנו, במנותק מהאירועים.

שמחה רוטמן: ישבנו וחשבנו: מה בוער לנו לעשות?

שמחה רוטמן: יושב יושב-ראש הוועדה גלעד קריב, שחבל שהלך, ומקיים דיונים מרתוניים בחוק נורא דחוף.

שמחה רוטמן: החוק הזה קריטי, צריך להביא את זה.

שמחה רוטמן: אני באמת בטוח שאין שום דבר חשוב לעשות במשרדי הממשלה היום, אין שום דבר חשוב לעשות בכנסת.

שמחה רוטמן: צריך לחוקק חוק שהפעם הראשונה שהוא אולי יהיה בתוקף, יתחיל, כנראה בעוד 11 שנה.

שמחה רוטמן: עכשיו דחוף מאוד לחוקק אותו במהירות.

שמחה רוטמן: כל הלילה נשב.

שמחה רוטמן: למה?

שמחה רוטמן: למה כל כך דחוף לחוקק אותו?

שמחה רוטמן: זה לא קשור לביבי, מה פתאום, זה בכלל לא קשור לביבי.

שמחה רוטמן: אבל הדחיפות הרבה הזאת גרמה לכך שתקנות, התקנות למניעת פגיעה בישראל באמצעות חרם, שראש המפלגה שלך הכין, התקנות האלה – שאורנה ברביבאי עשתה הצגה גדולה איך היא זורקת לפח את בן אנד ג'ריס, עשתה הצגה גדולה, העלתה סרטון לטיקטוק איך זורקים לפח את הגלידה של בן אנד ג'ריס כדי להגיד: יש לנו עמדה נחושה נגד חרם על מדינת ישראל – אז היא, יחד עם שר האוצר ליברמן, הכינו תקנות, הביאו אותן לוועדה, וצריך לאשר אותן.

שמחה רוטמן: הייתי בכנס השמרנות, כמו שאמרתי לך.

שמחה רוטמן: כל מדינה, כל מדינה בארצות הברית שיש לה קצת, טיפ-טיפה זיקה לאהבה למדינת ישראל, למעלה מ-20 מדינות – אני יודע בוודאות – יש להן חקיקה שאומרת שמי שמנסה לפגוע במדינת ישראל באמצעות חרם או בהתיישבות ביהודה ושומרון, מחרימים אותו, מונעים ממנו את הכספים.

שמחה רוטמן: זה פגע פגיעה קשה מאוד ביוניליוור.

יבגני סובה: חבר הכנסת רוטמן, עברת אליי, כי חבר הכנסת אמסלם מדבר בטלפון, אז אין כנראה תקשורת ביניכם.

שמחה רוטמן: הוא שומע אותי דרך הטלפון.

יבגני סובה: עברת לדבר אליי, כי לפני זה דיברת אליו, ואני שומע אותו יותר חזק ממך כשהוא מדבר בטלפון לאוזנייה, אז אולי תפנה אליו והוא יפסיק לדבר בטלפון?

שמחה רוטמן: לא, לא.

שמחה רוטמן: אני אגיד לך למה עברתי אליך.

שמחה רוטמן: רגע, אבל אתה לקחת לי עכשיו זמן, תוסיף לי דקה.

יבגני סובה: לא דקה.

יבגני סובה: 20 שניות אני אוסיף לך.

שמחה רוטמן: איזה קמצן.

שמחה רוטמן: פעם ראשונה, תיתן לי.

יבגני סובה: תראה, אני אוסיף לך עוד 30 שניות אם אתה תעיר לו שלא מדברים בטלפון, כי כבר כל הזמן מעירים לו והוא בכוונה ממשיך לדבר בטלפון במליאה, נכון?

דוד אמסלם: אתה שומע אותי שם?

שמחה רוטמן: אז עברתי לדבר אליך, כי ראש המפלגה שלך הוא שחתם על תקנות החרם – חתם על תקנות החרם, תקנות למניעת פגיעה בישראל באמצעות חרם, שאפשר יהיה לטפל בבעיה כמו של החרמה של יהודה ושומרון על ידי בן אנד ג'ריס העולמית, על ידי יוניליוור.

שמחה רוטמן: אז הוא חתם.

שמחה רוטמן: התקנות יושבות, מונחות על השולחן של ועדת חוקה.

שמחה רוטמן: לא מצאו זמן, לא מצאו זמן לדון בהן.

שמחה רוטמן: פשוט לא מצאו זמן.

שמחה רוטמן: למה לא מצאו זמן?

שמחה רוטמן: כי נורא בוער לחוקק חוק מה יקרה בעוד 11 שנה, כשיהיה ראש ממשלה ואחר כך יהיה צריך להאריך לו את הכהונה והאם יהיה אפשר לתקן או לא לתקן.

שמחה רוטמן: אז זה נורא בוער, ולכן את תקנות החרם אי-אפשר לתקן.

שמחה רוטמן: אתם הקמתם קואליציה שמתעסקת בשטויות, שמתעסקת בשנאות, שמתעסקת בכל הנושאים הלא-חשובים ומתעלמת מכל ההבטחות שלכם לבוחר.

שמחה רוטמן: ההבטחות שלכם – ליברמן נהיה תומך BDS פתאום?

שמחה רוטמן: למה התקנות לא מתקדמות?

שמחה רוטמן: הוא מאמץ את העמדות של גלעד קריב?

שמחה רוטמן: אני לא מבין את הדבר הזה.

שמחה רוטמן: פתאום הפכתם להיות כולכם חסידי האקטיביזם השיפוטי של בית המשפט?

שמחה רוטמן: שותקים?

שמחה רוטמן: נותנים למנות רק שופטים אקטיביסטים?

שמחה רוטמן: מה קרה?

שמחה רוטמן: אני קורא לכם: תתעשתו, תתעשתו מהשטויות האלה.

שמחה רוטמן: ממשלה צריכה לפעול לטובת העם, לא לטובת הכיסא.

שמחה רוטמן: תחזרו בכם מהחוק הזה.

שמחה רוטמן: יש לכם עוד זמן עד 04:00, להערכתי.

שלמה קרעי: מה פתאום 04:00?

שלמה קרעי: יש לנו עוד הרבה שעות.

שמחה רוטמן: הרבה שעות.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת רוטמן.

יבגני סובה: ההסתייגות הבאה – של חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

יבגני סובה: בבקשה.

דוד אמסלם: זרוק נושא.

דוד אמסלם: יש נושא אחד שאי-אפשר לדבר עליו?

דוד אמסלם: מה היה לפני עשר דקות – אפשר לדבר; כל דבר שהם עושים – אפשר לדבר.

דוד אמסלם: עשרה מחדלים אדירים של הממשלה, מה קרה אתמול.

יצחק פינדרוס: אני קודם כול – אתה יודע מה?

יצחק פינדרוס: עשרה מחדלים?

יצחק פינדרוס: אני לא יודע מאיפה להתחיל, מסוף ה-100 או מתחילת ה-100, אבל קודם כול, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להתחיל מהחוק.

יצחק פינדרוס: אני פעם ראשונה נמצא כאן על הדוכן כשאדוני הוא היושב-ראש, ואדוני יושב-ראש סיעה מאוד מכובדת פה בכנסת, סיעה ותיקה.

יצחק פינדרוס: אם הרעיון האמריקאי הזה של הגבלת כהונות כל כך מוצא חן בעיניכם, אני חושב שהיושב-ראש שלכם הוא הרבה מאוד שנים פה יושב-ראש מפלגה.

יצחק פינדרוס: אני חושב שהוא אפילו יותר שנים, יותר שנים מאשר אותו אחד שאתם מתכוונים אליו, יותר מנתניהו.

יצחק פינדרוס: נתניהו לא יושב-ראש הליכוד כל כך הרבה שנים כמו שהוא ראש המפלגה שלכם.

יצחק פינדרוס: אז אם אתם התאהבתם ברעיון האמריקאי של הגבלת כהונה והגבלת קדנציות, למה אתם משאירים אותו?

יצחק פינדרוס: למה שלא תחליף אתה?

יצחק פינדרוס: אלי אבידר, אני מבין כבר שלא יחליף אותו, אבל למה שאתה לא תחליף אותו?

מאיר פרוש: פוטין - - -

יצחק פינדרוס: לא פוטין, אנחנו מכריעים על זלנסקי, עזוב.

יצחק פינדרוס: אבל אני שואל: למה שלא יחליפו אותו?

דוד אמסלם: אני אגיד לך למה – הוא יעלים אותו בשנייה.

דוד אמסלם: הוא היה מחליף אותו, אבל הוא יעלים אותו בשנייה, אז מה הוא יעשה?

דוד אמסלם: איך הוא יעלים אותו?

יצחק פינדרוס: לא.

יצחק פינדרוס: זה לשיטתך.

יצחק פינדרוס: זה מה שהם טוענים, דרך אגב, על הליכוד.

יצחק פינדרוס: דרך אגב, יש פה גם מפלגה שמאוד מקפידה על הדבר הזה שתהיה הגבלת כהונה – מפלגת העבודה אלופה בזה; עושה את זה, תאמין לי, ביצירתיות מאז בן-גוריון בצורה מאוד מאוד מוצלחת.

יצחק פינדרוס: ומשום מה, גם אתה יודע את מה שאני יודע – ואני לא אומר את זה בציניות, אני שאלתי את השאלה ברצינות כי זאת התשובה – אתה יודע שאין תחליף למפלגה שלכם, לניסיון של היושב-ראש, ואתה יודע את זה.

יצחק פינדרוס: וזה לא בגלל שאתה מפחד שהוא יעליב אותך.

יצחק פינדרוס: ואתה יודע שאין תחליף לחברי כנסת של יהדות התורה שנמצאים פה כל כך הרבה שנים – וקטונתי, אני אומר לך, עפר אני לכפות רגליהם – שנמצאים פה כל כך הרבה שנים, עם הניסיון שלהם, גם הרב גפני, גם הרב פרוש, גם הרב ליצמן, גם הרב מקלב, אנשים שנמצאים פה עם ניסיון של שנים.

יצחק פינדרוס: ולכן, אתה רואה במציאות במדינת ישראל שההגבלה עושה נזק.

יצחק פינדרוס: היא לא עושה טוב.

יצחק פינדרוס: אתה מבין טוב מאוד שאם היית מחר בבוקר מחליף את יושב-ראש ישראל ביתנו, המשמעות היא שלא הייתה ישראל ביתנו.

יצחק פינדרוס: עזוב, לא הייתה.

יצחק פינדרוס: יכול להיות שהיית מחליף, אבל לא הייתה.

יצחק פינדרוס: ואם היית מחליף – איך קוראים לזה?

יצחק פינדרוס: במפלגת העבודה החליפו גרביים, אז אין מפלגת העבודה.

יצחק פינדרוס: זה נכון שיש להם שר או שרה, אני כבר לא יודע מהי – אני מתבלבל שם בין זכר לנקבה, במפלגת העבודה, אני כבר לא יודע מהי - - -

יבגני סובה: לא חשבת להיות פרשן פוליטי, יצחק?

יצחק פינדרוס: מה?

יבגני סובה: לא חשבת להיות פרשן פוליטי, עם הידע העמוק שלך במפלגות השונות?

יצחק פינדרוס: לא, אני במפלגת העבודה לא יודע - - -

יבגני סובה: כל המפלגות.

יצחק פינדרוס: אני במפלגת העבודה לא מבין אם היא שר או שרה, אם זה מזגניות או מזגנים.

יצחק פינדרוס: אבל תראה איך מפלגת העבודה נראית.

יצחק פינדרוס: בעריפת ראשים ובהגבלת קדנציות שעשו שם תראה לאן הגיעו.

יצחק פינדרוס: לכן אתה בא, מצפה מאנשים אינטליגנטים שיבואו ויסכימו לרעיון המדהים הזה – שמה, שמי שפחות עם ניסיון ינהל את מדינת ישראל, עם הבעיות המורכבות שלה, עם המערכת המורכבת שלה?

יצחק פינדרוס: אני מזכיר לך שכשהיו לנו ראשי ממשלה ללא ניסיון – אתה יודע מה?

יצחק פינדרוס: אני אלך יותר מזה.

יצחק פינדרוס: קח אפילו את נתניהו בקדנציה הראשונה שלו.

יצחק פינדרוס: אני לא מדבר שהאפור שהיה שם היה שר השיכון, כי הוא הגיע עם הרבה ניסיון, אבל תיקח את נתניהו בקדנציה הראשונה שלו, תיקח את בגין בשנים הראשונות שלו – היו למדינת ישראל הרבה משברים.

יצחק פינדרוס: מאיפה ההיגיון חוץ משנאה עיוורת, אישית?

יצחק פינדרוס: אין לזה הרי שום היגיון.

יצחק פינדרוס: על מי אני יותר סומך?

יצחק פינדרוס: לאיזה רופא אני הולך כשאני רוצה להתייעץ, לרופא סטאז'ר שעובד ארבע שנים במקצוע או רופא שעובד 30 שנה במקצוע?

יצחק פינדרוס: אם אני רוצה לקחת מצביא טוב, את מי אני אקח?

יצחק פינדרוס: אני אקח את מי שיש לו הכי הרבה ניסיון והכי טוב, ואתם יודעים את זה.

יצחק פינדרוס: אתם יודעים את זה שככל שראשי ממשלה ואנשים היו פה עם יותר ניסיון – ואני אלך איתך אפילו – אמרת פרשן פוליטי?

יצחק פינדרוס: אלך לצרפת.

יצחק פינדרוס: צרפת הרוויחה מזה שהיא הביאה איש בלי ניסיון ועשתה אותו נשיא?

יצחק פינדרוס: לא הרוויחה מזה.

יצחק פינדרוס: בסדר, בסוף איכשהו יצאו מזה, אבל לאן הגענו עם זה?

יצחק פינדרוס: חוץ משנאה עיוורת זה לא עושה כלום.

יצחק פינדרוס: עכשיו אני רוצה להגיד לך באקטואליה.

יצחק פינדרוס: מכיוון שאני יודע שאתה מחובר מאוד למסורת ומכיר את המסורת היהודית, אנחנו נמצאים עכשיו ערב ראש חודש אדר.

יצחק פינדרוס: אנחנו בעוד 24 שעות בראש חודש אדר ב'.

יצחק פינדרוס: בראש חודש אדר ב' – מה מסמל חג הפורים מבחינת העם היהודי?

יצחק פינדרוס: הרי חג הפורים הוא החג היחידי שהיה אחרי שעם ישראל נהיה לעם.

יצחק פינדרוס: הוא לא נכתב בתורה, הוא וחנוכה הם שני החגים שלא כתובים בתורה.

יצחק פינדרוס: הם נמצאים בדברי הנביאים, בדברי חז"ל, הם לא נמצאים בתורה.

יצחק פינדרוס: מה מייחד את חג הפורים?

יצחק פינדרוס: מה שמייחד את חג הפורים זה הניסים וההנהגה של הקדוש ברוך הוא בתוך הברדק, שנראה כאילו הוא מתהלך לפי תכנון.

יצחק פינדרוס: הרי הנס של פורים היה מאותו מקום, מאותו מקום ואותו בסיס שממנו, ממנו היה נראה ששם נפלו.

יצחק פינדרוס: הנס התחיל כשאחשוורוש הרג את ושתי.

יצחק פינדרוס: מתי הוא הרגע את ושתי?

יצחק פינדרוס: כשהוא השתכר במסיבה הגדולה שהוא עשה בשושן.

יצחק פינדרוס: על מה היהודים נענשו אז?

יצחק פינדרוס: שהם השתתפו בחפלה.

יצחק פינדרוס: על זה שהשתתפו באותה חגיגה.

יצחק פינדרוס: על זה עצמו, ששם ושתי נהרגה – שם התחילה הגאולה של אסתר, משם זה מתחיל.

יצחק פינדרוס: שים לב שרוב התנהלויות האלה, של חוקים שנעשו בשביל לפתור קונסטלציה פוליטית מסוימת, או בשביל לעשות מעשה פוליטי מסוים – תמיד, אבל תמיד, פעלו בסופו של דבר כבומרנג.

יצחק פינדרוס: אמרת פרשן פוליטי?

יצחק פינדרוס: אני אלך איתך להיסטוריה הקטנה של מדינת ישראל.

יצחק פינדרוס: אתה יודע איך נתניהו נהיה ראש ממשלה בפעם הראשונה?

יצחק פינדרוס: מי שניהל אז את מערכת הבחירות שלו היה מנכ"ל הליכוד, קראו לו איווט ליברמן.

יצחק פינדרוס: הוא ניהל את הבחירות.

יצחק פינדרוס: נתניהו ניצח בבחירות האישיות הראשונות.

יצחק פינדרוס: אתה יודע למה עשו בחירות אישיות?

יבגני סובה: אני מקווה שאתה לא בוחן אותי, כי אני מכיר את זה, כן?

יצחק פינדרוס: אני בטוח.

יצחק פינדרוס: הפוך, אני מחדד את זה לקהל.

יבגני סובה: אז אל תשאל, תספר, כי השאלה שלך היא כאילו אתה בוחן אותי.

יצחק פינדרוס: לא, אני לא בוחן.

יצחק פינדרוס: אני אומר, אתה יודע, איווט ליברמן – בבחירות האישיות הראשונות שהיו במדינת ישראל - - -

אלכס קושניר: - - -

יצחק פינדרוס: קיבלת תשובה?

יצחק פינדרוס: כי אם זה פיקוח נפש, אז אני מפסיק אפילו באמצע הלימוד.

אלכס קושניר: אפשר שלוש שניות מזמנך?

יצחק פינדרוס: אין שום בעיה.

אלכס קושניר: אני רוצה לברך את חברי יבגני סובה, שמנהל את הישיבה.

אלכס קושניר: יבגני, בהצלחה.

יבגני סובה: תודה, תודה רבה.

יצחק פינדרוס: אמרתי שאני זכיתי בפעם הראשונה להיות כשהוא מנהל את הישיבה.

אלכס קושניר: אולי אני אירשם לדיבור?

יצחק פינדרוס: תירשם.

יבגני סובה: לא, הסתייגות זה המון זמן, אבל בסדר, תודה.

יצחק פינדרוס: מנהלות סיעות האופוזיציה, אתם יכולים למצוא לאלכס קושניר חמש דקות בהסתייגויות על חשבוננו?

יצחק פינדרוס: הבחירות האישיות היו למה?

יצחק פינדרוס: כי ישבו חכמי ישראל במכון הישראלי לדמוקרטיה ואמרו: איך אנחנו נגביל את החרדים והימין במדינת ישראל?

יצחק פינדרוס: לא מצליחים.

יצחק פינדרוס: הדוסים האלה עושים קואליציות, עושים עסקאות טובות, תופרים, ואנחנו מפסידים את השלטון פעם אחר פעם מ-77'.

יצחק פינדרוס: אז בטעות הצלחנו פה ושם, איזושהי קואליציה.

יצחק פינדרוס: איך אנחנו נעצור את התופעה הזאת?

יצחק פינדרוס: עלו על רעיון גאוני – פרופסורים מהאקדמיה, דרך אגב – עלו על רעיון גאוני: אנחנו נעשה בחירות אישיות.

יצחק פינדרוס: אתה יודע, היית גם פרשן וכתב – אם אז לא היו בחירות ישירות, פרס היה מנצח, כנראה, כי במספר המנדטים לא בטוח שנתניהו היה מנצח.

יצחק פינדרוס: הפרש הקולות היה מאוד מאוד זעום אז, אם אתה זוכר, אתה בטח יודע את זה.

יצחק פינדרוס: במספר המצביעים למפלגות לא בטוח שנתניהו היה מצליח להרכיב קואליציה, ועם כל הקונסטלציה הפוליטית לא בטוח שנתניהו היה נהיה ראש ממשלה.

יצחק פינדרוס: הוא נהיה ראש ממשלה בזכות אותו רעיון גאוני שהגה אותו פרופסור במכון הישראלי לדמוקרטיה איך לעצור את החוזק של החרדים.

יצחק פינדרוס: ואני לא זוכר ממשלה שהחרדים היו בה כל כך מוברגים – ואני רואה מולי את הרב פרוש, שהיה שר שיכון ובנה בכל חלקי הארץ.

יצחק פינדרוס: מאז אני חושב שהפסיקו לבנות פה ומחירי הדירות עולים, אבל הוא היה שר השיכון האחרון הפעיל במדינת ישראל, והייתה ממשלה טובה בישראל והעסק תפקד.

יצחק פינדרוס: היו בעיות אחרות – אמרתי, חוסר הניסיון היה בעוכרינו, אבל הניסיון היה הניסיון הציני הזה להגביל את כוחם.

יצחק פינדרוס: אז כמו שקרה בפורים, בדיוק אחד לאחד: בנו תוכנית איך מגבילים אותם, ובתוכנית הזאת עצמה, שם היה קבור הכלב – שם נולד החלק הזה שהם לא הצליחו בו.

יצחק פינדרוס: ואותו דבר היום.

יצחק פינדרוס: הניסיון הזה – מרדכי היה יושב בשער המלך, כמו שכתוב במגילת אסתר, כולו בגלל שהסנהדרין שמע שניים מדברים – שנים אחר כך – שניים מדברים: בוא נהרוג את המלך.

יצחק פינדרוס: שנים אחר כך, כשהמן בא לתלות אותו, המלך בדיוק קרא את הסיפור הזה שהוא שמע שניים שהולכים להרוג את המלך.

יצחק פינדרוס: בדיוק אז הוא נזכר בדבר הזה, זאת אומרת, זה הוכן מראש.

יצחק פינדרוס: ושתי נהרגת על ידי בעלה באותו עוון, בסוף זה מה שחוזר אליו.

יצחק פינדרוס: חושבים שהאסון הכי גדול קרה לעם היהודי.

יצחק פינדרוס: המלך אוסף את כל הבנות ולוקח את אסתר המלכה, הפרח של האומה.

יצחק פינדרוס: מרדכי היהודי, שהיה ראש הסנהדרין, היה האיש הכי חשוב – לקחו את הבת שלו למלך.

יצחק פינדרוס: מה יהיה?

יצחק פינדרוס: זה נראה האסון הכי גדול.

יצחק פינדרוס: זה מה שהציל את העם היהודי והביא אחר כך את הבן שלהם, כורש, שהחזיר את עם ישראל לארצו, נתן את הרשות לבנות בית שני.

יצחק פינדרוס: בסוף הדברים האלה פועלים כבומרנג, אז החכמולוגים שחושבים שאין בעיה, ישאירו אותנו פה לילה, יעשו לנו חוק, ינסו להדיח – דרך אגב, אני מזכיר לך, דוד אמסלם, אתה חבר בליכוד.

יצחק פינדרוס: אתה צריך להיות מוטרד, שכחת.

יצחק פינדרוס: מה החוק הראשון – אמרת הממשלה חשובה – מה החוק הראשון שהממשלה העבירה פה, אתה זוכר?

יצחק פינדרוס: זה מבחן לך.

יצחק פינדרוס: מה החוק הראשון הקריטי שהממשלה פה התאבדה עליו?

דוד אמסלם: - - -

יצחק פינדרוס: ששלושה יכולים לפרוש מהליכוד.

דוד אמסלם: נכון.

יצחק פינדרוס: כמה פרשו מאז?

דוד אמסלם: לא, נוכלים, האנשים.

יצחק פינדרוס: כמה פרשו מאז?

יצחק פינדרוס: מתי פרשו?

יצחק פינדרוס: מי פרש?

יצחק פינדרוס: אבל תסביר את ההתנהלות פה באטרף, רוצים להציל את הממשלה, את ה-61 שלה.

דוד אמסלם: יצחק, אני אגיד לך מה - - -

יצחק פינדרוס: ארבעה לפרוש.

יצחק פינדרוס: מי המועמד?

יצחק פינדרוס: אתה זוכר שכולם הסתובבו פה עם כאלה - -

דוד אמסלם: - - - הם סידרו להם - - -

יצחק פינדרוס: מי המועמד?

דוד אמסלם: הם סידרו להם עוד ארבעה שיפרשו לפה והספינה טובעת, חסקה לארבעה.

יצחק פינדרוס: אמרנו להם את זה אז.

יצחק פינדרוס: אמרנו להם את זה אז, לא לעשות את ההתחשבנויות האלה של משחקי שחמט, שחושבים שעושים מט – הן לא עובדות.

יצחק פינדרוס: הן בסוף עובדות הפוך, הן פועלות תמיד כבומרנג.

יצחק פינדרוס: כמו שאמרתי, הבחירה הישירה באה כבומרנג.

יצחק פינדרוס: כל הדברים האלה פעלו כבומרנג.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד לך משהו, יצחק, תמיד הנוכל בא מעולם המושגים שלו.

דוד אמסלם: הרי בן אדם רגיל, הגיוני, ישר, בחיים לא יחשוב על זה.

דוד אמסלם: להפך, כשחוקקו את החוק ששליש, כדי שלא יקרה מצב שאחד עוזב, אז מה כאב לגדעון סער, הצדיק הגדול?

דוד אמסלם: בוא ננמיך, שיעברו, שישברו את הכללים של הפוליטיקה.

דוד אמסלם: אתה יודע למה?

דוד אמסלם: שלא יהיה גולדפרב, אבל צדיק, זה שנוגע במשקפיים לאט-לאט ואומר: הסכיתו ושמעו וממנה שופטי עליון היום.

דוד אמסלם: אתה מבין עם מי יש לנו עסק?

יצחק פינדרוס: על דברים כאלה, תמיד זה פועל בהפוכה.

יצחק פינדרוס: אתה שואל אם אתה מוטרד – אני אתן יותר מזה, כי כל הפעמים שעשו תקנות לחסום את המגזר החרדי, אפילו אני אתן לך את הדבר הכי פשוט וטריוויאלי, שעכשיו אנחנו דנים בוועדת החוץ והביטחון עליו: מה קרה מאז שהתחילו את הסיפור שבג"ץ קיבל את העמדה שמדינת ישראל צריכה לחוקק חוק ולא לתת לשר הביטחון את האפשרות – דרך אגב, זה אותו אוריאל רייכמן, שהלך לבג"ץ אז בנושא של בני הישיבות.

יצחק פינדרוס: הרב פרוש, כמה שנים עברו מאז שהתחילו עם ועדת טל?

יצחק פינדרוס: אתה תזכור.

יצחק פינדרוס: מתי התחילו עם זה?

מאיר פרוש: מ-2002 - - -

יצחק פינדרוס: 2002.

יצחק פינדרוס: אנחנו היום 20 שנים אחר כך.

יצחק פינדרוס: 20 שעה אחר כך.

יצחק פינדרוס: בכמה ירד מספר הדיחויים?

יצחק פינדרוס: לא רק כמה ירד, בכמה הוא הצטמצם באופן יחסי, באחוזים?

יצחק פינדרוס: מה השתנה?

יצחק פינדרוס: אפילו גנץ – עכשיו ממשלה חדשה, הביאו חוק ואמרו: רגע, אנחנו נפטור מיוזמתנו מגיל 21.

יצחק פינדרוס: הם שכחו לעשות את זה מגיל 18 אז הם עשו מגיל 21, אבל לאט-לאט.

יצחק פינדרוס: הדברים האלה פועלים אך ורק כבומרנג.

יצחק פינדרוס: הלכו לבג"ץ בנושא של אירועים בהפרדה.

יצחק פינדרוס: אתה יודע מה קרה מאז הדיון על האירועים בהפרדה בעפולה?

יצחק פינדרוס: מספר האירועים בהפרדה הוכפל.

יצחק פינדרוס: מספר האנשים שמעוניינים באירועים בהפרדה גדל פי לא יודע כמה.

יצחק פינדרוס: הדברים האלה פועלים כבומרנג, ולכן, ההתחכמות הזאת והחשיבה הזאת – זה מה שאנחנו לומדים בפורים, שגם כשזה לא נראה שמגיע הנביא, מגיע ירמיהו הנביא, מגיע ישעיהו הנביא, מגיע משה רבנו ואומר: חבר'ה, אני הולך לעשות עכשיו מכות למצרים – זה מה שהיה לנו ביציאת מצרים; אני הולך עכשיו להביא מבול על העולם; אני הולך להפוך את סדום – יש מצבים ניסיים, אבל במצב שאין את הניסים, זה נראה שהכול עובד לפי הטבע, לפי הסדר הרגיל – בכל אחד מהם מונח הפתרון.

יצחק פינדרוס: תזכור שהיה איזה חבר כנסת שאמר, כשהעבירו את החוק הזה, שהחוק הזה יפעל אך ורק, אך ורק, אם הוא יפעל, אם תהיה לו איזו משמעות אי פעם – לא בטוח שתהיה לו משמעות, אבל אם תהיה לו משמעות אי פעם, הוא יופעל אך ורק להוריד ולעשות את ההפך ממה שהמחוקק מרצונו רצה.

יצחק פינדרוס: זה לא יוריד לצורך העניין את נתניהו, זה לא יוריד לצורך העניין את בנט בכלל.

יצחק פינדרוס: בוא, שיסיים בשנה, אני לא מדבר על שמונה שנים, אני מדבר שיסיים שנה בשלום, שיעבור אותה בשלום, בוא נראה אותו, כי שמונה שנים זה כבר מוגזם.

יצחק פינדרוס: זה יפעל אך ורק לצד השני, וממש לא לצד שאנשים חשבו עליו.

יצחק פינדרוס: ואם רצית לדבר על הנושא של הממשלה, דוד אמסלם, אני רוצה להגיד לך דבר אחד – אמרתי את זה אתמול, אני לא יודע אם היית פה כשאמרתי את זה: אנחנו עכשיו קוראים בהפטרה של פרשת פקודי על שלמה המלך שהשלים את בניית המקדש.

יצחק פינדרוס: מי שלומד ספר מלכים – זה מפחיד.

יצחק פינדרוס: עם ישראל עולה גבוה, שלמה המלך מקים את בית המקדש, וכידוע, בית ראשון היה בית שכל ישראל היו עליה, הייתה קדושת ארץ ישראל, כולם היו, היו יובלות, בניגוד לבית שני.

יצחק פינדרוס: וכל עם ישראל כולם מופנים לשם, ושלמה המלך מאריך לתאר: כל התפילות, כשלא יהיה אוכל – יתפללו לפה; כשיהיו אויבים – יתפללו לפה; כשיהיה טוב – יבואו להגיד תודה פה.

יצחק פינדרוס: על הכול יגידו תודה פה והכול יהיה דרך פה.

יצחק פינדרוס: ושלמה המלך הולך בסופו של דבר על כל העולם, ומלכת שבא מגיעה אליו, וכל העולם מגיע אליו.

יצחק פינדרוס: ואז – בום, שלמה המלך נפטר, הבן שלו עולה למלוכה, ומה הדבר היחידי שהבן שלו טועה בו?

יצחק פינדרוס: רחבעם, איפה הוא טועה?

יצחק פינדרוס: יש בעיה איך לנהל את הממלכה.

יצחק פינדרוס: אומרים לו המבוגרים: תהיה עם הנתינים, תשחרר, תוריד מיסים, תהיה טוב עם הנתינים.

יצחק פינדרוס: באים הילדים - -

דוד אמסלם: - - -

יצחק פינדרוס: - - ככה בספר מלכים, תדפדף קצת אחרי ההפטרה של השבוע, אתה תהיה בהלם.

יצחק פינדרוס: חמישה פרקים, לא ספר.

יצחק פינדרוס: חמישה פרקים.

יצחק פינדרוס: שלמה המלך מסיים, מלכת שבא, זה השיא שלו והכול, ואז אומרים הילדים: תקשיב, אל תהיה פראייר, תלמד אותם.

יצחק פינדרוס: תגיד להם: "אבי יִסר אתכם בשוטים ואני איַסר אתכם בעקרבים".

יצחק פינדרוס: הוא לקח מכם מס, 17% מע"מ?

יצחק פינדרוס: אני אעלה את זה ל-30% מע"מ.

יצחק פינדרוס: אני אראה לכם פה מי בעל הבית – הבן של שלמה המלך, שיא המלוכה, ולא סתם – מעצמה; לא מלך רק על ישראל, מלך על כל העולם כולו.

יצחק פינדרוס: שלמה המלך הגיע למצב אז שהוא מלך בכיפה – שלושה משלו בכיפה, הוא, נבוכדנצר ואחשוורוש משלו בכיפה.

יצחק פינדרוס: הוא משל בכל העולם, אין יותר מזה, הוא הבעל בית.

יצחק פינדרוס: הבן שלו – רק דבר אחד: אני אלמד את הנתינים.

יצחק פינדרוס: אני אלמד אותם.

יצחק פינדרוס: אני אלמד אתכם, אני אחנך אתכם.

יצחק פינדרוס: ומנהיג, כשהוא בא לחנך את האזרחים שלו והוא בא לשבט אותם מחדש ולהראות להם מי הבעל בית, יש לו סוף אחד: מלכות ישראל נקרעה, ועד היום הזה לא חזרה מלכות בית דוד.

יצחק פינדרוס: אנחנו מחכים ליום הזה.

יצחק פינדרוס: עד היום לא חזרה מלכות בית דוד לתפארתה.

יצחק פינדרוס: חזרו אחר כך, אפילו בימי החשמונאים – לא חזרה מלכות בית דוד לתפארתה.

יצחק פינדרוס: אתה יודע על מה?

יצחק פינדרוס: על הדבר הזה.

יצחק פינדרוס: חכמולוג גדול.

יצחק פינדרוס: יושבת מדינה: איך אנחנו עוזרים לאזרחים שלנו?

יצחק פינדרוס: נעלה מיסים.

יצחק פינדרוס: איך אנחנו עוזרים לאזרחים שלנו?

יצחק פינדרוס: נחנך אותם מחדש.

יצחק פינדרוס: איך אנחנו עוזרים לאזרחים שלנו?

יצחק פינדרוס: הדבר הזה נראה נחמד, נראה רעיון, אבל בסופו של דבר, כמו שכתוב בספר מלכים, הוא רעיון של ילדים.

יצחק פינדרוס: תתעשתו מהר, תצאו מהרעיונות הפוליטיים ההזויים ותיכנסו לניהול המדינה.

יצחק פינדרוס: תורידו מיסים כשאתם יכולים, והיום זה לא קשה, כי עלויות המס מאוד מאוד גבוהות עכשיו.

יצחק פינדרוס: גביית המס מאוד מאוד גבוהה, היא מהגבוהות ביותר שהיו בשנים האחרונות.

יצחק פינדרוס: מדינת ישראל גבתה בינואר 18 מיליארד שקל עודף על ההוצאות, 29 מיליארד שקל הוצאות.

יצחק פינדרוס: אתה יודע את זה כחבר ועדת הכספים ותיק – 48 מיליארד גבייה.

יצחק פינדרוס: אתה זוכר תקופה כזאת?

יצחק פינדרוס: לא היה דבר כזה.

יצחק פינדרוס: זה 4%, 4% מכל המס השנתי.

יצחק פינדרוס: אפשר להחזיר לאזרחי ישראל, להוריד את המס, ואז יש סיכוי שהממשלה הזאת תשרוד.

יצחק פינדרוס: ואם לא, אין לה סיכוי.

יצחק פינדרוס: תודה רבה, אדוני.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת פינדרוס.

יבגני סובה: את ההסתייגות הבאה ינמק חבר הכנסת מאיר פרוש.

יבגני סובה: בבקשה, חבר הכנסת פרוש, לרשותך 20 דקות.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, גם אני אנהג כמנהג המקום, וזו לא הפעם הראשונה שאני נואם כאן מעל הדוכן כאשר אתה מכהן כיושב-ראש הישיבה וכסגן יושב-ראש הכנסת.

יבגני סובה: תודה רבה.

מאיר פרוש: אני מאחל לך הצלחה רבה.

יבגני סובה: תודה רבה.

מאיר פרוש: ושיהיה לך מזל טוב בדיונים שמתקיימים בנוכחותך ובהנחייתך כדי להביא יותר תועלת לעם.

מאיר פרוש: חבריי חברי הכנסת, אני מבקש, ברשותך, גברתי השרה, לתת שם חדש לחוק.

מאיר פרוש: הייתי קורא לחוק הזה "החוק לגזלת הכוח מהעם".

מאיר פרוש: יש בן אדם שהציבור – בדרך כלל בשיטת הבחירה של מדינת ישראל מי שמסוגל להביא את המנדטים כדי להקים ממשלה עומד בראשה.

מאיר פרוש: הנשיא מטיל עליו את ההרכבה, הוא זה שיכול להיות ראש ממשלה.

מאיר פרוש: אנחנו גם ראינו בשנתיים האחרונות שהיה אדם כזה שבכל זאת ניסה והוא לא הצליח.

מאיר פרוש: אוקיי, זה דמוקרטי.

מאיר פרוש: אנחנו נאמר שאלה שבחרו בחליפות הם סיפרו לעם שהם ינהגו כך, והם נוהגים ההפך.

מאיר פרוש: לפחות אחד מהם, זה שמכהן כעת אמר:

מאיר פרוש: אני לא אהיה ראש ממשלה אם יהיו לי פחות מעשרה מנדטים, אני לא אעשה עסקה עם לפיד.

מאיר פרוש: אז אנחנו אומרים שבעצם הייתה פה גנבת קולות לצורך קבלת שלטון.

מאיר פרוש: אבל מה שמציעים כעת זה שגם אם בן אדם מקבל את המנדט מהעם – כי מי שצריך להחליט מה טוב לו ומה לא טוב לו, עם כל הכבוד לחברי הכנסת, זה לא אנחנו.

מאיר פרוש: זה שמנסים לנצל קונסטלציה מסוימת שאפשר להעביר פה רוב בכנסת מכיוון שכל הקואליציה הזו בנויה מדבק אחד – איך גורמים לכך שנתניהו לא יהיה.

מאיר פרוש: זה לא שיש אהבה גדולה ביש עתיד או במפלגת העבודה או במרצ או – מרצ אמרתי, וישראל ביתנו, וכל סיעה אחרת, שדווקא נפתלי בנט יהיה ראש ממשלה, ממש לא.

מאיר פרוש: אבל מה שמאחד את כולם זה שהעיקר– נתניהו לא.

מאיר פרוש: עכשיו, אם העם מבקש שוב לבחור בנתניהו, מביאים לכאן חוק שיגרום לכך שנתניהו לא יוכל להיות.

מאיר פרוש: או אם זה לא נתניהו, מחר זה יהיה מועמד אחר.

מאיר פרוש: הרי ברור שדבר כזה בא רק מכיוון שמדובר פה באנשים שמרגישים או שהם חושבים שחושבים עליהם ככה, שיש להם IQ נמוך, הם רדודים בהשכלה, יש להם רמה רדודה של שיג ושיח עם אנשים, הם לא מסוגלים להיות פוליטיקאים, רק בכוח זה של החוק הזה.

מאיר פרוש: איך הם יכולים להסית, להעיף, לזרוק אחד שכן יכול כן, אחד כמו נתניהו – זה שנעשה חוק כזה.

מאיר פרוש: אמרת שאת החוק הזה אפשר לקבל רק מגוש של אנשים שהכול זה בניגוד אחד לשני, רק דבר אחד מאחד אותם: הם מבקשים שנתניהו לא יהיה ראש ממשלה.

מאיר פרוש: ואני רוצה לומר, הזכיר פה קודם חברי הרב פינדרוס את בגין, את התקופה הראשונה שלו שהוא היה ראש ממשלה.

מאיר פרוש: את נתניהו, אבל בגין.

מאיר פרוש: בגין במשך 29 שנים היה ראש האופוזיציה.

מאיר פרוש: הייתה לו הווה אמינא להציע כאן חוק שרק לשמונה שנים?

מאיר פרוש: הוא היה נפטר מבן-גוריון?

מאיר פרוש: נפטר מאשכול?

מאיר פרוש: נפטר מגולדה?

מאיר פרוש: מה פתאום, העם בוחר.

מאיר פרוש: איך הוא היה אומר?

מאיר פרוש: ב-17 במאי 1977 מתוך 17 מחוזות בחר העם – העם בחר.

מאיר פרוש: מה זה להחליף?

מאיר פרוש: לגרום לכך ש-x לא יהיה ראש ממשלה?

מאיר פרוש: אני מבקש - - -

יבגני סובה: אני חייב לציין שהחיקוי הצליח, יש תגובה לחיקוי הזה.

מאיר פרוש: כשבני יושב פה אני עושה את זה יותר טוב.

יבגני סובה: תרשמו את זה לפרוטוקול, החיקוי של חבר הכנסת פרוש הצליח.

מאיר פרוש: כן.

מאיר פרוש: הוא היה אומר: החוק לשלילת כוחו של העם, החוק הזה – על כל פנים, החוק הזה שאנחנו רואים, אני הייתי מתרגם אותו – למה לדבר על ראש ממשלה?

מאיר פרוש: אפשר לקחת את הטקסט ולומר: מי שכיהן בתפקיד חבר כנסת תקופה רצופה של שמונה שנים, בסעיף הזה, איפה שכתוב "ראש ממשלה" תכתוב "חבר כנסת".

מאיר פרוש: בואו נעשה לעצמנו.

מאיר פרוש: למה לחשוב שרק ראש ממשלה הוא זה שחלילה יכול מתוקף תפקידו להיכשל, להתחיל להיות אינטרסנט לעצמו.

מאיר פרוש: וחבר הכנסת אין לו כוח?

מאיר פרוש: ומי שהוא שר אין לו כוח?

מאיר פרוש: למה זה הולך רק על ראש ממשלה?

מאיר פרוש: אם עושים לראש ממשלה, בואו נעשה את זה על כל חבר כנסת.

מאיר פרוש: למה לא עושים את זה על כל חבר כנסת?

מאיר פרוש: כי אנחנו נגועים בעצמנו, כל אחד מאיתנו רוצה להיות חבר כנסת, ולא רק שמונה שנים.

מאיר פרוש: 16 שנים, 24 שנים, מה פתאום שמונה שנים?

מאיר פרוש: כל מה שאני אומר רק מוכיח שמה שמנסים לעשות פה זה פשוט לגרום לכך שאדם אחד שהעם רוצה אותו לא יהיה ראש ממשלה.

מאיר פרוש: ואני שואל מה מביא אתכם לדבר הזה?

מאיר פרוש: זה גורם לכם לפופולריות?

מאיר פרוש: זה רק גורם לכם להוכיח שאתם לא מסוגלים לשום דבר.

מאיר פרוש: אתם לא מסוגלים לנהל ממשלה.

מאיר פרוש: אתם כל הזמן חוששים שיש צל מעליכם, קוראים לו נתניהו, וכשהוא עולה כאן לדוכן הוא עושה את זה הרבה יותר טוב מאשר המועמד שלכם, והוא מצליח.

מאיר פרוש: ואיך מתעלמים ממנו?

מאיר פרוש: איך מסלקים אותו מהבמה?

מאיר פרוש: נעשה חוק.

מאיר פרוש: וזה דמוקרטי.

מאיר פרוש: מה שהכי מפריע לי, הרב פינדרוס, תשמע.

מאיר פרוש: הרב פינדרוס, אני רוצה שתשמע.

מאיר פרוש: אנחנו, אצלנו בחז"ל, וחכמינו אומרים: תלמידי חכמים, כל הזמן שמזקינים דעתם מתיישבת עליהם.

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: באמונה שלנו אנחנו מכבדים רבנים.

מאיר פרוש: אנחנו מאמינים שרב, ככל שהוא נהיה זקן יותר החוכמה אצלו מתרבה.

מאיר פרוש: החוכמה מתרבה.

מאיר פרוש: אדרבה, מתוך זה שהוא לומד יותר יש לו יותר חוכמה.

מאיר פרוש: יש לו יותר חוכמת התורה, חוכמה שמשכילה כל אדם.

מאיר פרוש: זו האמונה שלנו.

מאיר פרוש: כך אנחנו מאמינים.

מאיר פרוש: אותו קריב שעמד כאן מקודם והציג את החוק – הוא לא מאמין בדברי חז"ל.

מאיר פרוש: תשאל אותו, הוא יגיד לך: אני לא מאמין במה שכתוב בחז"ל.

מאיר פרוש: כי אם הוא היה מאמין הוא הרי היה נוהג אחרת.

מאיר פרוש: הוא לא מאמין בדברי חז"ל.

מאיר פרוש: אני רוצה להקריא את מה שוויקיפדיה כותבת על קריב.

מאיר פרוש: דרך אגב, הוא קורא לעצמו רבי, אז הוא לא רב.

מאיר פרוש: הרב, ככל שהוא מזדקן דעתו מתיישבת, יש לו יותר חוכמה.

מאיר פרוש: מה כתוב על קריב?

מאיר פרוש: "לאחר השירות הצבאי, ובמקביל ללימודים האקדמיים" – אותו קריב – "ייסד את פעילות הצעירים והסטודנטים של התנועה הרפורמית.

מאיר פרוש: בסיום שנת התמחות במחלקת הבג"צים בפרקליטות - - - הזרוע הציבורית והמשפטית".

מאיר פרוש: הוא "הצטרף לצוות המרכז הרפורמי לדת ומדינה - - - התנועה הרפורמית.

מאיר פרוש: בשמונה שנות עבודתו במרכז שימש כמנהל המחלקה הציבורית והפוליטית וכמנהל המרכז.

מאיר פרוש: " שימו לב עכשיו, "בשנת 2003" – קריב – "הוסמך כרב בבית המדרש לרבנים של התנועה - - - במקביל לתפקידיו", בהיברו יוניון קולג', במכון למדעי הרוח.

מאיר פרוש: בשנת 2003.

מאיר פרוש: זאת אומרת שמ-2003 עד היום זה 19 שנים.

מאיר פרוש: אז אתה שאלת את זה לגבי חברים שונים, אני שואל לגבי קריב.

מאיר פרוש: הוא הרי לא מאמין שתלמידי חכמים, ככל שמזדקנים דעתם מתיישבת עליהם.

מאיר פרוש: הוא רואה בתפקיד הזה של רביי תפקיד.

מאיר פרוש: למה הוא, כרביי, מותר לו להיות יותר משמונה שנים?

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: הוא בתוקף תפקידו.

מאיר פרוש: כל הבוץ וכל הלכלוך וכל הרפש וכל הרמזים שיש בחוק הזה, שכביכול מי שמכהן יותר משמונה שנים בתפקיד הוא יותר מושחת, יש עליו יותר חשש שהוא יעשה עם התפקיד שלו דברים פסולים, זו המשמעות של החוק הזה.

מאיר פרוש: כך הוא מלווה את ההסברים לחוק.

מאיר פרוש: יש חשש שאותו ראש ממשלה – "תפקיד ראש ממשלה הוא תפקיד מרכזי בחברה ובממשל במדינת ישראל שבעוצמתו וחשיבותו קשה להפריז.

מאיר פרוש: הכהונה בתפקיד זה מעניקה לאדם הנושא במשרה כוח פוליטי וציבורי רב הנוגע במישרין ובעקיפין" – כמו שאמרתי קודם, דרך אגב, אפשר לומר את זה על כל חבר כנסת – אבל זה יכול להשפיע על מרבית תחומי החיים במדינה.

מאיר פרוש: הוא גם "נושא בסמכויות משמעותיות בכל הקשור לפעולת הממשלה והובלת הרשות המבצעת, לכן הוא זה שמרכיב את הממשלה, הוא מנווט את דרכה ומדיניותה".

מאיר פרוש: ולכן זה לא בריא שהוא יהיה יותר משמונה שנים.

מאיר פרוש: ואותו רביי, הוא לא רב מהסוג הזה שאנחנו מאמינים שככל שהוא מזקין דעתו מתיישבת עליו, יש לו יותר חוכמה.

מאיר פרוש: הוא לא מאמין בזה.

מאיר פרוש: הוא רואה בתפקיד של רביי תפקיד.

מאיר פרוש: הוא גם טוען שהוא ליווה אלפי זוגות ומשפחות בטקסי חופות.

מאיר פרוש: מי יודע מה שהוא עושה?

מאיר פרוש: מי יודע אם הוא לא התקלקל והוא התחיל לקחת כל מיני דברים?

מאיר פרוש: מי יודע?

מאיר פרוש: זה תפקיד, מכניס בן אדם לחופה וקידושין.

מאיר פרוש: אז למה מה שהוא חושד בו – הוא מביא לפה חוק כי הוא לא מאמין באדם שנבחר על ידי העם שהוא יחזיק בתפקיד יותר משמונה שנים, כי הוא עלול להתקלקל, כי הוא עלול חלילה לעשות דברים שאסור לעשות אותם; הוא, הרביי הזה.

מאיר פרוש: איך אתה, קריב, לא מתבייש לעלות לכאן לדוכן ולדרוש ממישהו אחר דבר שאתה לא מקיים אותו?

מאיר פרוש: אתה כבר 19 שנים רביי, כך כתוב, אלא אם ויקיפדיה טעתה, ואני מבקש סליחה.

מאיר פרוש: אבל אם טעו, ודאי שקריב היה אומר לתקן את זה.

מאיר פרוש: נניח, אם זה היה ב-1993, הוא היה אומר: זה לא נכון, רק ב-2003.

מאיר פרוש: אם זה היה 2013, הוא היה אומר.

מאיר פרוש: 2003.

מאיר פרוש: אתה כבר 19 שנים רביי, בתפקיד של רביי, אתה הבאת אלפים לחופה.

מאיר פרוש: לפי הגישה שלך אתה כנראה לא פועל נכון, יש חשש.

מאיר פרוש: מהחשש הזה תתפטר, תזוז, תן למישהו אחר שיהיה.

מאיר פרוש: לכן אני לא מבין, אדוני היושב-ראש, מדוע בא קריב לכאן ומנסה לגרום לכך שגם אם ציבור מתאחד ומצביע ונותן את המנדט לאדם שכבר כיהן יותר משמונה שנים – הוא בא לפה והוא מנסה להוביל חוק לדבר כזה.

מאיר פרוש: אנחנו יודעים, הרי, כולנו יודעים שהסיבה שהממשלה הזו מחזיקה מעמד זה רק מכיוון שלא רוצים שנתניהו יהיה.

מאיר פרוש: הרי כשצביקה האוזר, חבר הכנסת, יושב היום בוועדת חוץ וביטחון ומגן בתוקף על חוק האזרחות, נגד מה שחברי מרצ מעוניינים שיהיה בחוק הזה, הוא מגן בתוקף על ההתנהלות והסינון, שלא יוכלו להיכנס לפה כאלה שבאים מאזורים שהם אויבים ומתנגדים למדינה, והוא בשצף-קצף.

מאיר פרוש: אולי הוא היה היום הקיצוני ביותר מכל אלה שנכחו שם, כל היתר שהם אולי ממפלגות ימין.

מאיר פרוש: מה הדבק שבין צביקה האוזר לחברת הכנסת זועבי, או לחברת הכנסת מיכל רוזין?

מאיר פרוש: מה הקשר ביניהם?

מאיר פרוש: השנאה, הרצון, הדבקות במטרה שנתניהו לא יהיה.

מאיר פרוש: זה כל העניין.

מאיר פרוש: לא יותר ולא פחות.

מאיר פרוש: מה הקשר בין איווט ליברמן – להגיד עליו "מר"?

מאיר פרוש: מה בין איווט ליברמן לבין רע"מ?

מאיר פרוש: מה הייתה הסיסמה של הבחירות של ישראל ביתנו לפני 15 שנה, דודו?

מאיר פרוש: או נאמנות או מה?

מאיר פרוש: אם לא נאמנות – היה לו הרי רעיון של טרנספר; את כל הגליל, כל מי שהוא ערבי, לקחת אותו למקום אחר, שלא יהיה בכלל פה, חילופי שטחים, זה היה הרעיון שלו.

מאיר פרוש: הוא היום מממן את ה-50 מיליארד שקל שצריכים לתת לרע"מ.

מאיר פרוש: מה הקשר בין איווט ליברמן למנסור עבאס?

מאיר פרוש: מה הקשר?

מאיר פרוש: השנאה לנתניהו.

מאיר פרוש: אין שום דבר אחר שמאחד ביניהם.

מאיר פרוש: מה הקשר של נפתלי בנט למפלגת העבודה, מה הקשר שלו?

מאיר פרוש: מה הקשר שלהם?

מאיר פרוש: הוא הרי הולך עם כיפה.

מאיר פרוש: הוא הרי בעד זה שתהיה פה דת.

מאיר פרוש: הוא בא כביכול ממפלגה שמייצגת את הבית היהודי, שהוא תולדה של תנועת המזרחי, מה הקשר שלו למפלגת העבודה או למרצ?

מאיר פרוש: מה הקשר, אם לא מה שהוא מבקש?

מאיר פרוש: והוא מבקש שנתניהו לא יהיה ראש ממשלה.

מאיר פרוש: זה כל העניין הזה, ולכן גם החוק הזה נוצר עכשיו.

מאיר פרוש: זו הסיבה שבגללה אתה יושב פה, ועוד מעט יחליף אותך עוד אחד, ופה השרה יושבת וחברי כנסת נמצאים פה.

מאיר פרוש: זה שזה לא מעניין את הקואליציה – זה כי לא מעניין אותם, כי הם הולכים לישון, והם כולם עושים את כל החישובים איך יהיה להם בסוף, בלילה הארוך הזה, 61 חברי כנסת.

מאיר פרוש: ואם לא יהיו 61 - - -

שלמה קרעי: הרשימה המשותפת נותנת להם תמיכה - - -

מאיר פרוש: הרשימה המשותפת נותנת תמיכה?

שלמה קרעי: ככה אומרים.

שלמה קרעי: כדי שבנט יוכל ללכת לישון.

מאיר פרוש: לא.

מאיר פרוש: זו לא סיבה אצל הרשימה המשותפת.

מאיר פרוש: אל תגזים.

מאיר פרוש: תשמע, אתה רואה אותם בפעילות פה במהלך הלילה.

מאיר פרוש: העניין של השינה זה לא הדבר שנותן לרשימה המשותפת.

מאיר פרוש: יש דברים שהם מבינים בהם, ובזה הם לא מתפשרים.

מאיר פרוש: ראינו את זה, יש להם כל מיני הסתייגויות שהם הורידו, העלו, בגלל שהם היו צריכים תמיכה מסוימת בחוקים שהעבירה פה עאידה סלימאן.

מאיר פרוש: יש דברים שהם כן – בשביל זה הם נמצאים פה, כל הכבוד להם.

מאיר פרוש: אבל מה ההיגיון?

מאיר פרוש: בשביל מה?

מאיר פרוש: אומר פה קריב: לא, זה לא נגד נתניהו, מה פתאום נתניהו?

מאיר פרוש: לא.

מאיר פרוש: השנים של העבר לא ייחשבו במסגרת השמונה שנים.

מאיר פרוש: נתניהו יכול להתחיל מההתחלה.

מאיר פרוש: הכול בסדר.

מאיר פרוש: זה הרי שקר.

מאיר פרוש: איך אפשר?

מאיר פרוש: איך בן אדם יכול לעלות לפה ולומר דברי שקר?

מאיר פרוש: איך הוא יכול לדרוש ממישהו אחר לעשות כך וכך וכך כשהוא, בתפקידים שהוא משתמש בהם אין את המושג של שמונה שנים, וכל הרפש שזורקים באנשים שמחזיקים בתפקיד הרבה זמן לא קיים לגביו.

מאיר פרוש: הוא כאילו המלאך המושיע, אין בלתו, הוא האדם הנקי, נקי כפיים, והוא יכול להגיד מוסר: אתה, אל תהיה כך, ואתה, אסור לך להיות יותר משמונה שנים.

מאיר פרוש: רק הוא וחבריו הם אלה שמציגים את הטוהר.

מאיר פרוש: אני אומר לך, אדוני היושב-ראש, נכון יהיה שהקואליציה תמשוך את החוק הזה.

מאיר פרוש: השרה תסכים, יש לה מספיק מה לעשות, היא יושבת פה והיא עסוקה.

מאיר פרוש: יש לשרים מה לעשות.

מאיר פרוש: מדינת ישראל זקוקה להרבה הרבה פעולות חיוביות.

מאיר פרוש: עם ישראל זקוק להרבה פעולות חיוביות.

מאיר פרוש: אנחנו נמצאים גם בצרה שאנחנו עוד לא יודעים איך היא תתפתח.

מאיר פרוש: אני לא יודע באיזה צד אתם נמצאים, כן, אנחנו יודעים פה בדיוק שלא מאלה תצמח לנו הישועה ולא מאלה תצמח לנו הישועה.

מאיר פרוש: אנחנו יודעים בדיוק מה אלה יכולים לעשות ומה אלה יכולים לעשות.

מאיר פרוש: אבל קורה משהו כרגע, זה לא פשוט.

מאיר פרוש: אנשים צריכים לברוח מהבתים, מפציצים ערים, אנשים חפים מפשע נהרגים.

מאיר פרוש: לצערי העולם בינתיים שותק, דומם.

מאיר פרוש: אבל אנחנו ודאי שמרגישים את זה על בשרנו ומרגישים את זה מדי פעם מהשכנים שלנו, שיש להם היום ייצוג נכבד פה בכנסת.

מאיר פרוש: אנחנו מרגישים ויודעים מה זה נקרא שטילים עפים, מה זה נקרא שאנשים נהרגים כשהם הולכים ברחוב.

מאיר פרוש: הדבר הזה לא פשוט, אף אחד לא יודע לאן זה מתפתח.

מאיר פרוש: אנשים עוזבים את הבתים שלהם, לא יודעים מתי הם יחזרו לשם.

מאיר פרוש: אז במקום להתעסק עם הדברים החשובים, באמת עם דברים חשובים שיש מה להתעסק איתם, אנחנו מביאים לפה חוק שמה הוא בא לעשות?

מאיר פרוש: שנתניהו לא יוכל להיות ראש ממשלה.

מאיר פרוש: בושה.

מאיר פרוש: זה מה שמעסיק אתכם?

מאיר פרוש: זה מה שמעסיק אתכם בשבוע האחרון של המושב הזה?

מאיר פרוש: בזה אתם מביאים אותנו להתעסק?

מאיר פרוש: זה הדבר הכי חשוב?

מאיר פרוש: בשביל זה הביאו אותך לשבת פה פעם ראשונה, התפקיד של יושב-ראש הישיבה, כדי להתעסק עם החוק הזה?

מאיר פרוש: אה, לא נראה לי שבחרת לך יום טוב.

מאיר פרוש: בשביל זה?

מאיר פרוש: זו הרי ממש בושה.

מאיר פרוש: אני בטוח שאתה חושב שזו בושה להציע הצעה כזאת, רק אם גם אתה בקבוצה הזו של הדבק שרק לא נתניהו, ואם זה העניין, אז שזה יהיה כך.

מאיר פרוש: אבל זה אותו קריב?

מאיר פרוש: שמונה שנים.

מאיר פרוש: הוא כבר 19 שנה מחזיק בתפקיד רביי.

מאיר פרוש: תפקיד רביי 19 שנים.

מאיר פרוש: תתפטר, אסור.

מאיר פרוש: כל הרפש שאתה זורק על בן אדם שהוא שמונה שנים – אתה חיתנת אלפי זוגות, כתוב.

מאיר פרוש: מי יודע איך שאתה מתנהג שם.

מאיר פרוש: הוא בסדר?

מאיר פרוש: הוא לא פה.

מאיר פרוש: מבחינתי הוא לא פה.

מאיר פרוש: הוא לא פה, לכן אני מאפשר לעצמי לדבר ככה.

מאיר פרוש: איתו אני לא מדבר.

מאיר פרוש: הוא לא פה.

מאיר פרוש: איך קריב יכול להרשות לעצמו?

מאיר פרוש: להיות רביי זה לא רב אצלנו, שככל שהוא מזדקן דעתו מתיישבת עליו.

מאיר פרוש: ממש לא.

מאיר פרוש: הוא רביי, הוא לא מאמין במה שכתוב בחז"ל, אז איך הוא מחזיק בתפקיד 19 שנים?

מאיר פרוש: רק אם מה שכתוב בוויקיפדיה זה לא נכון.

מאיר פרוש: לכן, אדוני - -

יבגני סובה: משפט לסיום, בבקשה.

מאיר פרוש: - - אדוני היושב-ראש, אני מציע למשוך את החוק הזה חזרה.

מאיר פרוש: תודה רבה.

יבגני סובה: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר פרוש.

יבגני סובה: הדובר הבא – חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: נתחיל ב-90 ואחר כך נוסיף עוד.

יבגני סובה: 90-90 אתה רוצה?

שלמה קרעי: 90-90, שלוש שעות.

שלמה קרעי: פתחתי שעון מפה, 20:40 – יש לנו עד 23:40.

שלמה קרעי: אתה יכול לוותר על השעון.

שלמה קרעי: שלום לקונסולית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: שלום.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לדבר – יש לנו כמה נושאים, יש לנו לילה ארוך.

שלמה קרעי: לא, אתה לא מפצל.

יבגני סובה: בבקשה.

יבגני סובה: לא, ביקשת 90-90.

שלמה קרעי: לא, רק בשביל השעון, כי אתה לא יכול יותר מ-100, זה הכול.

יבגני סובה: אוקיי.

יבגני סובה: בבקשה.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, יש לנו כמה נושאים לדבר, אנחנו נעבור עליהם מאחד לשני.

שלמה קרעי: דיברתי על החוק עצמו, לגופו של חוק – לא שיש לו גוף, אין לו גוף ואין לו דמות הגוף.

שלמה קרעי: זה חוק שלא שווה שום דבר, אין בו שום תוכן, שום מהות, ואתם פשוט יושבים ומבזבזים לנו פה עשרות שעות, מאות שעות, מבזבזים כספי ציבור, מבזבזים את כוחם, הונם ומרצם של עובדי הכנסת רק בשביל אות מתה בספר החוקים – אות מתה שבסופו של דבר תגרום לכם, כמו שאמרתי קודם, לבטל את הדמוקרטיה במדינת ישראל.

שלמה קרעי: זה מתחיל בהגבלת כהונה, בהתערבות ברצונו של הציבור, וממשיך בזה שפקידים יקבעו מי יכול להיות נבחר ציבור ומה הוא יכול לעשות, מה מותר לו ומה אסור לו.

שלמה קרעי: אני בטוח שאתם לא באמת רוצים לעשות את זה, רק אתם מפחדים מנתניהו, לכן אתם מנסים לכפות את שלטון המיעוט שלכם באמצעות חוקים אנטי-דמוקרטיים, סתימת פיות, תת-ייצוג, לקבוע לעם מי יהיה הנבחר שלו, בשביל שנתניהו לא יוכל להיות ראש ממשלה.

שלמה קרעי: אבל אתם, בתוך-תוככם, גם קריב וגם השרה – וגם אתה, אדוני היושב-ראש, מבין ויודע שלא יכול להיות בדמוקרטיה שאומרים לציבור מי יהיה המנהיג שלהם, במי לבחור, האם פקיד יבטל כאן.

שלמה קרעי: נותנים לפקיד – זה החוק הבא, הרי, של גדעון סער, שפקיד יגיד: אתה יכול להיות ראש ממשלה, אתה לא מוצא חן בעיניי, בוא נתפור לך איזה תיק, בוא נשתול לך רוגלה, בוא נמציא עליך משהו, ואתה לא יכול.

שלמה קרעי: זו הרי הדמוקרטיה שלכם.

שלמה קרעי: אתם הופכים את המדינה שלנו לדיקטטורה, ואני מתרה בכם, מזהיר אתכם: שימו לב, אתם על פתחו של תהום, אתם במדרון חלקלק, וכבר התחלתם לרדת והתאוצה הולכת וגוברת, ואתם פשוט מסכנים את הדמוקרטיה הישראלית.

שלמה קרעי: אני אחזור עוד לנושא של החוק, אבל אני רוצה לעבור לנושא שבאמת נמצא על סדר-היום, הנושא של המלחמה באוקראינה.

שלמה קרעי: אני קודם כול רוצה לברך את בתי חב"ד, שעושים שם עבודה במסירות נפש, נשארים שם שליחים עם המשפחות והילדים שלהם, מסכנים את החיים כדי שליהודים ששוהים באוקראינה תהיה קורת גג, יהיה להם מקום לבוא לאכול, לשתות, ועל זה מגיע יישר כוח גדול, וכל העוסקים בצורכי ציבור באמונה, הקדוש ברוך הוא ישלם שכרם.

יבגני סובה: אני רוצה להצטרף לדברים שלך.

יבגני סובה: בהחלט יש לשבח את הפעילות, וכל הארגונים היהודיים שפועלים שם - -

שלמה קרעי: כל הארגונים, כמובן.

יבגני סובה: - - גם הסוכנות, גם נתיב, גם איחוד הצלה, כל מי שפועל להציל יהודים או בני משפחה של יהודים, אז בהחלט אני מצטרף לדבריך.

שלמה קרעי: כמובן.

שלמה קרעי: זה הפרט שמעיד על הכלל.

שלמה קרעי: כל מי ששותף לפעילות הזו מגיע לו יישר כוח.

שלמה קרעי: דודי, תשמע, בישראל קם נוכל שחשב שהוא מנהיג בעל שם.

שלמה קרעי: כל בוקר מתעורר ומחפש כותרות בשם גורם בכיר עלום שם.

שלמה קרעי: יש לי רעיון, חשב הנוכל הנעבך.

שלמה קרעי: אולי אתקשר לפוטין ואבקש לתווך?

שלמה קרעי: אבל הנוכל הוא פתט וסירוב הוא קיבל, כי אפילו בקשר שבין נעל לשרוך הוא רק יחבל.

שלמה קרעי: הנוכל המתווך פדיחות עושה, כי גם פה בארץ אותו אף אחד לא רוצה.

שלמה קרעי: עם תמיכה ציבורית של פנסיות תקציביות והשפעה אפסית ומודל של טעויות, הוא ולפיד רק מג'עג'עים.

שלמה קרעי: תסתמו כבר את הפה, אתם עושים פיגועים.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, שלמה המלך אמר בקהלת: עת לחשות ועת לדבר.

שלמה קרעי: יש זמן שצריך לשתוק ויש זמן שצריך לדבר.

שלמה קרעי: לא תמיד צריך לדבר, וגם לא טוב לשתוק תמיד.

שלמה קרעי: נכון שהשתיקה יפה לחכמים, אבל לפעמים צריך גם לדבר.

שלמה קרעי: בנט כנראה עסוק מדי בפגישות עם קריב הרפורמי והוא שכח מקהלת.

שלמה קרעי: תורתו נשתכחה ממנו, ואיפה שצריך לשתוק הוא מדבר.

שלמה קרעי: כמו טירון בזירה הבין-לאומית, הוא מתנדב להכניס את ישראל בוקר וערב לסכסוכים בין-לאומיים.

שלמה קרעי: מי אתה בכלל?

שלמה קרעי: אני מתווך, מתקשר.

שלמה קרעי: אני רוצה לתווך.

שלמה קרעי: מה אתה יכול לתת בתיווך הזה?

שלמה קרעי: איזה ערבויות אתה יכול לתת לצדדים?

שלמה קרעי: מה אתה?

שלמה קרעי: מי אתה בכלל?

שלמה קרעי: מה, אתה לא זוכר שיש לך פה את סוריה על הגבול הצפוני של מדינת ישראל?

שלמה קרעי: אתה לא זוכר שאנחנו בסכנה קיומית, ואתה משחק משחקים של איזה מנהיג עולמי ומסכן את מדינת ישראל?

שלמה קרעי: ואיפה שצריך לדבר – שם הוא שותק ומפקיר את מדינת ישראל, אל מול הסכם הגרעין המסוכן המתגבש והולך.

שלמה קרעי: התבלבלת, בנט, התבלבלת.

שלמה קרעי: תלמד קצת מנתניהו, קצת.

שלמה קרעי: לא יזיק לך.

שלמה קרעי: לא חייב ללכת דווקא.

שלמה קרעי: ראית, גם בקורונה ניסית ללכת דווקא, ובסוף עשית בדיוק אותו דבר, אותם חיסונים.

שלמה קרעי: אמרת: דלתא זה לא קורונה – בסוף חיסונים של קורונה.

שלמה קרעי: אמרת אומיקרון.

שלמה קרעי: כל מה שנתניהו עשה, אתה צל חיוור שלו שמנסה ללמוד ממנו.

שלמה קרעי: אז תלמד גם כאן.

שלמה קרעי: תהיה נחוש, תהיה מנהיג גאה, עד כמה שאתה מסוגל.

שלמה קרעי: תפסיק להיות סמרטוט, בנט.

שלמה קרעי: כולם גם רואים היום מה שוות ערבויות בין-לאומיות והסכמים בין-לאומיים.

שלמה קרעי: רואים שארצות הברית, שהתחייבה לאוקראינה שאם היא תתפרק מהנשק הגרעיני שלה, היא תשמור עליה – איפה ההבטחה ואיפה המציאות?

שלמה קרעי: כלאם פאדי, אין כלום.

שלמה קרעי: וארצות הברית, גם בנושא שלנו, של הגרעין האיראני, בעצם נחלשה היום מול אירופה.

שלמה קרעי: איזה כוח יש לארצות הברית לבוא ולדרוש מאירופה הסכם גרעין שלא יסכן את העולם, שלא יסכן את מדינת ישראל?

שלמה קרעי: יגידו להם: לכו, לכו, אתם רק עושים הצגות.

שלמה קרעי: אתם מבטיחים הבטחות, נותנים ערבויות, ובסוף לא מקיימים.

שלמה קרעי: אז איפה אנחנו?

שלמה קרעי: אם אין אני לי מי לי.

שלמה קרעי: אם אנחנו לא נגן על עצמנו, אם ישראל לא תעשה הכול מדינית ומבצעית כדי למנוע מאיראן נשק גרעיני, המצב יהיה מסוכן.

שלמה קרעי: ובנט מדבר איפה שלא צריך, מתרברב בהתרברבות שבכלל לא רלוונטית אליו ושותק איפה שצריכים לראות, איפה שהציבור רוצה לראות את המנהיג שלו נלחם בשבילו.

שלמה קרעי: יש כאן סכנה, סכנה קיומית.

שלמה קרעי: מה זה?

שלמה קרעי: לא זו אף זו, האמירות חסרות האחריות של לפיד וליברמן גרמו לשאננות בקרב אלפי ישראלים והם נמצאים עכשיו בסכנת חיים.

שלמה קרעי: ושלא יגידו לכם שבנט קרא להם לחזור.

שלמה קרעי: אף אחד הרי לא מתייחס אליו.

שלמה קרעי: הרי גם כשהוא קרא שלא לטוס לחו"ל, המשפחה שלו טסה, צפצפו עליו.

שלמה קרעי: אז גם היום הקריאה שלו התפרשה כמס שפתיים בלבד.

שלמה קרעי: ולכן כשהישראלים שמעו את לפיד, וליברמן נותן כזאת תחזית: חייזרים יפלשו לאוקראינה לפני שפוטין ייכנס לשם – נשארו.

שלמה קרעי: אם אתה היית שומע את ליברמן, היית נשאר, לא מפחד, לא שומע לבנט, מי זה בנט?

שלמה קרעי: הדבר הזה הוא פשוט מחדל.

שלמה קרעי: זה שאלפי ישראלים היום מסכנים את חייהם בגלל אמירות חסרות אחריות של חבור של טירונים שאין לה מושג בכלל, אין לה מושג.

שלמה קרעי: הם לא מבינים שום דבר, לא במדיניות חוץ, לא בביטחון.

שלמה קרעי: חבורה שהשתלטה על ההגה בכוח הזרוע, במרמה והפרת אמונים, ומסכנת היום את אזרחי ישראל.

שלמה קרעי: הם עוד ישלמו מחיר על הזחיחות ועל היהירות שלהם.

יבגני סובה: רק לדייק, כל מה שאתה מצטט, לכאורה זה ציטוטים של ציטוטים, אז זה לא דברים שנאמרו.

יבגני סובה: אתה מצטט ציטוטים.

יבגני סובה: רק פשוט תדייק, שהציבור ישמע שאתה מצטט ציטוטים.

שלמה קרעי: ציטוטים מפי שלושה מקורות שונים, כמו שאמר עמית סגל - - -

יבגני סובה: אבל לא דברים שנאמרו או פורסמו.

שלמה קרעי: ציטוטים מפי שלושה מקורות שונים וזה הספיק לאנשים, כנראה.

שלמה קרעי: זה לגבי ליברמן.

שלמה קרעי: לגבי לפיד, הוא אמר את זה במפורש: אני לא צופה מלחמה.

דוד אמסלם: כל מה שאתם אומרים אתם מצטטים.

שלמה קרעי: נכון.

דוד אמסלם: הם היו עולים פה כל הזמן, מכפישים כל הזמן, על מה?

דוד אמסלם: על מה שקראתם בעיתון.

שלמה קרעי: למרות שהיום מתברר שרוב הדברים, רוב ככל הדברים כבר התבררו כשקרים.

דוד אמסלם: היו שקרים.

שלמה קרעי: ואתם בכל זאת החלפתם ממשלה על גלי השקר האלה.

דוד אמסלם: אהבתי שסובה פתאום נהיה אנין טעם.

יבגני סובה: לא שמעתי, מה אמרת?

דוד אמסלם: פתאום נהיית אנין טעם.

דוד אמסלם: אתה רגיש, רק על מה שאתה שומע באוזן אתה מדבר.

שלמה קרעי: הוא קיבל סמ"ס מליברמן: תן לו בראש.

יבגני סובה: גם זה לא מדויק.

יבגני סובה: פשוט אמרתי, חשוב שהציבור יקבל את התמונה המדויקת, כי אתה אומר את זה כציטוט ישיר וזה לא ציטוט ישיר.

יבגני סובה: לכן הרשיתי לעצמי להעיר לך, למרות שזה לא נהוג, לא מעירים.

יבגני סובה: שמת לב, אני לא מתערב.

שלמה קרעי: זה בסדר.

שלמה קרעי: קודם כול, אני מדייק, הציטוט הזה הובא בשמו של ליברמן מפי שלושה מקורות שונים ועמית סגל פרסם אותו.

שלמה קרעי: לא רק זה, הוא התראיין לחדשות 12, אני חושב, ושם היה ויכוח בינו לבין אלקין.

שלמה קרעי: אלקין אמר שתהיה, ליברמן אמר שלא.

שלמה קרעי: זאת גם הייתה כותרת מהריאיון שלו.

שלמה קרעי: בסדר.

שלמה קרעי: ולפיד אמר: אני לא צופה פלישה.

שלמה קרעי: וכל האווירה הזאת של השאננות, של יהיה בסדר, גרמה לאנשים לא לצאת, לא לברוח.

שלמה קרעי: הרי ברור שאם אנשים היו יודעים שיש מלחמה בוודאות, היו יוצאים.

שלמה קרעי: הקונסולית, ג'ידא, על ההתערבות הזאת בעסקים שלא שלנו – זה לא תמיד טוב.

שלמה קרעי: שלמה המלך אמר במשלי, "מחזיק באוזני כלב עבר מתעבר על ריב לא לו".

שלמה קרעי: מה הכוונה?

שלמה קרעי: אם אחד מתערב בריב שהוא לא שלו, זה כמו אחד שהולך מגרה את הכלב - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני דווקא מנהלת שיחה מאוד טובה עם דודי, לא בריב בכלל.

שלמה קרעי: בסדר גמור.

שלמה קרעי: חס ושלום, לא זאת הכוונה.

שלמה קרעי: הכוונה היא למי שמתערב בריב שלא שלו.

שלמה קרעי: רש"י מסביר שזה כמו אחד שתופס את הכלב באוזן, מעצבן אותו, ואחר כך מתלונן שהכלב נשך אותו.

שלמה קרעי: זה עובר מתעבר על ריב לא לו: הרי הוא כאוחז באוזני הכלב וגורם לו שיישכנו חינם.

שלמה קרעי: ההנהגה שלו צריכה ללמוד קצת, להתאפק, ללכת בין הטיפות, לא להתרברב ולא להתערב יותר מדי בדברים שלא נוגעים לנו, ובטח ובטח בעניינים כשמדובר בעניינים שנוגעים לנו, בעניינים שיכולים לפגוע במדינת ישראל, בעניינים שבמישרין או בעקיפין גורמים לסכנה קיומית למדינת ישראל.

שלמה קרעי: פשוט ההנהגה שלנו כושלת ולא מסוגלת להבין את זה.

שלמה קרעי: אגב, לפיד מדבר על זה שישראל צריכה להיות בצד הנכון של ההיסטוריה.

שלמה קרעי: אני רק רוצה להזכיר לו שיש לנו אינטרסים ביטחוניים קיומיים בגבול הצפוני שנמצא בשליטת רוסיה.

שלמה קרעי: ולכן, כמו שאמרנו, עדיף לשתוק, עדיף לדבר פחות.

שלמה קרעי: תהיה חכם, אל תהיה צודק.

שלמה קרעי: אלו ימים רגישים בזירה הבין-לאומית ולישראל יש הרבה יותר מה להפסיד מהתערבות חסרת תוחלת מאשר להרוויח.

שלמה קרעי: וחוץ מזה, לפיד, אתה מדבר על הצד הנכון של ההיסטוריה?

שלמה קרעי: אתה הרי כותב את ההיסטוריה בצד הלא-נכון של ישראל.

שלמה קרעי: אתה הקמת ממשלה עם תומכי טרור, ממשלה אנטי-יהודית ואנטי-ציונית.

שלמה קרעי: תשאל את גנץ, הוא יסביר לך מיהם הפוסט-ציונים שמנהלים את המדינה בגללך, בגלל בנט ובגללך.

שלמה קרעי: הדבר הזה הוא פשוט דבר שקשה להבין אותו.

שלמה קרעי: אנחנו כאן משחקים במשחק הכיסאות, מדברים פה, מדברים שם, עולים לנאום, עולים לדיון.

שלמה קרעי: תרדו לשטח, תשמעו את הציבור, הוא לא מבין.

שלמה קרעי: איך יכול להיות שהגענו למצב, שחבורה כזאת שנגד מדינת ישראל, נגד הערכים היהודיים שלה, הורסת כמעט את הכול.

שלמה קרעי: אנשים סהרוריים ממש שמכהנים כשרים בממשלה מטילים מיסים על הציבור ועושים את ההפך בעצמם.

שלמה קרעי: פשוט אנשים לא מבינים לאן הגענו.

שלמה קרעי: איך הבית הזה הפך להיות מוקד של האחים המוסלמים?

שלמה קרעי: מנסור עבאס, כל החבורה שלו, הם אלו שמנהלים כאן את המדינה.

שלמה קרעי: היום, ערב ראש חודש אדר שני, החודש שבו בשבעה באדר נציין את יום הולדתו ופטירתו של משה רבנו עליו השלום.

שלמה קרעי: רבי יהודה הלוי, בפיוט שלו "מי כמוך", שקוראים אותו בשבת זכור, נקרא אותו בשבת הבאה, אומר: "ויפל פור וידו בגורל הדה.

שלמה קרעי: וירא כי באדר מת אבי התעודה.

שלמה קרעי: ולא זכר כי היא עת הלידה.

שלמה קרעי: חבלי יולדה יבואו לו".

שלמה קרעי: המן הפיל פור, עשה הגרלה, "וידו בגורל הדה", והוא גילה שנפל לו באדר.

שלמה קרעי: הוא ראה ש"באדר מת אבי התעודה".

שלמה קרעי: אבי התעודה זה משה רבנו, שהוא נתן את התורה, תעודה.

שלמה קרעי: ואז הוא שמח, אמר, יש לי חודש שאין בו מזל לישראל.

שלמה קרעי: לכן הוא גזר את הגזרות שלו באדר.

שלמה קרעי: אבל הוא לא זכר כי היא "עת הלידה".

שלמה קרעי: הוא לא ידע שמשה רבנו גם נולד ב-ז' באדר.

שלמה קרעי: "חבלי יולדה יבואו לו", ולכן הוא נכשל.

שלמה קרעי: אז המן ניסה לגייס את הכוכבים והמזלות להשמדת עם ישראל.

שלמה קרעי: הוא תזמן את תאריך ההשמדה לחודש שבו נפטר משה רבנו מתוך הבנה שכנראה המזל לא משחק לעם ישראל בחודש הזה.

שלמה קרעי: והוא לא ידע, כמו שאמרנו, שחודש אדר הוא החודש עם המזל הטוב ביותר שיש לעם ישראל.

שלמה קרעי: אבל אם ככה, אם חודש אדר הוא החודש הטוב ביותר, אז למה בחודש אדר אנחנו מצווים להרבות בצדקה – זכר למחצית השקל, מתנות לאביונים?

שלמה קרעי: הצדקה בעצם מיועדת – חוץ מהצדקה הרגילה שנותנים, צדקה באופן מיוחד, צדקה תציל ממוות, נועדה כדי להציל מגזרות.

שלמה קרעי: והצדקה היא זו שמסוגלת להפוך מזל של יהודי לטובה.

שלמה קרעי: אז למה דווקא בחודש אדר יש לנו את העניין הזה?

שלמה קרעי: ההסבר לכך הוא שחודש אדר הוא כלי קיבול למזל טוב, והצדקה והמעשים הטובים הם התוכן שיוצקים לתוכו.

שלמה קרעי: זה מתחבר ביחד עם חודש אדר.

שלמה קרעי: הם חומר הבערה שנושא את נותני הצדקה מעל המזל והופך את מזלם לטובה, כמו שכתוב על ארון הברית שהיה נושא את נושאיו.

שלמה קרעי: וכמו שאמר גם הושע הנביא, "זרעו לכם לצדקה קצרו לפי חסד".

שלמה קרעי: הצדקה והחסד הם בסוף נותנים את המזל הטוב ביותר לעם ישראל.

שלמה קרעי: אבל איך זה מתחבר למה שאמרתי קודם?

שלמה קרעי: החסד והצדקה שטבועים בדמנו כבני אברהם אבינו שהיה איש החסד, זה שאנחנו רחמנים בני רחמנים – אסור לזה להפוך אותנו לחלשים בעיני אויבינו.

שלמה קרעי: אסור לחסד שבנו, לרחמים שיש בנו להפוך לכלי נשק בידי אויבינו שמבקשים להשמידנו.

שלמה קרעי: אנחנו צריכים לדעת: הגמרא אומרת: כל המרחם על אכזרים סופו שיתאכזר על רחמנים.

שלמה קרעי: צריך לדעת מתי לנהוג במידת הרחמים.

שלמה קרעי: אם מישהו דורש טובתך, אם מישהו חפץ בשלומך – כמובן עם יהודים וגם עם גויים שלא רוצים להשמיד אותך.

שלמה קרעי: אבל עם אויבים שמבקשים להשמיד אותנו, שהאג'נדה שלהם זה "בדם ואש נפדה את פלסטין", שהם מדברים על ג'יהאד, שזאת התורה שלהם – עליהם אנחנו מרחמים?

שלמה קרעי: איתם אנחנו באים ומקימים ממשלה?

שלמה קרעי: אנחנו נקרא בהפטרה של פרשת זכור בשבת הבאה איך שמואל הנביא, שהיה מנהיג של עם ישראל 50 שנה, איך הוא משסף בחרב את אגג מלך עמלק בלי רחמים.

שלמה קרעי: אמר לו: "כאשר שִכלה נשים חרבך כן תשכל מנשים אִמך".

שלמה קרעי: כן, אימא שלך תהיה אימא שכולה.

