ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 118, 2022-02-28 00:00

מיקי לוי: היום יום שני, כ"ז באדר א' התשפ"ב, 28 בפברואר 2022.

מיקי לוי: אני מתכבד לפתוח את מליאת הכנסת.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק לעידוד מחקר, פיתוח וחדשנות טכנולוגית בתעשייה (תיקון מס' 8), התשפ"ב–2022; הצעת חוק כלי ירייה (תיקון מס' 23), התשפ"ב–2022; הצעת חוק משק הגז הטבעי (תיקון מס' 11), התשפ"ב–2022; הצעת חוק נכסים של נספי השואה (השבה ליורשים והקדשה למטרות סיוע והנצחה) (תיקון מס' 5) (הארכת תקופת הביניים והחלת הוראות נוספות), התשפ"ב–2022.

ירדנה מלר-הורוביץ: לדיון מוקדם – החל מהצעת חוק פ/3348/24 וכלה בהצעת חוק פ/3426/24:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס בגין תרומות לבתי חולים בפריפריה), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק משק החשמל (תיקון – סקירת השפעות על הסביבה), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת מוסי רז, עידית סילמן, מיכל רוזין, אלון טל, גילה גמליאל ורם שפע; הצעת חוק השמות (תיקון – הורה שהוא אפוטרופוס), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אפרת רייטן מרום וניר אורבך; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – ועדת ערר לתמיכה במוסד ציבור), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יעקב אשר ויצחק פינדרוס; הצעת חוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (קופות גמל) (תיקון – חישוב מקדם המרה לקצבה), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – רשות ערעור למדינה על זיכוי אדם בפלילים), מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת תשלום בעד חניה במוסד רפואי), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק המאבק בשחיתות הציבורית (הרשעה בעבירה שיש עמה קלון) (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2022 , מאת חברת הכנסת גבי לסקי; הצעת חוק משק החשמל (תיקון – איסור ניתוק חשמל), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק דחיית תשלומי מס לעסק חדש (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת סימון דוידסון; הצעת חוק כביש אגרה (כביש ארצי לישראל) (תיקון – הפחתת ריבית פיגורים על חוב חלוט), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק יסודות התקציב (תיקון – פטור מתשלומי תאגיד בריאות לבית חולים), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (תיקון – הגבלת מרווחי שיווק על ירקות), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק כביש אגרה (כביש ארצי לישראל) (תיקון – פטור מאגרה לתחבורה ציבורית), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אורי מקלב,

ירדנה מלר-הורוביץ: משה גפני, יעקב אשר ויצחק פינדרוס; הצעת חוק שכר מינימום (העלאת סכומי שכר מינימום – הוראת שעה) (תיקון – העלאת שכר המינימום), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת תשלום דמי חניה במוסד רפואי), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת ינון אזולאי ומשה ארבל; הצעת חוק האקלים, התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק שכר מינימום (תיקון – העלאת שכר המינימום), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק איסור פרסום והפצת שמות נפגעים, התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק כרטיסי חיוב (תיקון – חובת פרסום פרטי ספק), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יעקב אשר ויצחק פינדרוס; הצעת חוק התקשורת (בזק ושידורים) (תיקון – חובת מסירת פרטים של שולח פרסומת בניגוד לחוק), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יעקב אשר ויצחק פינדרוס; הצעת חוק זכויות התלמיד (תיקון – הזכות להיבחן בבחינת בגרות ללא תשלום), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק השבות (תיקון – זכויות בני משפחה), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – מס בשיעור אפס על תרופות), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת יואב בן צור; הצעת חוק ביטול מאסר חלף קנס (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת סמי אבו שחאדה; הצעת חוק הדיור הציבורי (הגדלת המלאי), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק האזנת סתר (תיקון – האזנה בשל חשד להתעללות בילדים ובחסרי ישע), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת אופיר כץ; הצעת חוק הכנסת (תיקון – חובת התייצבות בפני ועדות הכנסת), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת שמחה רוטמן; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (הגבלת דמי חניה במוסד רפואי), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק הסיוע המשפטי (תיקון – סיוע משפטי לנפגעי אלימות במשפחה), התשפ"ב–2022,

ירדנה מלר-הורוביץ: מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק כביש אגרה (כביש ארצי לישראל) (תיקון – פטור מאגרה בשל האטה ממהירות הנסיעה המותרת), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יעקב אשר ויצחק פינדרוס; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – צמצום פערים בין הפריפריה למרכז), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חובת שידור והקלטת ישיבות, ניהול פרוטוקול ופרסומו), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת שרן מרים השכל; הצעת חוק המרכז לתולדות החברה הערבית, התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אימאן ח'טיב יאסין, מנסור עבאס, מאזן גנאים ווליד טאהא; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – עידוד העסקת עובדים מאוכלוסיות ייחודיות), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אורי מקלב, משה גפני, יעקב אשר ויצחק פינדרוס; הצעת חוק הרשויות המקומיות (גמול השתתפות בישיבות והחזר הוצאות לחברי מועצה), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת נעמה לזימי; הצעת חוק הבטחת הכנסה (תיקון – זכויות נשים ששהו במקלט לנשים מוכות), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אבתיסאם מראענה; הצעת חוק העונשין (תיקון – חיוב אוצר המדינה בהוצאות הגנה ובפיצוי על מאסר או מעצר בשל זיכוי או אישום שבוטל), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק איסור השקעת כספי מוצרים פנסיוניים וקופות גמל בתאגידים פוסיליים, התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת מוסי רז, עופר כסיף, מיכל רוזין, אלון טל ואמילי חיה מואטי; הצעת חוק הקמת מתקן פוטו-וולטאי ומתקן אגירה בבית משותף המוקם במתחם פינוי ובינוי, התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק העבירות המינהליות (תיקון – ביטול קנסות תכנון ובנייה), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק הדחת נציג ציבור התומך במאבק מזוין נגד מדינת ישראל (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת שלמה קרעי; הצעת חוק החברות (תיקון – פרסום דוחות כספיים של מונופול), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת ולדימיר בליאק, מירב בן ארי, יוראי להב הרצנו, סימון דוידסון, נעמה לזימי, ענבר בזק וטטיאנה מזרסקי; הצעת חוק נכסי נפקדים (תיקון – ביטול החוק),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת מוסי רז, עלי סלאלחה, מיכל רוזין, גבי לסקי, ג'ידא רינאוי זועבי ועופר כסיף; הצעת חוק עידוד שירות צבאי, לאומי או לאומי-אזרחי, התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת שלמה קרעי, מיכאל מרדכי ביטון, אורלי לוי אבקסיס, דוד אמסלם, דוד ביטן, יואב קיש, אופיר כץ, יריב לוין, עמיחי שיקלי, גלית דיסטל אטבריאן, אופיר אקוניס, אלי כהן, בצלאל סמוטריץ', איתמר בן גביר, אופיר סופר, חוה אתי עטייה, אורית מלכה סטרוק, צחי הנגבי, מירי מרים רגב, יולי יואל אדלשטיין, יואב גלנט, מאי גולן, דסטה גדי יברקן וישראל כץ; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – פטור מכפל תשלום דמי ביטוח לאומי), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת שמחה רוטמן, צבי האוזר, יעקב אשר, בצלאל סמוטריץ', אפרת רייטן מרום, יוסף טייב, נירה שפק, ניר אורבך ויצחק פינדרוס; הצעת חוק הפרמדיקים, התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת עלי סלאלחה; הצעת חוק איסור מכירת צעצועים המדמים כלי נשק, התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק-יסוד: השפיטה (תיקון – זכות עמידה בבית המשפט הגבוה לצדק), מאת חבר הכנסת דוד אמסלם; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – פטור ממס במכירת תרופות מצילות חיים שאינן כלולות בסל הבריאות), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת עאידה תומא סלימאן, איימן עודה ועופר כסיף; הצעת חוק לתיקון פקודת המכס (איסור השמדת טובין חבי מכס), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת משה אבוטבול, פטין מולא, מאי גולן, שלמה קרעי, קטי קטרין שטרית, דסטה גדי יברקן, איתמר בן גביר, חיים ביטון, משה ארבל, סמי אבו שחאדה ואוריאל בוסו; הצעת חוק עובדים זרים (תיקון – היתר להעסקת עובד זר בתחום הסיעוד המוסדי), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אבתיסאם מראענה; הצעת חוק הסדרי משפט ומינהל (תיקון – ניתוק הזיקה להכרזה על מצב חירום), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק הנציבות לקידום השלום, התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אמילי חיה מואטי; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (חובת התקנת לחצן מצוקה באוטובוס),

ירדנה מלר-הורוביץ: התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעה לתיקון פקודת מס הכנסה (שינוי מדרגות המס), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת גלית דיסטל אטבריאן, אמיר אוחנה, שלמה קרעי, יריב לוין, אלי כהן, קטי קטרין שטרית, צחי הנגבי, פטין מולא, אבי מעוז, חיים ביטון, איתמר בן גביר ואורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק חובת המכרזים (תיקון – עידוד מציע המספק טובין מתוצרת אזורי עדיפות לאומית), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת מופיד מרעי, אופיר סופר, נעמה לזימי, נירה שפק, אופיר כץ, ינון אזולאי, יצחק פינדרוס, רות וסרמן לנדה ואלון טל; הצעת חוק ביטוח בריאות ממלכתי (תיקון – החזר אגרת נסיעה באמבולנס), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אורלי לוי אבקסיס ויצחק פינדרוס; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (נקודות זיכוי לאפוטרופוס), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת גילה גמליאל; הצעת חוק ההוצאה לפועל (תיקון – ביטול האפשרות לצוות על עיכוב יציאה מהארץ בגין חוב כספי נמוך), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת איימן עודה, עאידה תומא סלימאן ועופר כסיף; הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון – הסדרת מקצוע הרנטגנאות והדימות), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אוסאמה סעדי ואחמד טיבי; הצעת חוק הסדרת מקומות רחצה (תיקון – קביעת מקומות לרחצה נפרדת), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת יצחק פינדרוס, משה גפני, אורי מקלב ויעקב אשר; הצעת חוק הצבת מכשירי החייאה במקומות ציבוריים (תיקון – צעדים ליישום מיטבי של החוק), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת עלי סלאלחה; הצעת חוק לתיקון פקודת מס הכנסה (הגדלת מגבלת הייזום המותר בקרן להשקעות במקרקעין), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת יעל רון בן משה, ולדימיר בליאק, ניר אורבך ומופיד מרעי; הצעת חוק לביטול קובלנה (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת צבי האוזר; הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון – חובת הקמת מערכת סולארית לייצור חשמל במבנים), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת יוראי להב הרצנו, יסמין פרידמן, ווליד טאהא, גבי לסקי, נירה שפק, לימור מגן תלם, מאי גולן, אלכס קושניר, עידית סילמן,

ירדנה מלר-הורוביץ: איתן גינזבורג ורם שפע; הצעת חוק לתיקון פקודת התעבורה (אכיפת נסיעה בלא כרטיס בידי מפקחים), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת יעקב אשר, משה גפני ואורי מקלב; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קביעת אחוזי נכות ללקויי שמיעה – דו-צידי וחד-צידי), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת קטי קטרין שטרית, גילה גמליאל, אמילי חיה מואטי ויואב גלנט; הצעת חוק מס ערך מוסף (תיקון – שיעור מס אפס על מוצרי מזון בסיסיים), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת דסטה גדי יברקן; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטול מבחני התלות לקבלת גמלת סיעוד לאזרח שמלאו לו 80 שנים), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אבתיסאם מראענה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – ביטול מבחני התלות לקבלת גמלת סיעוד), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אבתיסאם מראענה; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – קביעת אחוזי נכות ללקויי שמיעה – דו-צידי וחד-צידי), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת שירלי פינטו קדוש, עידית סילמן, ניר אורבך ויום טוב חי כלפון; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – דמי אבטלה למי שנמצא בהכשרה מקצועית), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת אחמד טיבי ואוסאמה סעדי; הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון – עבודה מועדפת בהדרכה בתחום החינוך הבלתי-פורמלי), התשפ"ב–2022, מאת חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס; הצעת חוק הפיקוח על יצוא ביטחוני (תיקון – איסור העברת חומרי נפץ לרשות הפלסטינית), התשפ"ב– 2022, מאת חבר הכנסת אופיר סופר; הצעת חוק סמכויות שעת חירום (תיקוני חקיקה), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת איתן גינזבורג; הצעת חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) (תיקון – איסור על זיווג ומכירה של כלבים וחתולים), התשפ"ב–2022, מאת חברות הכנסת יסמין פרידמן, נעמה לזימי, טטיאנה מזרסקי ורות וסרמן לנדה; הצעת חוק לתיקון פקודת הבנקאות (תקופת צינון למפקח על הבנקים והארכת כהונה), התשפ"ב–2022, מאת חברי הכנסת מיכאל מרדכי ביטון ושלמה קרעי; הצעת חוק הלוואות לדיור (תיקון – מענק מיוחד לרכישת דירת מגורים מזכה באזור עדיפות לאומית), התשפ"ב–2022, מאת חבר הכנסת יעקב ליצמן.

ירדנה מלר-הורוביץ: החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר פיצול הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 136) (תוכנית לעמידות בפני רעידת אדמה ותוכנית הכוללת הוראה להקניית הבעלות בחלק ציבורי), התשפ"ב–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד אודיעכם, כי על פי סעיף 96(ד) לתקנון הכנסת, משחדלה חברת הכנסת שרון רופא אופיר לכהן בכנסת ביום כ"ג באדר א' התשפ"ב, 24 בפברואר 2022, נמחק שמה מהצעות החוק שהייתה שותפה להן עם מציעים אחרים.

ירדנה מלר-הורוביץ: כמו כן, על פי סעיף 96(ה)(1) לתקנון הכנסת, הצעות החוק שמספרן פ/3080/24 ופ/3294/24, שהוגשו מטעמה כמציעה יחידה, הוסרו מסדר-היום.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

מיקי לוי: תודה למזכירת הכנסת.

מיקי לוי: חברי הכנסת, נאומים בני דקה, בבקשה להצביע.

מיקי לוי: עד שהרשימה תימסר לי, חבר הכנסת מעוז, אתה הצבעת?

מיקי לוי: בבקשה.

אבי מעוז: תודה, אדוני היושב-ראש.

אבי מעוז: נאום הנדסת תודעה מס' 48, והפעם על עמים וגבולות.

אבי מעוז: במשך עשרות שנים הונדסה תודעתו של העולם המערבי במסרים הפרוגרסיביים כאילו תם זמנן של הזהויות הלאומיות.

אבי מעוז: כולם דקלמו את הסיסמאות על עולם ללא גבולות, שמיים פתוחים והכפר הגלובלי.

אבי מעוז: מה שעמד ברקע היה בעצם שאיפה לעולם ללא זהויות.

אבי מעוז: זה היה התוצר של התרבות שבה – כפי ששרו זאת ג'ון לנון בשיר Imagine ואריאל זילבר, טרם חזרתו בתשובה, בשיר "אני שוכב לי על הגב" – לא נותר יותר במה להאמין ולא נותר דבר למות למענו.

אבי מעוז: והינה, במלחמה באוקראינה מתברר שיש גבולות ויש עמים ויש צורך לדעת להגן על הגבולות ולהילחם על ארצך ועל האומה שלך.

אבי מעוז: אני ממליץ לעם ישראל להפנים לאיזו תהום תודעתית נוראה הביאו הפרוגרסיביות והפוסט-מודרנה את המערב, ויקום ויפיל את הממשלה הפרוגרסיבית והפוסט-מודרנית הזאת.

אבי מעוז: תודה.

מיקי לוי: תודה לחבר הכנסת מעוז.

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי, בבקשה.

בועז טופורובסקי: תודה, אדוני יושב-ראש הכנסת.

בועז טופורובסקי: חבריי חברות וחברי הכנסת, כמו בכל שבוע, גם השבוע אציין את פרטי תאונות הדרכים הקטלניות שגבו חיי אדם בשבוע החולף, ולצערי, תכף תראו, היו לא מעט, וגם הרבה צעירים.

בועז טופורובסקי: ביום ראשון, 20 בפברואר, נהרג פעוט בן שלוש ביישובי הפזורה הבדואית ליד מצפה רמון.

בועז טופורובסקי: ביום שלישי, 22 בפברואר, נהרג רוכב אופנוע, ניקולאי ודובנקו, לוחם ימ"מ בן 34, שעלה לארץ בגיל צעיר.

בועז טופורובסקי: ניקולאי נהרג בתאונה בכביש 1, סמוך למנהרת הראל.

בועז טופורובסקי: בהמשך היום נהרג הולך רגל בן תשע, ילד בן תשע, בכביש 25.

בועז טופורובסקי: עוד באותו היום נהרג רוכב אופנוע בן 32 בכביש 40, סמוך לצומת עדנים.

בועז טופורובסקי: בסוף יום הדמים הזה נהרג עוד רוכב אופנוע, בן 22, סמוך ליישוב כאבול שבגליל.

בועז טופורובסקי: באותו יום נהרגו שלושה רוכבי אופנוע ונער בן תשע.

בועז טופורובסקי: ביום חמישי, 24 בפברואר, נהרגה גיא שביט, הולכת רגל בת 24 מאילת.

בועז טופורובסקי: היא נהרגה כאשר אוטובוס פגע בה בחטיבת הנגב באילת.

בועז טופורובסקי: למוחרת, 25 בפברואר, נהרגו שני הולכי רגל נוספים, שני גברים בני 45, ברחוב התקווה ביישוב באר גנים.

בועז טופורובסקי: ואתמול, 27 בפברואר, נהרג גבר בן 23 בכביש 8677, סמוך ליישוב כפר הנשיא שבגליל.

בועז טופורובסקי: תשעה בני אדם נהרגו בשבוע החולף.

בועז טופורובסקי: 52 אנשים נהרגו מתחילת השנה – כבר עלייה של 18% משנה שעברה, ובשנה שעברה הייתה עלייה גם משנים לפני כן.

בועז טופורובסקי: כבוד היושב-ראש וחבריי חברות הכנסת וחברי הכנסת, ביום רביעי הקרוב אנהל דיון בוועדת המשנה שאני עומד בראשותה, למלחמה בתאונות הדרכים.

בועז טופורובסקי: לוועדה יגיע אורח חשוב, אבי נאור, היושב-ראש הנבחר של הרלב"ד.

בועז טופורובסקי: אבי נבחר בשביל להציג סוף-סוף תוכנית מתכללת רב-שנתית בין כל המשרדים, וביום רביעי הוא יציג אותה לראשונה, את קווי היסוד של התוכנית הזו, ויחד נוכל לראות אם באמת מדינת ישראל נלחמת במלחמה לאומית נגד תאונות הדרכים או רק מדברת על זה – לפעמים גם זה לא.

בועז טופורובסקי: עד אז, ותמיד, סעו בזהירות.

בועז טופורובסקי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי.

מיקי לוי: חברת הכנסת שטרית, את ביקשת נאום בן דקה?

קטי קטרין שטרית: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קטי קטרין שטרית: היום ביקרתי בבית החולים הדסה עין כרם, בחדר המיון.

קטי קטרין שטרית: אפשר היה למצוא את המיון מלא עד אפס מקום בחולים – חולים שזועקים וכואבים – וצוות שמתרוצץ.

קטי קטרין שטרית: אחת האחיות אמרה לי: אני לא שותה כדי שאני לא אצטרך ללכת לשירותים, כי גם את זה אין לי זמן לעשות.

קטי קטרין שטרית: השפלה שאין כדוגמתה.

קטי קטרין שטרית: כולם יודעים ומכירים את התקופה האחרונה של הגל הראשון, שני, שלישי ורביעי וחמישי.

קטי קטרין שטרית: אנחנו אחרי, אבל אנחנו לא אחרי המגפה.

קטי קטרין שטרית: המגפה יצרה בעיות קשות מאוד: בעיות נשימה, בעיות לבביות, בעיות של ילדים.

קטי קטרין שטרית: חדרי המיון מגיעים לתפוסה של 200%, ומה באוצר אומרים?

קטי קטרין שטרית: אין כסף.

קטי קטרין שטרית: מתכחשים להסכמים שנעשו מול שר האוצר הקודם ישראל כץ ומול שר הבריאות הקודם יולי אדלשטיין.

קטי קטרין שטרית: הגיעו לסכומים מדויקים מה בתי החולים הציבוריים צריכים לקבל.

קטי קטרין שטרית: מה שקורה בפועל – הם לא מקבלים שום דבר ממה שהובטח.

קטי קטרין שטרית: למה?

קטי קטרין שטרית: ההסבר שניתן להם: את זה סיכמתם עם הממשלה הקודמת.

קטי קטרין שטרית: אנחנו לא מכירים בסיכום שלכם.

קטי קטרין שטרית: אבל אנחנו מדברים על אותה מדינה, על אותם בתי החולים, על אותם צוותים ועל כמות כפולה של חולים.

קטי קטרין שטרית: אז מה עושים?

קטי קטרין שטרית: זורקים אותם?

קטי קטרין שטרית: זורקים אותם ולא מתייחסים אליהם?

קטי קטרין שטרית: אני חושבת שזו בושה וחרפה.

קטי קטרין שטרית: אני מאוד מקווה שהממשלה תתעשת ותבין שחולים שמגיעים לחדר המיון, בכניסה לא שואלים אותם מה הם בחרו – שואלים אותו אותם איך הם מרגישים, וכשמרגישים לא טוב הם מצפים שכוח האדם שנמצא שם, הרופאים והאחיות, יטפלו בהם.

מיקי לוי: תודה.

קטי קטרין שטרית: אבל הם קורסים, הרופאים והאחיות.

קטי קטרין שטרית: מנהלי בתי החולים לא יודעים איך לסיים את החודש.

קטי קטרין שטרית: אני מאוד מצפה לכך שהממשלה הזו, שהבטיחה הרים וגבעות ובעיקר שינוי, שהשינוי יהיה לטובה ולא לרעה.

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת שטרית.

מיקי לוי: חברי הכנסת, אני מבקש להתרכז בנאום בן דקה לא בן ארבע דקות, תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש.

אחמד טיבי: ויסאם עג'ו הוא צעיר מרמלה.

אחמד טיבי: יחד עם חברו עומרי אזברגה היו בתחנת דלק בנתניה אחרי ששבו ממקום העבודה שלהם בלילה מאוחר.

אחמד טיבי: הם ראו חבורה של 12 צעירים יהודים, חלקם שיכורים, מתנפלים על נהג מונית ערבי ואומרים לו: מחבל, אתה צריך למות.

אחמד טיבי: הם ניסו לגונן עליו, התפתחה תגרה ובסופו של דבר הצעירים, שחלקם שיכורים, דקרו את ויסאם עג'ו 20 דקירות בכל חלקי הגוף.

אחמד טיבי: כתוצאה מכך נפגע בחזה ובריאות, ועכשיו הוא מאושפז בבית חולים לניאדו בטיפול נמרץ.

אחמד טיבי: חברו עומרי אזברגה נדקר ונפצע פציעה קלה.

אחמד טיבי: שיגרתי פנייה בכתב לשר בר לב, השר לביטחון פנים, לדעת: האם נעצרו התוקפים?

אחמד טיבי: מה הסטטוס של החקירה?

אחמד טיבי: מעשי האלימות, פשעי השנאה על רקע גזעני האלה, צריכים להסתיים, והמשטרה צריכה להשקיע יותר מאמץ.

אחמד טיבי: המקרה השני הוא של שני האחים מוחמד אבו חדיג'ה וג'ואד אבו חדיג'ה, שהיו ברכב שלהם יחד עם הבן שלהם בן החמש, ילד בן חמש.

אחמד טיבי: הייתה תאונת דרכים קלה עם מתנחל יהודי וזה ירד, לאחר שהיו חילופי דברים – קורה לפעמים בתאונות דרכים – שלף אקדח וירה בשניהם.

אחמד טיבי: אחד מהם פצוע באגן, מאושפז בבית החולים הדסה הר הצופים.

אחמד טיבי: עד לרגע זה אנחנו לא יודעים והמשטרה לא פרסמה אם היורה נעצר.

אחמד טיבי: אי-אפשר על כל תאונת דרכים, יהודי שיש לו אקדח, או כל אזרח, יורה ויורה באנשים שצעקו עליו, שהתווכחו איתו, שקרתה תגרה.

אחמד טיבי: זה פשע חמור.

אחמד טיבי: אני גם כאן פניתי לשר לביטחון פנים כדי לשמוע מה הסטטוס של החקירה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אמסלם, בבקשה.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, אני ביקשתי להעלות הצעה לסדר-היום על ההתנהלות שלך.

דוד אמסלם: כידוע לך, אתה הורדת את הכנסת לתחתית שלא הייתה מעולם בכנסת.

דוד אמסלם: אתה לא משמש באמת כיושב-ראש הכנסת.

דוד אמסלם: אני כותב לך מכתבים – אתה לא משיב.

דוד אמסלם: אנחנו כותבים לשרים מכתבים – אתה לא משיב.

דוד אמסלם: הצעות לסדר-היום שלנו אתה דוחה.

דוד אמסלם: אתה עושה מה שאתה רוצה, כל מה שאתה רוצה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אין ועדות בכנסת.

דוד אמסלם: הכנסת הלכה למעשה לא מתנהלת.

דוד אמסלם: בשבוע שעבר, כבר שלושה שבועות אנחנו נועלים אותה בגלל שאתם לא יכולים להביא רוב פה, וכשאין לכם רוב – אתה סוגר והולך לישון בחדר איזה ארבע שעות עד שיבוא בנט או שמנט או כל מיני כאלה.

דוד אמסלם: אתה הרסת את הכנסת במשמרת שלך.

דוד אמסלם: אני ביקשתי לקיים דיון עליך היום, ואתה לא מאשר את זה – למה?

דוד אמסלם: בגלל שאתה מפחד מהבושות שאתה עושה כאן.

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: אתה בושה וחרפה.

מיקי לוי: תודה רבה על המילים החמות, אני מאוד מודה לך.

מיקי לוי: לפחד – לא.

מיקי לוי: גם לא ממך, ולא פחדתי מאף אחד אף פעם.

מיקי לוי: זה רק לסדר-היום, כל הוועדות עובדות, כל ההצעות לסדר-היום, אגב, 32 הצעות אופוזיציה, 22 או 23 הצעות קואליציה.

מיקי לוי: זה פחות או יותר.

מיקי לוי: אז לפני שאתה אומר, תעשה בדיקה.

מיקי לוי: אבל אני מודה לך מאוד על המילים החמות, התרבותיות.

מיקי לוי: תודה רבה לך.

מיקי לוי: [לפי סעיף 45 לתקנון הכנסת.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מיקי לוי: הקרב על הנגב – האם הממשלה תיכנע?

מיקי לוי: – דיון בהשתתפות ראש הממשלה לפי בקשתם של 40 חברי כנסת.

מיקי לוי: תפתח את הדיון חברת הכנסת סטרוק, בבקשה.

אורית סטרוק: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אדוני ראש הממשלה נפתלי בנט, אני יודעת שתעשה כל מאמץ לא להקשיב למה שאני הולכת להגיד, אבל כל הדברים מופנים אליך.

אורית סטרוק: הנושא של הדיון הזה הוא "הקרב על הנגב – האם הממשלה תיכנע?

אורית סטרוק: " והאמת שהיחיד שיכול לענות על השאלה הזו הוא אתה, נפתלי בנט.

אורית סטרוק: אתה היחיד.

אורית סטרוק: לכן, אחרי אין-ספור ניסיונות להעלות את נושא המאבק על הנגב לדיון במליאה, ניסיונות שהקואליציה טרפדה בזה אחר זה, הגעתי למסקנה שאין מנוס, הנושא הזה חייב לעלות לדיון שבו המשיב היחיד האפשרי הוא אתה, נפתלי, כי אתה, אתה רצית להיות ראש ממשלה, אז אתה ורק אתה צריך לענות על השאלה הזאת.

אורית סטרוק: לא רק כאן בדיון במליאה אלא גם במציאות, נפתלי.

אורית סטרוק: אז קודם כול, בוא נבהיר שאכן יש קרב על הנגב, אולי אפילו כמה קרבות.

אורית סטרוק: לפני כחודשיים הקרבות האלה התנהלו בשטח, בנגב עצמו, והם כללו אבנים, בקבוקי תבערה, חסימת רכבת, חסימת צירי תנועה, תקיפת שוטרים, תקיפת אזרחים יהודים, רק יהודים כמובן, מצד אחד, ומספר זעום של מעצרים מהצד השני, ועוד סגן שר אחד שבחר להתייצב לצד הפורעים ולעודד אותם, וכמובן חברי כנסת מהמפלגה שהממשלה שלך נשענת עליה, שגם הם ירדו לשטח להזדהות עם הפורעים.

אורית סטרוק: אחר כך הקרבות בנגב נרגעו, אבל לא באמת.

אורית סטרוק: באמת הם עברו לחדרים האחוריים של הממשלה, ושם הם מתנהלים בשקט, ממש בשושו, הרחק מעין רואה, וגם, וזה מה שחשוב, גם ללא הכרעה.

אורית סטרוק: הקרבות האלה, נפתלי, יקבעו לא רק את עתיד הנגב אלא גם את עתיד המדינה.

אורית סטרוק: כן, עתיד המדינה.

אורית סטרוק: עתיד המדינה לא רק במובן הגיאוגרפי, כי הנגב הוא 60% משטח מדינת ישראל, ולא רק במובן הדמוגרפי, כי המאבק הוא גם על השאלה אם יוקמו יישובים יהודיים חדשים בנגב.

אורית סטרוק: גם לא רק במובן המשילותי, במובן של: האם יצא חוטא נשכר, של כל דאלים גבר.

אורית סטרוק: אפילו, אפילו לא רק במובן של הריבונות בנגב, שכבר נשמעו קריאות ברורות מצד הבדואים להכיר בנגב כאוטונומיה פלסטינית.

אורית סטרוק: זה הרבה יותר מזה, נפתלי.

אורית סטרוק: הקרבות בנגב יקבעו את עתיד המדינה במובן העמוק ביותר, במובן של הזהות והמהות של מדינת ישראל.

אורית סטרוק: בשביל להבין את זה צריך לחזור אחורה, אל שורשי הציונות, אל שורשי שיבת ציון של דורנו.

אורית סטרוק: אני רוצה להאמין, נפתלי, שהרעיון הציוני הוא עדיין סלע קיומך הפוליטי ושאתה רוצה להיות נאמן לו.

אורית סטרוק: הרעיון הציוני הבסיסי ביותר הוא שהעם היהודי חזר הביתה, שהארץ הזו היא ארצו שחיכתה לו שוממה אלפיים שנה.

אורית סטרוק: כמו שהעם חיכה לארץ, התגעגע אליה, שר לה, הזכיר אותה בכל אבל ובכל שמחה, כסף וערג אליה, שמר לה אמונים ולא ויתר על החלום לשוב אליה, כך בדיוק – כך בדיוק גם הארץ חיכתה לו, לעם, ושמרה לו אמונים, בדיוק כפי שהבטיח לנו בורא עולם וקורא הדורות מראש בפרשת בחוקותיי: "והשמֹּתי אני את הארץ ושממו עליה אֹיביכם היֹּשבים בה".

אורית סטרוק: ופירשו כל הפרשנים, ובראשם רש"י: שלא ימצאו האויבים נחת רוח בארצם, שתהא שוממה מיושביה.

אורית סטרוק: וכשעם ישראל חוזר לארץ, הוא גואל את הארץ – גאולת קרקע זה ערך ציוני בסיסי; הוא מיישב את הארץ ביהודים – יישוב הארץ זה ערך ציוני בסיסי.

אורית סטרוק: יישוב הארץ ביהודים, נפתלי; הוא נוטע בה עצים – נטיעות בארץ ישראל זה ערך ציוני בסיסי, והוא נאבק על אדמת הארץ.

אורית סטרוק: לא רק מול השממה הוא נאבק, לא רק מול הביצות והמלריה, אלא גם מול מי שמנסים לקחת מאיתנו את הארץ, גם מול הערבים, כן.

אורית סטרוק: גם המאבק על הארץ, על הקרקע, על השאלה של מי הארץ הזו – גם המאבק הזה הוא ערך ציוני בסיסי.

אורית סטרוק: וזכינו, נפתלי, זכינו שהערכים הציוניים האלה שלנו, הערכים היהודיים שלאורם הלך עם ישראל אלפיים שנה גם בגלות היותר-חשוכה – הערכים האלה הוכרו על ידי אומות העולם ועוגנו בחוק הבין-לאומי.

אורית סטרוק: זה קרה לפני 100 שנה בדיוק, בשנת 1922, כאשר פורסם כתב המנדט הבריטי על ארץ ישראל.

אורית סטרוק: סעיף 2 לכתב המנדט קובע שיש להקים בארץ ישראל בית לאומי לעם היהודי, תוך שמירה על זכויות הפרט של יתר תושבי הארץ.

אורית סטרוק: זכויות הפרט ותו לא.

אורית סטרוק: אפס זכויות לאומיות לערבים על ארץ ישראל.

אורית סטרוק: סעיף 6 לכתב המנדט קובע שיש לאפשר עלייה של יהודים לארץ ולעודד – תקשיב טוב – לעודד התיישבות צפופה של יהודים על הקרקע, לרבות אדמות מדינה.

אורית סטרוק: התיישבות צפופה של יהודים גם ביהודה ושומרון, אגב, אבל עוד קודם לכן בנגב ובגליל.

אורית סטרוק: כן, מסתבר שכתב המנדט הבריטי לא מתבייש בערכים של ייהוד הנגב והגליל, והוא מכיר בכך שאדמות מדינה בארץ ישראל הן אדמות המדינה היהודית, אדמות העם היהודי.

אורית סטרוק: סעיף 7 לכתב המנדט הוא הבסיס לחוק השבות.

אורית סטרוק: הוא קובע שיש להקל על יהודים שמתיישבים בארץ לקבל אזרחות בה.

אורית סטרוק: חוק האזרחות, אמרנו כבר?

אורית סטרוק: כל זה בכתב המנדט.

אורית סטרוק: במבוא של כתב המנדט הובהר שהוא מממש את החלטות ועידת סן רמו, וכתב המנדט הזה הוכנס בהמשך, ב-1945, גם לאמנת היסוד של האו"ם.

אורית סטרוק: סעיף 80 של אמנת האו"ם, שהוא בעצם החוקה של האו"ם, מאמץ לתוכו את עקרונות כתב המנדט, ובעצם את עקרונות היסוד של הציונות.

אורית סטרוק: מי שנשאר מהצד השני, מי שהחזיק בהתנגדות עיקשת לעקרונות היסוד האלה גם אחרי שעוגנו בחוק הלאומי, אלה הערבים – גם מדינות ערב שסביבנו, שעם השנים התנגדותן הלכה ופחתה והיום חלק גדול מהן חיות איתנו בשלום ואף בהסכמי שלום, ובעיקר חלק ניכר מערביי ארץ ישראל, שקוראים לעצמם פלסטינים, ובעצם הכינוי הזה הם כופרים בכך שהארץ הזו היא ארצנו, וגם אלה הקוראים לעצמם פלסטינים של 48', כלומר חלק מערביי ישראל, שלמרבה הבושה יש להם ייצוג כאן בכנסת, בבית הזה, ועכשיו בגללך, נפתלי, יש להם ייצוג גם בממשלה.

אורית סטרוק: ועכשיו, אחרי שהקמתם ממשלה עם מפלגות לא ציוניות כמו מרצ ועם מפלגות אנטי-ציוניות כמו רע"מ, בא מנסור עבאס ומנסה לבלבל אתכם.

אורית סטרוק: הוא מציב בחזית את ערך השוויון, את ערך המאבק האזרחי.

אורית סטרוק: ויו"ר ועדת הפנים מטעמו ווליד טאהא צועק מעל כל במה שייהוד הנגב זו גזענות, שהקמת חריש זו גזענות.

אורית סטרוק: ותחת הפחד מהגזענות, הפחד מפגיעה בשוויון ובזכויות אזרחיות, הוא מצליח לגרום לכם להתבייש בערכי היסוד של הציונות, לגמגם ולבלבל אתכם.

אורית סטרוק: אבל יש בממשלה כאלה שכנראה לא מתבלבלים.

אורית סטרוק: אחד מהם יושב לידך עכשיו, נפתלי.

אורית סטרוק: השר זאב אלקין והשרה אילת שקד נאבקים כבר שבעה שבועות את מאבקו של הנגב, והם מחכים לשמוע את עמדתך, נפתלי, ואת הכרעתך.

אורית סטרוק: ושבעה שבועות הם נאבקים מול רע"מ ומול יש עתיד על השאלות הקריטיות של הנגב, על השאלה אם בתוכנית החומש יוכנס סעיף אכיפה – שזאב אלקין אמר לי לפני ימים ספורים מעל הבמה הזו שזה עדיין לא הוכרע, נפתלי; ועל השאלה אם ההסדרה של היישובים הבדואיים בנגב תכלול או לא תכלול הסכמה שלהם להתכנס לתוך הקווים הכחולים של היישובים ולשחרר את האדמות שהם השתלטו עליהם; ועל השאלה אם יוקמו יישובים יהודיים חדשים בנגב, ועל השאלה של תוכנית ההסדרה הגדולה.

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

אורית סטרוק: והם מחכים להכרעתך, נפתלי.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורית סטרוק: לא.

אורית סטרוק: לא סיימתי.

אורית סטרוק: אמרת לי משפט לסיום.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: תסיימי.

מיקי לוי: משפט לסיום, בבקשה.

אורית סטרוק: בבקשה, אני אסיים.

מיקי לוי: בבקשה, תודה.

אורית סטרוק: אגב, אדוני היושב-ראש, תשים לב שיש שיטה חדשה להסתובב ולא להפנות את הפנים למי שמדבר.

מיקי לוי: גברתי, משפט לסיום, בבקשה.

אורית סטרוק: בבקשה.

מיקי לוי: תודה.

אורית סטרוק: אני חושבת, נפתלי, שאתה חייב תשובה על השאלה הזו.

אורית סטרוק: השאלה היא: האם אתה מפנה עורף לציונות בנגב?

אורית סטרוק: אתה חייב תשובה לשרים, חברי הממשלה שלך; אתה חייב תשובה לבית הזה; אתה חייב תשובה לציבור הבוחרים שלך.

מיקי לוי: תודה רבה.

אורית סטרוק: ואתה חייב תשובה קודם כול לעצמך.

מיקי לוי: תודה.

דוד אמסלם: אם יש לו בוחרים בכלל.

דוד אמסלם: מי נשאר איתו?

דוד אמסלם: אשתו, הילדים.

מיקי לוי: חבר הכנסת אקוניס, בבקשה.

מיקי לוי: אני מתחלף עכשיו.

אופיר אקוניס: אה, ההפסד שלך, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: יכול להיות.

מיקי לוי: אני אצפה בטלוויזיה.

אופיר אקוניס: לך תצפה.

אופיר אקוניס: אוקיי.

אופיר אקוניס: בעניין רב.

אופיר אקוניס: כמו נפתלי, שיושב ככה בזווית, אדוני היושב-ראש – זה הרי פשוט בוז לכנסת שאתה עומד בראשה, אדוני היושב-ראש, הישיבה הזאת.

דוד אמסלם: אגב, היושבת-ראש, לפני שהיא הולכת להכפיש את מדינת ישראל בבייג'ינג, רצתה פה קצת ככה לעשות עוד איזה כמה סיבובים פה.

קריאה: היושבת-ראש - - -

דוד אמסלם: מה תגידי בבייג'ינג עלינו?

אופיר אקוניס: טוב, נא לאפס את השעון.

דוד אמסלם: שאנחנו עם כובש?

דוד אמסלם: מה תגידי?

דוד אמסלם: שאנחנו - - - את הפלסטינים?

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת דודי אמסלם, אתה רוצה להעניק - -

דוד אמסלם: מה תגידי?

דוד אמסלם: "נפש יהודי הומייה"?

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - לחבר שלך למפלגה את הזמן הראוי כדי שהוא יגיד את דבריו?

דוד אמסלם: את אפילו לא מכירה את ההמנון.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אז בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כי אני יכולה לעצור את השעון.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תחליט.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים אלייך.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים אלייך.

דוד אמסלם: מה תגידי בבייג'ינג?

דוד אמסלם: את תרימי את דגל ישראל?

ג'ידא רינאוי-זועבי: אז בבקשה, חבר הכנסת אקוניס.

אופיר אקוניס: אז נא רק לאפס לי את השעון.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני ניסיתי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני ניסיתי.

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: דודי, אני - - -

דוד אמסלם: רק שנייה.

דוד אמסלם: מה תגידי ביום הזיכרון לחללי צה"ל?

ג'ידא רינאוי-זועבי: זה חבר שלך, חבר הכנסת.

אופיר אקוניס: אני אמתין.

דוד אמסלם: בושה וכלימה.

דוד אמסלם: את הולכת לייצג את מדינת ישראל בבייג'ינג?

דוד אמסלם: את?

דוד אמסלם: בגלל שסידרו לך סידור עבודה פה?

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת דודי אמסלם, אני יכולתי - - -

דוד אמסלם: נראה לך שאחמד טיבי היה הולך לייצג את ישראל בבייג'ינג?

ג'ידא רינאוי-זועבי: טוב.

אחמד טיבי: - - - אל תשמיץ.

דוד אמסלם: לא משמיץ.

דוד אמסלם: אתה מבין?

אחמד טיבי: תשמיץ רק את הממשלה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: טוב.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני אמשיך את השעון.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני אמשיך את השעון, חבר הכנסת.

דוד אמסלם: אתה מבין?

דוד אמסלם: היא טענה שרמת הגולן זה שטח כבוש.

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: אני לא התחלתי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת דודי אמסלם - -

דוד אמסלם: שרמת הגולן זה שטח כבוש.

דוד אמסלם: תלכי תספרי להם בבייג'ינג?

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - אני מבקשת ממך.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני לא רוצה עכשיו לקרוא לך בקריאה ראשונה, בבקשה.

דוד אמסלם: את יכולה לקרוא מה שאת רוצה.

דוד אמסלם: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: הגענו לתחתית - - - שלא היה דבר כזה.

דוד אמסלם: היא ומר בנט.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני אוסיף עוד - - -

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: לא להוסיף.

אופיר אקוניס: לא התחלתי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני אוסיף.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הינה.

דוד אמסלם: וזה בנט, בנט.

דוד אמסלם: הוא שולח אותך לבייג'ינג.

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: לא התחלתי.

אופיר אקוניס: לא.

אופיר אקוניס: דודי, אי-אפשר ככה לדבר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא.

ג'ידא רינאוי-זועבי: סליחה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אז קריאה ראשונה, בבקשה.

דוד אמסלם: בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת דודי אמסלם, קריאה ראשונה.

דוד אמסלם: בבקשה.

קריאה: זה חבר מפלגתך שמפריע לך.

אופיר אקוניס: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, עד כמה מושחתת, אטומה ומנותקת הממשלה הזאת, יכול להעיד הדיווח הבא – נפתלי יתווך בין רוסיה לבין אוקראינה.

אופיר אקוניס: זאת לא תחילתה של בדיחה יהודית, זאת אולי הטרגדיה.

אופיר אקוניס: תגיד, נפתלי, אתה לא מתבייש?

אופיר אקוניס: מי בעולם יכול להאמין למילה אחת שלך?

אופיר אקוניס: האיש שהפך את הנוכלות לאומנות.

אופיר אקוניס: נוכלותו – אומנותו.

אופיר אקוניס: בישראל אין איש שמאמין לו, אז הוא מציע לפזר את השקרים והפרת ההבטחות בעולם ולבייש אותנו.

קריאה: איך זה קשור לנגב?

אופיר אקוניס: היושבת-ראש - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה, חברת הכנסת, בואי נקשיב לדברים.

אופיר אקוניס: כמה מושחתת, אטומה ומנותקת הממשלה הזאת מעיד גם המינוי הפוליטי האומלל שלך, שלך.

אופיר אקוניס: נפתלי, ח"כית שאיננה ציונית מסיעה שאיננה ציונית, שאינה מאמינה בישראל כמדינת הלאום של העם היהודי, ומסרבת לשיר את ההמנון הלאומי כשגרירה בסין.

אופיר אקוניס: קונסולית.

אופיר אקוניס: תתביישו.

אופיר אקוניס: השרה שקד, גם את צריכה להתבייש עם השר אלקין ונפתלי.

אופיר אקוניס: איך היית צווח כאן, מזייף רגשנות אם זה היה הפוך.

אופיר אקוניס: אבל נפתלי מעדיף לשתוק כמו דג אילם, משום שאתה, נפתלי, לא מנהיג.

אופיר אקוניס: אבל יותר מכול, מעידה על אטימותה, ניתוקה ושחיתותה של הממשלה הבריונות של שר האוצר.

אופיר אקוניס: לא היה בתולדות המדינה שר שהעז להגיד דבר מכוער כל כך, בוטה כל כך, בריוני כל כך, כמו "שלם עם זה לגמרי", כשבמשמרת שלך, נפתלי בנט, מחבר הספר – אלקין, תראה לנפתלי.

אופיר אקוניס: נפתלי, הינה הספר שלך, רב המכר, "איך לנצח מגפה".

אופיר אקוניס: הינה אילת, הספרון שהוצאתם, איך לנצח מגפה.

דוד אמסלם: רב-מכר, רב-מכר.

דוד אמסלם: נשארו במחסנים 20,000.

אופיר אקוניס: הספרון המגוחך.

אופיר אקוניס: 3,725 ישראלים נפטרו בשמונה חודשים.

קריאות: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני מבקשת ממך, חבר הכנסת.

אופיר אקוניס: "אנשים מתים פה", צעקת.

יסמין פרידמן: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: סליחה, סליחה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת פרידמן, נא להירגע.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה תמשיך ותכף הזמן שלך מסתיים.

אופיר אקוניס: אנשים מתים, אנשים מתים פה, צעקת, אבל אתה לא מנהיג, ולכן שתקת מול דברי הבלע של שר האוצר שלך.

אופיר אקוניס: תוכניות סיוע – אפס, כלום.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

אופיר אקוניס: אין פרנסה – לא מעניין.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חבר הכנסת אופיר אקוניס.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

אופיר אקוניס: נפתלי, בזה אני מסיים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: משפט אחרון.

אופיר אקוניס: אתה עומד בראש ממשלה שאין לה ציבור, אין לה תמיכה, אתה נבחר ציבור ללא ציבור.

אופיר אקוניס: מושחתים, מנותקים, אטומים, נכשלתם.

אופיר אקוניס: לכו הביתה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

אופיר אקוניס: להשאיר את הספר?

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא לנפנף בו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תיקח אותו בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת אוריאל בוסו, בבקשה.

אופיר אקוניס: נפתלי, ספר.

אופיר אקוניס: ספרון.

אופיר אקוניס: אני משאיר לך אותו?

ג'ידא רינאוי-זועבי: סליחה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת אופיר אקוניס.

אופיר אקוניס: היושבת-ראש, את רוצה אותו?

דוד אמסלם: תחלקי את זה בסין לנשיא.

אופיר אקוניס: חבר הכנסת בוסו, אתה רוצה את הספר?

דוד אמסלם: תגידי לו שיש לנו ראש ממשלה גאון, כתב ספר איך מנצחים את הקורונה בשלוש שעות, אבל המחסן מלא, אף אחד לא קנה אותו, חוץ - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת דודי אמסלם, אני לא אקרא אותך עכשיו בקריאה שנייה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה, לא להפריע.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה.

דוד אמסלם: הוא לא מדבר.

דוד אמסלם: שידבר, אנחנו נשמע.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה, ארבע דקות יש לך.

אוריאל בוסו: חמש דקות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא.

ג'ידא רינאוי-זועבי: רשום לי פה חמש דקות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: יאללה.

אוריאל בוסו: גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת, מדינת ישראל שברה את החוזה בינה לבין אזרחיה.

אוריאל בוסו: בכל הפרמטרים שנבדוק נמצא את עצמנו – מדינה שבראשה עומדת ממשלה מנותקת מהאזרחים – אולי נתחיל בדבר הסמלי היום, נפתלי בנט נפגש היום עם ראשי הרפורמים, הפקיר את יהדותה של ישראל בלגיטימציה שהוא נותן לארגוני הרפורמים, ובשורות חוקים אנטי-דתיים שמוביל השר לשירותי דת, להרס הדת, ביחד עם יושבת-ראש הוועדה לשירותי דת יהודיים, חוקים אנטי-דתיים – שבראשה עומד ראש ממשלה, איך אמרו לנו?

אוריאל בוסו: עם כיפה.

אוריאל בוסו: שלחו לנו תמונה שהוא מניח תפילין בארצות הברית, ראש ממשלה עם כיפה.

אוריאל בוסו: אבל הממשלה הזאת ניתקה כל חוזה עם אזרחיה.

אוריאל בוסו: ההתנהגות שלהם בקורונה, התנהגות מופקרת – קיבלתם מדינה עם אפס תחלואה, עם שלושה חיסונים, ובמשמרת שלכם כמעט 4,000 הרוגים יותר מדי.

יסמין פרידמן: אפילו אתה לא מאמין לזה.

אוריאל בוסו: בשביל מה?

אוריאל בוסו: בשביל לעזור לבייס שלכם.

אוריאל בוסו: פתחתם את הקפה בשינקין, פתחתם את הכלכלה, נסיעות לחוץ לארץ; ואלה, אנשי הפריפריה, שימשיכו למות.

אוריאל בוסו: יוקר המחיה, לא היה כזה יוקר מעולם.

אוריאל בוסו: לך תראה את השורות בכניסות לתחנות דלק.

אוריאל בוסו: תחבורה ציבורית.

אוריאל בוסו: קמחא דפסחא הקרוב – אנשים שמעולם לא היו ברף הזה, אבל ירדו לתת-מחיה בגללך.

אוריאל בוסו: המשמרת שלך – 53 מיליארד לתת לעבאס, אבל תוספת יוקר – 54 אגורות.

אוריאל בוסו: זה מה שהולכים להביא תוספת יוקר, שלא יספרו לכם סיפורים.

אוריאל בוסו: זה מה שהוא יודע לתת לאזרחי ישראל.

אוריאל בוסו: אבל איך הוא יממן את כל התוספות הקואליציוניות שלו?

אוריאל בוסו: רק דרך האזרחים.

אוריאל בוסו: בכסף הקל, מהפריפריה, להעמיק את הפערים בין המרכז לפריפריה.