שלמה קרעי: הוא שיסף אותו בחרב, גזר אותו לארבע חתיכות.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: כי לא מרחמים על אכזרים.

שלמה קרעי: מי שמרחם על אכזרים פוגע בעם שלו, פוגע בציבור שלו, פוגע באלו שרוצים את טובתו ולא מבינים איך הוא התהפך עליהם.

שלמה קרעי: אנחנו רחמנים וגומלי חסדים אבל לא פראיירים; לא פראיירים ולא רחמנים על אכזרים, לא מרחמים על אלו שמתאכזרים עלינו.

שלמה קרעי: זה מתחבר למה שאמרתי קודם – לאיום האיראני.

שלמה קרעי: אנחנו כאן מדינה בסכנה קיומית.

שלמה קרעי: ומה קורה בממשלה הזאת?

שלמה קרעי: הממשלה מקימה לה קן צרעות בתוך הכנסת, קן צרעות בתוך הקואליציה, וקן הצרעות הזה – שלום, גברתי היושבת-ראש, הקונסולית של ישראל.

שלמה קרעי: קצת קשה לי עם זה שאת לא תשירי שם את ההמנון.

שלמה קרעי: זה נראה לי משהו בעייתי מאוד.

שלמה קרעי: אני מקווה שתחזרי בתשובה עד אז, יש לנו זמן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: שלום רב.

שלמה קרעי: האיום האיראני – זה אנשים שרוצים להשמיד אותנו.

שלמה קרעי: הם רוצים להשמיד אותנו, והממשלה הזאת מרחמת.

שלמה קרעי: בדור שלנו היה מנהיג אחד שהוכיח עמידה איתנה ותקיפה כנגד האיום האיראני.

שלמה קרעי: מה זה האיום האיראני?

שלמה קרעי: זה פרס – מבית מדרשו של המן האגגי: "להשמיד, להרֹג ולאבד את כל היהודים מנער ועד זקן".

שלמה קרעי: המדרש אומר שכשהמן בא לאחשוורוש – אני דיברתי השבוע על הפגישה של בנט וקריב, ואמרתי שזה כמו המשל של בעל הבור ובעל התל.

שלמה קרעי: אז עכשיו נספר את זה.

שלמה קרעי: המדרש אומר שכשהמן בא לאחשוורוש ואמר לו: "ישנו עם אחד מפֻזר ומפֹרד בין העמים בכל מדינות מלכותך ודתיהם שֹנות מכל העם, ואת דתי המלך אינם עֹשים", אחשוורוש אמר לו: מי אלה?

שלמה קרעי: הוא אמר לו: זה היהודים.

שלמה קרעי: הוא אמר: אה, היהודים.

שלמה קרעי: "הכסף נתון לך והעם לעשות בו כטוב בעיניך".

שלמה קרעי: הגמרא אומרת שזה כמו אחד שהיה לו בור בחצר.

שלמה קרעי: היה לו בור בחצר, והוא בא לשכן שלו ואמר לו: אני צריך קצת עפר כדי לכסות את הבור שלי.

שלמה קרעי: יש לך קצת עפר לתת לי?

שלמה קרעי: הוא אמר לו: יש לי תל, יש לי גבעה קטנה בחצר שאני לא יודע מה לעשות איתה.

שלמה קרעי: קח אותה – תסתום איתה את הבור.

שלמה קרעי: שניהם יצאו מרוצים.

שלמה קרעי: ככה המן ואחשוורוש, שניהם היו שונאי ישראל.

שלמה קרעי: כשהמן בא אליו הוא רק נתן לו רעיון איך לפתור את הבעיה שהייתה לו, שהם היהודים.

שלמה קרעי: אגב, מה המן בא ואמר?

שלמה קרעי: למה המן כעס ואמר עליהם?

שלמה קרעי: הוא אמר, אלה כל היום עוסקים בשה"י פה"י.

שלמה קרעי: מה זה שה"י פה"י?

שלמה קרעי: שבת היום, פסח היום.

שלמה קרעי: כל פעם אתה רואה יהודי שמח מאושר – למה אתה לא עובד?

שלמה קרעי: שבת היום; למה אתה לא עובד מחר?

שלמה קרעי: פסח היום.

שלמה קרעי: ככה היהודים.

שלמה קרעי: למה אתה לא עובד?

שלמה קרעי: אני לומד; למה אתה לא עובד?

שלמה קרעי: אני בשיעור.

שלמה קרעי: שבת, פסח – כל הזמן הם בחגיגות.

שלמה קרעי: אז הוא אמר שאנשים כאלה פוגעים בכלכלה של הממלכה שלך, אחשוורוש.

שלמה קרעי: זה בערך, להבדיל – אבל זה בערך מה שאומרים כאן חלקים בקואליציה ובממשלה הזאת על לומדי התורה.

שלמה קרעי: הם לא יכולים לראות.

שלמה קרעי: אברכים לומדים תורה.

שלמה קרעי: הם פוגעים בכלכלה.

שלמה קרעי: שבת, פסח – הם שומרים שבת, לא עובדים.

שלמה קרעי: אנחנו רוצים מסחר בשבת, אנחנו רוצים תחבורה בשבת.

שלמה קרעי: פסח – מה זה לא עובדים בחול המועד?

שלמה קרעי: בחול המועד יש עבודה.

שלמה קרעי: לא יכולים ללמוד תורה, שיצאו.

שלמה קרעי: איך אומרים בחוק הגיוס?

שלמה קרעי: באו לרם בן ברק בוועדה ואמרו: ניתן להם אפשרות לעבוד על חשבון השעות שהם צריכים ללמוד תורה.

שלמה קרעי: אז אמר להם – לא זוכר מי היה שם – פרוש, לדעתי – אנחנו זה תורתו אומנותו.

שלמה קרעי: מה אתם רוצים, להעמיק את האי-שוויון ולגרום לזה שיהיה עוד יותר אי-שוויון?

שלמה קרעי: מי שלומד תורה – הוא לומד תורה כי זה ערך עליון לעם ישראל בארץ ישראל ובכלל.

שלמה קרעי: אבל להעמיק את האי-שוויון ולתת להם לעבוד עם פטור של תורתו אומנותו?

שלמה קרעי: אתם מנסים לגרות עלינו יותר את הדוב?

שלמה קרעי: אז כאשר באים עם האיום האיראני הזה מבית מדרשו של המן האגגי, יש כאלו שעוצמים את עיניהם מהסכנה; או שעוצמים את עיניהם או שהם פשוט חדלי אישים ולא יודעים איך להתמודד עם זה.

שלמה קרעי: נתנו לך במה, ריבונו של העולם – הלכת לאו"ם עם הקיר הירוק מאחורי הגב שלך.

שלמה קרעי: לא יכולת לומר משהו?

שלמה קרעי: לא יכולת להגיד: אנחנו מדינת ישראל, אנחנו נעמוד מול כל איום שיהיה כנגדנו, אנחנו מדינה עצמאית?

שלמה קרעי: אנחנו חברים, נכון, הכול טוב ויפה, אבל גם לחברים צריך לדעת להגיד לא כשזה פוגע בנו.

שלמה קרעי: מה אתה עושה כראש ממשלה?

שלמה קרעי: אני רק מקווה שהמזל הטוב שיש לעם ישראל בחודש אדר, שאמרתי קודם, וחודש הגאולה שבא בעקבות חודש אדר יציל אותנו, ויהפוך – ונהפוך הוא אשר ישלטו היהודים המה באחים המוסלמים.

שלמה קרעי: אני מקווה שנצא מאפלה לאור גדול, בעזרת השם.

שלמה קרעי: גברתי, את רוצה שאני אגיד לך את המילים של ההמנון, שתזכרי אותן?

ג'ידא רינאוי-זועבי: בוא, תמשיך עם הנאום שלך.

שלמה קרעי: אמרת שאת לא מכירה את המילים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תמשיך את הנאום שלך, בבקשה.

שלמה קרעי: "כל עוד בלבב פנימה נפש יהודי הומייה, ולפאתי מזרח קדימה עין לציון צופייה".

שלמה קרעי: עם ישראל חיכה אלפיים שנות גלות כדי להגיע לכאן, לארץ הזאת שלו.

שלמה קרעי: ומי שרוצה להיות שותף גורל עם עם ישראל בארצו צריך לכבד את עם ישראל, צריך לבוא אליו ולחבק ולכבד ולאהוב אותו ולא לצאת כנגדו; ולא להגיד: ההמנון היהודי זר לי.

שלמה קרעי: זה קשה לי, מה אני אגיד לך, גברתי היושבת-ראש.

שלמה קרעי: אני לא מצליח להבין איך קורה דבר כזה.

שלמה קרעי: זה פשוט ליקוי מאורות במדינת ישראל.

שלמה קרעי: אני רוצה לדבר עכשיו על היום-יום.

שלמה קרעי: דיברנו על דברים ברומו של עולם: על האיום האירני, דיברנו על המלחמה בקוריאה, על חדלות האישים של המנהיגים שלנו.

שלמה קרעי: אבל אנשים לא גומרים את החודש.

שלמה קרעי: תראו, אזרחי ישראל, איזה חוק מביאים לנו כאן.

שלמה קרעי: גברתי השרה מירב כהן, השרה לשוויון חברתי, פתרתם את כל בעיות השוויון החברתי במדינת ישראל, את כל בעיות המצוקות הכלכליות והחלשים – כל מה שנשאר לכם עכשיו זה להגביל כהונה של ראש ממשלה לשמונה שנים, להתחיל לבטל את הדמוקרטיה.

שלמה קרעי: איך אתם נותנים יד?

שלמה קרעי: מה, אין לכם אצבע?

שלמה קרעי: הרי כל ממזר מלך אצלכם – 61.

שלמה קרעי: כל מה שאתם רוצים אתם מקבלים.

שלמה קרעי: איך אתם מאפשרים לזה לקרות?

שלמה קרעי: הממשלה הזו הביאה למצוקה כלכלית קשה ביותר: עליות מיסים מטורפות כמעט בכל תחום.

שלמה קרעי: אין דבר שלא מעלים מיסים.

שלמה קרעי: ומילא אם היינו רואים שעליות המיסים האלו באות מסיבה מוצדקת.

שלמה קרעי: ג'ידא, את ישבת איתי בוועדת הכספים, וראית שהמס על החד-פעמי, מס הגודש והמס על השתייה המתוקה וכל המיסים שהעלו – בכלל משרד האוצר הגה אותם.

שלמה קרעי: משרד התחבורה – כשדיברנו על מס הגודש, אמרנו לו: איזה חוק זה?

שלמה קרעי: אם זה מס גודש והוא עניין תחבורתי, למה ההחלטה איפה לשים את הטבעות היא של שר האוצר?

שלמה קרעי: איפה ההיגיון?

ג'ידא רינאוי-זועבי: גם בתוך ועדת הכספים, שנינו ועוד אחרים, נלחמנו ושינינו.

שלמה קרעי: ובכל זאת, שינינו בשוליים של השוליים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: שינינו, שינינו, היו הרבה שינויים, כולל בגיל פרישה של נשים ובעוד.

שלמה קרעי: ועדיין, גם בגיל פרישה של נשים, פתרנו בעיה לחמש השנים הקרובות, אבל מה שיקרה עוד חמש שנים – אנחנו נפתור, בעזרת השם, אנחנו נשנה את הדברים האלה, נדאג לנשים במקצועות שוחקים, אבל לא רצו לדאוג; זה עבר בלי לדאוג לנשים חלשות במקצועות שוחקים.

שלמה קרעי: אז מילא, אם זה היה בא ממקום אידיאולוגי, היה אפשר להבין, אבל כשרואים שכל האידיאולוגיה הזאת היא רק כסף שהממשלה רוצה לגבות מהאזרחים; כשהשרה להגנת הסביבה יושבת בוועדת הכספים ואומרת לי: גם כוס קרטון שיש בה 5% פלסטיק עושה את אותו נזק סביבתי כמו כוס פלסטיק.

שלמה קרעי: אמרתי לה, את בטוחה?

שלמה קרעי: היא אומרת לי כן.

שלמה קרעי: אמרתי לה, יש גם מומחה שאומר את זה, לא רק את?

שלמה קרעי: היא אומרת לי, כן, יש מומחה אמיתי.

שלמה קרעי: ואחר כך מאחורה, הוציאו תמונה שלה יושבת – יש מאחורה, למי שלא יודע, אזרחי ישראל, ספלי חרסינה.

שלמה קרעי: מי שרוצה יכול לקחת לו ספל חרסינה, נכון?

ג'ידא רינאוי-זועבי: הינה, כזה.

שלמה קרעי: הינה, בבקשה, יפה.

שלמה קרעי: יש ספלי חרסינה.

שלמה קרעי: והשרה להגנת הסביבה, שהטילה מיסים על המשפחות ברוכות הילדים, משפחות שאין להן מדיח, שקשה להן לא להשתמש בחד-פעמי – היא יושבת ושותה בכוס חד-פעמית.

שלמה קרעי: תגידו, אתם השתגעתם?

שלמה קרעי: לפחות "והייתם נקיים מה' ומישראל".

שלמה קרעי: גם אם לא מה', אתם עושים את זה בשביל כסף, בשביל לגבות מיסים?

דוד אמסלם: זאת הרמה המוסרית שאתה מבקש מהממשלה הזאת?

דוד אמסלם: שלמה, הגזמת.

שלמה קרעי: לא - - -

דוד אמסלם: יש נושא אחד שהם לא שיקרו את הציבור?

דוד אמסלם: אחד?

דוד אמסלם: מהנורבגי, ועד הממשלה, ועד הורדת המיסים.

דוד אמסלם: תגיד לי אחד, נושא אחד שבו פעם לפיד אמר דבר אמת.

דוד אמסלם: והחלופי, שוכרים לי מטוסים פרטיים.

דוד אמסלם: שמע, אנשים מופקרים ברמות.

דוד אמסלם: בכל מדינה – דרך אגב, זה מזכיר לי משטרים הכי אפלים בעולם, של דיקטטורים שאחרי שעושים להם הפיכה מכניסים אותם לבית סוהר 30 שנה שהם גנבו וחמסו את המדינה.

שלמה קרעי: אבל מה ההבדל בכל זאת?

דוד אמסלם: נו?

שלמה קרעי: מה שאתה מדבר זה ודאי חמור.

דוד אמסלם: ועכשיו הוא לא רוצה שארדן ידבר באו"ם.

דוד אמסלם: הוא לא מגיע לקרסוליים של ארדן.

דוד אמסלם: ארדן, שגריר ישראל, לא ידבר באו"ם.

שלמה קרעי: הוא באמת יכול, אבל?

שלמה קרעי: אם ארדן רוצה - - -

דוד אמסלם: הוא לא יכול.

שלמה קרעי: אם ארדן רוצה לדבר - - -

דוד אמסלם: הוא לא יכול כלום.

שלמה קרעי: לא - - -

דוד אמסלם: הוא לא יכול ככה לבחור יועצת משפטית.

דוד אמסלם: אבל אצלם מותר הכול, הם עוברים על החוק כל - - -

שלמה קרעי: אבל אני קורא לארדן - - -

דוד אמסלם: החוק זה הם.

שלמה קרעי: דודי, אנחנו קוראים לארדן לא להקשיב ללפיד, נכון?

דוד אמסלם: עזוב, אני מספר לך – החוק זה הם.

דוד אמסלם: איך אמר - - -

שלמה קרעי: אבל זה לא פה, זה באו"ם.

שלמה קרעי: מה, הוא ישלח לו שוטרים לאו"ם?

דוד אמסלם: אתה יודע, בסוף, אנחנו שומרי חוק.

דוד אמסלם: מי שעובר על החוק זה הם, כל רבע שעה.

דוד אמסלם: מה תעשה?

שלמה קרעי: אבל מה ההבדל בכל זאת בין מה - - -

דוד אמסלם: אתה מבין את הצביעות, אתה מבין את הגועל נפש, אתה מבין איך הם מתנהלים?

דוד אמסלם: ועוד מטיפים מוסר.

דוד אמסלם: תסתכלו על המראה של עצמכם.

דוד אמסלם: אני שומע את השרה כהן מדברת, לפעמים אני מתחלחל, מכל הצביעות ומכל מה שיוצא לך מהפה.

דוד אמסלם: אני אומר לך, לפיד, גם כשואלים אותו מה השעה, הוא משקר גם כשלא צריך.

דוד אמסלם: שקרן.

דוד אמסלם: בנט – איזה - - -

שלמה קרעי: אתה אומר, השעון עם הוונטילטור זה לא רק של בנט.

דוד אמסלם: בדיוק.

שלמה קרעי: יש כבר כמה כאלה שם.

דוד אמסלם: פשוט הם אנשים, אתה לא יודע, הם לא מבינים את הנזק העצום שהם עושים לעם ישראל.

שלמה קרעי: את זה גם הם יודעים.

שלמה קרעי: הם מבינים.

שלמה קרעי: הם מבינים, אבל אין להם ברירה.

דוד אמסלם: ארדן.

דוד אמסלם: אז שאלתי: תגיד, כשמחר נתחלף, מה נגיד לאיך קוראים לה, לגרמן, או ליושבת-ראש?

דוד אמסלם: לא לדבר.

דוד אמסלם: נא לחזור לארץ להחזיר את המפתחות, לא לדבר.

שלמה קרעי: אין ספק, אם צריך לשנות חוק, נשנה חוק.

דוד אמסלם: לא, הם שברו את המוסכמות.

דוד אמסלם: לא היא, מי שממנה אותה, מה נעשה?

דוד אמסלם: לא ניצמד לכללים, ונרחיב אותם קצת?

שלמה קרעי: אנחנו לומדים מטעויות.

שלמה קרעי: אבל מה בכל זאת ההבדל, דודי, בין הדוגמאות שנתת לבין הדוגמה שאני נתתי?

שלמה קרעי: בדוגמאות שאתה נתת זה חמור מאוד, אבל זה כאילו הבטחות בחירות.

שלמה קרעי: אומרים שכולם משקרים בבחירות.

שלמה קרעי: הבטחנו לא נורבגי – משקרים.

שלמה קרעי: גם אחרים שיקרו.

שלמה קרעי: אבל הדוגמה הזאת זה גם דוגמה אישית וגם זה קרה עכשיו, לפני חודשיים בתקציב.

שלמה קרעי: את רואה מה העלאות המיסים האלה עשו.

שלמה קרעי: המחירים בסופר עלו, סל הקנייה עלה ב-10%–20%.

שלמה קרעי: אנשים לא מצליחים לגמור את החודש.

שלמה קרעי: חשבון החשמל, מפחדים להדליק דוד חשמל, מתקלחים פעם ביומיים.

שלמה קרעי: הם לא מבינים בכלל, הם שבעים.

שלמה קרעי: ג'ידא, אבל את מבינה.

שלמה קרעי: את באת מהשטח, את באת מהפריפריה.

שלמה קרעי: יושבים כאן כאלה שבעים שזה לא מזיז להם בכלל – עוד 200 שקל ועוד 2,000 שקל בחשבון החודשי, כלום.

שלמה קרעי: ואת, אחרי שעשית את כל זה, במקום לתת דוגמה אישית את יושבת ושותה בכוס חד-פעמית כשיש ספל חרסינה לידך?

שלמה קרעי: זה פשוט לא יאומן.

שלמה קרעי: זה גרם – כל העלאות המיסים האלו, כשכל פעם היה איזה תירוץ אחר, כל זה גרם למבול של עליות מחירים, במזון, בתחומים נוספים.

שלמה קרעי: חלק מהן הם בלמו קצת.

שלמה קרעי: טוב, לא נעלה את מחירי החשמל.

שלמה קרעי: הישג: העלינו את מחירי החשמל רק ב-3.4%, ולא ב-5.6%.

שלמה קרעי: באמת תודה רבה, נכרע ברך ונשתחווה בפניכם.

שלמה קרעי: מה זה?

שלמה קרעי: אבל דודי, דבר אחד אתה לא יכול לקחת מהממשלה הזאת.

שלמה קרעי: תן לה קרדיט, קרדיט ענק.

דוד אמסלם: מה?

שלמה קרעי: מה?

שלמה קרעי: היא מצאה פתרון יצירתי.

שלמה קרעי: כל מי שמתנגד לה או שהיא חפצה ביקרו – ג'וב נחשק על חשבוננו.

דוד אמסלם: לשכת עבודה.

דוד אמסלם: ג'וב טוב.

שלמה קרעי: ג'וב טוב.

דוד אמסלם: איך הוא אמר, ג'ובים.

דוד אמסלם: כשאתה מדבר על ג'ובים, אני מבקש לעשות את זה עם היד: ג'ובים לחבר'ה.

שלמה קרעי: שר הבריאות, ניצן הורוביץ, הרי – גברתי היושבת-ראש, אני, לא נעים שאת פה, אבל אין ברירה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הכול בסדר, שלמה, הכול בסדר.

שלמה קרעי: לפני שנה וחצי, הוא אמר ככה: מפלס העצבים בכנסת שבר היום שיא עם החוק הנורבגי – קומבינה של מיליונים על עוד ג'ובים לממשלה המנופחת הזו".

שלמה קרעי: ולכן הוא הראה את עצמו, הוא הלך לאכול במסעדה כדי להירגע מהשחיתות, מהעצבים, מהנורבגים.

שלמה קרעי: אחד היה בליכוד, נורבגי אחד; היום, כשמינו את ג'ידא כי היא עשתה קצת בעיות – בצדק, עשתה להם בעיות – מה הם כותבים?

שלמה קרעי: ים של ברכות לקונסולית החדשה בשנחאי ולנורבגית החדשה שתיכנס במקומה.

שלמה קרעי: מרצ – הכי חברתית.

שלמה קרעי: איך?

דוד אמסלם: דואגים לחבר'ה.

שלמה קרעי: בדיוק.

שלמה קרעי: איך מים של עצבים, "מפלס העצבים שבר שיאים" - - -

דוד אמסלם: אל תדאגי, רצו להיפטר ממך, לא רצו לדאוג לך.

שלמה קרעי: זה ברור.

דוד אמסלם: אני, פרינציפ, אם היו רוצים שאני אלך - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: הינה, אני שותה בספל, בסדר.

דוד אמסלם: - - אני מודיע להם: היום אני נשאר.

דוד אמסלם: על אפכם ועל חמתכם נשאר.

דוד אמסלם: לא רציתם אותי – נשאר.

שלמה קרעי: בדיוק.

דוד אמסלם: הרי הם רוצים להשפיל אותך.

דוד אמסלם: הם רוצים לזרוק אותך מפה.

דוד אמסלם: הייתי אומר להם: לא, לא.

דוד אמסלם: אחרי שהסכמתי, יענו לראות מה הם יגידו – עכשיו אני נשאר פה.

דוד אמסלם: נשאר.

דוד אמסלם: לא זז פה.

שלמה קרעי: חכה, סמוך על ג'ידא שגם זה יבוא לה.

דוד אמסלם: כן.

שלמה קרעי: אבל איך הצביעות הזאת, איך החוצפה, עזות המצח.

שלמה קרעי: באמת, כתוב שהציץ של הכוהן הגדול היה מכפר על עזות מצח.

שלמה קרעי: אצלכם צריך ציץ כפול, זה לא מספיק הציץ הרגיל, זה כמו הטלפונים שנפתחים לשניים, צריך לפתוח אותו פעמיים.

שלמה קרעי: איך אתם – "מפלס העצבים שבר שיאים", וברכות לנורבגית החדשה – מרצ הכי חברתית.

שלמה קרעי: דואגת לכל החבר'ה.

שלמה קרעי: איך, איך?

שלמה קרעי: מרצ פשוט איבדה את כל הערכים שלה.

שלמה קרעי: ג'ידא לא.

שלמה קרעי: היא הצביעה לפי הערכים שהיא האמינה בהם.

דוד אמסלם: זאת מפלגה שצריכה להיעלם מהעולם.

דוד אמסלם: אין לה שום ערך.

דוד אמסלם: שום בסיס.

דוד אמסלם: כלום.

דוד אמסלם: שום דבר.

שלמה קרעי: אני אומר לך שאם מרצ רוצים לחזור בפעם הבאה, בבחירות הבאות, הם חייבים להתעורר.

שלמה קרעי: ומגיע להם.

שלמה קרעי: הם, מרצ, אגב, יותר טובים מהעבודה.

שלמה קרעי: העבודה מאגפים את מרצ משמאל, קריב ואבתיסאם, ומרב מיכאלי.

שלמה קרעי: הם פוסט-ציוניים ממש.

שלמה קרעי: מרצ, אתה שומע אולי עוד אוושה קלושה של איזה שמאל ציוני של פעם.

שלמה קרעי: בחלק.

דוד אמסלם: לא שמעתי שום ציונות, לא מאלה ולא מאלה.

שלמה קרעי: יכול להיות.

דוד אמסלם: תגיד לך היושבת-ראש.

דוד אמסלם: היא לא יודעת את ההמנון.

דוד אמסלם: איך היא אמרה, ההמנון, "נפש הומייה"; זה "נפש יהודי".

דוד אמסלם: בטלוויזיה אמרת "נפש הומייה"; זה "נפש יהודי הומייה".

דוד אמסלם: אז היא אמרה: זה לא מדבר אליי, ההמנון.

שלמה קרעי: לא, היא אמרה שהיא לא מכירה את המילים, לכן אמרתי לה קודם את המילים.

דוד אמסלם: לא מכירה את המילים, אבל היא גם אמרה "נפש הומייה", בגלל שאת זה היא זכרה.

דוד אמסלם: היא אמרה: זה לא מדבר אליי, מדיר אותי.

שלמה קרעי: כן.

שלמה קרעי: ולפיד, שלא לדבר עליו – בסדר, זה לא, הרי לא ניצן הורוביץ שלח את ג'ידא לסין, לפיד שלח אותה, הרחק מכאן.

דוד אמסלם: הוא הדילר של הקזינו, שלמה.

שלמה קרעי: כל מי שמסכן אותו עם העצמאות שלו, בעצמאות מסוכנת, מוגלה לארץ גזרה.

דוד אמסלם: מסדרים לו ג'וב.

שלמה קרעי: מזל שאין לנו כאן סיביר כאן, בישראל.

דוד אמסלם: לא, יש גם סיביר.

דוד אמסלם: יש.

דוד אמסלם: שגריר סיביר.

שלמה קרעי: שגריר בסיביר.

דוד אמסלם: - - - גם שגרירות ב-50, 100 מיליון דולר.

דוד אמסלם: אל תדאג.

דוד אמסלם: רק שיסכים.

שלמה קרעי: את אלי אבידר נשלח לשגריר בסיביר.

שלמה קרעי: אתה זוכר מה הוא אמר על המינוי של דני דנון לאו"ם?

שלמה קרעי: מה לפיד אמר אז?

דוד אמסלם: הריקני הזה, אני לא זוכר מה הוא אמר בגלל שמעולם לא הקשבתי לו.

שלמה קרעי: בוא תשמע.

שלמה קרעי: הוא אמר ככה: נתניהו ממשיך את הפירוק הכללי של שירות החוץ שלנו.

שלמה קרעי: הוא ממנה פוליטיקאי בינוני מהאגף הקיצוני ביותר של הליכוד, ללא כל ניסיון דיפלומטי.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: כי בברירה בין טובת המדינה לנוחות הפוליטית, נתניהו תמיד בחר באפשרות השנייה.

שלמה קרעי: של נעליך מעל רגליך, חצוף שכמוך.

שלמה קרעי: אסף זמיר בניו יורק, יעל גרמן בפריז, מייק הרצוג בארצות הברית, רונן הופמן בקנדה, אמיר חייק לדובאי, ג'ידא בסין; יש עוד שמות שאני בטח לא זוכר או שלא שמעתי עליהם.

דוד אמסלם: את כל אלה נצטרך להחזיר באמצע.

שלמה קרעי: צ'יק-צ'ק.

שלמה קרעי: אבל מי רוצה עוד?

שלמה קרעי: זה פתוח.

שלמה קרעי: יש עוד מישהו?

שלמה קרעי: מירב, את רוצה שגרירה?

שלמה קרעי: יש עוד שגרירה – איפה נשים אותה?

דוד אמסלם: איפה שהיא רוצה.

דוד אמסלם: בשום מקום.

דוד אמסלם: איפה שהיא רוצה.

דוד אמסלם: אפילו בתחנת החלל הזה - - -

שלמה קרעי: מירב, לפיד מחלק שגרירויות.

שלמה קרעי: מי שעושה בעיות – תדעי: אוגנדה, אוזבקיסטן, איי מרשל, בלגיה.

שלמה קרעי: לא חסרים מקומות.

שלמה קרעי: לפיד יסדר, ואיפה שאין שגרירות, נבנה שגרירות, על חשבון הציבור.

דוד אמסלם: - - -

שלמה קרעי: נעמה לזימי לפעמים עושה בעיות בוועדה, למרות שהיא בסוף מתקפלת כאן כמו נערת גומי בהצבעות.

שלמה קרעי: עושה, צועקת, צועקת, צועקת, בסוף - - -

דוד אמסלם: ראית איך לאביר קארה ירד האוויר?

דוד אמסלם: אביר קארה, כל פעם הוא מתנפח כמו איזה בלון הליום ויורד לו האוויר.

דוד אמסלם: אוויר קארה.

שלמה קרעי: מה עם דפנה והתינוק שלה?

שלמה קרעי: לא ראית איזה סרטון מרגש הוא עשה על דפנה והתינוק שנולד לה, שהוא חייב כבר 96,000 שקלים לפנסיות התקציביות?

שלמה קרעי: אין דפנה, אין תינוק.

דוד אמסלם: חתלתול קטן מלא אוויר.

שלמה קרעי: פשוט.

שלמה קרעי: ומה עם ג'וב טוב כלפון?

שלמה קרעי: את צרפת גרמן כבר לקחה לו.

שלמה קרעי: איפה נשים?

דוד אמסלם: ג'וב טוב חנפון.

שלמה קרעי: כלפון.

דוד אמסלם: - - - ג'וב טוב חנפון.

דוד אמסלם: הוא כל היום מתחנף.

שלמה קרעי: אה, חנפון.

שלמה קרעי: לא, כי בג"ד-כפ"ת בראש מילה זה בדגש.

שלמה קרעי: אבל האמת היא שאת ג'וב טוב לא צריך לשלוח לשום מקום.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: הוא הוכיח נאמנות לכיסא.

שלמה קרעי: מכר את הכול.

שלמה קרעי: אין ערכים, אין ארץ ישראל.

שלמה קרעי: הוא הולך ומצטלם עם הרב מאזוז, עם הרב זה, הוא הולך לפה, הולך לשם, יושב פה.

שלמה קרעי: מתנהל כמו איש שמאל קיצוני.

שלמה קרעי: לא דואג לשום דבר, לא לנשות האברכים בציונות הדתית או האברכים החרדים, לא לארץ ישראל – כלום, כלום, כלום.

שלמה קרעי: אז אותך לא ישלחו לשום מקום.

שלמה קרעי: ג'וב טוב, אתה יכול להיות רגוע.

שלמה קרעי: הכול בסדר.

דוד אמסלם: רינאוי, תירגעי.

דוד אמסלם: הכול טוב.

דוד אמסלם: לא יחליפו אותך, אל תדאגי.

דוד אמסלם: תהיי נינוחה.

דוד אמסלם: תהיי נינוחה.

דוד אמסלם: הכול טוב.

שלמה קרעי: פעם היו שמים - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני דווקא מאוד נינוחה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: האתנחתה הקומית הזו הייתה ממש נחמדה.

דוד אמסלם: הוא מחליף רק אותנו.

דוד אמסלם: רק אותנו הוא מחליף - - - עלק, ישיבות רגישות.

שלמה קרעי: דודי, פעם מיקי היה שוביניסט.

שלמה קרעי: כל הגברים היו פה בתחילת הערב וב-02:00 - -

דוד אמסלם: תקרא לו היושב-ראש.

דוד אמסלם: הוא לא חבר שלך.

דוד אמסלם: היושב-ראש.

שלמה קרעי: - - ב-02:00 היו שמים את ג'ידא ואת אמילי.

שלמה קרעי: פעמיים צעקתי עליהם ומאז אנחנו מקבלים שוויון.

שלמה קרעי: בקיצור, מכירת חיסול של דעות שלא מסתדרות עם הדיקטטור – שגרירים וקונסולים מהודו ועד כוש, איפה שאתה רוצה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: איפה זה כוש?

שלמה קרעי: יש מחלוקת בגמרא.

שלמה קרעי: הגמרא אומרת: הודו וכוש צמודות האחת לשנייה – יש דעה אחת – והודו ועד כוש זה בעצם כל הגלגל.

דוד אמסלם: ניגודים.

דוד אמסלם: אחד אומר שהם ניגודים, בקצוות, לכן אתה אומר מהודו ועד.

שלמה קרעי: יש דעה שהן בשני הקצוות.

שלמה קרעי: שגרירים וקונסולים מהודו ועד כוש.

שלמה קרעי: הודו ועד כוש אנחנו קוראים במגילת אסתר.

דוד אמסלם: אבל הוא מדבר על בערך לפני אלפיים וחמש מאות שנה, מאחשוורוש.

שלמה קרעי: כן.

שלמה קרעי: "ויהי בימי אחשורוש, הוא אחשורוש המֹּלך מהדו ועד כוש שבע ועשרים ומאה מדינה".

שלמה קרעי: יש מספיק שגרירויות לכולם, ל-120, ועוד שבעה נורבגים.

שלמה קרעי: יאיר גולן לא צריך שגרירות, יאיר גולן יהיה שגריר בעזאזל, וליברמן – שגריר במזבלה עם מריצה.

שלמה קרעי: נשים לו שם מבנה, נבנה לו מבנה בצורת מריצה, ושם הוא יהיה שגריר.

שלמה קרעי: ככה תישאר ללפיד ממשלה הומוגנית, ממשלה שכולם מיישרים קו.

שלמה קרעי: עפר שלח מדבר מילה – עף הביתה; ג'ידא אומרת משהו – סין.

שלמה קרעי: זה אומר משהו, הכול מסתדר.

שלמה קרעי: תהיה ממשלה, כולם יבואו ככה, אף אחד לא מדבר מילה.

שלמה קרעי: נעמה לזימי, את על הכוונת.

דוד אמסלם: - - - תביא לו הצעת חוק שהוא יקבל חצי משכורת של הנורבגים ולא צריך אותו.

דוד אמסלם: הוא - - - נגיד יש לו 19 קולות, 19 אנשים.

דוד אמסלם: הוא מצביע במקום - - - לא מטריד אנשים בלילה.

דוד אמסלם: המדינה תחסוך 50% אחוז.

שלמה קרעי: אביר קארה יכול להיות הסגן שלו.

שלמה קרעי: אביר קארה יכול להיות הסגן שלו לעניין הזה.

שלמה קרעי: הוא כבר מומחה - - -

דוד אמסלם: אוויר קארה, אני מבקש.

דוד אמסלם: אוויר קארה, אוויר קר.

שלמה קרעי: הכול פתוח, חברים, כל המינויים שבעולם, רק כדי שהממשלה המושחתת הזו תוכל לשרוד.

שלמה קרעי: אבל אל תחשבו שהמינוי יישמר לכם, ג'ידא.

שלמה קרעי: אל תבני על זה.

שלמה קרעי: כמו שדודי אמר, לא תהיי שגרירה בסין לאורך זמן.

שלמה קרעי: אנחנו לא יכולים לאפשר את זה.

שלמה קרעי: אחרי שהממשלה תיפול, אנחנו נפרמט.

שלמה קרעי: יש כפתור בטלפון שעושים אתחול, אתחול מחדש לא לבריאת העולם – ל-13 ביוני 2021.

שלמה קרעי: אנחנו נפרמט את כל הטעויות, את כל השחיתות.

שלמה קרעי: נבטל את כל המינויים.

שלמה קרעי: נשלח את בנט לקונסול מטעם עצמו ברעננה, ואת כל היתר, כמו שליברמן שלח את העצמאים, אנחנו נשלח אתכם להיות חוטבי עצים ושואבי מים.

שלמה קרעי: מקצוע לא רע.

שלמה קרעי: הרי זה מה שאתם רוצים שאנחנו נהיה; לא את, הממשלה הזו.

שלמה קרעי: הם חושבים שאנחנו בפריפריה טיפשים, לא מבינים.

שלמה קרעי: רוצים מנהיג שלנו.

שלמה קרעי: לא, אתם לא יכולים לבחור.

שלמה קרעי: אנחנו נקבע לכם, ואתם תהיו חוטבי עצים ושואבי מים, ואנחנו נשב במגדלי השן.

שלמה קרעי: נעבוד יחד עם בג"ץ בהרמוניה איך לקחת את הכוח מהציבור, מנבחריו, לחבורה קטנה של פקידים.

שלמה קרעי: הממשלה הזו היא לא רק מושחתת, היא גם מבולבלת.

שלמה קרעי: קראנו בפרשה, בפרשת ויקהל: "ששת ימים תעשה מלאכה וביום השביעי יהיה לכם קדש שבת שבתון לה'".

שלמה קרעי: שואלים: למה בכלל צריך לומר לנו: ששת ימים תיעשה מלאכה?

שלמה קרעי: ואם אני בפנסיה, ואם אני לא רוצה לעבוד, מה, אני חייב?

שלמה קרעי: התורה מצווה אותי: ששת ימים תיעשה מלאכה?

שלמה קרעי: תגיד לי: ביום השביעי שבת שבתון.

דוד אמסלם: לא כתוב תעשה; תיעשה.

שלמה קרעי: זו השאלה השנייה.

שלמה קרעי: עוד יותר.

שלמה קרעי: וגם מה זה תיעשה?

דוד אמסלם: זה האופציה לעשייה.

דוד אמסלם: תיעשה.

דוד אמסלם: לא אמרו - - - כל מי שרוצה.

שלמה קרעי: ומי שלא רוצה?

דוד אמסלם: זכותו.

שלמה קרעי: אז למה אתה אומר לי את זה?

שלמה קרעי: תגיד לי, הקדוש ברוך הוא - - -

דוד אמסלם: אתה אומר: בוא נעבור לתירוץ.

דוד אמסלם: יותר מעניין.

שלמה קרעי: זה הפשט, אתה אומר את הפשט.

שלמה קרעי: זה נכון, אבל לכאורה לא צריך לומר לי.

שלמה קרעי: תגיד לי מה שאתה רוצה שאני אעשה.

שלמה קרעי: מה, אתה אומר לי איך ללכת?

שלמה קרעי: מה לאכול?

שלמה קרעי: לא, יש את המצוות, מצוות עשה: תניח תפילין, תשמור שבת.

שלמה קרעי: תגיד לי: תשמור שבת.

שלמה קרעי: בשאר הימים אני יודע שלא צריך לשמור.

שלמה קרעי: אגב, "ששת" זה בגימטרייה 1,000: שי"ן, שי"ן, תי"ו, וזה בגימטרייה 40 חסר אחת.

שלמה קרעי: זה המלאכות שאפשר לעשות בששת ימים ובשבת אי-אפשר לעשות, זה המלאכות שמותרות בחול ואסורות בשבת.

שלמה קרעי: יש ל"ט אבות מלאכות, 39 אבות מלאכות, 40 חסר אחת.

שלמה קרעי: יש סיפור - - -

דוד אמסלם: תסביר לה מה זה, אם כבר.

דוד אמסלם: היא הולכת לבייג'ינג.

דוד אמסלם: היא צריכה לפגוש יהודים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא.

ג'ידא רינאוי-זועבי: את זה אני דווקא יודעת.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הרי נוסף לתואר השני של מינהל עסקים, יש לי עוד תואר שעשיתי לפני 15 שנה של ספרות עברית, תואר שני, ועשיתי עבודת סמינר על הקראים באנדלוסיה, על הספרות שלהם, השירה של הקראים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הפוך מיהדות העולם – הם כתבו באותיות הפוכות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אז - - -

דוד אמסלם: - - -

שלמה קרעי: הם שם, הקראים, לא האמינו בתורה שבעל פה, אז לא היו להם ל"ט אבות מלאכה, היו רק מהתורה שבכתב.

שלמה קרעי: ל"ט אבות מלאכה זה מהתורה שבעל פה, אלה המלאכות שהיו במשכן.

שלמה קרעי: כל המלאכות שהיו במשכן – למדו שהן המלאכות שאסורות בשבת.

שלמה קרעי: יש סיפור על אחד מסוחרי ראדין, שהיה פותח את חנותו ביום שישי עד לתוך השבת, ובמוצאי שבת מקדים לפתוח כשעוד חמה בראשי האילנות.

שלמה קרעי: הוא היה גונב שעה בכניסת שבת, שעה בצאת שבת.

שלמה קרעי: החפץ חיים בא אליו ואמר לו: אני אספר לך משל.

שלמה קרעי: מה שאתה עושה זה כמו המשל על איכר שהיה מוכר שקי תבואה, מוכר שקים לסוחר.

שלמה קרעי: בא סוחר, היה קונה הרבה שקים.

שלמה קרעי: הוא לא היה משלם לו על כל שק.

שלמה קרעי: הוא אמר לו: בוא נספור את השקים, בסוף נשלם לך.

שלמה קרעי: אבל איך נספור שלא נשכח?

שלמה קרעי: האיכר אמר לסוחר או הסוחר אמר לאיכר – לא משנה, סיכמו ביניהם שעל כל שק הוא שם מטבע נחושת בתוך צלחת.

שלמה קרעי: יש קערה, כל שק שהאיכר מעמיס לו בעגלה – הוא שם מטבע נחושת.

שלמה קרעי: וכך הסוחר והאיכר מעמיסים, מעמיסים, וסיכמו שכשיסיימו להעמיס יספרו כמה מטבעות נחושת יש בקערה, ואז הוא ישלם לו לפי מספר השקים.

שלמה קרעי: אבל האיכר לא היה יכול להתאפק.

שלמה קרעי: הוא רואה את הקערה מתמלאת במטבעות, אז הוא ראה שהסוחר לא מסתכל, לקח שתיים, שלוש מטבעות, ושם בכיס.

שלמה קרעי: הסוחר ראה אותו בזווית העין עושה את זה, אבל הוא אמר: איזה איכר טיפש, ניתן לו.

שלמה קרעי: עוד פעם, לוקח עוד מטבע, עוד שתיים, ואז בסוף הסוחר שילם לו על הרבה פחות שקים.

שלמה קרעי: אז הקדוש ברוך הוא – החפץ חיים המשיך לומר לאותו סוחר – נתן לנו מתנה יקרה.

שלמה קרעי: הוא נתן לנו את השבת.

שלמה קרעי: השבת היא מקור הברכה.

שלמה קרעי: כנגדה הקדוש ברוך הוא משפיע עלינו שפע לכל אחד מימות החול.

שלמה קרעי: כשאתה גונב את השעות האלה מהשבת, אתה גונב מהשפע של ימות החול, אתה בעצם גונב מעצמך.

שלמה קרעי: זה לדעת להבחין בין עיקר לטפל.

שלמה קרעי: ראינו את ההבחנה הזאת בין עיקר לטפל אצל בצלאל.

שלמה קרעי: כתוב "ויעש בצלאל את הארֹן".

שלמה קרעי: זה הדבר היחיד שהתורה ייחסה לו.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: מדרש רבא אומר שכשאמר משה לבצלאל: תבנה את המשכן, אז בצלאל אמר לו: מה טיבו של משכן זה?

שלמה קרעי: למה לבנות את המשכן?

שלמה קרעי: הוא אומר לו: המשכן נועד שהקדוש ברוך הוא ישרה את שכינתו על עם ישראל וילמד אותם תורה.

שלמה קרעי: אז הוא אומר לו: אם ככה, אם המשכן, כל המטרה שלו היא בשביל התורה, אז איך בינתיים התורה תהיה מונחת בקרן זווית?

שלמה קרעי: בוא נבנה לתורה את מה שצריך, איפה שהיא יושבת, את הארון שלה ואחר כך נבנה את המשכן, ומשה רבנו קיבל את זה.

שלמה קרעי: לכן בצלאל – עשיית הארון, קרויה על שמו.

שלמה קרעי: בצלאל היה חכם מאוד שהיה יודע לזהות ולהבדיל בין עיקר לטפל.

שלמה קרעי: כמו שראינו בשבת, כמו שראינו אצל בצלאל, חכם צריך לדעת לזהות את מקור החוכמה, את אוצר הברכה, ולפעול בהתאם.

שלמה קרעי: לא לבלבל בין העיקר לטפל.

שלמה קרעי: יש סיפור שיום אחד הצפרדע פגשה מרבה רגליים.

שלמה קרעי: היא אמרה לו: תגיד לי, איך אתה, מרבה רגליים, עם למעלה מ-100 רגליים – יש גם כאלה עם אלפי רגליים – איך אתה מסתדר?

שלמה קרעי: איך אתה מתאם את הקצב בין הרגליים?

שלמה קרעי: אני עם ארבע רגליים ולא מצליחה ללכת, אני קופצת.

שלמה קרעי: אני באה ללכת, זה קופץ.

שלמה קרעי: אני עם ארבע רגליים לא מסתדרת, ואתה עם למעלה מ-100 רגליים מסתדר.

שלמה קרעי: לא ענה לה.

שלמה קרעי: הצפרדע הלכה.

שלמה קרעי: אחרי שבוע חזרה, רואה אותו באותו מקום.

שלמה קרעי: היא אומרת לו: מה אתה עושה פה?

שלמה קרעי: הוא אומר לה: מאז ששאלת אותי את השאלה הזאת, אני יושב וחושב איך באמת אני מסתדר, ואני לא מצליח.

שלמה קרעי: כאשר יש בלבול, כאשר יש רעשי רקע, ואתה לא חכם, אתה לא יודע להתמקד – משה רבנו אומר לעם ישראל: זה הדבר.

שלמה קרעי: תתמקדו במטרה.

שלמה קרעי: אל תיבהלו מרעשי רקע.

שלמה קרעי: רק אז אתם יכולים להצליח במשימה.

שלמה קרעי: ברגע שאתם הופכים את כל המשימות לרעש רקע אחד גדול, לפקעת אחת גדולה ומסובכת, אתם יכולים להיות תקועים במקום ולחשוב איך אנחנו עושים פעולות פשוטות.

שלמה קרעי: זה דומה לאותו מרבה רגליים.

שלמה קרעי: הממשלה היא מרובת ראשים, יש בה הרבה ראשים, כל אחד מושך לכיוון שלו.

שלמה קרעי: ולכן משימות מאוד פשוטות, כמו טיפול בעצמאים שהמחזור שלהם נפגע בגלל הסגר בפועל בקורונה, כמו הטיפול בחלשים, כמו לדעת לעשות דיפרנציאציה במיסים שלא יפגעו באוכלוסיות המוחלשות, כמו הרבה הרבה דברים שאנחנו רואים – ממשלה מבולבלת.

שלמה קרעי: עם מה היא מתעסקת?

שלמה קרעי: מה אתמול היה החוק הראשון?

שלמה קרעי: הפנסיות התקציביות.

שלמה קרעי: במקום להתעסק בעיקר, מתעסקים בטפל, מתעסקים בפנסיות תקציביות.

שלמה קרעי: באמת זה הדבר שממשלה צריכה לעסוק בו?

שלמה קרעי: להביא חוק להגבלת כהונה?

שלמה קרעי: אין לנו מה לעשות?

שלמה קרעי: נגמרו כל הבעיות?

שלמה קרעי: השרה כהן, נגמרו כל בעיות העולם?

שלמה קרעי: כל בעיות השוויון החברתי?

שלמה קרעי: כל החלשים, הכול עבר, נשאר לעסוק רק אם יהיה מישהו שיכהן ברצף שמונה שנים, שהוא כאילו יספור בכלל את החוק הזה ולא יבטל אותו במחי יד?

שלמה קרעי: בזה אתם מתעסקים?

שלמה קרעי: בזה אתם מעסיקים אותנו?

שלמה קרעי: מילא הנורבגים שלכם לא עושים כלום, אבל אנחנו עובדים קשה.

שלמה קרעי: יש לנו ציבור, אנחנו מקשיבים לו, שומעים אותו, מנסים להילחם בשבילו.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: אתם הופכים כל משימה פשוטה לאתגר קשה.

שלמה קרעי: לא שמעת, דודי, את הסיפור אני אספר לך אחר כך.

שלמה קרעי: אתם כמו מרבה הרגליים מהסיפור, ממשלה מרובת ראשים שהופכת כל משימה לאתגר קשה מנשוא ונכשלת פעם אחר פעם.

שלמה קרעי: זה נובע לא רק מהבלבול, אלא גם כי יש כלים ריקנים.

שלמה קרעי: יש אנשים חלולים, פלקטים, ריקים, בלי השכלה, בלי ניסיון.

שלמה קרעי: איך אומר לפיד?

שלמה קרעי: אני לא מבין, יש לי יועצים, מה שהיועצים אומרים – אני עושה.

שלמה קרעי: הלוואי שתשמע בקול היועצים.

דוד אמסלם: הוא פעם אמר דבר כזה?

שלמה קרעי: כן, הוא אמר.

דוד אמסלם: אני לא מאמין לך.

שלמה קרעי: תבדוק, תעשה חיפוש.

דוד אמסלם: הוא היועץ של עצמו, עזוב אותך.

שלמה קרעי: הוא אמר:

שלמה קרעי: אני לא מבין - - -

דוד אמסלם: עזוב את הריקני הזה.

דוד אמסלם: הוא עושה מה שבא לו.

דוד אמסלם: הוא לא מכיר – לא חוק, לא מוסר.

דוד אמסלם: הוא עושה מה בא לו.

דוד אמסלם: הוא לא מינה את גיסתו?

דוד אמסלם: הוא לא ברח למאבטחים?

דוד אמסלם: משחק אותה כאילו הוא סחבק, לא צריך מאבטחים.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: הוא נוסע במטוסים פרטיים, פתאום אחרי 30 פעם שהוא חוכר מטוסים, הוא מצלם את עצמו עם איזה תרמיל.

דוד אמסלם: באמת טיל התפוצץ בתל אביב כשהוא היה בסביבה במלחמת המפרץ?

דוד אמסלם: הוא שמע צבע אדום באמת.

שלמה קרעי: הוא שמע צבע אדום ברדיו.

דוד אמסלם: מאז הוא בחרדות.

שלמה קרעי: ברדיו.

דוד אמסלם: מאז הוא בחרדות גדולות.

דוד אמסלם: הבן אדם צריך טיפול פסיכולוגי.

שלמה קרעי: אתה יודע מי בחרדות?

שלמה קרעי: מי שבחרדות זה תושבי שכונת שמעון הצדיק.

דוד אמסלם: מאז הוא חושב שאנשים מאמינים לבלופים שלו.

דוד אמסלם: הוא משקר את עצמו?

דוד אמסלם: בסוף הגעתי למסקנה שהוא מאמין לשקרים של עצמו.

דוד אמסלם: לוקח לי איזה תרמיל קטן, שם אותו, הוא מביא את העשרה שבאים איתו למטוס לצלם אותו, הוא חושב שאנחנו באמת חושבים שאיזה אזרח צילם אותו.

דוד אמסלם: אתה מבין את הבדיחה של האיש העלוב הזה?

שלמה קרעי: אני מנסה לחשוב.

שלמה קרעי: כתוב: עשה עבירה ושנה בה, נעשית לו כהיתר.

שלמה קרעי: אצל לפיד זה אמר שקר ושנה בו, נעשה לו כאמת.

שלמה קרעי: זה נובע - - -

דוד אמסלם: אני לא יודע איך לתאר אותו.

דוד אמסלם: תאמין לי, אין לי מספיק מילים בעברית כדי לתאר את הרדידות ואת עולם השקר שהבן אדם הזה חי בו, הבלוף.

שלמה קרעי: והבלוף הזה הצליח להדביק אליו – תראה כמה כיסאות.

דוד אמסלם: דרך אגב, מה מדהים?

דוד אמסלם: שהבלוף הזה, מי תומך בו?

דוד אמסלם: עלק אינטלקטואלים מתל אביב.

דוד אמסלם: תלך לאוניברסיטה, אלה, הפרופסורים האלה, תומכים בקלקר הזה.

שלמה קרעי: בטח, הוא דואג לאינטרסים שלהם.

דוד אמסלם: והאיש הריקני הזה, שסיים 12 שנות לימוד, נטול השכלה בכלל.

דוד אמסלם: איך אומר הגשש?

דוד אמסלם: נטול השכלה בכלל.

דוד אמסלם: מי תומך בו?

דוד אמסלם: פרופ' אגסי והחבר'ה שם, שמלכלכים על דוד אמסלם, אומרים שהוא בבון.

שלמה קרעי: הוא לא סיים 12 - - -

דוד אמסלם: בערבי שישי הם יושבים.

דוד אמסלם: אתה יודע, אנחנו יושבים, עושים ארוחת שבת, שרים שירי שבת.

דוד אמסלם: הם דנים עלינו בסלונים.

שלמה קרעי: כי הוא דואג - - -

דוד אמסלם: קוראים לנו בבונים.

שלמה קרעי: כי הוא דואג לאינטרסים שלהם.

שלמה קרעי: לא ראית?

שלמה קרעי: למי הם נתנו נקודות זיכוי לפי התוכנית של ליברמן?

דוד אמסלם: השנאה שלהם לנתניהו.

דוד אמסלם: ברור להם שאם יש מישהו שבאמת מגיע לרמה האינטלקטואלית הכי גבוהה זה נתניהו.

דוד אמסלם: הרי מטבע הדברים הם היו צריכים לתמוך בו, אבל השנאה שלהם כל כך גדולה לארץ ישראל, לעם ישראל, במובן של הערכים היהודיים, שלא אכפת להם ללכת עם הקלקר הזה.

שלמה קרעי: הם לא מסוגלים לקלוט, להבין את האמת; להבין את ההיסטוריה של העם היהודי, את האהבה שלנו לארץ ישראל, למסורת ישראל לעם ישראל.

שלמה קרעי: מבחינתם, רק תסדר כמה ג'ובים לחבר'ה, רק תדבר קצת מילים חלולות, ריקניות וגבוהות, וכולם אחריך.

שלמה קרעי: אבל אני חושב, דודי, שהעם התפכח.

שלמה קרעי: זה כבר לא אותו דבר.

שלמה קרעי: אתה רואה שהם מאבדים את האמון הציבורי שלהם.

שלמה קרעי: יש מגמה של ירידה עקבית.

שלמה קרעי: ממש אני חושב שזה ברמת מובהקות סטטיסטית שקשה מאוד להתווכח איתה.

שלמה קרעי: שבוע אחרי שבוע המגמה היא של חוסר אמון בממשלה – ממשלה שדואגת לג'ובים, דואגת לפנסיות תקציביות לחברים של גנץ, ותכף נדבר גם על זה.

שלמה קרעי: הם אומרים – עלו פה אתמול כולם, אחד אחרי השני:

שלמה קרעי: ביטחון ישראל; הינה, ראינו, אוקראינה; תראו שצריך צבא.

שלמה קרעי: מה הקשר?

שלמה קרעי: על מה אתם מדברים בכלל?

שלמה קרעי: זה הכול אתם דואגים רק לכאלה שהתגייסו לפני 20 שנה.

שלמה קרעי: החיילים הצעירים שלנו, הקצינים הצעירים, לא מקבלים שקל.

שלמה קרעי: אין פה פנסיות תקציביות בכלל מאז 2004.

שלמה קרעי: בעזרת תקשורת מגויסת גם אתם מצליחים להפוך כל כישלון לאקזיט מתוחכם.

שלמה קרעי: נכשלים בקורונה – איזו מדיניות אדירה; נכשלים בכלכלה – איזו מדיניות של ביבי שעשתה 8% תשואה ב-2021; נכשלים בזה – זה היה מכוון, אנחנו בכוונה עשינו את זה, בכוונה.

שלמה קרעי: מה שאתם אומרים כישלון – לא, זה לא כישלון, יש הצלחה.

שלמה קרעי: אז הם גם ריקניים וגם הפקירו את העיקר.

שלמה קרעי: מבולבלים, ריקניים והפקירו את העיקר.

שלמה קרעי: מרוב היהירות וההתנשאות שלהם עלינו הם שכחו שאנחנו כאן בזכות השבת.

שלמה קרעי: אנחנו לא נלחמים בשבת, אנחנו לא עושים טובה לשבת.

שלמה קרעי: אנחנו פה בזכות השבת, בזכות לומדי התורה, בזכות הדאגה לחלשים, בזכות השמירה על מסורת ישראל.

שלמה קרעי: למה אנחנו פה?

שלמה קרעי: אמרתי פעם למנסור עבאס, אמרתי לו: עם ממשלה כזאת אתה צריך לבקש לבטל את חוק השבות.

שלמה קרעי: באמת חוק גזעני.

שלמה קרעי: אם אתם לא שומרים על שום סממן יהודי בארץ ישראל, איזה סיבה, איזו אמתלה יש לכם לומר: הארץ היא שלנו?

שלמה קרעי: על מה?

שלמה קרעי: בשם מה – בשם המסורת?

שלמה קרעי: בשם הרוח היהודית?

שלמה קרעי: בשם הרחמנות שטבועה בנו בעזרה לחלשים?

שלמה קרעי: בשם לומדי התורה?

שלמה קרעי: בשם מה אתם אומרים שהארץ הזאת שלנו?

שלמה קרעי: אנחנו מילא, יש לנו יסודות איתנים ויציבים.

שלמה קרעי: יש לנו את התורה שניתנה לפני שלושת אלפים ושלוש מאות שנה, ומאז אנחנו שומרים אותה.

שלמה קרעי: הקדוש ברוך הוא ברא את העולם, הוא נתן את הארץ פעם לשבע אומות ואחר כך העביר אותה אלינו.

שלמה קרעי: אנחנו מאמינים ואנחנו שומרים על מה שהוא אומר.

שלמה קרעי: אבל אתם, בשם מה אתם מחוקקים כאן חוקים כאלה גזעניים?

שלמה קרעי: למה חוק השבות זה רק ליהודים?

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: למה חוק הלאום זה רק ליהודים?

שלמה קרעי: מגיע לכולם.

שלמה קרעי: אם אין שום סממן יהודי, כל הדברים האלה זה באמת גזענות.

שלמה קרעי: מתי זאת לא גזענות?

שלמה קרעי: מתי זאת מדינת הלאום של העם היהודי?

שלמה קרעי: כשאתם מתנהגים כמו לאום יהודי, כשאתם מתנהגים כמו עם יהודי.

שלמה קרעי: אבל כאשר אתם הורסים כל חלקה טובה, כאשר פוגעים בכל דבר שריח יהדות נודף ממנו, לא מגיע לכם.

שלמה קרעי: אתם בעצם כמו אותו סיפור, כמו אותו איכר טיפש שגנב כמה מטבעות נחושת וחשב שהוא מרוויח כמה פרוטות ולא יודע שהוא מפסיד דינרי זהב על השקים.

שלמה קרעי: כך גם אתם – אתם גונבים כמה פרוטות נחושת, מקצצים שעות למוכר שאינו רשמי ללימודים של הילדים, מקצצים ללומדי התורה, פוגעים פה, פוגעים בחלשים.

שלמה קרעי: אתם גונבים כמה פרוטות, מכניסים לכיס – הינה הכנסנו וחסכנו לאוצר עוד מיליארד, חסכנו עוד 100 מיליון.

שלמה קרעי: אתם לא מבינים שכל האוצר הזה, כל המדינה הזאת היא בזכות אותו מעשר ששומר כאן על העם היהודי, אותם לומדי תורה, אותם חלשים, אותה מסורת, אותה שבת.

שלמה קרעי: הם לא מבינים את זה, הם מאבדים בזה שהם גונבים את הכמה פרוטות נחושת האלה והם בעצם מאבדים את זכות הקיום שלהם.

שלמה קרעי: אין להם זכות קיום.

שלמה קרעי: אני, האמת, מתפלא איך זה לוקח יותר מדי זמן, כי זאת ממשלה בלי זכות קיום – לא עוזרת לחלשים, פוגעת בתורה, פוגעת במסורת, פוגעת בארץ ישראל.

שלמה קרעי: איזו זכות יש לה שהיא עוד ממשיכה להתקיים?

דוד אמסלם: שלמה, אני הולך לשתות משהו ובא.

שלמה קרעי: תביא גם לי כוס תה.

דוד אמסלם: היושבת-ראש, רוצה משהו?

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה, תודה.

שלמה קרעי: אני מקווה שתתעשתו, כי כל עוד אתם כאן אתם לא יכולים להפוך את המדינה הזאת למדינת כל אזרחיה, לעקר אותה מתוכן.

שלמה קרעי: לא אני אומר את זה.

שלמה קרעי: לא רק אני אומר שזאת ממשלה מבולבלת, מטורללת.

שלמה קרעי: יושבים כאן בשולחן הממשלה 28 שרים על 57 חברי כנסת.

שלמה קרעי: לא היה דבר כזה מאז קום המדינה שמספר השרים הוא יותר מאחד לשניים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: עשית גימטרייה על זה?

שלמה קרעי: 28 זה כוח – לקחתם את השלטון בכוח הזרוע.

שלמה קרעי: 28 שרים ו-6 סגני שרים, או לא יודע כמה, 5 סגני שרים, שזה יוצא יותר מאחד לשניים, זה 33 או 34 חברי ממשלה על 57 חברי כנסת.

שלמה קרעי: לא היה דבר כזה.

שלמה קרעי: זאת הממשלה שנאבקה בכל הכוח וזעקה על 18 שרים, על ממשלה מנופחת ונורבגים, והפגינו – אלי אבידר, שהתעורר ונזכר עכשיו שהוא לא מוצא את התיק שלו שלושה חודשים, בטלן, לא עשה כלום.

שלמה קרעי: מה אמרו על הממשלה הזאת אנשים מתוך הממשלה?

שלמה קרעי: עיסאווי פריג', ראית מה הוא אמר עליה?

שלמה קרעי: הוא אמר שזאת ממשלת עלא באב אללה, זאת הממשלה הזאת.

שלמה קרעי: הוא אומר, אין מה לטמון את הראש באדמה.

שלמה קרעי: גם הוא מבין.

שלמה קרעי: אם עיסאווי מבין את זה – מהמפלגה שלך, הוא אמר.

שלמה קרעי: זאת ממשלה עלא באב אללה.

שלמה קרעי: איך אומרים אצלנו?

שלמה קרעי: ח'ליהא לאללה.

שלמה קרעי: רק אלוקים יכול להציל אותנו מהממשלה הזאת.

שלמה קרעי: אפילו עכשיו, במשבר – הזכרתי את זה קודם – עם ישראל בתפוצות בחוץ מחכה.

שלמה קרעי: רואה קרן אור, רואה את הזרקור הזה של ממשלה בישראל שבשעת משבר תדאג, תוודא, תדע איך להעביר אליו הנחיות.

שלמה קרעי: יושב ראש הממשלה החלופי ויושב שר האוצר ואומרים להם: לא יהיה כלום, אל תדאגו, לא יהיה כלום.

שלמה קרעי: היום בגללם אלפי אזרחים בסכנת חיים.

שלמה קרעי: זאת ממשלה של אין לנו על מי להישען אלא על אבינו שבשמיים, זה ח'ליהא לאללה.

שלמה קרעי: הזכרתי קודם את הפנסיות התקציביות.

שלמה קרעי: אתמול עלו כאן אחד-אחד החברים של גנץ ואמרו שיש כאן ביטחון ישראל.

שלמה קרעי: מה הייתה הטענה העיקרית שלהם?

שלמה קרעי: אנחנו צריכים לוודא שיש לצבא יכולת לגייס את הטובים ביותר.

שלמה קרעי: שקרנים.

שלמה קרעי: שקרנים.

שלמה קרעי: מדובר בפנסיות התקציביות לכאלה שנמצאים היום בפנסיה, לכאלה שיצאו בגיל 45 או 50 ומקבלים פנסיה 20% יותר ממה שמגיע להם.

שלמה קרעי: 20% באופן לא חוקי.

שלמה קרעי: ולא נדבר על אלמנות ועל משכורות נמוכות.

שלמה קרעי: אני מדבר, כמו שאומר אביר קארה, על שדרה דקה של גנרלים.

שלמה קרעי: הגנרלים שמקבלים, כמו יאיר גולן, 50,000-60,000 שקלים.

שלמה קרעי: מתוך ה-60,000, 20% לא מגיע לו.

שלמה קרעי: 20%.

שלמה קרעי: הוא גונב את זה, זה לא חוקי.

שלמה קרעי: עכשיו בגרייס להכשיר את אותם 5,000, 6,000 או 10,000 שקלים בחודש שהוא מקבל שלא כדין, שהוא מקבל על חשבוננו – זה 1.3 מיליארד שקלים בשנה שהולכים על אנשים כאלה, גנרלים כאלה, אלופים, שלא מגיע להם.

שלמה קרעי: זה לא חוקי, לא חוקי.

שלמה קרעי: צריך לעצור את זה.

שלמה קרעי: אם זה היה בחברה פרטית, אפילו אם זה היה בעיריות – גם בעיריות תיקנו את זה ודרשו מהאנשים להחזיר את הכסף שהם קיבלו שלא בצדק.

שלמה קרעי: אבל כאן הגנבים הגדולים באים והופכים את הגנבה למשהו חוקי.

שלמה קרעי: אין לזה שום קשר לביטחון ישראל.

שלמה קרעי: אם רוצים לעזור לביטחון ישראל, לחזק ולבצר את הביטחון, תנו משכורות גבוהות יותר ללוחמים, לקצינים הצעירים, לאנשי הסייבר, לכל מי שעכשיו נמצא, לאלה שאתם רוצים עכשיו לגייס.

שלמה קרעי: אתם חושבים שבאמת הם צריכים את הפנסיה התקציבית, את פנסיה את הגישור שלנו בגיל 45–50?

שלמה קרעי: הם יוצאים עם מקצוע.

שלמה קרעי: אין להם בעיה להשיג עבודה, הם מבוקשים מאוד בשוק.

שלמה קרעי: למה לבזבז כספי ציבור באופן כל כך בוטה?

שלמה קרעי: ותכף נדבר גם על בזבוז כספי ציבור.

שלמה קרעי: נראה לי שהיו שני אנשים כאן במליאה אתמול, אחד שהיה מאוד עצוב ואחד שהיה מאוד שמח.

שלמה קרעי: מי שהיה הכי שמח שהחוק הזה עבר זה אביר קארה הצבוע, שעשה סיבוב תקשורתי חודשיים עליכם, עשה סיבוב על כולם, השיג את כל מה שרצה והצביע בעד החוק.

שלמה קרעי: הרי אם החוק לא היה עובר, הוא היה גם אוכל את הדגים המסריחים וגם מגורש מהעיר; גם עשה סיבוב, גם הצביע בעד וגם בסוף החוק נפל.

שלמה קרעי: החוק עבר על חודו של קול בזכותו, באשמתו, והוא הכי שמח על זה.

שלמה קרעי: מי שהיה הכי עצוב, נראה לי, היה בני גנץ – בני גנץ, שמדבר כבר תקופה על זה שהוא לא יכול להיות במשלה הזאת.

שלמה קרעי: איך הוא כתב שם: יש אנשים פוסט-ציונים ממש.

שלמה קרעי: לא אכפת להם מביטחון ישראל, לא אכפת להם ממדינת ישראל.

שלמה קרעי: והוא אתמול – אבל הוא לא יכול לפרק את הממשלה.

שלמה קרעי: יהרגו אותו אם הוא יפרק את הממשלה בגלל מריבות פנימיות שיש לו.

שלמה קרעי: יגידו לו: מה, עכשיו ביבי יחזור בגללך.

שלמה קרעי: הוא צריך סיבה מספיק טובה כדי לפרק את הממשלה, וביטחון ישראל זה היה בשבילו סיבה מספיק טובה.

שלמה קרעי: הוא הלך עד הסוף, והבינו את זה בקואליציה.

שלמה קרעי: לא סתם כולם התקפלו.

שלמה קרעי: מרצ התקפלה, העבודה התקפלה, אביר קארה התקפל, כי הבינו שגנץ הולך כאן בכל הכוח, כי לא מעניין אותו.

שלמה קרעי: מבחינתו זה win–win: הוא מצליח להעביר פנסיות – שיחק לחברים שלו; לא מצליח להעביר פנסיות – הוא יתפטר מהממשלה הפוסט-ציונית הזאת, ולכן הוא היה עצוב אתמול.

שלמה קרעי: אני ראיתי שהפרלמנט הבריטי מעודד חרם על מדינת ישראל בגלל מכתב ששלחו אליו מרצ והעבודה.

שלמה קרעי: מרצ והעבודה, שתי השותפות הבכירות של הקואליציה הזאת של בנט ולפיד – לפיד מילא, אין לו באמת ערכים, הוא הולך עם הרוח.

שלמה קרעי: גם בנט כבר לא, אבל בנט, שרכב על קולותיהם של אנשים עם ערכים, רכב על קולותיהם של כאלה שמדינת ישראל חשובה להם, שארץ ישראל חשובה להם, שאכפת להם מהעם הזה שיושב בציון – בנט יושב בקואליציה עם ממשלה כזאת, עם חברות כאלה, שדואגות שיקראו לחרם על מדינת ישראל.

שלמה קרעי: פוסט-ציונים ממש, כהגדרתו של גנץ.

שלמה קרעי: תתבייש לך, בני.

שלמה קרעי: אני הבנתי שבנט לא ישן היום צוהריים כנראה, והחברים ברשימה המשותפת החליטו לפטור אותו מהפיליבסטר הזה והם מצביעים בעד החוק הזה, למרות שיש להם הסתייגויות לחוק.

שלמה קרעי: יפילו להם את ההסתייגויות, ומישהו שם יצביע בעד כדי לתת לבנט להמשיך לישון.

שלמה קרעי: מי יודע כמה שילמו במזומן לרשימה המשותפת כדי שבנט יוכל לישון הלילה ולא לבוא לכאן.

שלמה קרעי: תדע, מנסור עבאס, בנט עושה עסקים גם עם הרשימה המשותפת.

שלמה קרעי: את יודעת כמה מהרשימה המשותפת קיבלו?

ג'ידא רינאוי-זועבי: אולי אתה יודע.

שלמה קרעי: לא, אני רק יודע שזה קרה, אני יודע שזה קרה.

שלמה קרעי: אחמד טיבי שחרר את בנט היום לישון, כן.

שלמה קרעי: הוא מצביע בעד החוק, שיהיה להם 61, ובנט יוכל לישון.

שלמה קרעי: לא ישן צוהריים היום, לא ישן צוהריים.

שלמה קרעי: בירושלים אין מיטה לישון צוהריים, רק בתל אביב יש לו, הוא אמר.

דוד אמסלם: שיפצו לו ב-30 מיליון שקל.

דוד אמסלם: שיפצו לו כאן בבלפור ב-35 מיליון.

דוד אמסלם: הבית של בנט – 20 מיליון ברעננה, הבית של לפיד – 15 מיליון, הבית של גנץ, אין לי מושג למה – 7 מיליון.

דוד אמסלם: עשיתי חשבון, זה מתקרב כמעט ל-90 מיליון שקל.

דוד אמסלם: אני בשוק.

דוד אמסלם: מי אישר את זה?

דוד אמסלם: אתה שואל אותי מה.

דוד אמסלם: פני הדור כפני הכלב.

דוד אמסלם: שומרי הסף נעלמו.

דוד אמסלם: אין סף ואין בטיח.

דוד אמסלם: שברו את כל הדלתות, כבר לא צריך סף.

דוד אמסלם: אין סף, לא צריך סף.

שלמה קרעי: הכול מותר.

שלמה קרעי: ברגע שאתה חלק מהקליקה, הכול מותר.

שלמה קרעי: הם עכשיו מעבירים חוקים.

שלמה קרעי: הרי הם מעצימים יותר את הכוח של הפקידים האלה, למה שהם לא יעזרו?

דוד אמסלם: אני, סמי בן-חיים, שדדתי הקופה – ככה אומרים כל יום נפתלי בנט ולפיד.

דוד אמסלם: ולפיד אומר לו: ומה איתי?

דוד אמסלם: אומר לו: גם אתה, ציון.

דוד אמסלם: גם אתה, הרצל.

שלמה קרעי: כן.

דוד אמסלם: שני גנבים.

דוד אמסלם: קטנים.

שלמה קרעי: הם צריכים ללמוד, דודי, מפרשת השבוע שנקרא בשבת, פרשת פקודי.

דוד אמסלם: איך הוא אמר: הציבור, אתם כספומטים.

דוד אמסלם: בשבילם צריך בנקים שלמים.

שלמה קרעי: פרשת השבוע, דודי, פרשת פקודי, מלמדת עד כמה צריך להיזהר בכספי ציבור.

שלמה קרעי: מה שאני אומר עכשיו, חלק זה מתוך הספר של הרב יונתן זקס, שיג ושיח על פרשת פקודי.

שלמה קרעי: הוא אומר ככה: פרשת פקודי עמוסה דיווחים פרטניים על אופן השימוש בתרומות לבניית המשכן.

שלמה קרעי: הפרשה מונה את הכמויות המדויקות של הזהב, הכסף והנחושת.

שלמה קרעי: אפילו מסופר במדרש שהפסוק אומר: "ואת האלף ושבע מאות וחמִשה ושבעים עשה וָוִים לעמודים".

שלמה קרעי: כשמשה רבנו עשה את החשבון, היה חסר לו 1,775 שקל.

שלמה קרעי: לא הבין איפה זה הלך, נבהל, פחד שיגידו שהוא לקח את זה, ואז גילה שהווִים שעשו לעמודים מכסף – זה זה.

שלמה קרעי: לכן התורה הדגישה את זה – שמשה עשה חשבון עד השקל האחרון.

שלמה קרעי: למה זה נדרש?

שלמה קרעי: למה משה רבנו, אדון הנביאים, צריך לתת שקיפות כזאת?

שלמה קרעי: למה לא אמרו: משה רבנו עלה לשמיים, היה עם הקדוש ברוך הוא, הביא לנו את התורה – סומכים עליך, סומכים עליך בעיניים עצומות.

שלמה קרעי: תעשה מה שאתה רוצה.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: במדרש תנחומא, תראה מה כתוב על משה רבנו: "והביטו אחרי משה עד בֹּאו האֹהֱלה" – כתוב על עם ישראל.

שלמה קרעי: מה זה?

שלמה קרעי: והביטו אחרי משה עד בואו האהלה, ומה היו אומרים?

שלמה קרעי: היו מסתכלין מאחוריו ואומר אחד לחברו: ראה צווארו, ראה שוקיו – איזה שמן – אוכל משלנו, שותה משלנו – על משה רבנו.

שלמה קרעי: וחברו משיב: ריקא, אדם שנתמנה על מלאכת המשכן, על כתרי כסף ועל כתרי זהב שאין לו חקר ואין לו משקל ולא מניין, מה אתה רוצה, שלא יהיה עשיר?

שלמה קרעי: ככה היו מדברים על משה רבנו.

שלמה קרעי: שלום, חברת הכנסת סטרוק.

אורית סטרוק: האמת היא שלא באתי להרבה זמן אבל לשמוע אותך זה תענוג.

שלמה קרעי: תודה רבה.

שלמה קרעי: יש לי את דודי כאן, נותן לי קשר עין כל הנאום.

דוד אמסלם: אנחנו באמצע דבר תורה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: גם אני מקשיבה.

שלמה קרעי: אבל דודי מוסיף לי דברים באותו כיוון.

שלמה קרעי: מה אתה רוצה, שלא יהיה עשיר?

שלמה קרעי: משה רבנו, אדון הנביאים – ככה דיברו עליו.

שלמה קרעי: כששמע משה כן, אמר: חייכם, משנגמרה מלאכת המשכן, אני נותן לכם חשבון.

שלמה קרעי: כיון שנגמרה, אמר: אלה פקודי המשכן, משכן העדות.

שלמה קרעי: עשה להם חשבון על כל שקל ושקל.

שלמה קרעי: אגורה לא לקח לעצמו.

שלמה קרעי: משה הגיש דין וחשבון מפורט כדי שיהיה ברור מעל לכל חשד שלא שלח ידו בכספי תרומות.

שלמה קרעי: היו לו גם מבקרי חשבונות חיצוניים.

שלמה קרעי: עבודת הנביאים – ביד איתמר בן אהרן הכהן.

שלמה קרעי: לא הוא עשה את הביקורת, שלא יהיה פיתחון פה.

שלמה קרעי: האשמות בשחיתות מופנות לא פעם כלפי מנהיגים, בצדק ושלא בצדק.

שלמה קרעי: בכספי ציבור צריכה להיות שקיפות ואחריותיות, Accountability.

שלמה קרעי: גם שקיפות וגם אחריות לכסף, שיצא למטרות הנכונות.

שלמה קרעי: אבל יש מקרים שלא רק שלא לומדים מהפרשה את העניין הזה של להקפיד על כספי ציבור, שלא לבזבז אותו סתם; יש מקרים של עזות פנים – שיש שקיפות.

שלמה קרעי: חוסר האחריות, בזבוז כספי הציבור נעשה כאן, מעל הדוכן, לאור יום, בעזות מצח.

שלמה קרעי: יש שקיפות, אבל חוסר אחריות.

שלמה קרעי: יכול להיות שיש גם משהו לא שקוף, אנחנו לא יודעים הכול, אבל יש גם שקיפות בעזות מצח – נורבגים, פנסיות תקציביות.

שלמה קרעי: יש שקיפות, אתם מגלים לציבור מה אתם עושים עם הכסף, לא ממש על כל שקל, אף אחד לא יודע איך באמת זה מתנהל, הרי צה"ל מתנגד שנים ארוכות שיהיה חשב של משרד האוצר בחשבות שם.

שלמה קרעי: לא מוכנים לגלות איך זה הולך, נותנים איזשהו דוח כללי.

שלמה קרעי: אבל צה"ל הוא לא הנקודה כאן.

שלמה קרעי: יש שקיפות כאן, אבל יש חוסר אחריות בעזות מצח.

שלמה קרעי: משה רבנו נתן דוגמה אישית כשהציג דוח כספי על השימוש בתרומות למיזם המשותף הראשון של עם ישראל.

שלמה קרעי: כשהוא עשה את הדבר הזה, הוא בעצם קבע תקדים חיוני לכל הדורות: אתם מנהיגים, תהיו שקופים לציבור.

שלמה קרעי: תתנהגו באחריות, אל תיקחו שקל לעצמכם, אל תאכלו משל הציבור, אל תשתו משל הציבור, שלא יגידו שהצוואר שלכם שמן או השוקיים שלכם שמנות בגלל שמעלתם בכספי ציבור.

שלמה קרעי: אבל ליברמן לא רוצה שיהיו לנו לומדי תורה, הוא לא רוצה שיהיה מישהו שיוכיח אותו ויטיף לו מוסר ודרך ארץ.

שלמה קרעי: לכן הוא מנסה לפגוע בהם.

שלמה קרעי: את חוסר השקיפות, לא רק בכספי ציבור, לא רק בכל בזבוז הכספים שהזכרת, 90 מיליון שקל על שיפוץ של בתים – על מה?

שלמה קרעי: בשביל מה?

שלמה קרעי: למה צריך לשפץ את הבית הפרטי שלך?

שלמה קרעי: יש לך מעון של ראש הממשלה, שגם אותו, כשביבי, ראש הממשלה, היה צריך להחליף שטיח, לא נתנו לו.

שלמה קרעי: ברנע-פרגו, היועצת המשפטית שלו, לא נתנה לו - - -

דוד אמסלם: שהייתה בקשר עם כל העיתונאים.

שלמה קרעי: כולם.

שלמה קרעי: שטיח – הייתי בא אליו, הייתי מתבייש.

שלמה קרעי: השטיח אצלי בבית נראה יותר טוב מהשטיח בסלון של ראש הממשלה.

דוד אמסלם: - - - בושה וכלימה.

שלמה קרעי: בושה.

שלמה קרעי: ממש בושה וחרפה.

שלמה קרעי: לא היו נותנים להם, היו מדקדקים איתם דקדוקי עניות.

שלמה קרעי: הרי אין ציבור עני, כשיש פרויקט של הציבור, בית של ראש ממשלה, זה הכבוד של מדינת ישראל.

שלמה קרעי: אנחנו רוצים שכשמגיעים מנהיגים מכל העולם, יראו את התפארת של ראש ממשלת ישראל.

דוד אמסלם: אפילו הבית של הקונסולית העתידית אנחנו רוצים שיהיה יפה, מכובד.

שלמה קרעי: כן, עם דגל ישראל, עם ההמנון כתוב שם, למי שלא מכיר את המילים.

דוד אמסלם: לא, עזוב.

דוד אמסלם: את האמת עכשיו, היא מייצגת את עם ישראל, את מדינת ישראל, בוודאי.

דוד אמסלם: שהיא לא תיקח לי איזה סוכה ואיזה אופניים.

דוד אמסלם: לא, מכובד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תבוא לבקר שם.

דוד אמסלם: זה המדינה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תבוא לבקר שם.

שלמה קרעי: אנחנו נבוא.

דוד אמסלם: זה לא קשור.

דוד אמסלם: את זה המדינה ולכן זה חשוב שהמדינה תואר באור מכובד.

שלמה קרעי: נכון, לגמרי.

שלמה קרעי: אז הקפידו ודקדקו איתו דקדוקי עניות והיום מבזבזים את הכסף, לא רק עשרות מיליונים על בלפור, גם על הבתים הפרטיים שלהם.

שלמה קרעי: תלמדו ממשה רבנו.

שלמה קרעי: תלמדו, תלמדו משהו.

שלמה קרעי: אתם לא רוצים ללמוד מנתניהו, תלמדו ממשה רבנו.

שלמה קרעי: גם משה רבנו אתם לא מוכנים לשמוע לו? הוא עשה ביקורת, הוא היה שקוף, הוא נהג באחריות.

דוד אמסלם: השאלה שלי, תמיד משגעת אותי – אני רציתי כשר לקבל אייפד.

דוד אמסלם: היינו אז בקורונה.

דוד אמסלם: החשב עשה לי בלגן חודש וחצי, אמר לי: תכתוב מכתב.

דוד אמסלם: 700 שקל.

דוד אמסלם: מי מאשר את ה-90 מיליון האלה?

דוד אמסלם: הרי בסוף בנט הולך.

דוד אמסלם: הרי אם אתה הורס את כל הבית של בנט ובונה אותו מחדש, הוא לא יעלה 10 מיליון.

דוד אמסלם: הוא יהיה ראש ממשלה עוד כמה חודשים, הרי הבית שלו יישאר.

דוד אמסלם: השביחו לו את הבית ב-20 מיליון.

דוד אמסלם: לא הבנתי, מי משלם את זה?

דוד אמסלם: מי מאשר את זה?

שלמה קרעי: אנחנו נבטל בשבילו את תקנת השבים.

דוד אמסלם: לא, מי מאשר את זה?

דוד אמסלם: מנדלבלוף הזה, תבין איזה נזק עצום הבן אדם הזה עשה למדינת ישראל.

דוד אמסלם: החשב הכללי, אתה לא רואה?

דוד אמסלם: דרך אגב, אני מנסה, כותב מכתבים ושואל מי מאשר להם את המטוסים.

דוד אמסלם: אף אחד לא עונה לי.

דוד אמסלם: אין, בגלל שאי-אפשר לאשר דבר כזה.