אוריאל בוסו: שירותי הרפואה שאתם מובילים יעמיקו – רק מי שיש לו ביטוח פרטי יוכל לעשות ניתוחים מצילי חיים.

אוריאל בוסו: לכו תשמעו מה קורה בוועדת הבריאות.

אוריאל בוסו: את ראשי מערכת הבריאות שיוצאים נגד, כל הרפורמה שאתם מובילים שם, ממשיכים הלאה להעמיק.

אוריאל בוסו: ומה הוא עושה?

אוריאל בוסו: שמעתי שהוא רוצה לתווך בין ישראל לאוקראינה, אבל מי יתווך בין אביר קארה לגנץ?

אוריאל בוסו: את זה אנחנו לא יודעים.

אוריאל בוסו: תגיד לי, אתה רציני?

אוריאל בוסו: פוטין יודע שיש לך 4% מנדטים במדינת ישראל?

אוריאל בוסו: מי יתווך בינך לבין האזרחים?

אוריאל בוסו: את זה אנחנו צריכים.

אוריאל בוסו: אולי את זה נבקש מרוסיה או מאוקראינה שהם יתווכו בינך לבין האזרחים.

אוריאל בוסו: התנתקתם.

אוריאל בוסו: ממשלה מנותקת.

אוריאל בוסו: לכו תראו מה קורה ברחובות, אנשים – אין להם מה לאכול.

אוריאל בוסו: מישהו פה עמד ואמר: יש לנו עם שהולך ונעלם, עם שהולך ומת.

אוריאל בוסו: זה הוא אמר כאן בכובע שלו כראש האופוזיציה.

אוריאל בוסו: גם אם לא הסכמנו לכל הדברים שקרו בממשלה הקודמת בנושא הקורונה, לפחות יכלו להגיד ראשי הממשלה לפני כן והשרים: עשינו את המקסימום שאנשים לא ימותו.

אוריאל בוסו: אפשר להציל כסף, אבל אי-אפשר להציל חיים.

פטין מולא: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת פטין מולה, בבקשה.

אוריאל בוסו: בתי החולים לא בקריסה?

אוריאל בוסו: לכו לבתי החולים, לכו תראו מה קורה במחלקות, לא הקורונה, הרגילות, בנוסף לקורונה.

אוריאל בוסו: לכו תראו מה קורה במיון בכל בתי החולים.

אוריאל בוסו: אבל הם מפחדים, הם מפחדים לדבר כי הם תלויים במשרד הבריאות, אבל אני מדבר עם מנהלי בתי החולים.

אוריאל בוסו: זו ממשלה מופקרת, מנותקת, שניתקה כל קשר עם האזרחים, והם ממשיכים עוד שבוע של מה?

אוריאל בוסו: שרידות פוליטית.

אוריאל בוסו: עוד שבוע של תחזוקה פוליטית, בלי שום תוכנית אמיתית.

אוריאל בוסו: זה הדבר היחיד שאתם יודעים לעשות, מנותקים נמאסתם, לכו הביתה תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת רות וסרמן לנדה – אינה נוכחת.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת - - -

קריאה: אתה לא עומד עם הגב - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: סליחה, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת אופיר אקוניס, אתה לא עומד עם הגב – סליחה, עם כל הכבוד, אתה לא עומד עם הגב שלך לנשיאות, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: נא לחזור למקומך.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

אופיר אקוניס: - - - עכשיו יהיה לו הספרון, הוא ידע איך לנצח.

ג'ידא רינאוי-זועבי: סליחה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

דוד אמסלם: האמת היא, מה שקרה איתו - - -

אופיר אקוניס: - - -

דוד אמסלם: אני אגיד לך מה קרה, הוא חילק את כל הספרים ולא השאיר לעצמו עותק.

דוד אמסלם: עכשיו הבאת לו.

דוד אמסלם: תקרא.

דוד אמסלם: השתגעתם?

דוד אמסלם: תקרא.

אופיר אקוניס: עם הקדשה.

אופיר אקוניס: אני אשלח לך את ההקדשה.

דוד אמסלם: מה, השתגעתם?

ג'ידא רינאוי-זועבי: יעקב אשר, בבקשה.

שלמה קרעי: עכשיו הוא כותב ספר לפוטין איך לנצח.

דוד אמסלם: כתוב לפוטין איזה ספר.

דוד אמסלם: איך מתווכים.

דוד אמסלם: בושה וכלימה.

אופיר אקוניס: אנשים מתים פה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת דודי אמסלם, קריאה שנייה.

דוד אמסלם: - - - כמו הבדיחה הזאת.

ג'ידא רינאוי-זועבי: קריאה שנייה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: זהו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אצלי אני לא מוכנה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: יאללה, בבקשה.

בועז טופורובסקי: - - -

דוד אמסלם: שגרירת ישראל בסין.

גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת - - -

נירה שפק: אני ממש – סליחה שאני מפריעה לך.

אבל את מפריעה לי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: רגע.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא, לא.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת נירה - - -

נירה שפק: אני מצטערת שאני מפריעה לך, אבל מבזים פה את הכנסת.

אופיר אקוניס: אתם מדברים על ביזוי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת נירה שפק, אנחנו עכשיו נקשיב לחבר הכנסת יעקב אשר, בבקשה.

קריאות: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: ומי שמפריע, תכף קריאה שלישית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אנחנו ממשיכים.

אוריאל בוסו: - - - יושב פה זה ביזיון.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, תראי מה שקרה, גברתי היושבת-ראש:

פעם אחת הצבעת בחוק - - -

אחמד טיבי: יעקב, אני רוצה לברך אותך שנבחרת לסגן יושב-ראש.

אחמד טיבי: סוף-סוף, מגיע לך.

תודה רבה.

אחמד טיבי: אני לא בטוח תוך כמה זמן - - -

אבל אני רוצה לומר ליושבת-ראש – תראה מה קרה, אחמד, אתה כבר ותיק פה:

פעם אחת היא הצביעה עם החרדים – עד סין שלחו אותה.

אני מאחל לך בהצלחה, אבל עד סין שלחו אותה.

עד סין.

אופיר אקוניס: איזו הצלחה?

אופיר אקוניס: נגד המדינה.

זאת ממשלה דמוקרטית?

הולכת על פי כללי מינהל תקין?

לך באופן אישי אני מאחל בהצלחה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

פטין מולא: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת פטין מולא, קריאה ראשונה.

עכשיו אני רוצה לפנות לאורח שלנו כאן, ראש הממשלה.

אדוני ראש הממשלה, אני רוצה לשבח אותך, אפשר?

השר אלקין, אני רוצה לשבח את ראש הממשלה על הסובלנות והאיפוק שלו, על כושר ההכלה שהוא מגלה כלפי שותפיו מהשמאל, על הרגישות יוצאת הדופן כלפי שותפיך מהמגזר הערבי ועל כך ששמת את כל האידיאולוגיה בצד, עזבת את כל מה שאמרת שהאמנת בו כל השנים, והכול כדי לעשות פיוס בעם, באוכלוסיות השונות.

אתה באמת מגלה איפוק וסובלנות ראויים לשבח.

אני שואל אותך, אדוני ראש הממשלה, שלא רוצה לשמוע, קשה לך להתמודד עם זה, איפה הסובלנות שלך כלפי הציבור הדתי, שהוא רוב-רובו של הציונות הדתית, שאותו אתה מדיר?

איפה הרגישות שלך לצרכי הציבור החרדי, שאהבת כל כך להצטלם איתו כשהיית באופוזיציה?

איך אתה נותן יד לשר האוצר שלך לבטל סבסוד מעונות לנשים חרדיות ודתיות עובדותף ובכך אתה מרסק את שוק התעסוקה החרדי, שאותו אתה מכיר היטב?

כשהיית שר כלכלה והיית בביקור בבני ברק התקשרת להגיד לי: כל הכבוד מה שעשית עבור תושבי העיר בנושא תעסוקה.

אני זוכר מה שאמרתי לך אז: רק אל תקלקל.

כבר אז.

אני לא מצליח להבין איך אין לך גרם של סובלנות ורגישות למעמדה וכבודה של הרבנות הראשית לישראל שהקים הרב קוק זצ"ל, שאתה באמצעות חברך למפלגה מתן כהנא מרסק ומשפיל עד עפר.

למה אין לך כלפי מועצת הרבנות לפחות את אותה יראת כבוד שיש לך למועצת השורא?

לפחות את מה שאתה רוחש למועצת השורא, את אותו כבוד תרכוש – להבדיל אלף אלפי הבדלות – לרבנות הראשית.

זה נכון שהציבור הדתי והחרדי לא יושב איתך בקואליציה ולא ישב איתך בקואליציה, אבל מגיע להם בתור יהודים את אותם יחס והכלה שמקבלים שותפיך משמאל ומרע"מ.

איך יכול להיות שיוליה מלינובסקי, ווליד טאהא ומוסי רז עדיפים לך מאבי מעוז, שמחה רוטמן ואורית סטרוק?

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

מילה אחת לסיום, גברתי.

איך תיזכר?

איך תיזכר כשלא תהיה כבר בתפקיד הזה, וכנראה זה יהיה מהר?

זה שניתק את הדת מהמדינה, זה שהתעמר במשפחות חרדיות חלשות, שגרם בכישלון רב לאלפי מתים והחרים את הכלכלה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

מה נאמר להם כשאתה תברח וחבריך מימינה יישארו לדמם אל מול הבייס שלהם?

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חבר הכנסת יעקב אשר.

דוד אמסלם: יעקב, אתה מדבר אליו כימני או שמאלי?

דוד אמסלם: הוא כלום, הוא בנט.

דוד אמסלם: הוא מה שמעניין אותו זה הוא והוא בלבד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כעת חברת הכנסת לימור מגן תלם, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת דודי אמסלם.

דוד אמסלם: היא עוד לא עלתה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אפשר בשקט, אפשר בנועם.

דוד אמסלם: היא לא עולה, היא לא עולה.

דוד אמסלם: עד שתדבר לא נפריע לה.

דוד אמסלם: מדברים עם מר פלא.

דוד אמסלם: לא מתבייש, גנב את כל מדינת ישראל.

דוד אמסלם: מה, נגיד לו את זה כל יום?

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא, עכשיו אתה מעלה את - - - לא.

דוד אמסלם: כן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא.

דוד אמסלם: מינה אותך לשגרירה – לא נגיד מילה?

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה, חברת הכנסת לימור מגן תלם, ארבע דקות.

לימור מגן תלם: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת.

לימור מגן תלם: הנושא שעולה היום הוא לא פחות מאבסורד.

לימור מגן תלם: הנגב יקר לנו, הפריפריה יקרה לנו, רק חבל שחברי הכנסת מהאופוזיציה נזכרו רק לאחר יותר מעשור בשלטון שיש בעיה בנגב.

לימור מגן תלם: אחרי ההזנחה של הממשלה הקודמת, הממשלה הנוכחית הצליחה בשמונת החודשים האחרונים לעשות מהלכים שלא נעשו פה במשך יותר מדי שנים.

פטין מולא: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת מולא.

לימור מגן תלם: אנחנו מושכים את הדור הצעיר לחקלאות, נלחמים בפשיעה - -

פטין מולא: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת מולא, חבר הכנסת בנימין נתניהו, בבקשה, בואו נקשיב.

לימור מגן תלם: - - נלחמים בפרוטקשן, מקדמים את העסקים הקטנים בנגב.

פטין מולא: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת מולה, קריאה שנייה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: רגע, חצי שנייה בבקשה.

פטין מולא: הזנחת את באר שבע, את הדרום - - -

בנימין נתניהו: סליחה, זה קריאה שנייה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: קריאה שנייה, כן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אצלי כן.

בנימין נתניהו: תאמיני לי, אני פה כמה עשרות שנים, ואפילו לא קריאה שנייה.

פטין מולא: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: ככה זה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת נתניהו, אני מבקשת שקט, ואני מבקשת שכולם יקשיבו לחברת הכנסת לימור מגן.

בנימין נתניהו: אני מחכה לשמוע, בהמשך.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אין שום בעיה.

לימור מגן תלם: אנחנו משלימים את תכנון הרכבת לאילת; אישרנו את התקציב להעביר את קריית המודיעין לנגב; העברנו עשרות מיליוני שקלים לפיתוח ההייטק והסטרטאפ בבאר שבע; מביאים יוזמות טכנולוגיות לבאר שבע.

דוד אמסלם: משהו.

לימור מגן תלם: הקמנו שני בתים ליצירה מוזיקלית בפריפריה, ועוד ועוד ועוד.

לימור מגן תלם: הממשלה שלנו מעבירה רפורמות היסטוריות ותקציבים שנתקעו במשך שנים בזכות היכולת לשים את האגו בצד ולפעול למען המדינה.

לימור מגן תלם: בזכות ההתנהגות האחראית של הממשלה ושל שר האוצר, הממשלה הזו העבירה תקציב לאחר שלוש שנים של קיפאון.

לימור מגן תלם: צלחנו עוד גל של קורונה בלי סגרים, וישראל מדורגת גבוה במדדים הכלכליים הבין-לאומיים.

פטין מולא: 4,000 מתים בחודשיים ואתם התגברתם על הקורונה?

רות וסרמן לנדה: ביטלנו את ההיטלים על העובדים הזרים, הורדנו מכסים על מוצרים רבים – דבר שיגיבר את התחרות ויאפשר לייבא לישראל מגוון רחב של מוצרים בזול ובאיכות גבוהה.

פטין מולא: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת מולא.

לימור מגן תלם: ומה האופוזיציה עשתה?

לימור מגן תלם: ברור לגמרי שכל מטרת הדיון הזה היא אך ורק לנגח את הממשלה.

לימור מגן תלם: ברור שלא נוח לכם לאבד את המושכות אחרי מעל עשור בשלטון, אבל העם מאס בשיקולים הפוליטיים הצרים וסדר העדיפויות המעוות ששלט פה.

לימור מגן תלם: עכשיו תורנו.

לימור מגן תלם: אתם תמשיכו לזעוק, ואנחנו נמשיך לפעול באחריות ולדאוג לאזרחי מדינת ישראל.

לימור מגן תלם: תודה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חברת הכנסת לימור מגן תלם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', בבקשה, שלוש דקות.

בצלאל סמוטריץ': גברתי הקונסולית – אה, היושבת בראש – אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, נפתלי ואילת, אולי טוב שאתם פה שניכם יחד, הגמרא במסכת סנהדרין – דודי, תקשיב, זה מעניין – אומרת ככה: "סהדי שקרי אאוגרייהו זילי".

בצלאל סמוטריץ': זה בארמית, ועכשיו תרגום לעברית: עדי שקר – אלה ששוכרים אותם בזים להם.

בצלאל סמוטריץ': הם אומנם שוכרים את שירותיהם כדי לשקר, אבל בסתר ליבם בזים להם שהם מוכנים למכור את המילה, את האמת ואת הערכים עבור בצע כסף.

בצלאל סמוטריץ': אגב, הגמרא לומדת את זה מאיזבל בסיפור של כרם נבות.

בצלאל סמוטריץ': כשהיא מבקשת לגרום לאחאב להביא למותו של נבות היזרעאלי כדי לזכות בכרם, אז היא מציעה לו: לך תשכור עדי שקר שיעידו כנגד נבות.

בצלאל סמוטריץ': ואיך היא מגדירה את אותם אנשים?

בצלאל סמוטריץ': היא קוראת להם בני בלייעל.

בצלאל סמוטריץ': היא אומרת לאחאב: לך תשכור אנשים בני בלייעל – אז היא קוראת להם בני בלייעל – שילכו ויעידו עדות שקר כנגד נבות.

בצלאל סמוטריץ': כשאני רואה את הבוז, נפתלי, שכל מי שסובב אותך רוחש לך, אני רואה את הדברים האלה של חז"ל מתקיימים.

בצלאל סמוטריץ': אני לא יודע אם יצא לכם לראות את הקריקטורה של גיא מורד הבוקר בידיעות אחרונות – מציגים את נפתלי כמו איזה ילד קטן שיושב לו באיזו בודקה, משרד תיווך כזה, וכל הטילים והפיצוצים מסביב.

בצלאל סמוטריץ': אני לא יודע אם יצא לכם לראות את הזלזול והצעקות המבזות של גדעון סער אתמול על ראש ממשלה.

בצלאל סמוטריץ': ראש ממשלה מבקש להעיר הערה בהמשך להערת ראש השב"כ על חוק – אגב, חוק טוב כשלעצמו, לדעתי, שגדעון מביא.

בצלאל סמוטריץ': איזה בוז, איזה זלזול.

בצלאל סמוטריץ': בנט נתן הנחיה לשרים להימנע, כן, לשמור על פרופיל נמוך – אגב, בצדק – במה שנוגע לסכסוך בין רוסיה לאוקראינה.

בצלאל סמוטריץ': יש איזה מין תחרות בין השרים מי רץ להתראיין יותר, מי רץ לדבר יותר, בעיקר לדבר שטויות, ולסבך את מדינת ישראל ולפגוע באינטרסים שלה.

בצלאל סמוטריץ': 4% תמיכה בציבור, מפלגה של ראש ממשלה שבקושי מגרדת את אחוז החסימה, וזה עם 45% ודאות בהצבעה – הרי זה תמיד הפער אצל בנט בין הסקרים לבין המציאות – בקיצור, פחות משני מנדטים.

בצלאל סמוטריץ': הדבר הטוב אולי שיצא מהסיפור הזה זה שהאופן שבו בנט ירד מהבמה – בבוז, בזלזול במי שמכר את ערכיו, את הבטחותיו, את מילתו, את שותפיו – יהיה בזה שיעור חשוב ומשמעותי לפוליטיקה הישראלית ולכל מי שאי פעם יחשוב שכדי לממש מאוויים אישיים ולהיות ראש ממשלה, אפשר לרמוס את כל מה שהאמנו בו בעבר, את כל מה שהבטחנו והתחייבנו, ניסינו לשכנע את הציבור שאנחנו מאמינים בו.

בצלאל סמוטריץ': בסופו של דבר, "סהדי שקרי אאוגרייהו זילי".

בצלאל סמוטריץ': אז משתמשים בך, נפתלי.

בצלאל סמוטריץ': שכרו את שירותיך כדי לפרק את המחנה הלאומי, להוריד את הימין ואת נתניהו מהשלטון, להעלות חזרה את השמאל הקיצוני והפרוגרסיבי ביותר לשלטון במדינת ישראל, אבל הם בזים לך.

בצלאל סמוטריץ': וסוף דבר – אתה תרד מהבמה באמת בביזיון גדול, ולפחות אחרים, כפי שאמרתי קודם, לא ילכו בדרכך.

בצלאל סמוטריץ': אני מקווה, מקווה, שזה יהיה מהר ושתעשה כמה שפחות נזקים בדרך ולא תשאיר אחריך אדמה חרוכה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת איימן עודה, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: שלוש דקות.

איימן עודה: כבוד היושבת-ראש, כבוד ראש הממשלה, עמיתיי חברי הכנסת, לפני כשבוע כוחות הכיבוש בירושלים המזרחית תקפו את מוחמד אל-עג'לוני, ילד עם תסמונת דאון.

איימן עודה: אם לא אכפת לך לדעת, ראש הממשלה, מוחמד אל-עג'לוני הוא בן הכיתה של איאד אלחלאק.

איימן עודה: אני לא בטוח אפילו שאתה מכיר את השם הזה, איאד אלחלאק, נער עם מוגבלות שכוחות הכיבוש בירושלים המזרחית הרגו אותו.

איימן עודה: מוחמד אל-עג'לוני, הגיע לכיתה, וכשראה שהכיסא של איאד אלחלאק ריק, הוא החליט לעזוב את הכיתה.

איימן עודה: ניסו לשכנע אותו שוב ושוב שיחזור ללימודים, אבל הוא לא יכול.

איימן עודה: הוא החליט לעשות מעשה – להיאבק נגד הכוחות שהרגו את חברו ללימודים איאד אלחלאק.

איימן עודה: מאז הוא נמצא בכל מקום שיש בו עימות, מתנגד לכיבוש.

איימן עודה: אני לפעמים מנסה לחשוב מה חייל חושב לעצמו כשהוא רואה את עשרות האלפים בירושלים המזרחית מתפללים באל-אקצא, למשל.

איימן עודה: מה הוא חושב לעצמו?

איימן עודה: האם הם פחות מעם?

איימן עודה: האם הם לא יבקשו זכות להגדרה עצמית?

איימן עודה: האם הם יסכימו לחיות לנצח ללא מדינה עצמאית?

איימן עודה: זהו הנושא החשוב ביותר – להיאבק נגד הכיבוש הארור הזה, בעד הזכויות של איאד אלחלאק, של מוחמד אל-עג'לוני, של תושבי ירושלים המזרחית, של תושבי שייח' ג'ראח, סילוואן, ג'בל אל-מוכבר ושל כל העם הפלסטיני שבחר להיאבק נגד הכיבוש הזה.

איימן עודה: הבעיה היא לא מה שאתה אומר, שזה חוסר ההכרה בזכות העם היהודי.

איימן עודה: לא לא לא לא לא.

איימן עודה: יש פה העם יהודי, שכן מגיעה לו הזכות להגדרה עצמית, ויש את העם הפלסטיני, שמגיעה לו זכות להגדרה עצמית, שתוקם מדינה פלסטינית בגבולות 67' לצד מדינת ישראל, וכך יהיה שלום שייטיב עם כולנו.

איימן עודה: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חבר הכנסת איימן עודה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת מיכל שיר סגמן, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: שלוש דקות.

מיכל שיר סגמן: תודה, גברתי היושבת-ראש.

מיכל שיר סגמן: חבריי חברי הכנסת, כבוד ראש הממשלה, שרים נכבדים, כמה חוצפה וצביעות צריכות להיות לביבי, שב-12 השנים האחרונות הוא יצר במו ידיו את בעיית המשילות בנגב, ואז הוא והחיילים שלו עוד יוזמים את הדיון בנושא.

שלמה קרעי: את עדיין תקועה ב-12.

מיכל שיר סגמן: חוצפה.

מיכל שיר סגמן: לא, זו חוצפה.

מיכל שיר סגמן: אני לא יודעת אם זו בושה או חוצפה.

קריאות: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברי הכנסת, נא להקשיב.

מיכל שיר סגמן: אז ברשותכם, אני רוצה שתקליטו שנייה, תקליטו.

מיכל שיר סגמן: "אתם מקליטים?

מיכל שיר סגמן: תרשמו.

מיכל שיר סגמן: "

בנימין נתניהו: מקליטים.

בנימין נתניהו: מעניין.

בנימין נתניהו: מקליטים.

מיכל שיר סגמן: "אני מודיע, אטפל אישית בכל אוכלוסיית הבדואים".

שלמה קרעי: הינה, המקליטים.

מיכל שיר סגמן: "אי-אפשר לא לשמוע את הזעקה על הריסות בתים, בעיית השטח וההסדרה.

מיכל שיר סגמן: ככה אי-אפשר לחיות.

מיכל שיר סגמן: אני מבין את הבעיה, אנחנו נפתור אותה" – ככה אמר ביבי לפני, שימו לב, פחות משנה במהלך סיור בנגב.

מיכל שיר סגמן: קודם הוא היה בן ניתאי, אחר כך – אבו יאיר, ועכשיו, שמעתי לאחרונה שהוא הפך להיות אבו דודי.

מיכל שיר סגמן: כשזה נוח לו הוא יורד מהארץ, כשזה נוח לו הוא מתאסלם - -

דוד אמסלם: נערת החניונים, לא הבנו את הבדיחה.

דוד אמסלם: נערת החניונים.

דוד אמסלם: נערת החניונים.

דוד אמסלם: לא הבנו.

מיכל שיר סגמן: - - וכשזה נוח לו אז הוא ציוני.

דוד אמסלם: נערת החניונים.

דוד אמסלם: נערת החניונים.

דוד אמסלם: לא הבנו.

קריאות: - - -

מיכל שיר סגמן: ביבי הפקיר את הנגב - -

פטין מולא: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברי הכנסת, נא להקשיב.

מיכל שיר סגמן: - - והנגב לא מעניין אותו בגרוש.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברי הכנסת, נא להקשיב.

ג'ידא רינאוי-זועבי: במיוחד חבר הכנסת אמסלם, וחבר הכנסת מולה, שכבר בקריאה שנייה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אז אנחנו מקשיבים.

דוד אמסלם: הרי היא פנתה אלינו, מה זאת אומרת?

דוד אמסלם: היא הרי - - -

מיכל שיר סגמן: ביבי, אתה יכול להפסיק להקליט.

מיכל שיר סגמן: אתה יכול להפסיק להקליט, זה בסדר.

מיכל שיר סגמן: זה עבר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כשיגיע תורך, תגיד מה שתרצה, עכשיו אנחנו מקשיבים.

פטין מולא: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת, תמשיכי, בבקשה.

שלמה קרעי: לא צריך להקליט, השתלתם לו - - -

מיכל שיר סגמן: ביבי נתן לפשיעה, להברחות ולחוסר המשילות לפרוח, ועכשיו פתאום באופוזיציה הוא מגלה את הציונות.

מיכל שיר סגמן: בוקר טוב, באמת.

מיכל שיר סגמן: הוא חושב שכולם מטומטמים.

שלמה קרעי: נורא - - -

מיכל שיר סגמן: רק לפני שנה הוא הוא שינה את שמו לאבו יאיר ורץ עם פינג'אן לשתות קפה בנגב והבטיח לפתור את בעיית הבנייה של הבדואים.

שלמה קרעי: - - -

מיכל שיר סגמן: הוא הסכים לעצור את הנטיעות בנגב - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברי הכנסת.

מיכל שיר סגמן: - - להכיר ביישובים לא מוכרים, ובעיקר – חבר הכנסת קרעי, שגר בנגב – בעיקר, שם פס אחד גדול על תושבי הפריפריה.

שלמה קרעי: את לא יודעת איך תושבי הנגב מפחדים עכשיו - - -

מיכל שיר סגמן: והיום הוא נזכר להתעטף בדגל ישראל ולזעוק על בעיית המשילות בנגב.

מיכל שיר סגמן: איפה היית 12 שנה?

שלמה קרעי: תבואי, תבואי לביקור.

מיכל שיר סגמן: ביבי, את יצרת את הבעיה, ואנחנו, אנחנו נפתור אותה.

דוד אמסלם: אנחנו בחרנו אותך לפני שנתיים.

פטין מולא: - - - בנגב.

מיכל שיר סגמן: הנזק, הנזק האיום - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חברת הכנסת מיכל שיר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אנחנו סיימנו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת מיכל שיר, תודה רבה על דברייך.

דוד אמסלם: נערת החניונים - - - הנורבגית, תחפשי לך עבודה - - - 12 שנה - - -

מיכל שיר סגמן: רגע.

מיכל שיר סגמן: לא.

מיכל שיר סגמן: הם מתערבים, אני לא יכולה לדבר.

מיכל שיר סגמן: הם עוצרים אותי.

מיכל שיר סגמן: לא, אבל הם עוצרים אותי.

מיכל שיר סגמן: אני אסיים את הדברים שלי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני הפסקתי אותך.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת מיכל שיר, אני הפסקתי אותך.

מיכל שיר סגמן: אני אסיים את הדברים שלי.

מיכל שיר סגמן: הם לא יסתמו את הפה - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא לא, סליחה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תסיימי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: משפט אחרון, בבקשה.

דוד אמסלם: אז למה רצית להתפקד בליכוד אם לא - - -

מיכל שיר סגמן: לא.

מיכל שיר סגמן: אבל הם מפריעים לי לדבר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: סליחה, חברת הכנסת מיכל.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני שמרתי על הזמן שלך.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה, משפט אחרון.

קריאות: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת דודי אמסלם, חבר הכנסת מולא, בבקשה.

מיכל שיר סגמן: לא.

מיכל שיר סגמן: אני עצרתי מלדבר כדי שהם יוכלו לצעוק.

שלמה קרעי: את לא עצרת - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה, סיימי את המשפט.

מיכל שיר סגמן: הנזק העצום של 12 שנות נתניהו מתחיל לעבור תיקון.

מיכל שיר סגמן: למשל חוק עונשי מינימום על החזקת נשק בלתי חוקי שהוביל גדעון סער, יו"ר תקווה חדשה.

מיכל שיר סגמן: ממשלת ביבי, אגב, עצרה את החוק הזה.

מיכל שיר סגמן: איפה הייתם, לכל הרוחות?

קריאות: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת מיכל שיר.

מיכל שיר סגמן: סליחה, אבל הם לא נותנים לי לדבר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: סליחה, חברת הכנסת מיכל שיר, סיימנו - - -

מיכל שיר סגמן: לא, לא.

מיכל שיר סגמן: יש לי נאום של שלוש דקות, ואני אגיד שלוש דקות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אז אמרת שלוש דקות.

מיכל שיר סגמן: אבל זה לא שלוש דקות כשהם צועקים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא, סליחה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: ואני שמרתי על הזמן שלך.

מיכל שיר סגמן: לא.

מיכל שיר סגמן: אבל אני עצרתי את הדיבור כי הם הפריעו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני שמרתי על הזמן שלך.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אז תגידי בבקשה משפט אחרון וזהו.

קריאות: - - -

מיכל שיר סגמן: לא.

דוד אמסלם: את מבינה למה לא רצינו לבחור בך לליכוד - - -

מיכל שיר סגמן: במקום לעמוד כמו תוכים שרק צורחים את דף המסרים של אבו יאיר מקיסריה - -

קריאות: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: סליחה.

מיכל שיר סגמן: - - תתחילו להבין שעבדו עליכם.

קריאות: - - -

מיכל שיר סגמן: העשייה של גדעון סער ושל תקווה חדשה ושל כל הממשלה הזאת תתחיל לתקן את הנזקים שלכם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חברת הכנסת מיכל.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חברת הכנסת מיכל.

ג'ידא רינאוי-זועבי: סיימנו.

מיכל שיר סגמן: לא, רגע.

מיכל שיר סגמן: אבל לא נותנים לי לדבר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: סליחה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: סיימנו.

מיכל שיר סגמן: לא, לא, לא, לא.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת דודי אמסלם, קריאה שלישית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה לצאת.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה לצאת.

דוד אמסלם: - - -

מיכל שיר סגמן: אתם הפקרתם את הפריפריה, ועם יד הלב אתם גם יודעים שאני צודקת כי אני יודעת מה אתם אומרים בחדרים סגורים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת מיכל.

מיכל שיר סגמן: משפט אחרון.

ג'ידא רינאוי-זועבי: משפט אחרון.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת דודי אמסלם, אנא, לצאת.

דוד אמסלם: מה - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: כן, כן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: נא לצאת.

מיכל שיר סגמן: אתם מגלים את ארץ ישראל השלמה ואהבת הארץ - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: נא לצאת, קריאה שלישית.

דוד אמסלם: את רוצה שאני אצא?

דוד אמסלם: היא צריכה לרדת.

דוד אמסלם: גברתי השגרירה, לא עושים ככה.

פטין מולא: - - - זה בושה.

פטין מולא: בושה.

מיכל שיר סגמן: - - רק כשאתם יושבים באופוזיציה, אז אנחנו נדאג להשאיר אתכם באופוזיציה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תירגעו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תשתו קפה ותחזרו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: זהו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: יאללה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: (חבר הכנסת דוד אמסלם יוצא מאולם המליאה.)

מיכל שיר סגמן: הפקרתם את אזרחי ישראל, ובמיוחד את אזרחי הנגב, במשך שנים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: יאללה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: יאללה, חברת הכנסת מיכל, סיימנו.

מיכל שיר סגמן: ומה שאתם מקלקלים – אנחנו מתקנים.

מיכל שיר סגמן: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת גבי לסקי, בבקשה.

שלמה קרעי: איזה חוסר כבוד ליושבת-ראש.

שלמה קרעי: קולגה נשית שלך.

שלמה קרעי: אישה.

שלמה קרעי: ככה את מכבדת אותה?

שלמה קרעי: בושה וחרפה.

שלמה קרעי: בושה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת מולא, הוצאתי אותך בקריאה שלישית, אז נא לצאת.

ג'ידא רינאוי-זועבי: יאללה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: (אומרת דברים בשפה הערבית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: )

פטין מולא: קריאה שלישית על זה - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: אל תתחשבן איתי על שתי דקות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: יאללה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

פטין מולא: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: טייב, טייב, טייב.

ג'ידא רינאוי-זועבי: יאללה.

שלמה קרעי: - - -

גבי לסקי: אם אני אצטרך אני אגיד לך.

גבי לסקי: שלום, ברוך הבא.

ג'ידא רינאוי-זועבי: שלום לך, חבר הכנסת אלי אבידר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: טוב.

ג'ידא רינאוי-זועבי: רגע, חכי שנייה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אנחנו נחכה שחבר הכנסת מולא יצא.

מיכל שיר סגמן: להיות 12 שנה בשלטון ולהאשים את הממשלה שבאה לתקן, זה בושה.

שלמה קרעי: לצאת החוצה, מיכל.

מיכל שיר סגמן: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת מיכל.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת מיכל, אמרת את דברייך.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

מיכל שיר סגמן: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת מיכל, אמרת את דברייך.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: עכשיו חברת הכנסת גבי לסקי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה, שלוש דקות יש לך.

גבי לסקי: תודה.

גבי לסקי: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, לצערנו, שוב אנחנו עדים למלחמה על אדמת אירופה.

גבי לסקי: עלינו לדעת שמה שמתרחש עכשיו הוא מעבר לפלישה רוסית על אדמת אוקראינה.

גבי לסקי: מדובר באתגור של הסדר העולמי.

גבי לסקי: אנחנו בעיצומו של מפץ בגודל היסטורי, שבו העולם שוב מתחלק לשני גושים: הגוש הדמוקרטי, הליברלי, החופשי, אל מול הגוש השני.

גבי לסקי: אסור להתעלם מזה, לעצום את עינינו ולהעדיף את השיקולים הטקטיים על השיקול האסטרטגי.

גבי לסקי: ברגעים אלה יש קול אחד שחסר לי – קולו של יו"ר מרצ והשר לשעבר יוסי שריד, זכרו לברכה.

גבי לסקי: בהיעדר קולו של יוסי, דיברתי עם בנו, הסופר ועורך הדין ישי שריד.

גבי לסקי: ישי חיזק את עמדתי, כך שברגעים אלו יוסי, כמו שלדעתי היה פועל, היה עומד לצד אוקראינה.

גבי לסקי: על אף שחלק ממשפחתו נטבחה על ידי האוקראינים, זה לא הזמן להתחשבנות היסטורית.

גבי לסקי: זה הזמן להסתכל נכוחה אל המציאות.

גבי לסקי: יוסי היה עומד לצד החופש – נגד הכיבוש, לצד הדמוקרטיה, לצד הזכויות, וכך גם עלינו לעשות: לעמוד לצד החופש, לצד הדמוקרטיה, נגד הכיבוש ובעד הזכויות.

גבי לסקי: אנחנו ברגע שגם האינטרסים האסטרטגיים עומדים בהלימה לערכים שלנו, וכך עלינו לפעול.

גבי לסקי: עלינו לדרוש את הנסיגה של הכוחות הרוסיים מאדמת אוקראינה.

גבי לסקי: אנחנו צריכים להגיד: לנצור את הנשק, להפסיק את ההרג ולהגיע למשא ומתן באופן מיידי ללא תנאים מוקדמים, כדי להחזיר את השפיות.

גבי לסקי: אני חייבת לומר מילה טובה לממשלה הזאת – לשר החוץ יאיר לפיד שבמעשיו ופועלו ממש הציל חיים; חייבים להגיד תודה לצוות משרד החוץ באופן כללי ולאנשי השגרירות והקונסוליה שעושים לילות כימים כדי לעזור לאזרחים ישראלים ולקהילה היהודית הענפה.

גבי לסקי: אני חייבת להגיד לאופוזיציה: בושה לכם שברגעים כאלה אתם לא מוכנים להקים את ועדת הקליטה והעלייה אפילו לא אד-הוק כדי לעזור, כדי לתמוך במהלכים, לאפשר להעלות ישראלים, גם, אם יש צורך, לקלוט בישראל פליטים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חברת הכנסת גבי לסקי.

גבי לסקי: עוד מילה אחרונה, כבוד היושבת-ראש.

ג'ידא רינאוי-זועבי: משפט אחרון.

גבי לסקי: אני רוצה להזכיר לכולנו את השיר פראג, מילים ולחן של שלום חנוך, ששר אריק איינשטיין ז"ל, ושאולי היום אנחנו צריכים להתייחס לזה - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: כן, אבל רק הכותרת שלו, אל תשירי.

גבי לסקי: לא, אני לא הולכת לשיר, לא לדאוג.

גבי לסקי: היום אנחנו צריכים לקרוא לו, אולי לכנות אותו קייב, כמו שאומרים האוקראינים, ורק כמה מילים: "אל העיר שבוית החלום / צל כבד וזר הגיח / וירח באדום / את מלכותו טבל בפיח // - - - שיר שחלמתי על פראג / שם השחר עוד יבקע".

גבי לסקי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חברת הכנסת גבי לסקי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת יואב גלנט, בבקשה, חמש דקות, בבקשה.

שלמה קרעי: תגידי לחברים שלך - - -

גבי לסקי: מה קשור עכשיו?

גבי לסקי: אנשים מתים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: שלום, שלום.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תכף הוא ייקרא בקריאה ראשונה, אל דאגה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת יואב גלנט, חמש דקות, בבקשה.

יואב גלנט: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, חבריי חברי הכנסת, כ-2,000 ק"מ צפונית לנו מתחוללת בשעה זו מלחמה.

יואב גלנט: המרחק גדול, אך הלקחים חייבים להילמד.

יואב גלנט: תם עידן התמימות.

יואב גלנט: אירופה חשבה שמלחמות הן נחלת העבר, ואני משוכנע כי בעת הזאת רבות ממדינות אירופה ורבות מהמדינות הדמוקרטיות בעולם חוות שלב התפקחות כואב.

יואב גלנט: אירופה אינה מוכנה זה שנים להילחם, ועתידה נשען בהיבטי הביטחון החיצוני על ארצות הברית זה שנות דור ויותר.

יואב גלנט: רוב מוחלט של מדינות אירופה ביטלו זה מכבר את גיוס החובה, מתוך מחשבה כי לעולם חוסן.

יואב גלנט: רוב מדינות אירופה מוציאות פחות מ-2% בהיקפי תוצר להגנה, ועיקר הכוח ועיקר התקציב הם חילות אוויר וחילות ים.

יואב גלנט: זה המקום לציין את ההבדל הנוהג במדינת ישראל, ולחלוק כבוד והוקרה לדורות של מנהיגים, מפקדים, מנהלים, פועלים, פקידים ולוחמים אשר הנחילו ומימשו במדינת ישראל חזון ותפיסה של הגנה עצמית בכוחות עצמנו.

יואב גלנט: היה זה לקח הדורות היהודי יחד עם אבות הציונות ומייסדי המדינה, שהנחילו לנו אתוס ומפת דרכים, שהביאו אותנו למקום טוב יותר, ובצניעות אומר: ראוי כי יהווה מודל למדינות רבות.

יואב גלנט: משחר קיומה, ואף קודם להקמת המדינה, בחר העם היושב בציון בחירה אסטרטגית להגן על עצמו בכוחות עצמו.

יואב גלנט: כך בהקמת ההגנה ב-1920 ובהקמת האצ"ל ב-1931.

יואב גלנט: כך חושלו כלי המגן, צה"ל, ארגוני המודיעין, התעשיות הביטחוניות ועוד.

יואב גלנט: הם המקנים חיים למדינת ישראל ומאפשרים ביטחון לאזרחיה.

יואב גלנט: צה"ל, כצבא העם, הוא השדרה שמציאות חיינו נבנתה סביבה.

יואב גלנט: אזכיר דברים שאמר בן-גוריון בינואר 1948, כאשר המלחמה החלה, מלחמת האזרחים הפנימית: "מי שאינו משתעבד לצורכי המלחמה נגזר דינו.

יואב גלנט: המבחן שיקבע הוא מבחן הרצון ולא כמות החיילים שיילחמו נגדנו.

יואב גלנט: מי שרצונו ייכשל, יפסיד הכול.

יואב גלנט: צריך לרכז את כל מאמצינו ברצון לנצח".

יואב גלנט: ומוסיף ואומר דוד בן-גוריון: בשניים ניבחן – אם נדע כל עוד יש מלחמה להשתעבד לצרכיה, ואם נדע לזכור את החזון שעליו אנו נלחמים.

יואב גלנט: חזון זה הוא עודף הכוח ויתרון הנשק העשוי להכריע את הכף.

יואב גלנט: וכאן אציין כי לא רק לביטחון התרומה, אלא לתעשיות הביטחוניות, לעולם ההייטק, לרמות המנהיגות העסקית, תפיסת היזמות והאחריות – כל אלה הם יוצאי חלציו של צה"ל ושל ארגוני הביטחון.

יואב גלנט: ולכן בימים אלו, כאשר מתחוללת מלחמה באירופה, ראוי כי נרשום בפנינו את לקח הדורות היהודי המקבל משנה תוקף: חובתנו לבנות את עוצמתנו הצבאית והכלכלית ולשמר את עצמאותנו להפעיל את כוחנו כנגד מבקשי נפשנו.

יואב גלנט: בשעה זו ראוי כי נמקד מבטינו ומאמצינו אל האיומים הנשקפים למדינת ישראל ממזרח, אל הסופה השיעית השוטפת את אזורנו, אל איראן, הפועלת במרץ לפתח נשק גרעיני וגם מצהירה כי מטרתה להשמיד את מדינת ישראל, ומפעילה את גרורותיה ברחבי המזרח התיכון כנגדנו – בלבנון, בסוריה ובעזה.

יואב גלנט: ולסיום, קשה המלאכה ומייגעת.

יואב גלנט: היא דורשת עמל והקרבה, אך שכרה בצידה: קיום ושגשוג.

יואב גלנט: בעולם האכזר שבו אנו חיים, חוסן ועוצמה לאומית אינם מותרות כי אם תנאי קיום.

יואב גלנט: חובתנו להמשיך ולטפח אותם.

יואב גלנט: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חבר הכנסת יואב גלנט.

ג'ידא רינאוי-זועבי: וכעת זה הזמן לברך את שובו לכנסת של חבר הכנסת אלי אבידר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אהלן וסהלן, ברוך הבא שוב.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת רות וסרמן לנדה, בבקשה.

רות וסרמן לנדה: ג'ידא, יש לי היום יום הולדת.

ג'ידא רינאוי-זועבי: באמת?

ג'ידא רינאוי-זועבי: מזל טוב.

ג'ידא רינאוי-זועבי: מברוכ.

רות וסרמן לנדה: תודה רבה.

רות וסרמן לנדה: אני בת 12.

ג'ידא רינאוי-זועבי: גם אני.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת רות וסרמן לנדה, כולנו בני 12 פה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: ארבע דקות, בבקשה.

רות וסרמן לנדה: כבוד היושבת-ראש, חברים יקרים, כנסת נכבדה, אני רוצה להקדיש את מספר הדקות הבודדות שיש לי לנושא שהוא קרוב מאוד לליבי, ואני חושבת שהוא קרוב מאוד לליבם של כל מי שיושב פה, קואליציה–אופוזיציה, ימין–שמאל, דתיים–חילונים, ערבים–יהודים.

רות וסרמן לנדה: יש לנו משרד חוץ בישראל, שהעובדים שלו – גילוי נאות, הייתי פעם אחת מהם – עושים עבודת קודש.

רות וסרמן לנדה: רק עכשיו, במשבר הנוכחי שיש באוקראינה, עובדי משרד החוץ נמצאים יום ולילה בכל מעברי הגבול, לעיתים בחירוף נפש ממש, לעזור לכל מי שפונה – בין אם הוא ישראלי, יהודי או אחר.

רות וסרמן לנדה: אני מקבלת הערות אפילו שבאוטובוסים ישנם אזרחים שחלקם מצרים ולבנונים שפשוט מצאו מזור, ומשרד החוץ הישראלי מצא לנכון לסייע להם.

רות וסרמן לנדה: אני רוצה לקחת רק דקה מזמנכם להסיר את הכובע בפני העובדים האלה, שלא תמיד נראים ולא תמיד נשמעים, אבל עובדים ומרכזים ומקפלים בתוכם ידע ומומחיות רבים מאוד על נושאים ספציפיים שאנחנו, הפוליטיקאים, הרבה פעמים חושבים שאנחנו יודעים ומכירים, אבל הם באמת באמת מכירים, נוגעים בשטח, מריחים את הרחוב ויכולים לתת את העצה הנכונה בזמן הנכון, ועם כל ההשלכות הטובות והרעות לצד העצה.

רות וסרמן לנדה: אני רוצה להצדיע פה, במעמד המכובד הזה של כנסת ישראל, דווקא במקרה הנוכחי של המשבר שכולנו חווים ועוקבים אחריו – להצדיע מכל הלב לעובדי ועובדות משרד החוץ שעושים ועושות עבודת קודש.

רות וסרמן לנדה: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חברת הכנסת רות וסרמן לנדה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת יסמין פרידמן, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חמש דקות.

יסמין פרידמן: תודה, גברתי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

יסמין פרידמן: אני תושבת הנגב.

יסמין פרידמן: כל חיי גרה, גרתי, בבאר שבע.

יסמין פרידמן: אני גאה מאוד להיות תושבת העיר.

יסמין פרידמן: שמונה שנים מתוכן גם הייתי חברת מועצה, ולכן הרבה מהנושאים שאדבר עליהם הם נושאים שאני מכירה מקרוב מאוד.

יסמין פרידמן: קשה לי לשמוע חברי כנסת שעולים ואומרים מה טוב לנו, תושבי הנגב, ומה רע לנו, תושבי הנגב.

יסמין פרידמן: אז תרשו לי לומר לכם ולהזכיר לכם כמה דברים: בשנת 2013, שרת הבריאות דאז יעל גרמן חתמה על הקמת בית חולים שני בנגב.

יסמין פרידמן: מאז, כל ראשי הרשויות חיכו ונלחמו עבור תקציב תכנון.

יסמין פרידמן: לא הקמה – תכנון.

יסמין פרידמן: ורק כשהתחלפה הממשלה זה התחיל להתקדם בדרך הנכונה.

יסמין פרידמן: הובטחו לנו מיטות נוספות לסורוקה.

יסמין פרידמן: שנים שאנחנו מחכים למיטות נוספות בסורוקה – בודדות נוספו.

יסמין פרידמן: הובטחה לנו פגיה ממוגנת – גם זה לא קרה.

יסמין פרידמן: בואו נדבר על אפליה בשירותים שנותנים לתושבי הנגב והדרום.

יסמין פרידמן: נתניהו וליצמן לא אישרו לנו – לא MRI, לא תאי לחץ.

יסמין פרידמן: לא אישרתם למל"ג לפתוח תוכנית פארה-רפואיות, ומאז לכל תור, אפילו הכי פשוט, לאורתופד – מניסיון, אגב – צריך להמתין בין שלושה חודשים לחצי שנה.

יסמין פרידמן: בואו נדבר על ביטחון אישי.

יסמין פרידמן: מאז 2009 לא הוסף תקן אחד לשוטר במשטרת באר שבע.

יסמין פרידמן: אוכלוסיית הנגב כמעט הוכפלה, ותקן אחד לא הוסף.

יסמין פרידמן: אגב, בבאר שבע יש שוטרים מצוינים וחרוצים.

יסמין פרידמן: הנגב הכפיל את עצמו, אבל את כמות השוטרים השארתם אותו הדבר.

יסמין פרידמן: 12 שנה של הפקרות בכבישי הדרום, ולא הוספתם ניידת אחת.

יסמין פרידמן: 12 שנה שלא קידמתם רכבת מהירה, שתצמצם את המרחק בין הפריפריה למרכז.

יסמין פרידמן: אז תסלחו לי - - -

שלמה קרעי: אין לך מושג, אה, יסמין?

יסמין פרידמן: לי אין מושג, כן.

שלמה קרעי: את לא מכירה רכבות בשדרות, בנתיבות - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברי הכנסת, נא להקשיב.

יסמין פרידמן: רכבת מהירה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברי הכנסת, נא להקשיב.

יסמין פרידמן: קרעי, רכבת מהירה.

שלמה קרעי: אתם מוכרים את הנגב.

יסמין פרידמן: אז תסלחו לי שדבריכם מעוררים בי רוגז.

פטין מולא: על מה את מדברת?

יסמין פרידמן: אז תודה לשרת הכלכלה אורנה ברביבאי על קיצור תורנויות המתמחים בפריפריה; תודה למשרד הבריאות, שמקדם סוף-סוף את בית החולים השני; לרם בן ברק, על קידום שדה התעופה בנבטים; ליואב סגלוביץ', על תוכנית "מסלול בטוח" ומלחמה בפשיעה במגזר הערבי; למאיר כהן, שר הרווחה, על תוכנית חומש למגזר הבדואי.

שלמה קרעי: ספרי את זה לשופטים בבית המשפט.

יסמין פרידמן: ועדיין, הנגב הוא מקום נפלא לגור בו, לגדול בו ולספוג בו ערכים.

יסמין פרידמן: רק שאנחנו לא רוצים למות קודם.

יסמין פרידמן: אז תודה, אופוזיציה, אנחנו נתקדם מכאן.

שלמה קרעי: תתקדמו.

שלמה קרעי: תתקדמו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חברת הכנסת יסמין פרידמן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כעת חבר הכנסת אלי כהן, בבקשה.

שלמה קרעי: תתקדמו, יסמין, כי הארץ הזו לא תסבול עוד תשעה חודשים כאלה.

שלמה קרעי: לא תוכל לסבול.

קריאה: תתרגל, קרעי, יש עוד - - -

פטין מולא: - - - בבאר שבע.

שלמה קרעי: לא תוכל.

שלמה קרעי: לא תוכל.

שלמה קרעי: אני אומר לך - - -

פטין מולא: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת קרעי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת מולא.

פטין מולא: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת מולא, אני הסכמתי בכלל שאתה תיכנס, אז שוואיה-שוואיה.

פטין מולא: שוואיה-שוואיה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: שוואיה-שוואיה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת אלי כהן, ארבע דקות, בבקשה.

אלי כהן: תודה.

אלי כהן: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת – אגב, חברת הכנסת יסמין, אני מציע לך לבקר בנתיבות, בדימונה, בשדרות, לראות מה ראש הממשלה לשעבר ולעתיד הקים שם.

יסמין פרידמן: אני חיה שם.

יסמין פרידמן: לבקר?

יסמין פרידמן: אני חיה שם.

אלי כהן: תראי את הנושא של הסייבר, תראי את הנושא של ההייטק.

אלי כהן: אני רוצה לומר לך דבר אחד: הציבור לא מטומטם.

אלי כהן: לא בכדי בכל ערי הדרום בוחרים בליכוד ובנתניהו באופן מוחלט.

אלי כהן: באופן מוחלט.

אלי כהן: תלכי ותראי מה קורה שם.

יסמין פרידמן: אז אם הכול בסדר, אז למה אתם מתלוננים?

יסמין פרידמן: אם הכול בסדר, מה אתם מתלוננים?

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת יסמין, היה לך זמן די והותר כדי להגיד את דברייך.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

אלי כהן: חברים יקרים, הדיון הזה הוא דיון שהכותרת שלו היא "הקרב על הנגב".

אלי כהן: יותר נכון לקרוא לדיון הזה "הקרב על המדינה".

שלמה קרעי: רגע, רגע.

שלמה קרעי: בנט יצא.

שלמה קרעי: בנט יצא, תעצור.

ג'ידא רינאוי-זועבי: רגע, אז נעצור.

אלי כהן: נחכה לו.

אלי כהן: לא, אנחנו בשבילו כאן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אז אנחנו עוצרים.

שלמה קרעי: תמשיך לדבר, אבל זה לא נספר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא, לא, לא, לא.

אלי כהן: לא, אנחנו נחכה לו.

קריאות: - - -

שלמה קרעי: אלי, הוא יכול לדבר בלי הגבלה עד שהוא בא, ככה זה.

פטין מולא: - - -

אלי כהן: אנחנו נחכה לו.

אלי כהן: אנחנו נחכה לו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אז נחכה, נחכה, מה קרה?

פטין מולא: - - - את הספר - - -

גבי לסקי: - - -

אלי כהן: ראש הממשלה צריך להיות כאן.

פטין מולא: מה זה אומר - - -

קריאות: - - -

אלי כהן: אגב, ראש הממשלה שהציבור רוצה נמצא כאן.

פטין מולא: - - - מה זה אומר - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: אז אנחנו נחכה לראש הממשלה שתי דקות.

פטין מולא: כן.

פטין מולא: הוא יצא, הוא יכול לדבר חופשי.

פטין מולא: זה התקנון.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אנחנו נחכה, ברשותכם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא קרה כלום.

פטין מולא: זה לפי התקנון, עמ' 44.

שלמה קרעי: מכרתם את הנגב, לא השארתם שם אבן על אבן, יסמין.

שלמה קרעי: רק כלבים וחתולים.

יוראי להב-הרצנו: אלי, מאיפה אתה בארץ?

אלי כהן: חולון.

אלי כהן: היית בנתיבות, יוראי?

יוראי להב-הרצנו: כן.

אלי כהן: יפה שם?

יוראי להב-הרצנו: מאוד.

אלי כהן: אנחנו.

אלי כהן: הימין עשה את זה.

פטין מולא: - - -

אלי כהן: תראה את נתיבות, איך היא מתפתחת בצורה חסרת תקדים; תראה שיווקים של 3,000 יחידות דיור שהיו בשדרות; תראה מה קורה בדימונה עם הסכם הגג.

יסמין פרידמן: אלי, מתים שם קודם.

יסמין פרידמן: מתים שם קודם.

יסמין פרידמן: מתים שם בין שלוש לחמש שנים לפני - - - בחולון.

אלי כהן: תראי שאין מטר אחד בקריית גת.

אלי כהן: דאגנו להביא בקריית גת השקעה של 11 מיליארד דולר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בינתיים אנחנו מחכים - - -

אלי כהן: לא בכדי ראש העיר שלך רוביק דנילוביץ' לא בדיוק מזדהה עם מפלגת העבודה, ולצורך העניין – היה ועשה ועזב אותה.

יסמין פרידמן: - - - באר שבע - - - לא אליך ולא לאף אחד.

בנימין נתניהו: שדה תעופה רמון.

אלי כהן: לא בכדי.

יוראי להב-הרצנו: - - - לנצל את הזמן הזה כדי - - -

שלמה קרעי: - - - 4,000 מתים מקורונה - - -

קריאות: - - -

אלי כהן: יסמין, עובדתית, המפלגה שאת קשורה אליה - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: אם הדיון יתנהל בשקט, אין לי בעיה, אבל צעקות לא.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא אצלי, סליחה.

יוראי להב-הרצנו: אלי, עזוב את הפופוליזם שנייה בצד.

יוראי להב-הרצנו: מה היית משפר?

אלי כהן: לא שומע.

יוראי להב-הרצנו: מה היית משפר בערים שלטענתך הליכוד הקים?

ג'ידא רינאוי-זועבי: שאלה לגיטימית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

אלי כהן: אני יכול לומר לך שאתה תראה בערים האלה תנופת פיתוח - - -

יוראי להב-הרצנו: - - - תעסוקה.

אלי כהן: יוראי, תראה בערים האלה תנופת פיתוח חסרת תקדים.

אלי כהן: נתיבות – או-טו-טו 50,000 תושבים.

אלי כהן: נתיבות כבר מעל 40,000 תושבים.

יסמין פרידמן: זה גידול טבעי, מה זה קשור - - -

אלי כהן: אזורי תעשייה שהם מלאים.

אלי כהן: תראה מה קורה באופקים – אני מזמין אותך לראות מה קורה באופקים, עם אזור תעשייה חדש.

יוראי להב-הרצנו: הצעירים נשארים - - -

אלי כהן: מזמין אותך לראות כמה מגיעים למרכז ההייטק בבאר שבע, שאנחנו היינו, פעלנו.

יוראי להב-הרצנו: הצעירים נשארים?

יוראי להב-הרצנו: אלי כהן, הצעירים נשארים בדרום או שהם בורחים לתל אביב?

אלי כהן: קודם כול, אנחנו דאגנו להביא לשם מקומות תעסוקה איכותיים.

יוראי להב-הרצנו: איפה בנתיבות - - - היית שר הכלכלה.

יוראי להב-הרצנו: איפה?

אלי כהן: תסתכל גם בנתיבות, תסתכל.

אלי כהן: אתה יודע מה - -

יוראי להב-הרצנו: היית שר כלכלה מצוין.

אלי כהן: - - תבדוק עם תמיר עידן, ראש מועצת שדות נגב.

אלי כהן: יש שם שטחים לצעירים.

אלי כהן: אתה יודע, היה ביקוש בערך של פי 30 על כל יחידת קרקע.

אלי כהן: ביקוש של פי 30 על כל יחידת קרקע ששווקה.

יוראי להב-הרצנו: איזה תעסוקה יש שם לצעירים, באופקים ובנתיבות?

יוראי להב-הרצנו: צריך לעבוד בזה.

יוראי להב-הרצנו: אתה היית שר כלכלה, והיית שר כלכלה טוב.

אלי כהן: תלך, תסתכל ותראה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אוקיי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: ראש הממשלה חזר, אז בבקשה, אנחנו ממשיכים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה, חבר הכנסת אלי כהן, תמשיך.

שלמה קרעי: בנט, פוטין התקשר.

פטין מולא: מה פוטין אמר עכשיו?

ג'ידא רינאוי-זועבי: תמשיך.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני המשכתי את השעון.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

פטין מולא: מה התשובה של פוטין?

שלמה קרעי: פוטין התקשר - - -

קריאות: - - -

אלי כהן: הדיון הזה הוא דיון שקראו לו "הקרב על הנגב".

אלי כהן: יותר נכון לקרוא לו "הקרב על המדינה", כיוון שהממשלה שלך – שאגב, בנט, אין לך שום השפעה – היא מסוכנת למדינת ישראל.

אלי כהן: ממשלה שלא מסוגלת להעביר את חוק האזרחות, אין לה שום זכות קיום; ממשלה שמעבירה את חוק החשמל, מוכרת את הנגב.

אלי כהן: חציתם כל קו אדום.

אלי כהן: כל קו אדום אפשרי חציתם על מנת לשמור על הכיסא.

אלי כהן: בממשלה שלך ישנם 11 חברי כנסת שלא מאמינים במדינה יהודית ודמוקרטית.

אלי כהן: 11 חברי כנסת בממשלה שלך.

אלי כהן: אגב, את היושבת-ראש אתה עוד רוצה למנות לייצג את מדינת ישראל בנושא הזה.

אלי כהן: חברים יקרים, מדינת ישראל נמצאת בסכנה.

אלי כהן: היא מנוהלת כיום על ידי חובבנים.

אלי כהן: כולנו זוכרים את התחזיות של לפיד, אגב לא רק באוקראינה.

אלי כהן: לפני הקורונה כולנו זוכרים את יאיר לפיד, חמישה חיסונים, כשבסוף הגיעו 5 מיליון חיסונים.

אלי כהן: כולנו זוכרים עכשיו את יאיר לפיד אומר לפני שבועיים וחצי: אני לא רואה עימות אלים בין רוסיה לבין אוקראינה.

אלי כהן: כך אומר יאיר לפיד רק לפני שבועיים וחצי.

שלמה קרעי: וליברמן, מה אמר?

אלי כהן: ליברמן, זה מה שהוא, אבל יאיר לפיד - - -

שלמה קרעי: ליברמן אמר שיש חייזרים - - -

אלי כהן: חייזרים.

אלי כהן: אז הינה, גם החייזרים הגיעו, והפכנו להיות בנושא הזה של העולם החיצון.

אלי כהן: אפשר לומר שזאת ממשלה שיש לה שתי ידיים שמאליות, כשיד אחת לא יודעת מהיד השנייה.

אלי כהן: בזמן שעכשיו דנים בווינה על הסכם הגרעין, אתה, נפתלי בנט, עוסק באוזני המן, גנץ מתעסק בפנסיות ויאיר לפיד מתעסק בתחזיות.

אלי כהן: הדבר הראשון שעשית בחוסר אחריות כשנסעת לפגישה בארצות הברית זה היה לוותר על המלחמה הדיפלומטית בכל הסוגיה האיראנית.

אלי כהן: באת, התרפסת.

אלי כהן: אין לך שום חוט שדרה.

אלי כהן: אפשר לומר שאתה מתעלם מהאינטרסים של מדינת ישראל רק בשביל להצטלם עם ביידן.

אלי כהן: לפיד, גם הוא, בשביל למצוא חן בעיני כאלה ואחרים.

אלי כהן: מדינת ישראל, ממשלת ישראל, צריכה קודם כול להגן על האינטרסים של מדינת ישראל.

אלי כהן: לעומתך נתניהו, כשהיה ראש ממשלה, לא חשש להתעמת עם הממשל האמריקאי לטובת האינטרסים הביטחוניים של מדינת ישראל.

אלי כהן: אתה, בנט, ולפיד – אתם חלשים, וכשאתם חלשים אתם מוכנים לפגוע באינטרסים של המדינה - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

אלי כהן: - - רק בשביל למצוא חן בעיני האו"ם או בעיני גורמים כאלה ואחרים בארצות הברית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חבר הכנסת אלי כהן.

אלי כהן: הפריעו לי, אני אסיים.

אלי כהן: זה מתאר בדיוק את ההבדל בין ממשלה לאומית וחזקה שהייתה בהובלתנו, לעומת ממשלה רופסת ומסוכנת שפוגעת בביטחון המדינה שאתה מוביל.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

אלי כהן: זה בדיוק ההבדל – עוד משפט אחרון - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: משפט אחרון.

אלי כהן: - - בין מנהיג חזק כמו נתניהו, שנלחם עבור העם שלו, לשני פוליטיקאים חלשים שאין להם עתיד ורק רוצים לשרוד.

אלי כהן: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חבר הכנסת אלי כהן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת יוראי להב הרצנו, שלוש דקות.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

יוראי להב-הרצנו: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש הממשלה, חברות וחברי הכנסת, השבוע יתקיים טקס הסיום של קורס החובלים.

יוראי להב-הרצנו: על רחבת המסדרים יעלו 31 בוגרי הקורס, מתוכם תשע נשים.

יוראי להב-הרצנו: סגן ליר להב הרצנו, אחותי, היא אחת מבוגרות הקורס.

יוראי להב-הרצנו: ליר, אני יודע עד כמה רצית את זה, כמה עבדת קשה כדי להשיג את זה, לעשות את זה, ועשית את זה ובענק.

יוראי להב-הרצנו: אני גאה בך ואני אוהב אותך.

יוראי להב-הרצנו: חברות וחברים, זהו קורס החובלים שבו יסיימו הכי הרבה נשים בהיסטוריה של צבא ההגנה לישראל.

יוראי להב-הרצנו: לצידה של ליר יסיימו גם סגן עמית שחם ממושב בני דרור; סגן נועם חלף מרחובות; סגן נעה חן מנס ציונה; סגן אליה אריאל ממדרשת בן-גוריון; סגן דולב נמני מקריית אתא; סגן יעל סלע מקיבוץ נחשולים; סגן שחר מאירוביץ' מעמק חפר; סגן איה בר דיין מכפר אורנים.

שלמה קרעי: למה אתה מפרסם את השמות?

יוראי להב-הרצנו: זה פורסם כבר, ובגאווה גדולה.

יוראי להב-הרצנו: חברות, קצינות, מפקדות, אתן לא רק מדברות, אתן עושות.

יוראי להב-הרצנו: אתן עושות ציונות, אתן עושות מנהיגות, אתן נותנות לכל כך הרבה ילדות שיושבות בבית וצופות בכן כוח, השראה; אתן יוצקות בהן את ההבנה שגם הן יכולות.

יוראי להב-הרצנו: אתן פורצות דרך.

יוראי להב-הרצנו: בשם כל חברות וחברי הבית הזה, אני מצדיע לכן.

יוראי להב-הרצנו: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת שלמה קרעי, בבקשה.

שלמה קרעי: אין לך מה לומר על הנגב, על זה שמכרתם את הכול, על התוהו ובוהו - - -

יוראי להב-הרצנו: לפעמים צריך לעצור ולהצדיע.

יוראי להב-הרצנו: לפעמים צריך לעצור ולהצדיע.

שלמה קרעי: - - - משהו ערכי.

שלמה קרעי: אזרחי ישראל - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: תכף תעלה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: שלמה קרעי, תיכף תעלה ותגיד מה שתרצה.

יוראי להב-הרצנו: נשים בקורס חובלים זה לא ערכי?

יוראי להב-הרצנו: זה הערכים המזוקקים של הציונות.

שלמה קרעי: אין לך מה לומר לאזרחי ישראל?

שלמה קרעי: אין לך מה לומר להם?

יוראי להב-הרצנו: זה הערכים המזוקקים של הציונות.

שלמה קרעי: גברתי היושבת-ראש, אדוני ראש ממשלת ישראל בעבר ובעתיד, בעזרת השם, בנימין נתניהו וראש ממשלת ההונאה נפתלי בנט, יושבת כאן חבורה של גברים ונשים שאוכלים ושותים על חשבון הציבור ורק מחפשים איפה לעקוץ אותו.

שלמה קרעי: אתם פשוט אסופה של חדלי אישים.

שלמה קרעי: התלוננתם על ההליקופטרים של נתניהו שחילקו כסף בשעת משבר עולמי, בלחץ של זמן, גם למי שאולי לא היה צריך, והיום ביודעין ובמתכוון הזמנת, בנט, הליקופטרים מיוחדים שיחלקו כסף למיוחסים בלבד, רק לבוחרי יש עתיד וליברמן, רק לחברים של גנץ עם הפנסיות התקציביות השמנות.

שלמה קרעי: כל החבורה הצבועה הזו, שעושה שרירים כאילו אכפת לה מכספי הציבור, תתקפל כמו בובת סמרטוטים ותצביע בעד בונוסים של 1.5 מיליארד שקל בשנה לחבר'ה, כולל אביר קארה.

שלמה קרעי: ולא, אין לזה שום קשר לביטחון ישראל, רק עוד ועוד לבזבז את כספי הציבור על חשבון החלשים.

שלמה קרעי: ובלי בושה זה גם החוק הראשון שיש לכם להביא לכאן היום.

שלמה קרעי: את העצמאים, את הזוגות הצעירים, תושבי הפריפריה, את החלשים ביותר אתם שולחים להחליף מקצוע?

שלמה קרעי: תתביישו לכם.

שלמה קרעי: לכל זה אחראי איש אחד, נוכל, שלאור היום, במצח נחושה, החליט לרמות את בוחריו, למכור את המדינה היהודית כאילו קיבל אותה בירושה מאימא שלו ולהרוס כאן כל חלקה טובה.

שלמה קרעי: היום הוא כבר ישב לפגישה מיוחדת עם הרפורמי קריב כדי לתכנן את השמדתו הרוחנית של העם היהודי.

שלמה קרעי: עבור שניהם החרדים, הדתיים – אתם, אזרחי ישראל – המסורתיים, המתיישבים – אתם עומדים להם כמו עצם בגרון.

שלמה קרעי: ממש כמו בעל הבור ובעל התל במשל על אחשוורוש והמן.

שלמה קרעי: נכשלת, אדוני.

שלמה קרעי: נכשלת בכל אתגר שעמד בפניך.

שלמה קרעי: נכשלת באתגר האישי, המוסרי, הערכי, ומכרת את עצמך לעוכרי ישראל; נכשלת באתגר הכלכלי, הבריאותי, המדיני והביטחוני.

שלמה קרעי: הסתלק, אני אומר לך, הסתלק ויכלה ענייננו בך.

שלמה קרעי: הפכת להיות האדם השנוא ביותר במדינת ישראל; הפכת את הדמוקרטיה שלנו לכלי למימוש האמביציות שלך, לבושתך ולבושת ערוות אימך.

שלמה קרעי: הסתלק, אני אומר לך, בשם השם שאת תורתו חיללת; בשם הארץ הזו, שאת רגביה הפקרת; בשם העם הזה, שבאמונו בגדת.

שלמה קרעי: הסתלק, אני אומר לך; הסתלק, ויכלה ענייננו בך.

שלמה קרעי: בשם אלוהים, פשוט לך.

שלמה קרעי: אתה פשוט צריך ללכת, אדוני.

שלמה קרעי: לך.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חבר הכנסת שלמה קרעי.

סימון דוידסון: בשם אלוהים.

סימון דוידסון: בשם אלוהים.

סימון דוידסון: לא נסחפת בכלל.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: ארבע דקות.

מירב בן ארי: תודה לך, גברתי היושבת-ראש.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

מירב בן ארי: אדוני ראש הממשלה, השרים, חבריי וחברותיי חברי הכנסת, קודם כול, ברכות לך על המינוי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה, תודה.

מירב בן ארי: לא הספקתי להגיד לך.

מירב בן ארי: אז שיהיה בהצלחה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

מירב בן ארי: ראיתי פשוט את הדיון הזה על הנגב, וביקשתי לומר כמה מילים.

שלמה קרעי: מירב, אם תהיי עצמאית מדי, גם לך יהיה מינוי כזה.

מירב בן ארי: אל תדאג לי.

מירב בן ארי: ברוך השם, תמיד הייתי אדם עצמאי.

מירב בן ארי: תאמין לי.

שלמה קרעי: כנראה שלא מספיק.

מירב בן ארי: אתה יכול לשאול את ראש המפלגה שלך גם.

מירב בן ארי: הוא יודע.

קריאה: - - -

מירב בן ארי: לא, ראיתי שיש דיון על הנגב, אז ביקשתי ישר לבוא לדבר, כי בכל ארבעת החודשים האחרונים אני מסתובבת בנגב.

פטין מולא: רק ארבעה חודשים אחרונים?

מירב בן ארי: מה לעשות?

מירב בן ארי: הייתי שנתיים בבית.

מירב בן ארי: בוא אני אעשה לך סדר אבל.

פטין מולא: בעבר לא ביקרת שם?

מירב בן ארי: קודם כול, ביקרתי.

מירב בן ארי: גם ביקרתי כשהייתי בכנסת הקודמת.

מירב בן ארי: אבל פשוט הצביעות גרמה לי לבוא ולבקש לעלות לדבר, כי לא האמנתי איך באתם וזרקתם את כל האחריות על המצב בנגב על השלטון של בנט והממשלה.

פטין מולא: - - -

מירב בן ארי: רק הדוח שהוצאתי היום על הפוליגמיה חשף איך במשך עשר שנים פוליגמיה - - -

אופיר כץ: מירב, בממשלה שלכם - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת פטין מולא.

מירב בן ארי: זה הדהים אותי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: רגע, חכי שנייה, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת אופיר כץ, אני לא רוצה - - -

אופיר כץ: סגן שר בממשלה שלך אומר:

אופיר כץ: נשחרר את הפורעים – אלה שזרקו אבנים על יהודים.

מירב בן ארי: אני אסביר לך.

ג'ידא רינאוי-זועבי: רגע, חכי שנייה, בבקשה, חברת הכנסת מירב בן ארי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה, אנא ממך, אני לא רוצה לקרוא אותך בקריאה ראשונה.

מירב בן ארי: אני לא שומעת מה אתה אומר, אבל.

מירב בן ארי: באמת אני לא שומעת.

אופיר כץ: זו הממשלה שלכם אומרת.

אופיר כץ: אף פעם לא קראנו לשחרר פורעים, אלה שזורקים - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת מולא, תצא, בבקשה.

מירב בן ארי: על מה אתה מדבר?

ג'ידא רינאוי-זועבי: תצא, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני הרשיתי לך להיכנס שוב, אני לא מרשה לך - - -

מירב בן ארי: אז בוא אני אגיד לך - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה להוציא – רגע, חכי שנייה.

פטין מולא: את לא עושה לי טובה שאני נכנס.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת מולא, תצא, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא, אני עשיתי לך טובה - - -

פטין מולא: אני שאלתי אותה, מה הבעיה בזה?

ג'ידא רינאוי-זועבי: כן, אבל בתנאי שאתה תירגע.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אז אני מחזירה אותך שוב.

ג'ידא רינאוי-זועבי: החוצה, בבקשה.

מירב בן ארי: רגע, אני רוצה להגיד לך משהו, אם אתה רוצה להגיד לי משהו - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני ממשיכה את השעון, בבקשה.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: מה אמרת עכשיו?

מירב בן ארי: באמת לא שמעתי כלום, אופיר.

אופיר כץ: אני אחזור פעם שלישית: סגן שר בממשלה שלך ישב עם הבדואים בדרום, אמר לאותם אלה שזרקו אבנים - - -

מירב בן ארי: אה, אוקיי.

אופיר כץ: רגע, שנייה, לא שמעת.

מירב בן ארי: אני יודעת על מה אתה רוצה להגיב.

אופיר כץ: לא, לא - - -

מירב בן ארי: אני יודעת מה.

אופיר כץ: לא, אני מחדד לך.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא, אני הוצאתי אותך.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני הוצאתי אותך, סליחה.

מירב בן ארי: שמעתי אותך.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת מולא, די.

אופיר כץ: אלה שזרקו אבנים וניסו לרצוח יהודים ושוטרים - -

מירב בן ארי: שמעתי.

אופיר כץ: - - והוא אמר: צריך לשחרר את הפורעים האלה.

מירב בן ארי: אבל למה הדיון הדהים אותי?

מירב בן ארי: הדהים אותי שאתם מדברים על ההזנחה של הנגב.

מירב בן ארי: שנים הזנחתם את הנגב.

מירב בן ארי: לא עניינו אתכם לא התושבים, לא התשתיות, לא החינוך, לא הרווחה, ועכשיו בתקופה של שמונה חודשים שהממשלה נמצאת, כל הבעיות בנגב קיימות.

מירב בן ארי: אז בוא אני אגיד לך משהו: הבעיות בנגב הן כל כך מושרשות, שהמטרה היא לתקן.

מירב בן ארי: לתקן.

מירב בן ארי: ומי שהביא אותנו למצב הזה זה הממשלה שהייתה בתקופה שלכם.

מירב בן ארי: אתה לא היית בכנסת, אז אני יכולה להגיד לך, אבל ראש המפלגה שלך יושב פה.

אופיר כץ: אבל, מירב, איך?

אופיר כץ: להגיד לפורעים: נשחרר אתכם?

אופיר כץ: לעקור עצים שנטענו?

אופיר כץ: איך לתקן?

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת אופיר כץ, בבקשה.

מירב בן ארי: שנים של הזנחה, שנים של חוסר טיפול.

מירב בן ארי: אני ממליצה לך לקרוא את הדוח של הממ"מ על פוליגמיה רק מהיום.

מירב בן ארי: היא לא התחילה בשנה האחרונה.

מירב בן ארי: פוליגמיה נמצאת בנגב שנים.

מירב בן ארי: שנים שכבר נהיו חד-הוריות – אתה יודע שאין חד-הורית בנגב?

מירב בן ארי: אין דבר כזה.

מירב בן ארי: זה לא כמו חד-הורית בתל אביב.

מירב בן ארי: לא קיימת.

מירב בן ארי: מאיפה הגיעו כל הנשים האלה?

מירב בן ארי: מאיפה הגיעו הגברים הפוליגמיים?

מירב בן ארי: בשמונה חודשים של ממשלת בנט-לפיד?

אופיר כץ: אז איך אתם הולכים לתקן את זה?

מירב בן ארי: אז בוא אני אגיד לך משהו: בגלל שראיתי את נושא הדיון, הדהימה אותי כמות הצביעות, אז ביקשתי לעלות לדבר.

מירב בן ארי: אתה יודע, תכף אני אדבר עם השרה להגנת הסביבה באמת על זה שהיא נכנסה לתוך משרד - - -

אופיר כץ: אבל מירב, איך אתם הולכים לתקן את זה?

אופיר כץ: את לא יכולה לתקן שום דבר, כי ארבעה חברי כנסת של רע"מ לא ייתנו לך לזוז מילימטר.

אופיר כץ: מנסור והערבים לא ייתנו לך לזוז מילימטר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא, שאלת שאלה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת, שאלת שאלה, תן לה לענות.

מירב בן ארי: לתוך משרד – הינה, אני אגיד לך – ובמשטרה הירוקה בנגב יש חמישה שוטרים.

מירב בן ארי: מאיפה קיבלת את המתנה הזאת?

מירב בן ארי: את הבאת חמישה שוטרים?

מירב בן ארי: לא.

תמר זנדברג: אני הכפלתי.

מירב בן ארי: בדיוק.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: אני אגיד לך מה, היא קיבלה ואמרה: רגע, בוא נכפיל את הכוח, כי אפשר לדבר מגדרה עד חדרה על מחזור ולהפריד נייר, אבל כשאתה נכנס ללקיה וכל הפסולת זרוקה ברחוב, כנראה ששנים זה לא עניין אף אחד.

מירב בן ארי: הכי הדהים שהייתה את האלימות מחוץ לסורוקה.

מירב בן ארי: ואז באו ואמרו: זו עליית מדרגה.

מירב בן ארי: איזה עליית מדרגה?

מירב בן ארי: הם רבו שם, הגיעו פשוט מול החניון של סורוקה.

אופיר כץ: מירב, את יודעת מה זה צביעות?

אופיר כץ: מה שאת עושה עכשיו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת אופיר כץ.

אופיר כץ: כי כשאני הבאתי חוק להגביר ענישה על אלה שתוקפים צוותים רפואיים, אתם הפלתם את החוק והצבעתם נגד.

אופיר כץ: על אותם צוותים רפואיים שחוטפים.

מירב בן ארי: אל תדאג.

מירב בן ארי: זו לא הבעיה.

מירב בן ארי: הבעיה שלנו זו לא אלימות.

מירב בן ארי: האלימות הזאת - - -

אופיר כץ: אלימות של צוותים רפואיים זה לא בעיה?

מירב בן ארי: בוא, יש לי חוק כזה, אתה לא צריך לשכנע אותי.

מירב בן ארי: יש לי חוק כזה.

מירב בן ארי: אני האחרונה שצריך להגיד לי.

אופיר כץ: אז למה אתם מתנגדים?

אופיר כץ: אני אגיד לך למה: כי מנסור לא נותן לכם להיות בעד חוק כזה, ומעניין למה הוא מתנגד.

מירב בן ארי: מה שבאתי להגיד, ובזה אני אסכם, כי אתה מפריע לי, אבל נגמר לי הזמן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת, נא לסיים.

מירב בן ארי: שנייה, זה נורא קשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כן, כן, אני יודעת.

מירב בן ארי: המשפט הכי חשוב שתיקח מהשיחה הזאת, אם הקשבת לי, זה שההזנחה הזאת היא שנים על גבי שנים, ובממשלה הזאת הכול מתפוצץ לנו בפנים.

קטי קטרין שטרית: אבל את היית חברה בממשלה הקודמת.

מירב בן ארי: אבל אל תדאגי, את הנזק שאתם עשיתם אנחנו נתקן.

קטי קטרין שטרית: אתם כחלון.

קטי קטרין שטרית: כחלון.

קטי קטרין שטרית: את היית שם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת, חברת הכנסת קטי שטרית.

מירב בן ארי: את הנזק שעשיתם אנחנו מתקנים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת קטי שטרית, נא לא להפריע.

מירב בן ארי: אתם לא תיקנתם.

מירב בן ארי: רק הרסתם את הנגב.

קטי קטרין שטרית: מספיק כבר, נמאסתם עם הטענות המטופשות שלכם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת קטי שטרית, נא לא להפריע.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני לא רוצה עכשיו לקרוא אותך בקריאה ראשונה.

מירב בן ארי: ותודה שיזמתם את הדיון הזה, כדי שנגיד כמה טעויות עשיתם בנגב.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת מירב בן ארי, תסיימי.

מירב בן ארי: תודה.

קטי קטרין שטרית: את היית אצל כחלון.

קטי קטרין שטרית: נתנו לך תפקיד - - - מספיק עם הצביעות הזאת

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כעת נעבור להתייחסות ראש הממשלה נפתלי בנט, בבקשה.

אופיר כץ: זה כמו ליברמן שאומר: לא עשיתם כלום עשר שנים, כשהוא - - - בממשלה.

מירב בן ארי: אבל לא עשיתם.

מירב בן ארי: מה לעשות?

מירב בן ארי: לא עשיתם.

קטי קטרין שטרית: - - - שום עמוד שדרה.

קטי קטרין שטרית: אתם ואתם ואתם, זה מה שיש לכם להגיד.

מירב בן ארי: מה לעשות שהרסתם?

מירב בן ארי: אנחנו נתקן.

קטי קטרין שטרית: את היית שם.

קטי קטרין שטרית: את היית שם.

מירב בן ארי: אני הייתי שם - - - בנגב - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת קטי שטרית, את יכולה להגיד, את לא יכולה לצעוק.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא אצלי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

קטי קטרין שטרית: אם תמר תדבר עוד אפשר להבין, אבל את היית שם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: נא להקשיב.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

נפתלי בנט: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש להתייחס לסוגיית הפשיעה בנגב.

נפתלי בנט: במשך שנים רבות הייתה הזנחה כוללת ומערכתית של הפשיעה בחברה הערבית בכלל ובנגב בפרט.

אופיר כץ: שקרן.

אופיר כץ: מעל 20 תחנות משטרה - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת אופיר כץ, לא להפריע.

נפתלי בנט: ההזנחה הזו הובילה למצב - - -

אופיר כץ: מעל 20 תחנות משטרה - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא אסכים.

נפתלי בנט: אני מסתדר.

נפתלי בנט: ההזנחה הזו הובילה למצב של הפקרות מוחלטת, אובדן הביטחון האישי של אזרחי המדינה ותחושה אמיתית בקרב כל אזרחי ישראל של חוסר משילות.

נפתלי בנט: ראינו את זה בא לידי ביטוי בהתפרצות במבצע שומר החומות בערים ברחבי הארץ.

שלמה קרעי: שומר החומות בא בגללך.

שלמה קרעי: שומר החומות בא בגללך, בנט.

נפתלי בנט: מרגע הקמת הממשלה הובלנו שינוי מהותי ביחס ובתיעדוף הלאומי והממשלתי לסוגיה קריטית זו.

נפתלי בנט: בשנה החולפת היו מעל 1,400 פעילויות ומבצעים, ואנחנו מתחילים לראות תוצאות גם בשטח: יש עלייה משמעותית של עשרות אחוזים בתפיסת כלי ירי לעומת שנה שעברה.

נפתלי בנט: 2021 הייתה שנת שיא בתפיסות אמל"ח, בכתבי אישום ובמעצרים.

נפתלי בנט: מאז תחילת שנת 2022 אנחנו רואים ירידה של עשרות אחוזים במקרי הירי בחברה הערבית, תוצאות.

נפתלי בנט: יש מאבק עיקש גם מול משפחות הפשע.

נפתלי בנט: אנחנו מסתכלים להן בעיניים ונאבקים בהן.

נפתלי בנט: בכירי משפחת חרירי, למשל, כבר נעצרו, ויוגש נגדם כתב אישום.

נפתלי בנט: משפחות אחרות – ראשי המשפחה ברחו לחו"ל, אנחנו רודפים אחריהם, והיתר מטופלים בצורה אינטנסיבית.

נפתלי בנט: במשמרת שלנו לא תימשך ההזנחה.

נפתלי בנט: במשמרת שלנו פעלנו ואנחנו נמשיך לפעול.

נפתלי בנט: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, ראש הממשלה נפתלי בנט.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כעת נעבור להתייחסות ראש האופוזיציה חבר הכנסת בנימין נתניהו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

שלמה קרעי: תן לנו נתונים במקום שקרים, בנט.

בנימין נתניהו: יש סיבה טובה מאוד מדוע תושבי הנגב מצביעים לליכוד ומצביעים יותר ויותר לליכוד.

בנימין נתניהו: בעשור האחרון אנחנו בנינו כבישים מהירים, רכבות, רכבות לבאר שבע עם חשמול, כבישים מהירים שמגיעים גם לעומקי הנגב, רכבת לנתיבות, תחנות רכבת, תחנות משטרה – 11-10 תחנות משטרה, לעומת מה שהיה קודם לכן: אחת.

בנימין נתניהו: פי עשרה.

בנימין נתניהו: מגדלים בדימונה – אין מקום, אין מקום בנתיבות, אין מקום בשדרות, ביקוש ענק; שדה התעופה רמון, בין-לאומי, ליד אילת; הכפלת האוכלוסייה בבאר שבע, שכונות חדשות, כל הנגב.

בנימין נתניהו: אבל דבר נוסף – בית חולים חדש, בית חולים חדש בבאר שבע.

בנימין נתניהו: כל זה נעשה.

בנימין נתניהו: זו הסיבה שהם מצביעים לנו ולא מצביעים לכם.

בנימין נתניהו: אומרים להם: רע לכם, אומרים: טוב לנו, טוב לנו.

בנימין נתניהו: אבל יש כמובן גם בעיות.

בנימין נתניהו: הבעיה הראשונה שכמעט איבדנו בגללה את הנגב לגמרי – היינו מאבדים את המדינה – זה שהנגב היה פרוץ לחלוטין לחדירה מסיבית של הגירה בלתי חוקית מאפריקה.

בנימין נתניהו: באתי לאילת, בשכונה אחת אישה אחת בוכה, אומרת לי: ראש הממשלה, בוא תיכנס אליי הביתה.

בנימין נתניהו: אני בא לשם, היא מחזיקה את הבת שלה והיא אומרת: אני לא יכולה לצאת החוצה.

בנימין נתניהו: אני לא יכולה.

בנימין נתניהו: אני מפחדת, מפחדת על הבת שלי, אני מפחדת על עצמי.

בנימין נתניהו: אז חסמנו את הגדר הזאת, בהתנגדות של כמה מהאנשים שיושבים כאן סביב שולחן הממשלה.

בנימין נתניהו: הצלנו את הנגב, הצלנו את מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: ואנחנו נלחמנו גם בכל דרך, בכל דרך, להמשיך לפתח את הנגב.

בנימין נתניהו: ואני הייתי אומר, יש שם בעיה אחת גדולה, לא התעלמנו ממנה, קוראים לה בעיית ההתיישבות הבדואית, שהיא גם קשורה לבעיית המשילות.

בנימין נתניהו: מי היה צריך לטפל בזה?

בנימין נתניהו: מי היה מופקד על זה בשנים האחרונות?

בנימין נתניהו: סליחה?

בנימין נתניהו: המפלגה של נפתלי בנט.

בנימין נתניהו: הם היו מופקדים על זה.

בנימין נתניהו: אני לא אומר, יש עוד הרבה בעיות, צריך לעשות הרבה דברים, אבל לדבר עלינו שאנחנו לא עשינו?

בנימין נתניהו: הרי הנגב זה המרכז החדש של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: תראו מה קורה בקריית גת, תראו מה קורה בכל השדרה הזאת הפנימית.

בנימין נתניהו: כל זה בא כתוצאה ממדיניות ברורה שלנו, מדיניות של מימוש חזון, לא סתם חזון שאומר "נרד לנגב".

בנימין נתניהו: הורדנו את קריית ההדרכה, הורדנו את צה"ל דרומה.

בנימין נתניהו: איזה שינויים כבירים.

בנימין נתניהו: על מה אתם מדברים, ריבונו של עולם?

בנימין נתניהו: אתם מדברים, הו, כמה שאתם מדברים, ועל זה אני רוצה לדבר, כמה שאתם מדברים.

בנימין נתניהו: אלה ימים רגישים בזירה העולמית, ובימים כאלה מוטב למעט בהתבטאויות בנושא העולמי שעומד על הפרק, בוודאי כשמדובר בהתבטאויות מיותרות.

בנימין נתניהו: עוד יהיה הרבה מה לומר בנושא, אבל עכשיו, עכשיו זה לא הזמן.

בנימין נתניהו: האבסורד הוא שממשלת ישראל בוחרת לדבר ולדבר ודווקא בעניין הזה, אבל בעניין אחר, שחייבים באמת לדבר בו, שחייבים באמת לעשות בו, היא שותקת והיא לא עושה כלום.

בנימין נתניהו: שום דבר.

בנימין נתניהו: מול הדהירה להסכם הגרעין שיאפשר לאיראן להשיג נשק גרעיני נגדנו, הסכם שממשמש ובא.

בנימין נתניהו: אינני יודע אם זה בימים הבאים או בשבועות הקרובים, אבל ההסכם הזה ממשמש ובא.

בנימין נתניהו: ומה עושים בנט ולפיד?

בנימין נתניהו: הם לא אומרים כלום והם לא עושים כלום.

שלמה קרעי: לשכנע את קארה להצביע בעד הפנסיות.

מיכל שיר סגמן: - - -

בנימין נתניהו: הם לא נאבקים בדעת הקהל - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת מיכל.

שלמה קרעי: ראינו מה עשו, לפיד משכנע את קארה - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברי הכנסת.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברי הכנסת, נא לשמור על שקט, בבקשה.

קריאות: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת גלעד קריב.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת מיכל שיר, בבקשה.

שלמה קרעי: לפיד משכנע את קארה להצביע על הפנסיות התקציביות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת שלמה קרעי, אתה רוצה שאני אשתיק אותך?

בנימין נתניהו: בנט ולפיד לא עושים כלום, אפילו לא אומרים כלום.

בנימין נתניהו: הם לא נאבקים בדעת הקהל העולמית נגד הסכם הגרעין עם איראן, הם לא מגייסים את דעת הקהל הבין-לאומית, הם לא מגייסים את הקונגרס ואת הסנאט נגד ההסכם הרע הזה.

בנימין נתניהו: הם פשוט – צר לי להגיד את זה, אבל אני אגיד את זה – הם פשוט מרכינים ראש בפני ארצות הברית.

בנימין נתניהו: לפני כמה חודשים בנט אמר: "אנחנו לא דובי לא-לא".

בנימין נתניהו: שימו לב לבחירת המינוח, האליטרציה.

בנימין נתניהו: "אנחנו לא דובי לא-לא", לא נתנגד לכל הסכם, אנחנו לא מחפשים לריב.

בנימין נתניהו: ולפני חודש וחצי אמר שר החוץ לפיד: הצלחנו במידה מסוימת לגרום לעולם להקשיב לנו.

בנימין נתניהו: עוד ההצלחה כזאת ואבדנו.

בנימין נתניהו: ה"הצלחה" הזו, במירכאות, הביאה לכך שארצות הברית הסירה סנקציות נגד איראן, איראן שממשיכה יחד עם ארצות הברית לדהור להסכם המסוכן נגדנו.

בנימין נתניהו: זה אבסורד, אבסורד, שממשלת ישראל שותקת לחלוטין בעניין זה.

בנימין נתניהו: טוב, אני בטוח שאתם רואים את מלוא מומחיותם של שרי הממשלה במישור הבין-לאומי.

בנימין נתניהו: שר החוץ שלה, זה לפיד, אמר רק לפני שבועיים: לא תהיה פלישה לאוקראינה.

בנימין נתניהו: שר האוצר שלה, ליברמן, אמר שחייזרים יפלשו לאוקראינה לפני שיפלוש לשם חייל רוסי אחד.

בנימין נתניהו: אבל השתיקה, השתיקה של בנט, לפיד וליברמן, דווקא מול הסכנה הקיומית של איראן גרעינית היא לא פחות ממדהימה.

קריאה: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני מבקשת - - -

בנימין נתניהו: שמעתי קודם שאת הוצאת אנשים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא, אני הוצאתי אנשים כי הפריעו - - -

בנימין נתניהו: תראי, אני לא יודע, אני מאחל לך הצלחה רבה בתפקידך הבא - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני מבקשת - - -

בנימין נתניהו: - - אבל בתפקיד הנוכחי את לא מגלה יכולות מדהימות.

בנימין נתניהו: אני חייב להגיד את זה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני חולקת עליך, אבל בסדר גמור.

בנימין נתניהו: אז תתחילי לפעול, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אין שום בעיה.

בנימין נתניהו: תתחילי לפעול ותשתיקי את האולם בצד הזה - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: לא - - -

בנימין נתניהו: - - כפי שהשתקת אותו קודם בצד הזה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני מבקשת מהתאים, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: דווקא חברי הכנסת מקשיבים, אבל אני מבקשת - - -

קריאות: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: אבל אני מבקשת - - -

קריאות: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: אבל אני מבקשת מהתאים גם בצד הזה וגם בצד ההוא, בבקשה.

קריאות: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברים, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כן, תמשיך, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: ותודה על המחמאה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כן.

בנימין נתניהו: אני מקווה שתצליחי להביא את הסינים להקשיב לך - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

בנימין נתניהו: - - יותר ממה שחברי הכנסת מקשיבים לך עכשיו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: טוב, בוא תמשיך.

בנימין נתניהו: ואני מקווה שתדעי להגיד להם את הדברים הנכונים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תמשיך, בבקשה.

בנימין נתניהו: אני?

בנימין נתניהו: כן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה, בבקשה, שקט באולם.

קריאות: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: שקט באולם, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת יסמין, שקט באולם, אני מבקשת.

ג'ידא רינאוי-זועבי: סליחה, חבר הכנסת מולא, בבקשה, אני לא הרשיתי לך – אני לא הרשיתי לך להיכנס, אז בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תמשיך, בבקשה.

בנימין נתניהו: השתיקה של בנט ולפיד וליברמן דווקא מול הסכנה הקיומית של איראן גרעינית היא לא פחות ממדהימה.

בנימין נתניהו: זהו מחדל בקנה מידה היסטורי.

בנימין נתניהו: אני רוצה שתקשיבו למה שאמר בן רודס.

בנימין נתניהו: בן רודס היה בכיר בממשל של הנשיא אובמה.

בנימין נתניהו: הוא היה אחד מאדריכלי ההסכם המסוכן עם איראן, והוא אמר את הדברים הבאים – אתם חייבים לשמוע: בנט לא יעשה דברים - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני מבקשת – סליחה, סליחה – אני מבקשת - - -

מאי גולן: לא אי-אפשר ככה, היושב-ראש עומד ומדבר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני מבקשת – סליחה, חברת הכנסת מאי גולן.

מאי גולן: היושב-ראש עומד ומדבר - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני מבקשת מהצד הזה של האולם שקט, בבקשה.

מאי גולן: תהיו אתם בשקט.

ג'ידא רינאוי-זועבי: שקט, בבקשה.

קריאות: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: שקט, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: זה בלתי אפשרי, אני מבקשת מכל מי שמדבר שידבר בחוץ.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

קטי קטרין שטרית: גברתי היושבת-ראש - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: סליחה, חברת הכנסת שטרית.

קטי קטרין שטרית: - - כשראש הממשלה דיבר היו חמישה חברי כנסת - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: סליחה, חברת הכנסת - - -

קטי קטרין שטרית: - - עכשיו כל האולם.

מאי גולן: לא, היושב-ראש, היושב-ראש - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת מאי גולן, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: - - - לסתום את הפה, האולם מלא.

ג'ידא רינאוי-זועבי: השר גנץ, השר גנץ, השר לפיד, חבר הכנסת אביר קארה, בבקשה, אני מבקשת.

קריאות: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: סליחה, אני מבקשת, אני מבקשת, סליחה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: השר גנץ, בבקשה.

אופיר כץ: הוא לא מקשיב אפילו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: השר גנץ, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: זה ששלח אותך, יאיר לפיד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני מבקשת שקט באולם.

אופיר כץ: שר החוץ - - -

בנימין נתניהו: אני מבקשת שקט באולם.

בנימין נתניהו: חבר הכנסת אופיר כץ, זאת קריאה שנייה כבר.

בנימין נתניהו: קריאה שנייה, בבקשה.

בנימין נתניהו: בבקשה, תמשיך.

בנימין נתניהו: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, תיאבון סתימת הפיות של הקואליציה, של הממשלה הזאת – התיאבון הזה אינו יודע גבולות.

בנימין נתניהו: זה לא מספיק שאתה מצנזר, אתה רוצה לצנזר את הרשתות החברתיות, אתה מסלק פרשנים מגלי צה"ל כי הם פוליטיים, ואחר כך אנחנו שומעים את אחת מהפרשניות מדברת עם שרה בממשלה - -

קטי קטרין שטרית: בחרדה.

בנימין נתניהו: - - עם מרב מיכאלי, בחרדה: אתם לא יודעים מה יקרה אם לא תתכנסו יחד, הממשלה הזאת תיפול.

בנימין נתניהו: אז בואו נבין מה המשמעות שתקרה לנו אם הממשלה הזאת לא תיפול.

בנימין נתניהו: ובכן, בן רודס, אחד מאדריכלי הסכם הגרעין בממשל אובמה, אומר – ציטוט: בנט לא יעשה דברים כמו לנאום בקונגרס כדי לתקוף נשיא מכהן.

בנימין נתניהו: אחר כך הוא מוסיף ומפרש: דבריו של בנט נשמעים הצהרתיים בלבד – הצהרתיים בלבד, כלומר לצאת ידי חובה – והם אפילו אינם משכנעים בהשוואה לנתניהו.

בנימין נתניהו: טוב, אני חושב שאנחנו לא צריכים את בן רודס כדי לחשוף את אוזלת היד של הממשלה הזאת מול האיום הגדול ביותר שעומד לפנינו.

בנימין נתניהו: כולם יודעים היום, כולם, בלי יוצא מן הכלל, שאין היום שום התנגדות אמיתית מצד ממשלת ישראל הנוכחית להסכם הגרעין.

בנימין נתניהו: וצריך להבין מהו גודל המחדל, מה כל כך רע בהסכם הגרעין.

בנימין נתניהו: ובכן, כדי להבין את זה אני אמשיל נשק גרעיני לאקדח.

בנימין נתניהו: אקדח – מוכר לכם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברי הכנסת, אני מבקשת שקט באולם, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני מבקשת מהסדרנים להבטיח שקט גם בתאים וגם בין הכיסאות, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

בנימין נתניהו: אני רוצה להסביר מהו אקדח גרעיני.

בנימין נתניהו: אז יש אקדח, וכלי השיגור – האקדח – משול לטילים בליסטיים; בפנים יש מעטה של פצצה – זה הכדור כפי שאתם מכירים אותו – ובתוך הכדור יש אבק שרפה, וזה מה שקוראים האורניום המעושר.

בנימין נתניהו: החלק הקשה ביותר לייצור באקדח הגרעיני זה האורניום המועשר, אבק השרפה, וזה מה שאיראן מקבלת פה קודם כול.

בנימין נתניהו: היא מקבלת יכולת העשרה בלתי מוגבלת, כי יש לה צנטריפוגות מתקדמות, והצנטריפוגות האלה יכולות להיות פי 40 – לפי ההסכם – יותר חזקות מהצנטריפוגות שהיא נכנסה איתן להסכם.

בנימין נתניהו: והם יכולים גם להעשיר אותם בבונקרים תת-קרקעיים.

בנימין נתניהו: בשביל מה, ריבונו של עולם, צריך אורניום מועשר?

בנימין נתניהו: לא בשביל שימוש גרעיני אזרחי.

בנימין נתניהו: רק בשביל פצצה.

בנימין נתניהו: בשביל מה צריכים בונקרים תת-קרקעיים?

בנימין נתניהו: לא בשביל אורניום, לא בשביל אנרגיה גרעינית אזרחית, רק בשביל פצצה.

בנימין נתניהו: עכשיו, בנוסף לאבק השרפה יש להם גם כמובן את הטילים הבליסטיים, זה לא מכוסה בהסכם.

בנימין נתניהו: יש להם את היכולת לפיתוח הנשק, זה לא מכוסה בהסכם.

בנימין נתניהו: ובהסכם אין שום התייחסות – שום התייחסות – לכך שאיראן יכולה להמשיך בטרור, יכולה להמשיך בתוקפנות שלה.

בנימין נתניהו: אין שום קשר בין ההסכם הזה, שמאפשר להם לקבל את האקדח הגרעיני עם הטילים הבליסטיים, עם העשרת האורניום, עם הפצצה – כל זה לא מכוסה בהסכם.

בנימין נתניהו: להפך, זה מתאפשר.

בנימין נתניהו: וההסכם הזה אינו מתייחס בכלל להגבלות כלשהן, אלא ההגבלות האלה יוסרו – הרבה יותר גרוע מההסכם הקודם – לא בעוד עשר שנים, כי עברו כבר שבע שנים – בעוד שלוש שנים.

בנימין נתניהו: כלומר, איראן תוכל להיות מדינת סף גרעינית בעוד שלוש שנים בהכשר בין-לאומי, בהרכנת ראש של ראש ממשלת ישראל ושל השרים שיושבים לידו.

בנימין נתניהו: זאת המשמעות.

בנימין נתניהו: כי הרי איך אפשר להגיד לא לאמריקה?

בנימין נתניהו: מה, אנחנו נגיד לא לאמריקה?

בנימין נתניהו: בוודאי שנגיד לא לאמריקה.