דוד אמסלם: אי-אפשר.

דוד אמסלם: בוא אני אספר לך, באמת.

דוד אמסלם: כשמוניתי לשר הביאו לי בודקה.

דוד אמסלם: אחרי יום אמרתי: חבר'ה, אני מבקש שתורידו את הבודקה, זה מפריע לי.

דוד אמסלם: כתבתי כמה מכתבים, לא אלאה אותך.

דוד אמסלם: יש לי גדר של 50 מטר שהיא קצת רעועה.

דוד אמסלם: אמרו לי: נחליף את הגדר.

דוד אמסלם: אמרתי: חבר'ה, זו הגדר שלי.

דוד אמסלם: אם אני רוצה להחליף, אמסלם דוד יחליף.

דוד אמסלם: זה לא קשור למדינה, אתם לא נכנסים לבית שלי.

דוד אמסלם: לא אפשרתי להם להיכנס לבית שלי לעשות שום פעולה.

דוד אמסלם: אמרתי להם: גם ברחוב, מבחינתי זה מיותר, אבל ברחוב אני לא יכול לעצור אתכם.

דוד אמסלם: רצו להחליף לי את הגדר, אני מניח שהיה עולה 70-50 אלף שקל.

דוד אמסלם: בבית שלי.

דוד אמסלם: אמרתי להם: זה הבית שלי.

דוד אמסלם: אם אני מחליט להחליף את הגדר, אני צריך לשלם את זה.

שלמה קרעי: נכון.

דוד אמסלם: זה משפץ את כל הבית שלו.

דוד אמסלם: הוא, לפיד.

שלמה קרעי: גנץ.

דוד אמסלם: גנץ.

דוד אמסלם: לא יודע, מי מאשר את זה?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

דוד אמסלם: חבר'ה, התחרפנתם?

דוד אמסלם: מה קורה פה?

דוד אמסלם: כל גופי הביטחון האלה, התחרפנתם כולכם ביחד?

שלמה קרעי: אתה מכיר את המושג הזה, איך אומרים אותו - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, ארבעה מכתבים אני כותב להם על זה.

דוד אמסלם: אמרתי להם: ולא, אני מזמין מכונית, לוקח את הבודקה, מעיף אותו מכאן.

דוד אמסלם: אתם שומרים על הכלבה שלי בבית.

דוד אמסלם: חצי מיליון שקל, אתם לא מתביישים?

דוד אמסלם: על מי אתם שומרים פה?

דוד אמסלם: הכלבה שלי כל היום בבית.

דוד אמסלם: נשבע לך, אמרו לי: אנחנו פנינו לוועדה.

דוד אמסלם: הייתי כל חודשיים כותב להם מכתב: מה קורה?

שלמה קרעי: הם הוציאו בסוף או לא?

דוד אמסלם: הם אמרו לי שהם ממליצים עכשיו להוציא וכו', והתחלפנו.

דוד אמסלם: זה היה בתקופה הזאת.

דוד אמסלם: אבל לא משנה, אני אומר שמי שרוצה בודקה, שיהיה.

דוד אמסלם: רבאק, אתה משפץ לבן אדם בית ב-30 מיליון?

דוד אמסלם: השתגעת?

דוד אמסלם: איך הוא אומר?

דוד אמסלם: תצעק, השתגעת?

שלמה קרעי: השתגעתם?

דוד אמסלם: איך?

דוד אמסלם: בוא תסביר לי איך.

דוד אמסלם: אתה יודע כמה אנשים מתפרנסים?

דוד אמסלם: כמה גני ילדים אתה בונה בזה?

דוד אמסלם: אתה בונה כמעט 60 גני ילדים בכסף הזה.

דוד אמסלם: אתה, לפיד, מאיפה זה בא לך?

דוד אמסלם: איך אתה, כשר חוץ, שוכר מטוס למרוקו ונוסע במיליון שקל, אתה והמטוס?

דוד אמסלם: תגיד לי, אתה מפגר?

דוד אמסלם: זה הכסף של אבא?

דוד אמסלם: מי אישר לך את זה?

דוד אמסלם: וגם זה שאישר לך צריך ללכת הביתה.

דוד אמסלם: למה, זה כסף של אבא שלו?

שלמה קרעי: יש איזה מושג שברח להם מהלקסיקון, אתה מבין?

דוד אמסלם: לא, אני משתגע - - -

שלמה קרעי: אתה מכיר את המושג הזה שברח להם מהלקסיקון?

דוד אמסלם: היושבת-ראש, את מבינה למה אני עצבני?

דוד אמסלם: אני פקיד 30 שנה – הפקרות כזאת, גנבה כזאת, בחיים שלי לא ראיתי שוד כזה.

דוד אמסלם: נראה לך ראש עירייה יבוא ישכור לעצמו מטוס?

דוד אמסלם: מישהו יאפשר לו את זה?

דוד אמסלם: הוא ישפץ את הבית שלו בחצי מיליון, באותו רגע הוא באבו כביר.

דוד אמסלם: אבל הינה, חבורת נוכלים, אשכרה גונבים את כספי המדינה לטובתם ואף אחד לא פוצה פה ומצפצף.

דוד אמסלם: כולם מסתכלים, הכול בסדר.

דוד אמסלם: שיירות על גבי שיירות, אני יוצא החוצה, אני רואה מכוניות, אני לא מאמין.

דוד אמסלם: מי מאשר לכם את המכוניות האלה, את השיירות האלה?

דוד אמסלם: מנדלבלוף עד היום מאובטח.

דוד אמסלם: אזרח – לפחות ממה שאני קורא בעיתון, הוא ובני ביתו.

דוד אמסלם: באמת, השתגעתם?

שלמה קרעי: שלא מישהו יגיד לו: "פרשת משפטים בושה".

דוד אמסלם: לא קשור.

דוד אמסלם: כן, אתה אזרח, מנדלבליט.

דוד אמסלם: הרי אנחנו – כשאני סיימתי להיות שר, 24 שעות, ביקשו ממני, מכל העובדים שלי, להחזיר את הציוד.

דוד אמסלם: באותו יום ניתקו אותנו מהמערכות.

דוד אמסלם: איך שהשביעו אותנו פה, אחרי שעה.

דוד אמסלם: אתה, מר מנדלבלוף, מי מאשר לך את זה?

דוד אמסלם: מי זה האידיוט שמאשר לך את זה והנוכל שמאשר לך את זה?

דוד אמסלם: מי?

דוד אמסלם: לא הבנתי, אתה אזרח, יש לך בעיות – תתלונן במשטרה כמו כל אזרח.

דוד אמסלם: אתה ובני ביתך מקבלים אבטחה ולראש הממשלה נתניהו ולבני ביתו, שמאוימים פי אלף ממך, מקצרים להם את האבטחה?

דוד אמסלם: מי זה מקבל את ההחלטות האלה?

דוד אמסלם: תנסה עכשיו, תכתוב מכתבים, לא תמצא אף בן אדם.

דוד אמסלם: אין.

דוד אמסלם: בכנסת אתה רוצה לבדוק מה קורה – לא תגיע לאף בן אדם.

דוד אמסלם: זה יכדרר אותך להוא, ויש לך מבקר מדינה שנרדם ולא יודע מה קורה איתו.

דוד אמסלם: כלום.

דוד אמסלם: ויועצת משפטית שמינינו עכשיו, של החבר'ה.

דוד אמסלם: אף אחד.

דוד אמסלם: תנסה כחבר כנסת להגיע לאיזושהי אינפורמציה – שום דבר.

דוד אמסלם: אתה תראה, יעיפו אותך ממקום למקום.

דוד אמסלם: ואז, כשאני פונה ליושב-ראש הכנסת, הוא אפילו לא עונה לנו.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: ככה זה עובד.

שלמה קרעי: יש מושג שהם שכחו.

דוד אמסלם: אתה מבין את המושחתים שיושבים פה כל יום?

דוד אמסלם: אתה מבין למה הם מגעילים אותי?

שלמה קרעי: דודי, יש מושג שהם שכחו מהלקסיקון שלהם.

שלמה קרעי: אתה מכיר את המושג הזה?

שלמה קרעי: איך זה נקרא?

שלמה קרעי: כמה הם היו אומרים לנו את זה, הרבה פעמים, אתה זוכר?

שלמה קרעי: "מניעה משפטית".

שלמה קרעי: אתה זוכר את המניעה המשפטית?

שלמה קרעי: גם בכנסת, גם בממשלה, כל דבר שהיינו מנסים לעשות – מניעה משפטית.

שלמה קרעי: מניעה משפטית, מניעה משפטית, אי-אפשר לעשות.

שלמה קרעי: מאז שקמה הממשלה הזאת, אפילו פעם אחת לא השתמשו במושג הזה.

שלמה קרעי: לא שמעתי את מנדלבליט, לא שמעתי גם את הייעוץ המשפטי של הכנסת אומר להם "מניעה משפטית" על דורסנות, על תת-ייצוג, על פסילת הסתייגויות.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: אין מניעה משפטית.

דוד אמסלם: אגב, פתאום 11 מינויים של משרד החוץ, שרצינו לעשות בדירקטורים – אמרו: יש נבחרת, למרות שאין חוק כזה.

דוד אמסלם: 11 מינויים.

דוד אמסלם: פתאום כאילו אין מה שנקרא, אתה יודע, מה שנקרא שוויוניות.

דוד אמסלם: יכול להיות מישהו בדימונה שרוצה להיות בשנחאי – תוציא מכרז.

דוד אמסלם: פתאום זילבר נכנסה להקפאה.

דוד אמסלם: אתה מבין איך הם עובדים?

דוד אמסלם: פני הדור כפני הכלב, הכול זה מוסר כפול, הכול זה צביעות.

שלמה קרעי: אתה יודע, במקרה שלהם הלוואי שזה היה פני הדור כפני הכלב.

שלמה קרעי: אתה יודע מה זה פני הדור כפני הכלב?

שלמה קרעי: זה הכלב, כשאתה הולך איתו ברחוב הוא רץ לפניך, הוא מגיע לצומת, הוא מחכה לך, מסתכל אחורה לראות לאן אתה פונה.

שלמה קרעי: הלוואי שהם היו מסתכלים אחורה לראות מה הציבור רוצה, הלוואי.

שלמה קרעי: לא רק שהם לא מנהיגים שמקבלים החלטות נכונות וטובות לטובת הציבור שלהם, הם גם מצפצפים על הציבור שלהם.

שלמה קרעי: זה אפילו לא פני הדור כפני הכלב.

שלמה קרעי: אנחנו ראינו – דיברנו על בזבוז כספי ציבור ועל חוסר שקיפות.

שלמה קרעי: זה, אתה יודע, הקרחון, אתה רואה את הקצה שלו, מה שנמצא מתחת למים זה כפול ומכופל מהקצה של הקרחון שעולה למעלה.

שלמה קרעי: אתה מדבר על 90 מיליון בזבוז כספי ציבור, אנחנו מדברים על פנסיות תקציביות, אנחנו מדברים על נורבגים, על ממשלה מנופחת.

שלמה קרעי: אלה דברים שהם לא יכולים להסתיר, כולם יודעים.

שלמה קרעי: אבל אתה יודע כמה שחיתות וכמה דברים קורים מאחורי הקלעים?

שלמה קרעי: מה קורה?

שלמה קרעי: מי מקבל ג'וב?

שלמה קרעי: למי תופרים מכרז?

שלמה קרעי: מי החברים שמקבלים את המינויים לחבר'ה של לפיד?

שלמה קרעי: אתה לא יודע.

דוד אמסלם: גם באה מיכאלי, ישר הוציאה שני אנשי ליכוד וביקשה מהם לשים את המפתחות.

דוד אמסלם: משהו הזוי.

שלמה קרעי: כן.

שלמה קרעי: מה שאתה רואה בבזבוז כספי הציבור, בשחיתות, זה רק קצה הקרחון.

דוד אמסלם: עידן רול עושה מסיבה לחבר'ה על חשבון עם ישראל.

דוד אמסלם: מטייל לי בכל העולם, עושה מסיבות, אומר: זה התפקיד שלי.

שלמה קרעי: זה לא זה שנדבק בקורונה במסיבה?

דוד אמסלם: כן, כן.

דוד אמסלם: לא חשוב, עזוב את הקורונה.

שלמה קרעי: לא, ואז הוא קרא - - -

דוד אמסלם: תאר לך, אם אני הייתי עושה מסיבה לחבר'ה, מה היו עושים – על חשבון המדינה.

דוד אמסלם: ועוד איפה?

דוד אמסלם: בניו יורק.

שלמה קרעי: אז הוא קרא לליצמן להתפטר כשהוא, כשר הבריאות, נדבק בקורונה.

דוד אמסלם: כן, כן, כן.

דוד אמסלם: זה אותו אחד שקרא לליצמן ואותו אחד - - -

שלמה קרעי: אגב, לשרה מירב כהן – אה, היא מדברת בטלפון.

שלמה קרעי: השרה, אסור לדבר בטלפון במליאה.

שלמה קרעי: האוזר מוציא אותנו החוצה.

דוד אמסלם: רק לי אסור.

שלמה קרעי: האוזר מוציא אותנו החוצה כשאנחנו מדברים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הזמן שלנו נגמר, אבל אני מחדשת לך מכיוון שכעת אנחנו עוברים להנמקה שלך על ההסתייגויות לסעיף ראשון.

שלמה קרעי: עוד 90.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אז אני מחדשת, עוד 90.

דוד אמסלם: זה עוד שלוש שעות?

שלמה קרעי: עוד שעה וחצי.

דוד אמסלם: אה, עוד שעה וחצי.

דוד אמסלם: סך הכול שלוש שעות?

שלמה קרעי: יש אחר כך עוד.

שלמה קרעי: הייעוץ המשפטי חילק לי את חמש השעות לשלוש שעות ושעתיים.

שלמה קרעי: טוב, תכף נדבר עם השרה, כשהיא תגמור את שיחת הטלפון.

שלמה קרעי: את יודעת שהאוזר מוציא אותנו החוצה כשאנחנו מדברים, אבל אנחנו מנומסים.

שלמה קרעי: אז את חוסר השקיפות הזה אנחנו רואים גם בפרשיית הריגול החמורה שהתגלתה.

שלמה קרעי: במקום להיות "והייתם נקיים מה' ומישראל" מתגלה פרשה כל כך חמורה, כל כך מזעזעת.

שלמה קרעי: אנחנו שומעים חוקרים במשטרה שאומרים בקולם: אנחנו מבינים שמדובר כאן במשהו לא חוקי, אנחנו מבינים שזה התיק הראשון שעושים שימוש בדבר כזה.

שלמה קרעי: אומרים את זה בפה מלא.

דוד אמסלם: או צל"ש - - -

שלמה קרעי: או צל"ש או טר"ש.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אגב, מה זה טר"ש?

דוד אמסלם: ציון לשבח.

שלמה קרעי: לא, צל"ש זה ציון לשבח.

שלמה קרעי: מה זה טר"ש?

ג'ידא רינאוי-זועבי: טר"ש, טר"ש.

שלמה קרעי: טוראי ראשון.

שלמה קרעי: טוראי ראשון זה מורידים בדרגה.

דוד אמסלם: הכוונה: או הצלחנו או אכלנו אותה.

שלמה קרעי: כן, אבל מה זה טר"ש, טוראי ראשון?

דוד אמסלם: טוראי ראשון.

דוד אמסלם: זו הדרגה - - -

שלמה קרעי: הדרגה הכי נמוכה.

שלמה קרעי: או שהצלחנו – מקבלים צל"ש, או שמורידים אותנו בדרגה.

שלמה קרעי: זה ראשי תיבות לא כל כך - - -

דוד אמסלם: זה אם דפקת את הבנק – או שהצלחת ולא תפסו אותך או שתפסו אותך ואכלת אותה.

דוד אמסלם: זו הכוונה.

שלמה קרעי: כן.

שלמה קרעי: כששומעים דבר כל כך חמור, כשמבינים - - -

דוד אמסלם: אבל בכל מקרה מדובר על השוד של הבנק, הבנת?

דוד אמסלם: אצלם דפקו את השוד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הבנתי את המסר, כן.

דוד אמסלם: אם הם הצליחו – אחלה, ואם לא – אכלו אותה.

שלמה קרעי: כן, רק שפה השוד - - -

דוד אמסלם: הרי אתה לא יכול לקבל טר"ש אם עשית דבר חיובי.

דוד אמסלם: הרי אם הכול בסדר, בשביל מה שתקבל טר"ש?

דוד אמסלם: ומי אמר את זה?

דוד אמסלם: לפחות לפי הניתוח של הקולות, זה אותו תת-ניצב בלהב.

דוד אמסלם: זה לא איזה שני חפ"שים קטנים שמאזינים לטלפון.

דוד אמסלם: זה המפקדים הכי בכירים שלהם, והם אומרים לנו שאין כלום.

שלמה קרעי: לא רק זה.

שלמה קרעי: תראה איזה פלא, מכל החקירה שעשתה פייק ועדה שבודקת את עצמה, עמית מררי, שהיא עצמה - - -

דוד אמסלם: שהיא עצמה צריכה להיחקר, היא האחראית.

שלמה קרעי: היא עצמה צריכה למסור גרסה, היא הייתה פרקליטה מלווה בתיק נתניהו.

דוד אמסלם: היא צריכה להיחקר גם במסגרת כל - - -

שלמה קרעי: נכון.

דוד אמסלם: היא הרי הבן אדם שאחראי לנושא.

שלמה קרעי: היא צריכה להיחקר, מנדלבליט צריך למסור גרסה ולהיחקר, שי ניצן, אלשיך – כולם.

שלמה קרעי: עכשיו, במקום – תראה איזה פלא, מכל החקירה שהם עשו, רק לפילבר שתלו רוגלה בטלפון, רק מה שגילו מההקלטה ששתלו לפילבר, רק הוא - - -

דוד אמסלם: ככה קנו רוגלות במיליוני שקלים.

דוד אמסלם: הרי הוא הביא, אלשיך הקים צבא – הבנו לפחות בתקשורת – של 500 איש מתחת לרדאר, 500 שוטרים.

דוד אמסלם: כל זה בשביל פילבר.

דוד אמסלם: אתה הבנת?

דוד אמסלם: רק בשביל פילבר.

דוד אמסלם: הבנת?

שלמה קרעי: אז את הדבר הזה, גם פה הם עושים את זה בעזות מצח.

שלמה קרעי: אומרים לציבור: אנחנו לא שקופים, לא שקופים.

שלמה קרעי: אגב, מוסי רז הגיש איתי הצעת חוק למינוי תובע מיוחד מחוץ למערכת שיהיו לו סמכויות של חקירה והעמדה לדין.

שלמה קרעי: אנחנו מחכים שייתנו לנו פטור מחובת הנחה, אבל ברור לי שהחבורה הזאת שיושבת כאן, בשולחן הממשלה, לא מוכנה בשום פנים ואופן שנגלה איך היא גנבה את השלטון, איך ריגלו אחרי אזרחים, איך עשו הפיכה משפטית באמצעים לא חוקיים כנגד ראש ממשלה.

שלמה קרעי: לכן אני התערבתי, אגב, עם שרן השכל, היא חייבת לנו הצבעה.

שלמה קרעי: היא אמרה: אם עד 28 בחודש, עד סוף החודש, לא קמה ועדת חקירה ממלכתית – מבציעה בעד חוק שתגיד; אם לא – אני מצביע.

שלמה קרעי: בוא נראה אם היא תעמוד בהבטחה שלה.

שלמה קרעי: שרן, הלילה אני רוצה שתצביעי נגד.

דוד אמסלם: בוא תיתפס על איזה משהו רציני, על איזה ארז רציני.

דוד אמסלם: מה אתה נתפס על איזה שיח נודד?

שלמה קרעי: זה מה שהיה.

דוד אמסלם: עזוב.

דוד אמסלם: שמעתי את זה, צחקתי, גיחכתי כשאמרת לה.

שלמה קרעי: נכון.

שלמה קרעי: אתה עד, אתה עד להתחייבות.

דוד אמסלם: אתה יודע, יש דברים שאני רואה אותם כסוג של בדיחה.

שלמה קרעי: קמה ועדת חקירה ממלכתית?

שלמה קרעי: לא קמה.

דוד אמסלם: היא לא תקום, והיא לא תצביע, ומוסי רז לא יהיה איתך.

דוד אמסלם: אל תדאג, הכול בסדר.

דוד אמסלם: דרך אגב, על 50% מהחוקים שהוא אומר שהוא לא יצביע הוא מצביע.

שלמה קרעי: בסדר, את זה אמרתי קודם, מרצ מכרו את כל הערכים.

דוד אמסלם: אבל שלפחות לא יגיד כלום.

דוד אמסלם: שיגיד את האמת, יגיד: אני נמצא פה – אין לי ברירה.

שלמה קרעי: אני רוצה לקרוא לכם מה שקורה בבירת ישראל, בשכונת נחלת שמעון.

שלמה קרעי: זה השם המקורי של השכונה, היום קוראים לה שמעון הצדיק.

שלמה קרעי: אז אדם גולד כותב כאן כמה דברים מעניינים על הנושא הזה, על זה שיהודים לא יכולים להסתובב חופשי בעיר הבירה שלהם ועל זה שכל חוקי התכנון והבנייה וכל המשפט מתעוותים כשמדובר בכאלו שרוצים לצ'פר אותם.

שלמה קרעי: אז הוא כותב ככה: "פייר, גם בסטנדרטים הנמוכים שהתרגלנו אליהם פסק הדין של העליון שהכשיר היום את גזל נכסי היהודים בשמעון הצדיק הוא אירוע קיצוני במיוחד.

שלמה קרעי: ניהיליזם משפטי על ספידים.

שלמה קרעי: שיהיה ברור: בית המשפט העליון מובל על ידי אקטיביסטים ללא קווים אדומים, מהשמאל הכי רדיקלי שיש לישראל להציע.

שלמה קרעי: פוליטיקאים עם גלימה.

שלמה קרעי: " כאלו, אגב, שגדעון סער חיזק אותם עוד יותר בוועדה לבחירת שופטים ונתן להם זכות וטו בוועדה.

שלמה קרעי: צריך שבעה מתוך תשעה שיצביעו כאשר יש שלושה שופטים.

שלמה קרעי: יש זכות וטו לשופטים.

שלמה קרעי: אתה לא יכול למנות אפילו שופט אחד, ולכן מסתפקים בשופטים שהם עדיין לא גילו את שמאלניותם בצורה מובהקת.

שלמה קרעי: עליהם אומרים שהם איכשהו אפשר לומר שהם רבע מאזנים, וזה בוודאי שלא.

שלמה קרעי: ברצינות, הוא ממשיך: "חוץ מלרסס גרפיטי של 'צדק לשייח' ג'ראח' ברק ארז עשתה שם הכול.

שלמה קרעי: דריסה מוחלטת וחסרת מעצורים של סדרי דין, עובדות, יסודות משפטיים, דיני ראיות, מעשי בית דין ומחיקת פסיקה מושרשת ורבת שנים - - - כאוס משפטי שנועד אך ורק להגיע לתוצאה פוליטית מיוחלת".

שלמה קרעי: המשפט כקרדום לחפור בו.

שלמה קרעי: "בכנות, ספק אם יש טעם לנתח את האירוע הפוליטי המובהק מהיום בכלים משפטיים.

שלמה קרעי: זה כמעט מופרך.

שלמה קרעי: כדי להפוך פסיקה מושרשת של למעלה מיובל תוך שימוש בדוקטרינות שלא הועלו מעולם על ידי הפולשים הערבים שהחזיקו בנכסים" – זאת אומרת, בית המשפט העליון עוד הוסיף סיבות ועזר לתובעים הערבים להישאר בבתים שהם גזלו מהתושבים היהודים.

שלמה קרעי: היום, זה מהיום, היום בבג"ץ.

שלמה קרעי: "דעת הרוב בעליון" – ברק ארז באופן מופגן ועמית בפלפולים שהובילו לתוצאה – "דרסה בגסות את כל יסודות המשפט הרלוונטיים".

שלמה קרעי: מבחינה מעשית, כדי לקבל את עמדת הפולשים הערבים על חשבון בעלי הקניין היהודים – יש להם שטרות קניין – העליון כמעט שלא השאיר יסוד משפטי שלא עוות, סורס או נדרס.

שלמה קרעי: ותחשוב, דודי, אני תמיד אומר את זה – איך אמרה אמילי לפני כן?

שלמה קרעי: זכויות המיעוט.

שלמה קרעי: מי יגן על זכויות המיעוט?

שלמה קרעי: מי הגן על זכויות המיעוט בהתנתקות?

שלמה קרעי: מי הגן בגירוש על ילדים בני 12, ילדות בנות 12 שישבו במעצר מינהלי שבועות וחודשים?

שלמה קרעי: מי הגן, בג"ץ הגן?

שלמה קרעי: בג"ץ עצר אוטובוסים בדרך להפגנות, פגע בדמוקרטיה.

שלמה קרעי: בג"ץ לא מגן על זכויות המיעוט.

שלמה קרעי: אם אני רוצה לסמוך על מישהו אני מעדיף לסמוך על 61 חברי כנסת שהכול מתנהל כאן בשקיפות, והציבור רואה, והתקשורת מבקרת, מאשר לסמוך על חבורה קטנה של פקידים לובשי גלימות שמסתכלים עלינו מלמעלה, ממרום מגדל השן.

שלמה קרעי: תראה מה זה.

שלמה קרעי: איך נתנו לזה שבג"ץ יושב פה על גבעה ואנחנו יותר למטה?

שלמה קרעי: אנחנו צריכים להחליף את זה.

שלמה קרעי: הכנסת צריכה לעלות לראש הגבעה ובית המשפט העליון למטה.

שלמה קרעי: מאיפה מתחילים?

שלמה קרעי: "הרשימה אין-סופית.

שלמה קרעי: עצם הדיון החריג בגלגול שלישי, ההנמקות המעוותות, דריסת הסכמות חוזיות, צירוף ראיות מפוקפקות בדקה ה-90, התעלמות - - - פגיעה במעשה בית דין והתעלמות מהשתק פלוגתא, הפרכת טענות שלא נטענו עבור הפולשים הערבים (ומניעת תגובת הבעלים), שגיאות עובדתיות, דוקטרינות שנבראו יש מאין", סתירת קביעות עובדתיות של ערכאה מבררת ועוד אין-ספור עיוותים בכל פינה וצומת בפסק הדין.

שלמה קרעי: ואין מי יאמר להם מה תעשו, ואין מי יאמר להם מה תפעלו.

שלמה קרעי: ג'ידא, כשבג"ץ יהיה בידיים שלנו, מה תעשו?

שלמה קרעי: מה, גם אז תגנו על בג"ץ?

שלמה קרעי: תגידו: מה שבג"ץ אומר קדוש?

שלמה קרעי: הרי מי יכול לומר - - -

דוד אמסלם: מה פתאום.

דוד אמסלם: זה לא יקרה.

דוד אמסלם: זה הכול על תנאי.

דוד אמסלם: השמאל – אם אתה מסכים איתם.

דוד אמסלם: אם לא – הכול הפוך, אתה הופך להיות אויב האומה.

דוד אמסלם: כי אם בבית המשפט העליון יהיו שבעה, שמונה ספרדים עם מורשת ישראל נטועה בליבם ועוד שניים, שלושה חרדים – באותו רגע תשמע את קרמניצר כל בוקר בעיתון הארץ כותב כתבות כמה הבג"ץ הזה עובר על החוק, אנשים לא מוסריים, אסור לקבל את פסיקותיהם וכו'.

דוד אמסלם: הוא יגיד: נעלה עליו ב-D-9.

דוד אמסלם: הוא יקנה גם את ה-D-9.

שלמה קרעי: יהיה הנהג של ה-D-9.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: ככה זה אצלם, דרך אגב.

דוד אמסלם: זה כמו שאתה אמרת, עצרו ילדות בנות 13-12, הכניסו אותן למגרש הרוסים לבתי המעצר, לשבועות, כן?

דוד אמסלם: שי ניצן, אתה זוכר?

דוד אמסלם: סגר את זה עם השופטים.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: התנגדו לגירוש.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: חסמו את הכביש.

דוד אמסלם: והם יושבים בבלפור חודשים.

דוד אמסלם: שנה סגרו את כל ירושלים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אז מה אמרת?

דוד אמסלם: כלום.

דוד אמסלם: ילדות בנות 15.

שלמה קרעי: ואתה יודע מה מפחיד?

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: והם חושבים שאנחנו מאמינים להם, אתה מבין?

דוד אמסלם: זה הורג אותי.

שלמה קרעי: אתה יודע מה מפחיד?

שלמה קרעי: שחיות, אגב המכתב שחיות כתבה לך - - -

דוד אמסלם: ולא עשינו כלום במשמרת שלנו, שלמה.

שלמה קרעי: נכון.

שלמה קרעי: נכון, לצערי.

שלמה קרעי: לפחות הצביעו כאן רוב האופוזיציה על החוק שלי של סגירת בג"ץ, הצביעו בעד.

שלמה קרעי: יש את זה רשום בפרוטוקול.

שלמה קרעי: בזה התקדמנו צעד אחד קדימה, רק צריך להשלים את המלאכה.

שלמה קרעי: אתה יודע מה מפחיד עם חיות?

שלמה קרעי: שהיא יכולה לקום בבוקר ולהגיד: זכות השיבה לפלסטינים – מגיעה להם.

דוד אמסלם: דרך אגב, אנחנו שם.

דוד אמסלם: ולמה?

דוד אמסלם: הם בעצם דרשו מהמדינה מכסות, ומה קורה עם הסיפור של חוק האזרחות – ואנחנו שם, דרך אגב.

דוד אמסלם: הם יבטלו גם את חוק השבות וגם את החוק הזה, בוודאי, איזו שאלה, זו רק שאלה של זמן.

דוד אמסלם: חוק השבות מבחינתם זה חוק אנטי-דמוקרטי, לא שוויוני, גזעני.

דוד אמסלם: כל דבר, איזו שאלה.

דוד אמסלם: אני כבר רואה את השופט עם המשקפיים ככה עם התחתיות של קוקה-קולה שפוסל את החוק.

שלמה קרעי: תחתיות של ערק.

דוד אמסלם: של ערק, כן.

דוד אמסלם: למה חוקקנו את חוק הלאום?

דוד אמסלם: זאת היא הסיבה שחוקקנו את חוק הלאום.

דוד אמסלם: חוק הלאום זה חוק שבא להגן על חוק השבות.

שלמה קרעי: ואם תקום אסתר חיות בבוקר ותגיד: חוק הלאום מנוגד לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, ולכן – מי יכול לעצור אותה?

שלמה קרעי: זאת השאלה, דודי.

שלמה קרעי: אתה מבין איזה מפחיד?

שלמה קרעי: אנחנו תלויים בגחמות של אנשים מהשמאל הרדיקלי שיכולים לקום בבוקר ואין מי שיעצור אותם.

שלמה קרעי: הם שולטים כאן.

דוד אמסלם: זה לא "יכולים לקום", הם קמים כל בוקר.

דוד אמסלם: דבר שני, באמת בידינו – זה התפקיד שלנו, כשנחזור לממשלה לבלום את כל המערכות האלה ולאזן אותן.

דוד אמסלם: לאזן אותן, להביא אותן בוודאי לערכים היהודיים; לא רק האוניברסליים, גם לערכים יהודיים.

דוד אמסלם: אנחנו בסוף פה יהודים.

שלמה קרעי: בוודאי.

שלמה קרעי: אני ממשיך.

שלמה קרעי: יודעים מה?

שלמה קרעי: עצם ההתייחסות היא בדיחה, התייחסות לבג"ץ של היום; שיתוף פעולה עם הצגת תיאטרון שאף אחד כבר לא קונה.

שלמה קרעי: "בלתי אפשרי לנתח ברצינות פיאסקו משפטי כה כאוטי וחסר בסיס".

שלמה קרעי: אין משפטן רציני אחד שיקרא את פסק הדין, ובפרט את חוות דעתה של ברק ארז, ולא יבין שאין כאן אפילו מראית עין של משפט.

שלמה קרעי: זה מאה אחוז פוליטיקה.

שלמה קרעי: אז בפעם המיליון: תיקון מערכת המשפט הוא לא יעד חשוב אלא היעד היחיד שחשוב – ככה אומר אדם גולד – תנאי סף, אם הימין ירצה אי פעם להיות בשלטון.

שלמה קרעי: עד אז פעילי שמאל רדיקליים כמו דפנה ברק ארז, נשיאת העליון המיועדת – היא נמצאת איפשהו בתור – ימשיכו לנהל את מדינת ישראל.

דוד אמסלם: - - - דרך אגב, זה לא בחוק.

דוד אמסלם: אין חוק כזה.

דוד אמסלם: זה גם נטול היגיון.

שלמה קרעי: יש חוק שנותן לה לפסול חוקים, סמכות לפסול חוקים?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: גם בסניוריטי, שזאת שאלה טכנית – המציאו את זה.

דוד אמסלם: זה לא קיים בחוק.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה דבר הכי מטופש.

דוד אמסלם: הרי בכל בית חולים, אם תיקח את המנהל הכי ותיק, ובכל בית ספר תיקח את המורה הכי ותיק ותעשה אותו – אתה מבין מה הטיפשות הזאת?

דוד אמסלם: לכאורה, אם טעית באיזה נשיא, כששמת אותו וטעית – זה יהיה הנשיא.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: הוא הכי הרבה זמן.

דוד אמסלם: אתה מבין?

שלמה קרעי: הנה, הוא מתייחס גם אליך.

דוד אמסלם: בלי קשר עכשיו למה הוא שווה או לא שווה, טעית או לא טעית.

שלמה קרעי: דודי, הוא מתייחס גם אליך: גם 400 נאומים של דודי אמסלם לא יוזילו ויגחיכו את מעמד בית המשפט העליון כמו פסק הדין השערורייתי מהיום.

שלמה קרעי: אקטיביסטים עם גלימה.

שלמה קרעי: הם עושים את העבודה בעצמם.

שלמה קרעי: הבעיה – הם כל כך מגוחכים, אבל אף אחד לא יודע את זה.

שלמה קרעי: מי קורא את פסק הדין בכלל?

דוד אמסלם: יודעים, יודעים.

דוד אמסלם: אנשים מדברים ויודעים.

דוד אמסלם: עכשיו דיברת על זה.

דוד אמסלם: אנשים יודעים.

דוד אמסלם: דרך אגב, זה לא רק בציבור, גם בקהילת עורכי הדין הם יודעים בתוך-תוכם והם בזים להם על פסקי דין.

דוד אמסלם: הם יודעים שהם פוליטיים, אבל הם לא יכולים לדבר.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: מחר הוא בא אצלו, מה?

דוד אמסלם: לעבודה.

דוד אמסלם: מחר הוא בא אליו, לקיסר, לא?

דוד אמסלם: התלמידים בבית הספר לא רבים עם המנהל.

שלמה קרעי: יש פה עוד כמה דברים.

שלמה קרעי: ברק ארז מתרצת מכוח מה העזה לדרוס מעשה בדין ופסיקה מושרשת תוך אימוץ טענות שלא נטענו מעולם על ידי המחזיקים, לא בעשרות רבות של הליכים ביובל האחרון ובטח לא בהליך הנוכחי על ערכאותיו השונות.

שלמה קרעי: אז היא אומרת: הדברים במהות היו על סדר-היום מזה שנים רבות.

שלמה קרעי: אף פעם לא פעלו כמו שפעלתי, אבל זה היה על סדר-היום.

שלמה קרעי: זה היה באיזה בלון באוויר.

דוד אמסלם: מה בתמצית הטענה הבסיסית שלה?

שלמה קרעי: זהו, שיש אוסף.

דוד אמסלם: הרי אני מבין בגדול שמדובר שם שבוודאי אין מחלוקת על הבעלות.

שלמה קרעי: ודאי.

דוד אמסלם: אין מחלוקת.

שלמה קרעי: נכון.

דוד אמסלם: אין מחלוקת על כך שאלה היו בתים של יהודים.

שלמה קרעי: יש שטרות קניין.

דוד אמסלם: יש שטרות קניין, כן.

דוד אמסלם: אני מניח שזה גם חשוב, והטאבו הירדני וכו'.

דוד אמסלם: אז מה הטענה הבסיסית שלה?

שלמה קרעי: אין טענה.

שלמה קרעי: אין טענה.

דוד אמסלם: הבסיס, עזוב את כל טענות המשנה.

שלמה קרעי: אין.

שלמה קרעי: אני עובר על זה, אבל אין טענה אמיתית.

שלמה קרעי: הינה, בוא נראה, תראה מה אומר לה - - -

דוד אמסלם: בסוף היא אומרת: ככה בא לי?

דוד אמסלם: בגדול.

שלמה קרעי: כן, כן.

שלמה קרעי: ככה בא לי.

שלמה קרעי: ככה בא לי.

שלמה קרעי: התוצאה שאני רוצה שתקרה היא שהם ימשיכו לנשל את היהודים מהבתים שלהם.

שלמה קרעי: יריתי את החץ, עכשיו בוא נסובב את המטרה.

דוד אמסלם: אבל מה טענות הסרק שהיא מעלה?

שלמה קרעי: היא אומרת - - -

דוד אמסלם: עכשיו הקראת לי.

שלמה קרעי: הטענה הזו אומרת שזה היה במהות על סדר-היום הרבה שנים - - -

דוד אמסלם: מה זאת אומרת "במהות"?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

שלמה קרעי: "במהות" זה שצריך לאפשר להם להמשיך לגור כי זה דיירות מוגנת.

שלמה קרעי: תראה מה סולברג אומר לה – סולברג, שהיה בדעת מיעוט.

שלמה קרעי: תבין מהתגובה שלו מה הטענות שלה.

שלמה קרעי: הוא אומר: לדעת חברתי, המסגרת המשפטית שעל פיה יש לבחון את זכויות המחזיקים היא של רישיון במקרקעין, לא של דיירות מוגנת.

שלמה קרעי: טענה שלא הועלתה ולא נשמעה על ידי מי מן הצדדים.

שלמה קרעי: על הדרך היא מנעה מבעלי הקרקע היהודים להתייחס במסגרת ההליך לטענות המומצאות שמכוחן בית המשפט העליון פוגע אנושות ברכושם.

שלמה קרעי: היא מדברת על סוגיית ההסתמכות.

שלמה קרעי: עוד אציין, בכל הנוגע לסוגיית ההסתמכות, כי קביעתה של חברתי שלפיה המשיבה לא דרשה מהמבקשים דמי שכירות לאורך השנים – היהודים לא לקחו דמי שכירות מהערבים שפלשו להם לבתים – אינה מתיישבת עם קביעתו העובדתיות של בית משפט השלום, אשר נטה לקבל את גרסת מנהל המשיבה כי פנה לא פעם בכתב.

שלמה קרעי: הם פנו בכתב לקבל שכירות כשהם גרים שם, והיא אומרת: הם לא פנו לקבל שכירות, ולכן זה סימן שהם צריכים להמשיך ולהישאר.

דוד אמסלם: בוא נניח שמישהו גר בבית שלך ולא פנית אליו 20 שנה, ואין מחלוקת על העובדות שזה הבית שלך, ועכשיו אתה רוצה את הבית, אז מה, יגידו: 20 שנה לא ביקשת לכן אתה לא תקבל את הבית?

דוד אמסלם: אני שואל.

דוד אמסלם: הרי יש אנשים שגרים בדיור ציבורי ולא משלמים שכירות.

שלמה קרעי: יש חוק של דייר מוגן, אבל זה מי שנכנס לדירות לפני הרבה שנים.

שלמה קרעי: היום כבר הרבה יותר קל להוציא אנשים שפלשו ושגרים בלי לשלם.

דוד אמסלם: דייר מוגן זה דייר מוגן.

דוד אמסלם: אתה יודע, כשאתה קונה בדמי מפתח, אז פעם, כשהגענו לארץ, ההורים שלי קנו בית בדמי מפתח.

דוד אמסלם: יש איזושהי פרוצדורה בעניין.

דוד אמסלם: אתה מגדיר אותה גם בחוק.

דוד אמסלם: היום כבר לא עושים את זה, אבל יש כאלה אנשים שכבר שנים על גבי שנים – בוא נגיד, משנות החמישים-שישים – רכשו, וזה היה אז מקובל במדינת ישראל שההליך הזה, הפרוצדורה הזו של דמי המפתח הייתה קיימת, בגלל שלאנשים לא היה כסף לקנות דירה, אז הם היו רוכשים אותה בדמי מפתח, לא חשוב, והיו שם את התנאים שלהם.

שלמה קרעי: עכשיו תראה את הטענה המרכזית שלה.

שלמה קרעי: ביקשת את הטענה.

דוד אמסלם: לא הבנתי גם בבסיס הזה מה הטענה.

שלמה קרעי: הינה הטענה המרכזית: חברתי בראה בריאה משפטית חדשה, ובאמצעותה מבקשים שניהם למנוע את פינוי המחזיקים מהבתים.

שלמה קרעי: מה הבריאה המשפטית?

שלמה קרעי: דיירות מוגנת הנמצאת בצל הליכי הסדר במקרקעין כאשר לדייר המוגן טענת זכות הראויה להישמע.

שלמה קרעי: יש תהליך ויש דייר שנמצא, לא מוציאים אותו.

שלמה קרעי: זו הטענה.

שלמה קרעי: בריאה זו משונות דרכיה – כך אומר השופט סולברג – והיא נעדרת אחיזה בדין, בין אם מדובר במקרה חריג – דבר שכלל לא נטען – בין אם לאו.

שלמה קרעי: לא ניתן לעקם את הכתוב ולהתעלם ממנו לחלוטין וליצור יש משפטי מאין.

שלמה קרעי: זה סולברג, שהיה בדעת מיעוט.

שלמה קרעי: הם פשוט מגוחכים.

שלמה קרעי: הם באים - - -

דוד אמסלם: מי היה איתה?

דוד אמסלם: מי תמך בה?

שלמה קרעי: אמרתי את השם שלו קודם, עמית משהו.

דוד אמסלם: עמית?

דוד אמסלם: ודאי.

דוד אמסלם: דרך אגב, כך זה הולך בהרכבים, מראש אתה כבר יודע את התוצאה.

שלמה קרעי: בול.

שלמה קרעי: תקשיב עכשיו, זה מה שאמרת.

שלמה קרעי: לסיכום, אם ניתן לחזות בוודאות את תוצאות פסק הדין לפי הרכב - - -

דוד אמסלם: אתה גם לוקח אחד שיכתוב לך כאילו איפכא מסתברא, אתה מבין?

דוד אמסלם: כאילו היה פה ויכוח.

שלמה קרעי: בדיוק.

שלמה קרעי: תראה איך הוא מסכם בדיוק מה שאמרת:

שלמה קרעי: אם ניתן לחזות בוודאות את תוצאות פסק הדין לפי הרכב השופטים זהו לא משפט, זו פוליטיקה.

שלמה קרעי: ואנחנו תקועים איתם בינתיים.

שלמה קרעי: השמאל היום משתמש בכל דרך – גדעון סער ואלקין מביאים חוקים כדי לתת להם יותר ויותר כוח.

שלמה קרעי: ממנים את אותם שופטים פרוגרסיביים שימשיכו, דואגים לתת כוח ליועץ משפטי – זה הרי החוק הבא של סער, שהיועץ המשפטי ינפנף מהדרך, בום-בום, כל מי שלא מוצא חן בעיניו.

שלמה קרעי: אתה מתחיל לאיים על בג"ץ?

שלמה קרעי: כתב אישום; בג"ץ – כתב אישום; בג"ץ – כתב אישום.

דוד אמסלם: אני הגשתי כבר את ההצעה של יועץ משפטי, פרקליט המדינה ועוד סדרה, אלה משרות אמון - - -

שלמה קרעי: בדיוק.

דוד אמסלם: דרך אגב, מתחלפות במיידית כל ממשלה.

שלמה קרעי: בדיוק, גם אני הגשתי הצעה כזאת.

שלמה קרעי: כל היועצים המשפטיים.

דוד אמסלם: כל היועצים וכל המשרדים.

דוד אמסלם: נתחיל ביועץ המשפטי לממשלה.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא משנה כמה – הגברת הזו, הוא חושב שהוא מינה אותה לשבע שנים.

שלמה קרעי: אני אמרתי לה: אל תתכנני - - -

דוד אמסלם: אנחנו נעביר את הצעת החוק ובמיידי.

דוד אמסלם: נכנסת לתוקף במיידי.

שלמה קרעי: אמרתי לה: אל תתכנני לטווח הארוך את התוכניות שלך במשרד.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: גם פרקליט מדינה, דרך אגב, גם נציב שירות המדינה.

שלמה קרעי: יש לנו הרבה עבודה, דודי.

שלמה קרעי: אנחנו קודם כול צריכים - - -

דוד אמסלם: כן, כן.

דוד אמסלם: דרך אגב, עוד חוק שהגשתי: אין ועדות איתור במדינה.

דוד אמסלם: לא צריך את הישראבלוף.

דוד אמסלם: הממשלה זו ועדת האיתור.

שלמה קרעי: בדיוק.

דוד אמסלם: באים לממשלה.

דוד אמסלם: כל המינויים בממשלה.

שלמה קרעי: כל הסמנכ"לים במשרדים – משרות אמון.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: אבל בוודאי של אלה כן.

דוד אמסלם: כל אלה.

דוד אמסלם: ועדת האיתור היחידה זו הממשלה.

דוד אמסלם: השר מביא את זה לממשלה, ובזה זה נגמר.

שלמה קרעי: אגב, השרה מירב כהן, מגיע לה יישר כוח.

שלמה קרעי: היא עמדה מול השמאלנים הקיצוניים ופיטרה את הראפר הזה, תאמר נפאר או לא משנה מה השם שלו, מהתוכנית החינוכית של המשרד לשוויון חברתי, זה שאפילו מיקי לוי, יושב-ראש הכנסת, ששלחתי לו שאילתה לנשיאות הכנסת, כתבתי לו: לא ייתכן שיש תעמולה אנטי-ישראלית, אדם שמכנה את חיילי צה"ל רוצחים ונאצים יקבל מימון, יעבוד בתאגיד השידור הישראלי על חשבוננו.

שלמה קרעי: אז השרה כהן עמדה בלחץ ופיטרה אותו, הפסיקה את השידור במשרד שלה.

שלמה קרעי: כל הכבוד, מירב.

דוד אמסלם: אתה מדבר בתאגיד השידור זה?

שלמה קרעי: הוא עכשיו עובד בתאגיד השידור, אותו אחד, והיה לו גם קמפיין אצלה.

דוד אמסלם: גם בתאגיד השידור, הכול שם צריך לעשות סדר.

מירב כהן: לא, אנחנו לא שילמנו לו בשום שלב.

שלמה קרעי: אז מה זה, בהתנדבות?

מירב כהן: היה לו סרטון ברשת שהפנו אליו ביוטיוב לינק והסרנו את זה, אבל לא שילמנו לו בשום שלב.

מירב כהן: לא חשבתי שצריך להפנות חניכי תנועות נוער - - -

שלמה קרעי: אז זה עוד יותר, זה שאת עשית את זה בגלוי, בפומבי – יכולת להסיר את הלינק בשקט בשקט, זה אפילו ללא תשלום ועשית את זה בפומבי – יש לך זכויות.

שלמה קרעי: לא יכול להיות שיהיו אנשים שיחתרו תחת מדינת ישראל ויקבלו מימון.

שלמה קרעי: זה מה שאגב אמרנו בוועדת הכספים היום.

שלמה קרעי: לא יכול להיות שיהיו עמותות כמו אמנסטי שקוראות לחרם על מדינת ישראל ויהיה להן פטור לפי סעיף 46.

שלמה קרעי: לא יכול להיות שיהיו עמותות כאלה.

שלמה קרעי: עדיין היום ביני לבינך זה נשמע הגיוני, אבל היום ישבו חברי ועדה וזה לא היה נשמע להם הגיוני שצריך לבטל פטור ממס.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: כל מי שרוצה – מגיע לו.

שלמה קרעי: מקווה שיהיו עוד אמיצים כמוך בממשלה הזאת.

שלמה קרעי: זה לא פשוט בממשלה כזו לעשות את זה.

שלמה קרעי: היום היה דיון – אני רוצה לעבור לקצת כלכלי, ברשותך, גברתי היושבת-ראש.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

שלמה קרעי: היום היה דיון בוועדת הכלכלה עם חברי יושב-ראש הוועדה מיכאל ביטון, עם בנק ישראל, ושם דנו ברפורמה שבנק ישראל הולך להכניס בנושא השקיפות בשוק המשכנתאות.

שלמה קרעי: עד היום, מה שקורה היום בעצם, כשאדם בא לקחת משכנתה, הבנק יכול לתת לו כל תמהיל שהוא, וכשהוא רוצה ללכת לבדוק את זה מול בנק אחר, הבנק האחר נותן לו תמהיל אחר, משנה לו קצת, ואז אי-אפשר להשוות בין תפוחים לאגסים – זה לא אותו דבר, אין איזה עוגן השוואתי.

שלמה קרעי: יתרה מכך, אין עוגן השוואתי בין מסלולים.

שלמה קרעי: הבנק לא חייב לתת לך את אותו מסלול.

שלמה קרעי: הוא יכול להגיד לך: את המסלול הזה אני לא נותן.

שלמה קרעי: אז בנק ישראל, באופן כללי, הולך להכניס רפורמה שגם הבנקים יצטרכו לתת שלושה תמהילים אחידים בין כל הבנקים.

שלמה קרעי: כל הבנקים יהיו חייבים לתת הצהרה לתמהיל אל"ף, בי"ת, גימ"ל, ותמהיל נוסף זה אם הלקוח רוצה תמהיל נוסף או שהבנק בוחר לתת לו תמהיל נוסף.

שלמה קרעי: יתרה מכך, כל תמהיל – יהיה כתוב עליו מהי הריבית הגלומה בסל הכולל.

שלמה קרעי: יהיה מחשבון של בנק ישראל שיצפה מה הצפי של הריבית, מה הצפי של האינפלציה, מה הצפי של התשלומים החודשיים, מה הטווח שזה יכול להיות ומה הריבית שגלומה בהלוואה.

שלמה קרעי: ועם העוגן הזה – זה בעצם העוגן, הציר שסביבו נעה כל הצעת המשכנתה – הציר הזה יהיה מפורסם, יהיה ידוע, הבנק יהיה חייב לתת אותו.

שלמה קרעי: וזה דבר שיכול מאוד לעזור גם למי שלא מבין כל כך - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: מאוד מבורך.

שלמה קרעי: - - נכון, גם למי שלא משתמש ביועצי משכנתאות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: במיוחד זוגות צעירים שבתחילת הדרך שלהם, שתהיה שקיפות, שידעו גם מה צפוי להם בעתיד.

שלמה קרעי: נכון, נכון.

שלמה קרעי: יחד עם זאת, היו לי הרבה הסתייגויות בוועדה, ויש דברים שאנחנו צריכים – השקיפות הזאת טובה.

שלמה קרעי: שלושת התמהילים האלה, בעיניי, לא שווים כל כך, כי כמו שראינו כשביטלנו את מגבלת שליש הפריים – הבנקים כולם העלו את הריביות כמו מונופול, אז גם כאן, כולם בשלושת הסלים האלה ייתנו ריביות גבוהות יחסית וזה יהפוך להיות לא רלוונטי עבור הלקוחות.

שלמה קרעי: אבל עדיין, המסלול הרביעי הזה, עם הריבית הגלומה בתוך ההלוואה, זה דבר שבאמת עוזר.

שלמה קרעי: יחד עם זאת, אם רוצים באמת לפתוח את השוק לתחרות צריך להוסיף עוד שחקנים חדשים.

שלמה קרעי: היום הבנקים מתנהלים כמו קרטל, אוליגופול בנקאי.

שלמה קרעי: השוק הזה, כולם יודעים מה שכל אחד עושה, וגם בלי לתאם בכוונה, הם מתאמים בסוף את הריביות.

שלמה קרעי: ולכן, לאחרונה הכנסנו נותני אשראי חוץ-בנקאיים, והיום בוועדה דיברנו שהרפורמה הזאת של השקיפות ושל הסלים תחול גם על נותני אשראי חוץ-בנקאיים – שזה לא תחת בנק ישראל, זה תחת רשות שוק ההון – אבל זאת המטרה שלנו, שכולם בסוף ייתנו את אותו שירות בעניין הזה של השקיפות.

שלמה קרעי: היה נושא נוסף שעלה בוועדה, שהעליתי אותו, שיש את החלשים ביותר שיש להם זכאות למשכנתה, שמקבלים הלוואה בסבסוד או במימון המדינה.

שלמה קרעי: המדינה מוציאה בשנה על הלוואות זכאות – אם אני זוכר נכון, בוועדת הכספים זה היה למעלה ממיליארד שקל בשנה.

שלמה קרעי: אבל מה קורה?

שלמה קרעי: הבנקים כל כך נוכלים וכל כך לא יכולים לוותר על כסף, כמו שהם עשו עם מגבלת שליש הפריים וכמו שזה בעמלת פירעון מוקדם, שכולם גובים את המקסימום – אם לקחת הלוואת זכאות וקיבלת ריבית נמוכה, הם מעלים את הריביות בשאר הסל.

שלמה קרעי: אומרים לך: רגע, את רוצה הלוואת זכאות?

שלמה קרעי: לא, אז הריביות שונות.

שלמה קרעי: את לא לוקחת הלוואת זכאות?

שלמה קרעי: אנחנו מורידים את הריביות.

שלמה קרעי: הם בעצם מקבלים פיצוי כפול: מקבלים רווח כפול גם מהמדינה, את אותם מיליארד או 700 מיליון שקל שהמדינה מפצה אותם כביכול על הריבית הנמוכה, וגם הם מפצים את עצמם בשאר הסל, וזה דבר חמור מאין כמוהו.

שלמה קרעי: אז דרשנו, הצענו לבנק ישראל, כבר עשינו את זה בחוק, הגשנו הצעת חוק כזאת שאת החלק הזה של הזכאות – הוא יהיה מנותק מהמשכנתה.

שלמה קרעי: את יכולה לקחת משכנתה – אם את צריכה מיליון, תיקחי 800,000 משכנתה, ו-200,000 תיקחי אחר כך בריבית זכאות.

שלמה קרעי: עלתה עוד הצעה שם, על ידי התאחדות יועצי המשכנתאות, משלימה לזה, שאותם חלשים שבדרך כלל גם אין להם הון עצמי – הלוואת הזכאות לא תיכנס בתוך ה-75% אלא היא תהיה מעבר ל-75%.

שלמה קרעי: יהיה אפשר להגיע ל-80% או ל-85% באמצעות אותה הלוואת זכאות.

שלמה קרעי: וזה דבר - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: בלי ריביות.

שלמה קרעי: הלוואת זכאות היא 0.5% מתחת לריבית חשכ"ל או מתחת לריבית באיזושהי טבלה.

שלמה קרעי: הלוואת זכאות היא בריבית טובה יחסית, אבל הבנקים מעלים את הריביות בשאר המסלולים.

שלמה קרעי: עכשיו, כל זה לא מספיק כדי שתהיה תחרות אמיתית אם לא נבטל את עמלת הפירעון המוקדם על המשכנתה.

שלמה קרעי: היום הבנקים משתמשים באיזו תקנה שתוקנה בשנות השמונים – זה כמו בג"ץ.

שלמה קרעי: דודי, הבנקים זה כמו בג"ץ – שטח כבוש לא ישוחרר.

שלמה קרעי: מה שהם השתלטו עליו – עוד סמכויות, עוד כסף, עוד יכולת לגבות כסף מלקוחות – הם לא משחררים.

שלמה קרעי: בשנת 1989 הכנסת חוקקה להם, בגלל שהייתה אינפלציה, בגלל שהריביות ירדו מ-15% ל-5% מאוד מהר, הבנקים באו ובכו ואמרו:

שלמה קרעי: אם לא תפצו אותנו על רווחים על עלויות הגיוס שלנו אנחנו נקרוס, כי יש לנו פיקדונות כנגד, ואז תיקנו להם את עמלת הפירעון המוקדם.

שלמה קרעי: עבר, נגמר, אף אחד כבר לא זוכר את האירוע, אבל עמלת הפירעון המוקדם חיה וקיימת.

שלמה קרעי: כל שנה, הבנקים מכניסים לכיס שלהם 300 מיליון שקל, לפי בנק ישראל, כשזה רק אלה שממחזרים בלית ברירה או מעטים שגילו שזה בכל זאת משתלם למרות העמלה, אבל הרבה מאוד לא ממחזרים בגלל אותם עשרות אלפי שקלים שהם צריכים לשלם כשהם באים למחזר, וזה בעצם אותו זוג צעיר שלקח בתחילת הדרך משכנתה ולא יכול למחזר כי הוא צריך לשלם לבנק קנס של עשרות אלפי שקלים.

שלמה קרעי: אז כל התשלובת הזאת של הצעדים נכנסה בסדרה של הצעות חוק שמיכאל ביטון ואני מגישים, ובעזרת ה' אנחנו גם נביא את זה עד שנברך על המוגמר בצורה כזו או אחרת.

שלמה קרעי: אני רוצה לדבר עכשיו על נושא שכל מה שאנחנו מדברים היום וכל הפגיעה בדמוקרטיה ופגיעה בביטחון ישראל וממשלה אנטי-ציונית וכל זה – כל זה לא שווה, כמו שאמרה אסתר לאחשוורוש: "אין הצר שווה בנזק המלך".

שלמה קרעי: כל הנזקים האלה לא מתקרבים לנזק האמיתי שהממשלה הזו עושה.

שלמה קרעי: והנזק האמיתי הוא הפגיעה במסורת, הפגיעה בזהות היהודית של מדינת ישראל.

שלמה קרעי: זה מתחיל – ולמרבה הפלא, הייתי מצפה שקריב הוא זה שיוביל את המאבק הזה בזהות היהודית, הוא זה שיוביל את המאבק בכשרות, בגיור, הוא יהיה ראש החץ של הממשלה הזאת.

שלמה קרעי: אבל הם הרבה יותר מתוחכמים – הם קנו את ימינה בנזיד עדשים; בנט הפך להיות ראש ממשלה, ופשוט כל היתר נהיו עושי דברם של החבורה שיושבת בשמאל הקיצוני ומנסה להחריב את הערכים היהודיים של מדינת ישראל.

שלמה קרעי: אז מתן כהנא, המפקד הגדול, הוא עושה דברו של קריב למעשה.

שלמה קרעי: הוא מעביר רפורמה שפוגעת בכשרות, בניגוד לעמדת הרבנות הראשית.

שלמה קרעי: הוא שומע את יושבת-ראש הוועדה שלו, שיושבת והיא מעבירה את הרפורמה.

שלמה קרעי: היא אומרת: אני לא מבינה כלום בענייני כשרות, אבל אני רוצה להיכנס באימ-אימא של הרבנות הראשית.

שלמה קרעי: זאת המטרה שלי.

שלמה קרעי: כשהם באים ועושים דבר כזה, הם באים ופוגעים בזהות היהודית, פוגעים בכשרות, ולא רק הכשרות עכשיו – הרי מה הבעיה שלנו עם הכשרות?

שלמה קרעי: אנחנו נמשיך לאכול כשר, אנחנו נדע להבדיל בין מקום שכשר באישור הרבנות לבין פייק-תעודה שהמציאו מתן כהנא וגלעד קריב עם ועדת שלושה או איזושהי כשרות כלשהי שבחוק הם כתבו שהוועדה תוכל לתת כשרות גם כשזה לא עומד בתקן המינימלי של הרבנות הראשית.

שלמה קרעי: הם כתבו להם על קרן השור: אין לנו חלק ונחלה באלוהי ישראל.

שלמה קרעי: במפורש.

שלמה קרעי: גם אם זה לא עומד בדרישות המינימליות של הרבנות, ועדת השלושה תוכל לתת כשרות.

שלמה קרעי: ומילא כשרות, הם פורצים גם את המעגל המצומצם ביותר, את גדר הביטחון של עם ישראל, שזה הגיור.

שלמה קרעי: אם בעם ישראל יהיו אנשים שלא נדע אם הם יהודים או לא יהודים, לא נדע אם הגיור שלהם הוא כהלכה או לא כהלכה, אנשים יתחילו להתחתן עם ספרי יוחסין.

שלמה קרעי: לרבנים יהיה ספר מי יהודי, מי התגייר כהלכה, מי אבא שלך, מי אימא שלך.

שלמה קרעי: הכול יהיה לפי רישום, ואנשים שפחות – שזה שומרי המסורת, החילונים – החילונים האורתודוקסים, במדינת ישראל אין רפורמים - - -

דוד אמסלם: שלמה, רק תיקן אותי חבר שלי.

דוד אמסלם: זה לא סמי בן חיים.

דוד אמסלם: "אני סמי בן טובים, דפקתי הקופה".

דוד אמסלם: זה מה שעושים לפיד ובנט, כל היום גונבים את המדינה.

שלמה קרעי: אתה מבין?

דוד אמסלם: ראית?

דוד אמסלם: הגנבים האלה, הנוכלים האלה.

שלמה קרעי: מילא, דודי, שיגנבו את הקופה, שיעזבו לנו את הקודש.

שלמה קרעי: שלא יפגעו לנו ביהדות.

שלמה קרעי: שייקחו, שיאכלו, שישתו, שיסתובבו במסעדות, שיטוסו לחו"ל – שיעזבו אותנו, שיעזבו את הכשרות, שיעזבו את הגיור, שלא יפגעו בליבה של עם ישראל.

שלמה קרעי: זאת הרי הבעיה האמיתית של הממשלה הזו: הפגיעה האנושה.

שלמה קרעי: הם לא רוצים להשאיר, רוצים להיות עם ככל הגויים.

שלמה קרעי: לא רוצים שהמן יגיד עליהם: הם עסוקים בשה"י פה"י.

שלמה קרעי: לא, אצלנו אין שבת.

שלמה קרעי: בשבת – תחבורה ציבורית מרב מיכאלי רוצה, הכול כרגיל, רוצה מסחר בשבת, יוליה – כולם רוצים שבת – עם ככל הגויים.

שלמה קרעי: מה מייחד אתכם?

שלמה קרעי: מה זה בשבילכם יהודי?

שלמה קרעי: אין תשובה.

שלמה קרעי: אוכל פלאפל, זה יהודי.

דוד אמסלם: לא בטוח רק פלאפל.

שלמה קרעי: לא בטוח.

דוד אמסלם: מי שהתגייס לצה"ל.

שלמה קרעי: התגייס לצה"ל.

דוד אמסלם: יש הרבה מוסלמים שמחר יכולים להיות יהודים.

שלמה קרעי: כן.

שלמה קרעי: לפי התזה של ליברמן והחבורה שלו.

שלמה קרעי: עכשיו, הגיור וגם הכשרות הם בעיות שהן בעיקר לאלו שלא כל כך עוקבים בדריכות אחרי מה קורה ומה לא קורה.

שלמה קרעי: רואים שכתוב "כשר", נכנסים, לא יודעים שה"כשר" הזה זה קריב בכלל הביא רבנים, שילם להם, שמו לו - - -

דוד אמסלם: הרב של מכבי יפו.

דוד אמסלם: זוכר את הרב של מכבי יפו?

שלמה קרעי: מה?

דוד אמסלם: מכבי יפו, בשנות השבעים, הייתה בליגה לאומית.

שלמה קרעי: לא הייתי בשנות השבעים.

דוד אמסלם: זה הבולגרים.

דוד אמסלם: היה להם רב של מכבי יפו, עם מגבעת, הכול.

דוד אמסלם: היה נוסע איתם למשחקים בשבת.

דוד אמסלם: היה הרב של מכבי יפו.

דוד אמסלם: אתה מבין?

שלמה קרעי: אז יש לנו רב של מכבי יפו כאן בכנסת.

דוד אמסלם: בדיוק.

דוד אמסלם: יש לנו פה הרב של מכבי יפו, ויש לנו את הרב כהנא של מכבי יפו, ויש לנו את בנט של מכבי יפו.

שלמה קרעי: אז הדתיים ושומרי המסורת החזקים יותר – הם יתחתנו עם ספרי יוחסין.

שלמה קרעי: אבל השאר לא ידעו מי גוי, מי יהודי, הכול יהיה מעורבב.

שלמה קרעי: ואם בג"ץ בכלל יכניס לנו עוד הכרה בגיורים רפורמיים כמו שהוא מכיר בהם לעניין חוק השבות גם כן בלי סמכות, יעשה את הכול לפרוץ את הכול – לא יישאר לנו פשוט כלום.

שלמה קרעי: והדבר הזה הוא הסכנה החמורה ביותר, כי את הכול אנחנו יכולים לתקן: את הביטחון אנחנו יכולים לתקן, את הכלכלה אנחנו יכולים לתקן.

שלמה קרעי: יחזור ביבי, יהיה ראש הממשלה – תוך שנה-שנתיים הכול – מה זה תוך שנה?

שלמה קרעי: תוך שנה, כן, הכול יחזור להיות כבתחילה: הכלכלה, הבריאות – ילך ויתחזק ויתגבר ויהיה הרבה יותר טוב.

שלמה קרעי: אבל את הפגיעה שהם עושים בכשרות, בשבת, בגיור, חמץ בבתי חולים, חמץ בצה"ל – מה, הפכתם את צה"ל להיות כור ההיתוך של מדינת כל אזרחיה?

שלמה קרעי: מה זה צה"ל?

שלמה קרעי: אמרנו שצה"ל הוא כור ההיתוך של העם היהודי.

שלמה קרעי: הוא כור ההיתוך של עם ישראל.

שלמה קרעי: אז מה נהיה עכשיו, צה"ל כור ההיתוך של מדינת כל אזרחיה?

שלמה קרעי: מדינת כל מתבולליה?

דוד אמסלם: שמעתי.

דוד אמסלם: אז איך אתם רוצים שאנשים, חיילים דתיים יבואו לצה"ל?

שלמה קרעי: כן.

דוד אמסלם: זה פשוט הזוי.

דוד אמסלם: האנשים האלה לא מבינים דבר וחצי דבר.

דוד אמסלם: הרי תרתי דסתרי.

דוד אמסלם: עוד מעט תכניס חזיר לצה"ל, זה השלב הבא.

דוד אמסלם: אחרי זה תרצה שהחרדים והדתיים יתגייסו לצה"ל.

דוד אמסלם: עוד מעט תכריח אותם גם לאכול את החזיר בצה"ל.

דוד אמסלם: אתה מבין?

שלמה קרעי: כן.

דוד אמסלם: אתה מבין את עלובי הנפש האלה?

שלמה קרעי: מה אני אגיד לך, הדבר הזה מטריד את מנוחת הנפש של הרבה הרבה אנשים בציבור.

שלמה קרעי: הציבור מגיע, רואה אותי בשבת, רואה אותי שאנחנו מסתובבים מדי פעם לשמוע את הציבור, ואומרים: מה קורה שם?

שלמה קרעי: איך זה קרה?

שלמה קרעי: איך יכול להיות שבכנסת, שבממשלה, יושבים כאלו אנשים מנותקים?

שלמה קרעי: איך יכול להיות שהם מדברים על פנסיות תקציביות כשאנחנו לא גומרים את החודש?

שלמה קרעי: מעלים לנו מיסים, ויאיר גולן צריך לקבל עוד 10,000 שקל במשכורת?

דוד אמסלם: זה מה שמעניין - - -

שלמה קרעי: ומתן כהנא עוד 10,000 שקל במשכורת, וגנץ.

דוד אמסלם: בוודאי.

שלמה קרעי: וגם, אני לא יודע אם מירי – גם מירי מקבלת?

שלמה קרעי: אז גם מירי.

דוד אמסלם: לא חשוב.

דוד אמסלם: אבל הוא קודם כול בניגוד עניינים, דואג לעצמו.

דוד אמסלם: הוא עצמו בתוך העניין.

דוד אמסלם: גנץ, הרי הוא מקבל עוד איזה 10%, 19% מעבר לכול.

שלמה קרעי: שים לב, כל השרים הנורבגים לא הצהירו פה ניגוד עניינים.

שלמה קרעי: פתרו אותם מלהצהיר ניגוד עניינים, למרות שהם שלחו את החוק.

שלמה קרעי: זה חוק של הממשלה.

שלמה קרעי: הם שלחו את החוק לכאן לכנסת שאנחנו נצביע עליו בשבילם, נעלה להם את הפנסיה התקציבית, נדאג שהיא תהיה גבוהה ב-20% ממה שמגיע להם, אבל אף אחד לא יודע מי הם.

דוד אמסלם: אתה יודע, אני רוצה להגיד לך, שלמה - -

שלמה קרעי: אורנה ברביבאי - - -

דוד אמסלם: - - אותו גנץ לפני חודשיים הצביע נגד חוק שהעלינו, מע"מ לתרופות מצילות חיים אונקולוגיים.

דוד אמסלם: תראה את הרשעות של הבן אדם הזה.

שלמה קרעי: כמה העלות התקציבית שלו?

דוד אמסלם: 70-50 מיליון שקל.

דוד אמסלם: אתה מבין, הוא דואג שהוא יקבל עוד איזה 10,000 שקל, ולא מעניין שעכשיו בבתי חולים יש אנשים שמתים בגלל שהמדינה לא נותנת להם תרופה והיא גם גובה מע"מ על התרופה אם הם צריכים.

דוד אמסלם: זה אותו איש מרושע.

דוד אמסלם: כל האנשים המרושעים האלה.

דוד אמסלם: ומה מעניין אותו היום?

דוד אמסלם: רוצה להפיל ממשלה על הפנסיה שלו.

דוד אמסלם: אני מעריך שהוא מקבל 80,000-70,000 שקל לחודש --

שלמה קרעי: 80,000-70,000, זה אומר שהוא מקבל עוד 15 - - -

דוד אמסלם: - - חוץ מהמשכורת של הכנסת.

שלמה קרעי: אז מגולם בתוך זה - - -

דוד אמסלם: מה שהוא קיבל כנראה גם מהממד החמישי.

שלמה קרעי: זאת בכלל - - -

דוד אמסלם: והוא משחק לי אותה פה צדיק, איש צנוע.

דוד אמסלם: אתה יודע, יפה נפש, יפה הבלורית והתואר.

דוד אמסלם: ו"דוד אמסלם, למה אתה מדבר ככה?

דוד אמסלם: " איך אנחנו חיים בעולם הפוך, תראה תחתונים למעלה והעליונים למטה.

דוד אמסלם: הכול פה הפוך במקום הזה.

דוד אמסלם: הכול.

שלמה קרעי: אתה יודע מה המשמעות - - -

דוד אמסלם: הוא משפץ את הבית שלו ב-7 מיליון והוא נוסע עם שיירה ולוקח מטוס פרטי.

דוד אמסלם: אבל מה, לתת לאנשים חולים, אונקולוגיים, שהולכים למות כל רגע, קצת איזו תרופה – דממה.

דוד אמסלם: אל תיתן לו את התרופה.

דוד אמסלם: תרופה הוא לא נותן.

דוד אמסלם: גובה ממנו מע"מ.

דוד אמסלם: הצעתי הצעת חוק, הוא עצמו הצביע נגדה, הוא ומפלגתו וגדעון סער.

שלמה קרעי: תחשוב רק, אם הוא מרוויח 72,000 שקל, נגיד, פנסיה תקציבית, שישית מתוכה הוא עכשיו אשרר את זה בחוק שלו.

שלמה קרעי: זאת אומרת, 12,000 שקל בחודש הוא מקבל עד היום שלא כחוק.

שלמה קרעי: הוא היה צריך להחזיר את זה, את מה שהוא קיבל כל השנים.

שלמה קרעי: הוא לא רק לא מחזיר - - -

דוד אמסלם: אני אספר לך.

דוד אמסלם: אמרתי לו, כשעבדתי בעיריית ירושלים, הבוס שלי – הינה אני אומר – קוראים לו שבתאי אלוני, חי, ברוך השם, אני מאחל לו בריאות – אילצו אותו להחזיר 150,000 שקל על דרגה שהוא קיבל לפני עשר שנים כשנתנו לו אותה כדין.

דוד אמסלם: הממונה על השכר אמר לו: לא אישרתי לך את זה.

דוד אמסלם: העירייה אישרו, כולם.

דוד אמסלם: החזיר.

דוד אמסלם: הלכו לבית דין עבודה – אילץ אותם להחזיר.

דוד אמסלם: לא רק הוא, היו איזה 15 כאלה בעירייה.

דוד אמסלם: מה שעשו איתם זה תשלומים.

דוד אמסלם: אמרו להם: תפרסו את זה לתשלומים.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: אתה מבין מה קורה עם אדוני הארץ, האנשים המתנשאים האלה שדואגים, ששואבים את לשדה של המדינה?

שלמה קרעי: אלה סכומים מבהילים, זה לא - - -

דוד אמסלם: - - - לכל מקום - - -

שלמה קרעי: זה לא 150,000 - - -

דוד אמסלם: הוא לא מעלה, לא רצה, לא מצא שקל לחיילים הסדירים.

שלמה קרעי: דודי, זה 150,000 - - -

דוד אמסלם: לחיילים הסדירים הוא לא - - - הוא לא רצה פה להפיל את הממשלה.

שלמה קרעי: זה 150,000 - - -

דוד אמסלם: חוץ - - -

שלמה קרעי: דודי, זה 150,000 בשנה.

דוד אמסלם: בוודאי.

שלמה קרעי: 150,000 שקל תוספת בשנה לאחד עם פנסיה תקציבית כזאת.

שלמה קרעי: ואת הדבר הזה לא רק שהם לא מחזירים – נגיד שיעבירו חוק שמה שנתנו, נתנו.

שלמה קרעי: אפשר לקבל.

דוד אמסלם: קודם כול, שגם המדינה תחזיר לכל - - - את כל אלה שהיא לקחה להם בעבר.

שלמה קרעי: נכון.

דוד אמסלם: - - - כבשת הרש, זה לא אנשים שמרוויחים פנסיות כאלה.

שלמה קרעי: אבל לא רק זה, לא רק שהם לא מחזירים, הם גם מחוקקים את זה מכאן ולהבא.

דוד אמסלם: בוודאי.

שלמה קרעי: הם ימשיכו לקבל עוד 20–30 שנה עוד 150,000 שקל בשנה על חשבון הציבור.

שלמה קרעי: ולמסכנים שצריכים עוד קצת – כמה הם נתנו להם, למי שמקבל מס הכנסה שלילי?

שלמה קרעי: 60 שקל בחודש.

דוד אמסלם: דרך אגב, לא רצה להוסיף לחיילי צה"ל הסדירים.

דוד אמסלם: אם אנחנו פה לא כופים את זה עליהם - -

שלמה קרעי: נכון.

דוד אמסלם: - - גנץ – לא מעניין אותו.

דוד אמסלם: רק הוא.

דוד אמסלם: תבין על מה הוא עשה משבר.

דוד אמסלם: עם ישראל לא - - - המשכורת שלו, של מנדלבלוף, של כל אלוף פה שיושב, של ברביבאי.

שלמה קרעי: אבל אני חושב שאף אחד לא דיבר על הסכומים המבעיתים האלה.

שלמה קרעי: זה לא 1,000 שקל.

דוד אמסלם: איזה 1,000 שקל?

שלמה קרעי: זה לא תוספת דרגה של 500 שקל.

דוד אמסלם: כל אחד מהם מקבל תוספת כמו שמישהו עובד בעיריית ירושלים מרוויח בחודש וחצי.

שלמה קרעי: בדיוק.

שלמה קרעי: זה 8,000, 10,000, תלוי.

שלמה קרעי: שישית מהפנסיה, זה מה שאמרו לנו אגף תקציבים.

דוד אמסלם: הם מקבלים בין 10% ל-19% תוספת.

דוד אמסלם: אני מספר לך, מעבר ל-2% לשנה.

שלמה קרעי: לא, לא, לא.

שלמה קרעי: זה לא נכון, דודי.

שלמה קרעי: זה הרבה יותר.

שלמה קרעי: זה לא בין 10% ל-19% תוספת, זה בין 7% ל-19%.

שלמה קרעי: אחוזים, לא תוספת.

שלמה קרעי: זאת אומרת, אם הפנסיה שלו היא 60%, תוסיף לזה 19%, זה 79% תהיה הפנסיה.

דוד אמסלם: אני מסביר, זה לא ככה.

שלמה קרעי: הממוצע הוא - - -

דוד אמסלם: שלמה, כל בן אדם שמסיים, כל אדם במדינה, כל בן אדם, לא חשוב, מפרישים לו 2% בשנה לפנסיה.

שלמה קרעי: 7%.

שלמה קרעי: לא, לנו מפרישים הרבה יותר, אנחנו פנסיה צוברת.

שלמה קרעי: 7% בחודש.

דוד אמסלם: תקשיב.

דוד אמסלם: 2% לשנה.

דוד אמסלם: הרעיון הוא, אתה עובד 35 שנה, הגעת ל-70%.

שלמה קרעי: זה התקציביות.

דוד אמסלם: לא, הרגילות.

שלמה קרעי: כן.

דוד אמסלם: גם היום ההפרשה הפנסיונית לכל עובד זה שווה ערך ל-2% בשנה.

שלמה קרעי: אה, שווה ערך, בסדר.

דוד אמסלם: אני מסביר לך.

דוד אמסלם: כאן חייל, בצה"ל קודם כול מוסיפים להם את שלוש השנים של הסדיר, שזה 6%, אנחנו גם עשינו סדיר, אבל אף אחד לא מוסיף לנו את זה בתחום העבודה, גם המדינה.

דוד אמסלם: וגם, נניח שהוא שירת עד גיל 40, אז הוא מקבל 23 כפול 2, זה 46%, פלוס עוד 10% או 15%.

שלמה קרעי: תוסיף את זה במספר נומינלי.

דוד אמסלם: הוא עבד – נניח 60, אז כאילו הוא עבד 30 שנה, זה הסיפור.

דוד אמסלם: ואז יש לו בסיס פנסיוני לפי הדרגה שלו, הוא מקבל דרגה, מה שנקרא דרגה נוספת בפרישה.

דוד אמסלם: אם נגיד הוא היה סגן אלוף, הוא מקבל כמו פנסיה של אלוף משנה, ועל הבסיס הזה תוסיף את האחוזים.

שלמה קרעי: בדיוק.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: זה משהו מטורף.

שלמה קרעי: וזה 20% תוספת.

שלמה קרעי: זה שישית מהמשכורת, בקיצור.

שלמה קרעי: זה שישית מהמשכורת.

שלמה קרעי: הוא מקבל 60,000, 10,000 מתוך זה – זה לא חוקי.

דוד אמסלם: אז אני מסביר לך, זה בין 10% ל-19%, כן?

דוד אמסלם: תוספת, לא 19% מהמשכורת.

שלמה קרעי: בדיוק.

דוד אמסלם: בסוף תזכור, ה-100% יכול להגיע עד 70%.

דוד אמסלם: צריך פה להבין.

שלמה קרעי: כן, כן.

שלמה קרעי: ואת מי גנץ ממנה למפקדת גלי צה"ל?

דוד אמסלם: את חברה שלו.

שלמה קרעי: לוחמת.

דוד אמסלם: חברה שלו, שלא שירתה בצה"ל.

שלמה קרעי: לוחמת.

שלמה קרעי: אפילו לא שירתה ב"במחנה".

דוד אמסלם: בוודאי שלא.

דוד אמסלם: דרך אגב, בהתחלה כשחשבתי שלפיד רוצה לשלוח להם סיוע לאוקראינה, הייתי בטוח שהוא שולח להם 20,000 מגזינים של במחנה.

דוד אמסלם: אתה יודע, כל אחד בא מהמקום שלו.

דוד אמסלם: הוא חשב שצה"ל רק עושה במחנה, זו העבודה.

דוד אמסלם: כל היום כותבים במחנה, בעיתון.

דוד אמסלם: דרך אגב, אם היינו לוקחים את התוספת הזאת, חצי ממנה – אגב, אני חושב שקציני צה"ל בוודאי צריכים להרוויח משכורת ראויה, זאת לא שאלה בכלל.

דוד אמסלם: זה גם צריך להיות משהו דיפרנציאלי.

דוד אמסלם: זה גם תלוי באיזה גיל פרשת.

דוד אמסלם: הרי בסופו של דבר אתה גם עובד - - -

שלמה קרעי: אבל הם לא עובדים בשביל קציני צה"ל.

דוד אמסלם: אבל אני חושב שאם היית לוקח ועושה את העבודה הזאת, את המלחמה הזאת על חיילי צה"ל הסדירים, אז היינו מעלים להם את זה בעוד איזה 1,000–1,500 שקלים, שיקבלו לפחות שכר מינימום.

שלמה קרעי: לא רק הסדירים, גם הקצינים הצעירים.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: או מ"פ.

שלמה קרעי: אתה רוצה שיבואו פחות טובים לצבא?

דוד אמסלם: הם אומרים, לא חותמים.

דוד אמסלם: מי לא חותם?

דוד אמסלם: בוודאי, מ"פים, מג"דים, למה שיחתמו?

דוד אמסלם: אתם לא משלמים להם.

דוד אמסלם: למי אתם משלמים את זה?

דוד אמסלם: לעצמכם - -

שלמה קרעי: בדיוק.

דוד אמסלם: - - שאתם כבר הופכים להיות תתי-אלופים, אלופים.

שלמה קרעי: והם עולים ומדברים כאן בפתוס על ביטחון ישראל, צריך צבא חזק, צריך לשמור על הכוחות.

דוד אמסלם: תראה כמה מקבל רב-סרן בצה"ל, כן?

דוד אמסלם: סמג"ד.

דוד אמסלם: כמה מקבל מ"פ בצבא.

דוד אמסלם: גרושים, יחסית לעבודה שהוא עושה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אלה האנשים שעובדים הכי קשה בשטח, רצים.

דוד אמסלם: כשהיינו צעירים.

שלמה קרעי: נכון.

שלמה קרעי: ואותם מוציאים מהצבא בגיל צעיר, אין להם פנסיה.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: הוא אפילו לא הניד עפעף שלא רצו להעלות לחיילי צה"ל הסדירים.

דוד אמסלם: עפעף.

דוד אמסלם: שר הביטחון –לא אכפת לו מהם.

דוד אמסלם: אם אנחנו לא עושים פה מאבק, וכאן שאפו גם לערוץ 12 – שכחתי את התוכנית – חי בלילה, שלקח את זה פרויקט וכו' וכו', ליברמן לא היה מתקפל.

דוד אמסלם: הרי ליברמן, מילה זו מילה.

דוד אמסלם: אתה יודע, אבל כבר מזמן אין מילה בכלום.

שלמה קרעי: אני רוצה לעבור קצת לגופו של חוק.

שלמה קרעי: הגשנו כאן הסתייגויות - - -

דוד אמסלם: סליחה, ועוד קרדיט של אלי כהן, שהגיש את הצעת החוק הזאת.

שלמה קרעי: נכון.

דוד אמסלם: להעלות את השכר לחיילי צה"ל הסדירים, שמרוויחים גרושים, אין להם כסף, מי שמעשן.

דוד אמסלם: כשהילדים שלי היו בצבא הייתי נותן להם כסף לסגור את החודש.

דוד אמסלם: כל הורה כמעט מממן את הילד שלו, אם יש לו.