בנימין נתניהו: בן-גוריון אמר לא לאמריקה כשמרשל אמר לו לא להכריז על המדינה; אשכול אמר לא לאמריקה כשג'ונסון אמר לו לא לתקוף; בגין אמר לא לאמריקה כשהוא תקף את הכור הגרעיני.

בנימין נתניהו: איזו שאלה?

בנימין נתניהו: בוודאי שנגיד לא לאמריקה.

בנימין נתניהו: כי אם ראש ממשלה בישראל צריך לדעת לעשות משהו אחד זה להגיד לא כשיש נושא קיומי.

בנימין נתניהו: אבל הם אומרים כן, או לכל היותר מצייצים איזה ציוץ לצאת ידי חובה, כי הם מבינים שהציבור – הציבור מבין, מבין שיש פה הסכם איום ונורא.

בנימין נתניהו: ויש עוד משהו בהסכם הזה - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: ששש, חברי הכנסת, חברות הכנסת, נא לשבת בשקט, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: נא להקשיב.

ג'ידא רינאוי-זועבי: נא להקשיב.

בנימין נתניהו: ההסכם הזה מביא את איראן להיות מדינת סף גרעינית, שאחר כך כדי לייצר ארסנל של פצצות אטום זמן הפריצה שלה הוא כלום, שבועות – שבועות – בהסכמת מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: הסכמה בשתיקה – בשתיקה, תרתי משמע.

בנימין נתניהו: אבל ההסכם הזה נותן לאיראן דבר משמעותי נוסף: הוא נותן לה כסף, הרבה כסף.

בנימין נתניהו: ואיראן תשתמש בכסף הזה גם כדי להמשיך להרחיב את מתקפת הטרור נגדנו, גם כדי לחמש את אויבינו גם בלבנון וגם בעזה, וגם כדי להכין ארסנל של פצצות גרעין שמיועדות להשמיד אותנו.

בנימין נתניהו: ומה עושה ממשלת ישראל מול הדבר הזה?

בנימין נתניהו: לא כלום.

בנימין נתניהו: שום דבר.

בנימין נתניהו: עכשיו אני רוצה להגיד לכם, יש רק דרך אחת לעצור התגרענות של מדינות טרור, רק דרך אחת.

בנימין נתניהו: הדרך הזאת היא שילוב של סנקציות משתקות ואיום צבאי פעיל, וגם פעולות חבלה.

בנימין נתניהו: אלה הדרכים.

בנימין נתניהו: אין דרכים אחרות.

בנימין נתניהו: בלי זה אין כלום.

בנימין נתניהו: ואתם זוכרים איך אנחנו נלחמנו נגד חזרת ארצות הברית להסכם הגרעין עם איראן.

בנימין נתניהו: במשמרת שלנו, כשארצות הברית דהרה לחתום על הסכם הגרעין עם איראן, אני וחבריי נלחמנו נגד המעשה המסוכן הזה מעל כל במה ומעל כל פורום.

בנימין נתניהו: יצאתי לקונגרס האמריקני כדי לנאום נגד ההסכם הזה, בזמן שכאן בארץ היו מי שתמכו בו – אוה, אחד מהם קם כרגע, שר החוץ המומחה לענייני חוץ לפיד, שהסביר שזה דבר נורא ושההסכם הזה הוא בכלל טוב.

בנימין נתניהו: ובכן, במאמצים רבים הצלחנו להביא את ארצות הברית לפרוש מהסכם הגרעין המסוכן הזה, להטיל סנקציות כבדות על איראן, ובנוסף, אני חייב להגיד לכם – ואני נותן כאן קרדיט מלא לארצות הברית שעשתה את זה – היא יצאה וביצעה פעולות צבאיות שלא נעשו בעבר נגד מטרות איראניות.

בנימין נתניהו: ואני חייב להגיד לכם שהיה אפקט נוסף, כי ההתייצבות שלנו נגד ממשל אובמה בנושא איראן, בנושא הסכם הגרעין, הביאה לאותה התקרבות פנטסטית בינינו לבין מדינות המפרץ, מה שהניח את היסודות - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת נתניהו, אני רוצה לעצור אותך דקה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני רוצה שקט באולם, בבקשה.

בנימין נתניהו: מה שהניח את היסודות - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: רגע, חכה שנייה בבקשה.

בנימין נתניהו: - - להסכמי אברהם.

בנימין נתניהו: עכשיו את יכולה לעצור.

ג'ידא רינאוי-זועבי: סליחה.

בנימין נתניהו: בבקשה, כן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני רוצה שקט באולם, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: זה בלתי אפשרי ככה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני רוצה שקט.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני רוצה שקט באולם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: שקט באולם ובתאים, בבקשה.

בנימין נתניהו: יש שיטת סתימת פיות חדשה – זו פתיחת פיות.

בנימין נתניהו: פשוט עושים הרבה רעש במטרה שלא ישמעו.

בנימין נתניהו: אבל הציבור בבית שומע.

בנימין נתניהו: זה אני רוצה שתדעו.

מאי גולן: - - - אבל זה בסדר - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: סליחה, חברת הכנסת גולן.

ג'ידא רינאוי-זועבי: השתקתי את כולם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: סליחה, סליחה, חברת הכנסת מאי גולן, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: השר גנץ, השר גנץ, השר גנץ - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני מבקשת - -

בנימין נתניהו: - - אני לא התנהגתי כך כשאתה דיברת - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - אני מבקשת שקט באולם - -

בנימין נתניהו: - - ואתה לא צריך להתנהג כך כשאני מדבר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - אני מבקשת שקט בתאים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת מכלוף, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כלפון, סליחה.

בנימין נתניהו: את כל מה שאנחנו עשינו, עשינו מתוך תחושת שליחות עמוקה.

בנימין נתניהו: עשינו זאת מפני שהמשימה העליונה של ראש ממשלה בישראל וממשלה בישראל היא להבטיח את ביטחונה ועתידה של מדינת ישראל.

בנימין נתניהו: ואם זה אומר – ואני חוזר על זה שוב – שבצמתים מסוימים צריך להגיד לא לנשיא ארצות הברית ולממשל האמריקני, אז חייבים להגיד לא.

בנימין נתניהו: וחייבים להגיד לא להסכם המסוכן הזה.

בנימין נתניהו: אני וחבריי פעלנו במלוא הנחישות, ולא רק במישור המדיני.

בנימין נתניהו: יחד עם המוסד ושירותי הביטחון שלנו ביצענו פעולות נועזות נגד תוכנית הגרעין האיראנית.

בנימין נתניהו: חלקן ידועות לציבור, חלק גדול מהן לא ידוע, ובזכות הפעילות שלנו הצלחנו למנוע מאיראן להשיג נשק גרעיני למעלה מעשור.

בנימין נתניהו: אני רוצה לספר לכם מה שסיפר לי יובל שטייניץ.

בנימין נתניהו: כשהוא היה יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון, קיבל ביקור בשנת 2005 או 2006, ב-2005, של מוחמד ברדעי, אתם זוכרים אותו, הוא היה יושב- ראש - - -

יובל שטייניץ: סליחה, 2004.

בנימין נתניהו: 2004.

בנימין נתניהו: הוא היה יושב-ראש של סבא"א – סוכנות האנרגיה האטומית הבין-לאומית – והוא אמר לו: מה אתם נאבקים?

בנימין נתניהו: מה אתם צועקים?

בנימין נתניהו: אין שום דרך שתוך שמונה שנים לאיראן יהיה נשק גרעיני.

בנימין נתניהו: ובכן, שמונה שנים מ-2004 מביא אותנו ל-2012, אבל כבר עברו מאז עשר שנים, ולאיראן אין נשק גרעיני ואין ארסנל גרעיני בגלל הפעולות שאנחנו נקטנו.

בנימין נתניהו: ואתם, אלמלא המאמץ הזה, המאמץ היום-יומי, שנה-שנה, ביום, בלילה, בכל המרחב – אלמלא כן, חמינאי היה משיג מזמן נשק גרעיני, שהיה מאיים על עצם קיומנו.

בנימין נתניהו: חברי הכנסת, אני רוצה להגיד משהו נוסף, בהתייחסות עקיפה למה שקורה היום.

בנימין נתניהו: כולם רואים היום מה קורה למדינה כשהיא נתונה לחסדי אחרים.

בנימין נתניהו: כולם מבינים היום יותר מתמיד מה שוות ערבויות בין-לאומיות או הסכמים בין-לאומיים.

בנימין נתניהו: בלי כוח והנכונות להפעיל אותו, אין שום ערך לזה.

בנימין נתניהו: עכשיו, לכוח יש תכונה אחת בעייתית מאוד: זה לא משנה אם המחזיק בו הוא מוסרי ומוצא חן בעינינו או לא מוסרי ודחוי בעינינו; מי שיש לו יותר כוח ויותר נחישות להפעיל את הכוח – גובר.

בנימין נתניהו: זה כלל ההיסטוריה.

בנימין נתניהו: ואנחנו חייבים לבצר את כוחנו ולהיות נכונים להשתמש בו נגד אלה שבאים להשמיד אותנו.

בנימין נתניהו: מדינת ישראל חייבת להמשיך בדרך האיתנה שאנחנו צעדנו בה ולא בדרך הצייתנות וההתרפסות שהממשלה הזאת הולכת בה.

גלעד קריב: - - -

בנימין נתניהו: בוודאי שעשו.

בנימין נתניהו: בוודאי שעשו.

בנימין נתניהו: לכבול את ידנו במאבק על עצם קיומנו באמצעות הסכם הזוי של "אין הפתעות" עם ארצות הברית.

בנימין נתניהו: איך נפעל אם נצטרך לקבל את אישורה של ידידתנו הגדולה ארצות הברית?

בנימין נתניהו: הם ביקשו זאת ממני גם כן: אין הפתעות, מר נתניהו.

בנימין נתניהו: אין הפתעות, ראש הממשלה.

בנימין נתניהו: אמרתי: תודה רבה, יהיו הפתעות, לפעמים נאמר לכם ולפעמים לא נאמר לכם.

בנימין נתניהו: וכך פעלנו.

בנימין נתניהו: אבל להתחייב מראש שתמיד נגיד להם מה אנחנו עושים לסכל את הגרעין האיראני?

בנימין נתניהו: זה הזוי.

בנימין נתניהו: אנחנו מדינה ריבונית.

בנימין נתניהו: אנחנו באנו הנה לקיים מחדש את הריבונות היהודית בארץ ישראל.

בנימין נתניהו: באים כאן האייתולות האלה ובאים להשמיד שלושת אלפים שנה של היסטוריה יהודית, ואתם מרכינים ראש.

בנימין נתניהו: אתם לא מתביישים?

בנימין נתניהו: בשביל זה אתם יושבים כאן?

בנימין נתניהו: מילא אם הייתם עושים את זה.

בנימין נתניהו: אם הייתם עושים את זה, אני מבטיח לכם שהייתי אומר לכם מה שאמרתי לשרון ומה שאמרתי לאולמרט: תקבלו את כל התמיכה, את כל העזרה, את כל הגיבוי.

בנימין נתניהו: אבל אתם יושבים שם ככבשים מובלים.

בנימין נתניהו: אינכם אומרים כלום, אינכם עושים כלום, ואתם יודעים מה, אף אחד גם לא מקשיב לכם כי אתם לא מעניינים אף אחד.

בנימין נתניהו: אבל בזמן הזה, שתוך ימים או שבועות או כמה חודשים - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת קריב, בבקשה.

בנימין נתניהו: - - יחזרו להסכם שמאיים על עתידנו, אתם יושבים ושותקים.

בנימין נתניהו: ממלאים פיכם מים כמו דגים ויושבים על הידיים.

בנימין נתניהו: לישראל יש את היכולת - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חבר הכנסת קריב, בבקשה.

בנימין נתניהו: - - למנוע מאיראן נשק גרעיני.

בנימין נתניהו: ישראל חייבת להשתמש ביכולות האלה כדי להבטיח את עתידנו, עם הסכם או בלי הסכם, עם הסכמה עם ארצות הברית או בלעדיה.

בנימין נתניהו: ישראל חייבת להתנגד בתוקף להסכם הגרעין המסוכן.

בנימין נתניהו: ישראל חייבת למנוע בכל מחיר מאיראן להשיג נשק גרעיני, ואם לא עכשיו, אימתי?

בנימין נתניהו: אני רוצה להגיד לכם לסיום, חברי הכנסת, זה הנושא החשוב ביותר שצריך להעסיק את ממשלת ישראל בימים אלה לפני שההסכם הרע הזה נחתם.

בנימין נתניהו: אבל אתם לא עושים כלום.

בנימין נתניהו: ועל זה כבר נאמר:

בנימין נתניהו: בימים ההם – ואני אומר – בימים האלה אין ממשלה בישראל.

מירב בן ארי: - - - כל הדיון זה על הנגב - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, חבר הכנסת בנימין נתניהו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

קריאות: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברי הכנסת, אנחנו עוברים כעת להצבעה שמית - - -

קריאות: - - -

יואב קיש: קשה לך לשמוע את האמת.

ג'ידא רינאוי-זועבי: נא לשמור על שקט.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הצבעה אלקטרונית – חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני לא ארשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אנחנו עוברים עכשיו להצבעה אלקטרונית, אז נא להתיישב במקום, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הצבעה אלקטרונית, אז נא להתיישב.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברי הכנסת, נא להתיישב.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כעת הממשלה מבקשת שההצבעה תהיה שמית, ועל כן אנחנו עוברים - -

קריאות: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: - - אנחנו עוברים להצבעה שמית בעד או נגד העמדה שהציג ראש הממשלה.

קריאות: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: הצבעה שמית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הצבעה שמית על פי בקשת הממשלה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה, מזכירת הכנסת.

קריאות: לא שמית, לא שמית - - -

עידית סילמן: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: תחליטו.

יואב קיש: לא, לא.

יואב קיש: אנחנו לא רוצים - - -

עידית סילמן: - - - אלקטרונית - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: על פי מה שסוכם, ההצבעה היא הצבעה אלקטרונית.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אז נא להתיישב במקומותיכם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: ההצבעה היא בעד או נגד העמדה שהציג ראש הממשלה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בעד או נגד.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הצבעה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בעד הודעת ראש הממשלה – 57

ג'ידא רינאוי-זועבי: נמנעים – אין

קטי קטרין שטרית: יאיר גולן התבלבל.

קטי קטרין שטרית: יאיר גולן הצביע פעמיים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חכי שנייה, חכי שנייה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: קטי שטרית, חכי שנייה, אנחנו נפתור את זה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חכי שנייה, אנחנו נפתור את זה.

קטי קטרין שטרית: אני ראיתי, הסתכלתי עליו.

קטי קטרין שטרית: יאיר גולן ישב כאן.

קטי קטרין שטרית: יאיר גולן הצביע פעמיים.

קטי קטרין שטרית: הוא ישב במקום אחר ולחץ.

קטי קטרין שטרית: אני הסתכלתי עליו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברת הכנסת שטרית, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חכי שנייה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: שקט באולם, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: שקט באולם.

קטי קטרין שטרית: יואב, הוא ישב שורה למעלה ולחץ.

קטי קטרין שטרית: אני הסתכלתי עליו.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חכי שנייה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אנחנו נחכה להחלטה של מזכירת הכנסת.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: אחר כך הוא לא הספיק.

קטי קטרין שטרית: הוא לא הספיק.

ירדנה מלר-הורוביץ: הוא לא הצביע, הוא לא הצביע.

ג'ידא רינאוי-זועבי: ובכן, תוצאות ההצבעה בעד או נגד העמדה שהציג ראש הממשלה: בעד – 57, נגד – 55 ואפס נמנעים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: העמדה התקבלה.

קריאה: מה עם יאיר גולן?

ג'ידא רינאוי-זועבי: יאיר גולן לא הצביע, זו הבדיקה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אין בעיה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כעת אנחנו עוברים לסעיף הבא – בהתאם לסעיף 9(א)(6) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, הודעת ממשלה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תמסור את ההודעה השרה תמר זנדברג.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: השרה תמר זנדברג, איפה את?

ג'ידא רינאוי-זועבי: נא להתיישב.

ג'ידא רינאוי-זועבי: נא לשבת במקומות.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הודעה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: שקט באולם, בבקשה.

תמר זנדברג: גברתי היושבת-ראש, חברי הכנסת, אני מתכבדת להודיע, בהתאם לסעיף 9(א)(6) לחוק הממשלה, התשס"א–2001, כי חברותו בממשלה של השר אלי אבידר נפסקה ביום 24 בפברואר 2022 בשעה 14:07, וזאת בחלוף 48 שעות מהמועד שבו מסר השר אלי אבידר את כתב התפטרותו מן הממשלה, בהתאם לסעיף 22(א) לחוק-יסוד: הממשלה.

תמר זנדברג: תודה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, השרה תמר זנדברג.

ג'ידא רינאוי-זועבי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק לתיקון פקודת הרופאים (מס' 14) (הוראות מיוחדות לעניין רופא שהורשע בעבירת מין), התשפ"ב–2022, של חברת הכנסת מיכל רוזין; הצעת חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים) (תיקון מס' 10) (הודעות חירום מונגשות), התשפ"ב–2022, של חברת הכנסת שירלי פינטו קדוש.

ירדנה מלר-הורוביץ: עוד הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות הוועדה המיוחדת לזכויות הילד בעקבות דיון בהצעתו של חבר הכנסת אופיר כץ בנושא: בחינת השפעת חוק המצלמות במעונות היום; מסקנות הוועדה המיוחדת לפניות הציבור בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת אורי מקלב בנושא: שימוש במכשירי התרעה למניעת מות ילדים בעריסה; מסקנות ועדת הפנים והגנת הסביבה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יסמין פרידמן ומשה ארבל בנושא: התפשטות שפעת העופות בארץ; מסקנות ועדת ביטחון הפנים בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת מכלוף מיקי זוהר בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: ההפקרות הסביבתית בנגב; ומסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת משה אבוטבול, איתמר בן גביר, יעקב אשר ושלמה קרעי בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: מעקב אחר יישום מסקנות ועדת הכלכלה בנושא הפעלת קווי תחבורה ציבורית בשבת ובהצעתם של חברי הכנסת שרן מרים השכל ויום טוב חי כלפון בנושא: השתלטות ההסתדרות על נמלי הים, המובילה להחרפה של יוקר המחיה ולשיבושים כבדים בשרשרת האספקה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, מזכירת הכנסת.

ג'ידא רינאוי-זועבי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1507).

ג'ידא רינאוי-זועבי: ]

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברי הכנסת, טרם תחילת הדיון בהצעת חוק שירות הקבע בצבא הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 33), התשפ"ב–2022, אבקש להביא לידיעת

ג'ידא רינאוי-זועבי: כם את מכתבה של היועצת המשפטית לכנסת, שנשלח אליכם בצוהריים, ולפיו חברי הכנסת שיכולים להיות מושפעים מהצעת החוק מתבקשים לתת גילוי נאות על כך למזכירות הכנסת, ואקריא את שמות חברי הכנסת שהודיעו על כך כבר.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברי הכנסת שלא עדכנו את מזכירות הכנסת ונוכחים כעת במליאה מתבקשים לתת את הגילוי הנאות כעת לפרוטוקול, זאת, כיוון שמתעורר חשש לקיומו של ניגוד עניינים, או לכל הפחות למראית עין של ניגוד עניינים.

ג'ידא רינאוי-זועבי: חברי הכנסת רשאים להצביע על הצעות החוק במליאה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כעת אנחנו עוברים להצעת חוק שירות הקבע בצבא הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 33), התשפ"ב–2022, לקריאה ראשונה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: יציג את הצעת החוק שר הביטחון בנימין גנץ, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: שר הביטחון בנימין גנץ, בבקשה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני קראתי פעמיים, שר הביטחון בנימין גנץ.

איתן גינזבורג: אי-אפשר לשמוע.

ג'ידא רינאוי-זועבי: אני במיקרופון.

ג'ידא רינאוי-זועבי: כל עוד מדברים - - -

בנימין (בני) גנץ: גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

בנימין (בני) גנץ: - - אני מתכבד להביא בפניכם תיקון לחוק שירות הקבע בצה"ל.

משה ארבל: אביר קארה, אביר קארה, תקשיב.

בנימין (בני) גנץ: תודה.

בנימין (בני) גנץ: הצעת החוק מבקשת לעגן - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: נא להקשיב בבקשה.

בנימין (בני) גנץ: - - בחוק הסדר פנסיוני שנקרא השלמת תקופות שירות.

בנימין (בני) גנץ: בפתח הדברים אני מבקש לעשות סדר.

בנימין (בני) גנץ: אנחנו לא מוסיפים היום שום תקציב, אנחנו רק מסדירים, מפחיתים עלויות ויוצרים תיעדוף ללוחמים בהסדר הקיים והמתהווה.

עופר כסיף: אתה זורה חול בעיניים של הציבור.

בנימין (בני) גנץ: מאז 1961, כשהייתי בן שנתיים, קיים ההסדר המדובר, שמטרתו להתאים את גובה הקצבה למשרתי הקבע למציאות שבה הם מפוטרים בכפייה בגיל צעיר, אחרי שירות תובעני, חלקם ללא מקצוע רלוונטי לאזרחות.

בנימין (בני) גנץ: ההסדר הזה עוגן במשך 61 שנה במספר החלטות ממשלה, ורק לפני כמה שנים נקבע על ידי המשנה ליועץ המשפטי לממשלה כי יש לעגן אותו בחקיקה.

בנימין (בני) גנץ: לצורך כך התבצעה עבודת מטה ואושר בממשלה מתווה שקוף ובהיר שעיקרו שתי פעולות פשוטות.

בנימין (בני) גנץ: הראשונה, הורדת סכום השלמת תקופת השירות הממוצע הניתן לפורשים בכ-15% בממוצע.

בנימין (בני) גנץ: אני חוזר ומדגיש לכם, הורדת הסכום ולא הוספת הסכום.

בנימין (בני) גנץ: הדבר השני הוא יצירת בידול בין לוחמים לבין שאר משרתי הקבע, כך שלוחמים יקבלו פי שניים ממשרת ביחידה עורפית.

בנימין (בני) גנץ: מכובדיי, אין בהצעת החוק המובאת בפנינו בקשה לתוספת תקציב.

בנימין (בני) גנץ: אין בקשה לתוספת תקציב.

עופר כסיף: זה ירד מאיפשהו.

עופר כסיף: זריית חול בעיניים.

בנימין (בני) גנץ: למעשה, משרתי הקבע הם אולי הסקטור היחיד בשירות הציבורי שכופים עליו בחקיקה בתקופה שכזאת הרעת תנאים ולא שיפורם.

בנימין (בני) גנץ: אין תוספת של 1.4 מיליארד שקלים.

בנימין (בני) גנץ: שיהיה ברור, אין תוספת של 1.4 מיליארד שקלים.

בנימין (בני) גנץ: זה סכום שסוכם מכבר לאנשים שפרשו מהמערכת, לאלמנות וליתומים ששירתו לאורך עשרות שנים, ואי-אפשר לקחת את זה מהם רטרואקטיבית, לא ברמה הערכית, לא ברמה החוקית, וזה גם לא הולך לקרות.

בנימין (בני) גנץ: הגיע הזמן לזרוק את השקר הזה לפח האשפה של הספינים, ואני אומר לכם שגם אם החוק הזה לא יעבור חלילה, הסכום הזה לא ישתנה.

בנימין (בני) גנץ: עוד עובדה, במודל הקבע הנוכחי, חברים, רק אחד מכל עשרה משרתים יגיע לגיל פרישה; הלאה, אנשי הקבע יצאו ממודל הפנסיות התקציביות מזה כבר כ-20 שנה; עוד עובדה, ההסדר הזה קיים גם בגופים ציבוריים אחרים וגם בגופים ביטחוניים אחרים, כמו המשטרה, ארגוני ביטחון ועוד, וטוב שהוא קיים שם.

בנימין (בני) גנץ: עד כאן מספרים ועובדות.

בנימין (בני) גנץ: ועכשיו, לביטחון וערכים.

בנימין (בני) גנץ: השירות הצבאי תובעני וייחודי, הוא דורש לקחת סיכונים לפגיעה בגוף ונפש, מעברים כפויים ברחבי הארץ ושגרה מבצעית שוחקת.

בנימין (בני) גנץ: אני מבקש להביא לכם דוגמה לפעילות שוחקת שהיא לא רק קרבית.

בנימין (בני) גנץ: במבצע צוק איתן הגעתי לשדה דב בצפון תל אביב, אז שדה תעופה צבאי פעיל.

בנימין (בני) גנץ: ניגשתי לאחד המכונאים והוא סיפר לי בעיניים עייפות שלא היה מטוס על הקרקע יותר מ-20 דקות בכל תקופת המערכה.

בנימין (בני) גנץ: ב"שומר החומות" הגעתי לפגוש את חיילי המודיעין, שלא נחו לרגע במפעל המטרות.

בנימין (בני) גנץ: אלו הם חיי השליחות והשירות של המג"ד בשטח וגם של הקצינה ב-8200, שעוברת עם משפחתה לנגב יחד עם כל אגף המודיעין.

בנימין (בני) גנץ: כשצריך, הם שם בעבורנו, ושם אנחנו צריכים אותם.

בנימין (בני) גנץ: לכן אנחנו פועלים לטיוב ולשיפור מודל הקבע בשיח שמתקיים בימים אלו ויוצג בפניכם בפורומים הרלוונטיים בהמשך.

בנימין (בני) גנץ: אנחנו יוצרים מסלולי שירות שכוללים לימודים בגיל צעיר ותמיכה במשפחות המשרתים, ולכן אנחנו גם רוצים לשמור על המשרתים בגילי ה-30, שהשלמת תקופת השירות מהווה מרכיב משמעותי בהישארותם בצבא.

בנימין (בני) גנץ: כל ההסדרים האלה והדרכים האלה לטיוב מודל הקבע יוצגו ויידונו בוועדה לאחר ההצבעה, כפי שראוי ונכון.

בנימין (בני) גנץ: מכובדיי, גם אם יהיו לנו המטוסים המתקדמים ביותר והצוללות החדישות ביותר, לא יהיה לנו ביטחון בלי האנשים שמאיישים אותם.

בנימין (בני) גנץ: חשיבותם של האנשים שבידיהם אנחנו מפקידים את גורל ילדינו, מקבלת משנה תוקף כשאנחנו מסתכלים על תמונת המצב האזורית והעולמית.

בנימין (בני) גנץ: מדינת ישראל ממשיכה להיות מאותגרת, בראש ובראשונה מהתוקפנות האיראנית באזור וניסיונה של איראן לפרוץ לגרעין.

בנימין (בני) גנץ: אנחנו רואים היטב מה קורה באוקראינה.

בנימין (בני) גנץ: היינו עדים בעשורים האחרונים או בעשור האחרון להתפתחויות חסרות תקדים במזרח התיכון.

בנימין (בני) גנץ: לכן ברור היום יותר מאי פעם, שלצד היחסים הטובים והעמוקים שיש לנו עם מדינות רבות, ובראשן ידידתנו הטובה ביותר, ארצות הברית, עלינו תמיד להיות מוכנים להגן על עצמנו ובכוחות עצמנו.

בנימין (בני) גנץ: ישראל תמיד נשענה על בעלות בריתה, אך תמיד לקחה אחריות על ביטחון אזרחיה, והיא עושה את זה עם האנשים ומסתמכת על המשרתים בצה"ל ובזרועות הביטחון.

בנימין (בני) גנץ: חברות וחברי הכנסת, בלי האנשים בחובה, בקבע ובמילואים, אי-אפשר לספק ביטחון וחוסן לחברה הישראלית.

בנימין (בני) גנץ: כדי שזה יקרה, נדרש שנדע גם לשמור על כבודם, גם אם יש מחלוקות.

בנימין (בני) גנץ: אי-אפשר לקבל מצב שבו קצינים מתביישים להגיע לסופרמרקט או לאספת הורים במדים.

בנימין (בני) גנץ: אנחנו צריכים להתבייש שהבאנו אותם למצב הזה.

בנימין (בני) גנץ: אני מתבייש שהגענו לכך, תראו לאן הגענו.

בנימין (בני) גנץ: אני גאה בקצינות ובקצינים, בנגדות ובנגדים ובחיילי צה"ל כולם, והיחס של החברה אליהם חשוב יותר מכל חוק ומכל תגמול, ועל כך אנחנו חייבים להסכים.

בנימין (בני) גנץ: אסור שנשסה מורה בטייסת, עובדת סוציאלית בקצין חימוש.

בנימין (בני) גנץ: כולם יקרים לנו ולחוסנה של החברה.

בנימין (בני) גנץ: אלו האנשים שבזכותם אנחנו ישנים בשקט בכפר סבא ובכפר קאסם, באלעד ובאלקנה, לא משנה למי הם הצביעו בבחירות.

בנימין (בני) גנץ: וכמו שאמר יושב-ראש האופוזיציה בנימין נתניהו לפני דקות, אנחנו בונים כוח וצריכים גם להפעיל אותו כשהרגע הזה מגיע.

בנימין (בני) גנץ: הכוח הזה שאנחנו מפעילים הוא לא כוח טכני, הוא כוח שמבוסס על אנשים, ולכן חשוב שנתמוך באנשים האלה וחשוב שבנושאי ביטחון לא תהיה קואליציה ואופוזיציה, ולכן אני קורא לכל חברי הבית בקואליציה ובאופוזיציה לנהוג באחריות ביטחונית כלפי צה"ל ואנשיו, כלפי משרתי הביטחון ואנשיהם.

בנימין (בני) גנץ: אבקש מכם לתמוך בהצעת החוק הזאת, ומהכנסת – להעביר את ההצעה להמשך טיפול בוועדת החוץ והביטחון.

בנימין (בני) גנץ: תודה רבה.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה, שר הביטחון בנימין גנץ.

ג'ידא רינאוי-זועבי: ראשון הדוברים – חבר הכנסת מאיר פרוש, ובזה אני נועלת את הרשימה.

דוד אמסלם: - - -

ג'ידא רינאוי-זועבי: נעלתי.

ג'ידא רינאוי-זועבי: בבקשה.

דוד אמסלם: - - - זה היה החוק על סדר-היום.

ג'ידא רינאוי-זועבי: שלוש דקות, בבקשה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, ראשית, אני מברך אותך על התפקיד החדש.

מאיר פרוש: אני רואה אותך על כל פנים פעם ראשונה מכהנת כיושבת-ראש הישיבה.

מאיר פרוש: הרבה הצלחה.

מאיר פרוש: לצערי, או לשמחתך, שולחים אותך לסין.

מאיר פרוש: אני מאחל לך הצלחה גם שם.

ג'ידא רינאוי-זועבי: תודה רבה.

מאיר פרוש: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, מכובדי השר, ראשית אני מאחל לכל אלה המשרתים הרבה בריאות והרבה הצלחה במילוי תפקידם.

מאיר פרוש: שהקדוש ברוך ילווה אותם בכל אשר הם פונים, כי הם עושים עבודה חשובה, ובעזרת השם צריך גם את העזרה שלהם לעשות את המעשים בפועל.

מאיר פרוש: אני מבקש, ברשותך, להתייחס להצעת החוק שמדברת על חוק שירות ביטחון – הניסיון לקחת את בוגרי מוסדות החינוך החרדי, ואני בפירוש לא אומר שילוב תלמידי ישיבות, כי תלמידי ישיבות לא משרתים בצבא.

מאיר פרוש: על בוגרי מוסדות החינוך החרדיים שהנחת כאן במליאת הכנסת – היא נדונה והיא עברה בקריאה ראשונה, אחרי ניסיון ראשון שלא צלח, ובימים אלה היא נידונה בוועדת החוץ והביטחון.

מאיר פרוש: קודם כול – עובדה.

מאיר פרוש: כל שרי הביטחון מאז קום המדינה אימצו את ההסדר של תורתו אומנותו.

מאיר פרוש: אף לא צריך לעלות לפה ולאשר את מה שאני אומר – איתן, אני מבקש שהשר ייתן לי כמה דקות.

מאיר פרוש: אף אחד בצבא לא רוצה שאותם 10,000 – אם זה היום במחזור של בני ישיבות, אותם 10,000 מדי שנה, שהם יבואו לצבא לשרת.

מאיר פרוש: אף אחד לא רוצה את השוויון הזה, אלה הם עובדות.

מאיר פרוש: תמיד לשר הביטחון הייתה סמכות לתת דיחוי למי שיושב ולומד, תמיד.

מאיר פרוש: היו כאלה שרימו, שמשתמטים, שעושים את עצמם, אבל למי שיושב ולומד – אף אחד לא ערער על זה שיש סמכות לשר הביטחון.

מאיר פרוש: גם בג"ץ הסכים.

מאיר פרוש: ב-1986 ואחר כך ב-1998 בג"ץ שינה את גרסתו ואמר: אומנם לשר הביטחון יש סמכות, אבל בשביל כמות גדולה כזו של תלמידי ישיבות, אלפים, לדחות את הגיוס שלהם – צריך שתהיה הסמכה מפורשת בחוק עצמו.

מאיר פרוש: ומזה נולד הרעיון של חוק טל.

מאיר פרוש: אחרי שחוק טל לא הצליח, בג"ץ אמר:

מאיר פרוש: אני מבקש את השוויון; אני מבקש במפורש שיהיה שוויון בין אלה לאלה.

מאיר פרוש: וכמו שאמרתי קודם, אף אחד לא מתכוון לרגע לעשות את השוויון המלא, ואותם 10,000 תלמידים שיבואו כל שנה לצבא – אף אחד לא רוצה אותנו בצבא.

מאיר פרוש: אבל יהיה שוויון, ואף אחד לא יכול לצאת מהפלונטר הזה שבג"ץ הכניס אותו.

מאיר פרוש: החוק הזה שאתה מציג לכנסת בנושא של בוגרי החינוך החרדי כולל איתו יעדים ומתנה את ההסמכה של שר הביטחון במילוי היעדים.

מאיר פרוש: זאת אומרת, קודם כול אתה אומר לראשי הישיבות: תשתדלו שחלק מתלמידי הישיבות לא ילכו בדרך שאתם רוצים – דהיינו, ילמדו תורה – אלא שיפזלו החוצה.

מאיר פרוש: אני לא מכיר ראש ישיבה שעושה תפקיד כזה.

מאיר פרוש: התפקיד שלו הוא שהתלמידים ילמדו, ולא שיגיד להם: תלכו למלא יעדים.

מאיר פרוש: החוק שאתה מציג שולל משר הביטחון סמכות אם לא יעמדו ביעדים.

מאיר פרוש: אתה – או אפילו פחות ממך, הרמטכ"ל – יש לו זכות לעשות כל כך הרבה דברים.

מאיר פרוש: ומי שמתעניין הרי יודע איזו סמכות יש לשר הביטחון לעשות בכל הזירות ובכל המזרח התיכון, וגם מעבר לזה.

מאיר פרוש: יש לו סמכות.

מאיר פרוש: אם החוק יעבור לא תהיה לך סמכות לתת דיחוי למי שיושב ולומד.

מאיר פרוש: כל ההסדר הזה של תורתו אומנותו – אחרי השואה האיומה, אחרי כל מה שקרה פה – במדינת ישראל לא תהיה יותר סמכות לשר הביטחון לחתום – כך כתוב בחוק, תבקש שיראו לך את זה, זה הסעיף בחוק: אם עוברות שלוש שנים ואין לך יעדים אתה לא תוכל יותר לעשות את זה.

מאיר פרוש: אני חושב שאתה צריך לבקש - -

דוד ביטן: חבר הכנסת פרוש.

מאיר פרוש: אני מסיים.

מאיר פרוש: - - למשוך את החוק הזה, או לפחות סעיף שייכנס, שבכל מצב אתה, שר הביטחון – וכל שר ביטחון – יש לו סמכות לתת דיחוי למי שיושב ולומד ומקיים את תורתו אומנותו.

מאיר פרוש: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה רבה לך.

דוד ביטן: חבר הכנסת ישראל אייכלר – איננו, לא נמצא.

דוד ביטן: אה, אוקיי, לא ראיתי אותך.

דוד ביטן: בוא, ישראל.

דוד ביטן: שלוש דקות.

דוד ביטן: אתה מעלה את זה עד למעלה, אה?

ישראל אייכלר: מה לעשות, הגבוהים מקופחים תמיד, שהם צריכים להרים.

דוד ביטן: הנמוכים אולי, לא הגבוהים.

ישראל אייכלר: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, כבוד חברי הכנסת, בימים אלה העיניים של כולנו נשואות למזרח אירופה למלחמה שאיש לא ציפה שהיא תיתכן.

ישראל אייכלר: מאז 1945 חשבו שנגמרו מלחמות העולם, בוודאי באירופה, ועכשיו אנחנו רואים שברגע אחד "ה' איש מלחמה" ונגזר עלינו ועל העולם כולו שתהיה מלחמה כזאת בין שתי מדינות.

ישראל אייכלר: ומה שכואב פה – שבתווך נמצאים מאות אלפי יהודים בצד הזה ובצד הזה.

ישראל אייכלר: ידועים סיפורים הירואיים שיהודים נלחמו בשני צבאות וכשהגיעו אחד מול השני בקרב פנים מול פנים שמעו אחד את השני צועקים "שמע ישראל".

ישראל אייכלר: זה דבר נורא ואיום שיש מצב שיהודים ברוסיה ובאוקראינה צריכים לעמוד משני צידי המתרס.

ישראל אייכלר: אנחנו מתפללים לשלומם של יהודי אוקראינה וגם של יהודי רוסיה, שנכנסו לסחרחורת שלא באשמתם.

ישראל אייכלר: הדבר השני, אנשי השטח.

ישראל אייכלר: אני רוצה לשבח את אנשי השטח של משרד החוץ.

ישראל אייכלר: ביום שישי זה, אדוני היושב-ראש, הייתי מהבוקר עד הדלקת נרות עם אנשי משרד החוץ על הקווים, בגבול שבין אוקראינה לפולין וגם עם אנשי אודסה שרצו להיכנס דרך מולדובה ולא צלח בידם.

ישראל אייכלר: הם עבדו ביעילות מופתית, בניגוד גמור לאלה שבמקום לעסוק בחילוץ האנשים עסקו בהסברים מה רוסיה כן אשמה או לא אשמה.

ישראל אייכלר: לא למדו מחוכמת היהודים לשרוד של השנים – לא להתערב בדברים כאלה.

ישראל אייכלר: וטוב אמרו שר הביטחון ואחרים שאנחנו לא מתערבים בעניינים האלה, כי כולנו יודעים שיש לנו פה שכנים ורוסיה היא שכנה קרובה מאוד, ומן החוכמה היה לא לדבר בעניין הזה בכלל.

ישראל אייכלר: כשאנחנו מתפללים על אחינו שבגולה אנחנו צריכים לזכור גם שיש הרבה מעשי גבורה של יהודים בהצלת נפשות, של יהודים ואחרים, ובשעות האלה אנחנו שומעים על כל מיני ניצחונות ותבוסות, אבל לא שומעים על המספרים ולא שומעים גם על האנשים שנהרגים שם.

ישראל אייכלר: כמעט לא רואים תמונות, אבל יש קורבנות, ואנחנו צריכים להתפלל עליהם שהשם יעזור, שיינצלו.

ישראל אייכלר: ואנשי ההצלה היהודים שנמצאים שם בכל הערים – ואני לא אפרט פה – פשוט עוסקים בצרכים הומניים של כולם, וזה מה שהיופי שם, גם יהודים וגם לא יהודים.

ישראל אייכלר: ביום שישי – סיפרתי לכם – ואז ראינו את הסייעתא דשמיא הגדולה, איך שמנסים לעזור ועוזרים.

ישראל אייכלר: בחצי דקה שנותרה אני רוצה לומר ליהודים ברוסיה וליהודים באוקראינה: אנחנו איתכם איפה שאתם; ליהודים בארץ ישראל אני אומר שהקדוש ברוך הוא יעזור שבאמת לא נדע מלחמות; ולמנהיגים אני אומר:

ישראל אייכלר: יש מצבים שכדאי לשתוק – וזה הזמן הזה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה, אייכלר.

דוד ביטן: חבר הכנסת אוסאמה סעדי - -

יואב קיש: מוותר.

דוד ביטן: - - מוותר; חבר הכנסת דוד ביטן – מוותר; חבר הכנסת אורי מקלב?

יואב קיש: אורי, מוותרים.

דוד ביטן: מוותר.

דוד ביטן: חבר הכנסת אבי מעוז – מוותר; חבר הכנסת דוד אמסלם – מוותר; חבר הכנסת אלי כהן – איננו; חבר הכנסת סמי אבו שחאדה?

סמי אבו שחאדה: מוותר.

דוד ביטן: מוותר; חברת הכנסת גלית דיסטל – איננה; חברת הכנסת מירי רגב – איננה; חבר הכנסת יצחק פינדרוס – מוותר; חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן – אינה נוכחת; חבר הכנסת איימן עודה – אינו נוכח; חבר הכנסת משה אבוטבול – מוותר; חבר הכנסת עמיחי שיקלי – איננו; חבר הכנסת אמיר אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר אקוניס – אינו נוכח; חבר הכנסת חיים ביטון – אינו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר כץ – מוותר; חבר הכנסת יואב גלנט – איננו נוכח; חבר הכנסת משה גפני – איננו נוכח; חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח; חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח; חבר הכנסת אוריאל בוסו – מוותר; חבר הכנסת אחמד טיבי – מוותר; חבר הכנסת שלמה קרעי – איננו.

דוד ביטן: חבר הכנסת אלי אבידר, שלוש דקות.

יואב קיש: אלי, נאום ראשון כחבר כנסת מן השורה.

דוד ביטן: אתה לא צריך רמקול, אתה יודע את זה.

דוד ביטן: מותר לך לדבר על מה שאתה רוצה, מה זאת אומרת?

דוד ביטן: תראה, זאת הפעם הראשונה שלא מורידים את הגובה.

דוד ביטן: היה אייכלר לפניך.

דוד ביטן: אייכלר היה ועכשיו אתה.

דוד ביטן: אתה מבין?

דוד ביטן: אתה רואה, אייכלר?

אלי אבידר: אפשר להגיד שני משפטים לפני השלוש?

דוד ביטן: אני אתן לך, בסדר, דבר.

אלי אבידר: תודה רבה, אדוני.

אלי אבידר: ראשית אני רוצה לומר שאני שמח לחזור למשכן הזה.

אלי אבידר: מי ששוחח איתי בחודשים האחרונים שמע ממני על חשיבות תפקידו של המחוקק במשכן הזה.

אלי אבידר: לנבחרי הציבור במשכן הזה יש אחריות ואפשרויות בלתי מוגבלות להשפיע.

אלי אבידר: הממשלה אינה מעלינו וגם לא לצידנו.

אלי אבידר: אנחנו ממנים אותה, אנחנו כולנו מפקחים עליה, אנחנו מייצגים את כל ציבור הבוחרים.

אלי אבידר: אני שמח להיות כאן, נעשה ונצליח, בעזרת השם.

יואב קיש: חזק וברוך.

דוד ביטן: הינה, עכשיו שלוש דקות.

אלי אבידר: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, היום הנחתי על שולחן הכנסת הצעת חוק: נאשם בפלילים אינו יכול להרכיב ממשלה.

אלי אבידר: הגיעה העת לעמוד בהבטחות לציבור.

אלי אבידר: במדד תפיסת השחיתות הבין-לאומי, ה-CPI, ישראל ממוקמת המקום ה-35 המביש מבין 180 מדינות.

אוריאל בוסו: בזכות המינויים של הממשלה שלכם.

אלי אבידר: אחד האינדיקטורים הוא חוסר פעילות הממשלה והכנסת בקידום מדיניות מאבק בהתפשטות השחיתות השלטונית והציבורית.

אלי אבידר: ליושבי המשכן הזה יש אחריות גם ברמה הלאומית וגם ברמה הפוליטית.

אלי אבידר: הבטחנו לציבור – והבטחות צריך לקיים.

אלי אבידר: יש מתנגדים, לוחשים לנו באוזן.

אלי אבידר: נכון, יש מתנגדים, אבל המתנגדים נמצאים בקצוות.

אלי אבידר: רוצים להתנגד?

אלי אבידר: שיתנגדו.

אלי אבידר: לא ניתן להם להכתיב סדר-יום.

אלי אבידר: במליאת המשכן הזה יש רוב להעברת החוק, ושיהיה ברור: אין ולא יכולה להיות אפילו אצבע פסולה אחת להעברת החוק הזה.

אלי אבידר: מאסנו בפסילות אינטרסנטיות שגררו אותנו למערכות בחירות מיותרות.

אלי אבידר: תם עידן הפסילות.

אלי אבידר: אדוני היושב-ראש, היום אנו מונים 255 ימים מהיום ששרות ושרי הממשלה נשבעו לתפקידם כאן, על הפודיום הזה.

אלי אבידר: 255 ימים חלפו, וחוק הנאשם בפלילים עדיין לא חוקק.

אלי אבידר: בעוד כמה ימים תצא הכנסת לפגרה בת חודשיים, וחוק נאשם בפלילים אפילו לא החל את תהליך החקיקה.

שלמה קרעי: בטלן, סמל של הבטלנות והשחיתות.

אלי אבידר: כל יום שעובר מוסיף קומה נוספת לתחושת חוסר האמון שרוחש הציבור להבטחותינו.

אלי אבידר: חייבים לעבוד ולעמוד בהבטחותינו לציבור.

אלי אבידר: צר לי, זה לא יקרה מעצמו.

אלי אבידר: גם ועדת החקירה לצוללות לא הייתה מאושרת ללא לחץ ציבורי משמעותי.

אלי אבידר: זו העת של הציבור הדמוקרטי להתעורר ולפעול.

אלי אבידר: כל קבוצה והיכולות שלה.

אלי אבידר: כל קבוצה והיתרונות שלה.

אלי אבידר: אל תחכו לדף מסרים.

אלי אבידר: אל תחכו לסלוגן קליט, וגם לא להוראות הפעלה.

אלי אבידר: אל תחכו לאף אחד – תובילו אתם.

אלי אבידר: עשיתם את זה בעבר בהצלחה שעוד תילמד שנים רבות.

אלי אבידר: חייבים לחוקק את חוק הנאשם בהקדם.

אלי אבידר: חובתנו לסגור את הפרצה בחוק שמאפשרת לנאשם בפלילים לקבל את האפשרות להרכיב ממשלה.

שלמה קרעי: - - - המושחת הכי גדול.

אלי אבידר: חברות וחברי הציבור הדמוקרטי, יצאנו יחד בתחילת שנת 2020 למסע היסטורי בן עשר שנים לתיקון החברה הישראלית.

אלי אבידר: כשאחרים התייאשו, אנחנו האמנו.

אלי אבידר: כשאחרים ויתרו, אנחנו סמכנו על הדרך והצלחנו.

אלי אבידר: אין זמן לבזבז.

אלי אבידר: תרימו ראש – שינוי אמיתי בדרך.

אלי אבידר: תודה רבה, אדוני.

דוד אמסלם: אלי, מתי בבלפור?

דוד אמסלם: עזוב אותך, לא משנה מה הנושא – מתי בבלפור?

אלי אבידר: אין שם אף אחד כרגע.

קריאה: יש - - -

קרן ברק: הבית נטוש, נטוש.

דוד אמסלם: הבית נטוש.

קרן ברק: הבית נטוש.

דוד ביטן: דודי, נתן תשובה טובה.

קרן ברק: הבית נטוש והתשובה נטושה.

קריאה: - - -

דוד ביטן: שאלת – הוא אמר לך: אין אף אחד.

דוד ביטן: אין אף אחד בפועל ולמעשה.

דוד ביטן: טוב, חבר הכנסת יריב לוין – מוותר; חבר הכנסת יעקב אשר – אינו נוכח; חברת הכנסת קטי שטרית – אינה נוכחת; חבר הכנסת משה ארבל – מוותר; חבר הכנסת יובל שטייניץ – אינו נוכח; חברת הכנסת אורית סטרוק – אינה נוכחת; חבר הכנסת עופר כסיף – אינו נוכח.

דוד ביטן: יעל רון בן משה.

שלמה קרעי: תעלי, תעלי, יעל, תגני על השחיתות.

שלמה קרעי: תגני על הפנסיות התקציביות השמנות.

שלמה קרעי: תסיטו את - - - לצבא.

יעל רון בן משה: שלמה, שלמה, בוא תעלה.

שלמה קרעי: תעלי, תעלי.

שלמה קרעי: תצדיקי את השחיתות.

שלמה קרעי: במקום לדאוג למורים, לעובדות הסוציאליות.

שלמה קרעי: 1.5 מיליארד שקל בשנה, לרווח את הפנסיה של החברים של הבוס שלך.

יעל רון בן משה: חבר הכנסת קרעי, נגמר עידן השיסוי.

יעל רון בן משה: תודה רבה.

דוד אמסלם: - - - בבית.

יעל רון בן משה: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, ראשית אני רוצה להודות בטעות.

יעל רון בן משה: טעינו כשנתנו בחודשים האחרונים לכל מיני דוברים לספר לציבור על תוספת תקציבית, על שחיתות במדים.

יעל רון בן משה: בושה וחרפה, חבר הכנסת קרעי, שאתה עוד ממשיך בנרטיב הזה.

שלמה קרעי: הבושה היא שלכם.

יעל רון בן משה: הטעות היא שלנו שלא נעמדנו מול המצלמות - -

שלמה קרעי: הבושה היא שלכם.

שלמה קרעי: תספרי לעם ישראל למי החוק הזה מיועד.

יעל רון בן משה: - - ועד לפני כמה חודשים - - -

דוד ביטן: קרעי, קרעי.

שלמה קרעי: זה לא לחיילי העתיד.

שלמה קרעי: זה למי שהתגייס לפני 20 שנה.

דוד ביטן: קרעי, מספיק, די.

יעל רון בן משה: טעינו כשאז לא קטענו את השיח הזה, המשסע, המפלג והשקרי.

יעל רון בן משה: אנחנו לא מדברים על תוספת של שקל, אנחנו מדברים על הסדרה של מצב קיים משנת 1961, שיוביל לצמצום בהוצאה הזאת בתקציב הביטחון.

יעל רון בן משה: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת וחברותיי חברות הכנסת, כמה מבניכם או בנותיכם משרתים בקבע בצה"ל?

יעל רון בן משה: מי מבינכם ימליץ לילדיו על קריירה צבאית?

שלמה קרעי: לא יקבלו הילדים.

יעל רון בן משה: אם התנאים כל כך מפנקים, למה רק אחד מתוך עשרה נשאר בקבע?

שלמה קרעי: זה לא בשבילם, את משקרת לציבור.