דוד אמסלם: כולל בגדים, דרך אגב.

דוד אמסלם: כולל גרביים, בגדים, גופיות.

שלמה קרעי: אבל עזוב, העיקר שגנץ - - -

דוד אמסלם: ציוד צבאי שאתה קונה לו.

שלמה קרעי: העיקר שיאיר גולן וגנץ וברביבאי מרוויחים עוד 10,000 שקל בחודש.

דוד אמסלם: 1,200 שקל, או 1,500 שקל, הם חושבים שאיזה חייל יכול להסתדר בחודש, גם כשהוא יוצא פעם בשבועיים, לבלות קצת עם חברים.

דוד אמסלם: אבל לעצמם, 70,000–80,000 שקל לא מספיק להם, רוצים עוד קצת.

שלמה קרעי: אנחנו חוזרים לחוק של הצעת חוק-יסוד: הממשלה, שבא, כמו שאמרתי בתחילת הדברים, בא בעצם לקבוע מסמרות בשטח ולומר לציבור: אתם לא שווים כלום.

שלמה קרעי: אתם הולכים לקלפי, אבל אנחנו קובעים.

שלמה קרעי: אתם הולכים לקלפי, זו רק הצגה, אבל אנחנו קובעים מה יהיו התוצאות של ההצגה הזאת.

שלמה קרעי: ולכן הגשנו הסתייגויות כאלו.

שלמה קרעי: יש כמה סעיפי מטרה, ואני אעבור עליהם כדי שאנשים ידעו על מה אנחנו מצביעים יותר מאוחר, בהמשך הלילה או לפנות בוקר, על ההסתייגויות.

שלמה קרעי: סעיף מטרה ראשון, מטרת חוק זה לשלול מאזרחי ישראל את הזכות לבחור ולהיבחר.

שלמה קרעי: ברגע שאתה מתחיל להתערב לציבור במה מותר לו לבחור, מה אסור לו לבחור, מי יכול להיבחר, מי לא יכול להיבחר, אתה שולל בעצם את היסוד המהותי ביותר של הדמוקרטיה, וזה הזכות לבחור ולהיבחר.

שלמה קרעי: מטרה נוספת, הסתייגות 2, לפני הסעיף יבוא – מטרה: מטרת חוק זה להחדיר לתודעה הציבורית כי מדינת ישראל איננה דמוקרטית במובן הרחב של המילה.

שלמה קרעי: אזרחי ישראל יכולים ללכת לקלפי ולהצביע, אבל החבורה האנטי-דמוקרטית שיושבת בשלטון תפעל לסכל את בחירתם.

שלמה קרעי: נכון, אומרים: מה אתם רוצים?

שלמה קרעי: זה לא חוק פרסונלי, זה לא מדבר על נתניהו, זה שמונה שנים מכאן ולהבא.

שלמה קרעי: נכון, אבל המטרה של החוק היא לקבע בתודעה: לא אתם קובעים.

שלמה קרעי: עם ישראל, אזרחי ישראל, לא אתם קובעים.

שלמה קרעי: אנחנו כאן יושבים ומחליטים בשבילכם מה מותר לכם לבחור, מה מותר לכם להצביע ומי יכול להנהיג אתכם.

שלמה קרעי: מטרה נוספת, הסתייגות 3, מטרת חוק זה להכין תשתית אנטי-דמוקרטית באופן של התערבות בבחירת העם כדי להכשיר את החוקים הארדואניים הבאים עלינו לרעה.

שלמה קרעי: המטרה של גדעון ואלקין בחוק הזה היא לא החוק הזה עצמו.

שלמה קרעי: המטרה של אלקין וסער בחוק הזה היא לא החוק הזה עצמו, כי באמת זה בלון נפוח, בלון מלא אוויר, נפוצץ אותו – לא יישאר ממנו כלום.

שלמה קרעי: הוא יהיה בתוקף אולי, במקרה הכי קרוב, עוד שמונה שנים מהיום שהוא יעבור.

שלמה קרעי: הוא לא רלוונטי למה שהיה לפניו, וזה רק אם מהיום יהיה ראש ממשלה שמונה שנים ברצף.

שלמה קרעי: זאת אומרת, חוק שהוא כלום ושום דבר.

שלמה קרעי: אין באמת מישהו שחושב שהחוק ימומש.

שלמה קרעי: הרי ברור שברגע שיתחלף שלטון, ברור שברגע שיהיה ראש ממשלה חדש, ראש ממשלה שהציבור בחר ורוצה אותו, יהיו כאן 61 אצבעות לבטל את החוק.

שלמה קרעי: אז למה?

שלמה קרעי: מה רצו החכמים בתקנתם?

שלמה קרעי: מה הם רוצים מאיתנו?

שלמה קרעי: למה הם מבזבזים לנו את הזמן?

שלמה קרעי: כי הם רוצים להכין תשתית לחוקים הבאים, הינה כאן הראינו לכם וזה עבר בשלום, התקשורת שתקה, היועצים המשפטיים שתקו, מנדלבליט שתק, בג"ץ שתק, כולם דממה.

שלמה קרעי: חוק שמסכל את בחירת העם, שלא קיים באף פרלמנט בעולם, לא קיים, עובר כאן בשקט בשקט, בקול דממה דקה.

שלמה קרעי: ואם זה עובר, גם החוקים הבאים יעברו, גם לקבוע מי בכלל יכול להיבחר לכנסת אולי, שנצטרך אישור של בג"ץ כדי בכלל להתמודד לכנסת.

שלמה קרעי: גם החוק שנותן ליועץ משפטי כוח לפסול מועמדים, גם זה יעבור.

שלמה קרעי: עד שנחזור לימים שבהם מי שהנהיג, מי שרצו שיהיו המנהיגים זה כמה אנשים מורמים מעם שהם בוחרים את עצמם בתוך הקליקה השלטת, בדיוק כמו שקורה בבג"ץ.

שלמה קרעי: בג"ץ יהיה בשלטון.

שלמה קרעי: הסתייגות 4: מטרת חוק זה לייצר אנרכיה בשלטון המרכזי ולסכל את בחירת העם.

שלמה קרעי: למה זה מייצר אנרכיה בשלטון המרכזי?

שלמה קרעי: זה שזה מסכל את בחירת העם, הבנו.

שלמה קרעי: אזרחי ישראל הבינו, אנחנו פה כבר כמעט שלוש שעות, אזרחי ישראל מבינים שהחוק הזה בא להגיד להם, אתם לא שווים כלום.

שלמה קרעי: זה מה שסער אומר לאזרחי ישראל, אתם, מי אתם בכלל?

שלמה קרעי: אנחנו קובעים את מי תבחרו.

שלמה קרעי: זה לסכל את בחירת העם.

שלמה קרעי: אבל החוק הזה גם מייצר אנרכיה בשלטון המרכזי.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: נניח שלא יוכלו לבטל את זה, נניח שבג"ץ יגיד, אי-אפשר לבטל את החוק, החוק הזה, מי שמבטל אותו הוא בניגוד עניינים, אי-אפשר לבטל.

שלמה קרעי: מה יעשה ראש ממשלה?

שלמה קרעי: יראה שעומד לעבור לו, הרי החוק קובע – אקרא את לשון החוק: יראו תקופת כהונה בתפקיד ראש ממשלה כרצופה אם חלפו פחות מארבע שנים בין כל תקופת כהונה כאמור לזאת שאחריה.

שלמה קרעי: בסעיף ג': כיהן אדם בתפקיד ראש הממשלה ובמהלך תקופת כהונתו הסתיימה לגביו התקופה המרבית, יראו את הממשלה כאילו התפטרה.

שלמה קרעי: זאת אומרת, יבוא ראש ממשלה, ידע שאם הוא ישלים את הכהונה שלו, נניח שהוא כיהן כבר ארבע שנים, שלוש שנים והתחיל עכשיו קדנציה שנייה.

שלמה קרעי: יעברו שנתיים מהקדנציה, הוא אומר, רגע, אם אני לא אפיל עכשיו את הממשלה, בבחירות הבאות שלי תישאר לי רק שנה אחת לכהן, יעברו לי כבר שבע שנים.

שלמה קרעי: לכן בוא נפיל את הממשלה עכשיו.

שלמה קרעי: מי יבחר בי בשביל שנה?

שלמה קרעי: אנשים לא יבחרו בי, אני אהיה לא רלוונטי.

שלמה קרעי: לכן, בוא נפיל את הממשלה כבר עכשיו אחרי חמש שנים כדי שאני אבחר לשלוש שנים ואנשים יבחרו בי.

שלמה קרעי: או כל מיני משחקים כאלה שמנהיגים יעשו כדי לממש ולשמר.

שלמה קרעי: או הוא ישים מישהו כבובה בתפקיד במקומו וישמור את הכהונה לאחרי אותן ארבע שנים.

שלמה קרעי: כאשר ברור שהדבר העיקרי כאן, מטרת החוק הזה, לסכל את בחירת העם.

שלמה קרעי: הסתייגות 5: מטרת חוק זה לתת הזדמנות לשמאל לגנוב שלטון באמצעות סיום כהונת מנהיגי ימין באופן אנטי-דמוקרטי.

שלמה קרעי: הרי מה קרה?

שלמה קרעי: השמאל רואה שכשמנהיג ימין עולה לשלטון זה לא כמו אצלם.

שלמה קרעי: אצלם, אהוד ברק – שנה וחצי.

שלמה קרעי: אולמרט – שנתיים ומשהו.

שלמה קרעי: כל אחד לא מצליח להחזיק יותר מדי מעמד, הם לא שווים כלום, הם לא באמת מצליחים לרכוש את אמון העם, לרכוש את האהדה של הציבור – לא מצליחים.

שלמה קרעי: אבל כשעולה אחד כמו נתניהו, רואים שהוא מחזיק 15 שנה.

שלמה קרעי: מה נעשה איתו?

שלמה קרעי: לכן אנחנו צריכים להכין מראש פתח, שאם יהיה מנהיג ימין כזה שיהיה יותר מדי זמן נקטע את זה, אחרי שמונה שנים נקטע אותו כדי שתהיה לנו הזדמנות לייצר אנדרלמוסיה כזאת בקרב הימין, לא ימצאו מי יהיה הבא בתור וככה אנחנו נוכל להשתחל.

שלמה קרעי: עוד הסתייגות, מטרת חוק זה להפוך את אזרחי ישראל לשפני ניסיון על ידי הכלת מגבלה המקובלת במשטרים נשיאותיים על המשטר הפרלמנטרי בישראל.

שלמה קרעי: החוק הזה בעצם אומר, אזרחי ישראל, בוא ננסה אתכם, אתם שפני ניסיונות שלנו.

שלמה קרעי: בא לנו לשחק בשיטת המשטר, משהו שלא קרה באף פרלמנט בעולם.

שלמה קרעי: זה מקובל במשטרים נשיאותיים ששם הכוח הוא באמת כמעט בלתי מוגבל בידי הנשיא ונחיל את השיטה של הנשיאים בפרלמנט.

שלמה קרעי: אף אחד לא עושה את זה, כולם טיפשים, רק אנחנו חכמים, מבינים יותר מכולם ואתם שפני הניסיון שלנו.

שלמה קרעי: הסתייגות נוספת, מטרת חוק זה לזרוע בלבול והרס בקרב נבחרי הציבור על מנת להעביר יותר סמכויות לידי פקידי המשפט, שיידרשו לברור בסוגיות כמו הסמכות לחולל שינויים לקראת סוף תקופת הכהונה, ממשלת מעבר כלשונם.

שלמה קרעי: הרי מה קורה היום?

שלמה קרעי: כשממשלה מגיעה לחצי שנה האחרונה שלה – בממשלת ימין כמובן, בממשלת שמאל זה לא קורה אצלה – כאשר ממשלת ימין מגיעה לסוף תקופת כהונתה, חצי שנה לפני הסוף, היועצים המשפטיים מתעוררים.

שלמה קרעי: אתה רוצה לעשות איזו רפורמה?

שלמה קרעי: למנות איזה מינוי?

שלמה קרעי: אומרים לך, לא, לא, לא, אתה ממשלת מעבר, חכה אחרי הבחירות.

שלמה קרעי: אתה בתקופת מעבר, אתה ממשלת מעבר.

שלמה קרעי: מה הם יעשו עכשיו?

שלמה קרעי: כשיראו ראש ממשלה מהימין שמתקרב לסיום שמונה השנים, בשנה האחרונה שלו יגידו לו, זהו, יש לך מניעה משפטית לעשות רפורמות כי אתה כבר בסוף.

שלמה קרעי: ולכן החוק הזה בעצם יחזק את היועצים המשפטיים שהם יקבעו לו, מה מותר לך לעשות ומה אסור לך לעשות.

שלמה קרעי: זאת גם סכנה.

שלמה קרעי: מטרה נוספת, מטרת חוק זה לפגוע במערכות היחסים שבין רשויות השלטון ובין המפלגות.

שלמה קרעי: הרי ברגע שאתה אומר שראש ממשלה יכול לכהן רק שמונה שנים, יהיו מפלגות קטנות שיהיה להן כוח מאוד משמעותי כלפי אותו ראש ממשלה שנמצא לקראת סוף הכהונה שלו.

שלמה קרעי: אם נותרה לו עוד שנה, עוד שנה וחצי, עוד שנתיים, יגידו לו, אם לא תיתן לנו עכשיו אל"ף, בי"ת, גימ"ל, אם לא תיתן לנו פנסיות תקציביות, חוק החשמל, נורבגים, שרים בלי תיק, אנחנו נפיל לך את הממשלה ואין לך סיכוי להיבחר בפעם הבאה.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: כי נשארו לך שנה וחצי, מי יבחר אותך לשנה וחצי?

שלמה קרעי: אחר כך אתה מסיים את הכהונה.

שלמה קרעי: אז זה נותן כוח למפלגות קטנות לנצל את המצב.

שלמה קרעי: הסתייגות נוספת, מטרת חוק זה לפגוע בהגינות התחרות הפוליטית ולפגוע ללא שום הצדקה בזכות היסוד לבחור ולהיבחר.

שלמה קרעי: כן, יש תחרות, מפלגות מתחרות ואתה בא ואומר להם, אתה יכול, אתה לא יכול, אתה מוגבל, ומגביל את הזכות לבחור ולהיבחר.

שלמה קרעי: מטרה נוספת, מטרת חוק זה לפגוע במועמדים חזקים מהימין אשר אופק הכהונה שלהם קצר מכהונה מלאה בעקבות המגבלה.

שלמה קרעי: כמו שאמרתי, אם יש בחירות ולמועמד ימני נשארו שנתיים, שנתיים וחצי, זה יפגע בו כי הציבור שיבחר יגידו, רגע, אם אנחנו בוחרים אותו זה אומר שהממשלה מתפזרת, מתפרקת עוד שנתיים וחצי.

שלמה קרעי: זה אומר תוהו ובוהו.

שלמה קרעי: זה אומר שלא כדאי להצביע לו, לא שווה להצביע לאחד כזה.

שלמה קרעי: לכן, כל החוק הזה הוא תוהו ובוהו וחושך על פני תהום.

שלמה קרעי: מטרה נוספת, מטרת חוק זה להפוך מנהיגי ימין חזקים לברווזים צולעים, סחיטים וחלשים לקראת סוף כהונתם.

שלמה קרעי: כמו שאמרתי, בגלל שאני בסוף הכהונה – מה קורה היום?

שלמה קרעי: מה ההבדל בין המצב כיום לבין מה שהחוק גורם?

שלמה קרעי: המצב כיום, אם ראש ממשלה עושים לו בעיות, הוא מפזר את הכנסת והולך לבחירות, לקבל מחדש את אמון העם.

שלמה קרעי: אבל כשבחוק אתה מגביל את הציבור מלבחור בו, מגביל את הכהונה שלו לשנתיים או שנה וחצי נוספות, הוא מפחד לעשות את זה, הוא יודע שאף אחד לא יבחר בו לשנה-שנה וחצי נוספות, ולכן הוא הופך בעצם לברווז צולע שאפשר לנצל אותו עד תום ולהרוס את היסודות.

שלמה קרעי: וכך גם המטרה הבאה: "מטרת חוק זה לפגוע במשילות ולחזק את יכולת הסחטנות של מפלגות קטנות מול ראש ממשלה הנמצא בקדנציה האחרונה של כהונתו בעקבות המגבלה".

שלמה קרעי: בעצם ההסתייגויות כאן מסבירות שלב אחרי שלב מה החוק הזה עלול לעשות, ומה המהות שלו.

שלמה קרעי: מטרה נוספת: "מטרת חוק זה לומר לעם שהוא לא קובע, ורק פקידים או אנשים חסרי מנדטים יגידו לו מה לעשות"; "מטרת חוק זה להגביל את היכולת של ציבור הבוחרים להוביל לבחירת ראש ממשלה שהרוב רצה בו"; "מטרת חוק זה לבטל את רצון העם" וכו' וכו'.

שלמה קרעי: יש כאן הסתייגויות ענייניות שמביאות בדיוק ללא כחל וסרק את מה שהחוק הזה עלול לעשות, ובתקווה שחברים כאן יחשבו פעמיים; שיהיה כאן מישהו אחד, לפחות – כמו שאת היית בעבר, כשהצבעת עם המצפון שלך – שיהיה עוד מישהו כזה שיגיד: אני לא נותן את ידי להרס הדמוקרטיה, אני רוצה שהציבור יוכל לבחור את מי שהוא רוצה; שלא תהיה חבורה קטנה שתגביל את העם ותגיד לו: אנחנו נבחרנו באופן דמוקרטי אבל אנחנו נשתמש בכלים אנטי-דמוקרטיים כדי לסרס את הכוח שלך.

שלמה קרעי: אסור שזה יקרה, זאת סכנה לדמוקרטיה, זאת סכנה למדינת ישראל.

שלמה קרעי: ממש חרפה תהיה אם החוק הזה יעבור כאן היום בכנסת.

שלמה קרעי: זאת חרפה שאנחנו, בעזרת השם, נתקן אותה, אבל זאת תהיה חרפה שתיזכר לכם לדיראון עולם, שאתם מעבירים דבר כזה כאן בכנסת.

שלמה קרעי: אני רוצה לעבור להצעת חוק שהגשתי.

שלמה קרעי: דיברנו על החשיבות שבשמירה על כספי הציבור, באחריות שלא לבזבז סתם כספי ציבור, לא לבזבז לחינם כספים שהם של כל הציבור, להיות עם אחריות ציבורית ושקיפות.

שלמה קרעי: בחודש האחרון – אני לא יודע אם היית בדיונים שהיו בוועדת הכספים בנושא לפ"מ.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כן, ודאי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני ביקשתי את הדיון.

שלמה קרעי: כל הכבוד.

שלמה קרעי: אז הדיון הזה שזימנת עשה לי שכל.

שלמה קרעי: הבנתי דברים שלא ידעתי.

שלמה קרעי: לא הכרתי כל כך מה התפקיד של לפ"מ, מה בדיוק הם עושים.

שלמה קרעי: גם היום אנחנו עדיין לא יודעים מה הם עושים בדיוק, הם לא גילו לנו.

שלמה קרעי: פעם אחת הכרתי את לפ"מ כשהם הפסיקו לפרסם בערוץ 14 – כבר תשעה חודשים.

שלמה קרעי: בדיונים בוועדת הכספים נחשפתי לזה.

שלמה קרעי: כמו שהיא אמרה לנו – למשל, שאלנו אותה, למה את מפרסמת בעיתון הארץ במיליונים, ובעיתון אחר שהוא באותה תפוצה את לא מפרסמת?

שלמה קרעי: אז היא אמרה: אתם אשמים.

שלמה קרעי: אתם אמרתם לנו בחוק שאנחנו צריכים לפרסם מכרזים, מודעות – כל מיני דברים שונים ומשונים.

שלמה קרעי: לא רק על ידי לפ"מ, אגב.

שלמה קרעי: כל ועדות התכנון והבנייה ברחבי הארץ: עיריות, רשויות מקומיות, רשויות ממשלתיות, משרדים – מחויבים לפרסם בשניים מתוך שלושת העיתונים היומיים בעלי התפוצה הרחבה ביותר.

שלמה קרעי: ומי קובע מי העיתונים עם התפוצה הרחבה ביותר?

שלמה קרעי: פוליטיקאים.

שלמה קרעי: שר הפנים.

שלמה קרעי: הוא קובע מיהם שלושת העיתונים שיזכו בלמעלה מ-300 מיליון שקל בשנה על פרסומים של מודעות שלא מעניינות אף אחד.

שלמה קרעי: כמעט אף אחד לא קורא את המודעות האלה.

שלמה קרעי: אם זה היה בתוך אתר אינטרנט ייעודי שעולה אולי עשירית מהמחיר ואולי פחות מזה, זה היה נוח לאותם אנשים שקוראים את המודעות.

שלמה קרעי: הכול מופיע באותו מקום.

שלמה קרעי: בלי קשר לדיון – שלפ"מ לא מפרסמים כמו שצריך למגזרים, לחרדים, לערבים, לרוסים ולכל היתר – חוץ מזה, שזה לא יורד.

שלמה קרעי: לא על זה הצעת החוק שלי מדברת.

שלמה קרעי: היא מדברת על הפרסומים המיותרים, לא על קמפיינים של משרד הבריאות, דברים שחייבים לפרסם כדי להגיע לציבור – על מודעות שמפורסמות לא כדי שהן יגיעו לציבור אלא כי כך כתוב בחוק, החוק מחייב.

שלמה קרעי: זה חוק בשירות בעלי ההון, זה חוק בשירות העיתון.

שלמה קרעי: ולא רק החוק בשירות העיתון.

שלמה קרעי: חבל שלא נמצאים כאן בליאק ונעמה לזימי וקושניר, שהוציאו היום את הסמכויות מוועדת כספים כדי שפוליטיקאי לא יוכל לפסול עמותה שלא מגיע לה לקבל – כשכל השנים האחרונות פסלנו רק שתי עמותות מיסיונריות.

שלמה קרעי: את זה הם הוציאו.

שלמה קרעי: אבל מהידיים של שרת הפנים להוציא את קשרי ההון–שלטון האלה שהיא גורמת – היא בעצם קובעת שעיתון הארץ יקבל אולי עשרות מיליונים בשנה על פרסומים מכל ועדות התכנון והבנייה ברחבי הארץ.

שלמה קרעי: למה?

שלמה קרעי: ולמה צריך את זה בכלל?

שלמה קרעי: מי קורא את המודעות האלה?

שלמה קרעי: קראת פעם מודעה בעיתון?

ג'ידא רינאוי-זועבי: מזמן מזמן.

שלמה קרעי: מזמן-מזמן.

שלמה קרעי: אם זה היה באתר אינטרנט – אם אני רוצה לחפש מה היה לפני חודש אני צריך למצוא עיתון מלפני חודש.

שלמה קרעי: אם אני רוצה לדעת מה פרסמה עיריית טבריה בתכנון ובנייה – לך תחפש.

שלמה קרעי: אם אין לך את העיתון מלפני חודש – גמרת.

שלמה קרעי: אם זה היה באתר שמרכז את כל למעלה ממאה החוקים בספר החוקים של ישראל שמאלץ אנשים לפרסם בעיתונים יומיים בתפוצה הרחבה ביותר – אם זה היה באתר אינטרנט הייתה לכולנו גישה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אגב, יש אתר אינטרנט ייעודי למכרזים ממשלתיים.

שלמה קרעי: לכל אחד יש.

שלמה קרעי: יש משרדים אבל יש ועדות תכנון ובנייה.

שלמה קרעי: אין אתר שמרכז בתוכו את כל החוקים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בשלטון המקומי – לא.

ג'ידא רינאוי-זועבי: נכון.

שלמה קרעי: לכן אני הצעתי שהדבר הזה ייפסק.

שלמה קרעי: המודעות המיותרות האלה בעיתונים יעברו לאתר ייעודי ויחסכו 300 מיליון שקל לציבור.

שלמה קרעי: כל יתר הקמפיינים ימשיכו לפרסם – טלוויזיה, עיתונים.

שלמה קרעי: נטפל בזה שיפרסמו כמו שצריך ויחלקו את זה באופן הגון וראוי בין כל המגזרים.

שלמה קרעי: אבל מה שמיותר – לא מבזבזים כספי ציבור.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כן, על זה דיברתי אז בדיון, שצריך - - -

שלמה קרעי: נכון.

שלמה קרעי: בזה אני מסכים.

שלמה קרעי: אגב, בהצעת החוק שלי סייגתי את העיתונים של המגזר החרדי והערבי, שזה ציבור שהוא נגיש פחות לאינטרנט.

ג'ידא רינאוי-זועבי: נכון.

שלמה קרעי: שם גם העלות היא מינימלית.

שלמה קרעי: הם גם לא קוראים את העיתונים היומיים האלה.

שלמה קרעי: החרדים לא קוראים ידיעות, ישראל היום והארץ.

שלמה קרעי: אבל כן לפרסם בעיתונים שלהם אולי.

שלמה קרעי: דווקא איפה שצריך לפרסם לא מפרסמים.

שלמה קרעי: גם בהקשר שאת אומרת, למצוא את האיזון – אז כל למעלה ממאה החוקים במדינת ישראל, שמחויבים לפרסם בשלושה עיתונים: ידיעות, ישראל היום והארץ, שזה מה שקבעה שרת הפנים – החרדים גם לא חשופים לאינטרנט, אם יש באיזשהו מקום, וגם לא קוראים את העיתונים האלה.

שלמה קרעי: אולי גם אצל הערבים.

שלמה קרעי: יש כאן כמה שאלות מהקהל.

שלמה קרעי: אמילי, גם את מוזמנת לשאול.

אמילי חיה מואטי: אני שלחתי הודעה לגברתי היושבת-ראש.

שלמה קרעי: מה?

אמילי חיה מואטי: מה שאלתי אותה?

שלמה קרעי: לא, לא.

שלמה קרעי: אמרתי שגם את מוזמנת לשאול ולהשיב על שאלות מהקהל.

ג'ידא רינאוי-זועבי: שלמה מקריא הודעות מהקהל.

אמילי חיה מואטי: אה, קדימה, חבר, כולי אוזן.

שלמה קרעי: יש כאן יוסף ירושלמי: האם אומרים: ספק ספיקא להחמיר נגד מרן?

שלמה קרעי: שלמה, אם אתה רציני אתה מתחיל שיעור תורה בנושא על דוכן המליאה.

שלמה קרעי: זה נושא כבד מדי.

שלמה קרעי: אני לא חושב שמחמירים נגד מרן בכל מקרה.

שלמה קרעי: זה די פשוט, לדעתי, אבל שווה עיון.

שלמה קרעי: אבל עשינו כאן שיעור תורה יפה, דודי, לא?

אוריאל בוסו: - - -

אמילי חיה מואטי: אוה, שלום, חבר הכנסת בוסו.

אמילי חיה מואטי: איפה היית?

אוריאל בוסו: - - - קראנו בשבת פרשת שקלים.

אמילי חיה מואטי: והפרצוף של מי - - -

שלמה קרעי: מחצית השקל זה 20 שקל, בוסו.

אוריאל בוסו: זֵכר.

שלמה קרעי: זֵכר.

דוד אמסלם: יש לי שאלה: גנץ, מתנות לחגים – הוא לא רוצה להשבית את הממשלה לזה, לאלופים?

דוד אמסלם: מגיע לפני פסח, ראש השנה – לא סירים, משהו, לא?

שלמה קרעי: אתה חושב שהם לא מקבלים?

דוד אמסלם: שואל.

דוד אמסלם: הוא לא רוצה אקסטרה?

שלמה קרעי: סמוך עליו.

דוד אמסלם: אה?

שלמה קרעי: סמוך עליו.

דוד אמסלם: סירים, מחבתות, משהו?

דוד אמסלם: פרט לסטפות.

אמילי חיה מואטי: שלמה, אתה רוצה שאני אקריא לך שאלות של גולשים?

שלמה קרעי: בבקשה.

אמילי חיה מואטי: בכל זאת, שיתוף פעולה.

אמילי חיה מואטי: דקה, ראיתי ששאלת.

שלמה קרעי: בינתיים, עד שתמצאי, אני אמשיך להקריא.

אמילי חיה מואטי: באתי לעזרת חבר.

אמילי חיה מואטי: שומע?

שלמה קרעי: כן.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת קרעי היקר, מדוע אתה מוצא לנכון – לא, סתם, נכון שזה נכנס לפרוטוקול הכנסת, אז אני לא אקריא שאלה שחשבתי להקריא.

אמילי חיה מואטי: מהמחשבות שלי.

אמילי חיה מואטי: מתי תתחילו לפעול לטובת המדינה, במקום להגן על נאשם בשוחד, מרמה והפרת אמונים?

שלמה קרעי: על מי את מדברת, על המימד החמישי של גנץ?

אמילי חיה מואטי: גולש בשם - - -

שלמה קרעי: על המימד החמישי של גנץ?

שלמה קרעי: על חוק ישראל היום?

אמילי חיה מואטי: תשאל את הגולש.

שלמה קרעי: או על 10 המיליון של בנט וימינה, או על 4 המיליון של אלקין?

אמילי חיה מואטי: הינה, מתן אמיר – שלמה, תקריא סיפור לבת שלי, היא לא נרדמת.

דוד אמסלם: מואטי, הרי לא נתנו לך אף תפקיד.

דוד אמסלם: היית, היית מקום שלישי או רביעי, גם אותך קיפחו בגלל שקוראים לך מואטי.

אמילי חיה מואטי: מקום שני בפריימריז, מקום שלישי ברשימה.

דוד אמסלם: תביני טוב, עזבי אותך, תראי איך משפילים אותך.

אמילי חיה מואטי: בקרוב אצלכם.

דוד אמסלם: אני כואב, לי כואב, תאמיני לי.

דוד אמסלם: הרי אם היו קוראים לך ברקוביץ', היית רואה אותם ממטר.

דוד אמסלם: דילגו עליך, העבירו - - -

אמילי חיה מואטי: בנט זה עברות של ברקוביץ'?

דוד אמסלם: העיקר לא את.

דוד אמסלם: אז עזבי.

שלמה קרעי: זה גזענות שבשתיקה.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: אצלם זה מושרש.

אמילי חיה מואטי: אתה יכול להקריא סיפור לבת של מתן אמיר?

שלמה קרעי: הקראתי כמה סיפורים בתחילת הערב.

דוד אמסלם: תשאלי שאלה טובה.

שלמה קרעי: תכף אני אמצא סיפור.

אמילי חיה מואטי: לא, זה לא אני, אנחנו בדמוקרטיה, אני מקריאה לו שאלות.

דוד אמסלם: תשאלי שאלות טובות.

דוד אמסלם: לא, מה שעכשיו שולח לפיד לחבר'ה שלו, כותב להם.

אמילי חיה מואטי: איך אומרים פיליבסטר בעברית, שלמה?

ג'ידא רינאוי-זועבי: שאלה טובה.

שלמה קרעי: שאלה מצוינת.

אמילי חיה מואטי: הופה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: באמת.

ג'ידא רינאוי-זועבי: באמת.

שלמה קרעי: אולי לילה לבן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא.

אמילי חיה מואטי: לא - - - משהו במצלול צריך להתחבר.

אמילי חיה מואטי: הטרלה?

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: במקרה שלכם זה לא הטרלה, זה בטוח.

שלמה קרעי: כי זה נועד להגן על עם ישראל מכם.

שלמה קרעי: אז פיליבסטר - - -

אמילי חיה מואטי: אני בינתיים אשאל את אבשלום קור.

שלמה קרעי: בבקשה.

שלמה קרעי: תקראו ותחזיקו את הראש.

שלמה קרעי: אופיר מנע דויטש: במערכת השעות של בית הספר של הילדים שלי אין שיעור תנ"ך.

שלמה קרעי: מה יש?

שלמה קרעי: אשכול רוח.

שלמה קרעי: שם מלמדים אותם על ישו, מיתוס וסיפורי אגדות.

דוד אמסלם: - - - קיבלתי את זה ממישהו.

שלמה קרעי: שלח אליי.

שלמה קרעי: מה קורה במערכת החינוך?

דוד אמסלם: מלמדים את הילדים שלנו כל מיני שטויות, חוץ מהיסטוריה יהודית וקצת תנ"ך - -

שלמה קרעי: אין, אין תנ"ך.

דוד אמסלם: - - וקצת מורשת ישראל וקצת מחשבת ישראל.

דוד אמסלם: לא מעניין אותם כלום.

דוד אמסלם: רק מי זה הזמרים, אה?

דוד אמסלם: איזה זמרים יש.

אמילי חיה מואטי: - - - מישהי מארה"ב – היה פיליבסטר שנמשך 74 יום.

דוד אמסלם: - - - את פשיטת הרגל שאנחנו מגיעים אליה עם האנשים האלה.

שלמה קרעי: מישהו רוצה כאן שאני אפתור אינטגרל משולש.

דוד אמסלם: אתמול ראיתי מישהו פתר אינטגרל - - - לא משולש, היה מישהו אחר, אינטגרל של משהו אחר.

שלמה קרעי: אשמח שתפנה לבני גנץ ותשאל אותו על ההבטחה שלו לאביתר, הוא אמר שמילה שלו זו מילה.

שלמה קרעי: טוב, אנחנו כבר מכירים את המילים של החבורה הזאת שיושבת כאן.

שלמה קרעי: לא אביתר, ולא חומש.

שלמה קרעי: אתה יודע, אמר לי מישהו, שלוקחים בבית ספר ממלכתי במדינת ישראל את הילד שלו, לוקחים אותו בגיל בר מצווה, את מכירה את זה אמילי?

שלמה קרעי: בגיל בר מצווה, לוקחים את הילדים מבית הספר.

אמילי חיה מואטי: למצדה.

שלמה קרעי: לבית תפילה רפורמי.

אמילי חיה מואטי: לילה שלם ביליתי במצדה.

שלמה קרעי: לבית כנסת רפורמי.

אמילי חיה מואטי: כשאחת הגיעה לכיתה ז' וגם כשהשנייה הגיעה לכיתה ז'.

שלמה קרעי: ולא לקחו אותם לבית כנסת רפורמי?

אמילי חיה מואטי: טיול בני מצווה, או איך שלא קראו לזה.

שלמה קרעי: ולקחו אותם גם לבית ספר רפורמי או שלא שמת לב שזה רפורמי שם?

שלמה קרעי: או שאת לא מבדילה?

אמילי חיה מואטי: לא זכור כזה דבר, שלמה קרעי.

שלמה קרעי: לא זכור לך.

שלמה קרעי: אז לוקחים.

שלמה קרעי: לוקחים נערי בר מצווה לבית כנסת רפורמי.

שלמה קרעי: פשוט עוקרים את היהדות.

שלמה קרעי: מנסים פה לבוא, שלב אחרי שלב, ולעקור את היהדות.

אמילי חיה מואטי: הבנות שלי לומדות בעירוני א'.

אמילי חיה מואטי: בכיתה ז' הם יצאו למצדה ללילה שלם עד השקיעה, זה מה שאני זוכרת.

אמילי חיה מואטי: מה קורה באמת כשחבר כנסת, נגמרו לו המילים?

שלמה קרעי: לא, לא נגמרו המילים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני חושבת שזה תכף, במקרה של שלמה.

שלמה קרעי: יש פה כמה נושאים, וכמה שאלות מהקהל שהרבה זמן לא עשינו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: ויש לו עוד נאום.

שלמה קרעי: ככה, אנחנו הערב נמצאים בערב ראש חודש אדר.

שלמה קרעי: מחר בעצם, מחר בלילה, ראש חודש אדר שני.

שלמה קרעי: זה חמישי ושישי, בעצם מרביעי בלילה.

שלמה קרעי: והתקופה הזאת של חודש אדר, היא חודש שהוא מאוד מאוד טוב לעם ישראל.

שלמה קרעי: כתוב בגמרא שמי שיש לו דין, יהודי שיש לו דין, משא ומתן עם גוי, שיתזמן אותו לחודש אדר.

שלמה קרעי: כי בחודש אדר, מה?

אוריאל בוסו: מי - - - בשנה.

אוריאל בוסו: אדר ב', מה מזלו?

שלמה קרעי: אדר ב' זה המזל.

אוריאל בוסו: אז אומרים שאדר ב' הוא מעל המזל.

אוריאל בוסו: וגם כשהיה המן, זה היה גם כן אדר ב'.

שלמה קרעי: מעניין.

שלמה קרעי: אז חודש אדר ב', מעל המזל, כמו שאומר בוסו.

יואב קיש: שלום, הח"כ קרעי החרוץ.

שלמה קרעי: שלום חבר הכנסת קיש.

יואב קיש: אני נהניתי מהדיאלוגים, אני מודה שהייתי באירוע בנתיבות, אבל בדרך, בנסיעה - - -

דוד אמסלם: הייתי צריך להיות שמה, אבל השארתם אותי פה.

שלמה קרעי: דודי נשאר כאן.

שלמה קרעי: קיש, דודי נשאר כאן, ציר נאמן.

יואב קיש: דודי זה דודי.

שלמה קרעי: ציר נאמן לשולחיו.

דוד אמסלם: הוא לפחות היה - - -

שלמה קרעי: בחנוכת בית כנסת בנתיבות.

שלמה קרעי: גם אני הייתי צריך להיות.

דוד אמסלם: זה היה במצווה.

דוד אמסלם: גם אני.

שלמה קרעי: גם אני.

שלמה קרעי: אבל אנחנו פה בשביל עם ישראל.

דוד אמסלם: - - - איתך.

שלמה קרעי: לא מוותרים.

דוד אמסלם: כן.

שלמה קרעי: אז בחודש אדר יש מזל טוב לעם ישראל, המזל הזה, זה מאוד מאוד מסוגל לחודש שהוא טוב, שיש סיכוי.

שלמה קרעי: אם יש סיכוי שמתישהו ממשלה כזו תיפול, שיקרה משהו שיזעזע, שיתחיל את התהליך.

שלמה קרעי: הרי, החבר שלה, מי שם רצה סיפור לילדה שלו?

שלמה קרעי: מתן אמיר.

שלמה קרעי: אז במגילת אסתר מסופר – התיאור שם לא קרה תוך חודש או תוך שנה, הוא קרה במשך המון שנים.

שלמה קרעי: אסתר בעצם נבחרה למלכה 13 שנה בכלל לפני הגזרה של המן.

שלמה קרעי: אף אחד לא הבין למה הגיעה הגזרה הזו שאסתר היהודייה – המלך אחשוורוש לקח אותה אליו.

שלמה קרעי: הרי הגמרא אומרת שאחשוורוש - - -

דוד אמסלם: יש לי כאן בקשה מהקהל, שתדבר אחרי זה על כל ענף ההטלה שהם הולכים לחסל אותו.

דוד אמסלם: הינה, אפרופו על אוקראינה וכו' – שהם מחסלים את אסם התבואה של מדינת ישראל פה.

דוד אמסלם: כל החקלאות.

שלמה קרעי: נדבר.

דוד אמסלם: בשם איזה, אתה יודע, רפורמות.

דוד אמסלם: מכיר את העגלה רפורמות?

דוד אמסלם: זה ליברמן.

שלמה קרעי: זה בנאום הבא.

ג'ידא רינאוי-זועבי: יש לו עוד נאום.

דוד אמסלם: מישהו אמר - - -

שלמה קרעי: יש לי עוד עשר דקות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אל דאגה, דודי.

שלמה קרעי: אל תדאג.

שלמה קרעי: אבל כשהגמרא אומרת שאחשוורוש היה מלך טיפש – למה הוא היה מלך טיפש?

שלמה קרעי: כשהמן בא אליו ויעץ לו את העצה, אמר לו: להיות כל איש שֹׂרר בביתו ומדבר כלשון עמו.

שלמה קרעי: אחרי שהוא הרג את ושתי, המן אמר לו: תוציא צו שכל הגברים בעולם ישלטו בבית שלהם.

שלמה קרעי: אז הנשים צחקו עליו.

שלמה קרעי: הנשים – זה כמו שעל בנט צחקו כשהוא אמר:

שלמה קרעי: אל תטוסו לחו"ל, ואשתו והילדים טסו לחו"ל.

שלמה קרעי: אנשים אמרו, אפילו הבורסקאי, אפילו הפועל הכי פשוט, בבית שלו, הוא בעל הבית.

שלמה קרעי: הוא עובד, הוא מביא את המשכורת, הוא מנהיג את הבית, הוא בעל הבית.

שלמה קרעי: לא סתם קוראים לזה בעל הבית.

שלמה קרעי: אז מה אחשוורוש מוציא צו כזה טיפשי?

שלמה קרעי: שומע, דודי?

שלמה קרעי: מה אחשוורוש מוציא צו כזה טיפשי ואומר "להיות כל איש שרר בביתו ומדבר כלשון עמו"?

שלמה קרעי: כל איש שורר בביתו – מה יש לו זה?

שלמה קרעי: והגמרא אומרת: אילולא אגרות ראשונות, גם פלטה לא הייתה לו.

שלמה קרעי: בגלל שהם ראו שאחשוורוש הוא מלך טיפש ושלח להם איגרות כאלה, גם באיגרות שהוא שלח אליהם אחר כך להשמיד, להרוג ולאבד את כל היהודים ב-13 בחודש אדר, הם אמרו: זה מלך טיפש.

שלמה קרעי: אנחנו לא מאמינים שזה אמיתי.

שלמה קרעי: הוא כנראה מקשקש את עצמו לדעת.

שלמה קרעי: אחרת, אם היית מקבל פקודה מהמלך להרוג את היהודים, מה היית עושה כל השנה?

שלמה קרעי: כבר מתחיל לבזוז, לשדוד, להתעלל.

שלמה קרעי: איך היהודים היו בכל העולם, בכל המדינות של אחשוורוש ולא קרה להם שום דבר?

קריאה: יש מוסר השכל?

ג'ידא רינאוי-זועבי: תכף, תכף.

ג'ידא רינאוי-זועבי: נגיע.

שלמה קרעי: יש מוסר השכל.

שלמה קרעי: ולכן הגמרא אומרת: אלמלא איגרות ראשונות שהוכיחו שמדובר במלך טיפש, גם פלטה לא הייתה לו.

שלמה קרעי: עם ישראל, חלילה, לא היו נחלצים מהגזרה של המן.

שלמה קרעי: כי עוד קודם לכן, לפני 13 בחודש אדר, ולפני שהצליחו לבטל את הגזרה, היהודים כבר סבלו מרוע הגזרה הזו במשך כל השנה.

שלמה קרעי: ומוסר ההשכל זה שיש כאן ממשלה שהיא מוכיחה לציבור שהיא הנהגה טיפשה.

שלמה קרעי: היא מוכיחה לציבור שהיא נכשלת בכל דבר.

שלמה קרעי: אין שום דבר.

שלמה קרעי: בקורונה – דיליי.

שלמה קרעי: בכלכלה מעלים מיסים כשכולם קורסים.

שלמה קרעי: רואים גזרות, רואים אמירות; רואים את בנט מתקשר לפוטין ומציע לו לתווך.

שלמה קרעי: מי אתה בכלל?

שלמה קרעי: איך אתה יכול לתת ערבויות ביטחוניות?

שלמה קרעי: למה אתה מכניס את המדינה שלך לסכסוך בין-לאומי?

שלמה קרעי: שב, תשתוק.

שלמה קרעי: אל תעשה יותר מדי רעש.

שלמה קרעי: אתה עושה נזק.

שלמה קרעי: כשעם ישראל רואה את הטיפשות של ההנהגה, הוא רואה שאחשוורוש היה מלך טיפש, הוא רואה שאחשוורוש נותן פקודות לא רציונליות, נותן פקודות מיותרות, נותן פקודות טיפשיות.

שלמה קרעי: רואים שאפילו אשתו לא מקשיבה לו.

שלמה קרעי: גם ושתי לא הקשיבה לאחשוורוש.

שלמה קרעי: רואים שההנהגה, שמתנהגת בטיפשות כזו, גם כאשר היא תעביר ותנסה להעביר כאן חוקים אנטי-דמוקרטיים, חוקים של סתימת פיות, חוקים של סיכול בחירת העם כמו החוק הזה, הציבור מבין שהחוקים האלה באים ממקום של טיפשות, ממקום של חוסר אחריות, ולכן הוא לא מתייחס אליהם יותר מדי ברצינות.

שלמה קרעי: ולכן הוא אומר: אפשר לדלג, אפשר להתעלם.

שלמה קרעי: הממשלה הזו מוכיחה כל יום כמה היא דואגת רק לעצמה.

שלמה קרעי: כמה אזרחי ישראל לא מעניינים אותה.

שלמה קרעי: הורסים את היהדות, מוכרים את הנגב, מקעקעים את היסודות היהודיים של מדינת ישראל, מקעקעים את הדמוקרטיה, לא משאירים כל חלקה טובה.

שלמה קרעי: אבל עם ישראל יודע כשהוא רואה מה קורה כל יום.

שלמה קרעי: הוא רואה את ההנהגה הטיפשה, הוא רואה את ההנחיות הלא-ברורות, הוא רואה את האנדרלמוסיה, הוא רואה שרים שלא רוצים לשבת בקבינט, הוא רואה חרב איש באחיו בתוך הממשלה הזו.

שלמה קרעי: הם לא רוצים להיות אחד בתוך השני.

שלמה קרעי: הוא מבין שכל הפעולות האלה זה כלאם פאדי, זה יפוג כלא היה, כמו עשן נידף.

שלמה קרעי: אנחנו, בעזרת השם, נחזור.

שלמה קרעי: ונהפוך הוא: אשר ישלטו היהודים המה בשונאיהם.

שלמה קרעי: תודה.

קריאות: כל הכבוד, חבר הכנסת קרעי.

קריאות: אשריך - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברי הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת אוסאמה סעדי – אינו נוכח; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כעת אנחנו עוברים להנמקת ההסתייגויות לסעיף 2.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת שלמה קרעי, שוב, בבקשה.

דוד אמסלם: אני מציע שתיתני לו לנוח קצת בחדר.

שלמה קרעי: תני לדודי במקומי.

שלמה קרעי: אפשר?

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא, לא, לא.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא מתחלפים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: ביקשת – קיבלת, שלמה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: מה אתה רוצה?

דוד אמסלם: את אומרת שזה לפי כללי הטקס, אה?

דוד אמסלם: היא מקפידה על כללי הטקס.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חמש דקות, חמש דקות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא להיבהל.

שלמה קרעי: גברתי היושבת-ראש, אני חושב שנפתח כאן מנהג שכל פעם שאת יושבת כאן לידי כשאני מדבר, אני אומר לך את המילים של ההמנון הלאומי כדי שלא תשכחי אותן כשתהיי קונסולית בשנגחאי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אבל הבטחת סיפור.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הבטחת עוד סיפור.

שלמה קרעי: סיפרתי על אחשוורוש.

קריאה: היא לא נרדמה - - -

שלמה קרעי: אה, לא נרדמה עדיין?

ג'ידא רינאוי-זועבי: כן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: עדיין לא נרדמה, אז לא עשית ממש עבודה טובה.

שלמה קרעי: יש לי תכף עוד עשר דקות.

שלמה קרעי: אמצא סיפור יותר מיוחד.

שלמה קרעי: תשלחי לי סיפור, אני אקריא אותו.

שלמה קרעי: גברתי הקונסולית: "כל עוד בלבב פנימה, נפש יהודי הומייה.

שלמה קרעי: "

דוד אמסלם: לאט-לאט.

דוד אמסלם: תסביר לה: כל עוד – ואם לא מבינים מילה, תגיד לה.

שלמה קרעי: כל עוד בלב הנפש של היהודי בוערת, משתוקקת, לארץ שלו, למסורת שלו.

שלמה קרעי: ולפאתי מזרח קדימה עין לציון צופייה, עוד לא אבדה – רגע, נתחיל מההתחלה, למי שלא שמע.

דסטה גדי יברקן: אתה יכול לחזור על זה?

דסטה גדי יברקן: דגש על ה"הומייה".

שלמה קרעי: על ה"הומייה".

קריאה: לא הבנו, חבר הכנסת קרעי.

שלמה קרעי: זה לטובת מי שלא מכיר.

שלמה קרעי: אנחנו שולחים קונסולים ושגרירים לארץ רחוקות.

שלמה קרעי: אחר כך נסביר.

שלמה קרעי: "כל עוד בלבב פנימה נפש יהודי הומייה / ולפאתי מזרח קדימה עין לציון צופייה / עוד לא אבדה תקוותנו / התקווה בת שנות אלפיים / להיות עם חופשי בארצנו / ארץ ציון וירושלים.

שלמה קרעי: "

דוד אמסלם: מי זה?

דוד אמסלם: נפתלי הרץ.

שלמה קרעי: נכון.

שלמה קרעי: נפתלי הרץ אימבר.

דוד אמסלם: - - - יש גם שיר.

שלמה קרעי: אגב, רבי יהודה הלוי, שהיה משורר גדול של יהדות ספרד, אמר במילים אחרות: ליבי במזרח ואנוכי בסוף מערב.

שלמה קרעי: הוא היה בספרד, שהיא ממערב לארץ ישראל.

שלמה קרעי: הוא אמר: ליבי במזרח – הלב שלי נמצא בירושלים – אבל אני בסוף מערב.

שלמה קרעי: ליהודים לאורך כל שנות הגלות הייתה כמיהה לציון.

שלמה קרעי: הרפורמים מחקו את זה מהסידור שלכם.

שלמה קרעי: אתם צריכים לדעת.

שלמה קרעי: זה שקריב היום יושב בכנסת ישראל זה לא כיהודי שחיכה למדינת ישראל בארץ ישראל.

שלמה קרעי: הם לא רצו את ציון.

שלמה קרעי: הם מחקו את המילים "ותחזינה את עינינו בשובך לציון ברחמים".

שלמה קרעי: חברים, אני רוצה לומר שיש לנו פה עוד לילה ארוך, אזרחי ישראל.

שלמה קרעי: תגידי למתן אמיר שלך שיש פה עוד ערב ארוך.

שלמה קרעי: מה מחכה לכם?

שלמה קרעי: יש לנו את דודי אמסלם, ויש לנו את יריב לוין, ואת גדי יברקן ואת צחי הנגבי, ומאי גולן, ואתי עטייה ופטין מולא.

שלמה קרעי: ואת יואב קיש ואת גלית דיסטל הכוכבת.

שלמה קרעי: יש לנו פה ערב.

דסטה גדי יברקן: שליש מפלגה.

שלמה קרעי: שליש מפלגה.

פטין מולא: יש בדרך גם עוד - - -

שלמה קרעי: ויש עוד בדרך.

שלמה קרעי: יש לכם כאן, אזרחי ישראל, עוד לילה ארוך של סיפורים.

שלמה קרעי: ואוסאמה סעדי, שהממשלה קנתה אותו בנזיד עדשים שיצביע בעד החוק הזה.

שלמה קרעי: הישארו איתנו.

שלמה קרעי: יהיו כאן סיפורים, בדיחות.

שלמה קרעי: תכף דודי אמסלם יעלה לכמה בדיחות, אמילי.

שלמה קרעי: והכי הכי חשוב, אל תוותרו.

שלמה קרעי: נכון שהבנו שכל הדברים של הממשלה הזו באים מתוך טיפשות; נכון שלחוקים שהיא מחוקקת אין שום משמעות, לא תהיה משמעות.

שלמה קרעי: כל הדברים האלה יתבטלו והיו כלא היו.

דוד אמסלם: כעפרא דארעא.

דוד אמסלם: אנחנו - - - בפסח.

שלמה קרעי: בדיוק, כעפרא דארעא.

אמילי חיה מואטי: יחסית לחוקים חסרי משמעות, אתה די נואם שעות.

אמילי חיה מואטי: אני רק רוצה לשים דברים על דיוקם.

אמילי חיה מואטי: כל כך חסר משמעות, שאתה מטריח את עצמך חצי לילה לעמוד על הדוכן.

שלמה קרעי: אם היית מקשיבה לי כמה שעות, היית יודעת כמה זה חסר משמעות.

אמילי חיה מואטי: - - -

שלמה קרעי: היית יודעת כמה זה חסר משמעות.

שלמה קרעי: "כל חמירא וחמיעא דאיכא ברשותי - - - לבטיל ולהווי הפקר כעפרא דארעא", גם אתם וגם החוקים שלכם.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

אמילי חיה מואטי: כעת אנחנו עוברים להנמקות של ההסתייגויות לסעיף 3.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת אחמד טיבי – אינו נוכח; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה – אינו נוכח; חברת הכנסת - - -

יואב קיש: לא שומעים.

אמילי חיה מואטי: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת.

יואב קיש: אוסאמה סעדי פה.

יואב קיש: אמרת שהוא אינו נוכח.

אמילי חיה מואטי: עכשיו אני מקריאה את חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אמילי חיה מואטי: בבקשה.

שלמה קרעי: אוסאמה, כמה שילמו לך שתצביע בעד החוק?

דוד אמסלם: אוסאמה, אתה מבין למה אי-אפשר לסמוך עליכם?

דוד אמסלם: אתה מבין למה אי-אפשר לסמוך עליכם?

אוסאמה סעדי: בוקר טוב.

אוסאמה סעדי: ערב טוב.

דוד אמסלם: אתה מבין איך קונים אותך מהר בכמה מסטיקים?

אוסאמה סעדי: ערב טוב.

אוסאמה סעדי: אתה יודע - - -

דוד אמסלם: בכמה מסטיקים קטנים.

אוסאמה סעדי: אתה יודע שאי-אפשר לקנות אותנו.

דוד אמסלם: הינה עובדה, בייגלה.

אוסאמה סעדי: אתה יודע - - -

קריאות: - - -

דוד אמסלם: בייגלה קטן עם - - - אחמד טיבי.

אוסאמה סעדי: דודי.

אוסאמה סעדי: דודי ויריב, אתם יודעים שבחוק הזה אנחנו תומכים באופן עקרוני, וגם אתם תומכים בו.

דוד אמסלם: איזה חוק?

אוסאמה סעדי: החוק הזה של הגבלת כהונה.

אוסאמה סעדי: החוק הזה – הגשתי הסתייגות אחת.

אוסאמה סעדי: אתה יודע על מה?

דוד אמסלם: על מה?

אוסאמה סעדי: כי זה חוק פרסונלי פרופר, ואני נגד חקיקה פרסונלית.

אוסאמה סעדי: אבל זה חוק פרסונלי לטובת נתניהו.

אוסאמה סעדי: היחיד שיכול לזכות מהחוק הזה זה לא אתה, ולא יריב ולא ניר ברקת, כי אתם לא ראשי ממשלה ולא הייתם ראשי ממשלה, וגם אני לא ראש ממשלה, גברתי היושבת-ראש.

אוסאמה סעדי: היחיד שהיה שמונה שנים ומעלה זה בנימין נתניהו, והחוק הזה בא ומחריג את בנימין נתניהו, כי בסעיף 3 - - -

דוד אמסלם: תסביר לנו למה אתה בעד החוק.

אוסאמה סעדי: בסעיף 3 אמרו: מי שהיה ראש ממשלה לפני החוק הזה, זה לא חל עליו, יריב.

אוסאמה סעדי: נכון?

אוסאמה סעדי: אתה עורך דין.

אוסאמה סעדי: אז אמרתי שאם הכוונה שהחוק הזה הוא נגד בנימין נתניהו, אז היה צריך להחיל על כולם.

דסטה גדי יברקן: זה נגד אהוד ברק.

אוסאמה סעדי: לכן אל תבואו ותגידו: זה חוק אנטי-ביבי.

אוסאמה סעדי: ואני אומר לממשלה הזאת - - -

שלמה קרעי: אל תעזור לממשלה.

אוסאמה סעדי: אני עוד לא עוזר לממשלה.

שלמה קרעי: אתה עוזר.

אוסאמה סעדי: אני עוד לא עוזר לממשלה.

אוסאמה סעדי: קודם כול, הממשלה צריכה להביא 61.

שלמה קרעי: שלחת את בנט לישון.

אוסאמה סעדי: קודם כול, הממשלה צריכה להביא 61.

אוסאמה סעדי: אבל אני אומר - - -

דסטה גדי יברקן: אבל יש לה אותך.

אוסאמה סעדי: אני אומר, יא גדי - - -

דסטה גדי יברקן: אתה ה-61.

אוסאמה סעדי: גדי, אתה יודע שההצבעות שלנו מתחילת המושב עד היום הן עקרוניות בכל חוק ובכל הצעת חוק.

פטין מולא: זה לא מדויק.

אוסאמה סעדי: לא?

אוסאמה סעדי: תגיד לי איזו הצעת חוק, פטין.

פטין מולא: זה לא מדויק.

אוסאמה סעדי: איזו הצעת חוק?

פטין מולא: אני אגיד לך איזו הצעת חוק.

אוסאמה סעדי: איזו?

פטין מולא: אני הצבעתי איתך על עיר ערבית, יישוב ערבי, ואתה הצבעת איתי נגד החוק.

אוסאמה סעדי: איזה חוק?

אוסאמה סעדי: איזה חוק?

אוסאמה סעדי: איזה חוק?

פטין מולא: - - -

אוסאמה סעדי: לא הצבענו.

אוסאמה סעדי: לא הצבענו.

קריאות: - - -

פטין מולא: למה לא הצבעת?

אוסאמה סעדי: אני אגיד לך למה.

פטין מולא: למה?

פטין מולא: לך מגיע כפר ערבי - - -

אוסאמה סעדי: היום היה יום מיוחד לעדה הערבית הדרוזית - -

פטין מולא: למה לא הצבעת?

אוסאמה סעדי: - - ואני גאה בעדה הערבית הדרוזית, שהיא חלק בלתי נפרד מהחברה הערבית במדינה, אבל כשאתם באים ועושים חוק מיוחד שמפריד - -

פטין מולא: אבל למה ברחת - - - אתה והחבר'ה שלך.

אוסאמה סעדי: - - את העדה הדרוזית משאר החברה הערבית, אנחנו נגד זה.

אוסאמה סעדי: ואתה יודע שאנחנו נגד זה.

אוסאמה סעדי: אבל אפילו לא הצבענו נגד.

פטין מולא: למה יצאת?

אוסאמה סעדי: אני אומר, גברתי היושבת-ראש - -

פטין מולא: למה לא תמכת?

אוסאמה סעדי: - - אתמול היה מחזה מחריד בבאב אל-עמוד.

אוסאמה סעדי: היה אתמול (אומר בערבית:) אתם ראיתם את הסרטונים?

אוסאמה סעדי: איזה אלימות של המשטרה, של משמר הגבול, שתקפו אנשים, תקפו קטינים, תקפו בעלי צרכים מיוחדים.

אוסאמה סעדי: אנואר בורקאן הקטינה, בעלת צרכים מיוחדים, עכשיו היא בבית החולים הדסה.

אוסאמה סעדי: אני לא שמעתי אף גינוי מכם, אף גינוי.

אוסאמה סעדי: מה קרה?

יריב לוין: אוסאמה, הם חשבו שהם אוהדי הפועל.

אוסאמה סעדי: לכן אני אומר, גברתי היושבת-ראש, אם באמת הממשלה, הקואליציה, אתם רוצים לאתגר את הצד הזה – יש חוק של נאשם בפלילים.

אוסאמה סעדי: זה חוק נגד נתניהו.

אוסאמה סעדי: זה חוק נגד כל מי שיש נגדו כתב אישום.

אוסאמה סעדי: למה הם לא מביאים את זה, יא דודי?

אוסאמה סעדי: למה?

אוסאמה סעדי: זה חוק פרופר, ואתה יודע שלא מביאים את זה, ולא יביאו את זה.

דוד אמסלם: את האמת אתה יודע.

אוסאמה סעדי: נכון.

אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים את זה.

אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים את זה.

דוד אמסלם: גדעון סער.

דוד אמסלם: הרי אתה יודע שלחוק הזה, אין לו שום משמעות.

דוד אמסלם: זה השנאה, זה הרעל של גדעון סער.

אוסאמה סעדי: אבל החוק הזה הוא לא נגד ביבי.

דוד אמסלם: אתה עכשיו הפעלת את הצינור של הרעל של גדעון סער.

אוסאמה סעדי: אבל החוק הזה הוא לא נגד ביבי.

אוסאמה סעדי: תגיד לי, החוק הזה, אתם בליכוד - - -

דוד אמסלם: הוא אנטי-דמוקרטי.

אוסאמה סעדי: למה?

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: הוא עוד מעט יסביר.

אוסאמה סעדי: למה בארצות הברית - - -

דוד אמסלם: כשיהיה לנו משטר נשיאותי.

אוסאמה סעדי: מה זה משנה משטר נשיאותי?

דוד אמסלם: תראה לי פרלמנט אחד בעולם - - -

אוסאמה סעדי: מה זה משנה?

דוד אמסלם: פרלמנט אחד בעולם.

דוד אמסלם: זה משנה.

אוסאמה סעדי: מה זה משנה משטר נשיאותי או משטר פרלמנטרי?

דוד אמסלם: זה משנה.

אוסאמה סעדי: כאשר נשיאים כמו קלינטון, אם היו רצים לבחירות, היו זוכים - -

דוד אמסלם: בגלל שראש ממשלה אתה יכול להחליף בכל דקה אם אתה רוצה.

אוסאמה סעדי: - - באו והגבילו את זה לשתי קדנציות בלבד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: פה אמרו שזה לא רק שתי קדנציות, אלא שמונה שנים.

אוסאמה סעדי: לכן אני אומר שהעמדה העקרונית שלנו היא שאנחנו בעד החוק הזה.

אוסאמה סעדי: אני חושב שזה חוק טוב, זה חוק חוקתי, זה חוק בסדר, אבל אני אומר:

אוסאמה סעדי: עד שאנחנו נבוא ונראה אם הממשלה הזאת תיפול או לא תיפול, אז אנחנו נחליט.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

שלמה קרעי: אוסאמה, שלחת את בנט לישון.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח.

אמילי חיה מואטי: כעת אנחנו עוברים להנמקות של ההסתייגויות לאחרי הסעיף השלישי.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת בנימין נתניהו – אינו נוכח; חבר הכנסת יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נוכח; חברת הכנסת מירי מרים רגב – אינה נוכחת.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת יריב לוין, בבקשה.

אמילי חיה מואטי: עשר דקות, בבקשה.

יריב לוין: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יריב לוין: חברות וחברי הכנסת, יש עכשיו חילופים בין יושבות-ראש הכנסת שלנו, סגניות היושב-ראש שמנהלות את הישיבה, וזאת הזדמנות בשבילי להחמיא ליושבת-ראש היוצאת, חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי.

יריב לוין: ג'ידא, אני מוכרח לומר לך שאת פוליטיקאית יוצאת מן הכלל, מכיוון שאת ראית את מה שהרבה אנשים רואים, אבל יותר אנשים, לפחות בצד של הקואליציה, עוד לא רואים – שימי הממשלה ספורים, ושהדבר הכי נכון והכי טוב לעשות הוא ללכת למקום שבו יש אופק שירות ארוך והוא גם מקום חשוב ומעניין, ולא לשבת כאן ובסוף ללכת הביתה, כפי שיקרה, ובצדק רב, ולא מעט אנשים – הציבור ישלח אותם הביתה אחרי הכישלונות הגדולים של הממשלה הזאת.

יריב לוין: אז המחמאה הזאת מגיעה לך בדין.

אמילי חיה מואטי: אדוני היושב-ראש לשעבר, אתה יודע שאנחנו מאוד מקדשות את הדמוקרטיה, כך שגם להיות חברות כנסת באופוזיציה זה כבוד עצום עבורנו.

יריב לוין: זה נכון.

יריב לוין: אני מסכים לגמרי, אני מקווה שאף אחד לא חושב שאני לא רואה את זה כך, אבל אני אומר לך, גברתי יושבת-ראש הישיבה הנכנסת, שכדי לשבת באופוזיציה, צריך קודם להיבחר לכנסת, כדי להיבחר לכנסת צריך לקבל מנדטים, ולא מעט מהמפלגות שמחזיקות היום את הממשלה הרעה הזאת – או שלא תיכנסנה בכלל לכנסת, או שתקבלנה הרבה פחות מנדטים, בגלל האופן שבו הן מתנהלות והדרך שבה הן פועלות, ונדמה לי שחברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי, ובצדק, מבינה את זה והקדימה מה שנקרא תרופה למכה בחוכמה ובתבונה.

יריב לוין: עכשיו אני רוצה לומר משהו גם לך, כי גם לך מגיעה מחמאה.

יריב לוין: אני חושב שאנחנו היינו היום בדיון חשוב בוועדת החינוך, ואני רואה את העבודה שאת עושה כאן, ובאמת אנחנו עוסקים בלא מעט נושאים שהם באמת נושאים חשובים ומרכזיים.

יריב לוין: השאלה הנשאלת היא, מדוע התכנסנו כאן הלילה?

יריב לוין: במציאות של מתים מקורונה, שאנחנו עומדים להגיע ל-4,000 מתים מאז כניסת הממשלה הזאת למרות שישנם חיסונים – שערורייה אדירה; במציאות של עצמאים שפעם אחר פעם לא מקבלים את מה שמגיע להם; של מערכת חינוך, שאנחנו רואים בוועדת החינוך בכל ישיבה את הבעיות האדירות שהיא מתמודדת איתה; הבעיות הביטחוניות שישנן; חוסר האחריות שהביא להפקרת יהודים ואזרחים ישראלים באוקראינה בגלל ממשלה שלא ראתה דברים שהיו ברורים כשמש.

יריב לוין: עם כל זה, כל הממשלה וכל הכנסת עסוקות במה?

יריב לוין: בלשבת כאן מי יודע כמה שעות, לילה שלם, כדי להעביר חוק שספק אם יש מישהו מחוץ לבניין הזה שבכלל מבין מה יש בו ומה צריך אותו.

יריב לוין: אין לי ספק, גברתי, שאם הייתי נותן לך את רשימת החוקים שנמצאים כרגע בצנרת ומחכים ואומר לך לדרג אותם לפי סדר חשיבותם, החוק הזה לא היה נכנס, לא לעשרה הראשונים, לא לעשרים הראשונים, לא לשלושים הראשונים.

יריב לוין: אני לא בטוח שאפילו לארבעים הראשונים.

אמילי חיה מואטי: לגופו של עניין, אתה לא חושב שצריך להגביל כהונה של ראש ממשלה?

יריב לוין: תראי, אני אומר לך משהו:

יריב לוין: אני חושב שכל הרעיון הזה שאנחנו נגביל ונקבע לציבור במי לבחור, איך לבחור ומה נכון לו ומה לא נכון לו, הוא בעיניי רעיון איוולת, הוא רעיון אנטי-דמוקרטי, הוא שגיאה יסודית.

יריב לוין: אם הציבור רוצה לבחור במנהיג פעם נוספת מי אנחנו שנמנע ממנו?

יריב לוין: אגיד לך יותר מזה.

יריב לוין: אני חושב שהאתגר – את יודעת, במובן הזה אני חושב שיש לי חיסרון גדול ביחס להרבה מאוד מהאנשים שיושבים כאן, כי לפעמים אני נדהם מהקלות הבלתי נסבלת שבה הם חושבים שהם יכולים להיות ראש ממשלה או רוצים להיות ראש ממשלה.

יריב לוין: כי אני, לפחות, שזכיתי לעבוד לא מעט שנים ולראות את העבודה של בנימין נתניהו מקרוב, אני יכול לומר לך שלהיות ראש ממשלה בישראל זו באמת משימה אדירה.

יריב לוין: אני חושב שאנשים אפילו – עם כל כמה שאומרים שזה התפקיד הקשה בעולם, עד שאתה לא רואה את זה מקרוב לעומק, לא באמת באמת מבינים במה זה כרוך.

יריב לוין: לניסיון, לידע ולמעמד הבין-לאומי ולהרבה מאוד דברים מן הסוג הזה, יש ערך עצום.

יריב לוין: עכשיו אני אומר לך.

יריב לוין: אני אתן לך דוגמה בכלל ממקום אחר.

יריב לוין: הרי אתם רואים מול עיניכם כל הזמן את בנימין נתניהו.

יריב לוין: אבל בואו נניח לרגע באופן תיאורטי שאדם כמו שמעון פרס, עליו השלום – שאני חלוק לחלוטין על דרכו אבל אני לא יכול להיות חלוק על הניסיון שהוא צבר ועל המעמד הבין-לאומי שהיה לו – הציבור בישראל היה רוצה שהוא יעמוד בראש הממשלה קדנציה שלישית ואולי קדנציה רביעית.

יריב לוין: אז מה אנחנו נגיד?

יריב לוין: שמדינת ישראל שכל כך זקוקה לאנשים בעלי מעמד ועמדה בין-לאומית אמיתית וכל כך זקוקה לניסיון בהכרעות הבאמת-באמת קשות שמנהיגים כאן נאלצים לקבל, תבוא ותאמר לציבור: לא, העובדה שאתם מעדיפים אדם מסוים על דרכו ועל ניסיונו, לא ניתן לכם.

יריב לוין: אנחנו נחליט להגביל אתכם?

אמילי חיה מואטי: ומה עם האידיאולוגיה, אדון לוין?

אמילי חיה מואטי: הרי מפלגת הליכוד, שהיא שנייה רק למפלגת העבודה מבחינת הפאר האידאולוגי, מביאה איתה משהו על השולחן.

אמילי חיה מואטי: אז האם בסוף הכול שאלה של אדם אחד?

יריב לוין: אז אני אומר לך שני דברים בעניין הזה.

יריב לוין: קודם כול, מפלגת הליכוד היא לא שנייה למפלגת העבודה בנושא האידיאולוגי אלא היא ראשונה by far.

יריב לוין: אני אומר לך גם למה היא ראשונה.

יריב לוין: היא ראשונה מטעם פשוט, כי אנחנו כולנו ישבנו כאן וראינו אתכם, את מפלגת העבודה, אחרי שנטשתם כבר מזמן את הדרך ההתיישבותית, שקידשה למשל את אחיזתנו בבקעת הירדן וברמת הגולן.

יריב לוין: זה כבר לא מעניין אתכם מזמן, אבל לפחות רצינו להאמין שהדאגה לאדם החלש והאדם העובד זה עוד נשאר במפלגת העבודה.

יריב לוין: ואז ראינו אתמול שהדאגה לאדם החלש והאדם העובד הומרה בדאגה לאלה שמרוויחים עשרות אלפי שקלים פנסיות בגיל 40.

יריב לוין: יש לי אליהם הרבה כבוד, אבל אני חושב שבסדרי העדיפויות של מדינת ישראל היום, יש אנשים שזקוקים יותר לכסף הזה, ל-1.5 מיליארד השקלים.

יריב לוין: כשהייתם צריכים לעמוד על שלכם הצהרתם הצהרות בלי סוף ועשיתם הפוך, פשוט הפוך.

יריב לוין: אני אומר לך את האמת, גברתי.

יריב לוין: לכן בדיוק אמרתי מה שאמרתי קודם לחברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי, כי לצערי אתם לא יחידים בעניין הזה.

יריב לוין: מפלגת ימינה אמרה משהו ועושה הפוך.

יריב לוין: תקווה חדשה הבטיחה משהו, עושה הפוך.

יריב לוין: מרצ בכלל שכחה מהכול ולא יכולה להצביע על הישג אידאולוגי אחד שיש לה בממשלה הזאת למן הקמתה.

יריב לוין: אנשים שמסתכלים על זה אומרים: טוב, אם ממילא זאת ממשלה שעושה מדיניות יש עתיד אז אפשר להצביע ליש עתיד ולא צריך אתכם.

יריב לוין: זה מה שיקרה כי אנשים לא מטומטמים.

יריב לוין: אי-אפשר לצאת בהצהרות אבל להגיע למליאה וללחוץ על כפתורים הפוך.

יריב לוין: לכן אני אומר לך שהאידיאולוגיה חשובה והדרך חשובה, אין ספק בכלל.

יריב לוין: אבל גם לניסיון של אדם יש משמעות - -

אמילי חיה מואטי: אני מאוד מודה לך על הדאגה לעתיד השמאל הישראלי.

יריב לוין: - - ולמי שמוביל מדינה יש משמעות.

יריב לוין: הדבר הכי חשוב, הכי חשוב, הוא שבדמוקרטיה בוחר הציבור.

יריב לוין: אתה לא אומר לציבור: רבותיי, אנחנו עכשיו ניקח לכם את העניין הזה.

יריב לוין: אבל אני רוצה להגיד לך יותר מזה.

יריב לוין: בואו נניח שאני אפילו מסכים איתך.

יריב לוין: יכול להיות שזה אפילו הסדר סביר ויש מי שיאמר: עדיף כך.

יריב לוין: יכול להיות, זאת עמדה לגמרי לגיטימית.

יריב לוין: אבל זה באמת מה שצריך להתעסק בו עכשיו?

יריב לוין: זה באמת מה שחשוב?

יריב לוין: הרי כולנו יודעים שלא ואנחנו כולנו יושבים פה עכשיו רק בגלל סיבה אחת, כי האיש ששמו מופיע כאן, גדעון סער – שהוא, אגב, יצא בחוק הנורבגי אז בכלל ישן במיטה בנחת ובכלל לא בא לכאן – אבל כולם אצלכם רועדים מפחד שאם החוק לא יעבור מהר ועכשיו לפני סוף המושב הוא יכעס.

יריב לוין: עכשיו אני רוצה לשאול אותך שאלה: ואם הוא יכעס, אז מה?

יריב לוין: אז מה הוא יעשה?

יריב לוין: אז הוא יפרק את הממשלה וילך לבחירות?

יריב לוין: הרי הוא לא עובר את אחוז החסימה.

יריב לוין: מה הוא יעשה?

יריב לוין: כמה אפשר להתנהל תחת פחד, תחת איומים, תחת תכתיבים, תחת גחמות כאלה של אנשים כל הזמן?

יריב לוין: באמת, אני פשוט לא מצליח להבין את זה.

יריב לוין: בואי, עם כל הכבוד.

יריב לוין: נניח שהייתם מתעקשים והייתם אומרים לו שעד שלא יינתן פתרון אמיתי למי שצריך, אנחנו לא הולכים לזרוק עכשיו מיליארד וחצי שקל דווקא לאלה שיש להם.

יריב לוין: מה היה קורה?

יריב לוין: מה, מישהו באמת היה מפיל את הממשלה בגלל זה?

יריב לוין: אבל יש פה דבר מאוד פשוט.

יריב לוין: יש מי שיש לו כושר עמידה אידאולוגי וזה לצערי נמצא רק בצד הזה ולא בצד הזה, ויש כאלה שמאיימים איומי סרק.

יריב לוין: ויש כאלה, גברתי – בצער רב אני אומר את זה – שמתקפלים.

יריב לוין: תודה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה חבר הכנסת יריב לוין.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, חבר הכנסת יואב גלנט.

יואב גלנט: שלום, ערב טוב, גברתי היושבת-ראש.

יואב גלנט: חבריי חברי הכנסת, האמת היא שתכננתי לדבר על דברים אחרים, אבל אחרי ששמעתי את יריב לוין – על פשיטת הרגל הערכית של גורמים שקוראים לעצמם אידאולוגיים, אני רוצה לספר לכם את החוויה שלי סביב העניינים שקוראים להם מפלגת העבודה.

יואב גלנט: לא בימים שלמפלגת העבודה היו שישה מנדטים כמו שיש לה עכשיו – היו לה 24 מנדטים.

אמילי חיה מואטי: שבעה מנדטים, בבקשה.

יואב גלנט: שבעה, סליחה.

יואב גלנט: בטח יש מישהו שערק בינתיים.

יואב גלנט: בסדר, היו לה אז 24 מנדטים.

יואב גלנט: זה לא שיא כוחה כמו בימים שהיו לה 52 מנדטים ב-1972 נדמה לי, אבל עדיין הייתה מפלגה הרבה יותר גדולה.

יואב גלנט: בשנת 2015 יזמתי כשר הבינוי והשיכון תוכנית לפיתוח התיישבות בנגב.

יואב גלנט: היו בה עשרה יישובים: ארבעה בבקעת ערד, יישוב אחד שמוקם היום באזור אופקים – נחלת ערן – ועוד סדרה של יישובים במקומות שונים, גם על הציר לניצנה וגם לכיוון דימונה.

יואב גלנט: בעמל רב העניין הזה עבר בממשלה.

יואב גלנט: היו קצת חילוקי דעות אבל בסופו של דבר זה עבר.

יואב גלנט: אז התברר לי שמי שמניע את ההתנגדות להתיישבות יהודית בנגב ולהקמת יישובים זאת מפלגת העבודה.

יואב גלנט: באתי לכאן לכנסת ישראל וישבו פה חברי הכנסת וצעקו לי קריאות ביניים.

יואב גלנט: חלקם אנשים מאוד נכבדים, פרופסורים, חלקם חברי כנסת ותיקים, חלקם היו שרים בעבר.

יואב גלנט: אמרתי להם: אני רוצה לספר לכם על ההיסטוריה, כי אולי שכחתם.

יואב גלנט: מי שנשא את החזון ואת תפיסת ההתיישבות היהודית בנגב היה בראש ובראשונה בן-גוריון וכל מי שבא אחריו כמפלגת העבודה.

יואב גלנט: בן-גוריון היה זה שהתעקש על הקמת שלושת המצפים בנגב בשלב ראשון; לאחר מכן – 11 הנקודות, שלוש-ארבע שנים לאחר מכן.

יואב גלנט: הוא נתן את חופש הפעולה ליגאל אלון כמפקד חזית הדרום אחרי שהיה מפקד הפלמ"ח, איש מפלגת העבודה, על מנת לכבוש את הנגב במבצע יואב ובהמשך במבצע חורב, ובלם אותו רק כשעבר בטעות או לא בטעות לסיני.

יואב גלנט: וספיר ואשכול התעסקו בהנחת צינור המים.

יואב גלנט: אתם יודעים, יש סיפור מפורסם שמתיישבי רביבים, אחד משלושת המצפים, פנו לאשכול ואמרו לאשכול: תשמע, אין לנו צינור מים.

יואב גלנט: המצב פה מאוד קשה.

יואב גלנט: כל האספקה מותנית בהבאת מים מבחוץ.

יואב גלנט: תדאג שיהיו מים בקיבוץ רביבים.

יואב גלנט: אני מדבר איתכם על אחרי קום המדינה.

יואב גלנט: אמר להם אשכול: תראו, הרבה יותר קל לי לקחת את כולכם, לשים אתכם במלון בתל-אביב, זה יעלה לי פחות כסף.

יואב גלנט: אחרי שנה, שנתיים, כשהחליט להקים את הקו, הוא אמר: טעיתי.

יואב גלנט: את הפתק הזה יש – אומר: טעיתי, ההתיישבות חשובה.

יואב גלנט: ולמעשה סללו קו של שמונה צול או משהו דומה שהביא מים לרביבים.

יואב גלנט: כלומר כל מפעל ההתיישבות, ההיאחזות בנגב – בתקופה ההיא היו 20,000 בדואים בנגב – את כל זה הובילה מפלגת העבודה.

יואב גלנט: באתי לכאן ב-2015, ומי המתנגדים שלי?

יואב גלנט: מפלגת העבודה, שמסבירים לי שזה חמור מאוד להקים יישובים ואסור וכן הלאה.

יואב גלנט: וכשעכשיו שמעתי את יריב נזכרתי בזה שלמעשה אין אידיאולוגיה.

יואב גלנט: אני רוצה להגיד לך משהו, גברתי היושבת-ראש.

יואב גלנט: לדעתי אם מדינת ישראל היום מחליטה שהיא בטעות כובשת את דמשק, מפלגת העבודה תגיד שזה חלק מהאידיאולוגיה של השלום שלה, ובלבד שהיא תישאר בממשלה.

יואב גלנט: זה הסיפור.

יואב גלנט: גם את עבר הירדן.

יואב גלנט: מה זה אומר?

יואב גלנט: זה אומר שמרצ ומפלגת העבודה ובוודאי תנועות נוספות בתוך הממשלה הזאת איבדו לחלוטין כל ממד חוץ מממד הכיסא, השלטון וכן הלאה, כי סוף-סוף אחרי עידן ועידנים הם חושבים שהם קובעים משהו אבל למעשה הם לא מבינים שהם כלי שרת בידיהם של אנשים אחרים, שדרך אגב, להם יש אופציות ויגיע הזמן שהם גם יממשו את האופציות האלה.

יואב גלנט: האופציות האלה זה ללכת לממשלה בראשות הימין כי שמה נמצא – הם בסופו של דבר ייזרקו, כי גם אידיאולוגית וגם מעשית הם לא מצליחים לעשות דבר, ולכן ההיסטוריה תשפוט אותם ותשפוט אותם לרעה.

יואב גלנט: אבל אני בכלל באתי לדבר על דבר אחר.

יואב גלנט: זאת הייתה רק הערת ביניים.

יואב גלנט: היות שיש לי הרבה זמן, אמרתי: אני אנצל את הזמן הזה ואני אספר לכם סיפור.

דוד אמסלם: סיפורים אנחנו אוהבים.

יואב גלנט: מה אנחנו יודעים.

יואב גלנט: פעם עוד עבדנו.

יואב גלנט: היום אנחנו יודעים לספר סיפורים.

יואב גלנט: בשבוע האחרון נפל דבר.

יואב גלנט: אני חושב שחייבים לדבר עליו.

יואב גלנט: תראו, האירועים באוקראינה זה לא עוד משהו.

יואב גלנט: זה לא עוד מלחמה באיזה מקום נידח.

יואב גלנט: זה לא עוד אירוע קטן.

יואב גלנט: פה מדובר על שינוי סדרי עולם.

יואב גלנט: הסדר שהיה לא יהיה, דרך אגב, גם אם הקרבות ייפסקו, ואני מקווה שייפסקו כמה שיותר מהר.

יואב גלנט: גם אם ייפסקו מחר בבוקר.

יואב גלנט: למה?

יואב גלנט: כי התברר שלפתע כל הרעיון, כל התפיסה, כל ההיגיון של העולם המערבי, שבמשך 80 שנה או 70 שנה מאז תום מלחמת העולם השנייה אמר: לא יהיו יותר מלחמות באירופה.

יואב גלנט: אתם יודעים שהסיפור של היווצרות האיחוד האירופי זה למעשה חלום צרפתי עתיק יומין.

יואב גלנט: הם רצו את זה עוד לפני מלחמות העולם האחרונות.

יואב גלנט: באירופה היו ארבע מלחמות עולם כבדות – ארבע מלחמות, לא מלחמות עולם, כבדות.

יואב גלנט: מלחמות נפוליאון, מלחמות ביסמרק, 1800 וקצת, 1870, ולאחר מכן שתי מלחמות העולם.

יואב גלנט: הדבר הזה התיש את מדינות אירופה במשך 200 שנה, והרעיון הצרפתי היה לאורך שנים ששם יוקם משהו שהוא קונפדרציה שתסתדר ולא תילחם יותר.

יואב גלנט: והיה להם מאוד קשה להביא את הגרמנים, שהיו השותף המכריע, לתוך העניין הזה.

יואב גלנט: מה הביא את הגרמנים פנימה לתוך העניין?

יואב גלנט: רק המציאות של איחוד גרמניה.