יעל רון בן משה: והינה אנחנו מגיעים לרגע האמת שבו אנחנו מבינים שאנחנו צריכים להסביר את הנושא הזה במסגרת החוק.

יעל רון בן משה: מה האפשרות?

יעל רון בן משה: להגיד מחר בבוקר לאותם פורשים מצה"ל: הנושא לא הוסדר, אתם צריכים להחזיר רטרואקטיבית את כספכם?

יעל רון בן משה: מה זה אומר לגבי השוטרים והשוטרות שפרשו?

יעל רון בן משה: מה זה אומר לגבי אנשי מערכת המשפט שפרשו בעבר?

שלמה קרעי: אז ירוויחו 70,000 ולא 80,000 – לא יקרה כלום.

יעל רון בן משה: ואם צריך להסדיר ענפים נוספים במשק, יבואו השרים הנכבדים – ציינת את המורים והמורות, בבקשה, שרת החינוך במסגרת תקציב משרדה תביא הצעה אמיצה, אני מבטיחה לך שלפחות הקואליציה תתמוך אם יש בכך צורך.

יעל רון בן משה: ובכן, לגבי משרתי הקבע, בג"ץ קבע שיש צורך להסדיר.

יעל רון בן משה: ואנחנו בצעד אמיץ, בהובלה של שר הביטחון - - -

דוד ביטן: ברור, הצעד היה לא חוקי, אז היה צריך להסדיר.

יעל רון בן משה: לא, הוא לא היה לא חוקי.

דוד ביטן: למה?

יעל רון בן משה: אנחנו לא ניתן להטיל כזה דופי במשרתי הקבע - -

דוד ביטן: אין סמכות לרמטכ"ל - - -

יעל רון בן משה: - - שפעלו לפי – שלא במסגרת החוק.

דוד ביטן: לא הייתה סמכות לרמטכ"ל.

דוד ביטן: הוא עשה את זה בניגוד לחוק, ואז צריכים להסדיר את זה בחקיקה רטרואקטיבית.

יעל רון בן משה: ההבדל בין "לא עשה את זה במסגרת החוק" לבין "עשה את זה בניגוד לחוק" הוא הבדל גדול, ואני מציעה מאוד להקפיד על המילים והנרטיב שאנחנו משרישים פה.

דוד ביטן: למה?

יעל רון בן משה: אנחנו נסדיר את זה.

דוד ביטן: אותו דבר היה ברשויות המקומיות – חכי רגע, אני אתן לך את הזמן.

יעל רון בן משה: נכון.

יעל רון בן משה: אותו דבר היה גם עם השוטרים - - -

דוד ביטן: אותו דבר היה ברשויות.

יעל רון בן משה: נכון.

דוד ביטן: באו, עשו דוח, ואז היינו צריכים לתקן את הכול אחורנית - -

יעל רון בן משה: ומה היה עם המשטרה?

דוד ביטן: - - לרעת עובדי העירייה, לרעת העובדים.

יעל רון בן משה: ואתה חושב שזה נכון היה?

יעל רון בן משה: לגמלאי הרשויות המקומיות - - -

דוד ביטן: אבל זה המצב.

דוד ביטן: אי-אפשר לתת סתם, ופה - -

יעל רון בן משה: זה לא סתם.

דוד ביטן: - - נותנים, נתנו.

דוד ביטן: לא היה לו סמכות לתת.

דוד ביטן: זה הכול.

יעל רון בן משה: השיח הזה, אדוני היושב-ראש - -

דוד ביטן: הרי למה צריך לחוקק?

דוד ביטן: למה צריכים לחוקק?

יעל רון בן משה: - - גורם לזה שהילדים שלנו לא ירצו להמשיך ללבוש מדים.

יעל רון בן משה: אנחנו ראשית נוציא אותם - - -

שלמה קרעי: זה לא נועד בשביל הילדים, זה שקר.

שלמה קרעי: הילדים שלנו לא יקבלו את זה.

יעל רון בן משה: הם לא פועלים לא לפי החוק - -

שלמה קרעי: זה רק לחברים של גנץ.

יעל רון בן משה: - - ואנחנו נסדיר את זה, אנחנו ניכנס לדיון עמוק ומשמעותי - -

יואב קיש: נגמר הזמן.

יעל רון בן משה: - - איך אנחנו שומרים על העליונות של מערכת הביטחון.

יעל רון בן משה: זה יהיה במסגרת מתווה השירות, ואנחנו נפתח שיח חדש.

יעל רון בן משה: ואם אנחנו נרצה להשאיר את הקצינים עד גיל 55 או 65 או 67, יהיה סדר חדש.

יעל רון בן משה: אבל כעת זה הסדר.

דוד ביטן: רק שתדעי שבעוד עשר שנים נעביר חוק עוד פעם, לאשר רטרואקטיבית את התוספות הלא-חוקיות.

יעל רון בן משה: אני מאוד מקווה שלא.

יעל רון בן משה: תודה, אדוני היושב-ראש.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: טוב, חבר הכנסת אלון טל.

יואב קיש: כמה יש להם דוברים?

דוד ביטן: כמה יש?

דוד ביטן: יש עוד, אבל לא כולם, יש.

דוד ביטן: נרשמו, נרשמו פה.

אלון טל: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מבקש לשאול שאלה פשוטה אבל חיונית היום: איך ניתן לשמור על צבא הגנה לישראל חזק, איתן, בתקופה ועידן שלא הכרנו; בתקופה חדשה שהמשכורות שצעירים מוכשרים מסוגלים להביא הביתה הן לאין-שיעור יותר גבוהות מאשר אותן משכורות שצה"ל יכול להציע?

שלמה קרעי: חבר הכנסת טל, אני מתפלא עליך.

אלון טל: איך אנחנו יכולים לספק צבא מקצועי מוכשר בזמן שלמעלה מ-50% כמעט של בני 18 בכלל לא משרתים בישראל?

אלון טל: אדוני היושב-ראש, יש לי שתי בנות ששירתו בקבע ועוד אחת שהייתה חיילת קרבית.

אלון טל: אני גאה על כך.

אלון טל: אבל הבנתי שהרבה מאוד מהחברים והחברות שלהם הסתכלו עליהן כאילו הן פראייריות.

אלון טל: כדי להבטיח את ביטחון ישראל, כדי להבטיח את חוסנו של צה"ל, אנחנו חייבים לספק חבילה אטרקטיבית.

שלמה קרעי: אבל זה לא בשבילם.

שלמה קרעי: זה בשביל אלה שהתגייסו לפני 20 שנה.

אלון טל: אני מבקש, אני מתפלא עליך שאתה כאילו בעד ביטחון ישראל ולא מבין את החשיבות - -

שלמה קרעי: מה זה קשור לביטחון ישראל?

אלון טל: - - של ההבטחה לנער או נערה בגיל הזה, כשאנחנו מעוניינים להשאיר אותו שם.

שלמה קרעי: - - - נעליים, זה רק לקיים את הפנסיות מלפני 20 שנה.

דוד ביטן: קרעי, די.

דוד ביטן: תירגע.

אלון טל: אני לא בדו-שיח איתך, ואני מצפה - - -

דוד ביטן: אתה סתם מפריע לו.

שלמה קרעי: ביטחון ישראל, ביטחון ישראל, שקרנים, זה לאלה - - -

דוד ביטן: קרעי, אני אוסיף לו זמן, מספיק.

אלון טל: כאשר אנחנו פונים לצעיר בישראל ואומרים לו: תקריב את 20 השנים היפות שלך.

אלון טל: תוותר על החיים הפרטיים שלך, תוותר על זמן משפחה או אפילו הקמת משפחה כדי לשמור על כולנו – אנחנו יוצרים חוזה.

אלון טל: אני מצטער שאותם נשים וגברים שצריכים לקבל הצדעה מכולנו, שאפשרו לנו לצאת לפאבים, ליהנות מאיכות חיים ורמת חיים כל כך גבוהה בזמן שיש לנו אתגרי ביטחון – אני מתפלא שאנחנו הופכים אותם לגנבים, חמדנים, אופורטוניסטים, בושה וחרפה.

אלון טל: אני מבקש להדגיש את מה שאמר פה שר הביטחון.

אלון טל: רק אחד מתוך כל עשרה אנשי קבע ממשיך ועושה את כל המסלול עד הפנסיה.

אלון טל: אבל אותם אלה שכנראה הם הטובים, חייבים לקבל את התמורה.

אלון טל: מה זאת אומרת?

אלון טל: כשצעיר מקבל את ההחלטה לוותר על קריירה, כפי שאמרתי, על הזדמנויות כלכליות מאוד מאוד מפתות, הוא צריך להבין שאם הוא מחליט לפרוש בגיל 42 הוא יקבל רשת ביטחון צפופה ופנסיה מכבדת.

אלון טל: עכשיו, אני רוצה לומר מילה על הפופוליזם, משום ששמעתי לא פעם בשיח הציבורי איך אנחנו נותנים פנסיה לבן 42 - -

דוד ביטן: משפט אחרון, בבקשה.

אלון טל: אני רק אסיים את הנקודה אדוני היושב-ראש.

אלון טל: - - למישהו שאחר כך יוצא ויוצר קריירה חדשה?

אלון טל: חברות וחברים, זה כל המודל, אנחנו מעוניינים שאנשים מוכשרים בגיל 42 יצאו, ירוויחו כסף ורק מס ההכנסה שהם ישלמו בעצם יכסה את הפנסיה שלהם.

אלון טל: חברות וחברים, אני יליד ארצות הברית, החבילה שאנחנו מציעים, אותו הסדר סופי - -

דוד ביטן: משפט אחרון.

אלון טל: - - הוא בהחלט משהו שמקובל בחוץ לארץ ואוי לנו שאנחנו מוצאים את עצמנו במצב שאנחנו מפקפקים במפלגת כחול לבן שעומדת איתן מאחורי צבא ההגנה לישראל.

אלון טל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חברת הכנסת רות וסרמן לנדה.

שלמה קרעי: אתה יודע שהחוק הזה הוא רק למבוגרים, לאלה שמלפני 20 שנה והם בפנסיה, זה לא לביטחון ישראל, זה לא לחיילים החדשים, זה לא לקצינים הצעירים - - -

דוד ביטן: שלוש דקות.

רות וסרמן לנדה: כבוד היושב-ראש, חברים יקרים, חבר הכנסת שלמה קרעי, אני רוצה להקדיש את הדברים שלי לך.

רות וסרמן לנדה: אני חושבת שאתה יודע שאני באמת מאוד מעריכה אותך.

רות וסרמן לנדה: אצלי, אתה יודע, אני עוד לא פוליטיקאית מספיק מנוסה, אצלי הדברים הם שווים בפה ובבטן.

רות וסרמן לנדה: אני רוצה להגיד לך מכל הלב - - -

מאיר פרוש: - - - הודעה אישית - - -

רות וסרמן לנדה: הודעה אישית מעל הבמה, נכון, זה מקובל כל עוד זה בתוך שלוש הדקות.

רות וסרמן לנדה: מדינת ישראל הרי נותנת מענה לכל אזרחיה, חרדים, דתיים-לאומיים, ערבים.

רות וסרמן לנדה: כשהטילים נופלים, שלמה, הם נופלים בדרום, הם נופלים בפזורה.

רות וסרמן לנדה: חבל שחברי הכנסת מרע"מ יצאו כי המצביעים שלהם בדרום, כשנופלים עליהם טילים, הם מתקשרים אליי.

רות וסרמן לנדה: בגלל שהנושא לא מוסדר והם לא בתוך מקומות מוסדרים, אין להם הרבה פעמים מחסה ואין להם מענה.

רות וסרמן לנדה: הטיל, לא מעניין אותו אם זה שלמה קרעי – שאני באמת, ואתה יודע, עשיתי שיעורי בית, ייאמר לזכותי, מה לעשות, אני יסודית – מסתכל עליך, עלייך, על רע"מ, לא מעניין אותו, לא מעניין אותו, באמת.

רות וסרמן לנדה: לא מעניין אותו אם אתה עשיר או עני.

רות וסרמן לנדה: יש דברים שהם מעל, כמו הקורונה, כמו באמת מחלות, שהן מעל הפוליטיקה, כמו הביטחון.

רות וסרמן לנדה: לכן, אם אנחנו מסתכלים מעבר לפוליטיקה, מסתכלים על איך לשמר את האיכות, ואלוהים יודע שאם במשהו אני מומחית, זה גיאו-אסטרטגיה אזורית.

רות וסרמן לנדה: בלי עין הרע, נשארו לנו כמה אויבים, שלמה, בזה אנחנו מסכימים.

רות וסרמן לנדה: יש לנו כמה אויבים ואני לא בטוחה שאתה, כשאתה אומר את מה שאתה אומר, קראת בדקדקנות את החוק.

רות וסרמן לנדה: כי אני, בתור בן אדם מאוד יסודי, קראתי אותו הפוך, אני יכולה לשנן אותו כבר בלילה, אני חולמת עליו.

רות וסרמן לנדה: הוא נותן מענה לשימור האיכותי של האנשים שמשרתים בדרום ובצפון, במרכז ובפריפריה.

רות וסרמן לנדה: בין אם החייל הוא חרדי או ערבי, הוא לאומי-דתי או חילוני.

רות וסרמן לנדה: זה נותן מענה על שימור האיכות עבור מדינת ישראל.

רות וסרמן לנדה: תקשיבו, החבר'ה שיוצאים היום, האזרחים, לעזור במקרה של אסון, אסון טבע, אם יש רעידת אדמה, הם חיילים.

רות וסרמן לנדה: צריך לשמר את האיכות הזאת.

דוד ביטן: משפט אחרון, בבקשה.

רות וסרמן לנדה: זה שמה הטוב של מדינת ישראל בעולם.

רות וסרמן לנדה: כנ"ל לגבי העורף, שנכנסים לרשויות ערביות - -

דוד ביטן: משפט אחרון.

רות וסרמן לנדה: - - וצה"ל במדים עוזר לאנשים להתחסן.

רות וסרמן לנדה: חברים, זה לא מרכז, או שמאל, או ימין, זו מדינת ישראל ולא פופוליסטיקה.

רות וסרמן לנדה: תודה רבה על הסבלנות ועל אורך הרוח והאדיבות, חברים.

רות וסרמן לנדה: תודה.

שלמה קרעי: אבל החוק הזה לא לחיילים, החוק הזה לא בשבילם, הלוואי היה בשבילם – הוא מיועד לאלה שהתגייסו לפני 2004.

רות וסרמן לנדה: אם לא היית - - -

שלמה קרעי: אבל לא בשבילם.

רות וסרמן לנדה: אתה טועה.

רות וסרמן לנדה: אתה טועה.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חבר הכנסת איתן גינזבורג – אינו נוכח.

דוד ביטן: חבר הכנסת מיכאל ביטון, שלוש דקות.

שלמה קרעי: - - - לאלה שבפנסיה כבר.

רות וסרמן לנדה: אתה טועה.

דוד ביטן: קרעי, אתה לא מתעייף, הא?

מיכאל ביטון: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, נראה לי שקצת התבלבלנו באירוע הזה.

מיכאל ביטון: יש לנו רק צה"ל אחד ורק צבא אחד ומי שאמון על בניין הכוח בצה"ל זה שר הביטחון והרמטכ"ל.

מיכאל ביטון: כשצה"ל פונה ואומר, אני צריך סדרת חוקים לבסס את ההון האנושי בצה"ל – אנחנו צריכים להקשיב לצה"ל.

מיכאל ביטון: אבל מה הבעיה של צה"ל?

מיכאל ביטון: שהוא לא יכול לעלות כאן לדבר, כי אסור לו.

מיכאל ביטון: הוא לא יכול לעלות בתקשורת לדבר, כי אסור לו.

מיכאל ביטון: לא היינו צריכים לדבר עם הרמטכ"ל והאלופים היו יכולים לעלות בכל ערוץ ולהסביר מה קורה בצה"ל כיום.

מיכאל ביטון: אבל מי שאמון על בניין הכוח זה שר הביטחון והרמטכ"ל.

מיכאל ביטון: כששר הביטחון שם פה סדרת חוקים ובראשם הסדרה של ברדק מהעבר, חבר'ה, זה ברדק מהעבר.

מיכאל ביטון: הטבות שכר או השלמות שכר מ-1961 זה ברדק מהעבר, בג"ץ דורש לסדר ברדק וזה במשמרת שלנו.

מיכאל ביטון: אנחנו מסדרים את זה הכי טוב שאנחנו יכולים בלי לפגוע באלמנות ויתומים ובגמלאות שלהם.

מיכאל ביטון: באים ואומרים, ניתן יותר ללוחמים ונקטין את התוספת, העלויות ילכו וירדו ולא נבקש שקל מהאוצר.

מיכאל ביטון: אנחנו צריכים לסדר ברדק, אז מישהו תוקף את שר הביטחון על זה שהוא מסדר את הברדק מ-1961?

מיכאל ביטון: אבל זה לא החוק היחיד שתקוע כאן.

מיכאל ביטון: אנחנו צריכים את החוק של ממדים ללימודים, מיזם יפה של הרמטכ"ל איזנקוט ושל שר הביטחון דאז ליברמן.

מיכאל ביטון: אלא מה?

מיכאל ביטון: המיזם הזה גדל, בהתחלה היה תלוי בתרומות.

מיכאל ביטון: כשר במשרד הביטחון אמרתי, זו בושה שמלגות ללוחמים ממדים ללימודים יהיו תלויים בתרומות.

מיכאל ביטון: אז יש חוק מוכן, זמין להצבעה, ממדים ללימודים.

מיכאל ביטון: יש חוק קיצור השירות והארכת השירות, כי הבנו שלא כל חייל צריך להיות שלוש שנים.

מיכאל ביטון: אבל לפעמים לוחם, שהכשרנו אותו שנה וחצי, אנחנו צריכים אותו עוד שנה וחצי, אבל אנחנו גם נותנים לו קבע קצר לעוד שנה-שנתיים.

מיכאל ביטון: אז אנחנו צריכים את חוק קיצור והארכת השירות.

מיכאל ביטון: ואנחנו צריכים את חוק מתווה השירות, כי כולם משקרים פה את כולם.

מיכאל ביטון: לא גדלו המכסות של גיוס החרדים לצה"ל בשנים האחרונות.

מיכאל ביטון: כולם רבים פה עם כולם, בג"צים, עניינים.

מיכאל ביטון: לא גדלו המתגייסים לצה"ל בקרב הקהילה החרדית.

מיכאל ביטון: גם לא בנינו שיטה טובה, שאזרח ערבי שלא רוצה או לא יכול לשרת בצה"ל ילך לשירות לאומי או שירות אזרחי.

מיכאל ביטון: יש כאלה שעושים את זה, אבל למה לא יותר?

מיכאל ביטון: למה לא לממן את זה?

מיכאל ביטון: זה מתווה השירות, לא סדרת חוקים, קרעי.

שלמה קרעי: תעזוב את הסדרה.

שלמה קרעי: פנסיות תקציביות, דבר על החוק הזה.

מיכאל ביטון: לא הבנתי.

מיכאל ביטון: אתה נגד מג"ד שלא ראה את ילדיו 20 שנה ולא היה בבית 20 שנה?

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: תעשה דיפרנציאציה.

מיכאל ביטון: ולא ראה את אשתו 20 שנה?

מיכאל ביטון: ומפקד אוגדה שכל שבועיים עושה שבת באוגדה בעזה?

שלמה קרעי: הוא לא מקבל.

שלמה קרעי: הוא לא מקבל.

מיכאל ביטון: אתה נגד האנשים האלה, קרעי?

מיכאל ביטון: אתה ודאי שלא נגדם.

שלמה קרעי: מי שמתגייס מ-2004 לא מקבל את זה.

דוד ביטן: מיכאל, משפט אחרון.

מיכאל ביטון: אני רוצה הארכה כי קרעי הפריע לי.

שלמה קרעי: לא.

שלמה קרעי: הפרעתי - - -

מיכאל ביטון: אני רוצה הארכה.

דוד ביטן: הוא עושה את זה כל הזמן.

דוד ביטן: לא נורא.

מיכאל ביטון: אני רוצה הארכה.

מיכאל ביטון: אני לא מאמין ששלמה קרעי הוא נגד מג"דית בקרקל או מג"ד בצנחנים או בגולני.

מיכאל ביטון: אין מצב.

שלמה קרעי: אתה נגדם.

שלמה קרעי: אתה נגדם.

מיכאל ביטון: האנשים האלה 20 שנה לא היו בבית.

שלמה קרעי: אלה שהתגייסו מ-2004 - - -

מיכאל ביטון: 20 שנה לא ראו ילדים.

דוד ביטן: טוב.

שלמה קרעי: אלה שהתגייסו מ-2004 לא מקבלים לפי החוק הזה.

דוד ביטן: מיכאל, מיכאל, קודם כול, תוספת רמטכ"ל מקבלים כולם, לא רק אלה שלא ראו את הבית.

מיכאל ביטון: נכון.

מיכאל ביטון: אבל עשינו דיפרנציאליות.

דוד ביטן: רגע, רגע.

דוד ביטן: רגע.

מיכאל ביטון: אמרנו, ניתן פחות.

דוד ביטן: ולכן הטיעון הזה שלך נופל.

דוד ביטן: אבל לא משנה.

מיכאל ביטון: לא,.

מיכאל ביטון: אבל ניתן פחות.

מיכאל ביטון: אגב, תגיד לי, אפסנאי, אפסנאי - - -

דוד ביטן: מיכאל, מיכאל.

מיכאל ביטון: היושב-ראש, פנית אליי באופן אישי.

דוד ביטן: אז הינה, נו.

מיכאל ביטון: האפסנאי בשיזפון, איש קבע - -

דוד ביטן: חזרתי - - -

מיכאל ביטון: - - איש קבע בשיזפון יוצא מהבית יום ראשון מראשון לציון, לא ראה את ילדיו שבוע 20 שנה, מה, הוא ג'ובניק?

מיכאל ביטון: הוא אפסנאי.

מיכאל ביטון: הוא מנהל תחזוקה.

יעל רון בן משה: - - -

מיכאל ביטון: אתה יודע, אתה יודע - - -

דוד ביטן: מיכאל, אחר כך נתווכח.

דוד ביטן: אחר כך נתווכח.

מיכאל ביטון: אתה היית איתי.

מיכאל ביטון: משפט אחרון.

יעל רון בן משה: מה אתה אומר?

יעל רון בן משה: לקחת מאנשים האלה - - -

דוד ביטן: משפט אחרון, היושב-ראש.

דוד ביטן: כן.

מיכאל ביטון: רגע, גברתי, אני רק רוצה להגיד משפט אחרון, כי אני יודע מה נוגע לליבו של היושב-ראש בפועל עכשיו.

יעל רון בן משה: - - - אבל מה?

יעל רון בן משה: לקחת להם.

מיכאל ביטון: אתה לחמת איתי למען חיילים בודדים.

דוד ביטן: נכון.

מיכאל ביטון: לחמת איתי למען חיילים בקורונה שלא קיבלו פתרון.

מיכאל ביטון: ואני אומר לך, היושב-ראש, שיש בעיית מוטיבציה, וזה לא הזמן לפגוע בהם.

שלמה קרעי: - - -

מיכאל ביטון: אתם רוצים דיון, תעבירו את החוק בקריאה ראשונה.

מיכאל ביטון: נביא אותו לוועדה, נתקן, נשנה.

מיכאל ביטון: שלאף אחד לא יהיה פה ספק, זכות הקיום של הממשלה הזאת זה טיפול בביטחון ישראל - -

שלמה קרעי: אבל זה לא רלוונטי בכלל.

שלמה קרעי: מ-2004 זה לא רלוונטי בכלל.

מיכאל ביטון: - - בביטחון האישי ובביטחון הכלכלי.

מיכאל ביטון: בלי שלושת הדברים הללו, אין זכות קיום.

דוד ביטן: מיכאל, משפט האחרון.

מיכאל ביטון: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה רבה.

שלמה קרעי: ביטון, אתה יודע שמ-2004 אין פנסיות תקציביות בכלל.

דוד ביטן: בסדר, נו, באמת.

שלמה קרעי: זה לא רלוונטי לחיילי העתיד שלנו.

שלמה קרעי: על מי אתם עובדים?

דוד ביטן: מה, אתם בפיקוח העירוני?

שלמה קרעי: על מי אתה עובד?

דוד ביטן: חבר הכנסת מופיד מרעי.

שלמה קרעי: לך תעזור לזוגות הצעירים, לחיילים הצעירים, לקצינים הצעירים.

שלמה קרעי: זה בשביל החברים של גנץ.

דוד ביטן: קרעי, קרעי, אני מציע, מכיוון כשאתה מעיר את אותן הערות לכולם, תעלה, דבר דקה.

דוד ביטן: תעיר את הערות האלה פעם אחת ונגמור את העניין.

דוד ביטן: מה יהיה איתך?

שלמה קרעי: תן לי אחרי שהוא - - -

דוד ביטן: מה יהיה איתך?

דוד ביטן: אני לא מבין.

מופיד מרעי: זה לא יספיק לו.

דוד ביטן: שלוש דקות.

מופיד מרעי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, השרה, שלמה, שלמה קרעי, דיברת הרבה, בוא תקשיב גם לאחרים.

מופיד מרעי: אני אומר כאן אחרי מה שקורה כרגע באוקראינה, שמתנהלת שם מלחמה - - -

דוד ביטן: מיכאל, קרעי.

מופיד מרעי: אתה מוכן לתת לי לדבר, ולהקשיב?

דוד ביטן: קרעי, אל תפריע.

מופיד מרעי: כשאתה מדבר אני מקשיב לך.

דוד ביטן: לא להפריע.

מופיד מרעי: אז בוא נסכם.

מופיד מרעי: בוא באמת עכשיו נעמיד את הדברים על דיוקם.

מופיד מרעי: המלחמה שישנה באוקראינה אומרת דבר אחד, שיש עדיין מלחמות ויש עדיין איומים, ומדינת ישראל צריכה להיות ערוכה להתמודד עם כל איום, גם במעגל הקרוב, גם במעגל הרחוק.

מופיד מרעי: לזה צריך להתארגן ולזה צריך להיות מוכן.

מופיד מרעי: ואי-אפשר לבוא ולהגיד שאנחנו עכשיו חיים בעידן שהכול בסדר ואין לנו איומים.

מופיד מרעי: אחד.

מופיד מרעי: שניים, כמי שעבר בצבא 25 שנות שירות מלוחם עד מח"ט, ממבצע ליטני, דרך מלחמת שלום הגליל, דרך האינתיפאדה הראשונה, מלאה, דרך מבצע חומת מגן, עברתי ארבע מלחמות, תוך כדי גם הסכם השלום עם המצרים.

מופיד מרעי: ועברתי אין-ספור מארבים בנחל ביירות, בנמל ביירות, ולא ידעתי מה זה נופש.

מופיד מרעי: ידעתי מה זה להיות מחוץ לבית מעל לחודש וחודש וחצי, ולא ראיתי את הבנים.

קרן ברק: אתה לא דוגמה.

קרן ברק: הוא באמת גיבור.

מופיד מרעי: לא ראיתי את הבנים.

מופיד מרעי: לא יכול להיות שהלוחמים שלנו והקצינים שלנו הם גיבורי העולם כשהם נלחמים ומגינים - -

שלמה קרעי: - - -

מופיד מרעי: דקה.

מופיד מרעי: - - מגינים עלינו.

מופיד מרעי: חוזרים בחזרה מהקרבות, חוזרים בחזרה מהמלחמות ומהמבצעים החשאיים, הם גיבורים.

מופיד מרעי: יום אחרי שפושטים את המדים הם עוברים להיות עושקי המדינה.

מופיד מרעי: אחי גיבור, – אחי נפל כגיבור ישראל.

מופיד מרעי: אשתו היום הפכה להיות, לדעתך ולהבנתך, עושקת קופת המדינה.

מופיד מרעי: זו בושה וחרפה.

שלמה קרעי: - - - ללוחמים עכשיו.

שלמה קרעי: אל תהיה פופוליסט.

שלמה קרעי: אתה מדבר על מיליארד וחצי לחיילים לפני 20 שנה, לא לחדשים.

מופיד מרעי: אז מה שאנחנו עושים.

מופיד מרעי: לא, אדוני.

מופיד מרעי: אדוני, אנחנו מסדירים כאן דבר שנחקק – לא נחקק, הוחלט עליו בשנת 1961.

קריאה: - - -

מופיד מרעי: תנו לי, אני אדבר איתו.

מופיד מרעי: בשנת 1961.

מופיד מרעי: באים לתקן.

מופיד מרעי: ולהפך, לא מבקשים תוספת.

מופיד מרעי: להפך, עושים סדר למען אלה שבאמת לוחמים בחזית.

מופיד מרעי: פחות - - -

שלמה קרעי: ללוחמים.

מופיד מרעי: נכון.

מופיד מרעי: נכון.

מופיד מרעי: הם יקבלו יותר.

שלמה קרעי: רק ללוחמים.

שלמה קרעי: רק ללוחמים.

מופיד מרעי: תנו לנו במשרד הביטחון לעשות את הסדר.

מופיד מרעי: אל תציגו את זה כאילו עושקים את הקופה הציבורית.

מופיד מרעי: כולכם חייבים, לדעתי, מוסרית, לבוא ולהצביע בעד החוק הזה.

מופיד מרעי: זה רק לטובת המדינה, זה רק לחזק את הצבא, לחזק את ביטחונה של המדינה, לחזק את עוצמתה הביטחונית ואת החוסן הלאומי של המדינה.

מופיד מרעי: כולם צריכים להצביע על החוק הזה.

מופיד מרעי: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה, מופיד.

דוד ביטן: חבר הכנסת יואב בן צור – אינו נוכח.

שלמה קרעי: זה לא רלוונטי.

מופיד מרעי: עזוב, אתם לוקחים את זה למקום אחר.

מופיד מרעי: לא מתאים לכם.

שלמה קרעי: - - -

מופיד מרעי: לא.

מופיד מרעי: זה לא בסדר.

דוד ביטן: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי – אינו נוכח; חברת הכנסת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת.

שלמה קרעי: - - -

דוד ביטן: מה, אתה עדיין מדבר כשאין אף אחד פה?

דוד ביטן: מה הולך?

דוד ביטן: מה הולך איתך?

דוד ביטן: באמת לא ראיתי דבר כזה.

דוד ביטן: אתה מפריע כשאף אחד לא נמצא על הדוכן.

דוד ביטן: חבר הכנסת איתמר בן גביר – אינו נוכח; חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס – אינה נוכחת; חברת הכנסת מאי גולן – אינה נוכחת; חברת הכנסת קרן ברק.

קרן ברק: מוותרת.

דוד ביטן: מוותרת.

דוד ביטן: חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: מוותר.

דוד ביטן: מוותר.

דוד ביטן: אם כך, אני קורא לחבר הכנסת אלון שוסטר, סגן השר, לסכם בשם הממשלה.

אופיר כץ: אתה יכול לוותר - - -

שלמה קרעי: אלון, אתה מספר את האמת לציבור.

שלמה קרעי: אלון, תגידו את אמת לציבור.

שלמה קרעי: תגלה מי - - - על מי מדובר, מי נהנה מהחוק הזה, בכמה כסף מדובר.

דוד ביטן: מה, אתה אומר, אתה מכין אותו שידבר הרבה?

דוד ביטן: לא מבין את זה.

דוד ביטן: מה?

קריאה: הוא לא מאופס.

דוד ביטן: אני יודע.

דוד ביטן: אבל הוא נותן לו שאלות, שיהיה לו מה לענות.

אלון שוסטר: טוב.

אלון שוסטר: חבר הכנסת קרעי – קודם כול, כבוד היושב-ראש, חברות וחברים, יש לנו כנראה הרבה זמן לדבר.

אלון שוסטר: אז אתה תוכל לשאול שאלות.

אלון שוסטר: אני אענה תשובות.

דוד ביטן: למה הרבה זמן?

אלון שוסטר: לא יודע.

דוד ביטן: אתה יודע מה?

דוד ביטן: הבנו את החוק.

דוד ביטן: לא צריך לדבר.

דוד ביטן: הבנו את זה.

שלמה קרעי: - - -

יוסף טייב: מה הלחץ - - -

אלון שוסטר: כן, כן.

אלון שוסטר: תודה רבה.

אלון שוסטר: תראו, פטור בלא כלום אי-אפשר, אז אני, ברשותכם, אומר כמה דברים.

אלון שוסטר: כמו שאמר פעם מישהו, לפני שאני מדבר, אני רוצה להגיד כמה דברים.

דוד ביטן: תגיד.

אלון שוסטר: אז, תראו, אני חושב שגם מי שלא מבין שום דבר או שלא התעמק בחוק ובמשמעות שלו, ולא קרא כל סעיף וסעיף, יכול לשאול את עצמו האם עכשיו, ממש ב-28 בפברואר 2022, זה הזמן לעשות ניסיון?

אלון שוסטר: ניסיון בביטחונה של מדינה שנמצאת במציאות אסטרטגית לא פשוטה, מאתגרת.

אלון שוסטר: ואני אומר את זה משום שיש לפעמים מצבים בחיים, גם הפרטיים, גם בחיים הלאומים שלנו, שאנחנו לא באמת מומחים גדולים בתחום, אבל אנחנו מומחים גדולים מאוד בהיגיון פשוט.

אלון שוסטר: וההיגיון הפשוט שואל: האם הפחתה בתנאים, בתנאים הסוציאליים, במשכורת בהקשר הזה, של אנשים שאמונים על הביטחון שלנו – האם הפגיעה הזאת היא חיונית?

אלון שוסטר: האם היא טובה?

אלון שוסטר: האם היא תסייע לביטחון שלנו?

אלון שוסטר: זאת בעצם השאלה.

אלון שוסטר: ומכיוון שאני מתקשה לראות, מעבר לכל הנימוקים האחרים שדיברנו ועוד נדבר, מכיוון שאני לא מזהה כיצד החלטה כזו של הורדה או פגיעה או שינוי לרעה במובן הכלכלי של התנאים לאותם קצינים, נגדים, שפועלים למען ביטחון מדינת ישראל, היא לא דבר שיסייע.

אלון שוסטר: אז בהכרח היא דבר שהוא לא ראוי.

אלון שוסטר: כך אני תופס את הדברים בצורה הפשוטה ביותר.

אלון שוסטר: אני מתקשה לראות כיצד כל שלל הנימוקים האחרים שמשחקים פה יכולים להטות את הכף, כאשר במשך עשרות שנים אנחנו פועלים – וגם אם לשיטת המקטרגים כנגד החוק הזה, הם יכולים לטעון שהוא לא ראוי, הרי שכך אנחנו פועלים וכך אנחנו שומרים על הביטחון שלנו, ובוודאי עושים המון המון טעויות ויכולים לשפר את דרכנו.

אלון שוסטר: אבל אני חושב שאין ויכוח על כך שאנחנו מצליחים לשמר איכות אנושית טובה.

אלון שוסטר: היינו רוצים יותר, אבל צריך את בני האדם המוכשרים שלנו גם בתחומים אחרים, גם באזרחות, גם בסוכנויות ביטחון, חירום, הצלה, חסד ואחרים, אבל זה לא הזמן, כך אני תופס – זה לא הזמן לעשות את אותו ניסוי גדול.

אלון שוסטר: בואו ננסה ונראה, אם אנחנו נפגע בתנאים הסוציאליים של אותם אנשים שמועמדים לשירות ביטחון ארוך, בואו נראה מה קורה, האם לאורך השנים מצבנו ישתפר או לא.

אלון שוסטר: אני סבור שמה שעבד בצורה סבירה ב-61-60 השנים האחרונות, אין שום סיבה שנתאמץ לשנות אותו בדיוק ברגע הזה.

אלון שוסטר: עכשיו אני רוצה מילה לגבי אירוע ששווה לחקור אותו קצת לעומק, שהוא קשור לבון-טון, כיצד מנהלים נושא בתקשורת, קצת בפוליטיקה, וזה סיפור ה-1–1.5 מיליארד שקל, כל מספר זוכה, וכמובן מדובר בהוצאה מיותרת על פי מי שחושב ככה, מדי שנה.

אלון שוסטר: ועוד מגבירים ואומרים או מגדילים ועושים מי שרוצה לתקוף את החוק הזה, ואומרים: יש לנו מה לעשות, כל כך הרבה מה לעשות ב-1–1.5 מיליארד שקל.

אלון שוסטר: אין ויכוח, ב-1–1.5 מיליארד שקל, ייקח כל אחד מאיתנו דף נייר וירשום לעצמו את כל חלומותיו, את כל הפנטזיות, ירשום אם הוא רוצה, כתרגיל אחר, את הסיוטים שלו, ומהם האמצעים הכספיים שאפשר בעזרת הכסף הזה להתמודד עם אותם אתגרים או סיוטים, ובוודאי שהיו לנו אפשרויות שונות.

אלון שוסטר: אבל מה לעשות, חברים, שהכסף הזה הוא כסף שלא מצוי על המדף לחלוקה.

אלון שוסטר: הכסף הזה הוא כסף שמדינת ישראל בדרכה, בהחלטות רמטכ"ל, בגיבוי ממשלה, ועכשיו אני מקווה שבגיבוי של הכנסת, הבטיחה אותו לאנשים שסיימו את פעולתם לביטחון ישראל.

אלון שוסטר: הם גמלאים, הזכירו נכון שחלקם גם משפחות של נופלים, אלמנות, יתומים וכו', או שאירים, שארי בשר של גמלאים, ועל פי החוק מקבלים את מה שהם מקבלים.

אלון שוסטר: האם יש מישהו, ודווקא אני שואל את אותם אנשים שמתלבטים, אולי מתוך הקואליציה, שהיו רוצים ליצור מצב שאותם אנשים שבדין מבחינתם קיבלו את מה שקיבלו, האם ההיגיון, המוסר, החוק, אני חושב – האם זה יאפשר?

אלון שוסטר: האם אנחנו מסוגלים באמת מכל שלל הנימוקים האלו לקחת את התקציב הזה, את התקציבים הללו, ולרושש אותם?

אלון שוסטר: יטען מי שיטען שבכלל צריך לקחת את זה רטרואקטיבית ולגבות את עשרות האלפים, מאות האלפים, ויש אולי כאלו שיותר מכך.

אלון שוסטר: לקחת את הכסף הזה – ודאי שלא.

אלון שוסטר: ולכן האמירה שיש כאן 1–1.5 מיליארד על המדף, שיש כל כך הרבה מה לעשות איתו, היא אמירה שהיא אינה מדויקת בלשון המעטה, היא אמירה שאני לא יכול להבין כיצד היא קונה לה שביתה בקרב אנשים רציניים, אנשי מקצוע, עיתונאים, פוליטיקאים הגונים.

אלון שוסטר: אני חושב שמי שרוצה להתנגד, יכולה להיות התנגדות ברמה הפוליטית.

אלון שוסטר: אנחנו נראה היום הצבעה שבוודאי יהיו אנשים שלא רק בסתר ליבם, אלא בגלוי דיבוריהם אולי הם בעד המהלך, אבל הם יצביעו נגד, כי מדי פעם בבית הזה אנחנו מצביעים לא בדיוק-בדיוק-בדיוק כפי שאנחנו סוברים שראוי שיהיה, ויש, אתם יודעים, משמעת קואליציונית, לפעמים יש משמעת אופוזיציונית - - -

מיכאל מלכיאלי: סגן השר, אנחנו מעריכים את זה שאתה מאריך - - -

אלון שוסטר: ודאי.

אלון שוסטר: ודאי.

מיכאל מלכיאלי: יש זמן להשתכנע.

אלון שוסטר: נותן זמן.

אלון שוסטר: יכול להיות.

אלון שוסטר: יכול להיות.

אלון שוסטר: אולי מישהו עוד יפתיע.

מיכאל מלכיאלי: איזה אביר קארה.

אלון שוסטר: יכול להיות.

אלון שוסטר: יכול להיות.

אלון שוסטר: עוד נראה מה שקרה.

אלון שוסטר: למה מה קרה?

דוד אמסלם: סגן השר שוסטר, יש לי רק שאלה אחת.

דוד אמסלם: כשאני הגשתי פה חוק של מע"מ בתרופות מצילות חיים, של אנשים שהולכים למות, למה הצבעת נגד?

דוד אמסלם: אנשים שמתים.

אלון שוסטר: אז אני הסברתי - - -

דוד אמסלם: למה הצבעת נגד?

אלון שוסטר: חבר הכנסת אמסלם, אמרתי לך - -

דוד אמסלם: תגיד לי, למה הצבעת נגד?

אלון שוסטר: - - את מה שאתה כבר יודע, שלא אחת - -

דוד אמסלם: לא, לא, לא.

דוד אמסלם: תגיד לי למה הצבעת נגד?

אלון שוסטר: - - ולא פעמיים אנשים בכנסת מצביעים על פי אותה משמעת קואליציונית - - -

דוד אמסלם: ועכשיו אתה בא ומדבר, אנשים שמרוויחים פנסיות גבוהות - - -

אלון שוסטר: רגע - - -

דוד אמסלם: תגיד לי, למה הצבעת נגד?

אלון שוסטר: יש לנו מספיק זמן.

אלון שוסטר: אתה תשאל ואני אענה.

אלון שוסטר: אולי גם אני אשאל אותך ואתה תענה בזכות הצעקה.

אלון שוסטר: ולכן הינה, יש פה הזדמנות, יש פה הזדמנות, אולי, חבר הכנסת אמסלם, להצביע כפי שראוי להצביע.

דוד אמסלם: תסביר לנו.

דוד אמסלם: תסביר לנו.

דוד אמסלם: הרי תמיד דאגתם לחזקים.

דוד אמסלם: בואו תסבירו לנו, אנשים שמתים, מה קורה איתם?

דוד אמסלם: בוא תסביר לי, תסביר לי - -

אלון שוסטר: אני חושב שמי שמקבל - - -

דוד אמסלם: - - איך אצלך בקיבוץ היו נוהגים.

אלון שוסטר: מי שמקבל על פי החוק שאנחנו מדברים עליו את הסיוע, לא כולם הם חזקים.

אלון שוסטר: יש ביניהם שמקבלים משכורות ממוצעות אולי ומטה, יש ביניהם, כמו שאמרנו, גם אלמנות וגם יתומים.

אלון שוסטר: אני סבור שהפגיעה הזאת בהם, אותו 1–1.5 מיליארד, הפגיעה הזאת לא תקרה, כי היא לא מוסרית, היא לא הגיונית חברתית, אני חושב שהיא גם לא תעמוד במבחן משפטי.

אלון שוסטר: ולכן אין פה תקציב שבאמת יושב על המדף לחלוקה.

אלון שוסטר: זה בסדר בשביל הדיון.

אלון שוסטר: כמו שאמרתי, חבר הכנסת לוין, פספסת את התרגיל שעשינו, מה היינו עושים עם 1–1.5 מיליארד.

אלון שוסטר: יש, נדמה לי, מערכון כזה של הגשש, מה הם היו עושים עם הכסף, לו היו זוכים בו בצאתם מבית הכלא.

אלון שוסטר: וכפי שנאמר יש כאן בעצם צמצום, לא צמצום דרמטי במונחים של תקציב מדינה, אבל כמה עשרות מיליוני שקלים של ירידה, של צמצום בהוצאות הביטחון, ולא הגדלה.

אלון שוסטר: ולכן השימוש במונח "כסף שנמצא על המדף ואנחנו רוצים ליעד אותו לתחומים אחרים" הוא כמובן שימוש לא נכון.

אלון שוסטר: יש כאן צמצום בהוצאה, ויש כאן דבר אחד נוסף חשוב - - -

יריב לוין: סגן השר, אני אעזור לך.

יריב לוין: אני רק עכשיו מבין למה - - -

אלון שוסטר: אז אני מדבר בניחותא כדי שיהיה לי זמן, אני גם קצת צרוד.

יואב קיש: בניחותא הוא עסוק בלהיכנע לאביר קארה.

אלון שוסטר: חס וחלילה.

אלון שוסטר: חס וחלילה.

אלון שוסטר: חבר הכנסת לוין ואני מדי פעם נפגשים במסדרונות ובדרך כלל מקוננים, ולפעמים אנחנו גם שמחים על תוצאות של הקבוצה שאנחנו אוהדים אותה.

דוד ביטן: גם אתה אוהד הפועל תל אביב?

אלון שוסטר: אני אולי אספר סיפור מעניין.

אלון שוסטר: הינה הזדמנות, אולי, להיגיון פוליטי מעניין.

אלון שוסטר: כשהייתי צעיר אהדתי את מכבי תל אביב.

דוד ביטן: - - - לעבור ממכבי להפועל זה כבר מוגזם.

אלון שוסטר: הינה, אני אספר לך.

דוד ביטן: מילא, להתחיל עם הפועל, אני מבין.

אלון שוסטר: הינה שאלה יפה בחיים פרלמנטריים, או באופוזיציה וקואליציה.

אלון שוסטר: היו ב-1970 רחמים טלבי ושפיגל - -

דוד ביטן: מכיר.

דוד ביטן: מכיר.

אלון שוסטר: - - ויסוקר, והם ניצחו, וכמו כל ילד.

דוד ביטן: לא.

דוד ביטן: ויסוקר לא היה במכבי תל אביב.

אלון שוסטר: הוא היה בפתח תקווה.

אלון שוסטר: חבר כנסת לוין, מי היה השוער?

אלון שוסטר: חבר הכנסת לוין, מי היה השוער?

דוד ביטן: בז'רנו.

אלון שוסטר: לא, מי היה השוער בשנות השבעים יחד עם שפיגל וטלבי?

אלון שוסטר: מי היה השוער אז?

משה אבוטבול: אני יודע שמרדכי יושב בשער המלך.

יריב לוין: באיזו קבוצה?

אלון שוסטר: מכבי תל אביב.

יריב לוין: זה לא מדבר אליי - - -

אלון שוסטר: בכל מקרה - - - לוין, לוין, חיים לוין.

אופיר אקוניס: שוסטר, שוסטר, אם כך - - - אתה סגן שר הביטחון?

אלון שוסטר: כן.

אופיר אקוניס: אם זה המודיעין שלך, מצבך לא טוב.

אלון שוסטר: אם כן, מה היה?

אלון שוסטר: אני מספר ליושב-ראש.

אלון שוסטר: אנחנו התחתנו בשעה טובה, ליזי ואנוכי, ונולדו לנו ילדים.

אלון שוסטר: שני הילדים הראשונים, בא הגיס שלהם, החצוף, וגייר אותם להפועל תל אביב, לקח אותם לשער 5.

אלון שוסטר: הם ביקשו בסך הכול שאני אבוא ואקח אותם.

אלון שוסטר: מפעם לפעם, מפעם לפעם, נהיו ארבעה ילדים, והינה, לאט-לאט הם גיירו אותי.

אלון שוסטר: אבל אני אספר לך סיפור מעניין - - -

דוד ביטן: תשמע, אם עברת ממכבי תל אביב להפועל תל אביב, יש סיכוי שתעבור מהקואליציה לאופוזיציה.

אלון שוסטר: יפה.

אלון שוסטר: הינה, אתה רואה?

אלון שוסטר: מפעם לפעם זה קורה.

אלון שוסטר: אבל מה יפה?

אלון שוסטר: שהבת שלי, שהיא אוהדת אדומה שרופה, נשואה לאוהד צהוב שרוף לא פחות, והם חיים ביחד.

אלון שוסטר: לכן בממשלה הקודמת אמרתי שגם מי שחושב אחרת, וגם עכשיו בממשלה הזאת, אני אומר שאפשר להסתדר אם יש מטרה משותפת, בין שזה מדינה ובין שזה משפחה, אז אפשר להגיע להבנות.

אלון שוסטר: אם כן, התקציב או החוק שאנחנו מביאים הוא חוק שיעשה צדק גדול יותר עם סקטור של כ-20% של הלוחמים, שיקבלו אחוז יותר גבוה או סיוע יותר גבוה מבחינת הפנסיה מאשר האחרים.

אלון שוסטר: מהבחינה הזאת, העדפה ללוחמים היא בהחלט דבר שהוא ראוי, בלי לפגוע בצרכים האחרים – של ההתעצמות, של שמירת הפער האיכותי, מבחינת כוח אדם, משאבי האנוש שלנו, גם למי שמבצע פעולות חשובות אחרות, בכל תחום שהוא.

אלון שוסטר: אני רוצה, ברשותכם, להזכיר שהנוהל שעל בסיסו אנחנו פועלים הוא נוהל שכבר 60 שנה ככה אנחנו עובדים.

אלון שוסטר: הרמטכ"לים לדורותיהם – הזכיר שר הביטחון שהוא היה בן שנתיים – הרמטכ"לים לדורותיהם פעלו מתוקף ההנחיות, המלצות.

אלון שוסטר: מעת לעת זה הגיע לממשלה.

אלון שוסטר: אנחנו סברנו וגם קיבלנו חוות דעת ראשונית שאפשר להסתפק בהחלטת ממשלה, אבל הפסיקה או חוות הדעת האחרונה דיברה על צורך בחקיקה, בהסדרת הנושא הזה בחקיקה, לכן אנחנו נמצאים כאן כדי להסדיר את הנושא.

דוד ביטן: אני מבין שאפשר להזמין קפה.

אלון שוסטר: כן, עוד מעט יגיע שלב הקפה.

אלון שוסטר: לא נהוג לאכול.

דוד ביטן: אחרי שיסיימו עם אביר קארה?

אלון שוסטר: לא יודע.

אלון שוסטר: כשיודיעו לי שזמני תם, כמו שאמר מאיר אריאל, אז נוכל לעשות דברים אחרים.

אלון שוסטר: נקודה נוספת שאני רוצה לציין לכבודו של הפרלמנט, לכבודה של הכנסת ולכבודם של כל חברי הכנסת שנמצאים כאן – כפי שאנחנו עושים בכל חוק, כפי שאנחנו עושים בנושאים כלכליים, גם כאשר יש לנו הערות עליהם, אנחנו נקבל, כך אני מקווה, את הצעת החוק בקריאה ראשונה, ולאחר מכן הנושא יגיע לדיון בוועדת חוץ וביטחון או מה שייקבע.

אלון שוסטר: שם יהיה רגע שבו אפשר יהיה לדון – אפשר יהיה לדון בסעיפים למיניהם, באותיות הקטנות, לשפר ולתקן.

אלון שוסטר: נדמה לי שאמר זאת שר הביטחון בהצגת החוק, שיש מקום לבחינה.

אלון שוסטר: לא כל החוכמה נמצאת במקום אחד, ומאוד יכול להיות שאפשר יהיה לבצע תיקונים כאלה שיהיו לשביעות רצון של חלק משמעותי מחברי הכנסת.