יואב גלנט: ברגע שבא איחוד גרמניה והם קיבלו 15 או 20 מיליון איש שצריך להתמודד עם הבעיות הכלכליות שלהם, הם אמרו: אין ברירה, וחברו.

יואב גלנט: התוצאה של העניין הזה הייתה שכל הגוש הזה שנמצא באירופה חושב שמלחמות לא יהיו יותר, וגם אם יהיו מלחמות, יש את האח הגדול באמריקה, שעזר במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה, והוא בעזרת השם, מה שנקרא, יעזור גם כשיקרה משהו אחר, כי כולם ידעו גם אז, דרך אגב, גם בימי וילסון, במלחמת העולם הראשונה, וגם בימי רוזוולט, FDR, במלחמת העולם השנייה.

יואב גלנט: היה ברור שאמריקה מדינה בדלנית.

אמילי חיה מואטי: אני מציעה לפרק את האיחוד האירופי.

יואב גלנט: אני חושב שהוא יתפרק מעצמו, דרך אגב.

יואב גלנט: זה רק עניין של זמן.

יואב גלנט: אני לא מציע.

יואב גלנט: הדבר הזה זה מטוס שיש לו רק הגה גובה.

יואב גלנט: אין לו הגה כיוון.

יואב גלנט: בסופו של דבר הוא לא ישרוד, הפטנט הזה, לאורך זמן כי יש פה אינטרסים שונים.

יואב גלנט: אבל אני לא נכנס לעניין הזה כעת ואני גם לא מציע.

יואב גלנט: מה שקורה עכשיו, אתם רואים שכל הסיפור הזה פתאום מתערער.

יואב גלנט: הרי אין להם גיוס חובה, אין להם צבאות אמיתיים שמסוגלים להגן על עצמם כנגד איומים, 20 דיביזיות שמרוכזות מול אוקראינה או קצת פחות מזה זה יותר מאשר כל הצבאות האירופיים שנמצאים במערב אירופה.

יואב גלנט: וכל העניין הזה בנוי ביסודו על זה שתהיה התערבות אמריקאית.

יואב גלנט: ואמריקה, כמו שאמרנו כבר – למרות שהיא נכנסה לכל המלחמות כמגן המערב וכמגן החירות, וטוב שכך – היא למעשה ביסוד שלה מדינה בדלנית.

יואב גלנט: הם רוצים להישאר איפה שהם.

יואב גלנט: הם לא רוצים להילחם מלחמות של אחרים.

יואב גלנט: הם נגררים לזה בלית ברירה כי אין מישהו אחר שיעשה את זה.

יואב גלנט: וכשאני מסתכל על המציאות, אני אומר:

יואב גלנט: איזה דבר גדול עשו אבות הציונות מכל הזרמים, מכל המפלגות, במשך 100 שנה.

יואב גלנט: הם החליטו שאנחנו נגן על עצמנו בכוחות עצמנו.

יואב גלנט: זה אומר שאנחנו מגייסים בכוח חוק כל בחור וגם בחורה וטוב לנשק.

יואב גלנט: הם אמרו שאנחנו נבנה לעצמנו תעשיות ביטחוניות.

יואב גלנט: הם אמרו שאנחנו נפתח טכנולוגיות שלא קיימות ולא היו קיימות כבר לפני 50 ו-60 שנה.

יואב גלנט: התוצאה של העניין הזה היא שאנחנו לאורך 100 שנים, מאז הקמת ההגנה וקצת אחרי זה האצ"ל, הולכים וחוטפים כל הזמן מכות, קטנות יותר או פחות.

יואב גלנט: מהלומות.

יואב גלנט: אירועי טרור, פיגועים וכמובן מלחמות ואינתיפאדות וכן הלאה, אבל מכל אירוע כזה אנחנו יוצאים מחוזקים.

יואב גלנט: מכל אירוע כזה אנחנו יוצאים חזקים יותר ומבינים יותר איך אנחנו צריכים לנהוג לעתיד.

יואב גלנט: הדבר הזה בעיניי הוא רב חשיבות.

יואב גלנט: יש לנו איתות ואור ירוק מדוע אנחנו הולכים בדרך הנכונה, וכל מי שהעלה על דעתו אי-פעם לשנות את גיוס החובה, אני כבר אומר בהזדמנות הזאת – כל מי שעשה את הטעות ועסק בקיצור השירות בצה"ל- -

אמילי חיה מואטי: עליך לסיים.

יואב גלנט: - - טעות חמורה שנעשתה על ידי ממשלות ישראל בשנים האחרונות כולל ממשלות שאני הייתי חבר בהן והתנגדתי לזה, גם בקבינט, גם בממשלה, ובאופן חריג גם בכנסת התנגדתי.

יואב גלנט: אנחנו נצטרך להחזיר את זה כי אין לנו על מי לסמוך חוץ מאשר על אבינו שבשמיים ועל כוחנו ועוצם ידינו.

יואב גלנט: תודה רבה.

יואב גלנט: לילה טוב.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, אדוני.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת ניר ברקת, בבקשה.

ניר ברקת: ערב טוב, גברתי היושבת-ראש.

אמילי חיה מואטי: ערב טוב, חבר הכנסת ניר ברקת.

אמילי חיה מואטי: עשר דקות לרשותך.

אמילי חיה מואטי: 9:51.

ניר ברקת: אני רואה.

ניר ברקת: שוב ערב טוב, גברתי היושבת-ראש.

ניר ברקת: חבריי חברי הכנסת, שמגיעים בשעה כזאת לעשות את עבודתם נאמנה, מכובדיי, אני רוצה לומר דבר אחד: תסתכלי, גברתי היושבת-ראש, במה הממשלה מתעסקת.

ניר ברקת: היא מתעסקת בחוקים פרסונליים, כאילו זה הדבר החשוב ביותר שיש לנו.

ניר ברקת: שמעתי עכשיו את חברי יואב גלנט מדבר על אתגרים אסטרטגיים שנוצרו בעקבות המשבר באוקראינה.

ניר ברקת: שמענו את חבריי הקודמים מדברים על דברים באמת חשובים למדינת ישראל.

ניר ברקת: אני רוצה להמשיך בקו הזה, שבמקום להתעסק עם חוקים פרסונליים, שממש לא מעניינים את הציבור, שמראים באמת איפה הממשלה נמצאת – או איפה היא לא נמצאת – אני רוצה להציף שני נושאים חשובים, בעצם הם מתנקזים לנושא אחד.

ניר ברקת: בחרתי נושא אחד הערב, והוא כל נושא יוקר המחיה בישראל, שהוא מורכב מכמה רכיבים.

ניר ברקת: אני רוצה למנות שניים מהחשובים ביניהם: האחד מהם זה כל נושא מחירי המזון בישראל, והשני זה מחירי הדיור.

ניר ברקת: אני יושב בוועדת הכלכלה ובוועדת הכספים ומקשיב למה שאומרת הממשלה, והיא לא מבינה על מה היא מדברת.

ניר ברקת: היא לא מבינה בכלכלה.

ניר ברקת: אתמול בוועדת הכלכלה הקשבתי היטב למה אומר האוצר.

ניר ברקת: הוא אומר: חברים, בואו נוריד את כל המכסים, את כל המגינים, על מנת שהיבוא מחו"ל יגדל.

ניר ברקת: כלומר, כחול-לבן – כל הייצור כחול-לבן, במודעות מלאה, הולך להיפגע.

ניר ברקת: ואני שאלתי: רגע, מה ההיגיון מאחורי המהלך הזה?

ניר ברקת: למה ממציאים פטנטים?

ניר ברקת: למה לא לאמץ את המודל שמקובל ב-OECD, באירופה?

ניר ברקת: אני רוצה לציין רגע את הפתרון האמיתי, מה כן צריך לעשות, שלא נעשה היום.

ניר ברקת: הפתרון האמיתי הוא לאמץ את המודל האירופאי שאומר את הדבר הבא: לאירופים, מזון טרי מאוד מאוד חשוב.

ניר ברקת: זה חשוב להם לכלכלה, לבריאות.

ניר ברקת: לכן מה שהם עושים – הם מסבסדים את התשומות לחקלאים וליצרני המזון.

ניר ברקת: ואז מה עושים האירופים?

ניר ברקת: כשהתשומות שלהם נמוכות והשוק הוא משוקלל ופתוח, את רואה שהם מסוגלים לייצר מזון במחירים תחרותיים.

ניר ברקת: הם גם יכולים לעשות יצוא, וכשהם מייצאים את המזון שלהם הוא זול יחסית.

ניר ברקת: מה שמדינת ישראל צריכה לעשות זה לעבור לאותו מודל.

ניר ברקת: לא מסובך: לסבסד את התשומות – מים, ארנונה, כוח עבודה – לאפשר לחקלאים כחול-לבן שלנו לייצר סחורה במחירים יותר נמוכים, כי בסוף החקלאים ויצרני המזון, על בסיס התשומות שלהם, לוקחים את המכפיל – הרי הם לא פילנתרופים, הם צריכים גם קצת להרוויח – וברגע שמחירי התשומות שלהם גבוהים הם לא יכולים להיות תחרותיים.

ניר ברקת: ברגע שהם לא תחרותיים, מה קורה?

ניר ברקת: אם מורידים את המכסים ומאפשרים ליבוא להציף את השוק, אז יהיה לנו פחות כחול-לבן והמזון שלנו יהיה פחות טוב.

ניר ברקת: אתם יודעים מה עוד יקרה?

ניר ברקת: החקלאים שלנו יסגרו את המושבים שלהם, כמו שהם עושים היום, מוכרים את הקרקעות ללא יהודים, עוברים למרכז, ואנחנו הרווחנו באגורות והפסדנו בשקלים.

ניר ברקת: אני טוען שלאור החשיבות של חבלי ארץ ישראל ולאור החשיבות של המרחב הכפרי והאחיזה בקרקע – ככה למדנו, ככה גדלנו, על ערכי הציונות, על חשיבות חבלי ארץ ישראל – וכשאנחנו רוצים שיותר ויותר זוגות צעירים ומשקיעים דווקא ילכו לחבלי ארץ ישראל, לגליל ולגולן, לנגב, לערבה, ליהודה ושומרון, אנחנו צריכים לעודד את החקלאות ולסבסד אותה.

ניר ברקת: אז אומנם זה יעלה לנו קצת, אבל הרווח יהיה בריבית דריבית.

ניר ברקת: אני רוצה לדבר על עוד נושא מאוד מעניין, וזה היצוא החקלאי.

ניר ברקת: מדינת ישראל עושה כ-5 מיליארד שקל יצוא חקלאי.

ניר ברקת: חברים, הפוטנציאל הוא 50 מיליארד שקל יצוא חקלאי.

ניר ברקת: אבל אי-אפשר לעשות יצוא חקלאי בלי חקלאות.

ניר ברקת: אם החקלאות כחול-לבן נשחקת ונזרקת תחת האוטובוס, תחת הגלגלים של האוטובוס, ויותר ויותר חקלאים – אני לא רואה צעירים שם, הרי כולם מסתכלים ואומרים: אם זה מה שהמדינה מאפשרת לנו לעשות, כנראה המדינה, הממשלה הזאת, ויתרה על החקלאות; כנראה מישהו במשרד האוצר, בממשלה הזאת, אומר: לא נורא, לא צריך מזון כחול-לבן, נוותר על ענף החקלאות והמזון.

ניר ברקת: לא נורא.

ניר ברקת: אתמול שמעתי את אנשי האוצר אומרים – הם מבינים שלאור ההחלטות שהם רוצים, הרפורמה שהם רוצים להעביר, כחול-לבן, החקלאות, הסחורה הטרייה תעבור מ-90% תוצרת כחול-לבן ל-50% כחול-לבן.

ניר ברקת: ויש לי חדשות: המשמעות של זה היא שהחקלאות נשחקת ונעלמת מארץ ישראל.

ניר ברקת: טעות אסטרטגית.

ניר ברקת: אנחנו כן יכולים להוריד את מחירי המזון תוך סבסוד החקלאים שלנו היקרים, ואז נרוויח שוב.

ניר ברקת: אני אסכם את הנושא הזה: נרוויח, פעם ראשונה אנחנו נהיה כמו האירופים במודל.

ניר ברקת: המודל דומה – גם לנו חשוב סחורה טרייה.

ניר ברקת: במקום שכחול-לבן ירד באיכות שלו ובכמות שלו, אנחנו נגדיל את הכחול-לבן, והוא גם יעשה יותר יצוא חקלאי ויחזיר למדינת ישראל משאבים בריבית דריבית.

ניר ברקת: רצית לומר?

אוריאל בוסו: גם היום - - - משבר של הביצים, בגלל הסיפור של אוקראינה התברר שהחקלאות והיצואנים של הביצים פה הם לא הבעיה, הם הפתרון.

אוריאל בוסו: לולא שלא נסמוך על ארצות חו"ל ולא על התוצרת שלנו, אנחנו נתקעים.

אוריאל בוסו: לכן צריך לחזק את התוצרת שלנו במקביל למה שאתה אומר.

ניר ברקת: לחלוטין, וזה בהלימה לתפיסה ולחזון שאני מאמין שצריך לפתח אותו.

ניר ברקת: אבל חברות וחברים, זה מה שחושבים החקלאים, זה מה שחושבים רוב תושבי ישראל שאכפת להם מחבלי ארץ.

ניר ברקת: זה כנראה לא מה שחשוב לממשלה.

ניר ברקת: העובדה היא שהם נוקטים קו אחר, קו כאילו החקלאות זו הוצאה.

ניר ברקת: הם מקמצנים בהוצאות – נפתח את השווקים, ניתן ליותר יבוא להיכנס למדינת ישראל, כי לכאורה הם מתקמצנים להוציא כסף, הם יענו שומרים על התקציב.

ניר ברקת: אבל זה לא נכון, כיוון שהשקעה בחקלאות זו השקעה ולא הוצאה וההחזר זה חיזוק חבלי ארץ ישראל, ביזור אוכלוסייה, מזון טרי, יותר גאווה, יותר כחול-לבן ויותר יצוא שיחזיר לנו בסוף את ההשקעה הזאת בריבית דריבית, שלא לדבר על מצבי חירום.

ניר ברקת: הנושא הבא הוא נושא מחירי הדיור.

ניר ברקת: לאור הזמן הקצר אני אתמקד ואומר שגם הפתרון למחירי הדיור נעוץ בחבלי ארץ ישראל.

ניר ברקת: שם היצע הקרקע הוא מאוד מאוד זול, אבל היום הביקוש שם נמוך.

ניר ברקת: לכן הפתרון למחירי הדיור זה לא מה שעושים היום, זה לא עוד השקעות במרכז ועוד ציפוף ולאפשר ליותר ויותר זוגות צעירים להעדיף את המרכז על פני חבלי ארץ ישראל.

ניר ברקת: הפתרון הוא הפוך, הפוך ממה שהממשלה הזאת עושה ולא שמה על סדר-יומה.

ניר ברקת: הפתרון הוא לייצר ביקושים בפריפריה, לגרום לזוגות צעירים לרצות לעבור לגליל ולגולן, לנגב, לערבה וליהודה ושומרון - - -

אמילי חיה מואטי: אם רק היו לכם 12 שנים לעשות את זה, זה היה יכול להיות נהדר.

ניר ברקת: אני מדבר מהמקום שאני מגיע מניסיוני כיזם עסקי, וטיפלתי עשר שנים בעיר ירושלים ואני מסתכל על הפתרונות.

ניר ברקת: נכון, אני לא מבקר רק את הממשלה הזאת, אבל הפער – אני חייב לומר שהממשלה הזאת לקחה את זה עוד יותר לקצה.

ניר ברקת: עוד יותר לקצה.

ניר ברקת: בשורה התחתונה, הדרך לעשות את זה, זה כל דבר.

ניר ברקת: כל תקציב מדינה צריך להיות מתועדף לחבלי ארץ ישראל.

ניר ברקת: ב-30 השנים הבאות אנחנו צריכים להביא מיליון יהודים לגליל ולגולן, 1.5 מיליון יהודים לנגב ולערבה ועוד 1.5 מיליון יהודים ליהודה ושומרון.

ניר ברקת: ברגע שנבזר את האוכלוסייה והביקושים יגדלו בחבלי ארץ ישראל, במחירי קרקע זולים, זוגות צעירים יקנו קרקע בזול, הרבה יותר זול ממה שהם לא יכולים להרשות לעצמם היום במרכז.

ניר ברקת: ברגע שהביקושים במרכז יתמתנו, מחירי הדיור גם במרכז ימותנו.

ניר ברקת: שוב, הפתרון זה חבלי ארץ ישראל.

ניר ברקת: אנחנו במחנה הלאומי, אנחנו בליכוד, מבינים היטב את החשיבות של שמירת חבלי ארץ ישראל.

ניר ברקת: אז הינה לנו גם הורדת יוקר המחיה ומחירי המזון וגם הורדת מחירי הדיור – שניהם מרכיבים מרכזיים ביוקר המחיה.

ניר ברקת: העתיד טמון בגליל, בנגב, ביהודה ושומרון.

ניר ברקת: לצערי הרב ממשלת ישראל הנוכחית לא מבינה את זה, ואנחנו עושים צעדים גדולים בכיוון הלא-נכון.

ניר ברקת: אני תקווה שבסופו של דבר הממשלה תתעשת, אבל זה לא יקרה.

ניר ברקת: אני אגיד לך מה הפתרון, גברתי היושבת-ראש:

ניר ברקת: אנחנו נחליף את הממשלה הזאת כמה שיותר מהר ונצעיד את מדינת ישראל לכיוון הנכון.

ניר ברקת: אז במקום להתעסק בחוקים פרסונליים, אני חושב שהממשלה צריכה להתעסק בדברים האמיתיים.

ניר ברקת: לצערי הרב זה לא קורה, הציבור מבין את זה, ואנחנו נחליף אותה יותר מהר ממה שאת חושבת.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת ברקת.

אמילי חיה מואטי: כל הכבוד על העמידה בזמנים.

אוריאל בוסו: היושבת-ראש מאמינה באג'נדה הכלכלית שלך.

ניר ברקת: אני יודע, אני מכיר אותה.

ניר ברקת: אני מכיר אותה, ורק – מה לעשות, זו המציאות.

ינון אזולאי: אגב, היא גם ענתה אמן אחרי שאמרת שתחליף אותה מהר.

אמילי חיה מואטי: אני נורא שמחה שאתם מרוצים, מרחיב לב.

אמילי חיה מואטי: חברת הכנסת גילה גמליאל – אינה נוכחת; חבר הכנסת אבי דיכטר – אינו נוכח.

אמילי חיה מואטי: חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן, בבקשה.

אמילי חיה מואטי: לילה טוב, גברתי.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, עשר דקות לרשותך.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה רבה, גברתי יושבת-ראש הכנסת, וכמה מלבב לראות אותך בכיסא הזה.

אמילי חיה מואטי: תודה.

גלית דיסטל אטבריאן: מחמיא לך הכיסא ואת מחמיאה לו.

גלית דיסטל אטבריאן: אני רוצה לדבר, את גם זרקת פה איזו הערה לניר על "12 שנים היה לכם לפתור את זה", שזאת הערה לא הוגנת לדעתי, ואני תכף אסביר גם למה.

גלית דיסטל אטבריאן: ובכלל, יש לי קושי עם העמדות שאת מביעה ועם העמדות שנעמה לזימי מביעה.

גלית דיסטל אטבריאן: אני ראיתי קטע באינטרנט ממש היום, שבו נעמה מנהלת איזה דיון מול יריב לוין ואומרת לו: אדוני סוף-סוף נזכר להיות חברתי.

גלית דיסטל אטבריאן: 12 שנים היו לכם ולא היית חברתי, ופתאום נהיית חברתי.

גלית דיסטל אטבריאן: אז קודם כול בואי נתחיל עם 12 השנים, גברתי יושבת-ראש הכנסת.

גלית דיסטל אטבריאן: אחרי כמה וכמה עשורים של שלטון מפא"י מצמית, מאוד לא חברתי – מתהדר בחברתיות, זה כמובן, אבל הלכה למעשה מדכא, מפלה, נגוע בנפוטיזם, נגוע בשחיתות איומה, ובעיקר, בואי נודה בזה, בגזענות כלפי אנשים שהגיעו מהתפוצה שלי ושלך, גברתי יושבת-ראש הכנסת.

גלית דיסטל אטבריאן: נורא קשה בעשור אחד לתקן את הכול, אבל עשינו המון, קידמנו המון, ולקחנו את אלה שאני יודעת שהשמאל נוטה לקרוא להם "המוחלשים" – הם לא מוחלשים, הם לא חלשים; הם אנשים יצרנים, הם אנשים מצוינים, הם אנשים שלמרות הנסיבות, בגלל השמאל – בעיקר השמאל של העבודה, בעיקר השמאל האדום – נאלצו להתמודד עם קירות זכוכית ועם תקרות פלדה ועם מה לא, עם כל קונסטרוקציה אפשרית – הם בכל זאת עשו התקדמות, שאין לי אלא להתגאות בהם.

גלית דיסטל אטבריאן: ואז הגיע השלטון של נתניהו והליכוד, ואני רוצה שבאמת אחת ולתמיד, גברתי יושבת-ראש הכנסת, נבחן מה באמת היה שם, ואז נבחן מה אתם כרגע עושים, ובואי נראה מי באמת עזר ל-so called מוחלשים, מה נעשה ב-12 השנים ובאיזו רגרסיה איומה אנחנו נמצאים כלפי קהל כל כך חבוט, שכל כך באמת לא יודע את נפשו, קהל שמרגיש שהמדינה הזו מנכרת אותו, מנוכרת אליו בכל תחום אפשרי, אגב, שאין לו ייצוג, שהוא פותח את הטלוויזיה ולא רואה את עצמו, כשהוא מביט בשופטי העליון ולא רואה את עצמו, כשהוא נכנס לאקדמיה ורואה את הסגל הבכיר ולא רואה את עצמו, כשהוא פותח תוכנית סטירה ולא רואה את עצמו, כשהוא הולך לאולמות התרבות ולא רואה את עצמו.

גלית דיסטל אטבריאן: בואי נראה אחת ולתמיד, 12 השנים האלה – מה עשיתם, איפה הייתם – בואו נראה מה אנחנו עשינו ובוא נראה מה אתם עושים עכשיו.

אמילי חיה מואטי: סליחה, חבר הכנסת גדי יברקן.

דסטה גדי יברקן: בסאטירה הוא רואה את עצמו – הנלעג.

גלית דיסטל אטבריאן: ברור, ברור.

גלית דיסטל אטבריאן: הסאטירה בישראל היא הסאטירה היחידה, גדי, שמגינה על השלטון מפני אלה שמבקרים אותו.

גלית דיסטל אטבריאן: רק על זה צריך לעשות עוד תוכנית סאטירה.

גלית דיסטל אטבריאן: אני מתחילה.

גלית דיסטל אטבריאן: לי ולך, גברתי יושבת-ראש הכנסת, היה ויכוח טלוויזיוני שאחר כך בגלובס – את טענת טענה מסוימת, אני טענתי טענה הפוכה, ואז בגלובס בדקו וראו שבעצם צדקתי.

אמילי חיה מואטי: סליחה, בדקו בגלובס וראו שצדקת, ואז הוסיפו: כמו כן, דבריה של חברת הכנסת מואטי לא היו תלושים מהמציאות - -

גלית דיסטל אטבריאן: נכון.

אמילי חיה מואטי: - - משום שא', ב', ג', כך שאכן ראו שצדקת, אבל לא ראו שאני טעיתי.

גלית דיסטל אטבריאן: אז אני אכנס לא', ב', ג' שהם נכנסו אליו.

אמילי חיה מואטי: נהדר.

גלית דיסטל אטבריאן: א', ב', ג' זה שישראל עדיין, עדיין נמצאת בפערים מאוד גדולים בין אלה שיש להם לבין אלה שאין להם.

גלית דיסטל אטבריאן: בזה צדקת.

גלית דיסטל אטבריאן: 12 השנים של נתניהו – והגיע הזמן לומר את זה אחת ולתמיד, מכיוון שהפרופגנדה השיטתית של השמאל שחולשת על התודעה של האזרחים בישראל הצליחה כל כך יפה לשרש את נתניהו כאיזה קיסר שסגור במגדל שן ומעשן סיגרים ושותה שמפניות ורודה בעניים המטומטמים, הכסילים והנבערים, שבוחרים בו באופן לא רציונלי אפילו שהוא רע להם – פה אני צדקתי.

גלית דיסטל אטבריאן: ולמה?

גלית דיסטל אטבריאן: כי – כמו שבדקו בגלובס וכמו שארגון ה-OECD הראה באופן חד-משמעי – נתניהו צמצם את הפערים בין העניים לעשירים.

גלית דיסטל אטבריאן: אני חוזרת שוב: נתניהו צמצם את הפערים בין העניים לעשירים.

אמילי חיה מואטי: חברת הכנסת דיסטל אטבריאן, זו לא המסקנה של גלובס.

אמילי חיה מואטי: "עם זאת, ישראל עדיין נמצאת בצמרת ה-OECD בכל הנוגע לאי-שוויון ופערים".

גלית דיסטל אטבריאן: אני אמרתי את זה, את לא מקשיבה לי.

גלית דיסטל אטבריאן: תנסי עוד פעם להפנים את מה שאני אומרת: נתניהו צמצם את הפערים בין העניים – הפערים בין העניים לעשירים צומצמו בישראל בזמן שלטונו של נתניהו – כן או לא?

גלית דיסטל אטבריאן: יש לך את גלובס, יש לך את ה-OECD, אמילי.

גלית דיסטל אטבריאן: זה נורא נורא פשוט.

אמילי חיה מואטי: אוקיי.

אמילי חיה מואטי: בשורה התחתונה, דבריה של דיסטל אטבריאן נכונים.

אמילי חיה מואטי: בכל המדדים - - -

גלית דיסטל אטבריאן: אוקיי, אוקיי, אני רואה שאין לי פה בת-פלוגתא.

גלית דיסטל אטבריאן: לא, את מכחישה את האמת.

אמילי חיה מואטי: אני מקריאה לך את הכתבה, גברתי.

גלית דיסטל אטבריאן: אני חוזרת שוב, ואני אעלה את זה לרשתות כדי שגלובס עוד הפעם יראו לאמילי שהיא טועה.

אוריאל בוסו: הסכימו איתך, הסכימו עם גלית.

אמילי חיה מואטי: הינה הכתבה, חברת הכנסת דיסטל אטבריאן.

גלית דיסטל אטבריאן: אז תביאי לי, אני אקרא אותה.

אמילי חיה מואטי: בבקשה.

אוריאל בוסו: - - - הסכימו איתך.

גלית דיסטל אטבריאן: יפה, אני מקריאה.

גלית דיסטל אטבריאן: ככה זה מתחיל?

אמילי חיה מואטי: לא, זה צילום מסך.

גלית דיסטל אטבריאן: אז צילום המסך שלך לא מראה את החלק שבו אני צודקת, מה אני אעשה.

אמילי חיה מואטי: אבל הינה, כתוב פה - - -

גלית דיסטל אטבריאן: אבל אמילי, אמילי, נתניהו צמצם את הפערים בין העניים לעשירים, כך טוענים בגלובס וכך טוענים ב-OECD.

גלית דיסטל אטבריאן: האם את רוצה לטעון אחרת?

גלית דיסטל אטבריאן: ואם כן – האם יש לך מחקרים - - -

אמילי חיה מואטי: אני מעוניינת להוסיף לך דקה לשיחה.

גלית דיסטל אטבריאן: לא, לא, תעני לי לשאלה.

אמילי חיה מואטי: לא, אני פשוט - - -

גלית דיסטל אטבריאן: תעני לי על השאלה.

גלית דיסטל אטבריאן: את מטרילה לי את הנאום כי אנחנו מדברות על דברים ששתינו הסכמנו עליהם גם בווטסאפ.

אמילי חיה מואטי: לכן אני חוזרת בי מהטרלת הנאום ומוסיפה לך דקה וחצי.

אמילי חיה מואטי: אנא, המשיכי בדברייך.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה.

גלית דיסטל אטבריאן: נתניהו – בפעם העשירית – צמצם את הפערים בין העניים לעשירים.

גלית דיסטל אטבריאן: מה שאת אומרת לי, אמילי, זה שאת צדקת בזה שהפערים בין העשירים לעניים עדיין מאוד גדולים.

גלית דיסטל אטבריאן: אבל אני אומרת לך לוגית, אם נתניהו ב-12 שנה צמצם את הפערים, אז מי אשם בפערים שעדיין גדולים – נתניהו או שישה עשורים שבהם הדיכוי וחוסר היכולת של המפא"יניקים האדומים מהעבודה להכיר בזה שאחיהם המזרחיים שווים להם, למרות שאין להם פנקס אדום ולמרות שהם לא שייכים לתפוצה הנכונה הם שווים וראויים?

גלית דיסטל אטבריאן: אז את באה עכשיו ואומרת לי בעצם: אני ממפלגת העבודה החברתית, הסוציאליסטית, אחראית על דיכוי היסטורי של שישה עשורים, ואני באה אלייך ואומרת לך: יש לי טענות לנתניהו הקפיטליסט כי הוא צמצם פערים, אבל לא מספיק.

אמילי חיה מואטי: המפא"יניקים ירדו מהשלטון ב-1977.

גלית דיסטל אטבריאן: אבל לא מספיק.

גלית דיסטל אטבריאן: לא מספיק.

גלית דיסטל אטבריאן: יש הרבה עבודה לעשות והרפורמות עדיין לא התבצעו והפערים עדיין קיימים בגלל שאתם ממשיכים לדכא את הפריפריה ואת המזרחיים, נקודה.

גלית דיסטל אטבריאן: איך אני יודעת שנתניהו צמצם את הפערים?

גלית דיסטל אטבריאן: לא בגלל מדד הג'יני של ה-OECD, בכלל לא.

גלית דיסטל אטבריאן: בואו נלך רק לשנתיים האחרונות.

גלית דיסטל אטבריאן: הרי אנחנו יודעים שהציבור הפריפריאלי, שנמצא בפריפריה החברתית והגיאוגרפית, הדלתות שלו למשרות בכירות בדרג הציבורי סגורות; הדלתות שלו למשרות הבכירות בפרקליטות סגורות, וככה במשטרה, וככה בצבא, וככה באקדמיה וככה בכל מקום.

גלית דיסטל אטבריאן: אז מה נשאר לו כדי להצליח?

גלית דיסטל אטבריאן: ללכת לשוק העצמאי.

גלית דיסטל אטבריאן: המזרחים הפריפריאליים נוצצים בשוק העצמאי כי שם אין אף אחד שידכא אותם.

גלית דיסטל אטבריאן: זה ממש כמו במוזיקה המזרחית – את רואה שהמוזיקה הזאת זוכה לפופולריות עצומה כי אין פקיד מהאליטה שיבוא וידכא.

גלית דיסטל אטבריאן: זה רצון הציבור.

גלית דיסטל אטבריאן: אותו דבר בחור פריפריאלי שבוא ופותח עסק.

גלית דיסטל אטבריאן: והחבר'ה האלה מצליחים מאוד.

גלית דיסטל אטבריאן: אז בא נתניהו בתחילת הקורונה, כשאין לו חיסונים, אין לו תרופות, אין לו מחקרים בין-לאומיים – אין לו כלום, כלום בידיים – ונותן לעצמאים פיצויים.

גלית דיסטל אטבריאן: אני הייתי עצמאית, אני יכולה להגיד לך: אני קיבלתי מהממשלה של נתניהו 120,000 שקל.

גלית דיסטל אטבריאן: מה קיבלו העצמאים מהפריפריה מהממשלה החברתית של נעמה לזימי, שבאה ליריב לוין ואומרת: איפה היית 12 שנים?

גלית דיסטל אטבריאן: חצי שנה, גברת חברתית, את פה; חצי שנה העבודה בשלטון – שקל הם לא קיבלו.

גלית דיסטל אטבריאן: שקל.

גלית דיסטל אטבריאן: אנשים – אני צועדת ברחובות, אני צועדת ברחובות נתיבות וברחובות שדרות, אני רואה אנשים שיזמו והצליחו.

גלית דיסטל אטבריאן: קונדיטורית מקסימה בנתיבות, בחורה בת 22, פתחה בית קפה מטורף, אחד היפים בארץ, השקיעה את כל מה שיש לה, נסקה לשמיים, עד שבאו החברתיים והיא על סף סגירה, כי החברתיים לא נתנו לה שקל.

גלית דיסטל אטבריאן: אז באמת, באיזו עזות מצח אתם באים ומדברים איתנו "חברתי, חברתי".

גלית דיסטל אטבריאן: די עם הקלישאות, די עם הסיסמאות, די באמת להעניק לכם תארים שלא קיימים במציאות.

גלית דיסטל אטבריאן: נתניהו היה חברתי; נתניהו נתן להם פיצויים; נתניהו צמצם בין עניים לעשירים בזמן ששלטון מפא"י באמת עשה הכול כדי להכשיר את המוחלשים עד תום; נתניהו גרם לזה שלא הייתה אבטלה יותר בפריפריה.

גלית דיסטל אטבריאן: זה לא חברתי?

גלית דיסטל אטבריאן: מפעלים לא נסגרו – זה לא חברתי?

גלית דיסטל אטבריאן: אתם זוכרים בחדשות את המפעלים שנסגרים, בצפון, בדרום, בכל הפריפריה?

גלית דיסטל אטבריאן: איפה זה היה בזמנו של נתניהו?

גלית דיסטל אטבריאן: למה זה לא חברתי?

גלית דיסטל אטבריאן: ועכשיו אנחנו צועדים לקראת מיתון משוגע, שהמעמד החלש והמעמד הבינוני הולכים לשלם עבור האליטה, כי האליטה רוצה פנסיות תקציביות.

גלית דיסטל אטבריאן: זה חברתי, פנסיה תקציבית?

גלית דיסטל אטבריאן: באמת אני שואלת.

גלית דיסטל אטבריאן: הלאה, אני ממשיכה – צמיחה של 7%.

גלית דיסטל אטבריאן: צמיחה של 7% הציבה את ישראל כאחת המדינות הכי מצליחות בטיפול הכלכלי בקורונה.

גלית דיסטל אטבריאן: מהרגע שאתם, החברתיים שדואגים למוחלשים, שמאוהבים בנפיחות של עצמכם – כשאתם מסתכלים על עצמכם במראה ואומרים: הו, כמה אנחנו יפים – אנחנו צונחים למקום – לדעתי אנחנו כבר בעשירייה החמישית, אני צריכה לבדוק את זה.

גלית דיסטל אטבריאן: היינו מקום רביעי – אנחנו בעשירייה החמישית.

גלית דיסטל אטבריאן: זה חברתי?

גלית דיסטל אטבריאן: לא, באמת, זה חברתי?

גלית דיסטל אטבריאן: מי משלם את זה?

גלית דיסטל אטבריאן: מי משלם את זה?

גלית דיסטל אטבריאן: כמה גרועים אתם יכולים להיות במה שאתם עושים, כמה מהר קלקלתם.

גלית דיסטל אטבריאן: הלאה – תרבות.

גלית דיסטל אטבריאן: תרבות.

גלית דיסטל אטבריאן: מירי רגב - - -

אמילי חיה מואטי: חברת הכנסת דיסטל אטבריאן, יש לך עוד דקה, בבקשה.

גלית דיסטל אטבריאן: מירי רגב פתחה מוזיאונים שבאמת – פעם ראשונה שאדם מעיראק או מתימן או ממרוקו או מפרס יכול לראות את היצירות של התרבות שלו.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו הכנסנו לתוך ספרי החינוך את מה שאנחנו עשינו כחלוצים בארץ, מה שהחברתיים הדירו.

גלית דיסטל אטבריאן: אני כילדה לא ראיתי ולא ידעתי שגם ההורים שלי היו חלוצים, שפרחה מרוקאית יישבה את הנגב לא פחות מבן-גוריון אם לא יותר.

גלית דיסטל אטבריאן: זה לא היה אצל החברתיים – זה אצלנו, הקפיטליסטים, הנהנתנים, העשירים.

גלית דיסטל אטבריאן: אני ממשיכה – חינוך, מורשת מזרחית, תזמורת אנדלוסית.

גלית דיסטל אטבריאן: תשתית תחבורה.

גלית דיסטל אטבריאן: בא בולדוזר כמו ישראל כץ ומקרב את הפריפריה למרכז כך שהחבר'ה שם יוכלו לעבוד.

אמילי חיה מואטי: עלייך לסיים, חברת הכנסת דיסטל אטבריאן.

גלית דיסטל אטבריאן: זה אחרי הדקה שנתת לי?

אמילי חיה מואטי: כן.

גלית דיסטל אטבריאן: בקיצור, אני רוצה לומר לך, גברתי יושבת-ראש הכנסת: טלו קורה, באמת, מבין עיניכם.

גלית דיסטל אטבריאן: אתם לא חברתיים, אתם דואגים אך ורק לאליטה.

גלית דיסטל אטבריאן: וכשאתם באים לאחד כמו יריב לוין או לבנימין נתניהו, שאשכרה פעלו והצליחו למען המוחלשים, זה באמת – בואו, יש מראה, תביטו בה.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, חבר הכנסת חיים כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת אלי כהן – אינו נוכח.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת צחי הנגבי, בבקשה.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, אדוני, עשר דקות לרשותך.

צחי הנגבי: תודה לגברתי היושבת-ראש.

צחי הנגבי: אני רוצה לדבר, במפתיע, על החוק.

צחי הנגבי: אנחנו עוסקים בחוק – חוק שנקרא הגבלת כהונה של ראש ממשלה, ולמעשה השם של החוק אכן מתחיל נכון – מדובר בהגבלה, אבל אחרי זה הוא כבר מסווה את האמת: לא מדובר בהגבלת כהונה אלא בפועל בהגבלה שמטילים על הציבור, על זכותו של הציבור לבחור באופן דמוקרטי מי הוא המנהיג המועדף עליו.

צחי הנגבי: למעשה השם המתאים לחוק, גברתי יושבת-הראש, הוא חוק ההתנשאות.

צחי הנגבי: 61 חברי כנסת, הם מחליטים שזכותם להתנשא על מיליוני ישראלים, הם יחליטו עבורם, הם ישללו מהם זכות, הם יכתיבו להם מתי מותר ומתי אסור, והם מתנשאים, ויותר מזה – הם בזים, בזים לרצונות שלהם, בזים לתקוות שלהם, בזים לחרדות שלהם, בזים לאמונות ולערכים - - -

אמיר אוחנה: צריך להחליף את העם.

צחי הנגבי: כן, להחליף את העם, וכיוון שאי-אפשר להחליף את העם – מגבילים את העם.

צחי הנגבי: זאת למעשה ההגדרה הראויה לחוק – חוק ההתנשאות.

צחי הנגבי: אבל יש בו לא רק התנשאות ולא רק בוז.

צחי הנגבי: יש בו פחד.

צחי הנגבי: הוא מבטא פחד מאזרחי ישראל.

צחי הנגבי: פחד ממה?

צחי הנגבי: חס וחלילה, יכול להיות, אם נאפשר לאזרחים כמו בכל משטר דמוקרטי ללכת אל הקלפי ומאחורי הפרגוד לקבל החלטה אוטונומית, עצמאית, שמאריכה כהונה של אדם שעמד ביעדים שהציב לעצמו, שנותן לאנשים תקווה שהוא ימשיך להוביל אותם אל הכיוון הנכון – את זה חייבים לעצור.

צחי הנגבי: כך נולד חוק ההתנשאות הזה.

צחי הנגבי: עכשיו, היה פה דיון ונאמרו פה הרבה דברים שגויים.

צחי הנגבי: למשל, האמירה שעל פניה נשמעת נבונה, אבל למעשה היא נבובה – אין אדם שאין לו תחליף.

צחי הנגבי: אני חושב שזה נכון, גברתי היושבת-ראש, שאין אדם שאין לו מחליף.

צחי הנגבי: כל אדם בבוא יומו – לפרוש, להפסיק תפקיד כזה, תפקיד אחר – כולל ראש ממשלה, מוצאים לו מחליף, מלשון החלפה, אבל זה לא בהכרח אומר שיש לכל אדם תחליף, מלשון חלופה – חלופה ראויה, חלופה שהיא זהה בכישוריה לאדם שיוחלף.

צחי הנגבי: ולכן זאת אמירה שמנסים להסתתר מאחוריה כאילו – בסדר, מה כבר יכול להיות?

צחי הנגבי: יש הרבה מאוד אנשים שצוברים ניסיון, צוברים משקל סגולי, צוברים – מהטעויות שלהם, בין היתר – יכולות שאין לאחרים.

צחי הנגבי: והם עומדים לבחירה, והציבור מחליט להחליף או לא להחליף.

צחי הנגבי: ואם הם חושבים שלאדם ברגע נתון אין תחליף, לא צריכים לכפות עליהם באופן מלאכותי - - -

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת קיש.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת יואב קיש, אתה מפריע לחבר שלך לנאום.

צחי הנגבי: אני מנסה לשכנע רק אותך, יואב.

יואב קיש: הינה אני בא לשבת.

צחי הנגבי: ידעתי.

צחי הנגבי: בסדר, הם עוסקים שם בדברים חשובים לא פחות.

קריאה: - - -

צחי הנגבי: נכון, אנחנו משכנעים רק את היושבת-ראש.

צחי הנגבי: ואת הצופים בבית.

אמילי חיה מואטי: האמת שאני נוטה להסכים עם זה שיש מחליף אבל אין תחליף, בעיקר במובן האישי.

צחי הנגבי: בוודאי.

צחי הנגבי: אז למעשה מדובר פה באיזה טיעון סרק, והוא לא היחיד.

צחי הנגבי: טיעון אחר ששמעתי בדיון אומר שזה דבר מקובל להגביל כהונה, זה דבר שקיים בכל כך הרבה מקומות.

צחי הנגבי: אז אני רוצה פה להדגיש בפני מי שער בשעה הזאת, ב-00:46, ולומר לכם: אין אפילו מדינה דמוקרטית אחת בכל העולם שיש בה משטר פרלמנטרי שיש בו הגבלת כהונה.

צחי הנגבי: יש מגבלת כהונה במשטרים נשיאותיים – ארצות הברית, צרפת ואחרות – שבהם לנשיא יש כל כך הרבה עוצמה וכל כך הרבה כוח, כי מרגע שהוא נבחר על ידי הריבון, על ידי העם, אין לפרלמנט סמכות להחליף אותו, אי-אפשר להביע בו אי-אמון, ולכן עשו את האיזון במשטרים נשיאותיים בין העוצמה האדירה שיש לנשיא לבין הרצון לאזן זאת עם איזה רעיון של הגבלת כהונה.

צחי הנגבי: לעומת זאת במשטר פרלמנטרי, כל שבוע הכנסת יכולה להגביל את הכהונה, להפסיק את הכהונה.

צחי הנגבי: זה הטבע של החיים בבית הזה.

צחי הנגבי: מי כמו חברי הכנסת, שאנחנו נזעקים מדי שבוע בשבוע להצבעה – חלקנו מצביעים אמון, חלקנו מביעים אי-אמון – אנחנו יודעים – זה האופי, זה המאפיין הקלאסי הראשוני של משטר פרלמנטרי, שבו הנשיא הוא דמות ייצוגית, אבל ראש הממשלה – האדם שבפועל עומד בראש הרשות המבצעת – חייב את סמכותו שמואצלת עליו – מדי שבוע הוא עומד למבחן, עומד לגורלו, עומד ליום הדין שלו בפני הפרלמנט.

צחי הנגבי: ולכן הפרלמנט הוא החזק ועובדה היא שלא העלו פה את הרעיון להגביל כהונה של חברי הפרלמנט.

צחי הנגבי: הם הגוף החזק - - -

יואב קיש: מי אמר לך שזה לא יקרה?

יואב קיש: על אותו פרינציפ.

צחי הנגבי: לא, אפילו לא העלו את זה.

צחי הנגבי: למה לא העלו את זה?

יואב קיש: רק לשופטים הם לא יעלו.

יואב קיש: חוץ משופטים – כולם.

צחי הנגבי: כי זה לא מתחבר להם לסיפור של לנסות ולקעקע את זכותו של הציבור לבחור.

צחי הנגבי: זו לא האג'נדה.

צחי הנגבי: האג'נדה היא לנסות ולפגוע – רצו לפגוע בבנימין נתניהו, מהר מאוד הבינו שזה לא יעמוד במבחן בג"ץ ולכן הכניסו לחוק שזה לא יחול עליו.

צחי הנגבי: ואנחנו לא נאבקים פה על הסיפור של נתניהו כי אכן הוא לא רלוונטי לחוק.

צחי הנגבי: אנחנו נאבקים פה על הזכות של הציבור להתייצב מעת לעת – לפעמים לצערנו זה מוקדם מדי, היינו רוצים פעם בארבע שנים – להתייצב ולומר: זו ההנהגה הנבחרת שלנו.

צחי הנגבי: איך אנחנו יודעים שהיא הכי טובה?

צחי הנגבי: היא הוכיחה את עצמה.

צחי הנגבי: היא עמדה במבחנים.

צחי הנגבי: היא התמודדה עם משברים.

צחי הנגבי: היא שמה את כל מרכולתה לפנינו ואנחנו מחליטים להפסיק את כהונתה, להגביל את כהונתה, לחדש את ימיה כקדם.

צחי הנגבי: ולכן, גברתי היושבת-ראש, אני מצטער שבאמת האוזניים אטומות בקואליציה.

צחי הנגבי: קשה לשכנע שם וכל מה שנותר לנו לומר זה שכאשר תינתן לנו – ואני מאמין שהיא תינתן לנו – הזכות ליהנות מרוב בבית הזה, אחד הנושאים שאנחנו נדון בהם מחדש, כמו הרבה מאוד נושאים - - -

יואב קיש: נבטל, צחי, נבטל.

צחי הנגבי: אני אומר נדון, למה לנו להכתיב?

צחי הנגבי: עוד לא עשינו דיון אצלנו בקואליציה, בכל המפלגות - - -

אמילי חיה מואטי: דמוקרט.

צחי הנגבי: כן.

יואב קיש: האמת, מקבל.

צחי הנגבי: כן.

צחי הנגבי: אנחנו נדון.

צחי הנגבי: אני לא רואה באמת טיעונים אחרים, אבל זה יקרה.

צחי הנגבי: יש לי עוד שתי דקות ולכן אני רוצה לנצל את הזמן ולומר, יש נושא שלצערנו נדחק מן הכותרות בימים האחרונים עקב האירועים המטלטלים, העצובים מאוד, שקורים באוקראינה, וזה טבעי שהוא נדחק מן הכותרות.

צחי הנגבי: אנחנו נחדש את הדיון בו, אני מקווה, בבית הזה, וגם בפגרה אנחנו נכנס את הכנסת לדון בו, והנושא הזה הוא הסכם הגרעין המתגבש בווינה.

צחי הנגבי: הלוואי, הלוואי שלא ייחתם שם הסכם, אבל אנחנו, כמי שחווינו כבר פעם אחת כניעה מוסרית ומעשית של המעצמות לתכתיבים האיראניים, לגחמות האיראניות, לדרישות האיראניות, אנחנו יודעים מה ההסכם ההוא אמר, הוא למעשה העניק – בפרק זמן מסוים שמתקרב – לאיראן את הזכות להעשיר אורניום באופן בלתי מוגבל, לייצר תעשיית נשק להשמדת המונים.

צחי הנגבי: את הדבר הזה צריך לסכל.

צחי הנגבי: נדון עליו בהמשך.

צחי הנגבי: תודה, גברתי.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת צחי הנגבי.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת אופיר אקוניס – אינו נוכח; חבר הכנסת יובל שטייניץ – אינו נוכח.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת דוד אמסלם, בבקשה.

אוריאל בוסו: הרבה זמן לא שמענו אותך, דודי.

ינון אזולאי: אמילי, אני רק מבקש, לדודי לא להפריע.

ינון אזולאי: תנו לו את הדקות שלו.

דוד אמסלם: קודם כול, גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לאחל לך באמת בהצלחה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

דוד אמסלם: אני שמח שאת פה, בניגוד לאחרים.

דוד אמסלם: חברי הכנסת, תראו, רציתי לגעת בכמה נושאים.

דוד אמסלם: הנושא שהדהים אותי היום זה ששר החוץ של מדינת ישראל הדגול, אתם זוכרים, אותו נטול השכלה בכלל, החליט היום שהשגריר שלנו ארדן לא ייצג את ישראל באו"ם, אלא מה?

דוד אמסלם: הסגנית שלו, נועה פורמן.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: הוא נימק: רגישות מדינית מול רוסיה.

דוד אמסלם: הבער הזה שלא מבין דבר וחצי דבר משחק בפוליטיקה קטנה גם כשמדובר במדינת ישראל.

דוד אמסלם: הרי למדינת ישראל, כמדומני, יש שגריר, מינו אותו.

דוד אמסלם: דרך אגב, מר לפיד, אתה לא מגיע לקרסולי האצבע של גלעד ארדן, לא בהשכלה, לא בידע, לא בשפה.

דוד אמסלם: אתה בור ועם הארץ.

דוד אמסלם: ומה אתה עושה?

דוד אמסלם: לא מתאים לך איש ליכוד.

דוד אמסלם: לא אכפת לך, דרך אגב, לפגוע במדינת ישראל, לבזות את השגריר.

דוד אמסלם: אז אני שואל אותך שאלה: מה אתה חושב שאנחנו נעשה עם הגברת שלך גרמן?

דוד אמסלם: ואת כל המינויים הפוליטיים המופקרים שעשית בכל מיני שגרירויות, מה חשבת שנעשה איתם?

דוד אמסלם: נשאיר אותם?

דוד אמסלם: ניתן להם לדבר?

דוד אמסלם: אתה לא מבין שאתה פוגע במדינת ישראל, אתה לא פוגע בשגריר ארדן.

דוד אמסלם: אתה איש קטן, נמוך, כזה קטן.

דוד אמסלם: אין לך טיפת אינטגריטי, אין לך כבוד לכלום, גם לא לעצמך, בוודאי ובוודאי לא למדינת ישראל.

דוד אמסלם: אתה כמו איזה גנב קטן שפתאום השתלט על איזו קופת צדקה קטנה והתחיל עכשיו לחלק אותה איך שהוא רוצה.

דוד אמסלם: ואני רוצה לעבור לסיפור השיפוצים שמטריף לי את הראש.

דוד אמסלם: יש פה, מר בנט, 20 מיליון שקל עולה שיפוץ בבית שלו.

דוד אמסלם: לא יאומן כי יסופר.

דוד אמסלם: אני לא מאמין.

דוד אמסלם: צובט את עצמי להאמין שזה אמיתי.

מאי גולן: בשנה.

דוד אמסלם: אצל לפיד עוד 20 מיליון.

דוד אמסלם: וכמובן, מר גנץ לא טומן את ידו בצלחת, עוד 7 מיליון, ובבלפור – 35 מיליון.

דוד אמסלם: אזרחי מדינת ישראל, רק שיפוצים של שלושת המוסקטרים האלה בבתים שלהם – 82 מיליון שקל.

דוד אמסלם: בואו אני אספר לכם סיפור.

דוד אמסלם: מינה אותי לשר, אני מגיע הביתה, מחכים לי ממחלקת האבטחה ברה"מ, אומרים לי: שמע, דודי, אנחנו רוצים לשים פה בודקה.

דוד אמסלם: אמרתי להם: חבר'ה, למה אתם צריכים לשים פה בודקה אצלי בבית, חבל על הכסף, אף אחד בבית לא נשאר.

דוד אמסלם: יש לי כלבה קטנה, נשארת.

דוד אמסלם: חצי מיליון שקל לשנה אתם שומרים על הכלבה שלי?

דוד אמסלם: אני כותב מכתבים למזכיר הממשלה, אומר לו: אדוני, מפריע לי, לחיים שלי.

דוד אמסלם: עד עכשיו אף אחד לא ידע איפה אני גר, עכשיו כולם יודעים איפה אני גר.

דוד אמסלם: אבל הם הגדילו לעשות, אמרו לי: תשמע, הגדר בבית שלך – יש לי גדר ארוכה של 50 מטר בערך – אנחנו צריכים להחליף אותה.

דוד אמסלם: הסתכלתי עליהם, אמרתי: תקשיבו, זה הבית שלי, אם אני מחליט להחליף את הגדר – אני מממן את הגדר, מה זה קשור למדינת ישראל?

דוד אמסלם: לבית שלי אתם לא נכנסים.

דוד אמסלם: אף אחד פה לא מחליף, לא גדר, לא מצלמה, לא כלום.

דוד אמסלם: זה שלי.

דוד אמסלם: אף אזרח במדינת ישראל לא צריך לממן את הבית שלי.

דוד אמסלם: גם לא לצבוע לי את הבית.

דוד אמסלם: חוצפה.

דוד אמסלם: אני פשוט לא קולט את זה.

דוד אמסלם: ההזויים האלה.

דוד אמסלם: עזוב, לא רואים אתכם שאתם גונבים.

דוד אמסלם: דרך אגב, מבחינתי זאת גנבה.

דוד אמסלם: זה לא סיגר מחבר.

דוד אמסלם: זה כסף, מיליונים, של אזרחי מדינת ישראל.

דוד אמסלם: ואיפה אתה רואה את מנדלבלוף?

דוד אמסלם: וואלה אישי.

דוד אמסלם: אני עכשיו שואל: מי מאשר לכם את זה?

דוד אמסלם: דרך אגב, אני מתכתב כבר עם כל מיני פקידים לדעת מי אישר לגנץ את המטוס הפרטי שהוא נסע לצרפת, אף אחד לא עונה לי.

דוד אמסלם: אבל אני רוצה להבין, יש חשב במדינה?

דוד אמסלם: יש יועץ משפטי?

דוד אמסלם: יש גנבים.

דוד אמסלם: אתם לא שם?

דוד אמסלם: איזו מערכת ביטחון מאפשרת את זה?

דוד אמסלם: הם עצמם צריכים ללכת הביתה.

דוד אמסלם: מה זה?

דוד אמסלם: כסף של מדינת ישראל.

דוד אמסלם: 20 מיליון שקל, הבן אדם נהיה ראש ממשלה כמה חודשים, הולך, מה נעשה עם הכסף?

דוד אמסלם: הוא ישלם למדינה את ה-20 מיליון?

דוד אמסלם: 20 מיליון שקל לכל בית?

דוד אמסלם: הרי יהרסו את הבית שלך מהיסוד, מר בנט, וגם שלך, לפיד, יבנו אותו מההתחלה עם ברזי זהב, זה לא יעלה 10 מיליון.

דוד אמסלם: תראו את ההפקרות, את החוצפה, עזות המצח, אני כבר לא יודע איך לתאר את זה.

דוד אמסלם: והכול – תראו מה עשיתם בכמה חודשים.

דוד אמסלם: גזלתם את אזרחי מדינת ישראל ואתם גוזלים אותם על בסיס יומי.

דוד אמסלם: אתם חיים כמו נסיכים, אתם חושבים שאנחנו נמצאים בסעודיה ויש לנו מלך או מלכים.

דוד אמסלם: אתם חושבים שהמדינה של אבא שלכם, הקופה של אבא שלכם וכך אתם נוהגים בה.

דוד אמסלם: אני כל יום מזדעזע מחדש.

דוד אמסלם: ולכן כשאני רותח, אני בא לאולפן, אומרים לי: דודי אמסלם, הסגנון, הסגנון.

דוד אמסלם: אמרתי: חבר'ה, יש פה גנבים על בסיס יומי, אתם מדברים איתי על סגנון?

דוד אמסלם: אנשים כאן גוזלים את המדינה, גוזלים.

דוד אמסלם: הרי בסוף לכל אחד יש אמת מוסר.

דוד אמסלם: כל אחד יודע מה מותר ומה אסור.

דוד אמסלם: כל אחד יודע מה מוגזם, מה לא מוגזם.

דוד אמסלם: הרי אין אחד במדינה שיחשוב שהכנופיה הזאת מתנהלת חצי ביושר.

דוד אמסלם: אין אחד.

דוד אמסלם: אבל מה?

דוד אמסלם: את החד-פעמי לחרדים, אנחנו הולכים למעוך את העניים עוד יותר – למה לא?

דוד אמסלם: למה לא?

דוד אמסלם: הרי אני אומר לעצמי, אתם יודעים, יש מה שנקרא דין וחשבון – חברים, אני שמעתי איזה דבר תורה קטן, שבן אדם הגיע לשמיים, נותן דין וחשבון.

דוד אמסלם: לכאורה, מה ההבדל בין דין לחשבון?

דוד אמסלם: הרי זה אותו דבר.

דוד אמסלם: לא, יש דין כשאתה מגיע לשמיים ויש חשבון.

דוד אמסלם: מה הכוונה?

דוד אמסלם: נגיד שיש לנו מצווה לקנות לולב, אתרוג.

דוד אמסלם: יש אחד, בא, רואה אתרוג, איש עשיר, קונה אותו ב-50 שקלים ולאחר מכן נכנס לחנות השעונים וקונה לו רולקס ב-100,000 שקל.

דוד אמסלם: אומר לו: תקשיב, בדין זה מסתדר, יש לך אתרוג, בחשבון לא מסתדר.

דוד אמסלם: וכנ"ל הפוך – אם בן אדם גם על עצמו קמצן, אז אומרים לו: תקשיב, אתה לא נתת צדקה, בדין זה לא בסדר אבל בחשבון זה מסתדר.

דוד אמסלם: כאן זה לא מסתדר, לא בדין ולא בחשבון.

דוד אמסלם: מילא הייתם קמצנים באמת ונלחמים על כל שקל למדינת ישראל והייתם מספרים לנו שבגלל הכסף אתם פוגעים בעניים – ניחא.

דוד אמסלם: אתם פוגעים בעניים ואתם מבזבזים על עצמכם.

דוד אמסלם: אתם ממש מתנהגים כמו שייחים סעודיים כאילו אתם נמצאים עכשיו במפרציות.

דוד אמסלם: תראו איזה שטיח מעופף, המטוסים שלכם לא מספיקים לגעת בקרקע וכבר ממריאים חזרה.

דוד אמסלם: אתם חיים – אכול היום כי מחר נמות.

דוד אמסלם: הכול ומהר, מהר, מהר, מהר.

דוד אמסלם: בוא ניסע עוד ליעד שם, בוא נקנה עוד כיסא ב-50,000, בוא נביא עוד איזה רחפן לבית, בואו נחיה.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: מחר אנחנו כבר לא נהיה פה.

דוד אמסלם: זאת בעצם החוצפה שלכם.

דוד אמסלם: ולקינוח, אני רוצה לומר משהו לגבי החוק: גדעון סער, הרי אתה צבוע גדול, השקרן והנוכל הגדול.

דוד אמסלם: הרי אתה הבן אדם הכי אנטי-דמוקרטי שקיים.

דוד אמסלם: לבושתי, נתנו לך במורשת בגין לעשות כינוס של המפלגה שלך.

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: אנחנו ליכודניקים, אבל כנראה מקוב שם חבר שלך, וכאילו זה לא קשור לליכוד.

דוד אמסלם: בושה וכלימה.

דוד אמסלם: אתה בא לנו באצטלה של איש ימין, איש המחנה הלאומי.

דוד אמסלם: אבל בוא אני אגיד לך: החוק שהגשת, אין בו שום משמעות.

דוד אמסלם: הרי הלכה למעשה, גם נפקא מינה להלכה אין בו, אתה יודע שגם נבטל את כל החוקים שלכם, ואם לא ניצחנו אז ממילא זה לא חשוב.

דוד אמסלם: אתה, מה שאתה עושה – מנועי הרעל שלך עובדים בבטן כל יום, ואתה כבר יצאת מדעתך איך אפשר עוד לנסות לפגוע בנתניהו.

דוד אמסלם: כבר נגמרה לך התחמושת, אז מחר אתה תציע הצעת חוק – ראש הממשלה לשעבר, אחרי עשר שנים אסור לו ללבוש חליפות; יש ראש ממשלה לשעבר, אסור לו ללכת עם נעליים רגילות, הוא חייב ללכת רק עם נעלי ספורט בכנסת.

דוד אמסלם: כמות השנאה והרעל כבר סימאה את עיניך.

דוד אמסלם: אתה אפילו לא חושב, לא רואה כלום, לא מעניין אותך כלום.

דוד אמסלם: בדיוק כמו שאמרתי, שקיבלת שוחד, וקיבלת שוחד, וגם נטפל בזה אישית, אני אטפל, קפצת מכיסא לכיסא, כמעט הגעת אלינו וכמעט הרבצת לנו.

דוד אמסלם: בגלל שאתה איש מושחת, אתה יודע את זה, איש קטן, איש די בינוני ומטה שמאמין בבלוף של עצמו, נוגע כל הזמן במשקפיים ואומר לנו: הסכיתו ושמעו, כאילו אתה איזה גאון גדול, כאילו אתה איזה הוגה דעות גדול, משפטן דגול שמעולם לא עסק בנושא משפטי.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם כשדיברתי על חוק הגיוס – אתה עצמך אפילו לא מכיר את החוק.

דוד אמסלם: אז לכן אני אומר לך, עליך נאמר: "גם אויל מחריש חכם יחשב".

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת דודי אמסלם.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, חבר הכנסת דסטה גדי יברקן.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, עשר דקות לרשותך.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

דסטה גדי יברקן: ראשית, אני מברך אותך על התפקיד החדש.

דסטה גדי יברקן: לדעתי זו פעם ראשונה שאני נושא דברים בניהול מליאה - - -

אמילי חיה מואטי: זו פעם ראשונה שאנחנו חולקים את הבמה הזאת.

קריאות: - - - אתה אף פעם לא היית פה במליאה, תבין מה קורה איתך.

מאי גולן: - - - זו לא פעם ראשונה.

אמילי חיה מואטי: לא, זה לא הוא, זו אני.

אמילי חיה מואטי: גמרתם את המליאה לפני התור שלי.

דסטה גדי יברקן: אני שמח, אני בודק את הערנות שלכם, חברים, ואתם מקבלים ציון עשר כרגע.

קריאה: תודה.

דסטה גדי יברקן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני נדהמתי לראות היום בערוץ 14 דיווח שבו במרכז הארץ, מנהלי בתי ספר הוציאו – חבר הכנסת ינון אזולאי, תקשיב.

דסטה גדי יברקן: הוציאו את שיעורי התנ"ך מבית הספר, במיוחד על מנת לא ללמד כמעט את ההיסטוריה היהודית.

דסטה גדי יברקן: ובמקום זה, מלמדים את כל הצד השני – הברית החדשה.

דסטה גדי יברקן: עכשיו, אני אומר שאפשר להתווכח על פוליטיקה, על שמאל ועל ימין.

דסטה גדי יברקן: זה שאותם אנשים כנראה גם בוחרים לבחור אחרת ממני ומכם – הם לא פוגעים במדינת ישראל בזה שהם מונעים מהילדים האלה ללמוד את הזהות וההיסטוריה של עצמם, הם פוגעים בילדים שלהם כי הם פשוט יהפכו אותם לאנשים שאולי בשרשרת הדורות לא ידעו מאין הגיעו, מה השייכות שלהם למדינה הזאת, מה הסיפור שלהם במדינה הזאת.

דסטה גדי יברקן: אני אומר, עד לאן, אנשים, המערכת הזאת יכולה ללכת?

דסטה גדי יברקן: ואני לא מבין איך שרת החינוך, כאישה מסורתית - - -

יואב קיש: היא פה.

יואב קיש: יושבת שם, היא מתחבאת, גדי.

יואב קיש: השרה שאשא - - -

דסטה גדי יברקן: שרת החינוך, שנמצאת פה כשר התורן, איך יכול להיות, גברתי השרה, שמוציאים את שיעורי התנ"ך במדינת ישראל ממערכת החינוך, ומשרד החינוך לא אומר על זה כלום?

דסטה גדי יברקן: איך זה יכול להיות?

דסטה גדי יברקן: לאן הגענו?

דסטה גדי יברקן: תראו, בתרבויות אחרות, לא מזמן ראיתי כתבה באחד הערוצים שמלמדים את התלמוד לתלמידים מהיסודי כי זה מפתח את השכל, ככה הם הבינו שהעם היהודי מתפתח.

דסטה גדי יברקן: שאלו אותם בתוכנית: למה אתם מלמדים?

דסטה גדי יברקן: הם אמרו: אנחנו רואים את מדינת ישראל, מדינה קטנה, העם היהודי הוא עם קטן, אבל תראו, אנחנו מדינה גדולה, עשרות מיליונים, אבל אתם זוכים בפרס נובל, תראו ביחס.

דסטה גדי יברקן: הגויים מלמדים את התנ"ך והיהודים מוציאים את התנ"ך מילדי ישראל?

דסטה גדי יברקן: אני חושב, גברתי השרה, שזה הדבר – שמחר בבוקר את צריכה להרים טלפון לאותה עירייה, לאותו מנהל בית ספר, להעמיד אותו במקומו.

דסטה גדי יברקן: אני באמת מתבייש כיהודי לשמוע דבר כזה.

דסטה גדי יברקן: אף אחד לא עושה טובה לילדים האלה, הוא פשוט פוגע בילדים האלה.

דסטה גדי יברקן: כל אחד מאיתנו, ואני יכול להגיד לך, גברתי היושבת-ראש, כל ילד יהודי בגלות – ולא נסתכל על מדינת ישראל של עכשיו כמובנת מאליה כי היא, מה לעשות, מוחשית, נראית, נוגעים בה, אנחנו חיים בתוכה, וזה דבר שנראה כמובן מאליו.

דסטה גדי יברקן: אבל הדבר הזה שנקרא מדינת ישראל, והעם היהודי ששב לאחר גלות ארוכה של אלפיים וחמש מאות שנה – במקרה שלי אלפיים ושבע מאות שנה – זה לא דבר מובן מאליו.

דסטה גדי יברקן: זה שהיום אנחנו צריכים בבית המחוקקים לדבר על כך שמונעים את שיעורי התנ"ך זו פשוט בושה וחרפה, וזה לא קשור לשמאל וימין ולא קשור לממשלה הזאת או לממשלה הקודמת.

דסטה גדי יברקן: אבל יש כאן משהו מטורף שקורה במדינת ישראל, בחברה הזו, וזה נושא שאני ממש נדהמתי לראות אותו.

דסטה גדי יברקן: גברתי היושבת-ראש, אני רוצה לעבור לנושא אחר: האם את מדמיינת בנפשך שסין תמנה נספח כלכלי שלא מכיר בסין?

דסטה גדי יברקן: האם טורקיה תשלח נספח כלכלי לאיזו מדינה אחרת שכופר בטורקיה?

דסטה גדי יברקן: איך יכול להיות שמדינת ישראל שולחת – וזה לא קשור למוצא ולא קשור לשום מגזר, יכול להיות יהודי, יכול להיות מוסלמי, יכול להיות גבר, יכולה להיות אישה, זה לא רלוונטי מה מוצאו של האדם.

אמיר אוחנה: אבל גם את עופר כסיף לא היית שולח לייצג את ישראל בסין?

דסטה גדי יברקן: אם הוא לא מכיר במדינת ישראל היהודית והדמוקרטית, בוודאי שלא.

אמיר אוחנה: התשובה היא - - - לא היית שולח.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: לשלוח אותו לסין, כן.

אמיר אוחנה: לא, לא לייצג את ישראל.

דסטה גדי יברקן: אבל זה פשוט.

דסטה גדי יברקן: אני אומר לעצמי, הרי ברור שהנזקים האלה שנעשים, הם יתוקנו.

דסטה גדי יברקן: יתוקנו לא כי אנחנו רוצים – כי העם רוצה.

דסטה גדי יברקן: ביום, בהזדמנות הראשונה שתהיה כאן, יהיו בחירות במדינת ישראל, כל מה שהרסתם בעשרה חודשים יתוקן.

דסטה גדי יברקן: אבל מה זה אומר?

דסטה גדי יברקן: ועל כן, גברתי היושבת-ראש, אני מחר בבוקר שם במזכירות הכנסת שאדם שמדינת ישראל – מי שילך לייצג את מדינת ישראל בחו"ל יהיה קודם כול חייב לחתום על מסמך שהוא מכיר במדינת ישראל יהודית ודמוקרטית, אחרת שיישאר בארץ.

אופיר כץ: לשיר את ההמנון, תוסיף.

דסטה גדי יברקן: אני לא מכריח אותו.

דסטה גדי יברקן: בוודאי שזה ברור מאליו לשיר את ההמנון.

דסטה גדי יברקן: אבל עדיין, לפני שהחוק הזה יהיה גם על כל תפקיד במדינת ישראל, קודם כול בואו נתחיל בשירות החוץ.

דסטה גדי יברקן: זה פשוט בלתי נתפס.

דסטה גדי יברקן: שר החוץ, ראש הממשלה, מהם הגבולות?

דסטה גדי יברקן: מתי הם יגידו: טוב, זה עבור מדינת ישראל, את זה אני לא עושה.

דסטה גדי יברקן: והדבר הזה הוא פשוט לא ייאמן.

דסטה גדי יברקן: אני אומר, כמה בורות, כמה חוסר פטריוטיות של האנשים – של חלקם – שמנהלים את המדינה הזו.

דסטה גדי יברקן: ואני חייב להתייחס למלחמה שקורית באירופה, גברתי היושבת-ראש, ואני נגעתי בזה גם אתמול.

דסטה גדי יברקן: הדבר הזה מלמד אותנו שמדינת ישראל לא יכולה לבטוח באף אחד.

דסטה גדי יברקן: לא בידידותיה ולא במי שמתיימר לעשות איתנו עסקים כאלה ואחרים.

דסטה גדי יברקן: מדינת ישראל יכולה לבטוח רק בבורא עולם ובעם ובצבא ההגנה לישראל.

דסטה גדי יברקן: כאשר הידידה הגדולה של אוקראינה, ארצות הברית, המעצמה הגדולה ביותר בעולם, חבריי חברי הכנסת, מציעה לנשיא אוקראינה, עכשיו מוציאים הודעה לתקשורת, אתם יודעים מה הם הוציאו?

דסטה גדי יברקן: נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן מודיע בתקשורת: אמריקה נתנה לנשיא אוקראינה טלפון לווייני, שיוכל לשוחח.

דסטה גדי יברקן: אוקראינה קורסת, והמעצמה מספר אחת, הידידה הגדולה שלהם, שולחת להם טלפון לווייני.

אמיר אוחנה: אבל הם לא הסתפקו בזה.

אמיר אוחנה: הם עשו Unfollow לפוטין באינסטגרם.

דסטה גדי יברקן: כן.

מאי גולן: או Dislike.

דסטה גדי יברקן: תודה על התיקון.

דסטה גדי יברקן: זה צחוק, אבל זה לא מצחיק.

דסטה גדי יברקן: אנחנו שמוקפים בכל אויבינו, האם כשהאיראנים יתקפו אותנו נשיא ארצות הברית יגיד: ראש ממשלת ישראל קיבל מאיתנו טלפון לווייני?

מאי גולן: לא.

מאי גולן: הוא יציע שנתפלל.

מאי גולן: שהעולם יתפלל עלינו.

דסטה גדי יברקן: נכון.

דסטה גדי יברקן: חלילה, אינני אומר משהו על אמריקה כי בימים כאלה צריך לשמור כנראה על דממה או לפחות לנהל מדינה, אבל זה לא מה שקורה בממשלה.

דסטה גדי יברקן: דמיינו בנפשכם, חבריי חברי הכנסת, שאת המשפט הבא היה אומר בנימין נתניהו באולפן טלוויזיה, יושב במסיבת עיתונאים: מלחמה לא תפרוץ באוקראינה.

דסטה גדי יברקן: ראש הממשלה.

דסטה גדי יברקן: או ראש הממשלה נתניהו אומר: לפני שהרוסים יגיעו לאוקראינה, חייזרים יגיעו לאוקראינה.

דסטה גדי יברקן: איך התקשורת הישראלית הייתה מתייחסת לראש ממשלת ישראל?

דסטה גדי יברקן: איזו בושה.

דסטה גדי יברקן: פשוט אין כאן תקשורת.

דסטה גדי יברקן: לא – עזבו.

דסטה גדי יברקן: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת גדי יברקן.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, חבר הכנסת אמיר אוחנה.

אמילי חיה מואטי: בבקשה אדוני, עשר דקות לרשותך.

אמיר אוחנה: תודה גברתי היושבת-ראש, גם אני אאחל לך מכאן בהצלחה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר.

אמיר אוחנה: אבל לא יותר מדי.

אמיר אוחנה: לא להגזים.

דסטה גדי יברקן: לא להרבה זמן.

אמיר אוחנה: אני לא בטוח אם תהיינה לי עוד הזדמנויות לעמוד כאן בדוכן כשמזכירת הכנסת נמצאת, אז אני רוצה גם להודות לה על הרבה מאוד שנים של עשייה במשכן הזה.

אמיר אוחנה: עוד יהיו הזדמנויות לומר דברים יותר עמוקים, אבל בכל זאת במעמד הזה אני חושב שחשוב להזכיר.

אמיר אוחנה: יש הרבה מאוד דברים רעים, גברתי, שהממשלה הזו, בזמן הקצר שהיא מכהנת, כבר הספיקה לעשות וחלק מחבריי דיברו עליהם.

אמיר אוחנה: אני דווקא רוצה לייחד את תשע הדקות שלי, שנותרו לי, לחוק הזה שבו אנחנו דנים, משום שאני חושב שמדובר בשפל חדש שלא ידענו כמותו.

אמיר אוחנה: החוק הזה מבטא את אחד מהאיומים המרכזיים על הממשלה הזו.

אמיר אוחנה: יש שניים כאלה, האחד הוא הזכות לבחור ולהיבחר, איום מאוד משמעותי שמטריד את הממשלה והיא עוסקת בו בשלל חוקים והחלטות.

אמיר אוחנה: והאיום השני הוא חופש הביטוי, שגם בו היא עוסקת, בהגבלתו היא עוסקת בשורה של חוקים והחלטות.

אמיר אוחנה: אבל אני כאמור אתמקד בחוק הזה.

אמיר אוחנה: מה החוק הזה אומר?

אמיר אוחנה: החוק הזה מבקש להגביל גם את הזכות לבחור וגם את הזכות להיבחר מהטעם היחיד שהאדם שבו מדובר הוא מנוסה מדי.

אמיר אוחנה: כלומר, אומרים לאזרחי ישראל: אתם לא תוכלו לבחור באדם הזה לכהן כראש ממשלה כי הוא מנוסה מדי.

אמיר אוחנה: לא כי יש לו כתב אישום, זה חוק אחר, גם בו אולי נדון, אלא כי הוא מנוסה מדי.

אמיר אוחנה: הוא פשוט יותר משמונה שנים ראש ממשלה ואנחנו חושבים – המחוקק, הממשלה הזאת הפחדנית, כי זה הרי מגיע מתוך פחד, לא ממקום אחר – שזה מספיק ודי.

אמיר אוחנה: אם זה מספיק ודי יחליט הבוחר, יחליט הציבור.

אמיר אוחנה: אני חושב, ועל כך אני חושב שקשה מאוד שלא להסכים, שלניסיון בחיים הציבוריים יש ערך, יש לו משקל.

אמיר אוחנה: כשאני מסתכל על נתניהו ואני רואה שבשנה האחרונה שלו בתפקיד, רק בשנה אחת הוא הביא למדינת ישראל לא אחד, לא שניים – ארבעה הסכמי שלום עם מדינות ערב בלי לגרש אף אחד מביתו.

אמיר אוחנה: וכשה

אמיר אוחנה: עולם כולו התמודד עם אתגר הקורונה ורבים מאוד מתו, גם כאן בישראל וגם בעולם כולו, הגיעו החיסונים, ובערך 200 מדינות בעולם, כולם רצו להשיג את החיסונים, כולם רצו להיות במקום הראשון, כולם רצו להביא מזור לעמם.

אמיר אוחנה: יש אחד שהצליח להיות במקום הראשון והוא בנימין נתניהו.

אמיר אוחנה: ואני מרשה לעצמי לומר שאם הוא היה בשנתו הראשונה, זה לא היה קורה, הוא לא היה מצליח.

אמיר אוחנה: בזכות הניסיון, המעמד הבין-לאומי שהוא רכש, בזכות היכולות, הוא הצליח להביא את כל זה למדינת ישראל.

אמיר אוחנה: אבל לשיטת הממשלה הזו הוא בכלל לא היה צריך להיות ראש ממשלה באותה תקופה כי זה כבר יותר משמונה שנים.

אמיר אוחנה: עכשיו, אני מנסה להתחקות אחר הרציונל, כי יש פה משהו מאוד ייחודי, הרי אין דמוקרטיה פרלמנטרית בעולם כולו שנוקטת מדיניות כזאת, שמחזיקה בחוק כזה.

אמיר אוחנה: יש דמוקרטיות נשיאותיות – זו שיטה אחרת.

אמיר אוחנה: אבל אנחנו דמוקרטיה פרלמנטרית, הכוח של העומד בראש הממשלה מוגבל באופן אינהרנטי מהצורך שלו לייצר קואליציות, לעמוד שבוע אחר שבוע בהצבעות אי-אמון ולהמשיך לקיים ממשלה, להבדיל ממשטרים נשיאותיים.

אמיר אוחנה: אז למה בכל זאת רצו?

אמיר אוחנה: מה רצו לעשות בחוק הזה?

אמיר אוחנה: אז אומרים: צריך להגביל את הכוח.

אמיר אוחנה: כוח מוחלט – צריך להגביל אותו.

אמיר אוחנה: כך לשיטתם, בכל אופן.

אמילי חיה מואטי: אתה לא מסכים עם זה?

אמיר אוחנה: אני אסביר, מייד אני אענה לך.

אמיר אוחנה: אני חושב שאם יש מקום שבו יש כוח מוחלט במדינת ישראל הוא נמצא ברשות אחרת.

אמיר אוחנה: לא ברשות הזאת שאנחנו נמצאים בה, הרשות המחוקקת, ולא ברשות המבצעת, שיושבת בשולחן הראשון, אלא ברשות אחרת.

אמיר אוחנה: למה?

אמיר אוחנה: כשאני שואל את עצמי: איפה הכוח?

אמיר אוחנה: כל אדם שואל את עצמו איפה באמת הכוח נמצא.

אמיר אוחנה: התשובה תהיה: מי שיש לו את המילה האחרונה.

אמיר אוחנה: מי שיש לו את המילה האחרונה הוא הפוסק, הוא החזק, הוא השולט.

אמיר אוחנה: במדינת ישראל התשובה מאוד ברורה, המילה האחרונה נמצאת במערכת המשפט.

אמיר אוחנה: אני בכוונה אומר מערכת המשפט ולא הרשות השופטת, כי זה לא רק השופטים אלא גם היועצים המשפטיים לממשלה ובמשרדי הממשלה.

אמיר אוחנה: ואם אכן הכוח נמצא שם, אז בואו נגביל שם.

אמיר אוחנה: בואו נגביל למשל את משך כהונת שופט בבית המשפט העליון, שלא מוגבל היום.

אמיר אוחנה: בואו נגביל שם.

אמיר אוחנה: מגיעים לגיל 70 – אפשר 30 שנה לכהן.

אמיר אוחנה: יש כאלה שכיהנו בבית המשפט העליון תקופות – לא של 30 שנה אבל קרובות ל-30 שנה.

אמיר אוחנה: אמרתי את הדבר הזה, אגב, באחת מהאוניברסיטאות בפאנל שעסק בחוק הזה ממש, וישב שם גם היושב-ראש של התנועה לאיכות – אליעד שרגא, ואמר למשמע הדברים שלי שאולי צריך להגביל את משך הכהונה של שופטים עליונים: אולי צריך להגביל את הכהונה של חברי כנסת.

אמיר אוחנה: כן, הוא התכוון אליי.

אמיר אוחנה: אלה הדמוקרטים הגדולים, שהיום רוממות הדמוקרטיה בפיהם.

אמיר אוחנה: כמובן שחלק מהקהל מחא כפיים בלהט – כן, להגביל כהונה של חברי כנסת.

אמיר אוחנה: פתרון דמוקרטי מאוד לרעיונות שאנחנו לא אוהבים.

אמיר אוחנה: ואני חושב שזה מבטא היטב את הרוח ואת המדיניות של הממשלה הזו.

אמיר אוחנה: תנו לציבור להחליט.

אמיר אוחנה: אם הציבור סבור, כנראה כמו שגברתי אולי חושבת, ששמונה שנים הן די והותר – אגב, מסקרן אותי, כנראה שזה לא יעמוד למבחן המציאות, אם זה יקרה גם כשיהיה מנהיג שגברתי תומכת בו.

אמיר אוחנה: אחרי שמונה שנים – די, מספיק, צריך ללכת.

אמיר אוחנה: טוב, כנראה שזה לא יעמוד למבחן המציאות, אבל בכל אופן - - -

אמילי חיה מואטי: הייתה לי פעם מחשבה להגביל במפלגות דמוקרטיות קדנציה של יושב-ראש מפלגה כחלק מחוקת מפלגה.

דוד אמסלם: והמחשבה התפוגגה?

אמילי חיה מואטי: לא היה לה רוב.

אמיר אוחנה: לא היה לה רוב.

אמיר אוחנה: טוב, אפשר להציע הצעת חוק כזאת, אגב.

דוד אמסלם: תציעי הצעת חוק כזאת.

אמיר אוחנה: בכל אופן, אני מתנגד לכך מכל וכול.

אמיר אוחנה: אני חושב שכבר יש בישראל חוק קציבת כהונה לראש ממשלה.

אמיר אוחנה: יש כבר, קיים.

אמיר אוחנה: את יודעת איך קוראים לו?

יואב קיש: חוק הבחירות.

אמיר אוחנה: חוק הבחירות.

אמיר אוחנה: חוק הבחירות.

אמיר אוחנה: אזרחי ישראל יכולים לבוא אחת לארבע שנים או אחת לכמה חודשים, כפי שקורה מדי פעם, ולהחליט שהם רוצים להחליף, שהם רוצים ראש ממשלה אחר, שהם רוצים ממשלה אחרת.

אמיר אוחנה: יכולים לעשות את זה.

אמיר אוחנה: אבל אתם מבקשים לשלול מהם את הזכות הזאת.

אמיר אוחנה: אתם מבקשים – ואתם תצביעו כאן נגד אזרחי ישראל, נגד חופש הבחירה שלהם, נגד היכולת שלהם להחליט מה טוב עבורם.

אמיר אוחנה: לא, אנחנו נגיד מה טוב עבורכם.

אמיר אוחנה: הדבר הזה, גברתי, הוא נקודת שפל בתולדות הדמוקרטיות ובתולדות הבית הזה.

אמיר אוחנה: אנחנו כמובן נצביע נגדו, אבל אני מקווה, מקווה, שיהיו בקרב הקואליציה הזו מספר – לא צריך מספר גדול, אבל מספר אנשים שיגידו: אנחנו לא נצביע נגד אזרחי ישראל, אנחנו נאפשר לאזרחי ישראל להחליט, ומה שהם יחליטו מקובל עלינו כי אנחנו דמוקרטים, כי אנחנו מכבדים את בחירת הציבור, כי אנחנו מכבדים את הכרעתו גם אם היא שונה מההכרעה שלנו.

אמיר אוחנה: מה שאתם עושים פה זה בדיוק להפך.

אמיר אוחנה: בושה גדולה לבית הזה.

אמיר אוחנה: תודה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת אמיר אוחנה.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, חבר הכנסת אופיר כץ.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, אדוני.

אופיר כץ: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

אופיר כץ: חבריי חברי הכנסת, גברתי השרה, אני מנצל את ההזדמנות שאת פה לשאול אותך.

אופיר כץ: ראינו את הפרסומים על לימודי תנ"ך.

אופיר כץ: את מכירה את הדבר הזה, שהורידו שעות, שהפסיקו לימודי תנ"ך בבית ספר יסודי?

אופיר כץ: אז היו פרסומים שמורידים את השעות.

אופיר כץ: אני בטוח שלא תיתני לזה יד.

יואב קיש: אני מציע שתפטר את המנכ"ל.

אופיר כץ: לא, באמת.

אופיר כץ: זה היה הערב.

אופיר כץ: תבדקי, כי זה חמור מאוד אם זה קורה.

יפעת שאשא ביטון: טוב שהיה לך זמן הערב לראות משהו - - -

אופיר כץ: אה, אסור לנו לראות חדשות?

יפעת שאשא ביטון: מותר, אני מפרגנת לך.

יפעת שאשא ביטון: הלוואי שהיה לי זמן.

אופיר כץ: אז הינה, בשביל זה אני פה, בשביל לעדכן אותך בגלל שאין לך זמן.

דוד אמסלם: אופיר, אני מקווה שעד שנחליף אותם הילדים ידעו מה זה תנ"ך, שלא נסביר להם מה זה תנ"ך, מה המילה תנ"ך.

אופיר כץ: אני חושב שיש דבר אחד חשוב שכולנו למדנו מאירועי הימים האחרונים.

אופיר כץ: שתי נורות אדומות בוהקות.

אופיר כץ: הראשונה היא שבשעת מלחמה אנחנו בפני עצמנו.

אופיר כץ: אין לנו אף אחד שאנחנו יכולים לסמוך עליו מלבדנו.

אופיר כץ: אנחנו יכולים קודם כול לסמוך, כמובן, על הקדוש ברוך הוא ועל אנשינו.

אופיר כץ: כוחות הביטחון שלנו הם היחידים שיילחמו עבור העם שלנו והמדינה הזו, ולא אף אחד אחר בתפוצות.

אופיר כץ: לא הסכמים בין-לאומיים, לא התחייבויות של מדינות שונות.

אופיר כץ: תראו את אוקראינה.

אופיר כץ: אוקראינה בסוף נשארה עם ברכה של נשיא ארצות הברית שהשם יהיה איתכם והרחקה של רוסיה מהאירוויזיון.

אופיר כץ: אני לא רוצה לדמיין מה יקרה פה, במדינת ישראל, בשעת מלחמה.

אופיר כץ: מה יקרה פה בוואדי עארה, בנגב, בערים המעורבות.

אופיר כץ: לא נראה לי שהרוצחים והפורעים שהניפו דגלי פלסטין בשומר החומות ירוצו להניף לפתע את דגלי ישראל, או יתערבו ויסייעו לצה"ל.

אופיר כץ: אנחנו נצטרך להילחם באויב מבחוץ וגם באויב מבפנים, וזו הנורה השנייה.

אופיר כץ: המדינה נותנת לפורעים האלו את הדלק לפגוע בה עם פסקי דין מקילים ומגוחכים.

אופיר כץ: מערכת המשפט, עם הענישה המקילה, מעודדת אותם להמשיך ולהחריב את הארץ הזו.

אופיר כץ: היא בעצם אומרת להם: מה שעשיתם לא כל כך חמור, אין מידתיות ובטח שאין הרתעה.

אופיר כץ: קראתי בשבוע שעבר תחקיר של מקור ראשון על ענישת הפורעים בשומר החומות.

אופיר כץ: תקשיבו לזה טוב.

אופיר כץ: שופטת בית המשפט השלום לנוער בחיפה פטרה ממאסר מחבל שזרק אבנים על שוטרים והשתתף במהומות.

אופיר כץ: מחבל אחר, שירה זיקוקים על שוטרים ופצע שוטר במעצר, קיבל רק שישה חודשי מאסר.

אופיר כץ: שופט אחר ביקש לשחרר אחרי חצי שנת מעצר מחבל שהגיע לכביש החוף במטרה ליידות אבנים על רכבים נוסעים.

אופיר כץ: צריך להבין, לזרוק אבן על רכב נוסע זה ניסיון רצח, וזה הוכח שזה גם רצח יהודים.

אופיר כץ: ופה מסתכלים על זה בבתי משפט כאילו זה משהו – תחביב, תחביב שלא צריך להעניש עליו.

אופיר כץ: הדוגמאות האלו אינן נקודתיות.

אופיר כץ: אני ביקשתי ממרכז המחקר והמידע של הכנסת נתונים על תופעת יידוי האבנים.

אופיר כץ: פחות מ-1% מהתיקים שנפתחים מסתיימים במאסר.

אופיר כץ: פחות מ-1%.

אופיר כץ: ושוב, אני קורא לזה ניסיון רצח, לא זריקת אבן.

אופיר כץ: ו-93% מאותו אחוז בודד נכנסים לפחות משנה לכלא.

אופיר כץ: אז למה בעצם שיפסיקו לעשות את זה?

אופיר כץ: הם מקבלים עונש חביב ונחמד מבית המשפט וחוזרים כמו גיבורים הביתה, מתקבלים כגיבורים בכפר.

אופיר כץ: זו הסכנה שטמונה בנו, בתוכנו, בתוך מדינת ישראל, ובמקום להילחם בה בתי המשפט מנציחים אותה.

אופיר כץ: אנחנו נבכה עוד הרבה על הנזק שמערכת המשפט גורמת לביטחון המדינה.

אופיר כץ: תתארו לכם תרחיש שאנחנו במלחמה בכמה חזיתות, תרחיש לא מופרך למדינת ישראל, ואנחנו צריכים לשנע כוחות לצפון, לדרום.

אופיר כץ: מה נראה לכם שיקרה בצירי התחבורה הראשיים במדינה?

אופיר כץ: הם יזרקו על חיילי צה"ל פרחים?

אופיר כץ: יותר בכיוון של יציתו פחים.

אופיר כץ: צריך להביא בחשבון שתהיה לנו פה חזית נוספת, של מחבלים מבית שלא מורתעים ולא מפחדים.

אופיר כץ: שרצחו וירצחו יהודים רק בשל היותם יהודים.

אופיר כץ: ראינו בשומר החומות טריילר: אבנים, בקבוקי תבערה, רובים שכוונו עלינו.

אופיר כץ: איך נתמודד עם האיומים האלו, כשהשוטרים שלנו יודעים שעל כל חיסול מוצדק של מחבל הם מקבלים זימון למח"ש?

אופיר כץ: איך נתמודד כשאותם פורעים למודים שאין ענישה על מעשיהם?

אופיר כץ: איך נתמודד כשסגן שר אומר לבדואים בנגב שצריך לשחרר את הפורעים שנתפסו?

אופיר כץ: פורעים ששרפו רכבים ותקפו שוטרים.

אופיר כץ: אנחנו נשלם מחיר כבד על ההתנהלות הרופסת מול המחבלים.

אופיר כץ: זה מתחיל בממשלה שבהקמתה נשענת על תומכי טרור, ממשיך לקואליציה שעושה הכול על מנת לא להכעיס חלילה את התנועה האסלאמית, ויסתיים באסון כבד למדינה שלנו.

אופיר כץ: על כל זה תוסיפו חברי כנסת שפועלים נגד המדינה, אלו שמשבחים כל הבוקר וכל הערב מחבלים; חברי כנסת שבמדינה מתוקנת היו יושבים בכלא, לא פה בפרלמנט; חברי כנסת שלפי החוק ברור שהם לא יכולים להיות פה, שפוסלים אותם פעם אחר פעם בוועדת הבחירות, והעליון, פעם אחר פעם הפך את ההחלטות האלו והחזיר אותם לשבת פה.

אופיר כץ: יש לי תחושה כזו, משום מה, שבשעת מלחמה, סמי אבו שחאדה ואיימן עודה, לא בדיוק יחלקו מנות חמות לחיילי צה"ל, אלא יתסיסו ויסיתו כדי שיפגעו בהם.

אופיר כץ: לצערי, עם הממשלה הנוכחית אין שום סיכוי לתקן ואת המחיר כולנו נשלם.

אופיר כץ: יש לי עוד שתיים וחצי דקות, ברשותך אני אנצל אותן.

אופיר כץ: אני אדבר פה על חוק שאני מנסה להעביר תקופה ארוכה.

אופיר כץ: ואני שוב שמח שהתמזל מזלי ושרת החינוך יפעת שאשא ביטון, שגם היא, משפחתה יוצאת עיראק – יפעת, אני רוצה ברשותך לעדכן אותך על חוק הפרהוד.

אופיר כץ: גם משפחתך מעיראק.

אופיר כץ: לצערי, למרות הניסיונות ולמרות שהאמנתי לכם כשעמדתי פה ודיברתי על החוק הזה – להנציח פה בכנסת את פרעות פרהוד, אותן פרעות ב-1941 שבהן רצחו מאות יהודים, אנסו, בזזו.

אופיר כץ: מה שביקשתי בסך הכול – להנציח את זה פה.

אופיר כץ: לא תקציב מיוחד, לא מענקים, לא שום דבר.

אופיר כץ: להנציח פה ושבבתי הספר, ילדי ישראל ילמדו קצת גם מה שקרה ליהודי ארצות ערב, טיפה, לא הרבה.

אופיר כץ: נאמר לי פה שהממשלה מקדמת תוכנית לכל ההצעות למיניהן על מנת להנציח אירועים בכנסת, ושאחרי שיתגבש המתווה נוכל להעביר את זה ושאני אמתין.

אופיר כץ: אז המתנתי כי האמנתי.

אופיר כץ: כנראה שהייתי תמים מדי כשהאמנתי.

אופיר כץ: בשבוע שעבר, אחרי שעברתי בין כל המשרדים לראות איך מקדמים את זה, נאמר לי שההחלטה שהתקבלה בין מזכירות הממשלה והשרים הרלוונטיים – שלא מאפשרים לקדם בחקיקה לציין ימים מיוחדים בכנסת.

אופיר כץ: כמובן זה היה מאוד מאכזב, אבל מה שהיה יותר מאכזב, יפעת, שראיתי בחוק אחר שכן העבירו – לברל כצנלסון, שבחוק הזה כן יש סעיף שמאפשר להנציח את היום הזה כאן בכנסת ישראל.

אופיר כץ: ואני שואל, למה איפה ואיפה?

אופיר כץ: למה שוב אותם עיראקים נזרקים הצידה ופשוט לא מעניין אף אחד אצלכם?

אופיר כץ: למה למישהו אחר שרוצה לקדם אירוע מסוים, פרהוד או ברל, למה הוא כן מקבל את הלגיטימציה?

אופיר כץ: ולמה לי – שאמרו: החלטה רוחבית שבכלל לא תהיה פה חקיקה של ימי ציון, אז על הפרהוד אומרים לי לא, ועל ברל כצנלסון אומרים כן?

אופיר כץ: למה?

אופיר כץ: את מודעת להחלטה הזאת?

יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה להעביר את הזמן?

אופיר כץ: זה לא להעביר את הזמן.

אופיר כץ: אני חושב שזה מאוד מאוד חשוב לכל ה-19,000 יהודים יוצאי בגדד שיודעים עכשיו שהממשלה פשוט העדיפה לא לזכור את מה שקרה בפרהוד.

אופיר כץ: זה באמת לא להעביר את הזמן.

אופיר כץ: אתם הרי לא נמצאים פה הרבה, זה שאת פה, אני מנצל את זה בשביל כן לשאול אותך את השאלה, לא לבזבז זמן סתם.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת אופיר כץ.

אופיר כץ: אז אם לא הכרת, זאת התשובה שקיבלנו, ברל כצנלסון יהיה פה בכנסת, הפרהוד לא יהיה בכנסת.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת כץ.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, חברת הכנסת חוה אתי עטייה – אינה נוכחת.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, עשר דקות.

יואב קיש: תודה, כבוד היושבת-ראש, מאחל שיהיה לך בהצלחה.

אמילי חיה מואטי: תודה.

יואב קיש: אתם יודעים מה אנחנו השארנו לממשלה הזאת?

אופיר כץ: את אביר קארה.

דוד אמסלם: לא אביר, אוויר קארה.

דוד אמסלם: אוויר קר.

יואב קיש: אנחנו השארנו להם שלושה דברים.

יואב קיש: קודם כול, הם קיבלו שלום עם האמירויות.

יואב קיש: אתה יודע כמה טיסות הם כבר עשו לעניין הזה?

יואב קיש: הם קיבלו הסכמי אברהם ושלום עם האמירויות.

יואב קיש: זה הישג מדהים של ממשלת נתניהו, שברוך השם, כל מדינת ישראל ממשיכה ליהנות מזה.

יואב קיש: מה הדבר השני שהשארנו להם?

דוד אמסלם: בקלאווה.

יואב קיש: בגלל זה אולי חלק מראשי הממשלה החליפיים והלא חליפיים גדלו.

יואב קיש: הדבר השני, תבין רגע איזה מדהים.

יואב קיש: הם קיבלו מדינה כמעט בלי מאומתים לקורונה, ממש, זה היה הסוף – מחוסנת, ראשונה בעולם שהגיעה לחיסוניות עצומה.

יואב קיש: באמת הישג מדהים, מנגנון שנבנה, ידע.

יואב קיש: הרי התחלנו מכלום.

יואב קיש: ולצערי, נכשלו כישלון חרוץ עד כדי כך שהתמותה לנפש מאז שהם קיבלו את המפתח – שקיבלו, אמרתי, עם חיסונים, מה לא קיבלו, פשוט לא עשו כלום.

יואב קיש: הם אמרו לנו: תכילו את המתים.

יואב קיש: לא עשו כלום ואנשים מתו.

יואב קיש: ביזיון, שאני אומר לך, זה צריך ועדת חקירה.

יואב קיש: אתם מדברים איתי על ועדת חקירה?

יואב קיש: לא עשיתם כלום בקורונה והרגתם פה אנשים.

יואב קיש: ואני אומר את זה בכל הכוח כי זו האמת.

יואב קיש: מה הסיפור?

יואב קיש: לא עשינו סגר.

יואב קיש: מה סגר – אלוהים ישמור, קצת אחריות.

יואב קיש: אתם יודעים מה?

יואב קיש: אמר את זה הרבה יותר טוב ממני, אמר את זה שר הבריאות הגרמני.

יואב קיש: הוא אמר בצורה הכי ברורה על האומיקרון, הוא אמר: לולא אנחנו הגרמנים היינו עושים מה שעשו בישראל, כל יום בגרמניה עוד 500 מתים.

יואב קיש: זה המשפט שלו, לא של יואב קיש.

יואב קיש: זו האמת ואתם הבאתם את מדינת ישראל לכישלון נוראי בקורונה.

אמילי חיה מואטי: יש כשל לוגי במשפט הזה, חבר הכנסת קיש.

יואב קיש: היושבת-ראש, ראיתי שנהנו לדבר איתך.

יואב קיש: אני מבקש - - -

אמילי חיה מואטי: אני לא מבינה מה אמרת.

אמילי חיה מואטי: אמרת: אילולא היינו.

אמילי חיה מואטי: התכוונת להגיד: אם היינו.

יואב קיש: אני אומר ככה בצורה מאוד פשוטה: נכשלתם.

אמילי חיה מואטי: אני מקשיבה לך, אני פשוט לא הבנתי את המשפט.

יואב קיש: תודה על התיקון, ואני שמח שאני יכול לחדד את הנקודה עוד פעם.

אמילי חיה מואטי: אנא חדד נא.

יואב קיש: נכשלתם כישלון חרוץ וגרמתם תמותה עודפת מיותרת למדינת ישראל.

יואב קיש: תודה רבה על התיקון.

אמילי חיה מואטי: תבוא כל יום.

יואב קיש: למה אני אומר את כל זה?

יואב קיש: כי מה הדבר השלישי שהם קיבלו?

יואב קיש: אנשים לא מבינים את זה, זה טריוויאלי.

יואב קיש: קיבלתם מעמד בין-לאומי משמעותי בזכות ההנהגה הקודמת – בואו נגיד את זה בצורה פשוטה: בנימין נתניהו.

יואב קיש: אני מזכיר לכולם את הביקור של יועצי הביטחון הלאומי של המעצמות במדינת ישראל, של ארצות הברית ורוסיה ביחד במדינת ישראל הקטנה.

יואב קיש: הרי לולא המעמד של נתניהו, שהביא את ישראל למעמד של מעצמה ברמה הבין-לאומית, מישהו היה מסתכל על בנט ולפיד?

דסטה גדי יברקן: אל תדאג, גם עכשיו אף אחד לא מסתכל.

יואב קיש: זה היה מעניין מישהו בכלל?

יואב קיש: אז כאילו ניסיון תיווך.

דוד אמסלם: התקשר לתווך.

יואב קיש: בנט, אני מציע לך, תתחיל את התיווך בין גנץ לאביר קארה, שם אני מרגיש חריקות.

יואב קיש: בקיצור, האמת, אני גאה – לא הייתי בכל הקדנציות ובכל ההישגים, אבל בכנסת העשרים ומאז, מה שדיברתי על שלושת הדברים האלה, אין ספק שאנחנו כליכודניקים וכמחנה - - -

דוד אמסלם: יש קופה רצינית במשק חזק מאוד.

יואב קיש: ברור, כלכלה.

יואב קיש: וכולל כלכלה.

יואב קיש: ועם כל הביקורת, תשמע, מה שהם עשו לנו.

יואב קיש: אנחנו היינו אופוזיציה אחראית בקורונה, הם היו אופוזיציה – וזאת הנקודה השנייה שאני רוצה לדבר עליה – אתה יודע, בתפיסה כאילו השמאל הוא דמוקרט.

יואב קיש: נכון?

יואב קיש: זה כאילו הסיפור.

דוד אמסלם: אל תצחיק אותנו.

דוד אמסלם: בשעה הזאת - - -

יואב קיש: לא, הרי מה קרה?

יואב קיש: אני זוכר את השר – היום השר הורוביץ: זה סופה של הדמוקרטיה – על חוק הקורונה, כן?

יואב קיש: אתה יודע מה הם אמרו?

יואב קיש: נתניהו משתמש בחוק כדי שלא יהיה משפט ולא יהיו הפגנות.

יואב קיש: אתם דיקטטורים.

יואב קיש: אני אומר לכם, כזו צביעות.

יואב קיש: כזו נוכלות מובנית בשמאל.

יואב קיש: עכשיו, מה השמאל עושה?

יואב קיש: תבינו, למה אני מדבר על זה?

יואב קיש: כי החוק הזה קשור לזה.

יואב קיש: בוא נחשוב מה עושה גנץ?

יואב קיש: גנץ מפטר דרך אלטשטיין, שלא שירתה, התחתנה בשביל לחמוק משירות צבאי, קיבלה תחנה.

יואב קיש: רק דבר אחד היא קיבלה – הנחיה: תפטרי את ברדוגו.

יואב קיש: אז במקום גל"צ זה גנץ.

יואב קיש: וגנץ דאג לזה שהערוץ הכי מואזן, התוכנית הכי מואזנת, מאות אלפים – לא מתאים לכם, כי כואב לו לשמוע באוזן את ברדוגו, את האמת של ברדוגו.

יואב קיש: לא, כי לשמוע איך רביב דרוקר התייחס בזלזול ובבוטות לחבר הכנסת ביטון מכחול לבן – אני התחלחלתי.

יואב קיש: אני התחלחלתי.

יואב קיש: אבל האמת, דבר אחד ראיתי: דאגה כנה.

יואב קיש: לא יודע אם שמעתם את יעל דן בגל"צ.

יואב קיש: איפה השרה?

יואב קיש: אה, לא מרב מיכאלי.

יואב קיש: זה היה הנאה.

מאי גולן: התקף חרדה היה שם, התקף חרדה.

יואב קיש: זה הלך ככה: מרב, מה את עושה?

יואב קיש: גנץ הולך להתפטר, מה יהיה?

יואב קיש: אין לכם קואליציה אחרת.

יואב קיש: מה הייתה התשובה?

יואב קיש: יעל, תירגעי, תנשמי, הקואליציה בסדר, אנחנו לא מתפרקים.

יואב קיש: אז היא שמעה: מה?

יואב קיש: אתם מתפרקים?

יואב קיש: לא, לא מתפרקים.

יואב קיש: חברים, זה היה, אני אומר לכם, אתם והתקשורת זה רומן שאין דברים, אי-אפשר להמציא את זה.

יואב קיש: אבל אתם כשמאל, אתם פשוט דיקטטורים.

יואב קיש: אתם לא מכבדים את הדמוקרטיה, אתם פושעים לדמוקרטיה.

יואב קיש: עוד דוגמה לזה: מעבר לחופש הביטוי שאתם דורסים אותו בצורה כזו, תראו מה אתם עושים היום.

יואב קיש: אתם פוגעים בזכות לבחור ולהיבחר, אולי הזכות הכי חשובה בדמוקרטיה.

יואב קיש: בין זה לבין חופש הביטוי – אפשר להתווכח.

יואב קיש: הרי יש גם את החוק של השתקת הרשתות בדרך, לא?

יואב קיש: זה גם על הפרק.

מאי גולן: חוק הפייסבוק.

יואב קיש: השתקת פייסבוק.

יואב קיש: אתם פושעים, דיקטטורים, שרוצים לרסק את הדמוקרטיה הישראלית.

יואב קיש: אבל אני מבין אתכם, כי ההנהגה הנוכחית לא עוברת את אחוז החסימה.

יואב קיש: אם הם לא יעשו את זה, הם מאבדים את המצב הפוליטי, את קצת המנדטים שיש להם.

יואב קיש: אין לכם כבר רוב בעם, אתם מנסים לכפות את עמדתכם על העם.

יואב קיש: מפלגות שלא עוברות אחוז חסימה – למפלגה הכי גדולה, הכי חזקה, עם המנהיג שהכי רוצים אותו במדינת ישראל וזה הכול בגלל שאתם חלשים.

יואב קיש: אני, לפחות, יש שם אנשים שהיו אצלנו - - -

אופיר כץ: אתה יודע מה שמעתי, יואב?

אופיר כץ: הם רוצים להוריד את אחוז החסימה.

יואב קיש: תראה, זה עוד איכשהו יכול להיות רלוונטי בדמוקרטיה, אפשר ויכוח על זה.

יואב קיש: אבל אני חשבתי שאותם אנשים - - -

דוד אמסלם: לא, הם רוצים להוריד את זה ל-0.7% ולעגל למעלה.

יואב קיש: אני חשבתי, דודי, שאותם אנשים, לפחות בלב פנימה – כי הם באו חלקם מהימין – הם דמוקרטים.

יואב קיש: בואו, הימין הוא דמוקרט.

יואב קיש: למה אני אומר שהימין הוא דמוקרט?

יואב קיש: נמצא פה גדי, שבאמת, אתם יודעים, אני לא רוצה להיכנס לנושא החיסונים כי כולנו תומכים בחיסונים, שיהיה ברור לכולם.

יואב קיש: אבל מותר לקבל אנשים עם עמדות שונות, זו דמוקרטיה.

יואב קיש: אני אגיד לכם לסיכום: אמרתי, השמאל יעשה הכול לרסק את הדמוקרטיה.

יואב קיש: אתם פושעים ואני לא מתייחס אליכם.

יואב קיש: אני אגיד לכם עוד דבר: לפיד – שקרא לחבר הכנסת אלחרומי, נדמה לי, מת בקרב – אז לפיד, בשביל לפתור את הבעיה שלו פה בקואליציה לוקח את זועבי ושם אותה בסין.

יואב קיש: אבל כשיש לו את גלעד ארדן, הוא אומר לו: לא, אתה לא תדבר.

יואב קיש: אז לפיד, אתה ביזיון, אתה לא ראוי, אני בז לך.

יואב קיש: אתה מנהל פוליטיקה למדיניות חוץ של מדינת ישראל.

יואב קיש: לשים את זועבי כי היא מצביעה פה נגד זה פשוט בושה.

יואב קיש: וזה אתם, זו הדוגמה לכנסת, לממשלה שלכם.

דסטה גדי יברקן: ולא להכיר בהמנון.

יואב קיש: אני רוצה להגיד לכם, הממשלה הזו תיפול מהר.

יואב קיש: אתם יודעים למה אני יודע את זה?

יואב קיש: לא בגללי, אני יש לי את העמדות שלי, וכמו שאמרתי – שר הבריאות הגרמני, אז יש לי עמדה אחרת.

יואב קיש: הממשלה הזו תיפול מהר מסיבה אחת.

יואב קיש: אני רואה מה קורה.

יואב קיש: המהלך של אלי אבידר, שדרך אגב לא שאלתי אותו, לא דיברתי, אני עושה ניתוח על המהלך.

יואב קיש: שלא יחשבו שכאילו דיברתי איתו.

יואב קיש: אלי אבידר הבין שאם הוא נשאר שר בממשלה המקרטעת הזאת, הקריירה שלו נגמרה.

יואב קיש: היה לו ברור.

יואב קיש: אז מה הוא עשה?

יואב קיש: התפטר, הגיע להיות האצבע ה-61, לפחות החזיר לעצמו קצת מאותו אירוע.

יואב קיש: אני מזכיר לכם שהוא קיבל את השר בלי תיק המצ'וקמק הזה אחרי כל מה שהוא דיבר, הוא היה מחוק ציבורית.

יואב קיש: מי הסתכל על אלי אבידר, שהפר כל מילה לבוחרים שלו?

יואב קיש: היום הוא מנסה לעשות שיקום.

יואב קיש: עכשיו, למה הוא עושה את השיקום הזה עכשיו?

יואב קיש: כי הוא מבין.

יואב קיש: זו הנקודה שאני אומר לכם, זה לא יואב קיש, הוא מבין שאתם, שלושה שבועות לא העברתם פה חוק אחד, שפעם זה רע"מ ופעם זה קארה ופעם זה כחול לבן, וכולם מחפשים איך להפיל וליפול, ואולי רק לא רוצים להיות זה שהתקשורת תגיד לו, איך אמרה יעל דן?

יואב קיש: אבל גנץ, אין לכם אלטרנטיבה.

יואב קיש: אז אני מצטער שלא אאריך יותר ולא נדבר על עוד דברים אסטרטגיים, אבל אני חושב שהבנתם את המסר.

יואב קיש: אתם דיקטטורים, אתם תיפלו מהר ואנחנו נתקן.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה חבר הכנסת קיש.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת דוד ביטן – אינו נוכח; חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת; חבר הכנסת שלמה קרעי – אינו נוכח; חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח; חברת הכנסת קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת; חבר הכנסת פטין מולא – אינו נוכח.

אמילי חיה מואטי: חברת הכנסת מאי גולן, בבקשה.

מאי גולן: נתנו לך תפקיד קשה היום, לשמוע את כולנו.

אמילי חיה מואטי: אני מקשיבה.

מאי גולן: את באמת מקשיבה.

יואב קיש: הגיעה תגבורת.

יואב קיש: מי שדאג, הגיעה תגבורת.

מאי גולן: גברתי היושבת בראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת.

מאי גולן: תודה לכם, אנשי ש"ס, שבאתם לשמוע אותי, אני מעריכה את זה מאוד.

אמילי חיה מואטי: רק חברי ש"ס, תקשיבו גם.

מאי גולן: לא, אחרי זה ייקחו לי מהזמן.

מאי גולן: אני לא מסוגלת.

מאי גולן: בראשית דברי, אקדים ואברך את חבר הכנסת אבידר על חזרתו לאופוזיציה, ברוכים השבים.

מאי גולן: יהיה מאוד מעניין לראות עכשיו איך אבידר ככה ירקיד אותם על כל חוק וחוק.

מאי גולן: יש למה לצפות, נמתין בציפייה דרוכה.

מאי גולן: השבוע, ברשות

מאי גולן: כם – אתם רגילים ככה, הצופים שלנו, שאני מדברת בסיכום השבוע שלי על מנהיגנו בנט – אבל השבוע, ברשותכם אני אניח לו.

מאי גולן: בכל זאת, גוש השינוי הלך לישון עם כאילו ראש ממשלה וקם עם תחנונים לפוטין להיות חצי מתווך.

מאי גולן: רק השנ"צ של בנט באמת חסר לפוטין על הראש, אבל בסדר.

מאי גולן: האמת, עם חוסר המודעות של בנט הוא בטח שיווק את ניסיון התיווך שלו – קשה לי שאת מקשיבה – הוא בטח שיווק את ניסיון התיווך שלו בין רע"מ לאילת שקד.

מאי גולן: אבל אני לא אתפלא אם נשמע פתאום שהוא ביקש איזה שכר טרחה, דודי, של 2% מכל צד, ובסוף הוא עוד מסוגל לבקש מענק מליברמן על ירידה בהכנסות.

מאי גולן: זה בנט.

מאי גולן: אבל עוד היה מעניין השבוע לראות את הוגי הדעות בקוקפיט של המדינה, איך הם טעו כולם בהערכת המצב.

מאי גולן: החל משר החוץ וראש הממשלה הרזרבי, שקבע שפניה של רוסיה לא למלחמה, ועד הנחרץ שבנחרצים, ליברמן, שקבע שחייזרים יכבשו את אוקראינה לפני רוסיה.

מאי גולן: הם אלה שיושבים על הגה המדינה שלנו, השם ירחם.

מאי גולן: עכשיו ברצינות, את הסיכום השבועי אני מתכוונת להעניק השבוע לבית המשפט העליון, כי מה לעשות, כל האולפנים וטורי העיתונים נרעשו והתרגשו מדברי חברי חבר הכנסת דודי אמסלם.

מאי גולן: כמו תמיד, פחות על התוכן והמהות דודי, יותר על הסגנון, הסגנון מפריע להם, צורת ההגשה.

מאי גולן: אבל בכלל דודי, אתה יודע, אנשי האור והשמאל שלנו אוהבי סגנון הם, אוהבי מילים גבוהות, נראות וחזותיות.

מאי גולן: הם, הרי הדברים שמשכנעים אותם – אתם יודעים, סגנון לפיד כזה.

מאי גולן: אנשים שבאו מהמקום הנכון ומהמקום הנאור.

מאי גולן: הבעיה אצלם דודי, זה שאנחנו, הציבור הימני, הציוני, המזרחי, המסורתי, הדתי, או החרדי רחמנא ליצלן - -

יואב קיש: גם אשכנזי.

מאי גולן: - - אנחנו בעיניהם בורים, דודי, או בוֹטים במקרה הטוב.

מאי גולן: הם הרי יודעים מה הכי טוב בשבילנו.

מאי גולן: הם גם יודעים מי צריך להנהיג אותנו, מי צריך להיות מנהיגנו.

מאי גולן: הם, הדמוקטטורים ממפלגות היחיד, שמשביעים אמונים לראש ממשלה כל נורבגי כזה או אחר, הם מתחברים יותר לסגנון של מזהה התהליכים יאיר גולן, אלוף בשירות פעיל בצה"ל שמשווה בין יהודים לנאצים.

מאי גולן: או למשל את מי הם אוהבים עוד?

מאי גולן: את כבוד השופט חשין ז"ל, שאמר: מי שירים ידו על העליון, אגדע את ידו.

מאי גולן: זה בסדר.

מאי גולן: לגדוע את ידו זה בסדר.

מאי גולן: אבל - - -

אמילי חיה מואטי: חברי הכנסת ממפלגת ש"ס, בבקשה.

מאי גולן: למה נכנסתם?

מאי גולן: צאו, צאו החוצה.

קריאה: - - -

אמילי חיה מואטי: הבנתי, אוקיי.

מאי גולן: אני רוצה את הזמן הזה.

אמילי חיה מואטי: את תקבלי את הזמן הזה.

אמילי חיה מואטי: נוספה לך דקה.

מאי גולן: תודה רבה.

מאי גולן: זה בסדר.

מאי גולן: אבל אם, רק אם, דוד אמסלם או פלורה מאי בדרה גולן היו אומרים את אותו דבר, דודי יקר, כל האולפנים, אבל כל האולפנים, היו פותחים מהדורות מתפרצות - -

יואב קיש: הם פותחים מהדורות גם על דברים - - -

מאי גולן: - - על 1,500 מאבטחים, חבר הכנסת קיש, שנמצאים ברגע זה ממש בדרכם לאבטח את כל שופטי ישראל – אם אנחנו היינו אומרים את זה, הם כבר היו מוכנים עם נשק, תאמין לי – גם את בני משפחתם, גם את המזכירות, גם את הנהגים, גם את העוזרים, גם את השכנים, ליתר ביטחון.

מאי גולן: משטרת ישראל, אפילו הייתה מכנסת את אחת ממסיבות ההאזנה שלה, המפורסמות, שאנחנו עדין לא חווינו אותם, הגדולה מקום המדינה, מדליפה את התיעודים עשר שנים אחורה – זה אם אני ואתה היינו אומרים את אותם דברים.

מאי גולן: היינו גם שומעים כמובן את מיטב ההדלפות כמיטב המסורת.

מאי גולן: דליפמן מהאולפן היה פותח בדברים הבאים, דודי, תשמע: גורמים בפרקליטות טוענים שבשיחות הטלפון של אמסלם נמצאו ראיות לתקיפה בשפת הקודים הבאה – תקשיב טוב – בינו לבן שיחו.

מאי גולן: כל זה נשמע על ידי אמסלם בשיחות, ככה הוא אמר: כשאתה מערבב את הדגים שים פפריקה חריפה אש, אש.

מאי גולן: האש, לפי גורמים בפרקליטות, דודי, תקשיב טוב, היא עדות מרשיעה לכוונת שרפה מכוונת.

מאי גולן: תמר איש שלום מהאולפן, מה היא הייתה אומרת לדליפמן?

מאי גולן: הייתה אומרת: תודה, אביעד, על הדברים החמורים והחשובים שהבאת לכאן היום.

מאי גולן: תודה.

מאי גולן: אתם, הצבועים, אתם, אולטרה אבירי שלטון החוק, לא הזדעזעתם כל כך מכתבי ההלל והחנופה של שרשרת שופטי ישראל לגברת הנשיאה חיות.

מאי גולן: אותם מצקצקי לשון לא הזדעזעו, למרבה הפלא, מניגוד העניינים של כבוד הנשיאה, כמו למשל, על זה לא ידברו – הפניה של בעלי דין לגישור אצל חברה שלה; לא הזדעזעו על קידום העוזרת שלה לשעבר לשופטת, שופטת, לא פחות ולא יותר; לא הזדעזעו על קבלה להתמחות בלשכתה של הבת של החבר שלה, או ישיבות בדיון בתיקי חברות שבעלה מייצג.

מאי גולן: זה מתאים לסגנון שלהם, אנחנו לא.

מאי גולן: אבל זה כן, למה?

מאי גולן: אתם בטח שואלים למה.

מאי גולן: כי להם הכול מותר.

מאי גולן: הם, כמו לפיד וגיסתו, הם באו מהמקום הנכון והמואר.

מאי גולן: אנחנו באנו מהמקום החשוך, אנחנו, המכלופים, האמסלמים, הבדראים, המזרחים למיניהם, הימניים למיניהם, שומרי המסורת למיניהם.

מאי גולן: אבל אנחנו, אנחנו זה כבר סיפור אחר.

מאי גולן: אנחנו זה שבע שנים בחקירות על דיווח מס, לרב אריה מכלוף דרעי; אנחנו זה שש שנים עינוי דין לרב ליצמן, שמה יוצא מזה בסוף?

מאי גולן: 2,000 שקל קנס, 2,000 שקל.

מאי גולן: לאורך השנים כל הזמן הזה התקשורת הצבאית המגויסת הזאת מרעילה אותנו בכותרות של רעל על שוחד, מרמה והפרת אימונים, וכל זה בזמן מערכת בחירות כדי להסית ולהרעיל את דעת הקהל.

מאי גולן: גב' חיות כנראה חושבת שאנחנו מפגיני בלפור, שלנו אפשר לספר סיפורי צוללות וחלליות, ושאין בישראל אכיפה בררנית ואין מוסר כפול.

מאי גולן: אבל לשר ממונה וחבר כנסת היום, נציג ציבור מובהק, גדול מהציבור, לחבר הכנסת דודי אמסלם אין זכות עמידה.

מאי גולן: אבל לכל מיני ארגוני עדאלה ועבדאללה, זה יש; לדודי אמסלם, לא.

מאי גולן: הוא לא יכול לעמוד ולטעון בשם עם ישראל.

מאי גולן: הם, והג'ינג'י מהאגודה להחרבת השלטון, שמהריצות שלו לבג"ץ הוא היה יכול לזכות בתואר איש הברזל עשר שנים ברציפות, הוא אין לו – יש לו הרבה זכות עמידה, הוא, גם יש לו זכות ישיבה, אתה יודע, דודי, בנחת, בנעימים.

מאי גולן: הוא רק פורח בבית המשפט העליון שלנו.

מאי גולן: הוא, מקבלים אותו שם על שטיחים אדומים.

מאי גולן: הם שולחים את השטיחים לניקוי יבש לפני שהוא מגיע, מההתרגשות.

מאי גולן: אבל אני רוצה להגיד לגברת הנשיאה, לפני שהגברת מדברת על רעל ושנאה, היה רצוי שלפני ביטול חוקי המסתננים הבלתי-חוקיים, אותם מסתננים שאנסו, כבשו, רצחו והרסו כל חלקה טובה במדינת ישראל, הייתה מגיעה אותה גברת, שהתחילה את הקריירה שלה בעיר העברית הראשונה, היא אמרה, לראות את חבריה למעברות עד גיל שנה וחצי – אתה זוכר, דודי, הייתה עד גיל שנה וחצי במעברות.

מאי גולן: אתה יודע שהיו בדרום תל אביב של אז מעברות ג'ליל, שזה גלילות, נווה שרת, מעברת שייח' מוניס, אולי היא זוכרת אותן.

מאי גולן: אולי היא הייתה באה לראות את דרום תל אביב של היום, של האנשים שכלואים בביתם ולא יכולים לצאת מהבית אחרי 17:00, שתראה איך ברחו משפחות שלמות שרצו לגדל שם את ילדיהם והיום חיים בפחד, השכירו את הדירות שלהם בלית ברירה.

מאי גולן: שתראה איך אנחנו חיים במערכת התבוללות פרי יצירתכם, פרי יצירתך, הגברת הנשיאה.

מאי גולן: לאן הבאתם אותנו לאחר אלפיים שנות גלות בעיר העברית הראשונה?

מאי גולן: יהודים לא יכולים לגדל דור בארצם ובמולדתם.

מאי גולן: אז הסגנון של דודי אמסלם מעניין אותך, גברתי; לא איך שאת, בפסיקה המרושעת שלך, קבעת שמסתננים צריכים לפתח תחביבים וזוגיות.

מאי גולן: איך הם יפתחו תחביבים וזוגיות, שאלה הגברת הנשיאה בפסיקה שלה כשהיא עיקרה שלושה חוקי מסתננים.

מאי גולן: אבל היהודים שאיבדו כל צלם אנוש בדרום תל אביב, זה לא מעניין.

מאי גולן: זכויות הפליטים, כן.

מאי גולן: זכויות אדם, כן.

מאי גולן: אבל מעניין, בכל הפסיקה הארוכה שלך הזאת לא מצאנו התייחסות אחת, אחת – למה?

מאי גולן: לדבר מדינה יהודית.

מאי גולן: זה לא מעניין אותם.

מאי גולן: לא מעניין אותם התבוללות.

מאי גולן: לא מעניין אותם לשמור על הדמוגרפיה.

מאי גולן: לא מעניין אותם לשמור על הצביון במדינה היהודית.

מאי גולן: רק אלוקים יודע מה היה קורה אם היינו צריכים היום לחוקק את חוק השבות, איך הייתם מסבירים לנו שזה לא חוקתי וזה גזעני, וגם להם, לכל העולם, לכל המסתננים של העולם צריך למצוא תחביבים וזוגיות.

מאי גולן: אחרת איך ניתן להם פה לכבוש את מדינת היהודים היחידה שיש לנו?

מאי גולן: אז גברת נכבדה, במקום לכתוב לחבר הכנסת דודי אמסלם היה עדיף שהיית מקדישה את זמנך לייעול המערכת מסחבת, למינוי שופטים מכל חלקי העם ולא לניצול ממשלה חלשה ושברירית כדי למנות את השופטים שאת רצית למנות עכשיו.

מאי גולן: היה צריך לעניין אותך, הנשיאה, איך להחזיר את האמון של הציבור שאבד – שהיום, בהנהגתך, עומד רק על 7%.

מאי גולן: הרי איך תמני בשיטת הסניוריטי שלך, אחד אחרי השני, אם לא תשלטי במה שקורה פה?

מאי גולן: אולי היה כדאי שהיית מטפלת בעובדה שישנו מספר מצומצם מאוד של שופטים מזרחיים ב-74 שנות המדינה, משהו שמעיד על בעיה.

מאי גולן: למרות שאת אוהבת לשתות כוסית עראק, מה לעשות, זה לא מחפה על מה שקורה היום.

מאי גולן: העובדה שמערכת שבה השופט המזרחי הראשון מונה רק 14 שנים אחרי קום המדינה, 14 שנים; שהשני הגיע רק אחרי 16 שנים מאוחר יותר, כשהראשון פרש; שבמשך שנים ארוכות, בין השנים 1989 ל-2001, לא כיהן בעליון אף שופט מזרחי, אף לא אחד.

מאי גולן: עד היום אנחנו סופרים אותם בקושי אחד אחד.

מאי גולן: אז כשנחזור, הגברת הנשיאה, המשימה העליונה והראשונה שלנו תהיה להחזיר עטרה ליושנה, להחזיר את אמון הציבור בבית המשפט לאמון של 90%, שאת יודעת מתי היה?

מאי גולן: בזמן הנשיאים אגרנט ולנדוי, טרום המהפכה השיפוטית, שהפכה את הדמוקרטיה הישראלית ללעג.

מאי גולן: נפעל כדי שיהיה פה - - -

אמילי חיה מואטי: קיש.

יואב קיש: - - -

אמילי חיה מואטי: סליחה, מישהו פה צופה בסרט תוך כדי?

אמילי חיה מואטי: אני לא מבינה.

יואב קיש: רואים את הדברים - - -

אמילי חיה מואטי: לא, זה לא יפה.

אמילי חיה מואטי: זה לא יפה.

אמילי חיה מואטי: יש כאן חברת כנסת נואמת, תנו לה לסיים את הנאום.

אמילי חיה מואטי: מה נסגר?

קריאה: נואמת נאום טוב - - -

מאי גולן: חברים, אני מסיימת.

מאי גולן: אני רוצה להחזיר את האמון במערכת המשפט.

מאי גולן: אני מאמינה שהחברים הטובים שלי, במיוחד חבר הכנסת דודי אמסלם, שהאולפנים רעשו וגעשו עליך, גם אתה רוצה להחזיר את האמון כמו שהיה בתקופות הטובות, ש-90% מהציבור האמין בהם, ולא איך שהיום, שמים את הדמוקרטיה הישראלית ללעג.

דוד אמסלם: נחזיר, נחזיר.

דוד אמסלם: נחזיר עם האנשים שלנו.

מאי גולן: בעזרת השם נפעל - - -

אופיר כץ: הוא יהיה בוועדה למינוי שופטים.

מאי גולן: בעזרת השם נפעל כדי שיהיה פה בית משפט חזק, עצמאי, דמוקרטי, שוויוני ויהודי.

מאי גולן: נפעל שזה יהיה ניכר במחשבותיו של בית המשפט ובפסיקותיו של בית המשפט.

מאי גולן: אגב, רק היום קיבלנו פסק דין בשכונת שמעון הצדיק – איתמר בן גביר היה פה הרגע, חבר הכנסת בן גביר – שמעניק זכויות לפולשים ערבים.

מאי גולן: בואו נראה אתכם, בית משפט אמיץ, שנותן פסק דין כזה בקיבוצים.

מאי גולן: לזה אין לכם אומץ.

מאי גולן: אבל כל זה הרי בניגוד גמור להגמוניה שיצרתם למענכם ולמענכם בלבד.

מאי גולן: בי נשבעתי, אני אומרת היום, בי נשבעתי לכל תושב ותושבת דרום תל אביב שאנחנו נחזור, ונחזיר את האמון למערכת שאיבדה כל אמון בה.

מאי גולן: זו הבטחה אישית ממני, גברתי הנשיאה.

מאי גולן: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חברת הכנסת מאי גולן.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת יעקב מרגי – אינו נוכח; חבר הכנסת יואב בן צור – אינו נוכח.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה, אדוני, עשר דקות לרשותך.

מיכאל מלכיאלי: טוב, גברתי היושבת-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, ירדנה היקרה, אני לא מצליח להבין - -

אמילי חיה מואטי: יש כאן שרה?

מיכאל מלכיאלי: - - מי שיבץ אותי לדבר אחרי מאי גולן?

מיכאל מלכיאלי: למה, מי שיבץ אותי לדבר אחרייך?

אמילי חיה מואטי: החברים שלך, שלא נוכחים במליאה.

מאי גולן: אם אני לא רואה עכשיו סרטון בזמן הנאום שלך, אל תקרא לי מאי.

מאי גולן: עכשיו, אני מפעילה בפול ווליום.

מיכאל מלכיאלי: תקשיבי, אני בא – את יודעת, לפעמים בהסכמות של הרבנים כותבים, גם אני מסכים לנ"ל.

מיכאל מלכיאלי: אחרי מה שאמרת, תאמיני לי, גם אני מסכים לנ"ל.

מאי גולן: ברוך השם.

מיכאל מלכיאלי: אין מה להוסיף.

מיכאל מלכיאלי: מי ששם אותי אחרייך, זה לא מהחברים שלי.

מאי גולן: איכשהו - - - נכנסתם לשמוע אותי ובסוף אתם מדברים.

אמילי חיה מואטי: סליחה, חברים, מישהו שורק במליאה.

מיכאל מלכיאלי: תפסיקו לשרוק.

דסטה גדי יברקן: זה התוכי של בנט.

אמילי חיה מואטי: סליחה, זה לא הפרעות הקשב שלי.

אוריאל בוסו: - - -

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת בוסו, ז'אן דארק גמרה רע מאוד כשהיא שמעה קולות, אבל גם ירדנה שמעה מישהו שורק.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

מיכאל מלכיאלי: יכול להיות שכשעליתי התחילו לשרוק לי?

דוד אמסלם: את חולמת קצת עכשיו - - -

מאי גולן: היא פשוט יושבת איתנו כבר שלוש שעות, ואת גם מקשיבה בקשב.

אמילי חיה מואטי: משהו במחשבות שלי מתפעל.

מיכאל מלכיאלי: אגב, הרבה סגני יושבי-ראש כשישבו כאן בשעות האלה טענו ששמעו שריקות.

מיכאל מלכיאלי: זה לא לראשונה.

מיכאל מלכיאלי: גברתי היושבת בראש, אני עליתי רק בשביל באמת לשבח מאוד מאוד את ארגון פיד ישראל, שמאז פרוץ המלחמה באוקראינה, ממש במסירות נפש עצומה, במסירות נפש עצומה מחלקים מזון תוך סיכון ממשי לחייהם.

מיכאל מלכיאלי: אני מכיר את ארגון פיד ישראל לא מהיום, ואני יודע שהם עושים עבודת קודש עצומה, ומגיע להם הרבה הרבה יישר כוח.

מיכאל מלכיאלי: אני גם אנצל את ההזדמנות לומר לאיציק לוי, שהוא אחד מהמנהלים של הארגון, שהם עושים עבודה מאוד מאוד חשובה.

מיכאל מלכיאלי: הלוואי ויחזרו לעזור בעיתות שלום ולא בעיתות מלחמה, כמו היום, תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת חיים ביטון – אינו נוכח; חבר הכנסת משה ארבל – אינו נוכח; חבר הכנסת ינון אזולאי – אינו נוכח; חבר הכנסת משה אבוטבול – אינו נוכח.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה, עשר דקות לרשותך.

אוריאל בוסו: גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת, כנסת ריקה, דודי, 22 חברי כנסת נורבגים, 34 סגני שרים, מדינת ישראל, ותסתכלו מה קורה כאן – ריק.

אוריאל בוסו: בכל הערב הזה חברי האופוזיציה נמצאים, מכבדים את הכנסת, מצדיקים את המשכורת שלהם, זו פשוט בושה.

אוריאל בוסו: וגברתי מזכירת הכנסת, זה אולי אחד מהלילות האחרונים שנהיה ביחד, בשבוע הבא ביום שלישי יש אירוע פרידה, ב-8 בחודש.

אוריאל בוסו: אנחנו תמיד נזכור אותך בצד החיובי והחשוב.

אוריאל בוסו: אני רק אומר משהו אחד.

אוריאל בוסו: היום הרבנים הראשיים לישראל – בין כל מה שהשרים מדברים בחוסר אחריות, בעד רוסיה, נגד רוסיה, הרב הראשי לישראל הראשון לציון הרב יוסף שליט"א והרב דוד לאו שליט"א הוציאו קריאה בכל בתי הכנסת להתפלל על יהודי אוקראינה ולהוסיף תפילה.

אוריאל בוסו: פרק התהילים שהם ביקשו, שני פרקים: "למנצח מזמור לדוד.

אוריאל בוסו: יענך ה' ביום צרה ישגבך שם אלהי יעקב.

אוריאל בוסו: ישלח עזרך מקדש ומציון יסעדך.

אוריאל בוסו: יזכר כל מנחתך ועולתך ידשנה סלה.

אוריאל בוסו: יתן לך כלבבך וכל עצתך ימלא.

אוריאל בוסו: נרננה בישועתך ובשם אלהינו נדגל, ימלא יהוה כל משאלותיך.

אוריאל בוסו: עתה ידעתי כי הושיע ה' משיחו, יענהו משמי קדשו, בגברות ישע ימינו.

אוריאל בוסו: אלה ברכב ואלה בסוסים ואנחנו בשם ה' אלהינו נזכיר.

אוריאל בוסו: המה כרעו ונפלו ואנחנו קמנו ונתעודד.

אוריאל בוסו: ה' הושיעה המלך יעננו ביום קראנו".

אוריאל בוסו: לאחר מכן הם ביקשו להוסיף: "אחינו כל בית ישראל הנתונים בצרה ובשביה, העומדים בין בים ובין ביבשה, המקום ירחם עליהם ויוציאם מאפלה לאורה, ונאמר אמן".

אוריאל בוסו: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: אמן.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה חבר הכנסת אוריאל בוסו.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת יוסף טייב, בבקשה, אדוני, עשר דקות לרשותך.

יוסף טייב: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, אני באמת יושב פה כל הלילה ושומע את הנאומים ואני שומע את ההברקות.

יוסף טייב: אבל אני באמת חושב, אני מתחבר לכל מילה.

יוסף טייב: בפרט, דודי, אתה אמרת: אנחנו רואים פה ממשלה מטורללת, מנותקת, שמוציאה עשרות מיליונים על שיפוצים, על טיסות, על מה לא, בזמן שאזרחי ישראל סובלים מהחבטות שלכם פעם אחר פעם.

יוסף טייב: יוקר המחיה, פוגעים בפריפריה, מעבירים פה חוק פנסיות ועלא באב אללה, כל אחד עושה מה שהוא רוצה.

יוסף טייב: אני באמת שואל, עד כמה הממשלה הזאת מנותקת?

יוסף טייב: כמה אפשר לבוא ולהכות פעם אחר פעם בציבור החלש?

יוסף טייב: בילדי הפריפריה?

יוסף טייב: תיתנו, תיתנו שוויון הזדמנויות.

יוסף טייב: תיתנו אפשרות לבוא ולהתפתח, תנו להם להשתלב בחברה בצורה שוויונית, בצורה טובה.

יוסף טייב: הרי אתם באים ואומרים שחוק הפנסיות הוא כדי לבוא ולתגבר ולדחוף לגיוס בצה"ל, בין השאר.

יוסף טייב: תנו לאותם ילדי הפריפריה לבוא ולהתפתח, שיגיעו לאותה הזדמנות, שגם הם יוכלו להגיע ולתרום כמו שאתם רוצים לתרום.

יוסף טייב: עד כמה אפשר להיות מנותקים?

יוסף טייב: עכשיו, לחלק ממפלגות הקואליציה באמת אין לי טענה כי אף פעם לא הייתה להם מדיניות חברתית ואף פעם גם לא תהיה להם.

יוסף טייב: אבל באמת, גברתי היושבת בראש, אני חושב שמפלגת העבודה, מרצ, אני חושב שאיבדתם קצת את הדרך.

יוסף טייב: איפה באמת החמלה, המדיניות החברתית שלכם?

יוסף טייב: הרי במשך כל השנים זה היה הדגל, לבוא ולדאוג לחלש, לתת לכולם שוויון הזדמנויות, לדאוג לעולים.

יוסף טייב: הרי מדינת ישראל בדנ"א שלה היא מדינת הגירה.

יוסף טייב: קחו את עשרות המיליונים האלה שאתם שורפים על פארש, על כלום, על שטויות, מתעסקים בזוטות.

יוסף טייב: מביאים היום בלילה חוק שלא תורם בכלום, לא ייתן כלום, לא לטובת המדינה, לא לשום דבר.

יוסף טייב: תעבירו חוקים חברתיים, תובילו מדיניות חברתית אמיתית.

יוסף טייב: אני חושב שבאמת, בעשר דקות, אם אני אמשיך לדבר אני פשוט אביך אתכם.

יוסף טייב: אז באמת, גברתי היושבת בראש, אני באמת, מתוך ידידות אמיתית – ואני יודע עד כמה המדיניות החברתית הזו חשובה לך: אנחנו רואים עד כמה כל אחד פה יכול להרעיד את שורות הקואליציה; תיקחו את הכוח הזה, תובילו באמת, סוף-סוף, ואני יודע שאת מסוגלת לזה, מדיניות חברתית אמיתית.

יוסף טייב: כי כרגע מה שאני רואה הוא שיש פה מפלגה אחת שמובילה את המדיניות הזאת ומובילה את המלחמה הזאת ביוקר המחיה.

יוסף טייב: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת יוסי טייב.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח; חבר הכנסת אורי מקלב – אינו נוכח; חבר הכנסת מאיר פרוש – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חבר הכנסת ישראל אייכלר – אינו נוכח; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – אינו נוכח; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת; חבר הכנסת שמחה רוטמן – אינו נוכח; חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת; חבר הכנסת אבי מעוז – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח; חבר הכנסת שלמה קרעי – אינו נוכח.

אמילי חיה מואטי: תמו המסתייגים.

אמילי חיה מואטי: שרת החינוך יפעת שאשא ביטון תעלה לסכם.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, גברתי השרה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

יפעת שאשא ביטון: חבריי חברי הכנסת, קודם כול, אני מוכרחה לומר לכם, בשעה כזאת לראות אתכם בשיא האנרגיות, מחויכים – כיף, כיף בהחלט.

יפעת שאשא ביטון: זו הזדמנות לענות כאן על כמה דברים.

יפעת שאשא ביטון: נתחיל ברצינות.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור שהבאת כאן, לגבי הנושא של לימודי התנ"ך – מודה, לא ראיתי חדשות; אני לא רואה חדשות, אני חושבת, כבר כמה חודשים, כי אין זמן, זה בשעות שאנחנו רק - -

אמילי חיה מואטי: גברתי, בבקשה.

אמילי חיה מואטי: השרה מדברת.

יפעת שאשא ביטון: - - מתחילים את החלק השני של היום במקרה הטוב.

יפעת שאשא ביטון: תביאו, אנחנו נבדוק.

יפעת שאשא ביטון: אתה יודע שכל מה שאתה מביא, אנחנו מתייחסים לזה ברצינות.

יפעת שאשא ביטון: אבל זו הזדמנות בכלל לדבר על הנושא של התנ"ך; אני אפילו איכנס לנושא של מקצועות המורשת, החברה, הרוח, במערכת החינוך, מקצועות שאנחנו יודעים שבשנים האחרונות באמת נמצאים באיזשהו שפל.

יפעת שאשא ביטון: הם רק הולכים ומידרדרים, אני אומר, אבל מידרדרים לא באופן שבו הם נלמדים אלא באופן שבו הם נתפסים.

יפעת שאשא ביטון: נזנחו הצידה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו החלטנו בחודשים האחרונים במערכת החינוך לראות איך אנחנו לוקחים את המקצועות החשובים האלה ומעלים אותם בחזרה, מעלים את קרנם, מעלים את יוקרתם, הופכים אותם לרלוונטיים עבור הילדים, משמעותיים, חווייתיים, רלוונטיים כאלה שייצרבו בתודעה של הילדים ויישארו בראשם עוד הרבה אחרי שהם יעזבו את כותלי בית הספר.

יפעת שאשא ביטון: וזה הביא אותנו לרפורמה שדיברתי עליה היום בכנסת בדיון בוועדת החינוך.

יפעת שאשא ביטון: הסברתי שבתהליכים נכונים של למידה, בהתחדשות הלמידה, בשינויים של הפדגוגיה, אנחנו נוכל להביא לשינוי המיוחל.

יפעת שאשא ביטון: הניסיון לבוא ולטעון שאנחנו רוצים לפגוע במקצועות האלה חלילה, או שביטול הבגרות, שזה משהו שאנחנו מדברים עליו כבר הרבה זמן – אין כאן עניין של ביטול בגרות, יש כאן עניין של שינוי השיטה.

יפעת שאשא ביטון: אני שנים אומרת שצריך לשנות את השיטה.

יפעת שאשא ביטון: ואני יודעת שזה אפשרי, כי אני, כמורה לתנ"ך וספרות לפני לא מעט שנים, לימדתי בעצם בצורה רב-תחומית.

יפעת שאשא ביטון: לימדתי לפי נושאים.

יפעת שאשא ביטון: האמנתי שאם אני מביאה נושא שמתחבר, מתכתב עם החיים של הילד, עם החוויות האישיות שלו – הוא יתחבר יותר.

יפעת שאשא ביטון: אתה מסכים איתי, חבר הכנסת דוד אמסלם?

דוד אמסלם: בכל נושא זה נכון.

יפעת שאשא ביטון: כשאנחנו לוקחים את תוכנית הלימודים, מפרקים אותה – אני אתן לכם דוגמה.

יפעת שאשא ביטון: מפרקים אותה, את תוכנית הלימודים של חטיבת הביניים, ובונים בכיתה ז', ח', ט', נושאים שהם רלוונטיים להוויה של הילדים באותו גיל.

יפעת שאשא ביטון: למשל בכיתה ז' ללמוד על הנושא של התבגרות, שנת בר-מצווה; הנושא של הטקסים, שאנחנו יודעים שיש טקסים מגוונים, שונים, רבים, בתוך הקהילות השונות כאן במדינת ישראל, ביישובים השונים, במגזרים השונים; ללמוד את כל ההוויה היהודית באמת בשלמותה – זה משהו שהילדים יכולים להתחבר אליו.

יפעת שאשא ביטון: ואחר כך, כשאני מביאה להם סיפור של תנ"ך שמדבר על הטקס או שמדבר על התבגרות, ואני מביאה סיפור מהספרות, ואני מביאה את זה מתוך המקום האישי שלהם, ולפעמים גם מראים איזשהו סרטון – הדברים האלה בסופו של דבר נחקקים בקרב הילדים.

יפעת שאשא ביטון: כשאני מדברת בכיתה ח' על יחסים של בינו לבינה.

יפעת שאשא ביטון: על הנושא של ילדים שמתחילים לייצר מערכות יחסים, ואנחנו רוצים לדבר איתם על מערכות יחסים בריאות, אנחנו מביאים סיפורים כמו: יעקב, רחל ולאה.

יפעת שאשא ביטון: זה כבר לא איזה סיפור ישן של דמויות אפורות, מבוגרות, מהתנ"ך מלפני הרבה מאוד שנים, אלה פתאום דמויות שמתעוררות לחיים.

יפעת שאשא ביטון: זה פתאום מתחבר למה שאנחנו רגע לפני כן דיברנו עליו, החוויה האישית שלהם במערכות היחסים שלהם בתוך בית הספר, בגיל המאוד-מורכב הזה.

יפעת שאשא ביטון: וזה מה שאנחנו רוצים לעשות היום.

אוריאל בוסו: חשוב מאוד להבין שתנ"ך זה לא היסטוריה.

אוריאל בוסו: זאת בדיוק הנקודה, מה שדיברו פה.

אוריאל בוסו: המורשת היהודית, ולספר את הסיפור הישראלי למגזרים, זה כן, אבל בסוף התנ"ך זה כל יהודי צריך לדעת שזה הבסיס של האחיזה שלנו פה.

אוריאל בוסו: זה מה שאנחנו מבקשים, לתת לזה יותר דגש במוסדות החינוך, ולא איזו שעה אחת בהיסטוריה.

יפעת שאשא ביטון: אענה לך.

יפעת שאשא ביטון: התנ"ך הוא הרבה מאוד דברים.

יפעת שאשא ביטון: התנ"ך זה הזהות שלנו, התנ"ך זה ההיסטוריה שלנו.

יפעת שאשא ביטון: התנ"ך זה - - -

דוד אמסלם: זה לא רק התנ"ך, זה המשנה, זה גם התלמוד.

דוד אמסלם: להכניס את זה למקצועות הליבה.

יפעת שאשא ביטון: נכון, נכון.

יפעת שאשא ביטון: התנ"ך הוא ההיסטוריה שלנו, הזהות שלנו, המורשת שלנו.

יפעת שאשא ביטון: בעצם מה שהעם היהודי נשען עליו.

יפעת שאשא ביטון: אבל אם אנחנו נביא אותו ממקום שהילדים לא מתחברים אליו, בטח לא בגיל כזה, שאתה יודע שיש להם עוד הרבה מאוד דברים לעשות, ואנחנו רואים את זה - - -

דוד אמסלם: איך בן-גוריון התחבר אליו, איך אנחנו התחברנו אליו?

דוד אמסלם: לא הבנתי.

יפעת שאשא ביטון: אני אסביר, אני אסביר לך, אני אסביר לך, חבר הכנסת אמסלם.

יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא שזה לא שהוא לא מתחבר בגלל שהוא לא מרגיש שייכות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שילדים בגיל – מה לעשות, בגיל בית הספר, במיוחד היום, אם אנחנו לא עושים את הדברים בצורה שהיא דינמית, שהיא מאפשרת להם לגלות עניין, סקרנות, להיות מעורבים בלמידה, הם לא שם.

יפעת שאשא ביטון: הם לא שם.

יפעת שאשא ביטון: ואנחנו רואים את זה במשך הרבה מאוד שנים.

דוד אמסלם: איך את רוצה ללמד ילד היסטוריה כללית, איך הוא יהיה שם?

דוד אמסלם: זה המקצוע.

דוד אמסלם: איך למדתי היסטוריה?

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך, אני אגיד לך איך, שאלה מצוינת.

דוד אמסלם: אני שואל, איך למדתי דקדוק, הייתי בזה, שם?

דוד אמסלם: איך אני לומד מתמטיקה, אני שם?

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך בדיוק.

דוד אמסלם: לא, מלמדים אותי ומחייבים אותי אז אני פועל.

דוד אמסלם: אין בחינות, לא עושה.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: אז אני לא מסכימה.

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך למה.

דוד אמסלם: טוב, בסדר.

יפעת שאשא ביטון: כי בסופו של דבר, בוא תיקח את עצמך – היית סטודנט, סליחה על השאלה?

דוד אמסלם: בוודאי, כן.

אוריאל בוסו: יש לו שני תארים.

יפעת שאשא ביטון: אז אני אומר לך.

יפעת שאשא ביטון: תיקח את הסטודנטים - - -

דוד אמסלם: ולא לתנ"ך.

יפעת שאשא ביטון: תיקח את הסטודנטים, תיקח את הסטודנטים, אוקיי?

יפעת שאשא ביטון: סטודנט שעושה עבודה זה הרבה יותר משמעותי, הוא זוכר מזה הרבה יותר מאשר מבחן שהוא בא, קלט, פלט, והמשיך הלאה.

דוד אמסלם: אני למדתי כלכלה, אז מישהו חיבר אותי להבנה - -

יפעת שאשא ביטון: אתה.

יפעת שאשא ביטון: אתה.

דוד אמסלם: - - לפונקציות?

יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך למה: כי אתה בחרת.

דוד אמסלם: התחברתי לפונקציות?

יפעת שאשא ביטון: כן, כי אתה בחרת.

יפעת שאשא ביטון: אבל כשאני רוצה לבוא - - -

דוד אמסלם: בתורת המחירים התחילו לחבר אותי עם סיפורים?

דוד אמסלם: יש נוסחאות, לומדים, עוברים.

דוד אמסלם: לא – לא.

יפעת שאשא ביטון: ב-12 שנות לימוד - - -

דוד אמסלם: נכשלים – נכשלים, אז אתה עובד כדי להצליח.

יפעת שאשא ביטון: לא, אבל אני רוצה שהילדים יהינו מחוויית הלמידה.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שילדים שמסיימים 12 שנות לימוד - - -

דוד אמסלם: זה לא סותר.

יפעת שאשא ביטון: רגע, שנייה, שנייה, חבר הכנסת אמסלם.

דוד אמסלם: בוודאי, אם תלמד ותיהנה, אחלה.

דוד אמסלם: אבל את יודעת שלא תמיד הכול הולך יחד.

דוד אמסלם: לרוב לא.

יפעת שאשא ביטון: אז אני דווקא מהניסיון האישי שלי, אני רוצה לומר לך שילדים שלומדים בצורה חווייתיות, שלומדים מתוך עניין, שאתה מלמד אותם בצורה שהיא שונה, מה לעשות, ממה שהיינו רגילים לה במשך כל כך הרבה שנים – זוכרים את זה לאורך זמן.

יפעת שאשא ביטון: יוצאים אחר כך החוצה - - -

דוד אמסלם: בגלל זה אתה מוריד את זה מהבגרות?

יפעת שאשא ביטון: לא, אתה לא מוריד את זה מהבגרות.

יפעת שאשא ביטון: אתה עושה בגרות שהיא משמעותית.

יפעת שאשא ביטון: אתה עושה בגרות שהיא עבודה שהילד מעורב בתהליך שלה, בכתיבה שלה, בחיפוש החומר, בחשיבה, בהתעמקות.

יפעת שאשא ביטון: אתה הופך את זה למשהו שהוא באמת בעל משמעות, ואתה יודע מה, זה מה שהוא יזכור אחר כך.

יפעת שאשא ביטון: וזה מה שאנחנו רוצים לעשות באותם מקצועות.

יפעת שאשא ביטון: ומה לעשות, כן, אנחנו יודעים באיזה מצב הם נמצאים היום.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שבסוף, אתה יודע, נותנים את המקום למקצועות האחרים – שהם חשובים מאוד, הכול חשוב.

יפעת שאשא ביטון: אבל בסוף אנחנו צריכים לראות איך אנחנו עושים את הכי טוב במיוחד בדבר הזה.

יפעת שאשא ביטון: ואני רק אומר לכם, ותזכרו את מה שאמרתי לכם הערב – את מה אני אומרת לכם עכשיו; אמרתי את זה גם היום בצהריים: בארבע השנים הקרובות מערכת החינוך תעסוק אך ורק בנושא הזה, תהיה מרוכזת באיך אנחנו מחזקים את התחומים האלה, שבמשך הרבה מאוד שנים לא נגעו בהם, לא בצורה הזו.

יפעת שאשא ביטון: עשו שינויים – לא הצליחו להביא את זה למקום שאנחנו רוצים שזה יהיה.

יפעת שאשא ביטון: גלעד, אתה מוכן לעלות?

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, גברתי השרה.

אמילי חיה מואטי: אני מזמינה את יו"ר ועדת החוקה לסכם את הדיון.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת גלעד קריב, בבקשה.

יפעת שאשא ביטון: תזכרו שאלה יהיו המקצועות הכי נחשקים בבית הספר בעוד ארבע שנים.

יוסף טייב: נכון, אבל יש גם מושג שמתוך שלא לשמה בא לשמה.

דוד אמסלם: הלוואי.

דוד אמסלם: נראה את זה כהישג אדיר.

חוק ומשפט): גברתי היושבת-ראש, כיף לומר את זה.

אמילי חיה מואטי: תודה, יקירי.

חוק ומשפט): גברתי היושבת-ראש, חברי וחברות הכנסת הנכבדים, גברתי השרה, בוקר טוב, בוקר טוב לכולם.

חוק ומשפט): אני שמח לעלות ולסכם את הדיון הארוך בהצעת החוק הממשלתית לתיקון חוק-יסוד הממשלה.

חוק ומשפט): דומני שיהיה ברשותי זמן רב כדי לעסוק, לשוב ולהציג את הצעת החוק.

חוק ומשפט): מטבע הדברים הייתי שמח גם להתייחס באופן ענייני להסתייגויות כאלה או אחרות שהונחו לפני הוועדה.

חוק ומשפט): אך לצערי, כפי שקורה ברוב החוקים שמגיעים למליאה הזו וגם שנדונים קודם לכן בוועדה, ההסתייגויות רחוקות מלהיות ענייניות.

חוק ומשפט): גם מן הדברים שהספקתי לשמוע בשבתי במליאה או באמצעות השידור בערוץ הכנסת, ההתייחסויות הערב להצעת החוק היו רחוקות מלגעת בעניינן של ההסתייגויות.

חוק ומשפט): שמעתי את סיום דבריה של השרה בעניין מקצועות הרוח החיוניים כל כך, ואני אומר שדווקא בעניין הזה אני חושב שאני נמצא בנקודת אמצע, בין דבריה החשובים של השרה לבין הדברים שנשמעו כאן.

חוק ומשפט): אני סומך ידיי על היעד החשוב שהציגה השרה, להפוך את המקצועות הללו באמת למוקד, הן של זהות הן של ידע, באמצעות לימוד משמעותי, באמצעות יצירת הזדהות של התלמידים, באמצעות לימוד חווייתי ולימוד יצירתי.

חוק ומשפט): השאלה שאני מציב בהקשר הזה היא האם לא צריך לעשות את הדברים במקביל, דהיינו, לשקוד היטב על טיפוח אותה חוויית לימודים שאליה כיוונה השרה, ורק כאשר נגיע – לא למימוש מלא של היעד הזה, אבל נרגיש שהתקדמנו התקדמות משמעותית בכיוון – לוותר על הכלי של בחינות הבגרות, שאני מסכים שהוא כלי שכוחו חלקי בלבד.

חוק ומשפט): אבל ייתכן שמכיוון – היעדים האלה הוצגו גם בעבר, לצערי המערכת לא היטיבה לעמוד בהם.

חוק ומשפט): אני סומך גם על כוונות השרה וגם על היכולת שלה, כמובן, להוביל את המערכת, אבל אולי נכון שהדברים ייעשו במקביל והוויתור על הבחינות יעשה כשלב שני בלבד, בין השאר מכיוון שלצערי, וכאן אני מסכים עם השרה – נהדר, עכשיו אני גם אראה את ההסתייגויות הלא-ענייניות שהגישו – בין השאר מכיוון שלצערי מערכת החינוך נטבעה בצורה כל כך עמוקה בטביעות האצבע של שיטת הבגרויות, שאני מפחד שבאמת נסיגה מהירה מדי, בהיעדר תחליף מבוסס, יביא לאותו פיחות מדובר בחשיבותם של מקצועות הרוח והחברה.

חוק ומשפט): ובהקשר הזה אני אומר שבוודאי ההבחנה המשתמעת בין המקצועות היותר-ריאליים ומקצוע השפה האנגלית לבין מקצועות הרוח יכולה ליצור את הרושם של הענקת מעמד פחות נחשב למקצועות הרוח.

חוק ומשפט): אני יודע שזאת לא כוונתך, בדיוק להפך, אבל אני אומר עוד פעם - - -

יפעת שאשא ביטון: - - -

חוק ומשפט): לא, לא, אז אני אומר, אני יודע שמצידך המהלך הזה בא להדגיש את חשיבות מקצועות הרוח.

חוק ומשפט): אבל אני אומר, לצערי המערכת תוכנתה במשך עשרות שנים להעניק איזשהו מדרג חשיבות על פי בחינות הבגרות – כל שיטת הנקודות.

חוק ומשפט): אנחנו רואים את מספר התלמידים שניגשים לבגרויות מורחבות במקצועות הרוח.

חוק ומשפט): אנחנו רואים – וכאן צריך לומר - - -

יפעת שאשא ביטון: - - -

חוק ומשפט): בסדר גמור.

חוק ומשפט): אני אומר, אבל כאן גם צריך להזכיר את חטאיה של האקדמיה, שבעצמה מקרינה חשיבות מופחתת למקצועות הרוח בשיטת הבונוסים, בדגש שמושם על המקצועות הריאליים – שהם כמובן חשובים.

חוק ומשפט): אני בהחלט, הייתי אומר, סומך על המהלך האסטרטגי, ומציע לחשוב איך מבצעים אותו בצורה מדורגת.

חוק ומשפט): בתוך העניין הזה, בוודאי דברים שהשרה אמרה לגבי התנ"ך, לגבי מקצועות רוח נוספים, הם חשובים.

חוק ומשפט): אני חושב שטוב יהיה אם נחזור לשיח שהתקיים לפני כמה שנים לגבי מקומו של מקצוע האזרחות, אפרופו הדברים שקורים לעיתים בבית הזה.

חוק ומשפט): אני, לשיטתי, מקצוע האזרחות צריך באמת להיתפס כמרחב ידע ומיומנות שעומד בפני עצמו.

חוק ומשפט): אני, לשיטתי, אם היינו משתמשים לרגע בשפת הבגרויות, שאנחנו בצדק רוצים מעט להתרחק ממנה, אז הייתי אומר שמזמן במדינת ישראל כל תלמיד היה צריך בגרות מורחבת באזרחות.

חוק ומשפט): אני אומר שבסופו של דבר מקצוע האזרחות לא נופל בחשיבותו מהמקצועות שיש לנו נטייה לבוא ולומר שלא ניתן אלא לעשות בהם בגרות מורחבת.

חוק ומשפט): ולתוך מקצוע האזרחות בוודאי צריך להכניס מרכיבים רבים נוספים שבאופן מסורתי לא נכללו בתוך מקצוע עם בגרות.

אמילי חיה מואטי: אם יורשה לי, חבר הכסת קריב, אני חושבת שמקצוע האזרחות זה הוראות ההפעלה של אזרח במדינה דמוקרטית, של איך דמוקרטיה פועלת, איך פועלת הפרדת הרשויות.

אמילי חיה מואטי: ואני חושבת שמעבר למקצועות הרוח זה המקצוע הכי חשוב בתעודת הבגרות.

חוק ומשפט): אני מסכים איתך, ואני אומר עוד פעם:

חוק ומשפט): אנחנו ככה נוטים – עוד פעם, בחסות, אני חושב באמת, והשרה עמדה על זה, טביעות האצבע של שיטת הבגרויות – אנחנו נוטים לחשוב על מקצוע האזרחות כאותו מקצוע שבו תלמידים מתבקשים לשנן איזה חוקי-יסוד חוקקה הכנסת ומה סמכויות מבקר המדינה.

חוק ומשפט): אבל מקצוע האזרחות צריך להיתפס במובנים הרבה הרבה יותר רחבים, מקצוע שנועד באמת להכשיר אדם להיות חלק מחברה מכילה, סובלנית - -

אמילי חיה מואטי: מתפקדת.

חוק ומשפט): - - מתפקדת, פועלת.

יפעת שאשא ביטון: זה אחד המקצועות הכי מורכבים ואחד המקצועות עם ממוצע הציונים הנמוך.

יפעת שאשא ביטון: וזה אחד המקצועות שבשנים האחרונות, הרי אתם יודעים שבאמת של החיים, במקצועות האלה הם נבחנים במבחן פנימי, בגלל הקורונה בשנים האחרונות, והם בוחרים רק נושא אחד או תחום אחד שבו הם נבחנים חיצונית.

יפעת שאשא ביטון: מקצועות התנ"ך, היסטוריה - - - הם לא בוחרים אזרחות, כמעט לא בוחרים אזרחות.

יפעת שאשא ביטון: גם אני אגיד לכם יותר מזה: הסיפור של האזרחות, בואו, קחו אותנו אחורה – קשה להם להבין את ההרכב.

יפעת שאשא ביטון: אגב, גם כשזה מוצג כאן, בבית הזה, כשהוא מגיע, מה זה יו"ר כנסת, לצורך העניין, יו"ר קואליציה, כשיש ראש מפלגה, ראש ממשלה – מאוד מאוד קשה להם להבין את זה.

יפעת שאשא ביטון: ואם אנחנו לא נהפוך את זה למשהו שהוא חווייתי, שהוא התנסותי – אגב, בחירות בתוך בית ספר למועצת התלמידים; ההגעה לכאן, המעורבות החברתית – אם אנחנו לא נעשה את זה למשהו שהוא מונגש להם, אז הם ילמדו את זה - - -

אמילי חיה מואטי: התחושה בחומר הקיים היא באמת, מה לי ולזה?

אמילי חיה מואטי: זאת אומרת, איפה אני משתלב בתוך המערכת הזאת?

אמילי חיה מואטי: וזה אכן מקצוע שחייב להיות חווייתי ויום-יומי.

חוק ומשפט): אני מסכים לחלוטין.

חוק ומשפט): ואני אומר עוד פעם, אני חושב שהדברים שהשרה אמרה, איך בסופו של דבר מקצוע האזרחות נתפס לא רק כ"בואו נלמד על מה שקורה בגבעת רם בירושלים", אלא איך בסופו של דבר, בתוך התהליך הזה, יש עיסוק בדמוקרטיה מעשית בתוך מרחבי החיים הקהילתיים והבית ספריים שלהם.

חוק ומשפט): את יודעת, יש לא מעט דיבורים בשנים האחרונות על הסוגיה של לימודי מגדר; לאחרונה התעורר מחדש הדיון בנושא החינוך הפיננסי.

חוק ומשפט): בסופו של דבר, אזרח במדינת ישראל צריך גם מיומנויות של חינוך והתנהלות פיננסית על מנת לממש את זכויותיו כאזרח בוגר ועל מנת לעמוד על זכויותיו שמגיעות לו.

חוק ומשפט): ולכן אני חושב שבאמת האזרחות, יותר מאשר היא מקצוע היא דיסציפלינת ידע ומיומנות, ובוודאי היה צריך לחשוב איך מעניקים לה מקום הרבה יותר משמעותי בחוויה הלימודית.

חוק ומשפט): אני זוכר, אני חושב שיושב-ראש מפלגתך היה השר בימים שבהם באמת דיברו על המהלך של מעבר מיחידת בגרות אחת לשתי יחידות בגרות.

חוק ומשפט): הייתה שיחה סביב יחידה מעשית של התנדבות בקהילה וכו'.

חוק ומשפט): והדברים האלה לצערי די נעצרו.

חוק ומשפט): ואז אנחנו גם מגיעים למצב שבו יש איזושהי פעולה אקלקטית, כי בהרבה בתי ספר, גם ביוזמות מקומיות של מורים ומנהלות ושל רשויות מקומיות וכו', יש פה ושם עיסוק בלימודי מגדר, וקצת בחינוך פיננסי ותוכניות חיצוניות.

חוק ומשפט): יש איזשהו מקום לשדרוג כללי של מקצוע האזרחות.

חוק ומשפט): הסוגיה שאת – ראיתי את הקול הקורא החשוב שפרסמתם לכל הנושא הזה של השותפות האזרחית והחינוך לשותפות אזרחית, לחיים משותפים, דבר שבעיניי הוא באמת מהלך דרמטי.

חוק ומשפט): אני תמיד חוזר אל מטרות החינוך הממלכתי.

חוק ומשפט): אז בחוק החינוך הממלכתי, במטרות, אתה כמעט יכול למצוא את הכול.

חוק ומשפט): קשה לחשוב על דבר שאתה לא מוצא בתוך המטרות המאוד-כלליות וממלכתיות של החינוך הממלכתי.

חוק ומשפט): דבר אחד שאין שם, זה החינוך המעשי לחיים משותפים באמצעות המפגש.

חוק ומשפט): יש שמה סעיף שעוסק בהיכרות עם השפה הערבית והתרבות הערבית והתרבות של קבוצות אוכלוסייה שונות.

חוק ומשפט): הרעיון הזה, שחלק מחוויית הלימודים הפורמלית במדינת ישראל הוא המפגש, הוא לא ללמוד על, אלא להכיר את – זה, בצורה מוזרה, לא נמצא בתוך מטרות החינוך הממלכתי.

יפעת שאשא ביטון: גלעד, זה יושב על איזושהי תפיסה, על איזושהי קונספציה שגויה שאנחנו, מתוקף זה שאנחנו חיים יחד - -

אמילי חיה מואטי: אז אנחנו מכירים היטב.

יפעת שאשא ביטון: - - אנחנו מכירים.

יפעת שאשא ביטון: ואני יכולה לספר לך מהחוויה שלי כנערה, למשל, שגרה בקריית שמונה, מסביב קיבוצים: רק בתיכון, בכיתה י"א-י"ב, התחלתי לפגוש בני נוער מהקיבוצים, כי לפני כן בכלל לא נפגשנו.

יפעת שאשא ביטון: זה היה במסגרת שיעור ספרות, בגלל מורה משותפת שהייתה לספרות לשני בתי הספר.

יפעת שאשא ביטון: ואם לא, אז אני לא פוגשת אותם.

יפעת שאשא ביטון: שתבינו, וזה היה לפני 20 וכמה, 30 שנה.

יפעת שאשא ביטון: ואנחנו חיינו קרוב.

יפעת שאשא ביטון: אז תחשוב על מפגש של חרדים-חילונים, דתיים-חילונים, ערבים-יהודים - -

אמילי חיה מואטי: אגב, זה מה שעושה השירות הצבאי.

יפעת שאשא ביטון: - - כל הקבוצות השונות שיש בתוך האוכלוסייה.

יפעת שאשא ביטון: אם לא יוצרים מפגשים יזומים, הם לא באמת מתרחשים.

יפעת שאשא ביטון: בטח לא בצורה - - -

חוק ומשפט): כן, וגם כאן, אני חושב שהדברים שהשרה אמרה – בסופו של דבר, לא רק הנושא של המפגש אלא העשייה החינוכית והחברתית המשותפת.

חוק ומשפט): גם אני זוכר כתלמיד את העניין הזה של פעם בארבע שנים מקיימים איזשהו מפגש עם בית ספר של מגזר ישראלי אחר.

חוק ומשפט): אנחנו מדברים פה על סוג אחר של חוויה.

חוק ומשפט): על פרויקטים של למידה משותפת, על יצירה משותפת, על הגדרה של מטרות משותפות וחתירה להגשמה שלהן.

חוק ומשפט): בעיניי, ככל שנקפו השנים – קרו גם הרבה מאוד דברים טובים בחברה הישראלית אבל הנושא הזה של היפרדות המגזרים והקהלים והקהילות, בנושא הזה לצערי אנחנו לא רואים התקדמות דרמטית.