אלון שוסטר: אני מאוד מקווה שהדבר הזה אכן יבוא לידי ביטוי, כי חשוב שדווקא הצעת החוק הזאת, שעוררה כל כך הרבה מהומות – לטעמי בחוסר היגיון וחוסר צדק, ובוודאי לא כלפי החיילים לובשי המדים שבהם מדובר, אבל יש אפשרות לבצע כאן במוסד הזה את התיקונים בין הקריאה הראשונה לקריאה שנייה ושלישית בוועדה.

אלון שוסטר: ברשותכם - - -

אחמד טיבי: מה עם משבר האקלים?

אלון שוסטר: נגיע גם לזה, יש לנו עוד סדר-יום ארוך.

דוד ביטן: עד שלא יגמרו עם קארה הוא לא יסיים.

אלון שוסטר: יש לנו הרבה נושאים, אז גם במשבר האקלים אפשר יהיה לדון.

דוד ביטן: דודי, אין לך שאלה לדובר?

אלון שוסטר: אני ברשותכם - - -

דוד ביטן: רגע, תעצור, תעצור רגע.

דוד ביטן: אין לך שאלה לדובר?

דוד ביטן: תשאל אותו.

דוד ביטן: גם ככה אנחנו מעבירים את הזמן.

פטין מולא: הוא מנסה לשכנע את הקואליציה, אבל אין אף אחד.

יואב קיש: אתה יכול לרדת.

דוד ביטן: דודו, מה קרה?

דוד ביטן: נותנים לך לדבר - - -

אוריאל בוסו: - - -

דוד אמסלם: - - אני הערכתי אותו כבן אדם ישר.

דוד אמסלם: לפעמים אני מקבל את התשובה - - - אני מבין את התשובה: שמע, אני בקואליציה, מה לעשות.

דוד אמסלם: כשאני שואל את מוסי רז, הוא אומר שהוא לא מצביע; למוחרת הוא מצביע.

דוד אמסלם: אני שואל אותו למה – הוא מתבייש אבל מצביע, מה לעשות.

אלון שוסטר: טוב.

דוד אמסלם: אתה, כשהגשתי את חוק הגיוס לערבים, אתה התנגדת.

דוד אמסלם: הרי אתה בעד ערך השוויון, ערך השוויון.

דוד אמסלם: אתה אדם ליברל, אתה אדם ישר, אתה באת מהקיבוץ, אתה סוציאליסט – ערך השוויון זה אחד הערכים שגדלת עליו.

דוד אמסלם: פתאום ערך השוויון לא חשוב.

דוד אמסלם: עכשיו אתה בא לי על הפנסיות הצה"ליות.

דוד אמסלם: הרי מישהו מדבר על קצין בצה"ל שמרוויח כמה אלפי שקלים?

דוד אמסלם: על מה אנחנו מדברים פה?

דוד אמסלם: אגב, אני רוצה לספר לך עוד דבר.

דוד ביטן: תחזור לדבר?

אלון שוסטר: כן, כן, אנחנו - - -

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לך עוד דבר.

דוד אמסלם: אני עבדתי בעיריית ירושלים.

דוד אמסלם: באו לבוס שלי אחרי הסכם 1999 – דוד יגיד לך – ואמרו לו – תקשיב טוב: אתה חייב 200,000 שקל, הממונה על השכר אמר.

דוד אמסלם: אמר: על מה?

דוד אמסלם: נתנו לי דרגה לפני 15 שנה, חבר'ה, חוקי.

דוד אמסלם: אמרו לו: זה לא היה חוקי.

דוד אמסלם: אגב, הלכו לבית משפט.

דוד ביטן: אנשים החזירו כספים.

דוד אמסלם: אנשים החזירו.

דוד אמסלם: החזיר 200,000 שקל, רק עשו לו בתשלומים.

דוד אמסלם: עשו להם תשלומים.

דוד ביטן: - - - לתיקון החוק.

דוד אמסלם: דרך אגב, אנשים שעבדו 17 שעות ביום.

אלון שוסטר: המדינה לא תלך עם 40,000 איש לעשות את זה.

דוד אמסלם: אבל אני הגשתי הצעת חוק פטור ממע"מ לתרופות לאנשים שמתים, מצילות חיים.

דוד אמסלם: אתה הצבעת נגד.

דוד אמסלם: בוא תספר לי למה.

אלון שוסטר: עוד מעט, עוד מעט.

דוד אמסלם: תספר לי למה.

דוד אמסלם: לא, אתה תספר לי למה.

דוד אמסלם: למה אתה במו הצבעתך, לא אכפת לך שאנשים מתים?

דוד אמסלם: אגב, שאין להם כסף.

אלון שוסטר: עוד מעט חוזרים אליך.

דוד ביטן: עוד מעט נחזור אליך, דודי.

דוד אמסלם: אתה שאלת אז אני שואל.

שלמה קרעי: אומרים שקארה התקפל, אתה יכול לרדת.

שלמה קרעי: אביר קארה התקפל, דחקו אותו.

דוד ביטן: לא חשבנו אחרת.

אלון שוסטר: מכיוון שאנחנו עסוקים בביטחון ומכיוון שזמננו בידינו - -

דוד אמסלם: הוא עושה רעש כל פעם ומתקפל פה כמו ארנבת.

אלון שוסטר: - - מכיוון שאנחנו עוסקים בנושא ששר הביטחון הביא אותו, אני, ברשותכם, התכוננתי למפגש הזה איתכם - - -

דוד ביטן: באמת?

דוד ביטן: התכוננת?

אלון שוסטר: כן.

אלון שוסטר: אתם יודעים, אני בא מהוראה, אני עוסק בחינוך, עסקתי בחינוך, ומורה צריך לבוא מוכן.

דוד ביטן: נכון.

דוד ביטן: לא תמיד, אבל נכון.

אלון שוסטר: נכון, אפשר גם פחות.

דוד ביטן: מורה שמלמד 20 שנה לא צריך, כבר יודע את זה בעל פה.

אלון שוסטר: זה נכון.

אלון שוסטר: ברשותכם, אני רוצה את תשומת ליבכם לנאום מעניין שנשא שר הביטחון לפני שנה וחצי.

אלון שוסטר: הוא היה בסביבות יום הניצחון על גרמניה הנאצית, והוא עסק לא מעט בהוקרת הוותיקים, הווטרנים הלוחמים, שבזכותם אנחנו והעולם כולו נגאל.

אלון שוסטר: אני מניח שיש מעט מאוד מחברי הבית הזה שהיו בחיים אז, כשזה קרה.

אלון שוסטר: כדאי לזכור גם את זה, כשיש לנו הרבה מה לומר על פעולות של הצבא, הצבא האדום, הרוסים כרגע באוקראינה.

אלון שוסטר: כדאי לזכור שהצבא האדום עשה דבר או שניים למען, הייתי אומר, קיומה של האנושות, לצד מעשים קשים ביותר שנעשו באותה תקופה באותה מדינה, באותה אימפריה.

אלון שוסטר: אם כן, לא כל הגבורות נבראו שוות.

אלון שוסטר: ישנם דורות, יש אנשים, שאומץ ליבם, שמסירות נפשם, ישמשו לנצח לאות וזיכרון לנתינה ולתעוזה שלא רק שינתה מציאות אלא בראה אותה; גבורה שלא הייתה חלק מההיסטוריה – גבורה שהכתיבה אותה.

אלון שוסטר: כאלו הם הווטרנים לוחמי צבאות בעלות הברית במלחמת העולם השנייה.

אלון שוסטר: יש מי שקוראים להם "הדור הגדול מכולם".

אלון שוסטר: הם מי שהביאו במו ידיהם ובדמם לסיומה של התקופה האפלה ביותר בהיסטוריה המודרנית.

יואב קיש: רגע, זה שיעור היסטוריה עכשיו?

אלון שוסטר: כן.

אלון שוסטר: אנחנו מנצלים את הזמן שניתן לנו כדי להוקיר את האנשים שבזכותם העולם הזה – שאנחנו קצת חרדים לקיומו, שנמצא במצוקה מסוימת, ואני מקווה שזמנית.

אלון שוסטר: בני ובנות צבאות בעלות הברית שלחמו וניצחו במלחמת העולם השנייה היו עשרות מיליוני לוחמים ששחררו את העולם מהרייך השלישי ואת העם היהודי מלפיתת הצורר הנאצי.

אלון שוסטר: גאווה מיוחדת שמורה ללמעלה ממיליון יהודים שלחמו במלחמת העולם השנייה בצבאות בעלות הברית וביחידות הפרטיזנים, כחצי מיליון מהם בצבא האדום.

אלון שוסטר: חברים, חצי מיליון.

אלון שוסטר: חצי מיליון בני אדם בצבא האדום - - -

שלמה קרעי: איך זה קשור לזה שאתה דואג לחברים שלך?

אלון שוסטר: אוה.

אלון שוסטר: קשור, קשור מאוד.

אלון שוסטר: ביטחון העולם.

דוד ביטן: אני יודע שפרסמו שיש פשרה עם חבר הכנסת קרעי, אז עוד מעט אתה תסיים לדבר.

אלון שוסטר: יפה.

אלון שוסטר: מה שנקרא, למה מה קרה?

אלון שוסטר: קרה פשרה.

דוד ביטן: עוד מעט תסיים.

אלון שוסטר: כרבע מיליון חיילים יהודים נפלו במלחמה ההיא, וקידשו את חייהם של מיליונים ואת קדושת החיים עצמם.

אלון שוסטר: כ-200,000 לוחמים יהודים לוחמים יהודים זכו באותות הצטיינות על לחימתם.

אלון שוסטר: המילה "גבורה" עצמה כמו נועדה לווטרנים.

אלון שוסטר: ובכל זאת, לקח לנו כאן, במדינת ישראל הריבונית, יותר מדי זמן להכיר בהם ולהוקיר אותם, כמו שקרה לא אחת בארצנו אחרי הקמתה בסערה.

אלון שוסטר: התגייסנו כולם סביב סיפור אחד מוכר, וכך התהלכו בינינו שנים ארוכות גיבורים עם מדליות בארון וסיפורים במזוודה.

אלון שוסטר: רק בשנת 2017, כמעט 30 שנה אחרי העלייה המבורכת כל כך מברית המועצות, ובזכות המאבק של הווטרנים יוצאי ברית המועצות ומשפחותיהם, קובע מעמד יום הניצחון על גרמניה הנאצית בחוק.

אלון שוסטר: רק אז למדנו להודות כמדינה, והצלחנו לפנות מקום למורשות קרב חדשות שהן בעצם ישנות.

אלון שוסטר: בכל פעם שאנו מגלים עוד טפח מעמנו ונותנים מקום לעוד זהות בקרבנו, התרבות המשותפת הופכת ממונוטון למנגינה; מסיפור בודד למורשת מגוונת שמרכיבה את הפסיפס הישראלי.

אלון שוסטר: דווקא בתקופה הזאת, שבה איננו יכולים לצאת בתהלוכות ולהודות לגיבורים שאט-אט הולכים מאיתנו ואיתם סיפוריהם, חובה עלינו להתעמק בסיפור ההוא ולתת לו מקום של כבוד ציבורי ולאומי.

אלון שוסטר: עלינו להפוך אותו לפיסה בלתי נפרדת מהמורשת הישראלית היום-יומית, פשוט, מאחר שיש גבורות גדולות מכדי לשמור עליהן בשקט.

אלון שוסטר: יש מדליות, חברות וחברים, יש מדליות שאין להחזיק בחושך, כי אם להציג בגאון באור.

אלון שוסטר: יש סיפורים שאסור לאבד וחובה לספר, וכל המרבה הרי זה משובח.

אלון שוסטר: ומעבר לסיפור ולזיכרון, יש גם מסר ניצח אלינו כאן ועכשיו.

שלמה קרעי: שוסטר, ספר לאזרחי ישראל מי הולך ליהנות מהחוק הזה.

יואב קיש: איפה העצמאים - - -

אלון שוסטר: באמת טוב.

דוד ביטן: אל תדאג, יספרו לך סיפור שעוד שנתיים יעשו להם משהו.

אלון שוסטר: ההתגייסות בשעת צורך לעשיית הדבר הנכון חרף כל הקשיים צריכה להיות מורשתם של הווטרנים לנו, הישראלים.

שלמה קרעי: שוסטר, לא מתאים לך להיות לא ענייני.

אלון שוסטר: יחד עם שאר מפקדיי ופקודיי – כך אמר שר הביטחון לגבי התקופה שהוא היה רמטכ"ל – לא יכולנו להישאר אדיש לפצועים הסורים ממלחמת האזרחים שהתדפקו על דלתותינו, והייתי גאה שהדרג המדיני אפשר לפנות את חלקם לטיפול בבתי החולים.

אלון שוסטר: מדינת ישראל כולה הפכה ידועה בהירתמותה לסיוע באסונות – בנפאל, בהאיטי, ביפן, בפרו ובמקומות נוספים.

אלון שוסטר: גם כעת, כשאנו נמצאים במשבר בריאותי עולמי – אנחנו מדברים על לפני שנה וחצי, ואנחנו, כמו שאתם יודעים, באותו משבר בדיוק – רבבות ישראלים עמלים על הצלת נפשות, מנסים למצוא תרופה ונרתמים לעזרת מי מאיתנו שזקוקים ליד מסייעת.

אלון שוסטר: כמיטב מסורת הווטרנים והמסורת היהודית כולה, נמשיך כישראלים להתגייס מול כל אתגר שניצב בפני האנושות ובפני עמנו.

אלון שוסטר: נגן על העם היהודי מפני כל איום חיצוני בכל מקום ובכל צורה.

אלון שוסטר: נפעל בעוצמה מול מבקשי רעתנו, לעיתים בשקט ולעיתים, אם יהיה צורך בכך, גם בכוח צבאי מהדהד, ולא נשכח לעולם את מחויבותנו העליונה לעשיית הטוב לטובת תיקון עולם.

אלון שוסטר: ומסיים שר הביטחון: אחינו הווטרנים, אני מצדיע לכם בשמה של כנסת ישראל.

אלון שוסטר: נצעד בצניעות בצל המורשת שציוויתם לנו.

אלון שוסטר: אז הדברים הללו הם לכאורה אזוטריים, לכאורה לא קשורים, אבל מעת לעת, בעיקר כשיש זמן – ויש זמן – ראוי להסתכל אל האופק, כבוד היושב-ראש, לחשוב מה אנחנו עושים פה, למי אנחנו עמלים, מהם הערכים שמוליכים אותנו, מהם הערכים שמשותפים לכולנו.

אלון שוסטר: אני חושב שעשיית הטוב לאדם הבודד, לקבוצת אנשים, לעמים שנמצאים תחת מצוקה קשה, הם דברים שבוודאי נמצאים בקונסנזוס מאוד רחב.

אלון שוסטר: ברשותכם, אני רוצה לעבור מתחום הביטחון הצבאי – נשאלנו קודם על ביטחון סביבתי, אבל לפני זה, בואו ניגע בביטחון חברתי.

אלון שוסטר: יצא לי היום להיות שותף, לענות לקריאתם של חברתי חברת הכנסת אתי חוה עטייה, שנמצאת כאן איתנו.

אלון שוסטר: אני רוצה להודות לך על היוזמה, על היוזמה שבחרת לקדם בכנסת הזאת – לשדולה למען האוכלוסייה של המבוגרים, בעיקר זו הגריאטרית והסיעודית.

חוה אתי עטייה: תודה רבה.

אלון שוסטר: אני רוצה לקבוע שיש ממד זך, אמיתי, טהור, בכך שכאשר יש כל כך הרבה נושאים, כל כך הרבה נושאים לעסוק בהם, את בחרת, חברת הכנסת עטייה, לגעת בנושא – אני מרשה לעצמי להגיד – הלא-אטרקטיבי, הלא-זוהר הזה, אבל שהוא כל כך נוגע בכל אחד מאיתנו.

אלון שוסטר: לא תמיד נוח לנו, לא תמיד קל לנו, בעיקר כשלא מדובר בקרובי המשפחה הישירים שלנו.

אלון שוסטר: אתם יודעים מה, גם כשזה נוגע בנו, אנחנו אוהבים להתרחק מהסיטואציה או מהמחשבה שגם אנחנו, גם אנחנו, כל אחד ממי שנמצא כאן, יכול להגיע למצב של נזקקות קשה מאוד, אבל כדאי שנזכור את זה.

אלון שוסטר: אחד הדוברים שזכיתי לשמוע היום הזכיר את שלושת המשברים – דברים שעשו עליי רושם – שלושה משברים שאדם חווה עם הגיעו לעשורים המתקדמים של חייו, העשור השביעי והשמיני והלאה.

אלון שוסטר: והוא אומר: השלב הראשון – אנחנו מדברים על יציאה לפנסיה, לגמלאות, הפרישה מעבודה.

אלון שוסטר: לכאורה, כיף גדול, סיום פרק והתחלת פרק חדש, אבל יש כאן בהחלט טראומה משמעותית.

אלון שוסטר: השלב השני הוא שלב – מה לעשות, בדרך כלל חיים בזוגות, וכך דברים עומדים.

אלון שוסטר: אם אין טרגדיה קשה, אז בדרך הטבע, אחד או אחת הולכת לעולמה ראשונה, וזה, הייתי אומר, המשבר הנוסף, הקשה – ההתאלמנות, הבדידות, אובדן המשענת שבדרך כלל היא נעשתה או הייתה לאורך שנים רבות.

אלון שוסטר: וכאן מגיע המשבר השלישי, ובכך עוסקת השדולה החשובה, וזה מהמשבר של הירידה הקוגניטיבית והבריאותית, הפיזית.

אלון שוסטר: אני רוצה להודות על ההזדמנות להיות חלק, ולהודות לך, חברת הכנסת.

אלון שוסטר: חבר ומפקד שלי, אלוף במילואים דורון אלמוג, חתן פרס ישראל – אני משתתף כאן בצער משפחתו, המוכה גם כך; אחיין שלו נהרג בתאונת המטוס, זה הצנחן שנהרג בשבת – הוא עושה דבר או שנים למען החזות, למען הצדק, למען הבריאות החברתית, ההוגנות החברתית, בשם מדינת ישראל ב"עלה נגב", מקום מקודש שבו יהודים וערבים, עולים חדשים וותיקים, בני כל המגזרים, עובדים ביחד, מספקים ביחד סביבה נהדרת למי שחייו מאותגרים יותר, קשים יותר, והוא תמיד אומר לי, אומר לנו: החברה נמדדת – חוזקה של חברה, כמו חוזקה של השרשרת, נמדד בעוצמתה של החוליה החלשה, וזו החוליה של הקשישים במצב הקשה ביותר.

אלון שוסטר: אני רוצה גם לומר בהזדמנות הזו, בהקשר של הביטחון החברתי, הביטחון הכלכלי, שנכון מאוד לבצע את אותם מהלכים ששר האוצר מוביל למען האוכלוסיות השונות, הכלכלות השונות, אבל אין ספק שמן הראוי לשפר את התוכניות הקיימות גם לטובת מה שהוזכר כאן קודם בשאלה – העסקים הקטנים, עשרות אלפי, אולי מאות אלפי בעלי העסקים הקטנים, שצריך לראות כיצד מסייעים למי שצריך בזמן הקורונה - -

דוד ביטן: מה צריך לראות?

דוד ביטן: הייתם צריכים לסייע.

אלון שוסטר: כן, אני חושב שבהקשר הזה מוטב מאוחר.

אלון שוסטר: - - וכמובן, לאוכלוסיות מעוטות היכולת, עם משכורות נמוכות, מקבלי קצבאות וקשישים שונים.

אלון שוסטר: ברשותכם, אני רוצה לעבור לנושא שהוא ממן העניין – אני אפילו חושב שראשוני הדוברים כאן במליאה מייד אחרי הצגת החוק נגעו בו – וזה מה שנתפס בעיניי כעשייה של חתירה לכיוון של צדק ושוויון במדינת ישראל, וזהו חוק הגיוס ומתווה הגיוס, שיש לקדם אותו.

אלון שוסטר: אני מאוד מקווה, חושב שמן הראוי, שהכנסת תקדם בזמן הקרוב ביותר.

אלון שוסטר: אני מבין שזה נמצא בדיונים כרגע בוועדת חוץ וביטחון וצריך להגיע לקריאה שנייה ושלישית, והממשלה תקדם את החלטתה לייצב את אותה ועדה שתוביל את מתווה הגיוס.

אלון שוסטר: אם כן, אני שמעתי בקשב את הדברים שנאמרו בהתחלה לגבי חוק הגיוס, ואני בהחלט חושב שהדברים שנאמרו לגבי אותם ראשי ישיבות – שזו לא תאוותם או זה לא תפקידם לשחרר מדרך המלך או מדרך הישר, מבחינת תפיסת עולמם, את התלמידים שלהם לדבר אחר, גם אם הוא חשוב ככל שיהיה – אני יכול להבין אותו.

אלון שוסטר: אני מבין את המהלך הזה, ואין שום ספק שבמהלך הדברים או במהלך השנים, במהלך החקיקה, במהלך יצירת המתווה שאנחנו צריכים להיכנס אליו ולעמול עליו, צריכים לעסוק גם בנקודה הזו.

אלון שוסטר: אין שום ספק שמי שראוי שימשיך לדבוק בדרך אבותיו, בדרך הראויה, הוא יעשה את זה.

אלון שוסטר: אני רק חושב שכולם מבינים שיש גם אחרים, שהלימוד האינטנסיבי שנדרש הוא פחות לחם חוקם, ומאוד סביר שאפשר יהיה למצוא את שביל הביניים כדי לקדם את המהלך הזה.

אלון שוסטר: מתווה הגיוס הוא תפיסת עולם שאומרת: שירות צבאי הוא רק אחד מהאפשרויות, הזירות שבאות או שאפשריות לתושבי מדינת ישראל לסייע למדינתם בשגרה ובחירום.

אלון שוסטר: אני חושב שזאת אמירה מאוד חשובה.

אלון שוסטר: אגב, גם הצבא עצמו וכוחות הביטחון האחרים לא בהכרח זקוקים לכולם.

אלון שוסטר: אנחנו יודעים יפה שלא כולם בסופו של דבר ייקראו לשירות צבאי.

אלון שוסטר: נכון שבבקו"ם, בבסיס הקליטה ומיון הלאומי, צריכה להינתן עדיפות למיון עבור הצבא, אבל יש לפתח זירות פעולה לצעירות ולצעירים בני המגזרים והעדות והמוצאים האתניים השונים כדי לאפשר לכל אחד את הזכות להיות שותף ביצירת חברה מתקדמת, חברה צודקת, חברה שבה לא משאירים אף אחד מאחור, לא בזמן חירום ולא בזמן שגרה.

אלון שוסטר: לכן מתווה השירות פונה גם לציבור החרדי וגם לציבור הערבי, ואנחנו נעשה מאמץ גדול גם במשרד הביטחון, גם במשרדי הממשלה האחרים, לייצר את אותה זירה שבה צעיר וצעירה בגיל שעליו יוחלט יוכלו לשרת את המדינה כפי שמקובל, אם בשירות במדים כאלה ואחרים ואם בדרך אחרת.

אלון שוסטר: ברשותכם, אני מבקש לשתף את החברים, את האולם שהולך ומתמלא, בנושא שקרוב לליבי, והוא נושא החקלאות.

אלון שוסטר: אנחנו – אני אולי רוצה לפתוח בסקופ.

אלון שוסטר: סיפרתי לכם קודם סקופ על הפועל ומכבי תל אביב, אז אספר לכם סקופ נוסף, שקשור בחקלאים וברפורמה.

אלון שוסטר: חקלאי ישראל והארגונים היציגים שלהם, ארגוני החקלאים, התאחדות חקלאי ישראל, התאחדות האיכרים, המועצות האזוריות, התנועות המושביות, הקיבוציות – כולם מצדדים בצורך החד-משמעי בקיומה של רפורמה משמעותית, עמוקה, שתיגע גם במגזר ההטלה, גם במגזר הצומח.

אלון שוסטר: רק נושא אחד נשאר לסכם, וזה השאלה כיצד אנחנו מביאים את המהלך הזה – האם הוא נעשה באופן חד-צדדי או הוא נעשה בהידברות, כמו שראוי לקרות.

אלון שוסטר: אני יכול לספר לכם שבממשלה הקודמת, כאשר זכיתי לשרת את האוצר שנה קסומה אחת כשר החקלאות יחד עם שר האוצר דאז ישראל כץ, הובלנו את אנשינו, את המנכ"ל שלי, את אנשי אגף תקציבים, לשיח משותף בנושא ענף החלב, ענף שהוא לא פחות שנוי במחלוקת אידיאולוגית, לא פחות נושאים מקצועיים הושמו על השולחן.

אלון שוסטר: חודשים ארוכים, כמעט שנה של דיונים, אבל על דבר אחד הקפדנו, וזה לקיים שגרה רצופה של הידיינות עם החקלאים, יחד עם אגף התקציבים, יחד עם אנשי משרד החקלאות.

אלון שוסטר: התקיימו ויכוחים גדולים מאוד.

אלון שוסטר: הם נגעו בדיוק לנושאים שנמצאים בלב הדיונים שמתקיימים היום: יבוא, פתיחת מכסים, הורדת מכסים, המכסות של היבוא, אופן הסיוע לחקלאים – בדיוק הפרמטרים שבהם אנחנו עוסקים כאשר עוסקים בדבש, עוסקים בדגים, עוסקים בגידול בקר, ואותו דבר כאשר עוסקים בענף הצומח.

אלון שוסטר: אם כן, החקלאים משוכנעים שצריכים להפסיק את האנורקסיה התקציבית שהיא מנת חלקם לאורך שנים ארוכות.

אלון שוסטר: ואכן, הממשלה, שהשכילה לייצר תקציב, הממשלה הזו גם יודעת שיש סכום כסף, כ-420 מיליון שקל, שמיועדים לסיוע לאותם ענפי צומח, אם וכאשר אכן יתבצע.

מירי רגב: - - -

אלון שוסטר: כן, זה מה שאנחנו עושים פה, Parler, פרלמנט, מדברים.

אלון שוסטר: מדברים.

אלון שוסטר: הינה, אני אקח משהו לשתות.

אלון שוסטר: את מזכירה לי, חברת הכנסת רגב, שמדי פעם צריך.

אלון שוסטר: אם כן, המצב שבו אנחנו נמצאים כרגע הוא שאנחנו מאוד רוצים לחדש את המשא ומתן.

אלון שוסטר: אנחנו מאוד לא רוצים שייווצר מצב שבו משרדי ממשלה משתמשים בסמכותם להורדת מכסים בלי להגיע להבנות עם החקלאים.

אלון שוסטר: אנחנו מאוד לא רוצים ליצור מצב שבו מליאת הכנסת הזאת תדון בשאלת המכסים.

אלון שוסטר: אני מאוד מאוד מקווה שנצליח להגיע למשא ומתן אינטנסיבי, רציני, שייגע בכל הנושאים.

אלון שוסטר: בתחום הדבש, לדוגמה – נושא מעניין.

אלון שוסטר: נושא מעניין, שאם יש לנו רגע של זמן – ואני חושב שיש לנו עוד קצת – אנחנו יכולים דבר אחד: הדבורים שגדלות בכוורות מייצרות דבש, את זה כל אחד יודע; אבל הדבורים הללו, בעוד הן מייצרות דבש, נותנות לעולם כולו ולחקלאות בכל מקום בעולם – וכרגע מדברים על החקלאות הישראלית – דבר הרבה הרבה יותר משמעותי, והוא האבקה.

אלון שוסטר: הדבורים עוברות, מפזזות, מדלגות, אדוני היושב-ראש, מפרח לפרח, ובדרך הזו, בעזרת קסם האבולוציה, או הבורא, אם תרצו, מעבירות אבקנים מפרח אחד לפרח שני.

אלון שוסטר: מאות מיליונים, אולי מיליארדים, של חרקים כאלו מבצעים פעולה מדהימה של הגברת הייצור.

אלון שוסטר: מה שיקרה אם חס וחלילה תהיה פגיעה קשה במגדלי הדבורים, בדבוראים, כפי שהם נקראים היום – פעם הם נקראו כוורנים, זה נשמע לא טוב; הדבוראים – אם הם יפסיקו לגדל מפני שנביא דבש מחוץ לארץ, מה שיקרה בפועל זה שלא יהיו כוורות.

אלון שוסטר: אז לא יהיה דבש ישראלי, לא נלקק את הדבש הישראלי דווקא, אבל מה שלא יקרה – שלא יקרה לנו – תהליך חיוני ביותר של האבקה, ופה כבר לא מדובר בכמה עשרות מיליוני שקלים של פגיעה בחקלאות ישראל, אלא פה מדובר, חברות וחברים, כבוד היושב-ראש, בפגיעה במאות מיליונים, יש אומרים מיליארד או שניים, אולי אפילו יותר, באיכות התוצרת הצמחית, שהיא נמדדת בעשרות מיליארדים.

אלון שוסטר: היא תיפגע קשות כתוצאה מהיעדר האבקה.

אלון שוסטר: זה בתחום הדבש.

אלון שוסטר: ולכן כל מי שרוצה לעסוק בהוזלה - - -

דוד ביטן: עברת מביטחון לחקלאות?

אלון שוסטר: ביטחון מזון.

אלון שוסטר: עכשיו אנחנו בביטחון מזון, כבוד היושב-ראש.

אלון שוסטר: אנחנו אומרים שבעודנו נאבקים, וצריכים להיאבק, על הורדת יוקר המחיה, צריך לעשות את זה בחוכמה, כך שבדרך לא נשפוך את החלב בדלי הזה של הדבש.

אלון שוסטר: אני רוצה לעבור, ברשותכם, לנושא הביצים.

אלון שוסטר: אנחנו יודעים שמגדלי הביצים פזורים בעיקר – נמצאים בעיקר בפריפריה.

אלון שוסטר: רבים מהם, לפחות מחצית, נמצאים בגבול הצפון, גבול הלבנון, ברובם מושבניקים שזאת פרנסתם.

אלון שוסטר: אנחנו סוברים שלצד המהלך הרפורמי החשוב של הקצאת מאות מיליוני שקלים, שהם עדיין לא נראים באופק, לשיפור הלולים, להגדלת הרווחה גם של בעלי הכנף וגם של בני האדם שחיים בסביבתם, גם שיפור הנראות והסביבה באותם מושבים, אנחנו צריכים לראות כיצד כל העסק הזה נפתר או נרקם במשותף – להגדיל את המכסות של ייצור ביצים בארץ, להוריד מכסים ולהביא מיליארד ביצים מחוץ לארץ.

אלון שוסטר: תשאירו בצד כרגע אם מאוקראינה אפשר או אי-אפשר, זאת פחות הנקודה שאני רוצה לשים אותה כרגע על השולחן, אלא היכולת שלנו לתאם בין ההשקעה שמתחילה קודם כול בתכנון סדור של הלולים החדשים, של אזורי הגידול החדשים של אותם לולים, של שיפור הלולים, לכיוון של לולי מעוף, לולים שבהם רווחתם של העופות תישמר.

אלון שוסטר: התמיכה, הפיצוי לאותם מושבניקים מבוגרים שיחליטו לפרוש – כל המערכת הזו כולה צריכה להיתפר ולהיסגר בסנכרון גם של תקציב, גם של תכנון וגם של זמן.

משה ארבל: אלון, שאלה: אביר קארה הגיע?

משה ארבל: אביר קארה.

אלון שוסטר: אני לא יודע מה קרה, אני הייתי פה כל הזמן.

אלון שוסטר: אני מאוד מקווה – מאוד מקווה – שלא נגיע לסיטואציה שבה במקום ליצור מציאות שבה, כפי שעשינו בנושא התכנון – אתם יודעים, גם במגזר החקלאי, גם במגזר הערבי והדרוזי – ליצור איזון של זמנים בין התכנון לבין הסדרת הבנייה, כך בדיוק צריך לעשות בצד העקרוני בתחום ההטלה.

אלון שוסטר: אנחנו צריכים ליצור מצב שבו אנחנו ראשית לכול נותנים פרספקטיבה ארוכת טווח לכמה שנים, אנחנו מקצים את התקציב המתאים, אנחנו נותנים זמן להכשרת האתרים להזזה או לבנייה מחודשת של אותם לולים, ואז לבצע אותם בתיאום בין המשרדים הרלוונטיים בלי להאיץ בטרם עת ובלי לגרום לבוקה ומבולקה בענף הזה.

אלון שוסטר: זאת ועוד, צריך לומר, ענף ההטלה הוא ענף שיש חוק שמורה על תכנון בדרך מסוימת, על תכנון של ענף ההטלה.

אלון שוסטר: אני לא מציע שאנחנו, הרשות המבצעת, נתנדב לבצע שינויים הרי גורל, מהותיים, בחוק התכנון של משק ההטלה, או הביצים, ככה כדרך אגב.

אלון שוסטר: את זה צריך לעשות בהידברות, בהסכמה ובאופן כזה שבסופו של דבר לא נשבור את כל הביצים.

אלון שוסטר: אנחנו מדברים על תחום אחר, שהוא קטן, שהוא כבר נפגע, וזה תחום הדגים.

שלמה קרעי: אתם שמתם את כל הביצים בסל של גנץ.

אלון שוסטר: הדגים.

שלמה קרעי: שמתם את כל הביצים בסל של גנץ.

שלמה קרעי: ביטן, תקשיב.

אלון שוסטר: תחום הדגים הוא תחום מאוד מעניין.

אלון שוסטר: כבר לפני כמה שנים - - -

דוד ביטן: אתה בדרך לסיים?

דוד ביטן: אני מבקש שיהיה רלוונטי לחוק.

אלון שוסטר: כבר לפני כמה שנים הופחתו המכסים מחלק מהדגים, והיום אנחנו רואים שהמחיר עלה בחזרה.

אלון שוסטר: זה לא אומר שלא צריך להמשיך ולדבוק בעיקרון שהוא העיקרון שעליו אנחנו מדברים, וזה מעבר מתמיכות עקיפות לתמיכות ישירות.

אלון שוסטר: מהן תמיכות עקיפות?

אלון שוסטר: בדרך כלל התמיכות שבאות דרך מכסים ומכסות, זו דרך שאנחנו משתדלים להגיע לעמק השווה, לאיזון הנכון.

אלון שוסטר: יש צורך להקטין את המכס, אבל הוא צריך להיות בחוכמה.

אלון שוסטר: והעיקרון הבסיסי שאנחנו למדנו מארצות אירופה – אותה אירופה שעכשיו היא במלחמה, אבל היא גם יודעת לעשות שלום וכלכלה ורווחה.

אלון שוסטר: העיקרון הוא פשוט: כעומק הורדת המכסים על תוצרת, על יבוא מבחוץ, כך גובה הסיוע לענפים, לענפי החקלאות, שנחשפים ליבוא נטול המכס.

אלון שוסטר: זו הפואנטה.

אלון שוסטר: עכשיו נשאלת השאלה הפשוטה והמקצועית כל כך של אותה טבלת אקסל, שצריכים להעמיק בה אנשי מקצוע, אקדמאים, חקלאים, אנשי אוצר, אנשי משרד החקלאות.

אלון שוסטר: חבר הכנסת בן ברק יכול גם כן לסייע, הוא מבין דבר או שניים בתחום הזה.

אלון שוסטר: ושם אנחנו צריכים למצוא את האיזון הנכון בין ההפחתה של המכס על היבוא לבין הסיוע הישיר.

אלון שוסטר: הסיוע הישיר, למשל בתחום הדגים, יכול להיות למשל במחקר ופיתוח: איזה סוגים של דגים, דגי יבשה – דגים שמגדלים אותם ביבשה, אין עדיין דגי יבשה – או דגים שמגדלים אותם בים; ההשקעות הן החלק המשמעותי ביותר, שאני מקווה שיהיה סעיף – רכיב משמעותי מתוך הרפורמה שאני מקווה שתגיע אלינו, ותגיע אלינו בהסכמה.

אלון שוסטר: מדוע זה כל כך משמעותי?

אלון שוסטר: במסגרת החוק שנצביע עליו מייד, אנחנו מדברים על היכולת האנושית, על הפער האנושי.

אלון שוסטר: במדינת ישראל, ביישוב, כבר 140 שנה אנחנו עסוקים ביצירת פלא, בלקיחת קדמת הידע האנושי, שחלקו מתפתח כאן ממש באוניברסיטאות שלנו – במרכז וולקני, בבית דגן, במרכזי הפיתוח שמקדמים אותם גם משרד החקלאות, גם משרד המדע והחדשנות – והידע הזה שנצבר מגיע ישירות בדרך הזו אל החקלאי, ואנחנו מובילים ביכולת שלנו לאורך שנים לייצר יותר, להתייעל וכו'.

אלון שוסטר: נכון, יש לומר בהוגנות שהפריון בתחומים מסוימים הולך ויורד, והסיבה היא לא העצלנות שתקפה פתאום את החקלאים שלנו.

אלון שוסטר: נהפוך הוא – עיקר העיקרים הוא להבנתי הצורך שלנו להשקיע בפיתוח המדעי, בפיתוח שיורד לשורשי החיבור שבין הידע לבין היישום בשטח, ואם אנחנו נעשה הכול ולא נשקיע את מאות המיליונים מדי שנה בפיתוח הידע, הטכנולוגיה, החדשנות בענפי הצומח ובענפי בעלי החיים, בייצור המזון, אנחנו לא עשינו דבר וחצי דבר.

אלון שוסטר: בתחום הדגים, שבו אני נמצא כרגע, אנחנו לא יכולים בלי לתת ליצרני הדגים – או גם ליצרני הדגים – את המעטפת הראויה.

אלון שוסטר: אני, ברשותכם, רוצה לעבור לסלט הפירות ולסלט הירקות.

שלמה קרעי: עשיתם סלט מהמדינה הזאת, שוסטר.

שלמה קרעי: הרגתם - - -

אלון שוסטר: תראו, בואו נראה קודם כול את העובדות.

אלון שוסטר: אכן, המחירים עולים, אבל אם רוצים במילה אחת לומר מה המצב שלנו מבחינת ההשוואה בין ישראל לבין האומות שאנחנו רוצים להשתוות אליהן, נגיד אירופה, אנחנו עדיין יותר זולים מאירופה, אבל אנחנו הולכים ומתייקרים.

עידית סילמן: שוסטר, כל הכבוד - - -

אלון שוסטר: כדי לבצע את השינוי הגדול - - -

דוד ביטן: מי זול?

דוד ביטן: אנחנו יותר זולים מאירופה?

עידית סילמן: בסדר.

עידית סילמן: עוד כמה דקות, עוד כמה דקות, אנחנו מביאים את כולם, אבל זה שאתה מדבר כל כך הרבה, פיליבסטר כזה ארוך, שאפו.

דוד ביטן: שוסטר, במה אנחנו יותר זולים מאירופה?

אלון שוסטר: אנחנו בירקות יותר זולים.

דוד ביטן: בחייך, נו.

אלון שוסטר: חד-משמעית.

אלון שוסטר: חד-משמעית.

דוד ביטן: - - -

אלון שוסטר: לא, לא, לא.

אלון שוסטר: אנחנו בהחלט נמצאים במציאות טובה שצריך לשפר אותה.

עידית סילמן: - - -

דוד ביטן: שעה זה לא הרבה, דרך אגב.

עידית סילמן: אה, זה לא נחשב?

דוד ביטן: מה זה שעה?

אלון שוסטר: מציאות טובה שצריך לשפר אותה.

אלון שוסטר: כיצד משפרים אותה?

דוד ביטן: אני דיברתי בלי כתוב שעתיים.

אלון שוסטר: בעקרונות שנמצאים בבסיס הרפורמה – העברה של התמיכה מתמיכה עקיפה, מתמיכה שסוגרת את הארץ על ידי מכסים באופן חכם, לתמיכה ישירה.

אלון שוסטר: התמיכה הישירה יכולה, כמו שאמרתי, להיות בתחום הפיתוח המדעי והטמעת הידע האנושי במכשור, בהגברת היעילות, בהגברת הפריון, במעבר לאוטומציה, אבל זה צריך להיות גם בהקשרים אחרים.

אלון שוסטר: זה יכול להיות למשל במענק לפי השטח הקיים, וזה בהחלט דבר הגיוני, מה שלא יכול להיות - - -

דוד ביטן: אתה יודע טוב מאוד שמענק זה לתקופה קצרה, אחר כך - - -

אלון שוסטר: זה נכון.

אלון שוסטר: באמת צריך לוודא שזה ממשיך, אבל אני רוצה רק לסבר את האוזן, שתבינו.

אלון שוסטר: לפני שנה או שנה וחצי, בתחילת הדרך, דובר על 40 שקל לדונם.

אלון שוסטר: זאת הייתה בדיחה לא טובה, בדיחה עד כדי כך לא טובה, אדוני היושב-ראש, שההצעה שבה התחיל אגף תקציבים בשבתו עם משרד החקלאות ועם החקלאים הייתה 100 שקל לדונם, ואני שמח מאוד על כך שבאבולוציה של המשא ומתן הקצר והיעיל שכן התקיים אנחנו כבר הגענו להרבה יותר מזה, משום שבחלק מהענפים אנחנו לא נדרשים להורדת מכסים.

אלון שוסטר: אבל עדיין אנחנו נמצאים במציאות - - -

עידית סילמן: שוסטר, אתה יכול לרדת.

אלון שוסטר: אנחנו נמצאים במציאות שבה אנחנו לא יכולים לקבל את המצב כפי שהוא, אבל על כך בפרק הבא.

אלון שוסטר: אני מבקש לאמץ את הצעת החוק שהביא שר הביטחון.

דוד ביטן: תודה רבה, שוסטר.

דוד ביטן: דיברת מעל לשעה, רק חבל שהרבה דברים שאמרת הם לא מתקיימים, אבל לא משנה, לא ניכנס לזה כרגע.

קריאות: - - -

דוד ביטן: רבותיי, הצעת חוק שירות הקבע בצבא הגנה לישראל (גמלאות) (תיקון מס' 33), התשפ"ב–2022, קריאה ראשונה.

דוד ביטן: הממשלה ביקשה הצבעה שמית.

דוד ביטן: לפני זה, אני רוצה להקריא לפרוטוקול, ותקשיבו טוב, כל מי שהחוק הזה משפיע עליו.

דוד ביטן: חברי הכנסת, לפני שנעבור להצבעה, האם יש חברי כנסת שיכולים להיות מושפעים מהצעת החוק – בהתאם לעצת היועצת המשפטית לכנסת – ולא עשו גילוי נאות במליאה בתחילת הדיון או שלא הקראנו את שמותיהם שנמסרו למזכירות הכנסת?

דוד ביטן: אם לא, אבקש שיציינו זאת כעת לפרוטוקול.

שלמה קרעי: היושב-ראש, צריך להגיד כמה הם מושפעים.

דוד ביטן: רגע, רגע.

שלמה קרעי: כמה אלפי שקלים בשנה.

דוד ביטן: שנייה.

דוד ביטן: חברי הכנסת אופיר סופר ואלעזר שטרן הודיעו לי כי יכול שלהצעת החוק תהיה השפעה עליהם.

דוד ביטן: אם יש עוד, אני מציע שיגידו.

דוד ביטן: לא יכול להיות שרק שניים הודיעו.

קריאות: - - -

דוד ביטן: גנץ מודיע גם כן, נכון?

דוד ביטן: מי עוד?

קריאות: - - -

דוד ביטן: מירי רגב מודיעה לנו.

דוד ביטן: מי עוד?

דוד ביטן: מרעי מודיע.

דוד ביטן: נירה שפק מודיעה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: מי עוד?

דוד ביטן: יאיר גולן מודיע.

קריאות: - - -

דוד ביטן: יש עוד מישהו?

שלמה קרעי: היושב-ראש, שיספרו כמה הם מרוויחים - - -

דוד ביטן: לא צריך.

דוד ביטן: בוא, יש תקנון, לא צריך לעשות לאנשים דברים כאלה.

שלמה קרעי: שהציבור ידע כמה זה.

שלמה קרעי: 20,000 שקל בשנה, 30,000 בשנה – כמה?

דוד ביטן: אפשר לגשת להצבעה, גברתי?

אורלי לוי אבקסיס: תקריאו את כל השמות.

דוד ביטן: אוקיי.

דוד ביטן: מזכירת הכנסת, מכיוון שהתבקשה הצבעה שמית – מה קרה?

קריאות: - - -

דוד ביטן: אז אני מבקש שתתחילי בהצבעה.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – נגד אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – בעד ינון אזולאי – אינו נוכח ישראל אייכלר – נגד דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד

קריאה: בושה.

קריאה: - - - שולמן - - -

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) מיכאל מרדכי ביטון – בעד דוד ביטן – נגד ולדימיר בליאק – אינו נוכח מירב בן ארי – בעד

אלינור ימין: איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – בעד אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – נגד ניר ברקת – נגד יאיר גולן – בעד מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – אינו נוכח בנימין גנץ – בעד משה גפני – נגד סימון דוידסון – בעד אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – בעד מיכל וולדיגר – נגד רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – אינו נוכח בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – נגד יוסף טייב – נגד אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – נגד גבי לסקי – אינה נוכחת יאיר לפיד – בעד לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – אינו נוכח טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – נגד עידית סילמן – אינה נוכחת עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – נגד אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – בעד

קריאות: או-אה.

קריאות: - - -

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – נגד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר – בעד יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד מיכל רוזין – אינה נוכחת שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – בעד מוסי רז – אינו נוכח אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – נגד מיכל שיר סגמן – בעד רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

דוד ביטן: גברתי מזכירת הכנסת, סבב שני למי שלא הצביע.

אלינור ימין: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ינון אזולאי – אינו נוכח ולדימיר בליאק – אינו נוכח מאזן גנאים – אינו נוכח אימאן ח'טיב יאסין – אינה נוכחת ווליד טאהא – בעד חיים כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – אינו נוכח גבי לסקי – בעד פטין מולא – נגד עידית סילמן – בעד מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת

דוד ביטן: האם יש מישהו מחברי הכנסת שנמצא באולם ולא הצביע?

אלינור ימין: (קוראת בשם חברת הכנסת) אימאן ח'טיב יאסין – בעד

דוד ביטן: יש עוד מישהו?

דוד ביטן: אין.

דוד ביטן: תמה ההצבעה.

דוד ביטן: אני מבקש שתסכמי את התוצאות.

אמיר אוחנה: נפתלי בנט בדצמבר 2012:

אמיר אוחנה: למי ניתנו הפנסיות ב-20,250 מיליארד ב-20 השנים האחרונות ומי מממן אותן?

אמיר אוחנה: התשובה היא משרד הביטחון.

אמיר אוחנה: נפתלי בנט.

דוד אמסלם: תגיד לי, לפיד, גם אתה קשור לפנסיות?

דוד אמסלם: טיל התפוצץ ליד הבית של ההורים שלך, שמעת צבע אדום, בלבנון - - -

שלמה קרעי: אביר קארה, זה עבר על הקול שלך, זה על חודו של קול.

יואב קיש: על הקול של השולמן.

יואב קיש: הרגת את השולמנים, אביר.

גלית דיסטל אטבריאן: ידע כל עצמאי בישראל שאביר קארה מכר אותו.

גלית דיסטל אטבריאן: אתם מדושני עונג.

גלית דיסטל אטבריאן: הציבור יבוא אתכם חשבון אחד-אחד.

גלית דיסטל אטבריאן: הציבור מקיא אתכם, ואנחנו רואים את זה בסקרים.

גלית דיסטל אטבריאן: אתם מדושנים, אתם שבעים ואתם נגד מעמד הביניים של הציבור הישראלי.

גלית דיסטל אטבריאן: זה מה שאתם.

גלית דיסטל אטבריאן: תתביישו.

גלית דיסטל אטבריאן: בושה.

גלית דיסטל אטבריאן: העיקר התוצאות.

דוד ביטן: לא להפריע, בבקשה.

דוד ביטן: אני קורא את התוצאות.

דוד ביטן: בעד הצעת החוק – 57, נגד – 56.

דוד ביטן: אני קובע שהצעת החוק עברה בקריאה ראשונה – לאיזו ועדה אתם רוצים?

בנימין (בני) גנץ: חוץ וביטחון.

דוד ביטן: ועדת הכנסת?

אורלי לוי אבקסיס: כספים.

דוד ביטן: כספים?

דוד ביטן: הכנסת?

דוד ביטן: אני קובע שיש יותר מוועדה אחת.

דוד ביטן: הצעת החוק תעבור לוועדת הכנסת לקביעת ועדה.

דוד ביטן: אני עובר לנושא הבא בסדר-היום.

דוד ביטן: ליושב-ראש ועדת הכנסת יש הודעות.

דוד ביטן: בבקשה, אחת עם הצבעה.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני מתכבד להציג בפניכם את המלצת ועדת הכנסת בדבר מינוי סגן זמני נוסף ליושב-ראש הכנסת, בהתאם לסעיף 2 לתקנון הכנסת.

): כזכור, בכנסת הזו עדיין מכהנת נשיאות זמנית מאחר שטרם התגבשו מלוא ההסכמות בין הקואליציה לאופוזיציה.

): מספר החברים המקסימלי בנשיאות הזמנית הוא תשעה.

): מכהנים בה כיום חמישה מהקואליציה וכן שלושה חברים מהאופוזיציה.

): לפיכך, מקום פנוי נוסף היה שמור לאופוזיציה.

): ועדת הכנסת ממליצה למנות את חבר הכנסת יעקב אשר כסגן זמני נוסף לתקופה של שנה.

): כהונתו תסתיים, בעזרת ה', ביום ז' באדר התשפ"ג, 28 בפברואר 2023, או עם מינוי סגנים קבועים ליושב-ראש הכנסת, לפי המוקדם מביניהם.

דוד ביטן: רבותיי, לשבת.

דוד ביטן: מכיוון שיש הסכמה בין האופוזיציה לקואליציה שלא יהיו דוברים, אני נועל את האפשרות לדוברים.

דוד ביטן: ואני עובר להצבעה אלקטרונית.

דוד ביטן: מי שבעד יצביע בעד, מי שנגד – נגד.

דוד ביטן: בעד הצעת ועדת הכנסת – 36

דוד ביטן: נמנעים – אין

דוד ביטן: תוצאות ההצבעה: בעד – 36, נגד – אין, נמנעים – אין.

דוד ביטן: איפה הנבחר?

): חבר הכנסת יעקב אשר, רוצים לברך אותך.

דוד ביטן: יעקב, בהצלחה בתפקיד.

תודה רבה.

דוד ביטן: הודעה נוספת, בלי הצבעה.