חוק ומשפט): הישראלים נוטים יותר ויותר להתכנס בקהילות של אנשים שדומים להם.

חוק ומשפט): אנחנו רואים את זה ממש - - -

אמילי חיה מואטי: סליחה, זה גם המעבר בין הפלטפורמה האינטרנטית, מה שהיה מכונה WWW לפלטפורמות, כלומר: ווטסאפ, פייסבוק.

אמילי חיה מואטי: אתה בעצם כל הזמן ער רק למעגלים שלך.

אמילי חיה מואטי: והחומר שמגיע אליך, הוא ה-echo chamber שלך.

אמילי חיה מואטי: אתה בעצם כל הזמן באותו - - -

חוק ומשפט): כן, הנושא של תיבת התהודה.

חוק ומשפט): כן, תיבת התהודה - - -

אמילי חיה מואטי: זה ממש המעבר הזה מהאקספלורר לפלטפורמות.

חוק ומשפט): מעניין.

יפעת שאשא ביטון: זאת באמת חשיבה מעניינת, שמהמקום הגלובלי פתאום הרגשנו שאנחנו מכירים את כל העולם - - -

אמילי חיה מואטי: בדיוק.

אמילי חיה מואטי: מהמקום שבו האינטרנט פותח לך דלתות וחלונות, מה שנקרא, וסוגר את - - -

יפעת שאשא ביטון: - - - את הקבוצות.

יפעת שאשא ביטון: יפה.

חוק ומשפט): כן, אנחנו רואים גם את ההשפעה של זה על התקשורת שאנחנו צורכים, והתקשורת שאיתה אנחנו משוחחים.

חוק ומשפט): ובסופו של דבר המעבר הזה מעולם תקשורתי שמכוון לחשוף אותך למגוון דעות – לשיח תקשורתי ולעולם תקשורתי שבו אתה - -

אמילי חיה מואטי: ננעל בפלטפורמה.

חוק ומשפט): - - ננעל בתוך העמדות, שומע בעיקר את העמדות שאתה נוהג להשמיע – כן.

חוק ומשפט): בכל מקרה, אני מברך את השרה על המהלך הגדול.

חוק ומשפט): אני אומר עוד פעם, אני חושב שהדברים צריכים להיעשות, אולי באמת - - -

יפעת שאשא ביטון: במשורה.

חוק ומשפט): כן.

חוק ומשפט): ואולי גם במקביל, ולשחרר את המתכונת הישנה לאט-לאט.

חוק ומשפט): אוה, הינה לא ינום ולא יישן שומר ישראל.

חוק ומשפט): מכובדיי, אני כפי שאמרתי, כפי שאמרתי, צר לי שכמנהגם של חברי האופוזיציה, ההסתייגויות שהוצגו במהלך הדיון בוועדה, וגם שמטבע הדברים נדונות כאן, עוסקות מעט מאוד בהוראותיו של חוק-היסוד.

יואב קיש: זה היה מעניין.

יואב קיש: אם היית שומע ולא ישן, אז תשאל את היושבת-ראש, היא תגיד לך דברים שאמרנו.

חוק ומשפט): תראה, חלק גדול מהדיון – א.

חוק ומשפט): אתה פה, אז זה טוב, תוכל להשכיל אותי.

חוק ומשפט): אבל ראיתי, שמעתי את - - -

יואב קיש: אני לא אעזור לך למשוך את הזמן.

יואב קיש: זו ההערה הראשונה והאחרונה שלי.

יואב קיש: בהצלחה.

חוק ומשפט): אל תדאג, זאת לא הבעיה, הבעיה הגדולה שלי, משיכת הזמן.

חוק ומשפט): אני עשיתי לעצמי מנהג של כן להתייחס בדיונים האלה להסתייגויות הלא-ענייניות שהאופוזיציה מציגה, וכך אני אעשה.

חוק ומשפט): אני עוד אתייחס בהמשך לחוויה הנעימה שהייתה לי בתחילת הערב, כשחבר הכנסת פרוש הקריא פה מעל הדוכן את ערך הוויקיפדיה שנכתב על שמי.

חוק ומשפט): שזה יפה.

חוק ומשפט): שמחתי לראות שחבר הכנסת פרוש ישב והקדיש זמן לקרוא על פעילותי בתנועה הרפורמית, חישב את מספר השנים מאז הסמכתי לרבנות.

חוק ומשפט): אני אמתין, כשהוא יחזור לאולם – את יודעת, הדיאלוג שלי עם חבר הכנסת פרוש הוא יחסית מצומצם, הוא לרוב כולל כל מיני קולות שהוא משמיע לעברי.

חוק ומשפט): שמחתי לראות, הוא ישב, קרא - - -

אמילי חיה מואטי: השקיע.

חוק ומשפט): השקיע, פירש כמובן לא נכון כמה מהפרטים, אבל לזה אנחנו נמתין לו שהוא יגיע, אם הוא יגיע, ונשלים את הדברים.

חוק ומשפט): בחלק הראשון של דבריי אני מתכוון עוד להתייחס – גברתי היושבת-ראש, בזמן הרב שיש לי, אני עוד אתייחס כמובן גם לנושאים אחרים שמן הראוי לעסוק בהם ביום הזה, אבל אני רוצה כן לפתוח בהתייחסות לחלק מההסתייגויות שהגישו חברי הכנסת של האופוזיציה, ובאמצעות כך גם לתת מענה לביקורת שלהם על החוק.

חוק ומשפט): אז באמת ההסתייגות הראשונה מתוך רשימת ההסתייגויות ה"מרשימה", במירכאות, אומרת שמטרת חוק זה לשלול מאזרחי ישראל את הזכות לבחור ולהיבחר.

חוק ומשפט): אני מאמין שחברי האופוזיציה, חברי כנסת נכבדים כדוגמת ידידי שמחה רוטמן, עורך דין מלומד, משפטן, בעל ידע וניסיון רב, אנשים רציניים – בעיניי יש משהו שמקרין חוסר כבוד מצידו, מצידם, כלפי אזרחי ישראל, כאשר הם כותבים הסתייגות כזו, פותחים עם הסתייגות כזו את רשימת ההסתייגויות, משל אזרחי ישראל לא נבונים דיים כדי להבין במה מדברת הצעת החוק, למה היא מכוונת, מה היא מבקשת להשיג, כאילו ניתן למכור לאזרחי ישראל פייק ניוז לגבי מהותה של הצעת החוק.

חוק ומשפט): לגיטימי להתווכח על הצעת החוק הזו.

חוק ומשפט): אני, למשל, לא מאלה שחושבים שהצעת החוק הזו היא דבר טריוויאלי, שלא ניתן להעלות סימני שאלה לגבי ההצעה שגלומה, שהרי העובדה היא שמדינת ישראל בעוד, אני מקווה, שעה וחצי, תהפוך להיות הדמוקרטיה הפרלמנטרית הראשונה, למיטב ידיעתי, שיש בה מנגנון מן הסוג הזה.

חוק ומשפט): אז די בעובדה שאנחנו החלוצים, לפעמים זה טוב להיות חלוצים.

חוק ומשפט): כדרך אגב, אדוני השר, להערכתי בשנים הקרובות אנחנו נראה עוד ועוד דמוקרטיות פרלמנטריות שמאמצות הסדר כזה, הסדר דומה, מכיוון – ואתה עמדת על זה בדיונים בוועדה, ועמדו על זה גם נציגי האקדמיה ואנשי הארגונים בחברה האזרחית – שאנחנו בעידן של טשטוש ההבחנות הדרמטיות בין דמוקרטיות נשיאותיות לבין דמוקרטיות פרלמנטריות.

חוק ומשפט): נוצקת לה מעין, הייתי אומר, שיטת התנהלות ושיטת משטר דמוקרטית משולבת, שיש בה מרכיבים מכאן ומרכיבים משם.

חוק ומשפט): כדרך אגב, גם המהלך שהתחולל בממשלה תחת הנהגת הממשלה הקודמת, אותו מנגנון של ממשלת חילופים, גם זה מעצים את המגמה הזו של שילוב בין אלמנטים של דמוקרטיה פרלמנטרית לדמוקרטיה נשיאותית.

חוק ומשפט): אז אין ספק שיש מקום לדיון משמעותי בהצעת החוק הזו.

חוק ומשפט): אלה יאמרו כך ואחרים יאמרו אחרת.

חוק ומשפט): אפשר להתווכח, אפשר להתדיין.

חוק ומשפט): שמענו את עמדתם של מומחים מתחום המשפט החוקתי, שמענו את עמדתם של מומחים מתחום מדעי המדינה.

חוק ומשפט): הם לא כולם היו מאוחדים בדעותיהם.

חוק ומשפט): אפילו הייתי אומר שרוב הדוברים מן האקדמיה וממכוני המחקר האזרחיים הציבו סימני שאלה על ההצעה הזו דווקא בשל החלוציות שלה במשפט המשווה.

חוק ומשפט): אז היה אפשר לקיים דיון רציני, ובוודאי שמי שיבחר להצביע נגד, אי-אפשר לבוא ולומר שטעמיו הם רק טעמים פוליטיים ומפלגתיים, אבל לבוא ולטעון שמטרת הצעת החוק הזו היא לשלול מאזרחי ישראל את הזכות לבחור?

חוק ומשפט): האם חבר הכנסת שלמה קרעי, חבר הכנסת אמסלם, חבר הכנסת דוד ביטן, חבר הכנסת קיש, שיצא זה עתה, חבר הכנסת רוטמן, שכפי שציינתי, הוא משפטן משמעותי, חבר הכנסת פינדרוס, חבר הכנסת מאיר פרוש, חושבים שאזרחי ישראל עד כדי כך לא מבינים מה קורה בבית הזה שהם יכולים לספר להם, או לטעון, שמטרת החוק הזה היא למנוע מאדם כלשהו את הזכות לבחור?

אמילי חיה מואטי: אני דווקא רואה בזה נקודת אור, חבר הכנסת קריב, משום שאפשרי שהם מסכימים איתך בנושא לימודי האזרחות, וגם עם השרה, שלימודי האזרחות צריכים להיות יותר חווייתיים.

אמילי חיה מואטי: אולי מהטעמים האלה.

חוק ומשפט): זה רעיון מעניין, שאולי הם רוצים, ככה – כמו מורה שנכנס לכיתה ובאופן פרובוקטיבי זורק עובדה תלושה מן המציאות כדי להעיר את התלמידים.

חוק ומשפט): זה רעיון מעניין, מתודה חינוכית.

חוק ומשפט): אולי באמת חברי הכנסת המציעים רוצים כך לעורר את השיח הציבורי, על ידי הפצת פייק ניוז.

חוק ומשפט): שיטה פדגוגית מרתקת.

אמילי חיה מואטי: או על ידי אתגור הנחות היסוד הקיימות.

חוק ומשפט): אתגור ההנחות, טוב.

חוק ומשפט): אבל, תראי, לבוא ולטעון שמישהו הציע באמצעות הצעת החוק הזו למנוע מאזרחי ישראל לבחור?

חוק ומשפט): הרי זו הנחת יסוד שאומרת: אנחנו חושבים שאזרחי ישראל, אין להם מושג מה הם עושים מדי כמה שנים מאז קום המדינה.

חוק ומשפט): ועוד הנחת יסוד מוזרה, כאילו האובססיה שפיתחו חברי הכנסת האלה כלפי חברי כנסת ספציפי, אדם אחד, כאילו אין בלתו, גרמה לאזרחי ישראל לחשוב שכשהולכים לקלפיות אחת לכמה שנים הם לא מטילים פתק שבו רשומות אותיות המלמדות על בחירתם במפלגה כזו או אחרת אלא כאילו במדינת ישראל מ-1948 מתקיים משטר נשיאותי, שבו אתה לא בוחר במפלגה אלא אתה בוחר בפלוני-אלמוני להיות ראש ממשלה.

חוק ומשפט): ויושבים אותם חברי כנסת ומלינים שהצעת החוק הזו מבלבלת בין המשטר הפרלמנטרי לבין המשטר הנשיאותי.

חוק ומשפט): אבל אז אתה מסתכל על ההסתייגויות שהם מגישים, והראשונה מלמדת על הדבר, ואתה חש את הצורך לומר להם: אתם מדברים עלינו, אנחנו אלו שהתבלבלנו בין משטר פרלמנטרי למשטר נשיאותי?

חוק ומשפט): הרי אתם, בכל השנים האחרונות, בכל השיח שלכם סביב שינויים משטריים, בהסתייגויות הלא-ענייניות שהצגתם לחוק הזה, אתם חיים בתודעה כאילו במדינת ישראל נוהג משטר נשיאותי, שלא לומר, במקרה שלכם, משטר מלוכני?

חוק ומשפט): ואז באמת אתם מספרים לאזרחי ישראל שהזכות לבחור והזכות להיבחר בדמוקרטיה הפרלמנטרית הישראלית כולה מסתובבת סביב השאלה מי יכהן כראש ממשלה.

חוק ומשפט): אז אולי ברוח הרפורמה החשובה שהשרה מתכוונת להוביל בתחום לימודי האזרחות צריך לנצל את השעה הזו כדי להעביר לחבר הכנסת יואב קיש, שנמצא איתנו כאן, שיעור באזרחות, ולהזכיר לו שמשנת 1948 אזרחי מדינת ישראל ניגשים לקלפיות ובוחרים במפלגות, ולא בוחרים במועמד או מועמדת לראשות ממשלה, ושמי שבמדינת ישראל ובדמוקרטיה הפרלמנטרית שלנו בוחר את ראש או את ראשת הממשלה – ואני לא רומז בכך לשום דבר שאני מקווה שיקרה בהמשך, או בעצם אני כן רומז – מי שבוחר את ראש הממשלה זה הבית הזה, ואין שום קשר, שום קשר, בין הצעת החוק הזו לבין זכותו של האזרח הישראלי לבחור את המפלגה שהוא מבקש שתייצג אותו ואת ערכיו כאן, בבית הזה.

חוק ומשפט): והזכות להיבחר?

חוק ומשפט): האם מישהו מונע באמצעות הצעת החוק הזו ממאן דהוא להיבחר כחבר כנסת?

חוק ומשפט): האם מישהו בהצעת החוק הזו ביקש לתקן את תנאי הכשירות להיבחרות כחבר כנסת?

חוק ומשפט): שמעתי כאן את חבר הכנסת פרוש, אחרי שהוא למד את פרטי הביוגרפיה שלי, אומר: טוב, אז בואו נגביל גם את כהונת חברי הכנסת לשמונה שנים.

חוק ומשפט): א.

חוק ומשפט): גם אם היו עושים את הדבר הזה, לא היה בכך כדי לשלול בצורה דרמטית מאזרחי ישראל את הזכות לבחור וגם לא את הזכות להיבחר.

חוק ומשפט): אבל כשם שחבר הכנסת קיש מתבלבל בין שיטת המשטר הפרלמנטרית, שבה מצביעים למפלגה ולא למועמד, ובין שיטת המשטר הנשיאותית, ובין שיטת המשטר המלוכנית דה פקטו שהוא וחבריו ניסו לייסד פה בשנים האחרונות בהערצה העיוורת שלהם ובגיבוי העיוור שלהם לראש מפלגתם, אז חבר הכנסת פרוש, גם הוא כנראה זקוק לשיעור באזרחות שיזכיר לו מה ההבדל בין תפקידיו ובעיקר סמכויותיו של חבר כנסת ובין תפקידיו וסמכויותיו של ראש הרשות המבצעת, ומדוע יש במקומות רבים בחיים הדמוקרטיים שלנו הלימה מסוימת, זיקה מסוימת, בין עוצמת הכוח שאדם מרכז בידיו בשעה שהוא מנהל מערכת שלטונית לבין מגבלות כאלה ואחרות שמוטלות על יכולתו לצבור עוד ועוד כוח.

חוק ומשפט): אז אין בהצעת החוק הזו כדי לפגוע בזכותם של אזרחי ישראל לבחור, ובסופו של דבר, אין בהצעת החוק הזו מגבלה כלשהי על הזכות של אדם, של אזרח או אזרחית ישראלית, להיבחר לכהונה כחבר או חברה בכנסת.

חוק ומשפט): ואם כבר, עצם הצגת ההסתייגות הזאת מעידה על הבלבול של חברי האופוזיציה, שבאמת עברו על איזשהו תהליך קשה בשנים האחרונות.

חוק ומשפט): היו כאלה שזיהו את התהליך הזה, מי בשלביו המוקדמים, מי בשלביו היותר-מתקדמים, ונתנו גט לאותה התנהלות מוזרה בתוך מפלגה מרכזית, מפלגת שלטון, ששנים רבות נשאה על דגלה באמת את הדאגה העמוקה לאיכות החיים הדמוקרטיים במדינת ישראל, הרבה מאוד שנים, בשבתה באופוזיציה, ובאמת תפקדה בהרבה מובנים גם כתעודת ביטוח של הדמוקרטיה הישראלית.

חוק ומשפט): אבל, לצערנו, בשנים האחרונות, ואני עוד אחזור אל העניין הזה, התבלבלו היוצרות באותה מפלגה לאומית ליברלית שהחיים הדמוקרטיים היו נר לרגליה, והם עברו לאיזושהי תפיסה שהדמוקרטיה מצטמצמת להיבטיה הפורמליים, למעין קליפה פורמלית – תכף נגיע להסתייגות הבאה.

חוק ומשפט): ובסדר, במסגרת זה הם ניסו דה פקטו ליישם במדינת ישראל מעין דמוקרטיה נשיאותית, כאילו העם בחר בפלוני-אלמוני להיות ראש ממשלה ולא הכנסת היא זו שממנה, מכוח אמונה, את ראש הממשלה – דרך אגב, רטוריקה שכל-כולה פגיעה בבית הזה.

חוק ומשפט): אז בסדר, אז אני יכול להבין מדוע הם מתבלבלים ומדוע הם מדברים על ענייני דמוקרטיה נשיאותית, רק צריך להעמיד דברים על דיוקם.

חוק ומשפט): אלה שמתנהגים כאילו בישראל יש דמוקרטיה נשיאותית ולא דמוקרטיה פרלמנטרית אלה המתנגדים להצעת החוק הזו.

אמילי חיה מואטי: אבל שם יש הגבלת כהונה, למשל בארצות הברית.

חוק ומשפט): בוודאי.

חוק ומשפט): היא הנותנת.

חוק ומשפט): זאת אומרת, הם אלו שהיו עסוקים בשנים האחרונות להחדיר אל ההוויה הישראלית דפוסי התנהגות – לשיטתי, לא של דמוקרטיה נשיאותית אלא של דמוקרטיה אוטוקרטית.

חוק ומשפט): כמעט מצחיק אותי לראות באחת ההסתייגויות התייחסות לחוקים ארדואניים.

חוק ומשפט): אתם מדברים?

חוק ומשפט): פולחן האישיות שאתם חוללתם בשנים האחרונות, כאילו יש אדם אחד, אדם אחד, שהוא מצילה ומושיעה של מדינת ישראל בכל החזיתות, אתם מדברים על רטוריקה ארדואנית?

חוק ומשפט): על התנהלות מפלגתית ארדואנית, שבה יש מאמץ בלתי פוסק לגדוע את ראשם ולסכל את פעילותם המפלגתית של דמויות שצומחות אט-אט כמנהיגות אלטרנטיבית?

חוק ומשפט): אתם מדברים על חוקים ארדואניים?

חוק ומשפט): אז באמת אין לי ציפייה שמי שבלבלו את היוצרות בתוך מפלגתם ובלבלו את היוצרות בדמוקרטיה הישראלית בשנות שלטונם הארוך לא מבינים את מהותו של החוק הזה.

חוק ומשפט): אבל אם את ההסתייגות הראשונה של חברי האופוזיציה אפשר לפטור בחוסר הבנה, חוסר הבנה של החוק, הרי שההסתייגות הבאה שהגישו חברי הכנסת, כאן כבר אנחנו לא מדברים על חוסר הבנה.

חוק ומשפט): כאן אנחנו מדברים על המשך המגמה המסוכנת, הלא מוסרית, הלא אחראית, שמובילים חברי הכנסת מהיום שהממשלה הזו הושבעה כאן בבית הזה.

חוק ומשפט): כותבים חברי הכנסת: "מטרת חוק זה להחדיר לתודעה הציבורית כי מדינת ישראל איננה דמוקרטית במובן הרחב של המילה.

חוק ומשפט): אזרחי ישראל יכולים ללכת לקלפי ולהצביע אבל החבורה האנטי-דמוקרטית שיושבת בשלטון תפעל לסכל את בחירתם".

חוק ומשפט): תאמר, חבר הכנסת קיש, אתה רציני כשאתה כותב את ההסתייגות הזו?

חוק ומשפט): מכיוון שקל להבחין מתי מחולל הסתייגויות הוא זה שמפיק את הפלט ומתי יושבים אנשים ומנסחים בקפידה את המילים, קל לראות שאת ההסתייגות הזו ישבו אנשים וכתבו.

חוק ומשפט): ואני שואל את עצמי אם בסוף כתיבת ההסתייגות הזו הם צחקו, טפחו עם ידם על המצח, הרגישו קצת לא נעים שהם כותבים כאלה מילים?

חוק ומשפט): מה בדיוק עובר לכם בראש ובמצפון כשאתם מעלים על הכתב ומותירים בפרוטוקול הבית הזה, בדברי ימי הבית הזה, את המילים שמופיעות בהסתייגות השנייה?

חוק ומשפט): מאז שהממשלה הזו נבחרה לא היה פה יום אחד שהחבורה הזאת קיבלה את דין הבוחר, יום אחד שבו החבורה הזו, שעומדת מאחורי ההסתייגויות הללו - - -

קריאה: - - -

חוק ומשפט): יש שר.

חוק ומשפט): כן, סגן.

חוק ומשפט): אני חוזר ואומר, מהיום שנבחרה הממשלה הנוכחית לא היה כינוס אחד של המליאה הזו שבו החבורה הזו לא כפרה במושגי היסוד הבסיסיים ביותר של החיים הדמוקרטיים.

חוק ומשפט): לא היה כאן יום אחד שאותה חבורה של חברי כנסת לא השקיעה מאמץ לקעקע את היסודות המרכזיים ביותר של הדמוקרטיה הישראלית, ממציאים בדברי הביזוי וההסתה שלהם שיטה דמוקרטית כוזבת שאין לה דבר וחצי דבר עם חוקי-היסוד של מדינת ישראל, עם הערכים הדמוקרטיים הבסיסיים ביותר.

חוק ומשפט): חלק גדול מדבריהם על הבמה, מעל הדוכן הזה, מכוונים לשלילת הלגיטימציה של הממשלה הנבחרת שמכהנת מכוח אמונו של הבית הזה, ניסיון עיקש לומר – חברתי, מה, יש חילופי משמרות?

אמילי חיה מואטי: אני דקה יוצאת.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת טיבי יחליף אותי ואני חוזרת.

חוק ומשפט): סגן היושב-ראש, אם הוא עולה לבמה אז הוא רוצה זמן איכות.

אחמד טיבי: בבקשה.

חוק ומשפט): להתחיל מההתחלה?

אחמד טיבי: לא, אני הפנמתי את מה שאמרת.

חוק ומשפט): עם דברי התורה המתנתי.

יואב קיש: תחזור להסתייגות הראשונה.

חוק ומשפט): לא, אנחנו בשנייה, זה בסדר.

חוק ומשפט): השנייה עולה על הראשונה.

יואב קיש: שלא ייגמרו לך מהר מידיי.

חוק ומשפט): איזה ייגמרו לי.

חוק ומשפט): מוחכם הקודח ממציא כל כך הרבה הסתייגויות מופרכות ונבזיות שאני יכול לבלות פה – חבריי מנהלי הסיעות, אפשר להודיע לכולם להתכנס גם בעוד עשר שעות, מכיוון שברוך השם, חברי האופוזיציה – לא מהאופוזיציה שלך – חברי האופוזיציה, רוב חברי האופוזיציה, יכולים לתת לנו פה - - -

אחמד טיבי: גוש ה-52.

חוק ומשפט): גוש ה-52.

אחמד טיבי: שמיוצג על ידי?

חוק ומשפט): מר קיש, 53.

חוק ומשפט): קודם, כשהשרה עלתה לדוכן, היא דיברה על העניין של כוונותיה בעניין מקצועות הרוח למול המקצועות הריאליים.

חוק ומשפט): עכשיו, גברתי השרה, פתאום אני חושב שלא צריך לדבר רק על חיזוק מקצועות הרוח - - -

אחמד טיבי: מדובר בחילופי השלטון המהירים ביותר שהיו לנו פה.

יואב קיש: אחמד, עכשיו אתה יכול ללכת - - -

חוק ומשפט): אני מודה לשני סגני יושב-ראש הבית הנכבדים, שהדגימו לחברי גוש ה-52, או ה-53, את המושג של חילופי שלטון.

חוק ומשפט): זה בסדר שהינה, אחד עולה והשנייה יורדת, אבל הבית עודנו קיים.

אמילי חיה מואטי: יש לי חדשות מצוינות בשבילך, יו"ר שלישי עומד להגיע, תוך כדי נאום.

חוק ומשפט): באמת אני שמח.

חוק ומשפט): הינה, אני אומר את זה, אני כל הזמן אחזור לדבריה החשובים של השרה: יש פה שיעור חשוב לחברי האופוזיציה בדמוקרטיה מעשית.

חוק ומשפט): הינה, לימוד חווייתי לחבר הכנסת קיש.

חוק ומשפט): עולה אדם אחד לבמה, השנייה יורדת, השלישי עוד מעט יעלה, אני מקווה שגם יושב-ראש הכנסת יבוא ויכבד אותנו בהמשך בנוכחותו והכל בסדר.

חוק ומשפט): הכיסא הזה שייך לאזרחי ישראל, לא לפלוני-אלמוני שחושב שהוא קיסר או מלך, או אחדים רואים בו סוג של משיח.

חוק ומשפט): אבל אני אחזור רגע לאחור ואומר, אולי לא רק את מקצוע האזרחות צריך לחזק אצל חבר הכנסת קיש – טוב, אצל חבר הכנסת פינדרוס ואצל חבר הכנסת פרוש בוודאי צריך לחזק את מקצוע האזרחות, מכיוון שהם לא מאמינים שצריך ללמוד אותו.

חוק ומשפט): הם גם לא מאמינים שצריך ללמוד מתמטיקה ואנגלית, אבל את זה נשאיר לדיון אחר.

חוק ומשפט): אבל כנראה שבעבור חבר הכנסת קיש, גברתי שרת החינוך, צריך לא לחזק רק את מקצועות הרוח אלא גם את המתמטיקה, מכיוון שחבר הכנסת קיש וחבריו לא מצליחים להבין ש-53 קטן מ-61.

חוק ומשפט): אני זוכר, בכיתה, אם אני לא טועה, ג' או ד', מלמדים את הקטע הזה של הסימנים, נכון?

חוק ומשפט): של המשולש שאומר קטן יותר, גדול יותר, שווה, אז בואו אולי נעשה שיעור מתמטיקה.

חוק ומשפט): חבר הכנסת קיש, 53 יותר קטן מ-61.

חוק ומשפט): אולי בזה הבעיה.

חוק ומשפט): לא למדו טוב מתמטיקה.

חוק ומשפט): 53 קטן מ-61.

אמילי חיה מואטי: מנהלי הסיעות מסכימים אתך.

חוק ומשפט): מסכימים?

אמילי חיה מואטי: כן, כן.

אמילי חיה מואטי: כולם מהנהנים.

חוק ומשפט): אני יודע שהקטע של קטן, גדול, זה מקדים את לימודי פעולות הכפל והחילוק בשיעורי המתמטיקה, אבל אני סומך על כך שחבר הכנסת קיש ויתר חבריו הם מהירי תפיסה, אז אחרי שלימדנו אותם את השיעור הבסיסי במתמטיקה, ש-53 קטן מ-61, אז אולי אפשר להתקדם גם לפעולת החשבון הבאה, ונלמד אותם קצת כללים של לוח הכפל ופעולת החילוק, ונזכיר להם ש-61 מתוך 120 זה יותר מחצי, נכון?

אמילי חיה מואטי: אכן, יותר מחצי.

חוק ומשפט): 120 לחלק לשניים, חבר הכנסת קיש - - -

אמילי חיה מואטי: איך שאתה לא מסתכל על זה, 61 מתוך 120 זה יותר מחצי.

חוק ומשפט): זה יותר מחצי, נכון?

אמילי חיה מואטי: חד-משמעית.

חוק ומשפט): מצוין.

חוק ומשפט): כי אני, כפי שקרא היום חבר הכנסת פרוש בערך הוויקיפדיה שלי, אני הייתי יותר מוצלח במקצועות הרוח מאשר במקצועות הריאליים.

חוק ומשפט): אוה, רגע, שנייה, חבר הכנסת קיש, תראה, שיעור בחוויה מעשית, הכיסא נשאר - - -

אמילי חיה מואטי: רגע, אני מבקשת להדגים.

חוק ומשפט): אני לא עושה דרמטית, אני מכבד את הבית.

חוק ומשפט): אבל, רגע, טוב שזה משודר, תראה, חבר הכנסת קיש, הכיסא נשאר, יורדת סגנית יושב-ראש הכנסת, מחליפה, מתחלפת, עם סגן יושב-ראש כנסת אחר, ושומו שמיים, הבית עומד על מכונו.

חוק ומשפט): הדמוקרטיה הישראלית ממשיכה, חבר הכנסת קיש.

יואב קיש: אתה יודע מה מזכירה לי ההתרגשות שלך?

חוק ומשפט): ידעו אזרחי ישראל, הפיכה שלטונית התבצעה כרגע בכנסת ישראל.

חוק ומשפט): חבר הכנסת האוזר הדיח את חברת הכנסת אמילי מואטי.

חוק ומשפט): הפיכה שלטונית.

יואב קיש: חבר הכנסת קריב, אתה יודע מה מזכירה לי ההתלהבות שלך?

יואב קיש: אני אספר לך.

יואב קיש: היה ריאיון ברדיו של יעל דן יחד עם השרה מרב מיכאלי, שאתה מכיר אותה היטב, ואז אומרת יעל דן למרב מיכאלי בקול נרגש, כמוך: אבל, מרב, מה תעשי, גנץ עוזב, אין לכם קואליציה אחרת.

יואב קיש: אז אתה יודע מה היא אמרה לה?

יואב קיש: תעזבי, תירגעי, תנשמי.

יואב קיש: אז, חבר הכנסת קריב, תנשום.

חוק ומשפט): א.

חוק ומשפט): תראה, אני רוצה לומר לך, בניגוד לחבר הכנסת פרוש, כשאני לומד מעמיתיי, מחבריי, אני לא חושב שאני צריך להכתיר אותם כאדמו"ר.

חוק ומשפט): אני עוד אדבר בהמשך על דבריו של חבר הכנסת פרוש.

חוק ומשפט): אצלנו אין אדמו"רים ואצלנו אין מנהיגים שנמשחו בשמן המשחה.

חוק ומשפט): אז אני, גם כשאני לומד מחברתי, ממנהיגת מפלגתי, חברת הכנסת מרב מיכאלי, אני לא עסוק במחשבה, או לא אוחז במחשבה שמפלגת העבודה שווה מרב מיכאלי ומרב מיכאלי שווה מפלגת העבודה, כמו שאני לא חושב שמפלגת העבודה שווה גלעד קריב או אמילי מואטי.

קריאה: - - -

חוק ומשפט): לא, מפלגת העבודה שווה מאוד, אבל אין זהות חד-חד-ערכית בין אדם מסוים לבין המפלגה.

חוק ומשפט): רק אצלכם היטשטשו הבנות היסוד של החיים הדמוקרטיים.

חוק ומשפט): רק אצלכם אתם חיים באשליה שבעצם נתניהו קדם לז'בוטינסקי ושבעצם הרוויזיוניזם נולד בבית בקיסריה, ושמנחם בגין, עליו השלום, ויצחק שמיר, עליו השלום, אלה היו הערות שוליים בתולדותיה של תנועת הליכוד, מעין פרקי מבוא להופעתו של מייסד תנועת הליכוד, מנהיג הציונות הרוויזיוניסטית, מחולל המהפך של 1977, בנימין נתניהו.

חוק ומשפט): היה הווה ויהיה, כמו שאנחנו אומרים בתפילה.

חוק ומשפט): ה' מלך, ה' ימלוך לעולם ועד.

חוק ומשפט): אצלכם, נו, השתבשו היוצרות.

חוק ומשפט): אבל נחזור לעניין, כי זה העניין הרציני, אדוני היושב-ראש.

חוק ומשפט): אפשר להתבדח, אפשר להתייחס בציניות.

חוק ומשפט): כלפי דבר אחד אי-אפשר לדאוג בבדיחות הדעת, ועל הדבר הזה אני אתעקש.

חוק ומשפט): המאמץ של חבורה לא מבוטלת של חברי וחברות כנסת בבית הזה, לקעקע את הלגיטימיות של הממשלה המכהנת, שנבחרה מכוח אמונו של הבית הזה.

חוק ומשפט): וכך אתה רואה סוג של צביעות פרלמנטרית, פוליטית ואידיאולוגית, שהיא לא רק תו אופי מגונה, אלא היא סכנה של ממש לדמוקרטיה הישראלית; שחבורה שמתגדרת בסיסמאות של הזכות לבחור והזכות להיבחר ודמוקרטיה במובנה הרחב, פועלת כבר שמונה חודשים כדי לבוא ולומר לאזרחי ישראל, אתם בחרתם ב-120 נבחרי ונבחרות ציבור, ורוב מקרב נבחרי ונבחרות הציבור הללו נתנו אמונם בממשלה ובראש ממשלה ובשרי הממשלה, אבל זה מבחינתנו לא רלוונטי.

חוק ומשפט): לא הייתה פה הצבעת אמון בממשלה.

חוק ומשפט): לא הושבעו פה 120 חברי כנסת כמה שבועות קודם לכן, ומכוח הצהרת האמונים שלהם לחוקיה של מדינת ישראל הם מימשו את זכותם ובחרו.

חוק ומשפט): פייק ניוז הרסני, פוגעני, מסוכן, שאין בו שמץ של טעות, אלא כל כולו מכוון באופן זדוני לסכל את המנגנון של ההכרעה הדמוקרטית של אזרחי ישראל, שהלכו בפעם הרביעית תוך שנתיים לבחור, אמרו בפעם הרביעית את דברם.

חוק ומשפט): אבל לחבורה הזו הדבר לא טוב, כי אם אזרחי ישראל לא הניחו בכיסא הזה את משיחם בנימין נתניהו, אז למה לנו דמוקרטיה?

חוק ומשפט): ואתם תעירו לנו על הזכות לבחור ולהיבחר?

חוק ומשפט): מה אתם חושבים, שאזרחי ישראל מטומטמים?

חוק ומשפט): אתם מגינים על הזכות לבחור ולהיבחר?

חוק ומשפט): הרי אתם עסוקים שמונה חודשים לומר לאזרחי ישראל, לא המלכתם את בנימין נתניהו והורדתם אותו מכיסא ראש הממשלה, אז אנחנו בזים להצבעה שלכם ואנחנו בזים לבחירה שלכם ב-120 נבחרי ונבחרות ציבור.

חוק ומשפט): ובוא נלך עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם לקלפי, עד שנקבל את התוצאה שאנחנו רוצים – בנימין מלך ישראל.

חוק ומשפט): אז מה לעשות, המלך הודח מכיסאו, ככה זה בחיים דמוקרטיים.

חוק ומשפט): המלך הודח מכיסאו.

חוק ומשפט): והאמת, בדמוקרטיה הביטוי הוא לא המלך הודח מכיסאו – המלך הודח מכיסאנו.

חוק ומשפט): זה הכיסא שלנו, חבר הכנסת קיש.

חוק ומשפט): אני מבין שלא נעים לך לשמוע, אבל הכיסא הזה הוא לא שלכם, והוא לא של בנימין נתניהו, כמו שהוא לא היה של דוד בן-גוריון, ראש ממשלה קצת יותר מוצלח, משפיע ואמיץ ממר בנימין נתניהו.

חוק ומשפט): האחד המציא את מושג הממלכתיות הישראלית, השני היה עסוק בעיקר בלפרום אותו בשנים האחרונות.

חוק ומשפט): אז באמת, עשו לנו טובה, ואל תדברו איתנו על הזכות לבחור ולהיבחר, מכיוון שכל פעולתכם כאן היא למנוע מאזרחי ישראל את הבחירה הדמוקרטית שלהם, ולהציב סימן שאלה על הלגיטימיות של ההצבעה של חברי וחברות הכנסת בבית הזה.

חוק ומשפט): אתם האחרונים שתלמדו אותנו מהי דמוקרטיה במובנה הרחב.

חוק ומשפט): אתם האחרונים שתטיפו לנו מוסר על מה לגיטימי ומה לא לגיטימי, האחרונים.

חוק ומשפט): יש לכם עוד הרבה שיעורי אזרחות ללמוד, ככל הנראה, בצד שיעורי המתמטיקה שעמדנו עליהם.

חוק ומשפט): אולי לקראת סוף הדברים נחזור על שיעורי המתמטיקה, מה גדול יותר ממה, 53, 61.

חוק ומשפט): נעשה את התרגיל המתמטי.

חוק ומשפט): אני חושב שעל פי תקנון הכנסת אסור להביא עזרים לדוכן.

חוק ומשפט): אולי היינו עושים את זה פה עם בדידים, עם לוח, עם ציורים, עם כרזה.

חוק ומשפט): כן, טוב, בסדר, אני בטוח - - -

צבי האוזר: אדוני, אדוני הנואם, אני חושב שאתה יכול להתחיל את הדברים שלך מהתחלה ולומר, אדוני היושב-ראש, כנסת ריקה.

חוק ומשפט): כן.

צבי האוזר: נדמה לי שאין אף אחד כאן.

חוק ומשפט): לא, אבל אתה ואני פה.

צבי האוזר: כן, כן.

צבי האוזר: אמרתי, אדוני היושב-ראש, כנסת ריקה.

חוק ומשפט): ובכלל, אני רוצה לומר לך שמעולם שאלת כמות האנשים בקהל לא השפיעה על היכולת הרטורית שלי.

חוק ומשפט): אני שנים ארוכות - - -

צבי האוזר: אדוני שר החוץ, טוב שהצטרפת אלינו.

יאיר לפיד: אמרו לי שיש דבר רב.

חוק ומשפט): בדיוק.

צבי האוזר: רק תיזהר.

צבי האוזר: צפוף מדי.

יאיר לפיד: אדוני שר החוץ, בדיוק אמרתי שאני בתור רב הקפדתי להתעלם משאלת מספר האנשים בקהל שומעיי.

יאיר לפיד: שם שומעים תמיד.

חוק ומשפט): יש מי ששומע.

יאיר לפיד: בהחלט.

חוק ומשפט): אני בטוח שהיו לך הערב משימות קצת יותר כבדות, לאור המצב הבין-לאומי, מלהאזין לדבריו של חבר הכנסת פרוש.

חוק ומשפט): אבל חבר הכנסת פרוש, אמרתי כבר, שלרוב נוהם לעברי – נוהם לא ב-א', אלא ב-ה' – נוהם לעברי; לקראת הנאום הדמוקרטי שלו הערב, קרא את הערך שלי בוויקיפדיה.

חוק ומשפט): ואז הוא עשה לי שירות נהדר, הוא עמד כאן ודיבר על כל פרטי הביוגרפיה שלי, לרבות באיזו שנה הוסמכתי לרבנות וכולי.

חוק ומשפט): אז טוב, אז באמת, אני מציין ביחד עם עוד חברים וחברות בשנה הבאה 20 שנה להסמכתי לרבנות רפורמית.

חוק ומשפט): ואני אומר, בתורת הדרשנות לימדו אותנו להתייחס באותה חרדת קודש לקהל של שני שומעים, וגם לקהל של 2,000 איש.

צבי האוזר: לא, אדוני.

צבי האוזר: אתה נואם לא רק לקהל כאן.

צבי האוזר: אתה נואם למה שמכונה הפרוטוקול של הכנסת, והנחת העבודה שלנו היא שיחזיק מאות רבות בשנים.

חוק ומשפט): נכון.

צבי האוזר: הוא משרת את ההיסטוריה, את החוקרים, את מי שיעיין.

צבי האוזר: ככה שהדברים הם בחזקת בני אלמוות.

צבי האוזר: כך חברי הכנסת צריכים להתייחס למה שנאמר בבית הזה.

צבי האוזר: זו תפיסתי הפילוסופית.

חוק ומשפט): אני מסכים.

חוק ומשפט): וגם, אני חייב לומר שבכל זאת יש כמה עשרות צופים בערוץ הכנסת, שיש להם נדודי שינה הלילה הזה.

חוק ומשפט): ובסדר גמור, אני מתייחס אליהם בכבוד רב, וחושב על כל מילה שאני אומר.

חוק ומשפט): אני מאוד מאוד מקווה שאבי מורי לא יושב עכשיו וצופה בנו, מכיוון שיש לו נטייה לעקוב אחרי נאומיי במליאה.

חוק ומשפט): אני דירבנתי אותו לוותר.

צבי האוזר: קצת מאתגר הערב.

חוק ומשפט): אמרתי לו שמכיוון שההסתייגויות של האופוזיציה הן לא רציניות, אז הוא יכול לוותר הערב על הדברים.

חוק ומשפט): וגם אני ביקשתי את עזרתו בהקפצת הילדים מחר לבית הספר.

צבי האוזר: היום, היום.

חוק ומשפט): היום.

חוק ומשפט): אז זה מדאיג אותי אם הוא נשאר ער.

חוק ומשפט): ובכל זאת, הילדים שלי, אני שולח אותם לבית ספר מדי בוקר, כדי שהם גם ידעו ש-61 זה יותר גדול מ-53, וש-61 זה רוב מתוך 120.

חוק ומשפט): וגם שבדמוקרטיה הפרלמנטרית שלנו בוחרים במפלגות, ולא במועמדים נצחיים לראשות הממשלה.

חוק ומשפט): עכשיו הדבר בהסתייגות השנייה של האופוזיציה, שאי-אפשר שלא לצחוק או לבכות כשקוראים אותו, זה שהחבורה הזו משתמשת במילים: כי מדינת ישראל איננה דמוקרטית במובן הרחב של המילה.

חוק ומשפט): יאמר לי חבר הכנסת רוטמן, יאמר לי חבר הכנסת דוד אמסלם, חבר הכנסת שלמה קרעי, מהו מובנה הרחב של הדמוקרטיה לשיטתם, כי אנחנו שומעים אותם עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם, בבית הזה, שמונה חודשים, מצמצמים – כל הזמן שולחים לי.

חוק ומשפט): עדיין לא בסדר?

קריאה: יש פה בקשות מהקהל.

חוק ומשפט): יהיה, חברים.

חוק ומשפט): יהיה.

צבי האוזר: פעם היה בגלי צה"ל תוכנית הכה את התקליטייה.

צבי האוזר: אתה יודע, היו מתקשרים ומבקשים - - -

חוק ומשפט): לא, לא.

חוק ומשפט): חברים, יהיה, יש.

חוק ומשפט): אנחנו רק בתחילתו של הערב.

צבי האוזר: זה הכה את התקליטייה.

חוק ומשפט): אני רואה שהחברים והחברות מגיעים טיפין-טיפין.

חוק ומשפט): בכל זאת, האופוזיציה עשתה לנו תרגיל מפתיע שאנחנו לא יודעים איך להתמודד איתו, וקיצרו את רשימת הדוברים.

חוק ומשפט): בסדר, יש דבר תורה לאדר א' המסתיים; יש דבר תורה לאדר ב', שיתחדש עלינו לטובה, לשמחה, לברכה, ביום חמישי.

חוק ומשפט): יום שישי, א' באדר ב', שמעתי שהולכת להיות תפילה חגיגית של נשות הכותל בכותל.

חוק ומשפט): גם לזה, אם נצטרך, יהיה לנו זמן להתייחס.

חוק ומשפט): הכול בסדר.

צבי האוזר: משנכנס אדר.

מאיר כהן: כמה ילדים מהמרוץ לירושלים.

חוק ומשפט): - - -

מאיר כהן: מרוץ ירושלים.

חוק ומשפט): טוב, תראה, מכיוון ששרת החינוך פה, אז אני חייב להודות שהיה אצלי מדרג מאוד ברור בשנותיי בבית הספר: בצמרת נמצאו מקצועות הרוח, תנ"ך, היסטוריה, אזרחות; במקום טוב, אבל באמצע, נמצאו המקצועות הריאליים – מתמטיקה, פיזיקה, עשיתי כימיה; בתחתית המדרג, לצערי, אני לא אומר את זה בגאווה – בתחתית המדרג נמצא מקצוע החינוך הגופני.

חוק ומשפט): מה לעשות, כל אחד מאיתנו יש לו - - -

צבי האוזר: Nobody is perfect.

חוק ומשפט): בדיוק.

חוק ומשפט): אז אני לא יודע אם אני מליץ היושר הטוב ביותר בשביל מרתון ירושלים.

חוק ומשפט): אני אומר שהשבוע, ביום שישי האחרון, התקיים דווקא מרתון תל אביב.

חוק ומשפט): ובית הכנסת - - -

יאיר לפיד: וחבר הכנסת טל השתתף.

חוק ומשפט): וחבר הכנסת טל השתתף.

חוק ומשפט): אז אני אומר שהייתה שם נציגות ברצים לא רק לקהילות התנועה הקונסרבטיבית, שחבר הכנסת טל הוא אחד ממנהיגיה; גם הקהילה שלי בתל אביב, קהילת בית דניאל – משום מה, אני לא הצלחתי להבין מדוע – ארגנה קבוצת רצים.

חוק ומשפט): בסדר.

צבי האוזר: על זה נאמר: קריית קודש תל אביב.

חוק ומשפט): כן, קריית קודש.

חוק ומשפט): בסדר גמור.

חוק ומשפט): הייתה קבוצת רצים.

חוק ומשפט): לשמחתי, היא לא הייתה המונית מדי.

חוק ומשפט): יש אצלנו יותר משתתפים ומשתתפות בחוגי התלמוד ופרשת השבוע מאשר קבוצת הרצים.

חוק ומשפט): בידיי הפקידו את המשימה לארגן את קבוצת המעודדים המעודדות.

חוק ומשפט): מראש ידעו שאני פחות טוב במקצועות הריצה.

חוק ומשפט): אבל אתה יודע, גם במקצועות הריצה, בסופו של דבר, מלמדים אותך מיומנויות מספריות.

חוק ומשפט): אתה צריך לעמוד בלוחות זמנים; אתה לומד לקרוא שעון; אתה יודע שלרוץ 21 ק"מ זה יותר מלרוץ 5 ק"מ.

חוק ומשפט): אז אולי באמת כדאי שהאופוזיציה תקים קבוצת ריצה, ובמסגרתה יעבדו גם על הכישורים המתמטיים, ובסוף יגיעו למסקנה ש-61 זה יותר מ-53.

חוק ומשפט): יכול להיות.

חוק ומשפט): נתחיל בקטן.

חוק ומשפט): עכשיו, אני כן אומר ברצינות, מה לחבורה הזו שהגישה את ההסתייגות הזו ולמובנה הרחב של הדמוקרטיה?

חוק ומשפט): הרי כל תלמיד ותלמידה בכיתה ח' או בכיתה י', או בכיתה י"ב, לומדים בבתי הספר שלנו – ברוב בתי הספר; יש במדינת ישראל, לצערי, בתי ספר שלא חושבים שצריך ללמד את מקצוע האזרחות; שכן חושבים שצריך לקבל מימון של 100% מהמדינה, אבל לא צריך ללמד אזרחות, לא צריך ללמד אנגלית, לא צריך ללמד היסטוריה, לא צריך ללמד שפה זרה – בסדר, דיון.

חוק ומשפט): הינה, יושבת-ראש ועדת החינוך הצטרפה.

חוק ומשפט): זה דיון אחר.

חוק ומשפט): אבל כל תלמיד ותלמידה צעירים במדינת ישראל הרי לומדים במקצוע האזרחות שלדמוקרטיה שתי רגליים: הרגל האחת היא הפעולה בהתאם להכרעת הרוב, והרגל השנייה, העיקשת, היא הגנה על זכויותיו של האדם היחיד, ובמיוחד זה המשתייך לקבוצות המיעוט.

חוק ומשפט): וכל אדם עם הבנה יסודית במהותה של הדמוקרטיה יודע שהדמוקרטיה בו זמנית היא שילוב של עקרון שלטון הרוב עם עקרון הגבלות כוחו של הרוב לפגוע בחירויות היחיד ולפגוע בזכויותיו של המיעוט.

חוק ומשפט): וההבנה הזו, היא נמצאת במוקד ההתקפות של החבורה הזו שהגישה את ההסתייגויות.

חוק ומשפט): החבורה הזו הרי עסוקה כל הזמן בלהטיף לדמוקרטיה שמקפצת על רגל אחת.

חוק ומשפט): דמוקרטיה שיש בה רק את העיקרון של שלטון הרוב, שגם במקרה הזה, גם ביחס לעיקרון הזה, זה רק אם הרוב הוא הרוב שמשרת את המטרה שלנו ושם את בנימין נתניהו על הכיסא.

חוק ומשפט): אם הרוב הדיח את בנימין נתניהו מכס ראש הממשלה – ששייך לנו, לא שייך לו – אז גם אפשר לוותר על עקרון שלטון הרוב.

חוק ומשפט): אבל בוודאי שהחבורה הזו מעולם, מעולם, לא שמה את ליבה לעיקרון השני, שהוא העיקרון של האיזונים והבלמים, שהוא העיקרון של הפרדת הרשויות הקפדנית, שהוא ההיגיון של ההגנה החוקתית על זכויות המיעוט.

חוק ומשפט): הרי החבורה הזו משמיעה מעל הדוכן הזה את המלל הבלתי-פוסק והשקרי על מחטפים של בית המשפט העליון, על פעולה של בית המשפט העליון מחוץ לגדרות החקיקה של הבית הזה.

חוק ומשפט): אבל מה מסתתר מאחורי המתקפה הבלתי-פוסקת הזו על בית המשפט העליון, שחלק מחברי הכנסת עושים את זה בצורה מנומסת, ואחדים, שהפכו להיות כוכבי הבמה המרכזית של הליכוד, עושים את זה בשפה גסה, בזויה, משפילה ומכוערת, בלי שחבריהם אומרים להם: די, מספיק, יש מילים שלא נאמרות, יש שפה שלא יכולה להפוך תעודת ההיכר של מפלגת הליכוד?

חוק ומשפט): הרי כל המתקפה על חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, שאנחנו מציינים עכשיו 30 שנה לחקיקתו, כל המתקפה על בית המשפט העליון, כל-כולה מכוונת נגד דבר אחד – נגד הרגל השנייה של החיים הדמוקרטיים, שבה אומרים: פועלים על פי הכרעת הרוב, אבל גם לכוחו של הרוב יש מגבלות כשאנחנו מדברים על הפגיעה בחירויות היסוד.

חוק ומשפט): את התורה הזו אתם שכחתם לגמרי.

חוק ומשפט): שכחתם לגמרי.

חוק ומשפט): התבלבלתם.

חוק ומשפט): הגמרא במסכת שבת מספרת לנו על הלל הזקן, שגייר את אותו אדם בעודו עומד על רגל אחת.

חוק ומשפט): אתם בוודאי הייתם – אם הייתם במקום הלל, הייתם מבקשים מאותו גר לעמוד על רגל אחת והייתם אומרים לו, ביבי מלך ישראל, זו התורה כולה, ואידך זיל גמור.

חוק ומשפט): אשרינו שחכמינו הקדמונים אמרו: מה ששנוא עליך, אל תעשה לחברך, זו התורה כולה.

חוק ומשפט): זה מה שהם אמרו, ולא: יש רק חבר כנסת אחד שראוי להנהיג את מדינת ישראל, וכל היתר אינם לגיטימיים.

חוק ומשפט): אבל אחרי זה הלל הזקן אומר: ואידך זיל גמור.

חוק ומשפט): הוא אומר לאותו מתגייר: עכשיו תוריד את הרגל השנייה, ולך ולמד, השתמש בשתי רגליך.

חוק ומשפט): אז לא די בזה שאתם לא מאמינים בצורך להשתמש ברגל שבה כוחו של הרוב לפגוע בזכויותיו של המיעוט – הכוח הזה מוגבל על ידי ערכים חוקתיים, על ידי פעולה של ביקורת שיפוטית, אתם גם מבקשים לקעקע את הרגל השנייה של הכרעת הרוב, להציג אותה כלא לגיטימית.

חוק ומשפט): מה לכם ולמובנה הרחב והעמוק של הדמוקרטיה?

חוק ומשפט): אתם מבקשים להפוך את הדמוקרטיה לכלי להכתרתו של בנימין נתניהו, הכתרתו הנצחית של בנימין נתניהו, ולעזאזל מה הציבור הישראלי אמר לכם במערכות הבחירות, במערכות הבחירות האחרונות.

חוק ומשפט): כבר הזכרתי בדבריי, ולא אתעכב על העניין הזה, מי מבין השניים, מר בנימין נתניהו או מר נפתלי בנט ראש הממשלה המכהן, מזכיר בהתנהגותו יותר את דפוסי ההתנהלות של נשיא טורקיה.

חוק ומשפט): אז גם השימוש המוזר שלכם במטבע הלשון "חוקים ארדואניים" חושף את קלונכם, לא את פעולתה של הממשלה הנבחרת.

חוק ומשפט): מי שגוש חמאה אדיר ניצב על ראשו, שלא יסתובב בשמש.

חוק ומשפט): אני מציע לכם למצוא דימויים ומשלים אחרים מאשר חוקים ארדואניים כאשר אתם מדברים, במאמץ שלכם לטעון שרק כהונתו של בנימין נתניהו כראש ממשלה היא כהונה לגיטימית.

חוק ומשפט): דווקא הסתייגות מס' 11 - - -

יואב קיש: מה, כבר 11?

חוק ומשפט): כן.

חוק ומשפט): אל תדאג.

חוק ומשפט): כתבתם כל כך הרבה הסתייגויות מיותרות.

חוק ומשפט): דווקא הסתייגות מס' 11, וגם מס' 12, יש בהן איזשהו ממד ענייני, אבל גם הן מעידות על כך שאתם פשוט לא מבינים את החוק.

חוק ומשפט): אתם כותבים: מטרת חוק זה להכניס שתל זר בשיטת המשטר הפרלמנטרית המקובלת בישראל ולייצר בעיות קשות במערכת השלטון.

חוק ומשפט): נו, באמת.

חוק ומשפט): אתם הבאתם את מדינת ישראל למצב שבו אי-אפשר להאמין להתחייבויות קואליציוניות בסיסיות.

חוק ומשפט): אתם, ובעצם, המנהיג הבלתי-מעורער שלכם שאין בלתו, בנימין נתניהו, דרדרתם לכזאת דיוטה תחתונה את מושגי האמון, את מושגי הכבוד, את מושגי הקולגיאליות, את הרעיון שמילה זו מילה, והסכם זה הסכם; שחקתם עד דק את כל השיח הג'נטלמני, שאפשר להיכנס לחדר ולסגור הסכמים, ולייסד הבנות, ולסמוך על שותפויות שנרקמות; עד כדי כך שנדרשה מדינת ישראל להכניס לתוך חוק-יסוד: הממשלה את המנגנון של ממשלת החילופים.

חוק ומשפט): שכרתם עורכי דין מן המגזר הפרטי, שינסחו מנגנון שכל מטרתו לעקוד את בנימין נתניהו להבטחותיו, בצורה מוזרה.

חוק ומשפט): היו כאלה שחשבו שאפשר באמצעות חוק-יסוד לגרום לבנימין נתניהו לעמוד במילתו; היו כאלה שחשבו שאם יביאו את מיטב המוחות המשפטיים, יתקנו את חוק-יסוד: הממשלה, יכניסו לו מנגנונים של ביטחון ובטוחות וערבויות, בנימין נתניהו יעמוד במילתו.

חוק ומשפט): האיש ברוך כישרונות.

חוק ומשפט): עוד לא נולד העורך דין ועוד לא נולד שינוי החקיקה שמביאים את האדם לעמוד במילתו.

חוק ומשפט): אנחנו מכניסים שתלים זרים לשיטת המשטר הישראלית?

חוק ומשפט): הרי חוסר האמינות של בנימין נתניהו, הגיבוי שאתם הענקתם, חברי סיעת הליכוד והסיעות האופוזיציוניות האחרות – מתוך ההתמכרות שלכם לאיש ולשיטותיו אתם גרמתם לדמוקרטיה הישראלית לבנות פיגומים על פיגומים על פיגומים על דברים שהתנהלו כאן מכוח הבנה בסיסית של מושגי ההגינות.

חוק ומשפט): לוי אשכול הזמין את מנחם בגין לממשלת האחדות.

חוק ומשפט): מנחם בגין הזמין את משה דיין ואת עזר ויצמן להיות בממשלתו.

חוק ומשפט): שמעון פרס ויצחק שמיר, אחרי מערכת הבחירות הקשה של 1984, נכנסו לחדר, סגרו הסכם ג'נטלמני, הושיעו את ישראל בזירות שונות, גם בהקשר של ההסתבכות בלבנון, גם בהקשר של ההתמודדות עם האינפלציה.

חוק ומשפט): ישבו ביחד.

חוק ומשפט): לאחר מכן גם אחרים.

חוק ומשפט): יצחק שמיר, גם כשהוא כיהן כראש הממשלה ללא רוטציה, ידע להיכנס לחדר עם שמעון פרס.

חוק ומשפט): ישבו ועשו.

חוק ומשפט): עד כדי כך הייתה הבנה טבעית של מושגים של הגינות.

חוק ומשפט): את אותו ניסיון להפיל את ממשלתו של שמיר, ניסיון שנעשה על פי כללי הבית הזה, נכון?

חוק ומשפט): הצבעת אי-אמון וכו' – איך אנחנו מחנכים את הניסיון הזה בהיסטוריוגרפיה הפוליטית של מדינת ישראל?

חוק ומשפט): "התרגיל המסריח".

חוק ומשפט): הכול היה בסדר מבחינת החוקים.

חוק ומשפט): נכון?

חוק ומשפט): יש פרוצדורה של הצבעת אי-אמון.

חוק ומשפט): ומי כינה את זה, "התרגיל המסריח"?

חוק ומשפט): לא אנשי הליכוד.

חוק ומשפט): יצחק רבין.

חוק ומשפט): עכשיו, אני לא עסוק כאן בלשפוט את מהלכיו של נשיא מדינת ישראל המנוח ראש הממשלה שמעון פרס, דמות מנהיג שהערכתי מאוד ותרומתו למדינת ישראל היא כבירה.

חוק ומשפט): אבל היו ימים שבהם התנהגות בהתאם לכללים של הבית הזה אבל שיש בה ממד של חוסר הגינות, של אי-עמידה בסיכומים והבטחות, זכתה לכינוי "התרגיל המסריח".

חוק ומשפט): מה קרה לנו מאז ימי התרגיל המסריח עד היום?

חוק ומשפט): ומי היה הדמות הפוליטית הדומיננטית במדינת ישראל מאז ועד היום?

חוק ומשפט): ומי היה האדם שכיהן, אם אני לא טועה, שלוש פעמים שונות כראש ממשלה באותן שנים, במשך כהונה מצטברת של 12 שנים?

חוק ומשפט): בנימין נתניהו.

חוק ומשפט): ואיפה אנחנו היום?

חוק ומשפט): במציאות שבה תרגילים מסריחים זה שמו השני של האיש; שגם חבריו במפלגה לא סומכים על מילתו; שבכל מדד של אמינות, של כיבוד הסכמים, של התנהלות פוליטית ג'נטלמנית, הוא נמצא בתחתית המבחן הסוציומטרי.

חוק ומשפט): אזרחי ישראל לא יקנו ממנו מכונית יד שנייה.

צבי האוזר: אדוני הדובר, אני רוצה רק הערה היסטורית לדבריך, לחדד ברשותך.

צבי האוזר: אני רואה שיש לנו את הפנאי.

צבי האוזר: ההסכם לממשלת האחדות שמיר-פרס נכתב בהסכם פוליטי, שכפי שאתה יודע, אין לו תוקף משפטי, אי-אפשר לאכוף אותו בבית משפט.

צבי האוזר: ממשלת האחדות הקודמת, כדי לעגן אותה, לא הסתפקו בהסכם אלא היה צריך לשנות את הקונסטיטוציה.

חוק ומשפט): כן.

חוק ומשפט): היא שאמרתי.

חוק ומשפט): היה צריך להביא את מיטב המוחות המשפטיים של מדינת ישראל - - -

יואב קיש: היושב-ראש, זה אותו שינוי שאתם צריכים לממשלה שלכם, בעצם.

חוק ומשפט): לא.

חוק ומשפט): אתה טועה.

חוק ומשפט): אני רוצה לומר לך למה.

צבי האוזר: לא.

צבי האוזר: אני הארתי את ההבדל בתרבות הפוליטית בשביל לוודא קיום הסכם.

יואב קיש: - - -

צבי האוזר: אבל חבר הכנסת קיש, זה לא עזר, שינוי הקונסטיטוציות - - -

חוק ומשפט): אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת קיש - - -

יואב קיש: לא.

יואב קיש: דיברתי ליושב-ראש.

חוק ומשפט): דיברת ליושב-ראש, אבל אני עומד על זכותי לענות לך, זה בסדר, גם כשדיברת ליושב-ראש.

חוק ומשפט): אתם יצרתם את המציאות שבה, במקום הסכם פוליטי, צריך לשנות מן הקצה אל הקצה את חוק-יסוד: הממשלה.

חוק ומשפט): אל תדברו איתנו על שתלים זרים בחוק-יסוד: הממשלה.

חוק ומשפט): אתם, בגיבוי שהענקתם להתנהגות של בנימין נתניהו – גיבוי, שאני רוצה להזכיר לכם, לא נעצר באותו רגע של הסכם פוליטי שעובר דרך שינוי חוקי-יסוד; אתם גיביתם את הפרת ההסכמים, אתם גיביתם את ההתנהלות הנבזית, המכוערת, הלא-הגונה, הלא-ג'נטלמנית, שהביאה בסופו של דבר – נו, יש קארמה בעולם, יש כנראה השגחה פרטית: מי שמתנהג ככה, מאבד את השלטון.

חוק ומשפט): אז איבדתם את השלטון, מכיוון שאף אחד מכם לא היה בו שבריר של חוט שדרה, של אומץ לב ציבורי, לגשת ללשכת ראש הממשלה ולומר למנהיג מפלגתכם, עד כאן, יש גבול לדרך ההתנהגות, תפסיק להעמיד אותנו במבוכה הזו של פעולה מתוך אינטרסים אישיים, מתוך איזושהי מחשבה שלמלוכה נולדת, מתוך מחשבה שאתה ובני משפחתך לא רק מתגוררים בקיסריה אלא אתם קיסרים בעצמכם, משפחה קיסרית.

חוק ומשפט): אז אתם תדברו איתנו על שתלים זרים בחוק-יסוד: הממשלה?

חוק ומשפט): כל המאמצים שלנו מכוונים להוציא את הרוח הרעה שאתם שתלתם בתוך הדמוקרטיה הישראלית.

חוק ומשפט): כל מטרתה של הקואליציה הזאת, שכן, היא קואליציה מורכבת.

חוק ומשפט): מישהו מכחיש?

חוק ומשפט): מישהו כופר בעובדה שהקואליציה הזאת ייחודית?

חוק ומשפט): מישהו חושב שהישיבה של מפלגות ימין מובהקות עם מפלגות שמאל מובהקות, שהישיבה של כוחות סוציאל-דמוקרטיים עם אבירי השוק החופשי – לשיטתי הפרוע, אבל כל אחד עם דעתו – היא דבר שהוא קל, שהוא דבר טבעי?

חוק ומשפט): אבל אתם החדרתם כזאת רוח רעה לדמוקרטיה הישראלית, שתלתם בתוך ההתנהלות השלטונית הישראלית שתלים זרים של חוסר אמון, של חוסר הוגנות, של חוסר יושרה, של חוסר יכולת לעמוד בסיכומים, של דפים שלא שווים את המילים שנכתבו עליהם – את כל הדברים הרעים האלה עם רוטב של הסתה, עם רוטב של הוקעת האחר, עם רוטב של סכסכנות ופלגנות ושיסוי קהילה ישראלית אחת בקהילה שנייה – את כל המאכלים העבשים האלה, אתם הנחתם על השולחן הישראלי, ואנחנו עסוקים לאט לאט להסיר את השתלים הזרים הללו, את המאכלים המקולקלים הללו, את הרוחות הרעות האלה.

חוק ומשפט): וזו המשימה שלנו.

חוק ומשפט): המשימה שלנו היא לשקם את האמון של האזרחים הישראלים בדמוקרטיה.

יואב קיש: אתה טועה.

יואב קיש: זה לפיד אמר שהוא ישקם את דרעי.

חוק ומשפט): תראה, אם שר החוץ לפיד אמר שהוא ישקם את דרעי, זו דוגמה יחסית נדירה לכישלון, מכיוון שמה לעשות, האיש לא השתקם, האיש מורשע בפלילים בפעם השנייה.

יאיר לפיד: לא אמרתי.

חוק ומשפט): אבל גם אם אמרת את זה.

חוק ומשפט): במחנה שלנו לא חושבים שיש אנשים חפים מטעויות, נכון?

חוק ומשפט): אם החבורה פה באמת הייתה נאמנה לרוחה של מסורת ישראל הם היו מבינים שגם התנ"ך מלמד אותנו שבהגדרה בן אנוש, צדיק וקדוש ככל שיהיה, עושה טעויות.

חוק ומשפט): דוד המלך – משל כבשת הרש.

חוק ומשפט): נכון?

קריאה: - - -

חוק ומשפט): בכל זאת יכול להיות שיש איזה ילד אחד או שניים שצופים באמצע הלילה בערוץ הכנסת, אז אני לא אפרט על מעלליו של דוד המלך בפירוט יתר.

בועז טופורובסקי: רגע, הערת אותי.

בועז טופורובסקי: מה?

חוק ומשפט): תבוא אליי לשיעור תורה אחד על אחד בחברותא.

בועז טופורובסקי: אמרו לי להיזהר משיעור תורה - - -

חוק ומשפט): אבל רק הוא?

חוק ומשפט): משה רבנו הוצג במקרא כחף מכל טעות?

חוק ומשפט): מרים הנביאה ואהרן הכהן, רק לפני כמה שבועות קראנו את פרשת עגל הזהב.

חוק ומשפט): משה רבנו לא נכנס לארץ המובטחת יחד עם אחיו, כי הוא שגה בטעות מרה.

חוק ומשפט): אברהם אבינו מוצג במקרא – על יעקב, אבינו השלישי, ישראל, אומר הנביא שיעקב גנב את אחיו.

חוק ומשפט): אנחנו, בניגוד אולי לדתות אחרות – מה לעשות, זה שיעור שכנראה חבריי חברי הכנסת החרדים, עמיתיי חברי הכנסת החרדים, מדלגים עליו בעולם הישיבות – מסורת ישראל מתאמצת להנחיל את הרעיון הזה שבן אנוש, בהגדרה, עושה טעויות.

חוק ומשפט): אז גם שר החוץ שלנו – נו, אי-אפשר רק להצליח, אז בדבר אחד הוא טעה.

בועז טופורובסקי: עד כאן.

יואב קיש: עד כאן, עד כאן.

חוק ומשפט): אני מדבר על טעות קטנה.

יואב קיש: לא.

יואב קיש: עד כאן.

חוק ומשפט): הוא חשב שהוא יכול לשקם את חבר הכנסת לשעבר אריה דרעי, אבל מה לעשות, על פי הודאתו, לא על פי מאמצי התביעה להוכיח את העניין בבית המשפט, מה לעשות, כנראה אריה דרעי, יש לו איזה נטייה - - -

יואב קיש: מה דוד עשה?

חוק ומשפט): אתה אמרת.

חוק ומשפט): מה לעשות, אריה דרעי מועד לפורענות.

יואב קיש: אתה רוצה להגיד לי שהשר לפיד לא מושלם?

יואב קיש: תשאל את בועז.

חוק ומשפט): חבר הכנסת קיש, בניגוד אליכם, שאתם חושבים שיושב-ראש האופוזיציה חף מטעויות - - -

בועז טופורובסקי: - - - הוא לא מושלם.

בועז טופורובסקי: הלך עליי עכשיו.

בועז טופורובסקי: זהו.

חוק ומשפט): לא?

חוק ומשפט): אני ממש חושב שאף אחד לא חושב כך.

חוק ומשפט): חבר הכנסת קיש, אני מבין שקשה לך להתרגל לרעיון - - -

בועז טופורובסקי: עכשיו, יואב, אחרי שאמרתי את זה, מה אתה אומר על נתניהו?

חוק ומשפט): בועז, אתה יודע מה הוא אומר על נתניהו?

בועז טופורובסקי: מה אומרים בש"ס על אריה דרעי?

בועז טופורובסקי: אני רוצה לשמוע.

יואב קיש: אני אומר לך בצורה מאוד פשוטה, אין בן אדם אחד מושלם.

בועז טופורובסקי: אז אתה אומר שנתניהו לא מושלם.

יואב קיש: ברור.

חוק ומשפט): חבר הכנסת טופורובסקי, אתה התבלבלת - -

יום טוב חי כלפון: - - - את הביביסטים.

חוק ומשפט): - - אתה התבלבלת, הבעיה שלהם זה לא לומר שנתניהו לא מושלם, מאחורי הקלעים ובשיחות המסדרון הם יודעים לתת רשימה מכאן ועד קיסריה של הטעויות של נתניהו.

חוק ומשפט): הבעיה של המחנה הזה זה לומר לנתניהו את הדברים בפרצוף.

חוק ומשפט): אתה מבין?

יואב קיש: בועז, עזוב זה לא מעניין.

יואב קיש: אצלנו יש דמוקרטיה.

יואב קיש: גם אני תמכתי בגדעון סער.

חוק ומשפט): הבנתי.

חוק ומשפט): נו, אתה רואה, חבר הכנסת קיש, יש אנשים שיש להם הרבה הצלחות ומעט שגיאות, יש אנשים שיש להם הרבה שגיאות ומעט הצלחות.

חוק ומשפט): זה בסדר.

חוק ומשפט): יש כזה ביטוי, גם שעון מקולקל פעמיים ביום מראה את השעה הנכונה, הכול בסדר.

חוק ומשפט): הבעיה שלכם לא הייתה להכיר בטעויות, במחדלים, בהתנהלות הלא-הגונה, לא אמינה, של בנימין נתניהו, את זה אנחנו שומעים מכם במסדרון כל הזמן, אתם כל הזמן מודים בעניין, שלא לדבר על מה אתם אומרים על סגנון ההתבטאות של חבר הכנסת אמסלם בשיחות הפרטיות – הבעיה שלכם זה שאתם חסרי חוט שדרה, הייתם ונשארתם חסרי חוט שדרה לעמוד מול בנימין נתניהו ולומר לו: עד כאן.

חוק ומשפט): זו הבעיה שלכם.

חוק ומשפט): בסופו של דבר, הקליפה הדמוקרטית של המפלגה שלכם נשארה, כי יש פריימריז, מפלגה תוססת, מפלגה עם מעל 100,000 חברים, בהחלט יש גם מה ללמוד מהליכוד, אבל בהתנהלות היום-יומית שלכם כאן במליאה אתם איבדתם את חוט השדרה שלכם כחברי כנסת, הפכתם ממפלגה לאומית ליברלית למפלגה שכולה מגויסת למטרה אחת ולמשימה אחת, הנצחת שלטונו של בנימין נתניהו.

חוק ומשפט): ולכן עוד פעם, אל תדברו איתנו על שתלים זרים בדמוקרטיה הישראלית.

חוק ומשפט): אתם הכנסתם לתוך הדמוקרטיה הישראלית, אל תוך הבית שלנו רוחות רעות וריחות לא נעימים, שהקואליציה הזאת והממשלה הזאת יפעלו בנחישות על מנת להוציא מתוך הבית.

חוק ומשפט): ובאותה נשימה צריך גם לומר משהו על האמירה שלכם: "מטרת חוק זה, לפגוע במועמדים חזקים מהימין המתחרים במערכת בחירות, אשר אופק הכהונה שלהם קצר מכהונה מלאה בעקבות המגבלה".

חוק ומשפט): טוב, עכשיו אנחנו מבינים שבעצם מי שמקשה על צמיחת מועמדים חזקים בימין בליכוד זה אנחנו.

חוק ומשפט): תאמרו: אתם רציניים?

חוק ומשפט): הרי הדבר המרכזי שבנימין נתניהו מפורסם בגינו הוא המאמץ הדרמטי שלו לקפד את ראשו של כל מנהיג מוכשר בימין.

חוק ומשפט): אנחנו גורמים לזה שמסביב לעץ הזה לא צומח כלום?

חוק ומשפט): הצעת החוק שלנו מחלישה את צמיחתם של מנהיגים בימין?

חוק ומשפט): הרי המתכון לצמיחתם של מנהיגים ומנהיגות לגוש הימין עובר דרך סיום כהונתו של בנימין נתניהו.

חוק ומשפט): אין דבר יותר טוב לצמיחתו של דור מנהיגות חדש, בעל עוצמה ובעל מעמד בליכוד, במפלגות הימין, מאשר סיום תקופת מנהיגותו של בנימין נתניהו.

חוק ומשפט): זאת עבודה שלכם, זאת לא עבודה שלנו.

חוק ומשפט): אבל אנחנו מונעים ממנהיגי ימין חזקים להוביל את המחנה?

חוק ומשפט): וגם כאן, מה אתם חושבים, שאזרחי מדינת ישראל לא יודעים לקרוא את עמודי החדשות בעיתונים?

חוק ומשפט): לא יודעים לקרוא את הצעת החוק?

חוק ומשפט): הרי הצעת החוק הזאת מנוסחת בקפידה, כך שאין בה דבר וחצי דבר פרסונלי.

חוק ומשפט): היא איננה לוקחת בחשבון תקופות כהונה קודמות של ראש ממשלה כזה או ראש ממשלה אחר.

חוק ומשפט): בנימין נתניהו יכול להמשיך ולהתמודד עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם בראשות הליכוד, כפי שקרה בארבע מערכות הבחירות שבהן הוא לא הצליח לקבל את אמון רוב הבוחרים והבוחרות.

חוק ומשפט): מישהו מונע ממנו?

חוק ומשפט): אבל אתם כל כך התמכרתם לרעיון שהליכוד זה נתניהו, נתניהו זה הליכוד, ואם נתניהו – שערה משערות ראשו תיפול, אוי לליכוד שאתם גם את החוק הזה, שאין בו דבר וחצי דבר, לא רטרואקטיבי ולא פרסונלי, גם את זה באופן מזויף ושקרי מציגים כחקיקה פרסונלית.

חוק ומשפט): מסתבר בצורה מוזרה שדווקא חברי הקואליציה הנוכחית יותר מאמינים בכוחו של הליכוד מאשר חברי הליכוד.

חוק ומשפט): אנחנו יודעים שהליכוד גדול מנתניהו.

חוק ומשפט): אנחנו יודעים שהליכוד היה לפני נתניהו והליכוד יהיה גם אחרי נתניהו.

חוק ומשפט): אנחנו הרי יודעים שלפני נתניהו היה מנחם בגין, היה יצחק שמיר, שהזכרתי אותם לטובה, ואחרי נתניהו יהיו מנהיגים ומנהיגות של הליכוד.

חוק ומשפט): אבל אתם נחדרתם באיזושהי תחושת פחד לגבי המפלגה שלכם, כאילו אין לכם מה למכור לציבור הישראלי אלא את מנהיגותו של נתניהו.

חוק ומשפט): יש ממש תחושה שאתם צריכים לעבור איזושהי סדנת העצמה והשתחררות מצילו של נתניהו, ואני מתנדב לומר לכם: חבריי חברי הכנסת של הליכוד, יש לתנועת הליכוד תפקיד מפואר בדמוקרטיה הישראלית, בהיסטוריה הישראלית.

חוק ומשפט): אל תדאגו, חברים וחברות, גם אם נתניהו לא יעמוד בראש הליכוד הליכוד ימשיך להתקיים.

חוק ומשפט): יש לכם סיכוי אפילו להתמודד שוב על הובלת המדינה.

חוק ומשפט): מה עשתה לכם תקופת כהונתו של נתניהו שאתם מרגישים שאין בלתו?

חוק ומשפט): אל תדאגו, יש עוד מועמדים חזקים בימין, אולי גם תהיינה מועמדות חזקות בימין.

קריאה: - - -

חוק ומשפט): חבר'ה, עוד לא התחלתי.

צבי האוזר: אשמורת תיכונה נושקת לשלישית - - -

חוק ומשפט): אני רק באקספוזיציה.

חוק ומשפט): חבריי וחברותיי, תודה לכולם, שיהיה לכולנו חודש אדר ב' שמח ומבורך.

חוק ומשפט): אני מבין שהשר עולה לסכם.

חוק ומשפט): מצוין.

חוק ומשפט): תודה.

צבי האוזר: אדוני שר המשפטים.

צבי האוזר: אנחנו, נדמה לי, כבר באשמורת שלישית של הלילה.

צבי האוזר: בספר שופטים כתוב "ויבֹא גדעון ומאה איש אשר אִתו בקצה המחנה ראש האשמֹרת התיכונה אך הקם הקימו את השֹמרים".

צבי האוזר: אני לא יודע אם אנחנו משחזרים את הסיטואציה המונצחת בספר שופטים, אבל 61 אני מקווה שיש לך, אם לא 100.

גדעון סער: בעזרת השם.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני מבקש לומר מילים ספורות לפני שנצביע.

צבי האוזר: חברי הכנסת, אני אודה על שקט במליאה.

גדעון סער: אני רוצה כמה דגשים לומר אחרי דיון שנמשך גם כאן בקריאה הראשונה וגם בוועדה.

גדעון סער: טענה שבנקל ניתן להפריכה היא היעדר תקדימיות של חקיקה כזאת.

גדעון סער: אז אני רוצה לגלות, לכל מי שעדיין לא יודע, שבמדינת ישראל במשך קרוב לעשור הנושא של הגבלת כהונת ראש הממשלה היה חלק מחוק-היסוד.

גדעון סער: הטענה הנגדית – כן, אבל זה היה כשהייתה בחירה ישירה של ראש ממשלה.

גדעון סער: אז השאלה הפשוטה היא האם אפשר להגביל את כוחו של העם הבוחר אבל אי-אפשר להגביל את כוחה של הכנסת שהיא נציגתו של העם?

גדעון סער: זה בוודאי לא סביר על פי כל קנה מידה.

גדעון סער: אם מבחינת העיקרון ניתן להגביל את כוחו של העם, מהטעמים של טובת המשטר שעמדנו עליהם, אז בוודאי ניתן להגביל בחוק-יסוד, ברוב מוחלט של חברי הכנסת, ואנחנו זקוקים ל-61 חברים בכנסת על מנת להעביר את החוק הזה, גם להטיל את אותה מגבלה על נציגי הציבור.

גדעון סער: רוב מאוד גדול בציבור תומך בחקיקה הזאת ומצפה לאמירה הזאת, משום שניתן לראות, ואני רוצה להרחיב, לא רק מתוך הניסיון שלנו, שריכוז כוח לתקופה ממושכת מדי מוביל לסיאוב, לשחיתות, להתמקדות בהישרדות במקום ביעדי מדיניות, והתחלופה והריענון הם דבר חשוב בכל מערכות החיים.

גדעון סער: לכן אני מאמין שאנחנו מחזקים את יסודות המשטר שלנו כמדינה יהודית ודמוקרטית כאשר אנחנו באים לחוקק את החוק הזה למען אזרחי ישראל.

גדעון סער: אני רוצה להודות ליושב-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט של הכנסת, לחבר הכנסת גלעד קריב, על עבודה שהייתה גם יסודית וגם יעילה, ולא קל לשלב את שני המרכיבים הללו.

גדעון סער: בהיבטים מסוימים ועדת החוקה הוסיפה על הצעת החוק הממשלתית, כמו למשל לעניין אורך תקופת הצינון.

גדעון סער: אני רוצה להודות לו ולחברי הוועדה.

גדעון סער: אנחנו נביא בשבוע הבא לכנסת חוק-יסוד חדש, חוק-יסוד: זכויות במשפט הפלילי, ואני מקווה מאוד שבשבוע הבא יהיה מפגן קצת יוצא דופן, אם הכנסת כולה תוכל להתאחד בתמיכה בזכויות של אזרחי ישראל שנמצאים בהליכים של חקירה ומשפט, כי אנחנו מאמינים שכאשר רשויות אכיפת החוק ממלאות את תפקידן, גם תוך הקפדה על הזכויות של האזרחים וגם בגדרי החוק, הדבר הזה מקים רשויות חזקות יותר ולא חלשות יותר.

גדעון סער: אבל לדיון הזה, אדוני היושב-ראש, נגיע בשבוע הבא.

גדעון סער: אני, בהנחה שחבריי השתכנעו – חבר הכנסת טופורובסקי – אני מבקש מהמליאה לאשר את הצעת החוק, לדחות את ההסתייגויות.

צבי האוזר: תודה רבה, שר המשפטים.

צבי האוזר: חברים, אנחנו נחל בהליך ההצבעה בקריאה השנייה והשלישית על החוק.

צבי האוזר: יש לנו הסתייגויות להצעת חוק-יסוד: הממשלה (תיקון מס' 11), ולהלן שמות חברי הכנסת המסתייגים.

צבי האוזר: אקרא אותם על פי הקבוצות: קבוצת הליכוד – חברי הכנסת בנימין נתניהו, יולי יואל אדלשטיין, ישראל כץ, מירי מרים רגב, יריב לוין, יואב גלנט, ניר ברקת, גילה גמליאל, אבי דיכטר, גלית דיסטל אטבריאן, חיים כץ, אלי כהן, צחי הנגבי, אופיר אקוניס, יובל שטייניץ, דוד אמסלם, דסטה גדי יברקן, אמיר אוחנה, אופיר כץ, חוה אתי עטייה, יואב קיש, דוד ביטן, קרן ברק, שלמה קרעי, מכלוף מיקי זוהר, אורלי לוי אבקסיס, קטי קטרין שטרית, פטין מולא ומאי גולן.

צבי האוזר: קבוצת ש"ס – חברי הכנסת יעקב מרגי, יואב בן צור, מיכאל מלכיאלי, חיים ביטון, משה ארבל, ינון אזולאי, משה אבוטבול, אוריאל בוסו ויוסף טייב.

צבי האוזר: קבוצת יהדות התורה – חברי הכנסת משה גפני, יעקב ליצמן, אורי מקלב, מאיר פרוש, יעקב אשר, ישראל אייכלר ויצחק פינדרוס.

צבי האוזר: קבוצת הציונות הדתית – חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ', מיכל וולדיגר, איתמר בן גביר, שמחה רוטמן, אורית מלכה סטרוק, אבי מעוז ואופיר סופר.