דוד ביטן: קדימה.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ועדת הכנסת החליטה בישיבתה היום כי הצעות החוק כמפורט להלן יועברו לדיון בוועדות הבאות: ועדת החוקה, חוק ומשפט תדון בהצעת חוק לתיקון פקודת סדר הדין הפלילי (מעצר וחיפוש) (עילות חיפוש בלא צו בית משפט) (הוראת שעה), התשפ"ב–2021, מ/1456.

): ועדת הכספים תדון בהצעת חוק הבאות: 1.

): הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון –הצמדת מחיר הדירה למדד), התשפ"ה–2022, פ/3132/24, של חבר הכנסת אלכס קושניר וקבוצת חברי הכנסת; 2.

): הצעת חוק המכר (דירות) (תיקון – הצמדת מחיר הדירה למדד), התשפ"ב–2022, פ/3064/24, של חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ וקבוצת חברי הכנסת.

): ועדת ביטחון הפנים תדון בהצעות החוק הבאות: 1.

): הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון – הגבלת אזור מגורים לעבריינים שנשלח למעון), התשפ"ב–2021, פ/2601/24, של חברת הכנסת עדית סילמן; 2.

): הצעת חוק מגבלות על חזרתו של עבריין מין לסביבת נפגע העבירה (תיקון – הרחבת סמכות בית המשפט בנושא קטינים), התשפ"ב–2021, פ/2464/24, של חברת הכנסת מירב בן ארי.

): הודעה נוספת.

): אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אבקש להודיע על איוש חברים בוועדות הבאות:

): בוועדה המשותפת של ועדת הכנסת וועדת הכספים לתקציב הכנסת – מטעם ועדת הכספים, במקום הפנוי לסיעת ש"ס יכהן חבר הכנסת ינון אזולאי, ובמקום הפנוי לסיעת יהדות התורה יכהן חבר הכנסת משה גפני.

): בוועדה המשותפת של ועדת הכספים וועדת החוץ והביטחון לתקציב הביטחון – במקומות הפנויים לסיעות האופוזיציה, מטעם ועדת הכספים יכהנו חברי הכנסת אופיר כץ מסיעת הליכוד, חבר הכנסת ינון אזולאי מסיעת ש"ס וחבר הכנסת משה גפני מסיעת יהדות התורה; מטעם ועדת החוץ והביטחון יכהן חבר הכנסת מאיר פרוש מסיעת יהדות התורה.

): בוועדת הפנים והגנת הסביבה – במקום הפנוי לסיעת ישראל ביתנו תכהן חברת הכנסת לימור מגן תלם.

): בוועדה המיוחדת לענייני הקרן לאזרחי ישראל – במקום הפנוי לסיעת ישראל ביתנו יכהן חבר הכנסת אלכס קושניר.

): תודה לך, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: הודעה לסגנית מזכירת הכנסת.

אלינור ימין: תודה.

אלינור ימין: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה ולקריאה שלישית – הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 141), התשפ"ב–2022, שהחזירה ועדת החוקה, חוק ומשפט.

אלינור ימין: עוד הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות הוועדה המיוחדת לזכויות הילד בעקבות דיון בהצעתו של חבר הכנסת אופיר כץ בנושא: בחינת השפעת חוק המצלמות במעונות היום.

אלינור ימין: תודה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1516).

אחמד טיבי: ]

אחמד טיבי: אנחנו עוברים להצעת חוק לתיקון דיני עבודה (העלאת שכר המינימום, הוספת יום חופשה והסדר להשלמת שעות חסרות).

אחמד טיבי: יציג את הצעת החוק השר מאיר כהן.

אחמד טיבי: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, הצעת חוק ממשלתית, החוק המוצע: תיקון דיני העבודה (העלאת שכר המינימום, הוספת יום חופשה והסדר להשלמת שעות חסרות), התשפ"ב–2022, כולל תיקונים לחוק שכר מינימום, חוק חופשה שנתית, חוק שעות עבודה ומנוחה וחוק הודעה לעובד, שבאחריות שרת הכלכלה והתעשייה.

מאיר כהן: מטרתו של החוק המוצע לעגן תיקונים שונים בחקיקת העבודה, כחלק ממכלול כולל של איזונים שתכליתם לייצר יציבות וודאות לעובדים ולמעסיקים.

מאיר כהן: זאת בהמשך לשורה של הסכמים שנחתמו במגזר הציבורי ולדיוני פורום שולחן עגול המורכב מנציגי הממשלה, ארגוני מעסיקים והסתדרות העובדים הכללית החדשה.

מאיר כהן: הדיונים נערכו במהלך נובמבר 2021 בעקבות פרוץ המשבר נגיף הקורונה, אשר הוביל לפגיעה בכלכלה הישראלית, ובמטרה לקדם מהלכים לטובת יציאה מהמשבר הכלכלי ולעודד את הצמיחה במשק.

מאיר כהן: אשר לתיקון המוצע לחוק שכר מינימום – מוצע להעלות את שכר המינימום באופן מדורג, וזאת עד לסך של 6,000 שקלים עד לדצמבר 2025 בחמש פעימות.

מאיר כהן: אשר לתיקון המוצע לחוק חופשה שנתית – מוצע להגדיל את ימי החופשה שלהם זכאים עובדים בעד חמש השנים הראשונות, מ-16 ימי חופשה ל-17 ימי חופשה.

מאיר כהן: אשר לתיקון המוצע לחוק שעות עבודה ומנוחה – על מנת לאפשר גמישות ואיזון בין שעות העבודה לשעות הפנאי, מוצע לתקן את ההסדר בדבר תגמול בגין שעות נוספות המובא בסעיף 16 לחוק שעות עבודה ומנוחה, כך שניתן יהיה להשלים שעות שהעובד מחסיר ביום אחד עם שעות נוספות שהעובד מבצע ביום אחר באותו חודש עבודה.

מאיר כהן: זאת בכפוף למגבלות שנקבעו בחוק, כגון השלמת שעות חסרות רק עם השעתיים הנוספות הראשונות ביום עבודה, יכולת השלמה עד 17 שעות חסרות בחודש, מתן הודעות מתאימות לעובדים ומגבלת שכר של כ-1.5 משכר המינימום.

מאיר כהן: אשר לתיקון המוצע לחוק הודעה לעובד – מוצע להוסיף לרשימת הפרטים שיפורטו בהודעה על תנאי העבודה גם את אפשרות השלמת שעות חסרות, לפי ההסדר להשלמת שעות חסרות בהתאם לתיקון לחוק שעות עבודה ומנוחה.

מאיר כהן: וזאת כדי שהעובד יהיה מודע להסדר שיכול לחול עליו.

מאיר כהן: מוצע כי תחילתם של התיקונים בחוק שעות עבודה ומנוחה ובחוק הודעה לעובד המוצעים בסעיפים 3 ו-4 להצעת החוק תהיה תשעה חודשים מיום פרסום החוק המוצע.

מאיר כהן: כן מוצע לקבוע כי במהלך שלוש שנים מיום תחילתם של התיקונים האמורים בחוק שעות עבודה ומנוחה ובחוק הודעה לעובד, יבחן הממונה על זרוע העבודה את השלכות יישום ההסדר להשלמת שעות חסרות, כמפורט בתיקון לחוק שעות עבודה ומנוחה על העובדים ועל המעסיקים, ובתום התקופה כאמור יגיש את המלצותיו לוועדת העבודה והרווחה של הכנסת.

מאיר כהן: הצעת החוק נוסחה בהתאם לסיכומים שהושגו בין כלל בעלי העניין המרכזיים במשק, ומשכך יש לפעול לקידומה ואישורה בוועדת העבודה בכנסת.

מאיר כהן: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה, מכובדי השר.

אחמד טיבי: ראשון הדוברים הוא חבר הכנסת מוסא גפני.

אחמד טיבי: חבר הכנסת גפני, אתה חבר כנסת ותיק יותר ממני.

משה גפני: כן.

אחמד טיבי: לא הייתה הצבעה כזאת שח"כים ערבים תמכו בחוק - - -

משה גפני: לא, לא היה.

משה גפני: אני תכף הולך לדבר על זה, אדוני היושב-ראש.

אלעזר שטרן: אתה לא יכול, אתה לא יכול.

אחמד טיבי: זה בניגוד למה שאומר קרעי, שכאילו הוא רק נתן את הזכויות - -

משה גפני: לא, זו גזענות.

אחמד טיבי: - - רק לח"כ יהודי.

משה גפני: זאת גזענות.

אחמד טיבי: זאת גזענות.

משה גפני: זאת גזענות.

משה גפני: מה פתאום.

משה גפני: אביר קארה - - -

אחמד טיבי: גזענות.

משה גפני: אביר קארה זה רק אחד.

משה גפני: הערבים שתמכו בחוק זה - - -

אלעזר שטרן: למה?

אלעזר שטרן: זה לא גזענות?

אלעזר שטרן: זה לא גזענות?

משה גפני: הם הרבה, זאת סיעה שלמה.

אלעזר שטרן: לא, גם מה שאתה אומר.

משה גפני: למה?

אלעזר שטרן: לא, מה שטיבי, סליחה.

משה גפני: לא, טיבי אומר שזה לא - - -

אלעזר שטרן: הוא מחלק לפי ח"כים ערבים ולא ערבים.

משה גפני: טיבי אומר שזה לא בסדר שאמרו שאביר קארה - -

אחמד טיבי: יש מפלגות ערביות, אם אתה לא יודע.

שלמה קרעי: אחמד, אביר קארה עשה על זה סיבוב חודשיים בתקשורת.

משה גפני: - - נגד החוק והצביע בעד והעביר את זה.

משה גפני: זה לא רק - - -

אלעזר שטרן: גפני, אני מבין את טיבי מצוין.

משה גפני: זה לא רק אביר קארה.

אחמד טיבי: אה, קרעי רוצה לציין להיסטוריה שאביר קארה התייחס לזה רבות.

משה גפני: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לומר את הדבר שאנחנו כולנו עדים לו שבוע אחרי שבוע: הממשלה הזאת מתנהלת כמו ספינה ללא קברניט, ללא כיוון, לא יודעים לאן נוסעים.

משה גפני: כל רגע בא מישהו אחר ומציע איזו הצעת חוק, שחלק גדול מהקואליציה בכלל נגד.

משה גפני: עד לרגע האחרון הערבים היו נגד.

משה גפני: הם לא היו בעד, רע"מ היו נגד.

משה גפני: אבל אמרו להם: אם אתם לא תצביעו בעד לא תקבלו את מה שהבטיחו לכם – שאגב, גם ככה הם לא יקבלו.

משה גפני: בא אביר קארה מהשולמנים, והוא נגד החוק, הוא הודיע שהוא נגד החוק.

משה גפני: ישבו איתו שם, כנראה שהבטיחו לו גם הבטחות – שגם לו לא יקיימו – והוא בא להצביע בעד החוק.

משה גפני: איך נפלו גיבורים?

משה גפני: כמו מפלגת העבודה ומרצ שהיו נגד, בצדק.

משה גפני: מפלגת העבודה ומרצ שהיו נגד, הם באו לכאן - -

קטי קטרין שטרית: הגורים, הגורים.

קטי קטרין שטרית: הרב גפני, הגורים, לא הגיבורים.

קטי קטרין שטרית: הגורים.

משה גפני: כן.

משה גפני: - - ונפלו כמו זבובים.

קטי קטרין שטרית: מזמן הם לא גיבורים.

משה גפני: אני לא יודע מה הבטיחו להם שבין הקריאה הראשונה לשנייה והשלישית הם יוכלו להתנגד.

משה גפני: איך מנהלים כך מדינה?

משה גפני: איך מנהלים מדינה?

משה גפני: ומה מביאים לנו עכשיו?

משה גפני: עכשיו מביאים חוק של שכר מינימום, אחרי שהממשלה מטפחת את העלאת יוקר המחיה.

משה גפני: כל יום כשמגיע דיון – בכלל, כשמגיעים דיונים לוועדת הכספים זה העלאת מיסים.

משה גפני: היום העלאת מיסים על הרכב הדו-גלגלי.

משה גפני: את הרכבים שמורידים את הגודש מהכבישים מחייבים עכשיו במיסים.

משה גפני: ככה החליטו באגף תקציבים ברשות המיסים.

משה גפני: ואז מביאים עכשיו חוק של העלאת שכר המינימום, שבלי החוק הזה השכר היה עולה בין כה וכה – היה עולה יותר – ומציגים את זה כהישג, מציגים את זה כאילו שהם דואגים.

משה גפני: הם לא דואגים לשום דבר.

משה גפני: הם מעלים מיסים, הם מעלים את יוקר המחיה, הם מעלים את הדלק, הם מעלים את החשמל, הם מעלים את הכול, הם מעלים את הדיור.

אחמד טיבי: נגמר הזמן, חבר הכנסת גפני.

משה גפני: אני מסיים.

משה גפני: אני אומר לכם כאזרח המדינה, אני מודאג מהאין ממשלה הזאת.

משה גפני: מסתובבים פה ראש הממשלה, כל שבוע, זה שמכונה ראש הממשלה, ושר החוץ, ראש הממשלה החליפי, ושר הביטחון והשרים הבכירים, כל היום, ומנהלים פה משא ומתן כמו שמנהלים בשוק, כמו תגרנים.

משה גפני: בושה וחרפה לאן הם מובילים את הספינה הזאת.

משה גפני: אני מקווה שבקרוב הממשלה הזאת תרד מהחיים הציבוריים שלנו ותלך לאופוזיציה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת גפני.

אחמד טיבי: חבר הכנסת אלי כהן.

אלי כהן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, החוק הזה, כמו הממשלה הזאת, הוא חוק של הונאה.

אלי כהן: לחוק קוראים העלאת שכר מינימום, אבל בפועל החוק הזה מוריד את מה שמגיע לעובדים על פי החוקים ועל פי התקנות.

אלי כהן: רק לפני כמה דקות אושרה תוספת של כמעט 2 מיליארד שקלים לפנסיות של צה"ל.

אלי כהן: מגיע להם.

אלי כהן: כמובן שהיה צריך לעשות תיקונים, לתת ללוחמים יותר, לעורפיים פחות.

אלי כהן: כמובן שהם לא עשו את זה, ובזבזו כאן כספים מיותרים.

אלי כהן: אבל בזמן שהם מביאים להעלות את הפנסיות במיליארדי שקלים הם שוחקים את שכר המינימום.

אלי כהן: הרי אלמלא החוק הזה, שכר המינימום היה עולה בצורה משמעותית יותר.

אלי כהן: תאמינו לי, גם היום במדינת ישראל מי שמצליח לחיות ביוקר המחיה עם 5,300 שקלים, תאמינו לי, מגיע לו שאפו.

אלי כהן: זה כמעט בלתי אפשרי לחיות במדינת ישראל עם כל ההוצאות, במיוחד אם אתה אב משפחה – או אם משפחה – ואתה צריך לפרנס את הבית עם הסכום הזה.

אלי כהן: אז מצד אחד הם מוסיפים אלפי שקלים לפנסיות, מן הצד השני הם עושקים את החלשים ביותר ולוקחים מהם עשרות שקלים.

אלי כהן: אגב, מה עוד קובע החוק?

אלי כהן: שפעם עובד שהיה עובד, לדוגמה, 12 שעות, אז מגיע לו 3–4 שעות נוספות – עכשיו לא.

אלי כהן: אם יום אחד הוא עבד פחות, אז הוא לא יקבל 125% ו-150% על אותו יום שהוא עבד יותר.

אלי כהן: יעבירו את זה ליום השני.

אלי כהן: למה?

אלי כהן: לחזק את החזקים, להחליש את המוחלשים.

אלי כהן: זאת ממשלת תל אביב-רעננה, ממשלה מדושנת, ממשלה מנותקת.

אלי כהן: ואגב, אני אומר, למה הם עושים את זה?

אלי כהן: כי כל המדושנים האלה כנראה אין להם אף חבר, אף אחד במשפחה שמרוויח שכר מינימום.

אלי כהן: הם לא יודעים, אחרת הם לא היו מעיזים לגזול, פשוט לגזול את אותם אלו שקמים לעבוד ומרוויחים את אותו שכר מינימום כשהם עושים.

אלי כהן: אז אני מקווה שהיו ויהיה צדיק אחד בסדום שיתעשת.

אלי כהן: שיהיה צדיק אחד בסדום, שלפני כמה דקות הצביע על תוספות של מיליארדי שקלים לפנסיות של אנשים, ויגיד לא, אני לא אקח את כבשת הרש, אני לא אקח את עשרות השקלים שמגיע ממי שמגיע לו את אותו שכר מינימום.

אחמד טיבי: תמר, תמר.

אלי כהן: תמר זנדברג, אני רוצה לשאול אותך, האם מורך ורבך רן כהן היה מצביע בעד חוק שלוקח עשרות שקלים בחודש ממרוויחי שכר מינימום.

אלי כהן: האם הוא היה מצביע בעד זה?

אלי כהן: אני מכיר את רן כהן.

מוסי רז: תשאל אותו - - -

אלי כהן: רן כהן.

אלי כהן: לשאול אותו?

אלי כהן: אני בטוח לא אשאל אותך.

אלי כהן: אתה מושחת.

אלי כהן: אותך אני אשאל?

אלי כהן: גם אתה יודע, לפי התשובה שלך זה מראה כמה אתה יהיר, כמה אתה לא מכיר אנשים שמרוויחים שכר מינימום.

אלי כהן: תתבייש לך.

מוסי רז: מה זה קשור?

אלי כהן: רק לפני כמה דקות הצבעת בעד תוספת של אלפי שקלים לטובת הפנסיה - - -

אחמד טיבי: מוסי רז, יכול להיות שבטעות קראת לו מושחת, הוא לא בדיוק מושחת.

אלי כהן: לא, לא, לא.

אלי כהן: אני התכוונתי לזה, כי מי שמצביע - - -

אחמד טיבי: הוא לא זיהה אותו.

אחמד טיבי: לא זיהה.

אחמד טיבי: הוא שאל אותי מי זה.

אלי כהן: אני בלי משקפיים.

אלי כהן: מי שמצביע בעד תוספת של אלפי שקלים, לפני כמה דקות, לפנסיונרים שמרוויחים סכומים גבוהים, ולוקח עשרות שקלים, עשרות שקלים ממי שמגיע לו שכר מינימום – אגב, המילה "מושחת" זה מחמאה.

אלי כהן: ואני שואל אותך, השרה זנדברג, אלה הערכים שעליהם גדלת?

אלי כהן: אלה האנשים בדרום תל אביב שעליהם תסתכלי?

אלי כהן: זה הדיור הציבורי שבזמנו רן כהן, שהעביר אותו – בחיים הוא לא היה לוקח מאותם אנשים את כמה עשרות השקלים.

אלי כהן: אז אני מציע לך, תאמיני לי, אם יש לך קצת מצפון, השרה תמר זנדברג, תרימי טלפון לרן כהן.

אלי כהן: תרימי טלפון לרן כהן ותשאלי אותו, מה אתה היית עושה?

אלי כהן: מדוע הכניסו את המילים "הנמוך מביניהם"?

אלי כהן: תתביישו לכם.

אלי כהן: תמר, את גם יכולה להתבייש בעצמך, שאת לוקחת – את יכולה להמשיך לדבר עם מוסי רז, אבל השיחות שלך עם מוסי רז לא יעלימו את הבושה ואת הכתם כשאת לוקחת עשרות שקלים ממרוויחי שכר מינימום שמגיעים להם בצדק ולפי הנוסחה.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אלי כהן: שיתביישו להם מי שיצביעו היום בעד החוק הזה, שגוזל מהחלשים.

אלי כהן: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חברת הכנסת גלית דיסטל אטבריאן.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: בבקשה, גברתי.

גלית דיסטל אטבריאן: יש לנו פה סיטואציה.

גלית דיסטל אטבריאן: יש לנו פה סיטואציה שבה האליטה של מדינת ישראל, או זאת שמכנה את עצמה אליטה, חברה יחד ויצרה דיכוי מוחלט של הרוב הציוני בישראל, דיכוי אין-סופי.

גלית דיסטל אטבריאן: האליטה שהפרקליטות בידיים שלה, המשטרה בידיים שלה, התקשורת בידיים שלה, האליטה – ורזי ברקאי יושב ומקונן, מקונן באמת, איך לקחו לו את המדינה, איך המדינה ברחה לו בגלל אנשים כמוני או כמו אבא שלי, שהעריצו אותו שנים ולא ידעו שהוא שונא אותם.

גלית דיסטל אטבריאן: פשוט לא ידענו.

גלית דיסטל אטבריאן: האליטה הזו עכשיו דאגה לעצמה יפה יפה, כי זה מה שהאליטה יודעת לעשות; האליטה השבעה, האליטה מדושנת העונג, האליטה העשירה, האליטה שחולשת על כל מוקדי הכוח ופשוט לא מצליחה להבין כשאנחנו באים אליה עם מספרים אומרים לה: אנחנו בתת-ייצוג בכל מקום עם כוח.

גלית דיסטל אטבריאן: הם לא מצליחים להבין את המסר הפשוט הזה.

גלית דיסטל אטבריאן: אליטה אינטלקטואלית, אליטה משכילה, אליטה שלא נכנס לה לראש, היא פשוט לא מצליחה לקלוט מה נקרא תת-ייצוג בכל מוקד כוח, האליטה הזו פינקה את עצמה הערב בפנסיות אחרי שהיא יצרה חרם ונידוי ודיכוי לעמך ישראל.

גלית דיסטל אטבריאן: התיישבו פה האנשים העשירים מהמקומות הנכונים, עם הדעות הנכונות.

גלית דיסטל אטבריאן: עכשיו גברים ונשים בני 50, 60, 70 מקבלים תוספת לפנסיות שהם קיבלו ממילא ויקבלו עד יומם האחרון על פני האדמה הזאת.

גלית דיסטל אטבריאן: על חשבון מי?

גלית דיסטל אטבריאן: על חשבון המדוכאים, אלה עם הסגנון, אלה שמדברים לא יפה, אבל הם כן יודעים לשלוח את הילדים שלהם לגולני בלי פנסיה תקציבית, הם כן יודעים לפתוח עסקים עצמאיים ולדאוג ל-50% מהכלכלה בישראל, לדאוג לתעסוקה – לזה הם טובים, לזה הם ממש מצוינים.

גלית דיסטל אטבריאן: אבל האליטה יודעת לקחת ולא לחלק.

גלית דיסטל אטבריאן: אנחנו נמצאים עכשיו בסיטואציה שבה האליטה זורה חול בעיניים של עמך ישראל ומדברת על אוקראינה ורוסיה.

גלית דיסטל אטבריאן: רק על דבר אחד האליטה לא יודעת לדבר: על איראן.

גלית דיסטל אטבריאן: בזמן שאיראן ממהרת לנשק גרעיני האליטה שמה לנו בטלוויזיה שלה ובתחנות הרדיו שלה שירים נעימים, תוכניות ריאליטי, כדי שעם ישראל לא יבין שהוא צועד לקראת אסון, לקראת תהום ביטחונית, אבל האליטה בשלה.

גלית דיסטל אטבריאן: האליטה גם ידעה להרוג פה יותר אנשים עם חיסונים, עם תרופות, עם מחקרים בין-לאומיים במהלך הקורונה מאשר בממשלת נתניהו – כמה הם צעקו אז, אתם זוכרים – יותר מאשר בממשלת נתניהו, כשלנתניהו היו עצים ואבנים.

גלית דיסטל אטבריאן: זה מה שהיה לו.

גלית דיסטל אטבריאן: זה הדבר היחידי שהיה לו להילחם בקורונה.

גלית דיסטל אטבריאן: להם יש נשק גרעיני מול הקורונה – הרגו פי שניים.

גלית דיסטל אטבריאן: הטלוויזיה של האליטה לא תראה את זה, לא תדווח את זה, אין יותר מחדל, אין יותר עצמאים, אין יותר מנהלי בתי חולים שמתראיינים, שום דבר.

גלית דיסטל אטבריאן: 200% תפוקה בכל בית חולים בישראל.

גלית דיסטל אטבריאן: המצב הבריאותי הולך ומידרדר - -

אחמד טיבי: תודה, גלית.

גלית דיסטל אטבריאן: - - נגד אחד, בנימין נתניהו.

גלית דיסטל אטבריאן: להתעורר ולהבין, האליטה נגדכם, היא לא איתכם.

גלית דיסטל אטבריאן: תודה.

אחמד טיבי: תודה.

אחמד טיבי: חבר הכנסת בוסו, שמחליף את חבר הכנסת אחמד טיבי מבחינת התור.

אוריאל בוסו: אתה מזהה באיחור, חבר הכנסת - - -

אחמד טיבי: גם ביטון מזהה.

אחמד טיבי: האיש בעל אמביציות ושאיפות לגיטימיות.

אחמד טיבי: שלוש דקות.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה להקריא לכם ציוץ שעדיין לא יבשה עליו הדיו: "צה"ל חשוב לכולנו, אבל לא ייתכן שנכשיר בזבוז מיליארדים מכספי הציבור לטובת קבוצה קטנה בעלת כושר השתכרות גבוה.

אוריאל בוסו: כשהגדלת הרמטכ"ל תגיע לכנסת אצביע נגד".

אוריאל בוסו: תנחשו מי אמר?

אוריאל בוסו: אביר קארה, שקרע את השולמנים פעם נוספת, בגד בהם, גנב את הקולות שלהם ובאצבע שלו הוא פעם אחר פעם הולך נגדם.

אוריאל בוסו: ובסך הכול מתי הוא אמר את זה?

אוריאל בוסו: ב-16 בינואר 2022.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, אנחנו עכשיו נמצאים בחוק.

אוריאל בוסו: אל לכם לדאוג, אזרחי מדינת ישראל, קציני ומפקדי צה"ל שחשובים לכולם יקבלו את התוספת שלהם, אבל הערב הכנסת הצביעה בעד הגדלת שכר המינימום, 54 אגורות לשעה.

אוריאל בוסו: את זה אתם תקבלו.

אוריאל בוסו: קואליציה שעסוקה בהישרדות שבוע אחר שבוע, מי מקפל את מי, אבל בסוף מקפלים את אזרחי מדינת ישראל.

אוריאל בוסו: אחד מחברי הקואליציה הזו, שנלחם על יוקר המחיה, על המסכנים, על המוחלשים, לא שמענו אותם.

אוריאל בוסו: הם רק עסוקים מי מקפל את מי בשביל שיעבור עוד שבוע ועוד איזה חוק יעבור בשביל לרפד את הכיסאות שלהם.

אוריאל בוסו: שמענו היום גם בשורה, חבר הכנסת ג'וב טוב כלפון מקדם הצעת חוק שמי שמתפטר בחוק הנורבגי לא יוכל לחזור.

אוריאל בוסו: במילים אחרות, הוא רוצה לבטל את החוק הנורבגי בשביל שהוא יישאר.

אוריאל בוסו: ממש נחמד.

אחמד טיבי: יש ניגוד עניינים פה.

אוריאל בוסו: כן, מדהים.

אוריאל בוסו: מעניין שאילת שקד, בתור חברת מפלגתו ושרת הפנים, תאשר לו בשביל שהיא לא תוכל לחזור אחר כך לכנסת.

אוריאל בוסו: אבל עזוב, הם לא מתואמים אחד עם השני.

אוריאל בוסו: אתה ראית את הפארסה שהייתה כאן בחוק הקודם - - -

אחמד טיבי: פארסה.

אוריאל בוסו: פארסה אמיתית.

אוריאל בוסו: עד ההצבעה הם עוד לא יודעים אם יש להם רוב.

אוריאל בוסו: מקפלים זה את זה, זה את זה.

אוריאל בוסו: אחר כך חלק בחוץ, מוסי רז וגבי לסקי ואימאן ח'טיב יאסין בחוץ, לראות שאביר קארה יצביע, ואז נכנסו.

אוריאל בוסו: תגיד לי, זה נשמע לך נורמלי?

אוריאל בוסו: אם זה כל כך חשוב, ביטחון מדינת ישראל, איפה הקואליציה הזו?

אוריאל בוסו: אבל זו קואליציה של רמאות שמתעסקת בעצמה, מתעסקת בהישרדות שלה.

אוריאל בוסו: בגדתם באזרחי מדינת ישראל, התנתקתם מהם, ואתם לא זוכרים אותם.

אוריאל בוסו: אנחנו כאן בתנועת ש"ס נזכיר לכם נאום אחר נאום את יוקר המחיה, את המוחלשים, את אותם אנשים שאתם מרמים אותם שבוע אחר שבוע.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

אחמד טיבי: תודה רבה, חבר הכנסת בוסו, שדיבר במקומו של חבר הכנסת אחמד טיבי.

אחמד טיבי: חיים ביטון.

חיים ביטון: מי זה?

אחמד טיבי: חיים ביטון, חבר הכנסת.

חיים ביטון: אני יודע למה שמת את אורי לפניי, פשוט הוא היה צריך להרים לי לנושא.

חיים ביטון: ד"ר אחמד, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, בהמשך לנאומו וההרמה שהרים לי חבר הכנסת בוסו יקירי - - -

אוריאל בוסו: במקום חבר הכנסת טיבי.

חיים ביטון: במקום חבר הכנסת טיבי.

אחמד טיבי: חשוב היה לציין זאת.

אחמד טיבי: לכן עכשיו תתחיל.

חיים ביטון: לא לשכוח, רבותיי, לא לשכוח שאנחנו נמצאים בתקופה שיש כרגע מלחמה שניטשת בין רוסיה לאוקראינה, וגם שמענו שיש נפגע ישראלי.

חיים ביטון: אני חושב שמן הנכון ראשית להביע סולידריות עם אחינו, ובעיקר עם אחינו שנמצאים שם, וכמובן עם העם, ולאחל שיהיה שלום עולמי.

חיים ביטון: אבל, חבריי חברי הכנסת, בואו לא נירדם ולא נשכח את המציאות הקיימת כרגע במדינת ישראל, שהמציאות הזאת גם נעזרת במידה מסוימת בתירוצים של העלאת יוקר המחיה עקב המלחמה.

חיים ביטון: הרי כולנו יודעים שאם במקרה המלחמה הזאת הייתה מתחילה כמה שבועות קודם, היו מסבירים לנו כאן כל הממשלה הנכבדה וכל הכלכלנים שלהם, שהכול קרה בגלל המלחמה.

חיים ביטון: כי כמו שעכשיו הם מנסים להציג שהעלייה הנוספת בדלק, שמביאה את הדלק למצב של מחיר שכבר לא היה הרבה מאוד שנים, מטילים אותה לכאורה על המלחמה הזאת.

חיים ביטון: רבותיי, המלחמה שיש לנו בתוך המדינה הזאת על יוקר המחיה זו המלחמה האמיתית שלנו.

חיים ביטון: אחרי הסולידריות עם המלחמה שיש שם, צריך לדעת, אנחנו נמצאים במצב שאנחנו כל יום מקבלים בשורות חדשות.

חיים ביטון: הבשורה האחרונה שקיבלנו זה שהמחירים של הדיור עלו בנובמבר-דצמבר בעוד 1.5%, שזה מגלם עלייה של כ-11% מהמחירים שהיו באותה תקופה אשתקד.

חיים ביטון: וזה אומר שמצד שני מודיעים לנו שיש עלייה של אינפלציה של 3.1%.

חיים ביטון: מי שעושה חשבון פשוט ומהיר ויודע שעליית מחירי דיור, שהיא משקפת עלייה בשכירות, היא משקפת עלייה בחומרי הבינוי, בתשומות הבנייה, לא יכול להיות שאם אלה כאלה עליות גדולות, שכל העלייה היא אך ורק 3.1% מהאינפלציה.

חיים ביטון: אז אם נכנסים טיפה, טפח מתחת הקרקע, מגלים שבמדינת ישראל, בשונה מרוב המדינות בעולם, לא מגלמים בחישוב של האינפלציה מחירים של דיור.

חיים ביטון: זאת אומרת שאם אנחנו רוצים לדעת את מחיר האינפלציה שיש באמת עכשיו, היא צריכה להיות ברמה דו-ספרתית.

חיים ביטון: מה שאומר לנו שהמצב שלנו במדינה הזאת, הדרדור של הכלכלה במדינה הזאת לציבור, במיוחד בעיית האינפלציה, שבמקביל אותה עליית שכר המינימום – אני לא רוצה להתבטא בצורה גסה מדי – לתת 54 אגורות תוספת, הצחוק הזה הגדול על אותם אנשים שמתקשים בגלל יעד אינפלציה כזה גבוה, ולאחרים אין בעיה, פנסיות אחרות אין בעיה, אפשר עד השמיים באלפי שקלים – זה רק מגלם אטימות, אטימות זוועתית של ממשלה כזאת שבאים לצייר לנו כאילו הם מתקנים מה שלא היה.

חיים ביטון: רבותיי, אם אנחנו מסתכלים על מחירי הדלק, אם אנחנו מסתכלים על המחירים של תשומות הבנייה, של הבנייה, של הדיור, אנחנו מוצאים שאנחנו נמצאים בתקופה הקשה ביותר זה כ-12 שנה.

חיים ביטון: ועל כן אני קורא לממשלה הזאת לעשות דין וחשבון לעצמה ולהפסיק בסגנון ושיטת השלטון, כמו שקרה עכשיו, הנושא הזה שעכשיו עלה בפנסיות המורחבות של האנשים שברוך השם לא חסר להם, ולדאוג לציבור המסכן שנאנק תחת האינפלציה הגבוהה הזאת בהעלאת שכר מינימום מזערית שכזאת.

חיים ביטון: תודה רבה.

אחמד טיבי: אני מודה לך מאוד.

אחמד טיבי: חבר הכנסת איימן עודה – היה פה; חבר הכנסת אמיר אוחנה – לא כאן.

אחמד טיבי: חבר הכנסת הפעיל והדינמי משה ארבל.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, כבוד השרה, חבריי חברי הכנסת, באופן טבעי היה מצופה שאדבר, ממש דקות ספורות לאחר אישור חוק הפנסיות התקציביות לקציני ולוחמי צבא ההגנה לישראל באצבעותיהם של חברי רשימת רע"מ, על הנס הגדול הזה, על אתחלתא דגאולה, שגאולתם של ישראל קמעא-קמעא, שהיא מגיעה גם כן לדרגה כזו שחברי התנועה האסלאמית מצביעים בעד לוחמי צה"ל.

משה ארבל: אנחנו רואים את זה, אדוני היושב-ראש, מול העיניים, הנס הזה הגדול.

משה ארבל: אבל לא על זה אני אדבר.

משה ארבל: אני אדבר, ברשותך, אדוני היושב-ראש, על סוגיית צמצום הפערים.

משה ארבל: סוגיית צמצום הפערים בחברה היא משימת לאומית.

משה ארבל: אנחנו חייבים לחתור לכך, שכל ילד בקריית שמונה – או בחורה, בביתר עילית – בכל מקום, יוכל לחלום ולהגשים את החלום.

משה ארבל: במה הדברים אמורים?

משה ארבל: אנחנו נמצאים כרגע אחרי קידום החלטת ממשלה, ואני מברך את שר הביטחון על זה, על העברת היחידות הטכנולוגיות של 8200 ודומותיהן לנגב.

משה ארבל: תהליך חשוב; תהליך שחייב לפתוח את שעריו לאוכלוסיות רבות פריפריאליות, שעד היום לא היו חלק מהתהליך הזה.

משה ארבל: לצערי הרב, קיבלתי היום עדכון, שאוניברסיטת בן גוריון בנגב – שהיא זו שהייתה אמורה לקחת תחת חסותה את התכנים, את הלימודים האקדמאים בעבור אותם חיילים, העוברים את תהליך ההכשרה לאותן יחידות טכנולוגיות – לא תישאר זו שתכשיר אותן, ויש מאבק של אוניברסיטת תל אביב להמשיך להכשיר את אותם חיילים.

יוסף טייב: אני רק מתקן אותך, אני אספר לך, כיושב-ראש ועדת המשנה להשכלה גבוהה, שיש הרבה כתבות, וזו אחת מהן - - -

משה ארבל: אז אני אשמח מאוד שהמציאות תהיה כמו שאתה אומר.

יוסף טייב: לא אמרתי מה המציאות, אבל - - -

משה ארבל: דבר אחד מתבקש והכרחי, שהתודעה תהיה ברורה – סטודנטים בפריפריה לא שווים פחות מסטודנטים במרכז.

יוסף טייב: יש, יש.

משה ארבל: אנחנו חייבים לחתור לכך, שלא רק איכות, גם בכמות, יהיו יותר אנשים שיעברו - - -

יוסף טייב: אני אספר לך.

יוסף טייב: אשנה את כל הנאום שלי כדי לענות לך.

משה ארבל: אני אשמח מאוד.

משה ארבל: אנחנו חייבים להבין, שזה אתגר לאומי ממדרגה ראשונה, כאשר אותם סטודנטים יוכשרו בבאר שבע, יוכשרו בבאר שבע, ויישארו לגור בבאר שבע.

משה ארבל: ההשפעה שלהם על הנגב, החזון האדיר הזה, יוכלו לבוא לידי מימוש רק אם באמת נפנים את הצורך הזה בשינוי.

משה ארבל: אני מאוד מקווה, ומבלי לפגוע באוניברסיטת תל אביב – החזקה והמבוססת – שבאמת יבינו כולם וישלבו ידיים לטובת צמצום פערים בחברה.

משה ארבל: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת משה ארבל.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

דוד אמסלם: אני פה, ראית את השם שלי?

איתן גינזבורג: לא, טרם.

איתן גינזבורג: אתה דובר אחד אחריו, אחרי עופר כסיף.

אחמד טיבי: זה מה שקרוי נאום הכנה.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

אחמד טיבי: כבוד היושב-ראש, רבותי חברי הכנסת, היום התקיימו חגיגות עיד אל-אסראא ואל-מעראג' פי באב אל-עמוד פי אל-קודס.

אחמד טיבי: אלפים השתתפו.

אחמד טיבי: בדרך כלל משתתפים ילדים, הורים, מחלקים ממתקים, חגיגות של פעם בשנה.

אחמד טיבי: הכול התקיים בשמחה: ילדים רקדו, אכלו ממתקים, עד שמשטרת ירושלים החליטה להתערב בבאב אל-עמוד.

אחמד טיבי: היא פיזרה אותם ברימוני הלם, ואחר כך השתמשה במכת"זית לאורך כל הרחוב.

אחמד טיבי: לאורך כל הרחוב, מי שרואה את הסרטון, תוך כדי ירי ואלימות.

אחמד טיבי: היכו בברוטליות צעירה בת 12 – שלושה-ארבעה גברים, שוטרים פחדנים מוגי לב.

אחמד טיבי: לאחר מכן, הסרטון מראה תמונה קשה, אכזרית, של ירי רימון הלם, שפגע במנאוור בורקאן, בת תשע – ילדה חירשת בעלת צרכים מיוחדים.

אחמד טיבי: כן, שוב משטרת ירושלים פוגעת בילדים ובילדות פלסטיניים בעלי צרכים מיוחדים.

אחמד טיבי: היא נפגעה בראשה, נפגעה בלסת - - -

דוד אמסלם: כל זה בגלל שאכלו ממתקים?

אחמד טיבי: בגלל שהיו באזור באב אל-עמוד עם המשפחה.

דוד אמסלם: רק בגלל שהם אכלו ממתקים?

אחמד טיבי: לא, בגלל שתקפו אותם.

אחמד טיבי: מותר לפלסטינים לחגוג את עיד אל-אסראא ואל-מעראג'.

דוד אמסלם: - - -

אחמד טיבי: זה מה שהיה.

דוד אמסלם: רק אכלו ממתקים?

אחמד טיבי: לא, לא, תראה את הסרטון - -

דוד אמסלם: או שגם זרקו אבנים תוך כדי אכילת הממתקים?

אחמד טיבי: - - ואתה תראה שאין מקום לשאלה שלך.

אחמד טיבי: אין מקום לשאלה שלך.

אחמד טיבי: תראה את הסרטון, אני חושב שאתה תרגיש מבוכה ובושה.

דוד אמסלם: שלח לי אותו.

אחמד טיבי: אני אשלח לך.

אחמד טיבי: אני העליתי את זה בציוץ בטוויטר, אגב.

דוד אמסלם: אה, אוקיי, אני אבקש אותו.

אחמד טיבי: והתמונות הן תמונות קשות, גם של פיזור האירוע, גם של האלימות, וגם של תקיפת מנאוור בורקאן, הילדה המתוקה הזאת, שנפגעה מרימון הלם ישיר.

אחמד טיבי: הדברים האלה הולכים ומצטברים.

אחמד טיבי: הם היו בממשלה הקודמת, אבל הם יותר קשים לאחרונה בממשלת הזאת – ממשלת השינוי לרעה.

אחמד טיבי: חברי הממשלה הזאת והקואליציה אחראים להידרדרות ולברוטליות האלימה הזאת בירושלים המזרחית.

אחמד טיבי: באל-קודס.

אחמד טיבי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם:) לא שמעתם מחאה אחת מחברי הקואליציה הזאת, הקואליציה שמגינה על הכיסאות שלה, במחיר של ירי בילדים עם צרכים מיוחדים.

איתן גינזבורג: תודה, חבר הכנסת אחמד טיבי.

מוסי רז: קראת את הציוץ שלי היום?

אחמד טיבי: האמת, לא קראתי, אבל התכוונתי - - -

דוד אמסלם: - - - בסוף אתה מצביע הפוך, מה זה משנה?

דוד אמסלם: אתה בא כמו איזה פופאי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת, אנא.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: מצחיק אותי אתה, אתה הבן אדם שהכי מצחיק אותי.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת, אתה לא צריך להשיב על הדיון ביניהם.

אחמד טיבי: לא, לא, אני אשלים את המשפט שלי.

דוד אמסלם: כמו פופאי, הוא מצביע בדיוק הפוך – כל יום, כל יום.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אמסלם, אתה מייד עולה לדוכן.

איתן גינזבורג: בבקשה.

אחמד טיבי: חברי מוסי רז, אני מעריך אותך מאוד, מעריך את ההשתתפות שלך בהפגנות, מעריך את הציוצים והעמדות שאתה מציג.

דוד אמסלם: אבל פה הוא מצביע הפוך.

אחמד טיבי: אבל התמיכה שלך בקואליציה – והקואליציה הזאת והממשלה קיימות על חודו של קול.

אחמד טיבי: אחד הקולות האלה הוא הקול שלך, ולכן גם אתה נושא באחריות למה שנעשה בירושלים המזרחית.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת טיבי.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת עופר כסיף, בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: בבקשה, עד שלוש דקות לרשותך.

עופר כסיף: תודה, אדוני.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, באפריל 1949 כתב העיתונאי אריה גלבלום בעיתון הארץ מאמר בשם: עליית תימן ובעיית אפריקה.

עופר כסיף: בשפה המזכירה את ההסתה של ימינו נגד האזרחים הערבים – והמזעזעת בגזענותה לא פחות – הציג גלבלום את משנתו המזוויעה, וכתב: "לעומת זאת מוצג סימן שאלה רציני ומאיים על ידי העלייה מצפון אפריקה - - - זוהי עליית גזע שלא ידענו עדיין כמוהו בארץ - - - לפנינו עם שהפרימיטיביות שלו היא שיא.

עופר כסיף: דרגת השכלתם גובלת בבורות מוחלטת, וחמור עוד יותר חוסר הכישרון לקלוט כל דבר רוחני - - - אך יותר מכל דבר אחר קיימת עובדה בסיסית אחת – אי-יכולתם להסתגל לחיים בישראל.

עופר כסיף: ומעל לכל אלה – עצלנותם הכרונית וסלידתם מעבודה".

עופר כסיף: עד כאן הציטוט.

עופר כסיף: כמה נורא שחלק – ואני מדגיש: חלק – מקורבנות הגזענות המפא"יניקית של אז מובילים את הגזענות האנטי-ערבית ולעיתים אף האנטי-אשכנזית של היום.

עופר כסיף: אין זה כמובן אומר שהגזענות כלפי היהודים יוצאי ארצות ערב והאסלאם ואפלייתם נעלמו.

עופר כסיף: נהפוך הוא – אלו נמשכות ואף ביתר שאת.

עופר כסיף: שורשי ההתנשאות הגזענית כלפי המזרחים ואפלייתם נטועים במבנה החברתי-כלכלי של החברה הישראלית ובפערים המעמדיים שהתקיימו מלכתחילה בין העדות, ולמעשה רק הולכים וגדלים.

עופר כסיף: כפי שהראה הסוציולוג פרופ' שלמה סבירסקי, מצבם הנחות של המזרחים הוא תולדה של אופן שילובם בכלכלה הישראלית, ולא של תכונות תרבותיות או אחרות שאותן כביכול הביאו עימם מארצותיהם, כפי שהוציא דיברתם רעה גלבלום.

עופר כסיף: בישראל, מראה סבירסקי, התהוותה חלוקת עבודה עדתית שבה השליטה על ההון מרוכזת בעיקרה בידי אוכלוסייה אשכנזית, "בורגנות תוצרת ישראל", בלשונו, בעוד מרבית האוכלוסייה המזרחית משוללת שליטה בהון.

עופר כסיף: ממצאי דוח שפרסם הביטוח הלאומי ביוני 2021 מצביעים על כך שהיתרון של אשכנזים בהשכלה גבוהה ובהכנסה לא הצטמצם, ובהשכלה אף גדל.

עופר כסיף: בדור השני הפער בשיעור בעלי השכלה אקדמית בין אשכנזים לבין מזרחים הוא 15.5 נקודות האחוז.

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה.

עופר כסיף: בדור השלישי הפער עולה ל-18.6 נקודות האחוז.

עופר כסיף: פערי הכנסה מעבודה שכירה ועצמאית לא השתנו משמעותית במשך הדורות.

איתן גינזבורג: תודה.

עופר כסיף: בשנת – תרשה לי עוד קצת, אדוני - - -

איתן גינזבורג: לא, אדוני, אנחנו אחרי הזמן.

עופר כסיף: בשנת 2017 ההכנסה החציונית של גברים מזרחים בני 30–43 שעבדו לפחות שמונה חודשים בשנה של בני הדור השני הייתה 91% מעמיתיהם האשכנזים.

עופר כסיף: יש עוד הרבה נתונים, אני לא ארחיב.

עופר כסיף: החוק שלפנינו – ובזה אני מסיים – יפגע קשות בעובדים ויוביל לשחיקה של שכר המינימום ולהגדלה של הפערים החברתיים הגדולים ממילא.

איתן גינזבורג: תודה.

עופר כסיף: במובן זה החוק הוא עוד נדבך בניצול המעמדי ובאפליה הגזענית של הציבור המזרחי - -

איתן גינזבורג: תודה רבה.

עופר כסיף: - - כמו גם הערבי והחרדי.

עופר כסיף: חובה להצביע נגדו.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, אנא הקפידו על הזמנים.

איתן גינזבורג: תחשבו לכם את מספר המילים, בטח אם אתם נואמים מדף כתוב, ואם לא, יש לכם שעון בפניכם.

איתן גינזבורג: בבקשה, חבר הכנסת דוד אמסלם.

איתן גינזבורג: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

דוד אמסלם: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אביגדור, אני רוצה לספר לך בדיחה.

דוד אמסלם: בנט, היה לו איזה חבר ילדות, הוא רצה לבקר אותו לא מזמן.

דוד אמסלם: אמר: טוב, ניסע לרעננה, נבוא אליו, לא ראיתי אותו 30 שנה.

דוד אמסלם: הוא בא מארצות הברית, מגיע לרעננה, פוגש איזה מישהו בדרך, אומר לו: סלח לי, איפה גר כאן ראש הממשלה בנט?

דוד אמסלם: אומר לו: מי, הנוכל הזה?

דוד אמסלם: לך ישר, בסוף הרחוב, שם תשאל.

דוד אמסלם: הגיע לסוף הרחוב, רואה עוד בן אדם עובר, אומר לו: סלח לי, איפה גר ראש הממשלה בנט?

דוד אמסלם: אומר לו: מי, הרמאי הזה?

דוד אמסלם: תלך עוד ימינה, תלך 700 מטר, שם תראה איזה בודקה, שם תשאל.

דוד אמסלם: הוא מגיע לבודקה, פוגש עוד בן אדם, אומר לו: תגיד, איפה גר ראש הממשלה בנט?

דוד אמסלם: אומר לו: מי, הנוכל, הרמאי השקרן הזה?

דוד אמסלם: בסוף הרחוב, שם הבית שלו.

דוד אמסלם: טוב, מגיע לבית, פותחים לו את השערים, הוא רואה את בנט, מתחבקים, מתנשקים, ואז הוא אומר לו: תגיד, בנט, למה לך כל זה?

דוד אמסלם: אומר לו: אני אגיד לך את האמת, לא חסר לי כלום, אבל הכבוד, הכבוד.

דוד אמסלם: זה בנט, הרמאי, הנוכל, איך אני אומר.

דוד אמסלם: מספר לנו שהתקשרו אליו לתווך.

דוד אמסלם: אמרתי לעצמי: תשמע, אתה בן אדם, שישה מנדטים בקושי יש לך, אתה לא יכול לתווך בין גנץ לבין ליברמן, הם בזים לך כולם, אתה חניך תורן שהם מכפכפים אותך, כל אחד מהם.

דוד אמסלם: הרי אין לך שום משמעות בממשלה הזאת, אתה יודע את האמת, דבר וחצי דבר.

דוד אמסלם: כלום.

דוד אמסלם: הרי אתה חניך תורן, אתה רץ מזה לזה.

דוד אמסלם: זה לא רוצה – אתה קופץ לזה, ההוא לא רוצה – אתה הולך לנסות לפייס את זה.

דוד אמסלם: עזוב אותך, אתה אפילו כישלון כאן, לא בתיווך, אתה כישלון ברמה של המפלגה שלך.

דוד אמסלם: הרי את אחוז החסימה אתה לא עובר.

דוד אמסלם: אתה מדבר עם פוטין, מתקשר אליו ואומר לו: הנשיא פוטין, אני יכול לתווך?

דוד אמסלם: מה תגיד להם?

דוד אמסלם: בוא, בוא תספר לנו.

דוד אמסלם: בוא תספר לנו מה החוכמה, הגליק הגדול שיש בך, שבאמת אתה חושב ובאמת אתה מאמין כבר לבלופים של עצמך.

דוד אמסלם: השיירה הרגה אותך.

דוד אמסלם: אתה באמת מאמין שאתה ראש ממשלה אמיתי, אתה באמת מאמין שיש לך איזה יכולות מינימליות.

דוד אמסלם: אז בוא אני אספר לך, מר בנט.