צבי האוזר: קבוצת הרשימה המשותפת – חברי הכנסת איימן עודה, אחמד טיבי, סמי אבו שחאדה, עאידה תומא סלימאן, אוסאמה סעדי ועופר כסיף.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, בשם הרשימה המשותפת אני מבקש להסיר את כל ההסתייגויות שהגשנו ולא להצביע עליהן.

אוסאמה סעדי: אנחנו הגשנו הסתייגות לבטל את סעיף 3, שזה סעיף פרסונלי לבנימין נתניהו.

אוסאמה סעדי: מאחר שכנראה אנחנו לא נצליח להעביר את ההסתייגות הזאת, אנחנו מבקשים לבטל את כל ההסתייגויות.

צבי האוזר: זה כולל גם הסתייגות מס' 41?

צבי האוזר: את כל ההסתייגויות?

אוסאמה סעדי: כן.

צבי האוזר: וכמובן, לחלופין.

צבי האוזר: כל ההסתייגויות.

אחמד טיבי: אנחנו מבקשים להסיר את כל ההסתייגויות שלנו.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: אם כן, אנחנו ניגש להצבעה על ההסתייגויות לפני סעיף 1, של חברי הכנסת קרעי, אמסלם, ביטן, קיש, רוטמן, פינדרוס ופרוש.

צבי האוזר: אנחנו נקיים הצבעה אלקטרונית על הסתייגות מס' 1, לפני סעיף 1.

צבי האוזר: חברים, אנחנו מצביעים.

צבי האוזר: מי בעד?

צבי האוזר: מי נגד?

צבי האוזר: הצבעה.

צבי האוזר: בעד ההסתייגות – 7

צבי האוזר: נמנעים – אין

צבי האוזר: אם כן, נגד – 60, בעד – שבעה, נמנעים – אין.

צבי האוזר: אני קובע כי ההסתייגות נדחתה, לא התקבלה.

צבי האוזר: אנחנו נעבור להסתייגות מס' 2.

צבי האוזר: יש לנו בקשה של האופוזיציה להצבעה שמית.

צבי האוזר: אם כן, מזכירת הכנסת, אני מבקש להתחיל בקריאת השמות.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – נמנע אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – נגד משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – נגד יוסף טייב – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – נמנע מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש –

ירדנה מלר-הורוביץ: נגד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נגד

צבי האוזר: מזכירת הכנסת, את יכולה להקריא את שמות אלה שלא נכחו בקריאתך הראשונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צחי הנגבי – אינו נוכח מיכל וולדיגר – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח פטין מולא – בעד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח

צבי האוזר: האם מישהו נוכח כאן, באולם המליאה, ולא הצביע?

צבי האוזר: בבקשה, גברתי המזכירה, את יכולה להוסיף את חבר הכנסת טאהא.

צבי האוזר: אתה הצבעת נגד.

צבי האוזר: אם כן, תמה ההצבעה.

צבי האוזר: גברתי מזכירת הכנסת, נא למנות את השמות.

צבי האוזר: האמת, אדוני יושב-ראש הכנסת, עד שנדע את תוצאות ההצבעה, אני חייב להגיד שנשגבת מבינתי הסיטואציה שבה אנשים שאינם נמצאים מכתיבים לאלה שכן נמצאים הצבעות שמיות.

יואב קיש: אדוני היושב-ראש, אני אשמח לענות לך.

יואב קיש: זאת בדיוק הסיבה שיש שמיות, ותחכה בסבלנות.

צבי האוזר: אני אחכה בסבלנות, אדוני.

יואב קיש: יופי.

צבי האוזר: אני רק הערתי הערה עקרונית.

צבי האוזר: אני חושב שזאת זכות פרלמנטרית שצריכה להיות - - -

יואב קיש: בוא, תלמד את התקנון לפני שאתה מדבר.

צבי האוזר: למה אתה צועק?

צבי האוזר: אני לא הכחשתי.

צבי האוזר: אני רק אומר שנשגבת מבינתי השיטה הזאת.

צבי האוזר: אני אציע הצעה לתיקון התקנון, ואני חושב שזאת זכות פרלמנטרית שצריכה להיות אין סיטו, כמו שמכונה בלטינית.

צבי האוזר: כשאתה כאן, במקום, אתה יכול להגיד הצבעה שמית.

צבי האוזר: כשאתה בבית, ב-04:00, נראה לי מוזר.

דוד אמסלם: לך תעבוד, תחזור לעבוד בתל אביב, תחפש עבודה.

דוד אמסלם: אל תמצוץ פה את לשדו של הציבור.

דוד אמסלם: לך תחפש עבודה, יא נורבגי.

דוד אמסלם: לך תחפש עבודה.

דוד אמסלם: אל תנצל את הציבור.

דוד אמסלם: חי על חשבון הציבור.

ינון אזולאי: - - -

צבי האוזר: אין הצבעה מהבית, אבל בהצבעה שמית אפשר לשלשל את הרשימה הזאת.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש - - - עלינו פה?

דוד אמסלם: לך תחפש עבודה, אתה לא חבר כנסת, לא נבחרת.

דוד אמסלם: סידרו לך פה עבודה.

צבי האוזר: אם כך, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לקרוא את התוצאות להסתייגות מס' 2.

צבי האוזר: בעד – שבעה חברי כנסת, נגד – 64, נמנעים – שניים.

צבי האוזר: אני קובע כי ההסתייגות נדחתה.

צבי האוזר: אנחנו נעבור להסתייגות מס' 3.

צבי האוזר: חבר הכנסת קיש, אני מבין שהשמות הם להסתייגות מס' 3.

יואב קיש: כן.

צבי האוזר: הצבעה שמית.

צבי האוזר: בבקשה, מזכירת הכנסת, נא לקרוא את השמות.

יואב קיש: הינה, היושב-ראש, בבקשה.

יואב קיש: האנשים שלנו יבואו, ואתם לא תבטלו את הזכות שלנו להביא את האנשים.

יואב קיש: מה לעשות?

יואב קיש: אין לנו - - -

צבי האוזר: חבר הכנסת קיש, למה אתה מתעצבן?

יואב קיש: כי אתה פוגע בדמוקרטיה הישראלית.

דוד אמסלם: אתה לא חבר כנסת.

צבי האוזר: אני לא פוגע.

יואב קיש: אתה פוגע בדמוקרטיה.

צבי האוזר: אני מודה על הוויכוח.

צבי האוזר: בבקשה, מזכירת הכנסת.

דוד אמסלם: אתה לא נבחרת.

דוד אמסלם: אתה הרי מובטל.

דוד אמסלם: החבר שלך המושחת סידר לך עבודה.

דוד אמסלם: אתה הרי מובטל, שסידרו לך עבודה.

דוד אמסלם: אתה לא נבחרת לכנסת.

צבי האוזר: חבריי חברי הכנסת, אני מבקש, אנחנו בהצבעה.

צבי האוזר: אני מבקש לשמור על השקט.

דוד אמסלם: אתה לא נבחרת לכנסת.

דוד אמסלם: החבר המושחת שלך סידר לך עבודה ב-50,000 שקל.

צבי האוזר: אני מבקש ממך לשמור על השקט.

צבי האוזר: תודה רבה.

דוד אמסלם: אתה עכשיו - - -

יואב קיש: אתה פוגע בדמוקרטיה, זה מה שאתה.

דוד אמסלם: והחבר המושחת שלך סידר לך עבודה.

יואב קיש: הינה, הם מגיעים ואתה בושה לדמוקרטיה.

דוד אמסלם: 50,000 שקל על חשבון הציבור.

דוד אמסלם: אתה מבין, יא בושה וכלימה.

דוד אמסלם: אתה והחבר שלך המושחת, שקיבל ערבויות 4 מיליון שקל.

צבי האוזר: חבר הכנסת אמסלם, אני מבקש ממך לא להפריע.

דוד אמסלם: אתה מבין - - -

צבי האוזר: אני מבקש ממך לא להפריע.

צבי האוזר: שמענו אותך.

דוד אמסלם: אתה לא נבחרת לכנסת.

צבי האוזר: אני מבקש ממך לא להפריע.

דוד אמסלם: אתה חצוף, אתה לא נבחרת לכנסת.

צבי האוזר: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דוד אמסלם: תקרא כמה שאתה רוצה.

צבי האוזר: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

דוד אמסלם: מאה אחוז.

דוד אמסלם: תקרא, תמשיך גם.

דוד אמסלם: חצוף.

צבי האוזר: בבקשה, להמשיך.

שלמה קרעי: יש לנו זמן עד 11:00.

דוד אמסלם: אתה אומר לנו מה התקנון פה?

דוד אמסלם: אנחנו נשב פה עד הבוקר.

דוד אמסלם: לפחות תעבוד על ה-50,000, לפחות תישאר פה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – נמנע אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – נגד משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – נמנע יוסף טייב – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – נמנע מנסור עבאס – נגד איימן עודה – נמנע חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – אינו נוכח שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נמנעת

צבי האוזר: תודה.

צבי האוזר: אנא קראי בשמות מי שלא נכח באולם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צחי הנגבי – אינו נוכח מיכל וולדיגר – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד מירי מרים רגב – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: האם יש מישהו שנוכח כאן באולם המליאה וטרם הצביע?

צבי האוזר: אין.

צבי האוזר: אם כך אני מכריז על נעילת ההצבעה.

צבי האוזר: אנא, ספרו את הקולות.

צבי האוזר: להלן תוצאות ההצבעה על הסתייגות מס' 3: בעד – 11, נגד – 61, נמנעים – חמישה.

צבי האוזר: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

צבי האוזר: אנחנו נעבור להסתייגות מס' 4.

צבי האוזר: הצבעה תתקיים כהצבעה אלקטרונית.

צבי האוזר: אבקש מחברי הכנסת לתפוס את מקומותיהם.

צבי האוזר: אנחנו נעבור להצבעה על הסתייגות מס' 4.

צבי האוזר: הצבעה.

צבי האוזר: מי בעד?

צבי האוזר: מי נגד?

צבי האוזר: מצביעים.

צבי האוזר: בעד ההסתייגות – 11

צבי האוזר: נמנעים – 3

צבי האוזר: אם כן, בעד ההסתייגות – 11 חברי כנסת, נגד – 56, נמנעים – שלושה.

צבי האוזר: אני קובע שההסתייגות לא התקבלה.

צבי האוזר: אנחנו נעבור להסתייגות מס' 5, של חבר הכנסת שלמה קרעי.

צבי האוזר: ההסתייגות הזאת תהיה בהצבעה שמית.

צבי האוזר: גברתי מזכירת הכנסת, נא לקרוא את השמות.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – נמנע אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח

דוד אמסלם: - - -

צבי האוזר: חבר הכנסת אמסלם, אני מבקש לא להפריע.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – נמנע יוסף טייב – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נמנעת

צבי האוזר: תודה.

צבי האוזר: מזכירת הכנסת, אנא לקרוא בשמות אלו שלא נכחו באולם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צחי הנגבי – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח יצחק פינדרוס – בעד מאיר פרוש – אינו נוכח יואב קיש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: האם יש מישהו שנוכח באולם ולא השתתף בהצבעה?

אוריאל בוסו: אני.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אוריאל בוסו – בעד יואב קיש – נמנע

צבי האוזר: אם כך, אני מכריז על נעילת ההצבעה, אני מבקש לספור את הקולות.

צבי האוזר: אם כן, אני מקריא את תוצאות ההצבעה על הסתייגות מס' 5, של חבר הכנסת קרעי: בעד – 17, נגד – 58, נמנעים – ארבעה.

צבי האוזר: אני קובע כי הסתייגות מס' 5 נדחתה.

צבי האוזר: אנחנו נעבור להצבעה על הסתייגות 6.

צבי האוזר: הצבעה זו תהיה הצבעה אלקטרונית.

צבי האוזר: אני מבקש מחברי הכנסת לתפוס את מקומותיהם, אנחנו עוברים להצבעה.

צבי האוזר: מי בעד?

צבי האוזר: מי נגד?

צבי האוזר: מצביעים.

צבי האוזר: בעד ההסתייגות – 17

צבי האוזר: נמנעים – 2

צבי האוזר: בעד – 17, נגד – 55, נמנעים – שניים.

צבי האוזר: אני קובע שהסתייגות מס' 6 נדחתה.

צבי האוזר: ואנחנו נעבור להצבעה על הסתייגות מס' 7, שתתקיים כהצבעה שמית.

צבי האוזר: גברתי מזכירת הכנסת, נא להקריא את שמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – נמנע אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – נמנע יוסף טייב – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – אינה נוכחת מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: אני מבקש לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא נכחו בקריאה הראשונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח אוריאל בוסו – בעד חיים ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צחי הנגבי – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח ווליד טאהא – אינו נוכח יוסף טייב – בעד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח מיקי לוי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – בעד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח יצחק פינדרוס – בעד מאיר פרוש – אינו נוכח אביר קארה – נגד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת יעל רון בן משה – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

צבי האוזר: האם יש מישהו באולם שלא השתתף בהצבעה ומעוניין להצביע?

צבי האוזר: בבקשה.

וליד טאהא: אני.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) ווליד טאהא – נגד

צבי האוזר: אין עוד מישהו.

צבי האוזר: האם יש עוד מישהו שמעוניין להצביע?

צבי האוזר: הינה, חבר הכנסת לפיד.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) יאיר לפיד – נגד

צבי האוזר: אני לא רואה עוד אף אחד.

צבי האוזר: אם כן, אני מכריז על נעילת ההצבעה.

צבי האוזר: אני מבקש לספור.

צבי האוזר: להלן תוצאות ההצבעה על הסתייגות מס' 7: בעד – 18, נגד – 58, נמנעים – שניים.

צבי האוזר: אני קובע שהסתייגות מס' 7 נדחתה.

צבי האוזר: נעבור, חברים, להצבעה על הסתייגות מס' 8, והיא תהיה אלקטרונית.

צבי האוזר: אשר על כן, אני מבקש מחברי הכנסת לתפוס את מקומותיהם.

צבי האוזר: אנחנו נצביע על הסתייגות מס' 8.

צבי האוזר: מי בעד?

צבי האוזר: מי נגד?

צבי האוזר: מצביעים.

צבי האוזר: בעד ההסתייגות – 18

צבי האוזר: נמנעים – אין

צבי האוזר: אם כן, בעד – 18, נגד – 60, נמנעים – אין.

צבי האוזר: אני קובע שהסתייגות מס' 8 נדחתה.

צבי האוזר: אנחנו נעבור להצבעה על הסתייגות מס' 9, וגם היא תהיה הצבעה אלקטרונית.

צבי האוזר: אני מבקש מחברי הכנסת לתפוס את מקומותיהם.

צבי האוזר: אנחנו מצביעים.

צבי האוזר: מי בעד?

צבי האוזר: מי נגד?

צבי האוזר: הצבעה.

צבי האוזר: בעד ההסתייגות – 18

צבי האוזר: נמנעים – אין

צבי האוזר: להלן תוצאות ההצבעה על הסתייגות מס' 9: בעד – 18, נגד – 59, נמנעים – אין.

צבי האוזר: הסתייגות מס' 9 לא התקבלה.

צבי האוזר: אנחנו נעבור להצבעה על הסתייגות מס' 10.

צבי האוזר: מי בעד?

צבי האוזר: מי נגד?

צבי האוזר: הצבעה.

צבי האוזר: בעד ההסתייגות – 17

צבי האוזר: נמנעים – 1

צבי האוזר: בעד – 17, נגד – 59, נמנע אחד.

צבי האוזר: אני קובע שהסתייגות מס' 10 לא התקבלה.

צבי האוזר: אנחנו נעבור להצבעה על הסתייגות מס' 11.

צבי האוזר: מי בעד?

צבי האוזר: מי נגד?

צבי האוזר: מצביעים.

צבי האוזר: בעד ההסתייגות – 18

צבי האוזר: נמנעים – 1

צבי האוזר: בעד – 18, נגד – 58, נמנע אחד.

צבי האוזר: אני קובע שהסתייגות מס' 11 לא התקבלה.

צבי האוזר: אנחנו נעבור להצבעה על הסתייגות מס' 12.

צבי האוזר: ההצבעה הזאת תתקיים כהצבעה שמית.

צבי האוזר: מזכירת הכנסת, בבקשה לקרוא את השמות.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – אינו נוכח

צבי האוזר: אני מבקש מחברי הכנסת לשבת במקומותיהם.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – נגד משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח יוסף טייב – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – בעד עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – אינו נוכח שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

צבי האוזר: תודה.

צבי האוזר: אבקש לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא היו נוכחים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח אוריאל בוסו – בעד חיים ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – אינו נוכח יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צחי הנגבי – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד אחמד טיבי – נמנע דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד עופר כסיף – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח עידית סילמן – נגד אוסאמה סעדי – נמנע איימן עודה – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח גלעד קריב – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – נמנעת

צבי האוזר: יש מישהו באולם שלא הצביע ומעוניין להשתתף בהצבעה?

צבי האוזר: אין.

צבי האוזר: תמה ההצבעה.

צבי האוזר: אני מבקש לספור את הקולות.

צבי האוזר: אם כן, להלן תוצאות ההצבעה על הסתייגות מס' 12: בעד – 18, נגד – 58, נמנעים – שלושה.

צבי האוזר: אני קובע כי הסתייגות מס' 12 נדחתה.

צבי האוזר: ואנחנו נעבור להסתייגות מס' 13.

צבי האוזר: ההסתייגות הזאת – אנחנו נצביע עליה בהצבעה אלקטרונית.

צבי האוזר: אני מבקש מחברי הכנסת לתפוס את מקומותיהם.

צבי האוזר: קיש, יואב, זה להצבעה הבאה?

יואב קיש: לא, לא להסתייגות הבאה.

יואב קיש: אני אגיד לך מתי - - -

צבי האוזר: בבקשה, חברי הכנסת, אני מבקש לתפוס את מקומותיכם.

צבי האוזר: אנחנו עוברים להצבעה.

צבי האוזר: הצבעה אלקטרונית.

צבי האוזר: מי בעד?

צבי האוזר: מי נגד?

צבי האוזר: מצביעים.

צבי האוזר: בעד ההסתייגות – 15

צבי האוזר: נמנעים – 3

צבי האוזר: בעד – 15, נגד – 57, נמנעים – שלושה.

צבי האוזר: אני קובע כי הסתייגות מס' 13 נדחתה.

צבי האוזר: אנחנו נעבור להצבעה על הסתייגות מס' 14, וההצבעה תתקיים כהצבעה שמית.

צבי האוזר: מזכירת הכנסת, בבקשה להקריא את השמות.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – נגד משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – אינו נוכח משה טור פז – נגד אחמד טיבי – נמנע יוסף טייב – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – נגד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – אינה נוכחת יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – אינה נוכחת יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נמנעת

צבי האוזר: אבקש לקרוא את שמות אלה שלא השתתפו בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צחי הנגבי – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח בועז טופורובסקי – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – נמנע איימן עודה – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח

צבי האוזר: תודה.

צבי האוזר: האם יש מישהו שנוכח באולם ולא השתתף בהצבעה?

צבי האוזר: בבקשה, גברתי מזכירת הכנסת.

צבי האוזר: עוד לא נגמרה ההצבעה.

צבי האוזר: הוא ביקש להוסיף את שמו.

אוריאל בוסו: - - -

צבי האוזר: אני לא אמרתי שנגמרה ההצבעה, שאלתי אם יש עוד מישהו והצבעתי עליו.

צבי האוזר: אני מבקש להוסיף אותו, בסדר?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) אוריאל בוסו – בעד

צבי האוזר: תודה.

צבי האוזר: אם כן, אני נועל את ההצבעה, נא לספור את הקולות.

אורית סטרוק: תגידו לי, אתם לא מתביישים?

אורית סטרוק: אתם באים באמצע הלילה לעצור בחורים מישיבת חומש על כלום?

אורית סטרוק: על עצם הנוכחות בחומש עושים להם - - -

צבי האוזר: חברת הכנסת סטרוק - - -

אורית סטרוק: תתביישו - - -

בצלאל סמוטריץ': - - -

קריאות: בושה, בושה, בושה - - -

יואב קיש: באמצע הלילה?

קריאות: - - -

שמחה רוטמן: תתביישו לכם.

שמחה רוטמן: בושה.

צבי האוזר: חברי הכנסת - - -

קריאות: - - -

צבי האוזר: חברי הכנסת, אני מבקש להירגע.

צבי האוזר: חברת הכנסת סטרוק, חבר הכנסת סמוטריץ', חבר הכנסת סמוטריץ', אתה במליאת הכנסת.

צבי האוזר: אני מבקש - - -

בצלאל סמוטריץ': - - - כדי לא לקרוא לערבים?

צבי האוזר: חבר הכנסת סמוטריץ', אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

צבי האוזר: חברת הכנסת סטרוק, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

קריאות: - - -

צבי האוזר: חברת הכנסת סטרוק, אני קורא אותך פעם שנייה.

צבי האוזר: חברת הכנסת סטרוק, אני קורא אותך פעם שלישית.

צבי האוזר: אני מבקש להוציא אותה מן האולם.

צבי האוזר: אני מבקש להוציא את חברת הכנסת סטרוק מהאולם.

בצלאל סמוטריץ': - - -

צבי האוזר: חבר הכנסת סמוטריץ', אני קורא אותך פעם שנייה לסדר.

צבי האוזר: אני קורא אותך, חבר הכנסת סמוטריץ', פעם שלישית לסדר.

צבי האוזר: אני מבקש להוציא אותו מהאולם.

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: אני מבקש להכריז על תוצאות ההצבעה - - -

בצלאל סמוטריץ': תכריז - - -

צבי האוזר: חבר הכנסת סמוטריץ', תודה רבה.

צבי האוזר: אני מבקש לעזוב את האולם.

קריאה: - - - אין לכם בושה?

מיכל רוזין: אין לכם - - -

קריאות: - - - (חברת הכנסת אורית סטרוק וחבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' יוצאים מאולם המליאה.

קריאות: )

צבי האוזר: תודה רבה.

צבי האוזר: חבר הכנסת גולן, אני מבקש לא למחוא כפיים.

צבי האוזר: חבר הכנסת גולן, אני מבקש לא למחוא כפיים.

בצלאל סמוטריץ': תתביישו לכם - - -

שלמה קרעי: - - -

צבי האוזר: חבר הכנסת קרעי, אני מבקש לשבת.

צבי האוזר: חבר הכנסת פינדרוס.

צבי האוזר: להלן תוצאות ההצבעה על הסתייגות מס' 14: בעד – 15 חברי כנסת, נגד – 60, נמנעים – שלושה.

צבי האוזר: אני קובע כי הסתייגות מס' 14 נדחתה.

צבי האוזר: נעבור להצבעה על הסתייגות מס' 15, שתהיה אלקטרונית.

צבי האוזר: אני מבקש לאפשר לחברי הכנסת שיצאו מהאולם להשתתף בהצבעה.

קריאות: - - - לכו לבדואים - - -

יאיר גולן: - - -

צבי האוזר: אני מבקש מחברי הכנסת לתפוס את מקומותיהם.

צבי האוזר: אנחנו נצביע על הסתייגות מס' 15.

צבי האוזר: חברת הכנסת סטרוק, אני מבקש לשמור על שקט.

צבי האוזר: אנחנו נצביע.

צבי האוזר: מי בעד?

צבי האוזר: מי נגד?

צבי האוזר: הסתייגות מס' 15 – מצביעים.

צבי האוזר: בעד ההסתייגות – 15

צבי האוזר: נמנעים – 1

צבי האוזר: להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 15, נגד – 59, נמנע אחד.

צבי האוזר: אני קובע שהסתייגות מס' 15 נדחתה.

קריאות: - - -

צבי האוזר: חבר הכנסת סמוטריץ', אני מבקש ממך לצאת מהאולם.

צבי האוזר: אני מבקש ממך לצאת מהאולם.

קריאה: - - - תתבייש לך, תתבייש לך.

קריאה: אתה חצוף.

צבי האוזר: אני מבקש ממך לצאת מהאולם.

צבי האוזר: אנחנו, את ההצבעה על הסתייגות מס' 16 נעשה בהצבעה שמית.

צבי האוזר: חבר הכנסת פינדרוס, אני מבקש להירגע.

שמחה רוטמן: את מצביעה על - - - תתביישי לך את - - - תתבייש לך אתה.

שמחה רוטמן: תתביישו לכם, כולכם - - -

גבי לסקי: - - -

צבי האוזר: חברת הכנסת לסקי, אבקש לחזור למקום.

צבי האוזר: חברת הכנסת לסקי.

צבי האוזר: חבר הכנסת רוטמן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

קריאות: - - -

צבי האוזר: חבר הכנסת קריב, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

צבי האוזר: חבר הכנסת קריב.

צבי האוזר: חבר הכנסת קריב, תירגע.

צבי האוזר: קראתי אותך לסדר פעם ראשונה.

צבי האוזר: אנחנו נעבור להצבעה על הסתייגות מס' 16.

צבי האוזר: הסתייגות מס' 16 תתקיים בהצבעה שמית.

צבי האוזר: גברתי מזכירת הכנסת, בבקשה לקרוא את השמות.

קריאות: - - -

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול –

קריאות: - - -

צבי האוזר: חבר הכנסת סמוטריץ'.

צבי האוזר: חברת הכנסת לסקי, תירגעי.

צבי האוזר: חברת הכנסת רוזין, אני מבקש.

צבי האוזר: אנחנו בעיצומה של הצבעה.

צבי האוזר: אני מבקש מכם לכבד את פרוטוקול הכנסת.

צבי האוזר: אני מבקש ממזכירת הכנסת להמשיך בהקראה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – נמנע אלי אבידר – נגד

צבי האוזר: חבר הכנסת אמסלם, אנחנו באמצע הצבעה.

דוד אמסלם: - - - תסתכל מה החבר'ה שלך - - - אתה לא מתבייש - - -

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח

בצלאל סמוטריץ': - - -

דוד אמסלם: בושה וכלימה.

דוד אמסלם: לא מתבייש.

דוד אמסלם: העיקר בנט נוסע בשיירה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח

דוד אמסלם: - - -

צבי האוזר: חבר הכנסת אמסלם, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

דוד אמסלם: - - -

צבי האוזר: חבר הכנסת אמסלם, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח

קריאות: - - -

צבי האוזר: חברת הכנסת רוזין, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – נגד משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – נמנע יוסף טייב – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – נמנע מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – אינה נוכחת עאידה תומא סלימאן – נמנעת

צבי האוזר: אני מבקש לקרוא בשמות חברי הכנסת שלא השתתפו בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צחי הנגבי – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח יוסף טייב – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת איימן עודה – אינו נוכח יצחק פינדרוס – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – נגד

צבי האוזר: האם יש מישהו באולם שלא השתתף בהצבעה ויש לו עניין להצביע?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חברת הכנסת) אורית סטרוק –

אורית סטרוק: נגד.

אורית סטרוק: נגד שעושים חיפוש בבית - - -

ירדנה מלר-הורוביץ: אורית סטרוק – נגד

צבי האוזר: אורית סטרוק, אנחנו מודים לך.

צבי האוזר: אני מבקש.

אורית סטרוק: - - -

צבי האוזר: אורית סטרוק, אני מבקש לא להפריע.

צבי האוזר: אנחנו רוצים לנעול את ההצבעה.

אורית סטרוק: - - -

צבי האוזר: חברת הכנסת סטרוק, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

צבי האוזר: אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

צבי האוזר: אני קורא אותך לסדר פעם שלישית.

צבי האוזר: אני מבקש מהסדרנים להוציא את חברת הכנסת סטרוק.

אורית סטרוק: - - - חוק זכויות החשודים - - -

צבי האוזר: אנחנו ננעל את ההצבעה.

צבי האוזר: תמה ההצבעה.

צבי האוזר: אני מבקש לשמוע את השמות.

צבי האוזר: אני ביקשתי להוציא את חברת הכנסת סטרוק.

בצלאל סמוטריץ': גמרתם את כל - - - את כל הפשע, את כל החוקים.

צבי האוזר: תמה ההצבעה.

צבי האוזר: אני מבקש לספור את הקולות.

אורית סטרוק: - - -

בצלאל סמוטריץ': - - - בושה וחרפה.

אורית סטרוק: - - -

בצלאל סמוטריץ': - - - את המשפחות ונשים וילדים באמצע הלילה - - -

צבי האוזר: חבר הכנסת סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': - - -

צבי האוזר: אני ביקשתי להוציא את אורית סטרוק מן המליאה.

אורית סטרוק: - - -

צבי האוזר: חברת הכנסת סטרוק, את בקריאה שלישית.

צבי האוזר: אני מבקש ממך לעזוב את האולם.

אורית סטרוק: - - -

צבי האוזר: חברת הכנסת סטרוק, אני ביקשתי ממך לעזוב את האולם.

אורית סטרוק: - - -

צבי האוזר: חברת הכנסת סטרוק, אני ביקשתי ממך לעזוב את האולם.

אורית סטרוק: - - -

צבי האוזר: אני שמעתי אותך וביקשתי ממך לעזוב את האולם.

בצלאל סמוטריץ': תראה מה זה, אתם מגישים עכשיו חוק-יסוד: זכויות חשודים, נכון?

בצלאל סמוטריץ': חוק-יסוד: זכויות חשודים.

בצלאל סמוטריץ': מה מצדיק - - - ב-04:00 - - -

צבי האוזר: בבקשה.

צבי האוזר: חבר הכנסת סמוטריץ', אני מבקש ממך להישאר במקומך.

בצלאל סמוטריץ': מה מצדיק ב-04:00 להפוך בתים של אברכים בישיבת חומש?

צבי האוזר: הינה, הגיעו הסדרניות, ואני מבקש להוציא את חברת הכנסת סטרוק מן האולם.

צבי האוזר: תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': חוק זכויות חשודים - - - זכויות חשודים - - -

צבי האוזר: אני מבקש להכריז על תוצאות הצבעה של הסתייגות מס' 16.

צבי האוזר: בעד – 12, נגד – 57, נמנעים – ארבעה.

צבי האוזר: אם כן, הסתייגות מס' 16 נדחתה.

צבי האוזר: אנחנו נעבור להסתייגות מס' 17, וההסתייגות תוצבע.

צבי האוזר: אכן, הפנה את תשומת ליבי שמגיש ההסתייגות, חבר הכנסת שלמה קרעי, לא נמצא באולם.

צבי האוזר: הוא מתפלל.

צבי האוזר: הוא מתפלל.

יואב קיש: אז אני אביא אותו.

צבי האוזר: לא, לא.

צבי האוזר: הינה, זה בסדר.

צבי האוזר: הוא מתפלל, אז אנחנו נעבור להסתייגות מס' 17, להצבעה שמית.

צבי האוזר: אני מבקש ממזכירת הכנסת להתחיל את ההצבעה השמית, בבקשה.

דוד אמסלם: נעשה הפסקות רק ברמדאן.

דוד אמסלם: תפילות של היהודים, חס ושלום.

צבי האוזר: הסתייגות מס' 17 – אני מבקש להתחיל להקריא את שמות חברי הכנסת.

דוד אמסלם: רק ברמדאן אנחנו עוצרים.

אורית סטרוק: למה - - -

יואב קיש: אין לך סמכות להוציא.

צבי האוזר: חבר הכנסת קיש, אני לא מבין.

קריאות: - - -

צבי האוזר: בבקשה.

צבי האוזר: אני מבקש ממזכירת הכנסת, אם אפשר להתחיל.

צבי האוזר: סליחה, חבר הכנסת קיש, אנחנו באמצע הצבעה.

צבי האוזר: תמשיכי, תמשיכי.

צבי האוזר: אני הכרזתי על הצבעה, אני מבקש להתחיל את ההקראה.

קריאות: - - -

צבי האוזר: חבר הכנסת קיש, חבר הכנסת קיש, חבר הכנסת קיש, חבר הכנסת קיש, אני מבקש, אנחנו מבקשים להתחיל בהצבעה.

צבי האוזר: גברתי מזכירת הכנסת, אני מבקש להתחיל בהקראת השמות.

ירדנה מלר-הורוביץ: מישהו הטעה אותו, את מבינה?

דוד אמסלם: לא מקשיבים לך, אתה בושה וחרפה.

דוד אמסלם: מכות בידיים הלכת.

דוד אמסלם: עוד מעט תעצור אותנו, תיקח אותנו למגרש הרוסים.

קריאות: - - -

דוד אמסלם: הרי אתה לא שולט על עצמך.

דוד אמסלם: הלכת פה מכות.

דוד אמסלם: עוד מעט תיקח אותנו למגרש הרוסים, תפעיל את הזינזאנה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, קריאה ראשונה.

דוד אמסלם: תפעיל את הזינזאנה, יאללה, יאללה.

דוד אמסלם: אתה לא שולט בעצמך.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה שקט.

דוד אמסלם: מכות אתה הולך פה?

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה שקט.

דוד אמסלם: - - - חבר כנסת - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה שקט.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, קריאה שנייה.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש.

דוד אמסלם: אתה לא מתבייש.

דוד אמסלם: אתה בושה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, פעם אחרונה.

דוד אמסלם: עף על עצמו.

דוד אמסלם: לא מתבייש.

ירדנה מלר-הורוביץ: זה על ההסתייגות 17.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – נמנע משה אבוטבול – אינו נוכח אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – בעד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – נגד משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח יוסף טייב – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – בעד מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – בעד טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – נמנע מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – אינו נוכח אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – בעד יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: האם יש מישהו?

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, נא לקרוא שנית בשמות חברי הכנסת שלא היו נוכחים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח איתמר בן גביר – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינו נוכח ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צחי הנגבי – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח יוסף טייב – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח יצחק פינדרוס – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח אביר קארה – נגד שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת מוסי רז – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – נמנעת

מיקי לוי: האם יש מישהו מחברי הכנסת באולם שלא הצביע?

מיקי לוי: ההצבעה הסתיימה.

מיקי לוי: נא לספור.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה לשבת במקומך.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה לשבת במקומך.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה לשבת במקומך.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: תודה.

יאיר גולן: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן.

מיקי לוי: חבר הכנסת גולן.

מיקי לוי: סגן השר גולן.

קריאות: - - -

מיקי לוי: סגן השר גולן, תודה.

קריאות: - - -

מיקי לוי: סדרנים, בבקשה להושיב את חברי הכנסת.

דוד אמסלם: אני מבין שיאיר לפיד שירת בעיתון במחנה.

דוד אמסלם: שמעתי ששלחתם לאוקראינה מטוס מלא בעיתון במחנה.

דוד אמסלם: הרב קריב, הרב הרפורמי, העיתון במחנה יותר טוב.

דוד אמסלם: שלחו לאוקראינה מטוס מלא בעיתון במחנה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, חבר הכנסת אמסלם, אתה בשתי קריאות.

דוד אמסלם: נו, אז מה, תרביץ לי?

מיקי לוי: להלן התוצאות: 12 בעד, 55 נגד, שלושה נמנעים.

מיקי לוי: קובע שהסתייגות מס' 17 לא עברה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, אני בהצבעה, תשבי, בבקשה.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות מס' 18 – הצבעה אלקטרונית.

מיקי לוי: נא לשבת.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 11

מיקי לוי: נמנעים – 2

מיקי לוי: בעד – 11, נגד – 52, נמנעים – שניים.

מיקי לוי: לפיכך, ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: עוברים להסתייגות מס' 19.

מיקי לוי: נא לשבת.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההסתייגות – 11

מיקי לוי: נמנעים – 1

מיקי לוי: בעד – 11, נגד – 54, נמנעים – אחד.

מיקי לוי: לפיכך, ההסתייגות לא עברה.

יואב קיש: אנחנו מושכים את כל ההסתייגויות, כולל 40.

מיקי לוי: נציג האופוזיציה, חבר הכנסת קיש הודיע לי כרגע - - -

קריאה: קודם כול תודיע - - -

מיקי לוי: הודעתי כבר: 11 בעד, 54 נגד ואחד נמנע.

מיקי לוי: לפיכך ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: מהסתייגות מס' 20 ועד 40, והרשימה המשותפת משכה את כל ההסתייגויות שלה.

מיקי לוי: לפיכך אנחנו עוברים לסעיף 1 כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצבעה על סעיף 1 כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: הממשלה ביקשה הצבעה שמית.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: בבקשה, מזכירת הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – נמנע אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – בעד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – בעד

אחמד טיבי: אתם מוכנים לסלק את האישה הזאת?

אחמד טיבי: היא לא נותנת לי לעבור.

אחמד טיבי: היא אומרת לי: לך מסביב.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי.

איתמר בן גביר: - - - לעבור?

אחמד טיבי: אני צריך לעבור - - -

איתמר בן גביר: - - - מה זה "האישה הזאת"?

איתמר בן גביר: מה זה "האישה הזאת" - - - דבר אליה יפה.

מיקי לוי: חברת הכנסת, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, חברת הכנסת סטרוק, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה לשבת.

איתמר בן גביר: "האישה הזאת", "האישה הזאת".

איתמר בן גביר: איזו חוצפה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, פעם חמישית, בבקשה לשבת.

קריאות: - - -

מיכל רוזין: מה קשור?

מיכל רוזין: מה קשור - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, חברת הכנסת רוזין.

מיקי לוי: אתם מפריעים לי.

מיקי לוי: בקואליציה, בבקשה.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת, סגן השר גולן, בבקשה.

מיקי לוי: אנחנו באמצע ההצבעה, אתם צריכים 61, להזכיר לכם, אתם תעשו טעות.

מיקי לוי: בבקשה תשבו ותימנעו מכל מיני הפרעות.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: בבקשה להמשיך.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – בעד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, אנחנו באמצע ההצבעה.

בצלאל סמוטריץ': - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת סמוטריץ, חבר הכנסת סמוטריץ, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': רק שאלה.

בצלאל סמוטריץ': רק שאלה.

מיקי לוי: אנחנו באמצע ההצבעה.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: די, מספיק.

מיקי לוי: תודה.

קריאה: בנט, סיימת לטפל בגירוש?

חיים ביטון: סיים לטפל בגירוש, הגיע.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – בעד יוסף טייב – נגד אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד

מיקי לוי: חבר הכנסת שמחה, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, בבקשה לשבת.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק.

אורית סטרוק: - - - תתבייש, תתבייש.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה, אנחנו באמצע הצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – בעד

מיקי לוי: נא לקרוא פעם נוספת בשמות חברי הכנסת שלא היו נוכחים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – בעד

שלמה קרעי: תתבייש לך, בנט, תתבייש.

קריאות: - - -

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חברת הכנסת) קרן ברק –

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה לשבת.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, אני קורא אותך לסדר.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, החוצה, בבקשה.

מיקי לוי: החוצה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה לצאת.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, שב, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, שב בבקשה במקומך.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, קריאה ראשונה.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, קריאה שנייה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, קריאה שלישית.

מיקי לוי: החוצה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, החוצה.

אורית סטרוק: - - - אנשי חומש.

קריאות: - - -

מיקי לוי: בבקשה, סדרנים, להוציא את חברי הכנסת בן גביר וסטרוק החוצה.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, לצאת, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בן גביר, החוצה.

מיקי לוי: קראתי לך שלוש פעמים.

מיקי לוי: ביקשתי כל כך יפה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, החוצה.

אורית סטרוק: - - -

מיקי לוי: בבקשה להוציא אותה החוצה.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, לא צריך.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, החוצה.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת מראענה, נא לשבת, בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה, סדרנים, להוציא את חברת הכנסת מראענה.

אופיר כץ: רגע, רגע, היא מגינה על בנט.

אופיר כץ: היא שומרת על בנט עכשיו.

מיקי לוי: חברת הכנסת מראענה, אני לא צריך את העזרה שלך.

מיקי לוי: תשבי.

קריאה: היושב-ראש, תראה את מראענה - - - היא לא שומעת בכלל.

מיקי לוי: חברת הכנסת מראענה, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: תקשיבי אליי, חברת הכנסת מראענה, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: לשבת - - - אני לא צריך את העזרה שלך.

מיקי לוי: חברת הכנסת בן ארי, אני מבקש את הסיוע שלך.

קריאות: - - -

אחמד טיבי: עכשיו אתם מבינים מה זה בקבוק בלי תחתית?

אחמד טיבי: כל הזמן אני מסביר.

אחמד טיבי: אתם לא מבינים.

קריאות: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה לצאת החוצה.

קריאות: - - -

בועז טופורובסקי: איפה ביבי?

בועז טופורובסקי: אפילו באופוזיציה הוא לא נמצא.

בועז טופורובסקי: איפה ביבי?

בועז טופורובסקי: איפה דיכטר?

בועז טופורובסקי: איפה רגב?

בועז טופורובסקי: איפה ישראל כץ?

קריאות: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק.

מיקי לוי: אני מבקש מכל הקואליציה, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: קואליציה, בבקשה לשבת.

קריאות: - - -

דוד אמסלם: - - - הינה, הינה ההוראות.

דוד אמסלם: ההוראות.

אופיר כץ: הינה ההוראות, ההוראות.

אופיר כץ: תמשיך.

אופיר כץ: מיקי, אל תקבל הוראות - - -

מיקי לוי: - - - אתם ממש לא עוזרים לי.

דוד אמסלם: ההוראות החדשות - - - ההוראות החדשות שקיבלת.

מיקי לוי: חברת הכנסת רוזין, חברת הכנסת רוזין.

מיקי לוי: חברת הכנסת מראענה, בבקשה לשבת.

דוד אמסלם: ההוראות החדשות.

דוד אמסלם: תתקדם, ככה.

דוד אמסלם: תתקדם, תתקדם.

דוד אמסלם: קיבלת הנחיות.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, החוצה עד סוף היום - - -

דוד אמסלם: תמשיך, אבל.

דוד אמסלם: קיבלת הנחיות.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה, חבר הכנסת אמסלם, החוצה.

דוד אמסלם: - - - הוא יפטר אותך.

מיקי לוי: החוצה.

קריאות: - - -

מיקי לוי: החוצה עד סוף היום.

מיקי לוי: אתה תיכנס אך ורק להצבעות.

דוד אמסלם: אין בעיה, רק תדאג שנצביע, אבל תדאג שנצביע.

קריאות: - - - קיבלת תקנון חדש?

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: תשאלו את חבר הכנסת יריב לוין, הוא יגיד לכם.

קריאות: - - -

מיקי לוי: תבקש מחבר הכנסת יריב לוין, הוא יגיד לך.

קריאות: - - - הוא אמר שאין לך סמכות להוציא מהפרסה - - -

מיקי לוי: שאל אותו.

מיקי לוי: זהו.

מיקי לוי: בבקשה לקרוא בשמות חברי הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: אין לך סמכות להוציא ליום שלם.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, אל תעזור לי.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, בבקשה לקרוא.

דוד אמסלם: מר לוי, בפרסה מותר לי להיות?

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, החוצה.

דוד אמסלם: בפרסה מותר או לא? לא יודע.

שלמה קרעי: יריב אמר שאין לך סמכות להוציא מהפרסה.

שלמה קרעי: אין לך סמכות כזאת.

שלמה קרעי: אתה פוגע בחסינות חברי הכנסת.

קריאות: אדוני היושב-ראש - - - מיקי, תביא לפה מכת"זית - - -

אורלי לוי אבקסיס: הוא יכול להישאר באזור ירושלים?

קריאות: - - -

אורלי לוי אבקסיס: אתה מוציא מהפרסה, עוד מעט תוציא אותנו מירושלים רבתי.

אורלי לוי אבקסיס: אתה התבלבלת עם הסמכויות שלך.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לוקח סמכויות שאין לך.

מיקי לוי: אני אגיד למה הוצאתי מהפרסה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתה לוקח סמכויות שאין לך.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יוצרים לעצמכם סמכויות יש מאין.

אורלי לוי אבקסיס: מה התקנון בעיניך?

אורלי לוי אבקסיס: מה התקנון?

אורלי לוי אבקסיס: תראה לי איפה מותר לך להוציא מהפרסה, ליום שלם.

אורלי לוי אבקסיס: תראה לי את הסמכות שעליה אתה נשען.

אורלי לוי אבקסיס: תראה לי איפה כתוב בתקנון שאתה יכול לעשות מה שאתה עושה.

אורלי לוי אבקסיס: לוקחים להם סמכויות יש מאין.

אורלי לוי אבקסיס: קיסרות.

אורלי לוי אבקסיס: אלה הם מחנה הדמוקרטיה, בלי שום ביסוס בשום חוק, בשום תקנון, אתם עושים מה שבא לכם.

אורלי לוי אבקסיס: מחנה הדמוקרטיה - - -

קריאות: תמיד צועקים על - - -

מיקי לוי: די.

מיקי לוי: נו, באמת, רון.

מיקי לוי: נא להמשיך ברשימה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צחי הנגבי – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – אינו נוכח

יואב קיש: על מה מצביעים?

ירדנה מלר-הורוביץ: מצביעים על סעיף 1.

ירדנה מלר-הורוביץ: אנחנו עדיין על סעיף 1.

מיקי לוי: עדיין לא הגעתי לסעיף שביקשת שמית.

ירדנה מלר-הורוביץ: סעיף 1, כנוסח הוועדה.

יואב קיש: חשבתי שההצבעה הסתיימה.

מיקי לוי: לא, לא.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מיקי לוי: האם יש חבר כנסת במליאה שמזכירת הכנסת לא קראה בשמו?

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אוריאל בוסו – נגד שלמה קרעי –

שלמה קרעי: הצבעתי, הצבעתי נגד.

קריאה: הצבעה כפולה - - -

מיקי לוי: וחבר הכנסת פטין מולא.

ירדנה מלר-הורוביץ: גם הצביע.

מיקי לוי: טופורובסקי.

מיקי לוי: נא לסכם, בבקשה.

אופיר כץ: דודי אמסלם הצביע?

מיקי לוי: כן.

מיקי לוי: תמה ההצבעה.

מיקי לוי: אמרתי.

שלמה קרעי: מיקי, יריב אמר שיש לך סמכות להוציא אנשים - - -

אורלי לוי אבקסיס: ברור - - - קרעי, אבל - - -

שלמה קרעי: - - -

אורלי לוי אבקסיס: אבל הם לוקחים לעצמם סמכויות יש מאין - - -

קריאה: אני לא מבין איפה השרים הבכירים בליכוד - - -

שלמה קרעי: צריך הדרכה של הייעוץ המשפטי למשמר, שאם הוא ייתן להם פקודות בלתי חוקיות שידעו לא לקיים אותן.

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה - - - הרסתם את הכנסת.

מיקי לוי: להלן התוצאות: אחד נמנע, 21 נגד, בעד – 64.

מיקי לוי: לפיכך, סעיף 1 התקבל על פי הצעת הוועדה.

מיקי לוי: אני עובר להסתייגות 42, לסעיף 2.

מיקי לוי: ביקשה האופוזיציה: שמית.

מיקי לוי: זה מה שרציתי להגיד.

מיקי לוי: הסתייגות מס' 42 – ביקשה האופוזיציה: שמית.

מיקי לוי: רק לאחר מכן נעבור על פי נוסח הוועדה.

מיקי לוי: בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – נמנע אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם.

אופיר כץ: תעצרו עד - - -

מיקי לוי: נכון, לקרוא לו להצבעה ולהוציא אותו חזרה.

מיקי לוי: יש אחראי עליו.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) דוד אמסלם – אינו נוכח

אופיר כץ: לא, זה לא "אינו נוכח" – זה בחוץ.

מיקי לוי: בסדר, בסדר.

אופיר כץ: אז למה להמשיך?

אופיר כץ: רגע, הצבעה.

אופיר כץ: לחכות.

מיקי לוי: לא, לא, לא.

מיקי לוי: אופיר, אנחנו נמשיך - - -

אופיר כץ: לא, אי-אפשר להמשיך.

מיקי לוי: אנחנו נמשיך, ואין שום - - -

אופיר כץ: לא, אתה לא יכול להמשיך.

אופיר כץ: אתה לא יכול להמשיך – אתה הוצאת אותו.

מיקי לוי: אופיר, תעשה לי טובה.

אופיר כץ: אתה אמרת לו להצביע ולצאת, אז תדאגו שהוא שיצביע.

מיקי לוי: שלחתי לקרוא לו.

מיקי לוי: שלחתי לקרוא לו.

מיקי לוי: נא להמשיך.

אופיר כץ: אבל אתה הוצאת אותו – אתה לא יכול להמשיך.

אופיר כץ: אתה לא יכול להמשיך.

מיקי לוי: אופיר, יש סיבוב - - -

אורלי לוי אבקסיס: אבל אתה לא יכול להמשיך.

אופיר כץ: זה לא שהוא לא נמצא מבחירה.

מיקי לוי: יש סיבוב שני.

מיקי לוי: הינה, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) דוד אמסלם.

דוד אמסלם: מה השאלה?

דוד אמסלם: על מה מצביעים?

קריאה: אנחנו מצביעים על הסתייגות 42 לסעיף 2.

דוד אמסלם: אז אני בעד.

מיקי לוי: תודה רבה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) דוד אמסלם – בעד

דוד אמסלם: לצאת?

מיקי לוי: כן, בבקשה לצאת.

מיקי לוי: (חבר הכנסת דוד אמסלם יוצא מאולם המליאה.

מיקי לוי: )

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר –

מוסי רז: - - - חלאס, נגמר.

קריאות: - - -

מיקי לוי: נא להמשיך.

קריאה: שנייה.

קריאה: איתמר בן גביר, מה הצבעתך?

איתמר בן גביר: בעד.

קריאות: - - -

קריאה: פסק זמן.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – נגד אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני –

אורלי לוי אבקסיס: גנץ - - -

קריאה: הינה, הוא פה - - -

אורלי לוי אבקסיס: הוא עסוק בסלפי.

אורלי לוי אבקסיס: תגיד להם להפסיק את הסלפי במליאה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש - - - ביזיון של הסלפי במליאה.

אוריאל בוסו: - - - טלפונים במליאה.

אורלי לוי אבקסיס: זה – התקנון מאפשר לך להפסיק את הביזיון - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת לוי, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) בנימין גנץ – נגד

אורלי לוי אבקסיס: אתה מאפשר את הביזיון הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אחר כך - - -

מיקי לוי: די, חברת הכנסת לוי.

מיקי לוי: חברת הכנסת, מספיק, מספיק.

אורלי לוי אבקסיס: זה באפשרותך ובסמכותך.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח

מיקי לוי: חבר הכנסת אבידר, שב, בבקשה.

איתמר בן גביר: אדוני, אדוני, אדוני, מוסי רז - - - הוא קרא לה טרוריסטית - - - אני מצפה ממך לאותו יחס.

מיקי לוי: אני אומנם לא שמעתי, אבל חבר הכנסת רז - - -

איתמר בן גביר: הוא אומר - - -

מוסי רז: אני אמרתי - - - עכשיו מחבלת - - -

קריאה: מה זה?

קריאה: מה זה?

קריאות: - - -

מיקי לוי: אבל בבקשה שקט.

מוסי רז: - - -

קריאה: תוציא אותו.

מיקי לוי: שקט.

מיקי לוי: חבר הכנסת רז, תתכבד ותצא החוצה.

מיקי לוי: תודה.

מוסי רז: תודה רבה.

מוסי רז: (חבר הכנסת מוסי רז יוצא מאולם המליאה.

מוסי רז: )

מיקי לוי: לא למחוא כפיים.

קריאה: - - -

מיקי לוי: אני מוציא אותו.

מיקי לוי: אני מוציא אותו.

מיקי לוי: חברת הכנסת עאידה, אני מוציא אותו.

מיקי לוי: שימי לב, אני מוציא אותו.

מיקי לוי: ההלכה הזאת היא כבר מלפני חודש.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: נא להמשיך.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, בבקשה תשבי במקומך.

מיקי לוי: אני מודה לך.

מיקי לוי: חברי הכנסת מהקואליציה, תשבו במקום.

קריאות: - - -

מיקי לוי: אתם לא עוזרים לי.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבידר, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: נא להמשיך, מזכירת הכנסת.

מיקי לוי: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – נמנע יוסף טייב – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – בעד אבתיס

ירדנה מלר-הורוביץ: אם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית סטרוק –

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: לא הוצאתי אותה, אגב.

מיקי לוי: היא נכנסה, היא כבר הצביעה פעם.

מיקי לוי: היא לא נוכחת, פשוט.

מיקי לוי: הלאה, להמשיך.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – בעד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – נגד אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נגד

מיקי לוי: אפשר לקרוא בבקשה פעם נוספת בשמות חברי הכנסת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צחי הנגבי – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח יוליה מלינובסקי – נגד אבי מעוז – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – נגד

אורית סטרוק: - - - אנשי חומש, נגד ההתעללות - - -

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת סטרוק, קולך נשמע ברמה.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורית סטרוק: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, קריאה ראשונה.

אורית סטרוק: תתבייש לך.

אורית סטרוק: תתבייש.

אורית סטרוק: אתה מתעלל באנשי חומש - -

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, שנייה.

אורית סטרוק: - - מתעלל בהם, פשוט רומס את הזכויות שלהם.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, החוצה.

אורית סטרוק: בגועליות.

אורית סטרוק: נגד.

מיקי לוי: החוצה, בבקשה.

אורית סטרוק: הוא קרא לי קריאה שלישית?

מיקי לוי: כן, קראתי לך החוצה.

אורית סטרוק: - - - קריאה שלישית.

מיקי לוי: שלוש פעמים, לא ספרת את אף אחד.

מיקי לוי: בבקשה, החוצה.

קריאה: קרא, קרא.

קריאה: עוד מעט יהיה לך עוד סיבוב.

קריאה: קרא.

קריאה: עוד מעט יהיה לך עוד סיבוב.

קריאה: (חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק יוצאת מאולם המליאה.)

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח יצחק פינדרוס – בעד מאיר פרוש – אינו נוכח שלמה קרעי – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח מוסי רז – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מיקי לוי: האם מי מחברי הכנסת לא הצביע ונמצא במליאה?

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: לפיכך הסתיימה ההצבעה.

מיקי לוי: בבקשה לספור.

מיקי לוי: בעד – 16, נגד – 62, נמנעים – שניים.

מיקי לוי: לפיכך אני קובע כי ההסתייגות 42 לא עברה.

מיקי לוי: לפיכך אנחנו עוברים להסתייגות לחלופין.

מיקי לוי: מגיש ההסתייגות איננו, ולכן אני ניגש להצביע על סעיף 2 כנוסח הוועדה.

גדעון סער: הצבעה שמית.

מיקי לוי: שמית?

מיקי לוי: הממשלה מבקשת שמית.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – נמנע אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח

מיקי לוי: נא להכניס אותו.

מיקי לוי: עכשיו הוא לא נוכח, הוא יצביע בסבב השני.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – בעד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – בעד

מיכאל מלכיאלי: הוא מבולבל, לא ישן צוהריים.

מיקי לוי: חבר הכנסת מלכיאלי, תודה.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: לא ביקשתי את העזרה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – בעד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – בעד יוסף טייב – אינו נוכח אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן –

ירדנה מלר-הורוביץ: בעד

מיקי לוי: נא לקרוא פעם נוספת בשמות חברי הכנסת שלא היו נוכחים, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח אוריאל בוסו – נגד חיים ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צחי הנגבי – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח יוסף טייב – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת אוסאמה סעדי – בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת במליאה שלא קראו בשמו?

מיקי לוי: חבר הכנסת יריב לוין?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) יריב לוין – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד

מיקי לוי: האם יש עוד מישהו באולם?

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) שמחה רוטמן – נגד

אורית סטרוק: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, אנחנו באמצע הצבעה.

בצלאל סמוטריץ': הרי אם בנט היה עכשיו - - - הצעקות האלה.

מיקי לוי: האם יש מישהו באולם שלא קראו בשמו?

מיקי לוי: הסתיימה ההצבעה.

מיקי לוי: נא לספור.

מיקי לוי: להלן התוצאות: 64 בעד, 19 נגד, אחד נמנע.

מיקי לוי: לפיכך אני קובע כי סעיף 2 עבר כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: המשותפת הסירו את כל ההסתייגויות.

מיקי לוי: לפיכך אני עובר לסעיף 3 כנוסח הוועדה.

מיקי לוי: הממשלה ביקשה שמית.

מיקי לוי: בבקשה.

יואב קיש: 44, 45 – הצבעת?

מיקי לוי: עוד לא הגעתי.

מיקי לוי: אל תדאג, זה כבר כתוב אצלי.

ירדנה מלר-הורוביץ: אנחנו מצביעים על סעיף 3 כנוסח הוועדה.

ירדנה מלר-הורוביץ: המשותפת משכו את ההסתייגויות.

מיקי לוי: בבקשה להתחיל.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – נמנע אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – בעד אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – בעד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – בעד יוסף טייב – נגד אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – בעד מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – אינו נוכח נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – בעד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש –

ירדנה מלר-הורוביץ: אינו נוכח יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – בעד מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – בעד ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: סדרנים, נא להכניס בבקשה את חבר הכנסת אמסלם ואת וחברת הכנסת סטרוק.

מיקי לוי: מזכירת הכנסת, נא לקרוא פעם נוספת בשמות חברי הכנסת שלא היו נוכחים.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח קרן ברק – אינו נוכח ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צחי הנגבי – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת איימן עודה – אינו נוכח יצחק פינדרוס – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – בעד

מיקי לוי: מי מחברי הכנסת נמצא במליאה ומזכירת הכנסת לא קראה בשמו?

דוד אמסלם: אני.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חברת הכנסת) אורית מלכה סטרוק – נגד

אורית סטרוק: - - - נגד האפסים, אפסים - - -

מיקי לוי: לא לענות.

מיקי לוי: חבר הכנסת רוטמן, לא לענות.

מיקי לוי: לא לענות.

אורית סטרוק: - - - אפסים - - - אורבך - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, אנחנו באמצע הצבעה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, החוצה.

אורית סטרוק: - - - אפסים.

מיקי לוי: שב.

מיקי לוי: חבר הכנסת אורבך, בבקשה, אתה לא מקל עליי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) שמחה רוטמן – נגד

דוד אמסלם: אורבך, אתה לא אפס, אתה מינוס.

דוד אמסלם: אורבך, אל תיעלב, אתה לא אפס, אתה מינוס 1.

דוד אמסלם: אתה מינוס אפס, לא אפס.

דוד אמסלם: אפס זאת מחמאה בשבילך.

מיקי לוי: חבר הכנסת, לא לענות.

מיקי לוי: חבר הכנסת אורבך - - -

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשם חבר הכנסת) דוד אמסלם – נגד

מיקי לוי: יש עוד מישהו במליאה?

מיקי לוי: הסתיימה ההצבעה, נא לספור.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: להלן התוצאות: בעד – 64, נגד – 18, נמנע אחד.

מיקי לוי: לפיכך אני קובע כי סעיף 3, כנוסח הוועדה, התקבל.

מיקי לוי: אנחנו עוברים לדף הבא.

מיקי לוי: אני כבר מכין את המליאה – הוגשה בקשה על ידי האופוזיציה שההסתייגויות בסעיף 44 עד 47, כולל – שמיות.

מיקי לוי: נא להתארגן בהתאם.

מיקי לוי: בבקשה, מזכירת הכנסת, סעיף 44.

מיקי לוי: אני מבקש לשבת במקום.

מיקי לוי: מצליפי הקואליציה, תביאו בחשבון שהאופוזיציה יכולה למשוך את אחת הבקשות לשמית.

מיקי לוי: בבקשה תקלו עלינו.

מיקי לוי: אנחנו בהסתייגות 44, לאחר סעיף 3.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח יוסף טייב – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס –

אלינור ימין: בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נגד

מיקי לוי: בבקשה לקרוא פעם נוספת בשמות חברי הכנסת.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח משה אבוטבול – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד חיים ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח

קריאה: - - -

מיקי לוי: היא קראה ויש עוד סיבוב.

מיקי לוי: ביקשתי להכניס את חברת הכנסת סטרוק ואת אמסלם.

מיקי לוי: בבקשה להכניס את חברת הכנסת סטרוק ואת אמסלם.

מיקי לוי: תודה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת

דוד אמסלם: היושב-ראש, אני יכול להיכנס?

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צחי הנגבי – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח

מיקי לוי: האם מי מחברי הכנסת שמזכירת הכנסת לא קראה בשמו נמצא במליאה?

אלינור ימין: (קוראת בשם חבר הכנסת) דוד אמסלם –

דוד אמסלם: על מה אנחנו מצביעים?

קריאה: על הסתייגות.

דוד אמסלם: איזו הסתייגות?

קריאה: הסתייגות 44, אחרי סעיף 3.

אלינור ימין: (קוראת בשם חבר הכנסת) דוד אמסלם – בעד

קריאה: יש עוד מישהו?

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק.

אלינור ימין: (קוראת בשם חברת הכנסת) אורית מלכה סטרוק – בעד

אורית סטרוק: אני בעד - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, הבנו, מספיק.

אורית סטרוק: - - -

מיקי לוי: לא, אבל היא לא מפסיקה.

מיקי לוי: תודה.

אורית סטרוק: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק.

מיקי לוי: להוציא אותה בבקשה החוצה.

מיקי לוי: כנראה זה מה שהיא רוצה, זה בסדר.

מיקי לוי: השרה שאשא ביטון, הצבעת?

אלינור ימין: (קוראת בשם חברת הכנסת) יפעת שאשא ביטון – נגד

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר כץ?

אופיר כץ: - - -

מיקי לוי: היא בודקת.

קריאה: זאת הסתייגות.

קריאה: לא הצבעת.

אלינור ימין: (קוראת בשם חבר הכנסת) אופיר כץ – בעד

מיקי לוי: האם יש עוד מישהו?

מיקי לוי: תמה ההצבעה.

מיקי לוי: להלן תוצאות ההצבעה: בעד – 16, נגד – 59.

מיקי לוי: לפיכך הסתייגות מס' 44 לא עברה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להסתייגות 45.

מיקי לוי: לפני כשלוש דקות הוגשה בקשה על ידי האופוזיציה להצבעה שמית.

מיקי לוי: בבקשה, סגנית מזכירת הכנסת.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) סמי אבו שחאדה – אינו נוכח משה אבוטבול – אינו נוכח אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – נגד אוריאל בוסו – בעד ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – נגד מיכל וולדיגר – בעד רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח יוסף טייב – בעד אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – בעד יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – אינה נוכחת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – בעד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – בעד יצחק פינדרוס –

אלינור ימין: בעד שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – בעד גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – נגד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – אינו נוכח נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – נגד

מיקי לוי: בבקשה להכניס את חבר הכנסת אמסלם ואת חברת הכנסת סטרוק.

מיקי לוי: סדרנים, להכניס בבקשה את חבר הכנסת אמסלם.

מיקי לוי: בבקשה לעשות סבב שני.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – אינו נוכח יולי אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – בעד יעקב אשר – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צחי הנגבי – אינו נוכח מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח פטין מולא – אינו נוכח יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – אינה נוכחת יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח איימן עודה – אינו נוכח מאיר פרוש – אינו נוכח אלכס קושניר – נגד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת יוסף שיין – אינו נוכח עמיחי שיקלי – אינו נוכח רם שפע – נגד

מיקי לוי: האם יש מי מחברי הכנסת באולם המליאה שסגנית המזכירה לא קראה בשמו?

מיקי לוי: בבקשה להרים יד.

אלינור ימין: (קוראת בשם חבר הכנסת) דוד אמסלם – בעד

מיקי לוי: יש עוד מישהו במליאה?

מיקי לוי: בבקשה, הסתיימה ההצבעה.

מיקי לוי: נא לספור, בבקשה.

מיקי לוי: בעד – 15, נגד – 56.

מיקי לוי: לפיכך הסתייגות 45 לא עברה.

מיקי לוי: ניגשים להסתייגות מס' 46.

מיקי לוי: הצבעה שמית.

מיקי לוי: נא לשבת.

יואב קיש: - - -

מיקי לוי: יואב, היית צריך להגיד לפני זה.

מיקי לוי: לסיבוב הבא תן לי.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: אתה עוד לא הצבעת.

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: נא לשבת, האופוזיציה ביקשה הצבעה שמית.

מיקי לוי: בבקשה, סגנית מזכירת הכנסת.

מיקי לוי: סעיף 46.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח סמי אבו שחאדה – נמנע אלי אבידר – אינו נוכח יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ניר אורבך – נגד ינון אזולאי – בעד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח משה ארבל – בעד יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח ענבר בזק – נגד חיים ביטון – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – נגד דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – נגד רם בן ברק – נגד איתמר בן גביר – בעד יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח אלינה ברדץ' יאלוב – נגד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח יאיר גולן – נגד מאי גולן – אינה נוכחת איתן גינזבורג – נגד יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – נגד אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – אינו נוכח צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – נגד בועז טופורובסקי – נגד משה טור פז – אינו נוכח אחמד טיבי – אינו נוכח יוסף טייב – אינו נוכח אלון טל – נגד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח מאיר יצחק הלוי – נגד אלי כהן – אינו נוכח מאיר כהן – נגד יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – אינו נוכח חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח רון כץ – נגד יוראי להב הרצנו – נגד מיקי לוי – נגד אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת יריב לוין – בעד נעמה לזימי – נגד יעקב ליצמן – בעד גבי לסקי – נגד יאיר לפיד – נגד לימור מגן תלם – נגד אמילי חיה מואטי – נגד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – נגד מרב מיכאלי – נגד יוליה מלינובסקי – נגד מיכאל מלכיאלי – בעד אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח אבתיסאם מראענה – נגד יעקב מרגי – אינו נוכח מופיד מרעי – נגד בנימין נתניהו – אינו נוכח יואב סגלוביץ' – נגד יבגני סובה – נגד אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – נגד עלי סלאלחה – נגד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – אינו נוכח איימן עודה –

אלינור ימין: אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – אינה נוכחת מאיר פרוש – אינו נוכח יסמין פרידמן – נגד אביר קארה – נגד אלכס קושניר – נגד יואב קיש – אינו נוכח גלעד קריב – נגד שלמה קרעי – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת מיכל רוזין – נגד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – נגד מוסי רז – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – נגד ג'ידא רינאוי זועבי – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – אינו נוכח יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת אלעזר שטרן – נגד יוסף שיין – נגד עמיחי שיקלי – אינו נוכח מיכל שיר סגמן – נגד רם שפע – נגד נירה שפק – נגד עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: נא לקרוא פעם נוספת בשמות חברי הכנסת, תודה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – אינו נוכח אלי אבידר – נגד יולי יואל אדלשטיין – אינו נוכח אמיר אוחנה – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – אינו נוכח אופיר אקוניס – אינו נוכח יעקב אשר – אינו נוכח זאב בנימין בגין – אינו נוכח אוריאל בוסו – אינו נוכח חיים ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – אינו נוכח ולדימיר בליאק – נגד יואב בן צור – אינו נוכח נפתלי בנט – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – אינו נוכח מאי גולן – אינה נוכחת יואב גלנט – אינו נוכח גילה גמליאל – אינה נוכחת מאזן גנאים – נגד בנימין גנץ – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח אבי דיכטר – אינו נוכח גלית דיסטל אטבריאן – אינה נוכחת צבי האוזר – נגד צחי הנגבי – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – נגד מכלוף מיקי זוהר – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – נגד משה טור פז – נגד אחמד טיבי – אינו נוכח יוסף טייב – בעד דסטה גדי יברקן – אינו נוכח אלי כהן – אינו נוכח יום טוב חי כלפון – אינו נוכח עופר כסיף – אינו נוכח אופיר כץ – בעד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – אינו נוכח אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת פטין מולא – אינו נוכח אבי מעוז – אינו נוכח אורי מקלב – אינו נוכח יעקב מרגי – אינו נוכח בנימין נתניהו – אינו נוכח אופיר סופר – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – אינו נוכח מנסור עבאס – נגד איימן עודה – אינו נוכח חוה אתי עטייה – אינה נוכחת יצחק פינדרוס – אינו נוכח שירלי פינטו קדוש – נגד מאיר פרוש – אינו נוכח יואב קיש – בעד מירי מרים רגב – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח מוסי רז – נגד יפעת שאשא ביטון – אינה נוכחת אלון שוסטר – נגד יובל שטייניץ – אינו נוכח קטי קטרין שטרית – אינה נוכחת עמיחי שיקלי – אינו נוכח עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת

מיקי לוי: האם יש מישהו במליאה שמזכירת הכנסת לא קראה בשמו?

אלינור ימין: (קוראת בשם חברת הכנסת) שרן השכל – נגד

מיקי לוי: חברת הכנסת וולדיגר.

אלינור ימין: (קוראת בשם חברת הכנסת) מיכל וולדיגר – בעד

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק.

אלינור ימין: (קוראת בשם חברת הכנסת) אורית סטרוק – בעד

אורית סטרוק: - - -

מיקי לוי: חברת הכנסת סטרוק, הבנו, תודה.

מיקי לוי: תודה לך.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר, אתה קראת לחבר הכנסת אמסלם?

מיקי לוי: חכו שנייה.

אלינור ימין: (קוראת בשם חבר הכנסת) דוד אמסלם – בעד

דוד אמסלם: אתה לא קורא לנו, אני במקרה נכנסתי.

דוד אמסלם: הוצאתי אותי לכל היום, נכון?

דוד אמסלם: אז תקרא לי.

אלינור ימין: (קוראת בשם חבר הכנסת) אורלי לוי אבקסיס – בעד יצחק פינדרוס – בעד אופיר סופר – בעד

מיקי לוי: הסתיימה ההצבעה.

מיקי לוי: סדרנים, אני מבקש להכניס את חבר הכנסת אמסלם ואת חברת הכנסת סטרוק להמשך ההצבעות.

דוד אמסלם: היושב-ראש, אתה מרשה לי להיכנס?

דוד אמסלם: היושב-ראש, אני יכול להיכנס?

מיקי לוי: אתה רשאי להיכנס להמשך ההצבעות.

דוד אמסלם: כל הכבוד.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת, חברי הכנסת.

מיקי לוי: ההצבעה על הסתייגות 46 – להלן התוצאות: 16 בעד, 56 נגד, אחד נמנע.

מיקי לוי: לפיכך, ההסתייגות לא עברה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי הודיע לי כי הוא מושך את ההסתייגויות.

מיקי לוי: בבקשה לשבת, אתם מפריעים לי, ונא להאזין.

מיקי לוי: חבר הכנסת קרעי הודיע לי כי הוא מושך את ההסתייגויות מסעיף 47 עד סעיף 60.

מיקי לוי: בבקשה, לשבת.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת מלכיאלי.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אנחנו רוצים לראות בהצבעה הזאת הצבעת אי-אמון בממשלה, על פי כל המסמכים שנמצאים אצלנו, במזכירות ואצלנו.

מיקי לוי: תודה רבה, חבר הכנסת מלכיאלי.

מיקי לוי: הוא הודיע לי כי הם רוצים לראות בהצבעה הזאת הצבעת אי-אמון.

מיקי לוי: שר החוץ, אתה ביקשת הודעה אישית.

מיקי לוי: שר החוץ, בבקשה, מהצד.

מיקי לוי: הוא ביקש כמו מלכיאלי הודעה מהצד, על פי התקנון הוא יכול.

מיקי לוי: אתה יכול גם חמש דקות כשר נוסף, מה שאתה רוצה.

יאיר לפיד: לא, לא.

יואב קיש: מה פתאום בהצבעה?

מיקי לוי: בדקנו, יואב, בדקנו.

יאיר לפיד: יואב, ביקשתי בתחילת הלילה להגיד הודעה אישית.

יאיר לפיד: יריב, אני בטוח שזה גם בשמכם.

יאיר לפיד: אני רוצה לברך את זקן חברי הכנסת בני בגין, שנכנס הלילה לשנתו השמונים.

יאיר לפיד: בני, אתה הדבר היחיד שמצליח לאחד את כנסת ישראל בלילה הזה, אז בשם כולנו, מזל טוב.

מיקי לוי: תודה רבה.

קריאה: בגין, תראה כמה כבוד הוא עושה לך - - -

יואב קיש: נא לעבור להצבעה.

קריאה: בועז.

בועז טופורובסקי: מה?

קריאה: אז אפשר לעבור להצבעה - - -

מיקי לוי: הממשלה הודיעה לי על הצבעה שמית.

מיקי לוי: מלכיאלי הודיע שהם רואים בזה הצבעת אי-אמון.

מיקי לוי: סגנית מזכירת הכנסת נעלמה לי לדקה.

יואב קיש: - - -

מיקי לוי: אבל היא הלכה רגע, יואב.

מיקי לוי: אני לא יכול לעשות את זה לבד.

קריאה: תסביר.

קריאה: אנחנו נגד – ואז זה בעד האי-אמון.

מיקי לוי: כן, כן.

מיקי לוי: הסתיימה הקריאה השנייה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים לקריאה השלישית – הצבעה שמית.

מיקי לוי: בבקשה, סגנית המזכירה.

קריאה: תסביר שמי שמצביע נגד - - -

קריאה: על מה ההצבעה?

קריאה: לא הבנתי.

קריאה: אל תצביעו.

קריאה: אל תצביעו.

בצלאל סמוטריץ': נא להתחיל את ההצבעה.

קריאה: רגע.

בצלאל סמוטריץ': נא להתחיל את ההצבעה, אדוני היושב-ראש - - -

מיקי לוי: מי שמצביע בעד הוא בעד החוק ונגד האי-אמון.

מיקי לוי: מי שמצביע בעד הוא בעד החוק ונגד האי-אמון.

בועז טופורובסקי: לא הבנתי - - - שומע.

יואב קיש: אתם צריכים להיות בעד.

קריאה: לא.

קריאה: נו, באמת - - - המשחקים האלה.

מיקי לוי: אני אגיד עוד פעם.

קריאה: מיקי, זה לא יכול להיות.

גדעון סער: מותר לי להשיב על הצעת האי-אמון?

קריאה: אני לא מכירה אופציה כזאת.

קריאה: מיקי, ההצבעה התחילה - - -

אלי אבידר: אי-אפשר ככה.

אלי אבידר: לא, לא.

אלי אבידר: אתה צריך להסביר את זה.

אלי אבידר: אף אחד לא מבין מה אתה אומר.

יואב קיש: - - -

מיקי לוי: נא לשבת.

מיקי לוי: אני אסביר.

יואב קיש: - - - אתם ממשיכים - - -

מיקי לוי: זה שמית, יואב, ממילא.

מיקי לוי: זה שמית, נו.

מיקי לוי: אין כאן שום משיכת זמן.

גדעון סער: אני מבקש - - -

אלי אבידר: - - -

מיקי לוי: רגע, רגע.

גדעון סער: - - -

מיקי לוי: אתה רוצה - - -

יואב קיש: - - -

מיקי לוי: אבל לא התחלתי אותה, נו, באמת.

מיקי לוי: אבל לא התחלתי אותה, וזה גם שמית.

אוריאל בוסו: - - -

קריאה: אתה התחלת.

קריאה: אתה אמרת - - - שמית.

מיקי לוי: קודם, כשלא התחלתי – זה היה בסדר.

קריאה: אמרו להם לעשות בלגן.

קריאה: אמרו לקואליציה לעשות בלגן.

קריאה: מיקי - - -

קריאות: - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - - תעבור להצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה?

מיקי לוי: עוד לא התחלתי.

מיקי לוי: קודם, כשלא התחלתי, אמרתם לי: לא התחלת, אתה לא יכול להתחיל.

קריאה: התחלת, אמרת - - - הצבעה.

מיקי לוי: אבל שנייה.

מיקי לוי: יש בעיה.

מיקי לוי: בודקים את זה.

מיקי לוי: אני לא מבין את זה.

מיקי לוי: על מה?

מיקי לוי: לא צריך על כל דבר לצרוח.

מיקי לוי: בודקים איזושהי בעיה, זה הכול.

קריאה: מה זה הצבעה?

אורלי לוי אבקסיס: מה זה הצבעה?

קריאה: חוצפה.

קריאה: ביזיון לכנסת - - -

אופיר כץ: מיקי, זה בושה, מה שאתה עושה בכנסת.

קריאות: - - -

מיקי לוי: תירגעו.

מיקי לוי: תירגעו.

מיקי לוי: יש בקשה.

מיקי לוי: עוד לא התחילה – חבר הכנסת פינדרוס, תפסיק לצעוק.

מיקי לוי: עם כל הכבוד לך, עוד לא התחילה ההצבעה.

מיקי לוי: עוד לא התחילה ההצבעה.

מיקי לוי: עוד לא התחילה ההצבעה.

מיקי לוי: קודם, כשרציתי לעבור לאלקטרונית ואמרתם "לא, שמית", זה היה בסדר שעוד לא התחילה.

מיקי לוי: עוד לא התחילה ההצבעה.

מיקי לוי: אני לא משנה כלום.

קריאה: - - - ההצבעה השמית.

קריאות: - - -

מיקי לוי: עוד לא התחילה.

מיקי לוי: עוד לא התחילה.

מיקי לוי: עוד לא התחילה ההצבעה.

יצחק פינדרוס: - - - הסתייגויות.

יצחק פינדרוס: לא ירדו הסתייגויות.

יצחק פינדרוס: תסביר את כל ההסתייגויות.

יצחק פינדרוס: לא הורדתי אותן - - - ההסתייגויות שלי נשארו.

מיקי לוי: הודעתי.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

מיקי לוי: זה לא שלך, חבר הכנסת פינדרוס.

יצחק פינדרוס: אי-אפשר ככה - - - החוצפה - - -

קריאה: שלמה, שלמה, די - - - ביטל.

קריאה: שלמה, שלמה, לא לדבר איתם.

קריאה: אנחנו - - -

יצחק פינדרוס: לא הבנתי.

יצחק פינדרוס: אתה תושיב אותנו ואותם?

יצחק פינדרוס: אז תושיב אותם.

מיקי לוי: תודה.

מיקי לוי: הודעה לשר המשפטים – שבו – על פי התקנון והייעוץ המשפטי.

מיקי לוי: שבו כבר.

מיקי לוי: לא צריך לצעוק על כל דבר.

מיקי לוי: נא לשבת.

מיקי לוי: אני נותן – אופוזיציה, סדרנים, קואליציה, נא לשבת.

מיקי לוי: אתם לא עוזרים.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: אתם לא עוזרים.

אורלי לוי אבקסיס: תתחיל את ההצבעה.

מיקי לוי: חברי הכנסת מהקואליציה, בבקשה לשבת.

אורלי לוי אבקסיס: תוציא אותם.

מיקי לוי: חברי הכנסת מהקואליציה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גינזבורג, תעזור לי, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת גינזבורג.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חבר הכנסת האוזר, בבקשה לשבת.

קריאה: לא, לא, לא, לא.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חברת הכנסת בזק.

מיקי לוי: חברת הכנסת בזק, נו, באמת.

אורלי לוי אבקסיס: תתחיל את ההצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: להוציא החוצה.

מיקי לוי: אני לא מבין.

מיקי לוי: אחד שיושיב את השני.

מיקי לוי: תסתכלו, אף אחד לא שומע.

אורלי לוי אבקסיס: - - - הצבעה.

מיקי לוי: אתם – בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חברי הכנסת מהקואליציה, שאחד יושיב את השני.

קריאות: - - -

אוריאל בוסו: תראה איך מושכים, תראה איך שר המשפטים מושך.

מיקי לוי: שב בבקשה, בוסו.

מיקי לוי: בודקים את התקנון.

אוריאל בוסו: אבל הם לא - - - בודקים.

אוריאל בוסו: לא בודקים - - - מושכים את הזמן.

מיקי לוי: שב.

מיקי לוי: בסדר.

מיקי לוי: זה לא מוסיף כלום.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

מיקי לוי: שמעתי אותך, לוי.

מיקי לוי: את כל הזמן צורחת.

מיקי לוי: די.

קריאה: מיקי, תן לו לדבר.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: חברת הכנסת אבקסיס, הייעוץ המשפטי בדק את התקנון.

מיקי לוי: אפשר להמתין דקה.

מיקי לוי: שמעתי אותך.

מיקי לוי: שמעתי, די, די.

מיקי לוי: כבר אין לי גרון ממך הערב.

קריאה: - - - שיתחיל כבר?

קריאה: שר המשפטים - - -

מיקי לוי: בבקשה שקט.

מיקי לוי: שר המשפטים, הודעה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, נא לשבת – כל מי שעומד.

שלמה קרעי: הצבעתי.

שלמה קרעי: אתה - - - בהצבעה.

שלמה קרעי: בושה וחרפה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: סדרנים.

קריאה: רגע, רגע, רגע.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: חבר הכנסת קארה.

אופיר כץ: שיתחיל כבר.

אופיר כץ: מה זה הדבר הזה?

אופיר כץ: מה זה - - - בושה וחרפה - - -

מיקי לוי: אני מושיב אותם.

מיקי לוי: מספיק.

מיקי לוי: אופיר, אתה צועק לחינם.

קריאות: - - -

אופיר כץ: תתביישו לכם.

מיקי לוי: אופיר, אתה צועק לחינם.

מיקי לוי: בדקו את התקנון משפטית.

מיקי לוי: די, די.

מיקי לוי: אתם סתם צועקים.

יואב קיש: - - -

מיקי לוי: אני בסדר.

מיקי לוי: זה שצעקת עליי לא הוסיף לך.

מיקי לוי: אני מקבל את זה באהבה.

מיקי לוי: שר המשפטים, בבקשה.

גדעון סער: כן.

גדעון סער: אדוני היושב-ראש, סעיף 44(ה) מסדיר את כל נושא הגשת אי-אמון אגב סעיף אחר שעומד על סדר-היום.

גדעון סער: אם הממשלה לא תובעת שההצבעה תתקיים מייד, ההצבעה נדחית לשבוע הבא.

גדעון סער: מאחר שהממשלה לא תבעה שההצבעה תהיה מייד, היא תתקיים בשבוע הבא.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: לא, לא, זה לא מכובד.

מיקי לוי: הבנו.

מיקי לוי: זה היה מספיק.

אופיר כץ: - - -

מיקי לוי: אבל סליחה, אופיר, זה לפי התקנון והייעוץ המשפטי, נו, מה?

אופיר כץ: - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - - בהצבעה.

מיקי לוי: הבנתי אתכם.

מיקי לוי: תודה רבה.

קריאות: - - -

קריאה: רון, מה אמרת - - -

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברים, תם סדר-היום.

מיקי לוי: מספיק, נו, באמת.

שלמה קרעי: אתה התחלת הצבעה והפסקת - - -

מיקי לוי: לא התחלתי שום הצבעה.

מיקי לוי: תעצור.

מיקי לוי: לא התחילו להקריא.

קריאה: - - -

מיקי לוי: די, הבנתי.

מיקי לוי: אתה מבין שהיה פה ייעוץ משפטי?

קריאה: לא נכון.

קריאה: זה היה רק - - -

מיקי לוי: טוב.

מיקי לוי: הבנתי אותך.

מיקי לוי: תם סדר-היום.

מיקי לוי: הישיבה הבאה תתקיים היום, יום רביעי, כ"ט באדר א' התשפ"ב, 2 במרץ 2022, בשעה 11:00.

מיקי לוי: ישיבה זו נעולה.