דוד אמסלם: הצעתי לך: לך יום אחד לשוק מחנה יהודה ותשמע - - -

מאי גולן: בלי השומרים שלך.

דוד אמסלם: תשים מסכה, דרך אגב, ותחפושת כדי שלא יזהו אותך, ואז תשמע מה עם ישראל האמיתי אומר עליך.

דוד אמסלם: אתה לא תאמין, אני מבטיח לך.

דוד אמסלם: אתה לא תישן בלילות.

דוד אמסלם: אתה לא תאמין מה הם חושבים עליך.

איתן גינזבורג: נא לסיים, בבקשה.

דוד אמסלם: ואז אתה תבוא, תשים את המפתחות, תרוץ הביתה ולא תצא יותר אף פעם, מהבושה, אם יש לך.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת דוד אמסלם.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת אוסאמה סעדי, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת אבי מעוז.

משה אבוטבול: איתן, איך אתה מתאפק לא לצחוק מהבדיחות האלה שלו?

משה אבוטבול: מה, זה חלק מההסכם הקואליציוני?

משה אבוטבול: להיות אמיץ ולא לצחוק - - - תאמין לי, בנט לא רואה, עכשיו הוא באמצע שינה.

משה אבוטבול: הוא באמצע שינה, הוא לא שם לב אפילו.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

אוסאמה סעדי: (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם).

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, לפני דקות עבר חוק הפנסיות, 57 נגד 56.

אוסאמה סעדי: פעם ראשונה בהיסטוריה החוק הזה, שנותן פנסיות תקציביות בסכומים נכבדים, עשרות אלפי שקלים, עובר בקולות של חברי כנסת ערבים.

אוסאמה סעדי: ואני שמעתי את יושב-ראש המפלגה שלך, אדוני היושב-ראש, שאומר שלמעשה אין שום תקציב נוסף, שמדובר באותו הסדר, ואני מקריא מתוך נוסח החוק ודברי ההסבר – תשמעו מה כתוב: "ההסדר המוצע נותן עדיפות לאוכלוסיית הלוחמים וקובע כי לקצבתם יצורף שיעור נוסף של שלושה אחוזים, מעבר לשיעור המצורף לכלל הפורשים מצה"ל.

אוסאמה סעדי: תכליתו של הסדר זה להעניק תגמול ראוי לחיילים ששירתו כלוחמים, בשל המאפיינים הייחודיים של מסלול השירות והפעילות בתפקידי לחימה".

אוסאמה סעדי: זה מה שהחוק הזה בא לתת – עדיפות ותמריץ לחיילים וללוחמים של צבא הכיבוש של ישראל בשטחים הכבושים.

אוסאמה סעדי: (אומר בערבית).

אוסאמה סעדי: עכשיו, בתמורה – יוקר המחיה.

אוסאמה סעדי: הדלק מתייקר לשיעור של 7 שקלים, החשמל מתייקר, הארנונה מתייקרת – הכול מתייקר – ומביאים לנו עסקת חבילה, בשורה לשכבות החלשות.

אוסאמה סעדי: ומה זה, נעמה לזימי?

אוסאמה סעדי: מביאים לנו הצעת חוק שכר מינימום, 6,000 שקל.

אוסאמה סעדי: יחי שכר המינימום.

אוסאמה סעדי: אבל זה לחמש שנים, זה עד סוף 2025.

אוסאמה סעדי: אבל העובדים, אל תבטחו ואל תצפו – זה 100 שקל לשנת 2022–2023.

אוסאמה סעדי: 100 שקל לחלק ל-186 שעות, זה 54 אגורות.

אוסאמה סעדי: זה חצי שקל.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

אוסאמה סעדי: זה חצי שקל, אדוני היושב-ראש.

אוסאמה סעדי: תודה רבה לממשלה, תודה רבה לשר האוצר.

אוסאמה סעדי: אני מחזיר את החצי שקל הזה.

אוסאמה סעדי: בבקשה.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת מעוז, בבקשה, שלוש דקות.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, האמת היא שאני נבוך.

אבי מעוז: הממשלה הגדילה לעשות עם חוק הפנסיות התקציביות, שעבר לא מזמן.

אבי מעוז: בשעה שכל העם סובל מיוקר המחייה, בשעה שכל העם נאנק תחת עליית המחירים המשתוללת ברחובותינו, כאשר הלילה מחיר הדלק עומד לעלות ב-34 אגורות לליטר – עלייה של יותר מ-5% – מביא שר הביטחון את חוק הפנסיות, ומסביר שביטחון ישראל בנוי על זה; שאם החוק לא יאושר, זה יחליש את צה"ל ואת הביטחון הלאומי.

אבי מעוז: רבותיי, אין הנדסת תודעה יותר גדולה מזו.

אבי מעוז: לפני ששר הביטחון ממהר לרפד את הפנסיות של חבריו בסכומים גבוהים, ועוד בתקופת משבר, מן הראוי היה שישקיע מחשבה בדרכים לחזק את הביטחון הלאומי.

אבי מעוז: למשל, על ידי חיזוק התודעה של חיילי צה"ל ומפקדיו באמונה בצדקת דרכנו, ועל ידי הגנה עליהם מפני שטיפות המוח מבית מדרשם של יועצת הרמטכ"ל לענייני מגדר וגורמים פרוגרסיביים נוספים – מתוך הצבא ומחוצה לו.

אבי מעוז: הניסיון להכניס בכוח נשים לכל יחידה בצה"ל, לא מתוך שיקולי ביטחון, אלא מתוך רצון לקדם אג'נדות פרוגרסיביות, הוא הסכנה לביטחון הלאומי.

אבי מעוז: שטיפת המוח והתודעה לחיילי יחידה 8200 ולשאר חיילי אגף המודיעין – זה מה שמחליש את צה"ל.

אבי מעוז: העיסוק של צה"ל באג'נדות פרוגרסיביות שלא קשורות לייעודו ולתפקידו והעיסוק של בכירי צה"ל, יחד עם שר הביטחון, בהטבות לעצמם ולחבריהם, זה מה שגרם לכך שאמון הציבור בצה"ל ירד מרמה של 90% לאורך השנים, לרמה של 78% לא מזמן.

אבי מעוז: אין הוכחה יותר מוצלחת לכך שהממשלה הזאת נמצאת במצב קשה של ורטיגו.

אבי מעוז: כלומר, הממשלה סובלת מאובדן התמצאות מרחבית.

אבי מעוז: לא רואים את המרחב של הציבור הרחב ואת טובתו.

אבי מעוז: לא רואים את המרחב של זהותה של מדינת ישראל ואת ייעודה.

אבי מעוז: הכול אינטרסים אישיים של אחיזה בקרנות המזבח.

אבי מעוז: ובנאומים הבאים הלילה, בעזרת השם, ארחיב על הוורטיגו של כל מרכיבי הממשלה והקואליציה.

אבי מעוז: חבריי חברי הכנסת, כשכל הטייסת והטייסים נכנסו לוורטיגו, אז מקרקעים את הטייסת.

אבי מעוז: הגיע הזמן לקרקע את הממשלה הזאת, שכל ראשיה השונים – איש, איש במשרדו ובתחומו – נמצאים בוורטיגו אחד מתמשך.

אבי מעוז: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת מעוז.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מאיר פרוש, בבקשה.

מאיר פרוש: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ראשית אני רוצה לברך אותך, חבר הכנסת גינזבורג, אחרי שהקואליציה, ברוך השם, מתייצבת ואל הדגל אנחנו נדרשים - -

איתן גינזבורג: עברה משוכה.

מאיר פרוש: - - הכנסת נדרשת לתמוך בחוקים, שכמו שאומרים, הבוס, ראש כחול לבן, מבקש, ונאבק בשביל זה.

מאיר פרוש: ואתה כאחד החכ"ים של המפלגה הזו, הסיעה הזו, אז אני מברך אותך.

מאיר פרוש: אני מברך אותך גם על עצם החוק הזה.

מאיר פרוש: החוק הזה שמוגש הוא חוק - - -

איתן גינזבורג: אני חושב שאתה צריך לברך את לוחמי צה"ל ואת משרתי הקבע בצה"ל.

מאיר פרוש: את זה.

מאיר פרוש: על הנושא הזה כבר דיברתי בחוק הקודם.

איתן גינזבורג: ראיתי, ראיתי.

מאיר פרוש: איחלתי – אתה רצית להפריע לשר, ואני - - -

איתן גינזבורג: לא רציתי להפריע.

מאיר פרוש: אתה רצית לומר לו משהו, ואני אמרתי שאני מאחל לכל המשרתים הצלחה, ושהקדוש ברוך הוא יהיה בעזרם.

מאיר פרוש: אבל החוק הזה הוא חוק טוב, אני לא יכול לומר שהוא לא חוק טוב.

מאיר פרוש: בפרט כאשר אתה בא ומיטיב עם חלשים, למרות שהחוק הזה לא בא לומר: זה כן וזה לא.

מאיר פרוש: יש כאלה שיש להם ירושות ואין להם תלוש שיכול להראות להם – התלוש שלהם הוא אולי קטן יותר או שאין להם תלוש בכלל, אבל לא נכנס לשאלה הזו.

מאיר פרוש: החוק הוא חוק טוב.

מאיר פרוש: מה שכואב לי, זה שהחוק הזה בא בממשלה כזו, שאני לא זוכר שהיא עשתה משהו טוב למעוטי היכולת.

מאיר פרוש: לא רק שהיא לא עשתה משהו טוב למעוטי יכולת, אלא אדרבה, איפה שהיא יכלה לפגוע במעוטי יכולת, היא עשתה את זה.

מאיר פרוש: עשתה בנוסח פוטין רוסיה מול אוקראינה: באגרסיביות.

מאיר פרוש: הרי כולנו זוכרים איך שהממשלה הזו קמה, וידענו בדיוק מי הוא שר האוצר, ובידי מי מפקידים את ועדת הכספים.

מאיר פרוש: אנחנו יודעים בדיוק את התפיסה, – התפיסה הכלכלית של שני האישים האלה.

מאיר פרוש: בפרט שבית היוצר שלהם ואיך שהם בנויים ואיך הם חושבים שהם יכולים לקבל קולות – זה רק מלומר שהם ידכאו את החרדים.

מאיר פרוש: אצלם החרדים לא יקבלו כסף.

מאיר פרוש: אני יש לי רק תקווה אחת.

מאיר פרוש: למה תקווה?

מאיר פרוש: מכיוון שאני מכיר את ליברמן וכל קדנציה הוא משנה את האג'נדה.

מאיר פרוש: פעם האג'נדה שלו היא לא לתת זכות בחירה לערבים – או שיש אזרחות או שיש נאמנות, אבל לא יכול להיות שלערבי ניתן זכות בחירה.

מאיר פרוש: עכשיו האג'נדה שלו היא להכות בחרדים.

מאיר פרוש: למה?

מאיר פרוש: כי הוא לא מוצא מקום שהוא יוכל לאסוף קולות, רק כאלה שהם בשנאה לחרדים.

מאיר פרוש: הממשלה הזו, ששר האוצר שלה ידע להביא, מייד עם הקמת הממשלה, דברים שהם פשוט דרקוניים, פוגעים בציבור החרדי - -

איתן גינזבורג: משפט אחרון.

מאיר פרוש: - - אני לא יכול להצביע בעד חוק כזה גם – הוא כנראה יעבור.

מאיר פרוש: אני לא נותן יד לחוקים שממשלה רעה כזו, שבמודע, אוהבת, נהנית, מעוניינת לפגוע במעוטי יכולת.

מאיר פרוש: לא יכול לקחת יד; לא יכול להיות חלק מהדבר הזה.

מאיר פרוש: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת פרוש.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת לימור מגן תלם – אינה נוכחת.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יוסי שיין.

מאיר פרוש: יוסי שיין יתקן את פרוש, בסדר.

מאיר פרוש: א שיינע מעשה.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היו לי כמה דברים לומר, גם על החוק הנוכחי, וגם על דברים אחרים, כולל ברכות, באמת, על החוק החשוב הזה, חוק הפנסיות; על כל הסוגיה הזאת של אנשי הצבא.

יוסף טייב: כל מי שרואה היום את המצב באוקראינה ורואה את המצב הגלובלי, מבין מה זה חוסנה של מדינה, מה זה חוסנה של ריבונות.

יוסף טייב: לא צריך בכלל להתלבט על הדבר הזה.

יוסף טייב: אבל על אחת כמה וכמה, בכל הנושאים הקשורים לטכנולוגיה הישראלית, לפיתוחים הישראליים, דברים שדורשים באמת, את פיתוח המוח.

יוסף טייב: פה אני רוצה באמת לדבר עם ידידי, חבר הכנסת ארבל.

יוסף טייב: אני עומד בראש ועדת המשנה של הכנסת להשכלה הגבוהה.

יוסף טייב: אנחנו עמלים קשה, באמת, להפוך את כל הנושא הזה של ההייטק, כל הנושא של ההנדסות, כל הנושא של הקדמה, לנחלתם של רבים ככל שניתן.

יוסף טייב: זה דורש מחשבה מעבר לאקדמיה; זה דורש מחשבה של שילוב של האקדמיה, של התעשייה, של מערכות הביטחון הישראליות, וכמובן של מערכת החינוך כולה, במין גישה הוליסטית, שמתחילה מילדים קטנים עד אנשים בוגרים.

יוסף טייב: הדבר הזה גם דורש, כפי שאמרנו, חבר כנסת ארבל, חשיבה גאוגרפית, חשיבה דמוגרפית, חשיבה מעמדית וכל אותם דברים שדיברת עליהם.

יוסף טייב: לכן, כך ראוי שיהיה.

יוסף טייב: מדינת ישראל – חבר הכנסת ארבל יודע – עוברת מטמורפוזה עצומה בכל הנושא הטכנולוגי.

יוסף טייב: רק השנה – אני אספר לכם, בצורה מדהימה – הולכים ונבנים כ-250,000 מטר נוספים על ידי חברת HIPPO, על ידי חברת מיקרוסופט, על ידי חברת פייסבוק שנקראת כרגע META והשקעות עצומות בדברים האלה.

יוסף טייב: לכן, אנחנו בתוך החברה שלנו חייבים באמת לבזר את כל העוצמה הגדולה הזאת, שמשנה גם את המעמדות בישראל בגלל השכר.

יוסף טייב: קודם כול, יש חובה על אוניברסיטאות, באמת, כמו שאתה אמרת.

יוסף טייב: פתחנו מכללות גדולות.

יוסף טייב: אני לא יודע אם סיפרתי לך, אי-פעם, הייתי בהתנדבות נשיא מכללת הגליל המערבי בזמנו.

יוסף טייב: להביא את כל הנושא הזה, כולל למשל הצבא שיורד כרגע לנגב, שדיברנו על זה.

יוסף טייב: רק לפני כמה דקות שוחחתי עם נשיא אוניברסיטת באר שבע – אחרי שאתה דיברת – על כל הנושא הזה, איך באמת לשלב את אוניברסיטת באר שבע כ-hub של הדברים האלה.

יוסף טייב: יש לעיתים, בהחלט, ויכוחים על כל מיני דברים, אבל החזון הוא אותו חזון וצריך לדחוף אותו כל הזמן קדימה.

יוסף טייב: בוועדה שאני עובד, אדוני, רק שתדע, קיבצנו את כל אותם גורמים: מהתעשייה, מהחינוך, מהמכללות, את כולם הבאנו יחד.

יוסף טייב: אנחנו יושבים ומנסים, לרבות עם מר דדי פרלמוטר, שמונה על ידי משרד החינוך לעשות את הדברים האלה.

יוסף טייב: ידידי, אני לא יודע אם הוא נמצא פה, השר עודד פורר ואנוכי עובדים כרגע על כל הנושא הזה של המדבור, של אילת, להביא דברים באמת למקומות אחרים מבחינה זאת – נגב וגליל וכן הלאה.

יוסף טייב: יש מאמצים כבירים בכל הנושאים האלה.

יוסף טייב: יש מחסור של כ-18,000 מהנדסים במדינת ישראל.

יוסף טייב: כל הגדרת ההנדסה השתנתה.

יוסף טייב: שינוי לימודי נדרש כאן ולכן כולם באמת משנסים מותניים ומנסים לשנות את ההוויה הישראלית.

יוסף טייב: פה אני אומר לחבריי, חבר הכנסת פרוש וחבר הכנסת אייכלר – מקודם פרוש היה פה – אנחנו רוצים שגם הילדים החרדים יהיו בתוך הדבר הזה.

יוסף טייב: לא סתם, זה לא דיבור או התרסה לבוא ולומר שיש ללמוד אנגלית ומתמטיקה ומחשבים כאילו זו גזירת גורל.

יוסף טייב: זה חשוב על מנת להיכנס באמת בתוך מצבת כוח האדם הישראלית, לעשות מה שקוראים באנגלית:

יוסף טייב: upper mobility - - -

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה.

יוסף טייב: אני מסיים.

יוסף טייב: לכן, חבר הכנסת ארבל, אני מבטיחך, כידיד שלך, שכל הדברים האלה הם לנגד עינינו.

יוסף טייב: אנחנו לא רוצים, חלילה, שכל מדינת ישראל תתנקז אך ורק במרכז, שכל מה שקורה יהיה במרכז והפריפריה הגאוגרפית והדמוגרפית, חלילה, תסבול, ההפך.

יוסף טייב: כל המטרה וזוהי גם המטרה של 8200 בכל התוכנית העצומה שלהם - -

איתן גינזבורג: תודה.

יוסף טייב: - - של 100,000 – אני מסיים אדוני – גישה ל-100,000 ילדים מכל הארץ על מנת לגייס אותם, וחמש יחידות מתמטיקה וכן הלאה.

יוסף טייב: יושב פה שר החינוך לשעבר שמכיר את הדברים האלה.

יוסף טייב: לכן זה היה חזון, אין בלתו, לכולם.

יוסף טייב: אם לפעמים מתפספסים דברים, צריך לדבר, לסגור אותם.

יוסף טייב: אבל זו לא התנצחות, אלא זה באמת עבודה קשה, שאני לקחתי על עצמי בתור יושב-ראש ועדת המשנה להשכלה הגבוהה, תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת שיין.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

איתן גינזבורג: אני שוב מבקש מחברי הכנסת אנא הקפידו על הזמנים.

איתן גינזבורג: מדובר בנאום בן שלוש דקות.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אולי תופתעו אבל אני רוצה לדבר על הצלחתה המסחררת של הקואליציה הזאת.

עאידה תומא סלימאן: את האמת, הקואליציה הזאת מצליחה – אם אפשר להגיד על זה הצלחה, בדבר אחד – זה לייצר מציאות אבסורדית, בלתי מתקבלת על הדעת, המשאירה אותנו כל פעם מופתעים מחדש.

עאידה תומא סלימאן: בזמן שתוקפים את האנשים שבאו לחגוג את אל-אסראא ואל-מעראג' בירושלים המזרחית; בזמן שפוצעים ילדה בת תשע ועוצרים ילדה בת 12 ומשתמשים במכת"

עאידה תומא סלימאן: זיות על כל האנשים שעומדים: ילדים, נשים, משפחות שעומדים וחוגגים ולא עשו כלום.

בצלאל סמוטריץ': סתם עשו את זה?

בצלאל סמוטריץ': סתם עשו את זה?

עאידה תומא סלימאן: תסתכל בווידאו ואחר כך תפתח את הפה.

עאידה תומא סלימאן: אחרי שאתה רואה את התמונות, אם יש טיפה של אנושות, אתה תבין על מה אנחנו מדברים.

עאידה תומא סלימאן: אבל לאטום את האוזניים ואת העיניים ולא לרצות לראות זה משהו אחר.

עאידה תומא סלימאן: באותו זמן שתוקפים בצורה כזו, בעצם, הממשלה מצליחה להעביר את הפנסיות של כוחות צבא הכיבוש, בעיניי.

עאידה תומא סלימאן: פנסיות, שנותנות פריבילגיה גם למיליטריזם וגם למי שמקיים את המיליטריזם במדינה הזו.

עאידה תומא סלימאן: עוד מציאות אבסורדית, מי שמעביר את החוק הזה – זה עובר בקולות של אנשים שטענו כל הזמן נגד מיליטריזציה ונגד כיבוש.

עאידה תומא סלימאן: בקולות של מרצ, של רע"מ, של מפלגת העבודה.

עאידה תומא סלימאן: עוד מציאות שהיא בלתי מתקבלת על הדעת, בזמן שנותנים תוספות תקציביות אדירות לפנסיות האלה, באים, ועוד כמה רגעים גם יצביעו על חוק שחוסם את האפשרות של העלאה אמיתית של שכר המינימום.

עאידה תומא סלימאן: בזמן שמעלים את המחירים, נותנים למחירים להשתולל ולהוריד עוד ועוד משפחות אל מתחת לקו העוני; באים ומחליטים שכל מה שמגיע למשפחות האלה זה 54 אגורות תוספת לשעה.

עאידה תומא סלימאן: כל מי שעובד בעבודות, יקבל משהו כמו מאה שקל נוספים בחודש.

עאידה תומא סלימאן: שלא ישלו אותנו שאין תקציבים, כי תקציבים לפנסיות לחיילים היה, ולקצינים יש - -

איתן גינזבורג: נא לסיים.

עאידה תומא סלימאן: - - אבל לאנשים שמתחת לקו העוני, הממשלה הזו מצליחה ליצור מצב אבסורדי, שבו מי שמרים את הסיסמאות נגד הכיבוש, מצביע בעד פנסיות כאלה, ומי שמדבר על עוני ועל ייצוג של שכבות מוחלשות, מוכן להצביע לחסימת העלאת שכר מינימום והצלת משפחות שמתחת לקו העוני.

עאידה תומא סלימאן: זה כבר מצב מביש.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת איך הולכים הביתה לאחר ערב כזה, ומצליחים להירדם לאחר הצבעות כאלה.

עאידה תומא סלימאן: תתעוררו.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

איתן גינזבורג: תתחדשי על התספורת.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת יואב גלנט, בבקשה.

יואב גלנט: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.

יואב גלנט: קשה להפריז בחשיבותו של האירוע שקורה כעת במזרח אירופה.

יואב גלנט: אנחנו נמצאים בתחילתו של עידן שונה.

יואב גלנט: העולם שאנחנו חיים בו לובש אופי אחר, ואני מניח שהדבר הזה יגרור שינויים מרחיקי לכת בהתייחסות ברחבי אירופה, ואולי במקומות נוספים.

יואב גלנט: אני אומר את זה, כי היום אירופה בנויה על כך שמישהו אחר יגן עליה.

יואב גלנט: למישהו הזה קוראים אמריקה.

יואב גלנט: האירופים משקיעים 2% מתקציבם לנושא הביטחוני כולו, כולל היבטי הפנים והיבטי החוץ.

יואב גלנט: חלק ניכר מהכסף הזה הולך לפלטפורמות ימיות ואוויריות.

יואב גלנט: לעומת זה, אני מסתכל על פעולותיה של מדינת ישראל, כפי שהיא עשתה אותן לאורך 100 שנים, החל משנות ה-20 ועד ימינו אנו.

יואב גלנט: ולמעשה, זה הזמן להגיד לעצמנו: בחרנו בדרך נכונה; אנחנו פועלים באופן נכון.

יואב גלנט: אנחנו חשבנו על הנושא הזה כתפיסת עולם, כתוצאה מלקח הדורות.

יואב גלנט: למעשה, כאשר התחוללה מלחמת העולם הראשונה, מייד אחריה הוקמה ההגנה ולאחר מכן האצ"ל.

יואב גלנט: כי היישוב העברי, שמכיר וחווה את ההיסטוריה היהודית במשך 2000 שנה, הבין שהוא צריך להגן על עצמו בכוחות עצמו.

יואב גלנט: כמובן שהאיומים היו אחרים.

יואב גלנט: אבל הוקם כוח מגן, וכתוצאה מזה הגענו, כעבור 28 שנים, למצב שבמלחמת השחרור יש לנו כבר צבא שבדרך, וממשלה שבדרך – שקראו לה מועצת העם.

יואב גלנט: התהליך הזה הוא תהליך שאנחנו מתכוננים אליו.

יואב גלנט: מאז האיומים הלכו והשתנו כל הזמן.

יואב גלנט: מה לא השתנה?

יואב גלנט: המחויבות של אזרחי ישראל, של המנהיגות הישראלית, של הלוחמים בצה"ל וגם של האוכלוסייה האזרחית כולה, להיות מוכנים להגן על עצמנו בכוחות עצמנו.

יואב גלנט: רבותיי, אנחנו צרכים, אחד, לתת לעצמנו ציון גבוה על המעשה הזה.

יואב גלנט: וכשאני מדבר על עצמנו, אני מדבר על מנהיגות לאורך עשרות שנים ועל מקבלי ההחלטות.

יואב גלנט: והדבר השני: אנחנו חייבים להמשיך בדרך הזאת.

יואב גלנט: כל מי שחשב אי-פעם לא לעשות גיוס חובה; שחשב שאפשר להביא אנשים להילחם רק באופן מקצועי, טועה טעות גדולה.

יואב גלנט: למעשה, אנחנו מצליחים למצות מתוך עם ישראל, מתוך חיילי צה"ל, שהם כל שכבת הגיוס או רובה – אנחנו מצליחים למצות את הטובים ביותר, כי השכלנו להסביר להם שלהתגייס ולשרת את המדינה ולהגן עליה זה דבר מרכזי.

יואב גלנט: אם לא היינו עושים את זה, היינו עלולים להימצא במצבן של חלק מהאומות באירופה, שהיום שואלות את עצמן: מה יקרה אם הסכנה הזאת תגיע עד אליי?

יואב גלנט: מה נעשה?

יואב גלנט: והתשובה לעניין הזה – מה שאנחנו לא נעשה למען עצמנו, אף אחד לא יעשה בשבילנו.

יואב גלנט: למדנו את זה לאורך אלפי שנים.

יואב גלנט: למדנו את זה במיוחד במאה ה-20, אבל גם לפני זה.

יואב גלנט: ואני אומר כאן: אנחנו חייבים לבצר את כוחנו.

יואב גלנט: זו לא פריבילגיה.

יואב גלנט: אלו לא מותרות.

איתן גינזבורג: תודה.

יואב גלנט: זה תנאי לשגשוג ולקיום.

יואב גלנט: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת גלנט.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, כשעמד כאן שר הביטחון לא מזמן, והציג את החוק הפנסיות, אז הוא אמר שענייני ביטחון לא אמורים להיות עניין של קואליציה ואופוזיציה.

בצלאל סמוטריץ': אבל, להרבה הצער, בקואליציה הזו ענייני הביטחון הם מאוד עניינים של קואליציה ואופוזיציה, מכיוון שהקואליציה הזו מסרבת לכנס את הקבינט המדיני-ביטחוני ולאשר את קיזוז משכורות המחבלים, שמשלם אבו מאזן ומעודד את אנשיו הטרוריסטים לרצוח אזרחים וחיילים ישראלים; מכיוון שהקואליציה הזו פוגעת בביטחון והעבירה 0.5 מיליארד שקלים לאבו מאזן כדי שהוא יוכל להמשיך לשלם משכורות למחבלים, והיא נותנת לו להמשיך ולהשתלט על עוד ועוד מרחבים ביהודה ושומרון; אבל הרבה יותר חמור מזה: מכיוון שהקואליציה הזו כורתת את הענף שעליו יושב צה"ל.

בצלאל סמוטריץ': מי שחושב שהוא יפתור את בעיית המוטיבציה של הנוער בישראל לשירות צבאי דרך עוד קצת כסף לפנסיות, אז עזבו שהטיעון הזה הוא מגוחך, כי הפנסיות הן לא האירוע.

בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא חושב עכשיו מה יקרה איתו בגיל 45.

בצלאל סמוטריץ': אם כבר, אז תגדילו את השכר.

בצלאל סמוטריץ': תייצרו אותו דיפרנציאלי.

בצלאל סמוטריץ': תנו חוזים אישיים במקצועות שנמצאים בתחרות מול השוק הפרטי – אבל אוי ואבוי לנו מי שחושב שהוא ייצר מוטיבציות של כסף.

בצלאל סמוטריץ': הוא יקבל צבא מקצועי של שכירי חרב, שאין לו שום סיכוי בעולם להתמודד עם האתגרים הביטחוניים הקיומיים, שמתמודדת איתם מדינת ישראל כמדינה יהודית בתוך ים עוין של אויבים, מבית ומחוץ.

בצלאל סמוטריץ': בסופו של דבר, המוטיבציות לשרת נשענות על אמונה איתנה בצדקת הדרך, על ציונות, על נרטיב ברור של מדינה יהודית.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו כאן בכוח הזכות ולא בזכות הכוח.

בצלאל סמוטריץ': וכאשר הזכות מתערערת ,מכיוון שמקימים ממשלה עם אויבי ישראל, משעבדים את מדינת ישראל לגחמותיהם, מכיוון שכאשר חוברים לשמאל הקיצוני ביותר במדינת ישראל, זה שמקעקע במשך שנים את האמונה בצדקת הדרך, זה שכבר מזמן לא מסוגל להגן על המושג מדינת לאום, שלא לדבר – אמרתי קודם – על כוח הזכות, על הזכות היהודית, הדתית, ההיסטורית שלנו, השורשית, התרבותית העמוקה לארץ אבותינו.

בצלאל סמוטריץ': מי שחושב שאפשר לחנך את הנוער לטשטוש זהות, החל מהזהות האישית, המגדרית, המינית, המשפחתית, עובר דרך זהות לאומית; מי שכופר ובז לערכים קולקטיביים, לאינטרסים ציבוריים, שמחנך חברה לאיזו אינדיבידואליות של מיצוי אישי; מטשטש את ההבחנות, מתנכר למושגים מוחלטים של אמת, שקר, טוב, רע, נכון, לא נכון, אויב, אוהב, אח, אויב; מבלבל את הציבור הישראלי, את הנוער.

בצלאל סמוטריץ': ככה לא מעודדים שירות צבאי.

בצלאל סמוטריץ': הבעיה, אדוני שר הביטחון, היא לא הפנסיות – שמנות יותר או שמנות פחות – ועצוב שבזה אתה מתעסק.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו צריכים להחזיר את החברה הישראלית ולעצב אותה על זהות ברורה: יהודית, ציונית, שורשית, מאמינה, בטוחה בצדקת דרכה, יודעת על מה היא נלחמת.

בצלאל סמוטריץ': כשאנשים יודעים על מה הם נלחמים – אגב, אנחנו רואים את זה עכשיו בהססנות של המערב בלהפעיל כוח.

בצלאל סמוטריץ': כוח, בלי שיש נכונות להפעיל אותו, איננו שווה כלום.

בצלאל סמוטריץ': והנכונות להפעיל כוח נשענת על בסיס מוסרי איתן, שיודע שיש צדק אבסולוטי, שמצדיק הפעלת כוח כדי להשיג אותו.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

בצלאל סמוטריץ': אז אתם כן, הקמת ממשלה שחלק גדול מן השותפים בה, כפי שאמרתי קודם, מקעקעים במשך שנים את האמונה הזו בצדקת הדרך, את הזהות היהודית של המדינה, את המי ומה אנחנו, ועל מה אנחנו נלחמים.

בצלאל סמוטריץ': ובלי זה, לא יהיה לנו צבא, אדוני שר הביטחון.

בצלאל סמוטריץ': עזוב את הפנסיות - -

איתן גינזבורג: תודה.

בצלאל סמוטריץ': - - תפרק את הממשלה הרעה הזאת.

בצלאל סמוטריץ': תקימו ממשלה יהודית, לאומית, ציונית, שורשית, שזה יהיה השדר שלה לעם ישראל – עם זהות ברורה, עם ערכים ברורים, עם תוקף מוסרי ברור – ואז תאמין לי שמוטיבציות השירות לא יתבססו על עוד קצת תנאים ועל עוד קצת כסף, אלא, כפי שאמרתי קודם, על אמונה ברורה בצדקת הדרך ורצון עז לשרת אותה ולהקריב בעבורה.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת סמוטריץ'.

איתן גינזבורג: חבר כנסת שיקלי – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יוסף טייב, בבקשה.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה - -

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

איתן גינזבורג: שלוש דקות.

יוסף טייב: - - חבריי חברי הכנסת, אני באמת שואל את עצמי עד מתי תמשיכו להכות בחלשים.

יוסף טייב: חוק הפנסיות, אפשר לנהל סביבו ויכוח: טוב, לא טוב, חשוב, לא חשוב.

יוסף טייב: אני מכיר מקרים רבים של יוצאי צבא, שמגיעות להם אותן פנסיות.

יוסף טייב: ובשיחה קצרה איתם, הבנתי שהם היו מוכנים גם שלא יעלו להם את אותן פנסיות, כדי לדאוג לשכבות החלשות; למי שיוקר המחיה מכה בו פעם אחר פעם.

יוסף טייב: אבל, לצערי, כנראה ממגדל השן לא מצליחים להגיע אל אותם אנשים, לשכבות החלשות.

יוסף טייב: עכשיו, יש חלק מהמפלגות שנמצאות בקואליציה שאין לי שאלה אליהם, כי הם באמת מנותקים, לא שייכים לאותם ציבורים.

יוסף טייב: אבל יש מפלגות שלאורך כל הדרך האמירה שלהן כלפי ציבור הבוחרים שלהן הייתה יוקר המחיה.

יוסף טייב: מדיניות חברתית.

יוסף טייב: אני מדבר על מרצ, על מפלגת העבודה.

יוסף טייב: האם איבדתם את הדרך?

יוסף טייב: אני שמח שעדיין נשארה פה בבניין מפלגה שעדיין נלחמת, ואנחנו נמשיך להילחם מלחמת חורמה, כדי שנושא יוקר המחיה לא ירד מסדר-היום.

יוסף טייב: ואני באמת מצפה מהאנשים בבניין הזה, כמו חברת הכנסת נעמה לזימי, שיידעו להוביל את המאבק שלהם כמו שהוביל שר הביטחון.

יוסף טייב: אנחנו ראינו מה אפשר לעשות: להרעיד את שורות הקואליציה, כדי לבוא ולהעביר את החוק, חוק הפנסיות.

יוסף טייב: אבל, לצערי, כשאנחנו מדברים על העלאת שכר המינימום, הייתי מצפה מחברי הכנסת, שמתיימרים לבוא ולומר שהם באים לייצג את אותם ציבורים.

יוסף טייב: קל מאוד לבוא ולהגיד, שפה לא רואים את האנשים ברחוב, ואנחנו נשארים פה בבניין, במגדל השן, אז זה קל.

יוסף טייב: אבל באמת לפני פחות משעה דיברתי עם עובדים פה של הכנסת, עובדי קבלן, שאתם מקבלים מהם שירות, מקבלים קפה בפרסה.

יוסף טייב: הם באים, עוזרים לכם במשך הלילות הארוכים לבוא ולהישאר ערים.

יוסף טייב: מכינים לכם קפה טוב.

יוסף טייב: תצאו לפרסה ותסתכלו להם בעיניים ותגידו להם שעכשיו מעלים להם את שכר המינימום ב-54 אגורות.

יוסף טייב: איזו בושה.

יוסף טייב: איזה ניתוק.

יוסף טייב: דווקא ברגעים אלה אנחנו שומעים ששר האוצר בא ומייצג לנו איזה מתווה, הייתי קורא לזה: מתווה פירורים לעסקים הקטנים.

יוסף טייב: אדוני היושב-ראש, מדובר בממשלה מנותקת.

יוסף טייב: מתוך ידידות רבה הייתי מצפה ממך ומחברי הקואליציה שלך להיות עם קצת חמלה, קצת הבנה כלפי אותם ציבורים ולדאוג להעלאת שכר המינימום בצורה טובה, נאותה ומכובדת.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יוסף טייב.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת קרן ברק – אינה נוכחת; חבר הכנסת אורי מקלב – נחכה לך עוד קצת; חבר הכנסת ישראל כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת יעקב ליצמן – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת קטי שטרית, בבקשה.

קטי קטרין שטרית: אדוני היושב-ראש, כולנו היינו במתח מה יהיה, מה יקרה.

איתן גינזבורג: נו, ואיך יצא?

קטי קטרין שטרית: אז תראה, אמרנו: לא הגיוני שאביר קארה יזניח את כל מה שהוא הבטיח לבוחרים שלו.

איתן גינזבורג: בסוף הופתעת מהאירוע?

קטי קטרין שטרית: האמת היא שלא, כי הייתי בטוחה - - -

איתן גינזבורג: היית במתח.

איתן גינזבורג: היית במתח.

קטי קטרין שטרית: לא.

קטי קטרין שטרית: נראה לך?

קטי קטרין שטרית: הרי הכול משחק.

יואב קיש: לא האמנו כמה שקרן הוא יכול להיות.

יואב קיש: יש גבול לנוכלות.

קטי קטרין שטרית: יש משהו שהם הבטיחו והם קיימו?

ינון אזולאי: - - -

קטי קטרין שטרית: אפס.

קטי קטרין שטרית: אפס.

קטי קטרין שטרית: אפס: אפס של הבטחות וקיומן; אפס של עשייה; אפס של מנהיגות.

קטי קטרין שטרית: באמת, הרי אם מישהו רק מצייץ, קונסול – את כל הקונסולים, הפכו אותם, לסוג של לשכת עבודה.

קטי קטרין שטרית: אז חבר הכנסת לפיד, שר החוץ, פשוט עושה במשרד החוץ כבשלו.

קטי קטרין שטרית: מישהו צריך להצביע בעד הצעה מסוימת ולא נענה, נשלח אותך לשנגחאי.

קטי קטרין שטרית: מישהו צריך איזו הצבעה כזאת או אחרת – הרי אסף זמיר, כולנו יודעים בדיוק איך הוא הגיע עם ליל החניונים, שהם התחבאו.

קטי קטרין שטרית: הרי הם לא פגעו בנו, הם פגעו בגנץ שבכלל הביא אותם עד הלום.

קטי קטרין שטרית: זה בדיוק הסיפור.

קטי קטרין שטרית: לך תדע איך פתאום הוא הפך להיות קונסול.

קטי קטרין שטרית: זה נשמע לך הגיוני?

קטי קטרין שטרית: בעיניי לא.

קטי קטרין שטרית: זה משהו, אתה יודע, שבנו אותו.

קטי קטרין שטרית: זה הפך לפרס.

קטי קטרין שטרית: ואללה, אתה יודע מה חשבתי?

קטי קטרין שטרית: אולי הבימה זקוקה לכמה שחקנים.

קטי קטרין שטרית: אתה יודע, שחקנים בינוניים, לא כאלה, אתה יודע כוכבים.

איתן גינזבורג: כשאת הולכת להבימה, את רוצה לראות אנשים בינוניים?

קטי קטרין שטרית: כן.

קטי קטרין שטרית: הייתי מציעה כמה כאלה.

קטי קטרין שטרית: כנראה בהבימה לא רוצים שקרנים.

איתן גינזבורג: את לא רוצה שחקנים מהמעלה הראשונה?

איתן גינזבורג: רק בינוניים?

קטי קטרין שטרית: אין לך.

קטי קטרין שטרית: יש לך פה מהמעלה הראשונה?

קטי קטרין שטרית: יש לך פה שקרנים.

קטי קטרין שטרית: אתה יודע, לפני כמה זמן שמעתי מישהו שמספר את הסיפור על לוחות הברית.

קטי קטרין שטרית: אתה יודע, לוחות הברית עשויים מאבן.

קטי קטרין שטרית: נכון?

קטי קטרין שטרית: לוחות הברית עשויים מאבן.

קטי קטרין שטרית: קח את המילה אבן, זה אל"ף, בי"ת ונו"ן.

קטי קטרין שטרית: נכון?

קטי קטרין שטרית: אל"ף ובי"ת הן התחלה, זה אב, אבא.

קטי קטרין שטרית: ב"ית ונו"ן זה הסוף, זה בן.

קטי קטרין שטרית: זה עובר מאב לבן.

קטי קטרין שטרית: תגיד לי מה הם יעבירו?

קטי קטרין שטרית: הרי אין להם מפלגה.

איתן גינזבורג: יפה.

איתן גינזבורג: יפה.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

קטי קטרין שטרית: ינון, אין להם מפלגה.

קטי קטרין שטרית: אין להם למי להעביר.

קטי קטרין שטרית: הם ככה יתנדפו ברוח.

קטי קטרין שטרית: לא נראה אותם.

קטי קטרין שטרית: לא נשמע עליהם.

קטי קטרין שטרית: בספרי ההיסטוריה תהיה איזה משבצת קטנה, וגם חלקה, אתה יודע איפה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חברת הכנסת שטרית.

איתן גינזבורג: למדנו שלוחות הברית עוברים מאב לבן, אל"ף-בי"ת, בי"ת-נו"ן.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת ינון אזולאי.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני.

ינון אזולאי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חבריי חברי הכנסת, אגב בספרי ההיסטוריה ייכנס שראש ממשלה עם שישה מנדטים במדינת ישראל היה ראש ממשלה, אדם עם שישה מנדטים היה ראש ממשלה.

ינון אזולאי: תאמיני לי, זה ייכנס בספרי ההיסטוריה ולא יצא משם.

קטי קטרין שטרית: אבל היום, בסקרים, כבר אין לו את השישה.

קטי קטרין שטרית: הסקרים לא משקרים.

ינון אזולאי: אזרחי ישראל היקרים, היום בלילה, בשעה 24:00, בחצות הלילה, יעלה שוב מחיר הדלק.

ינון אזולאי: כן, כן, מחיר הדלק – בנוסף ליוקר המחיה.

ינון אזולאי: ויכול להיות שהשר ליברמס, שר האוצר, שוב אומר לכם: זה יוקר בכל המדינה, בכל העולם, מחירי הדלק מתייקרים, מה אתם רוצים ממני?

ינון אזולאי: אז אני הוצאתי לו מכתב והסברתי לו מה אני רוצה ממנו בשבילכם אזרחי מדינת ישראל.

ינון אזולאי: הסברתי לו, וגם חשוב מאוד שאתם תדעו, שמס של הדלק הוא מורכב.

ינון אזולאי: מחיר הדלק מורכב ממס על הבלו ומהמע"מ, בערך כ-62%.

ינון אזולאי: כ-62% הולכים רק כמס למדינה.

ינון אזולאי: בשנת 2020, שנת קורונה, 21.5 מדינת ישראל הכניסה מיליארד ש"ח מהדלק – בשנה של קורונה, כשאנשים לא יצאו מהבתים, כשהיו סגרים, החנויות היו סגורות, העסקים היו סגורים.

ינון אזולאי: 21.5 מיליארד ש"ח המדינה הרוויחה.

ינון אזולאי: אני לא מדבר על 2021 שהמשק כבר התאושש, ואני לא מדבר על 2022.

ינון אזולאי: מה אנחנו מבקשים ממך, אדון ליברמס שר האוצר, ומהממשלה?

ינון אזולאי: גברתי השרה, כדאי שתעבירו את זה, מבקשים שהפעם אל תעלו.

ינון אזולאי: 33 אגורות.

ינון אזולאי: לא היה קורה כלום אם לא הייתם מעלים היום.

ינון אזולאי: מספיק למדינת ישראל הרווח שהרוויחה בשנת 2020 וב-2021 היא הרוויחה גם יותר.

ינון אזולאי: תפסיקו לעשוק את האזרחים.

ינון אזולאי: מספיק לעשוק את האזרחים, לשלוח אותם – אם זה בדלק, הרי אחר כך זה יבוא אלינו בתובלה, זה יגיע אלינו בשינוע למכולות, ובסופו של דבר כל האזרחים יצטרכו לשלם את זה.

ינון אזולאי: כל האזרחים ישלמו את זה, ואתם תמשיכו להגיד: אנחנו לא יכולים, מה אתם רוצים שנעשה?

ינון אזולאי: זה מס.

ינון אזולאי: כל העולם מתייקר.

ינון אזולאי: נכון, החבית מתייקרת בכל העולם, אבל מדינת ישראל היא כמעט הגבוהה ביותר במחיר הדלק.

ינון אזולאי: אף אחד לא אומר למדינת ישראל לקחת למעלה מ-60% בעבור מס.

ינון אזולאי: את זה אני מבקש לעצור; את זה אני דורש לעצור למען אזרחי ישראל.

ינון אזולאי: מספיק לעשוק אותם.

ינון אזולאי: והחוק הזה, מה הוא אומר?

ינון אזולאי: שמוסיפים בשכר המינימום.

ינון אזולאי: אתם יודעים מה מוסיפים בשכר המינימום?

ינון אזולאי: כן, איך אתם לא מתביישים?

ינון אזולאי: את זה הם מוסיפים לאנשים בשכר המינימום.

ינון אזולאי: חצי שקל מוסיפים לאנשים בשכר המינימום.

ינון אזולאי: זו לא בושה?

ינון אזולאי: זה לא להסתכל ולצחוק עליהם?

ינון אזולאי: פעם יצאתם החוצה?

ינון אזולאי: אני קורא לכם שתצאו כאן, לעובדי הכנסת, שמרוויחים מינימום, תגידו להם: נתתי לכם חצי שקל, תתביישו לכם.

ינון אזולאי: בושה.

איתן גינזבורג: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת אזולאי.

איתן גינזבורג: איך חבר הכנסת רוטמן נרשם אם הוא בחוץ לארץ?

איתן גינזבורג: נשגב מבינתי איך יוצא - - -

קריאה: העוזרים שלו.

איתן גינזבורג: מה זה העוזרים שלו?

איתן גינזבורג: הוא בחוץ לארץ.

ינון אזולאי: מי זה?

ינון אזולאי: מי זה?

ינון אזולאי: הוא כנראה בזום.

איתן גינזבורג: כן, כנראה בזום.

איתן גינזבורג: פשוט השיאים פה בכנסת עוברים גבולות וחוצים - - -

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: חברת הכנסת נעמה לזימי, בבקשה.

איתן גינזבורג: אה, סליחה, סליחה.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מקלב.

איתן גינזבורג: זה כמו שמבקשים עשרים חתימות ומביאים אנשים בודדים מהבית להתחכמות.

איתן גינזבורג: בבקשה.

איתן גינזבורג: הוא לא פה אבל רוחו פה שורה.

אורי מקלב: בגללך שאתה לא נתת בזמנו – לא אפשרת לדבר בזום.

אורי מקלב: נכון, אתה הובלת?

איתן גינזבורג: נכון, אני מתנגד.

אורי מקלב: כשהיית יושב-ראש ועדת הכנסת.

אורי מקלב: נרשם או נזקף לזכותך או בכל אופן על שמך, אבל בכל אופן השבוע הוא השתתף איתנו בזום בדיונים שהיו.

אורי מקלב: אז לפעמים אנשים מכוח האינרציה אומרים: אולי יגייסו, אולי יחזרו, אולי לא ייתנו לצאת – אז אנשים נרשמים - - -

איתן גינזבורג: אני חושב שיש ערך לכך שחברי כנסת נמצאים, נוכחים ומשתתפים בוועדות ולא בזום, עם כל הטכנולוגיה.

איתן גינזבורג: אם אנחנו נעבור לזום, הכנסת תהיה ריקה מחברי כנסת.

איתן גינזבורג: זה לא דבר - - -

אורי מקלב: לא צריך לחדד את זה ולא צריך להגיד את זה עוד פעם, ואני מתנצל על הפתיחה הזאת.

איתן גינזבורג: נכון.

איתן גינזבורג: בסדר.

איתן גינזבורג: אני, כמובן, לא אגבה ממך את השניות הללו.

אורי מקלב: מאה אחוז.

אורי מקלב: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, חבריי חברי הכנסת, אני ככה תוהה, אם הייתי אזרח מהשורה, או אפילו לא אזרח מן השורה, שמתעניין ועוקב אחרי הדיונים פה ותוהה, אז רגע, מה נכון?

אורי מקלב: באמת אנחנו הולכים להעלות את שכר המינימום?

אורי מקלב: או שהכול זה מה שהאוצר מבטיח לנו?

אורי מקלב: או זה הכול מה שנציגי השכירים אומרים?

אורי מקלב: איזו העלאה?

אורי מקלב: העלאה של חצי שקל.

אורי מקלב: רק פוגעים בנו, מורידים לנו את ההצמדות לשכר הממוצע במשק, לוקחים מאיתנו חופשות ועוד דברים כאלה.

אורי מקלב: קשה.

אורי מקלב: איך האזרח צריך למדוד?

אורי מקלב: גם בחוק הקודם – ביקשו מאיתנו לא לדבר אבל גם אם נדבר על מה שהיה בחוק הקודם, חוק הפנסיות.

אורי מקלב: עומד פה שר הביטחון ואומר: עשינו שום דבר, לא קרה שום דבר.

אורי מקלב: זה מה שהיה.

אורי מקלב: אנחנו לא מוסיפים 2 מיליארד.

אורי מקלב: לא קרה שום דבר ולא היה שום דבר.

אורי מקלב: שר הביטחון לא האמין שראש הממשלה אומר את זה עד עכשיו, אבל עכשיו עומד שר הביטחון – אני מניח שהוא איש אמת – ואומר: לא קרה שום דבר אבל בדברי ההסבר, מקריא כאן חבר הכנסת אוסאמה סעדי, ואומר: אנחנו באים לעודד, לתת ולהוסיף לכאלה שבשירות משמעותי.

אורי מקלב: יש לזה מחיר וצריך לתת לזה, אבל לא נניח, לא שר הביטחון, ולא מי שמתנגד.

אורי מקלב: עומדים כאן חברי קואליציה, אנשים כמו סגן השר קארה, שבמשך תקופה ארוכה התנגד בגלל העלות, בגלל המשמעות למשק, בגלל שלא ניתן כסף לעצמאים.

אורי מקלב: עומדות כאן סיעות שלמות בקואליציה שלא הסכימו, עד שסוף כל סוף החוק הזה הגיע לפה, ואם הכול בסדר וכל כך טוב, אז למה התנגדו?

אורי מקלב: אז מה התשובה?

אורי מקלב: אני אגיד לכם אני מה אני עושה.

אורי מקלב: לא פעם אנחנו באים להרבה דיונים.

אורי מקלב: הכול אני יודע?

אורי מקלב: תמיד?

אורי מקלב: אני תמיד יודע מה המשמעות ומה עומד מאחורי הדוברים?

אורי מקלב: אז אני עושה לעצמי כלל, ואני מציע גם לכם לעשות את זה.

אורי מקלב: אני מסתכל מי המתנגד ומי התומך.

אורי מקלב: כשאני אומר: האוצר תומך והתעשיינים והמעבידים והמעסיקים תומכים, ומי שצועק זה העובדים – אני יודע שהעובד צודק.

אורי מקלב: כשאני יודע מי מתנגד להעלאות לאנשים שכואב להם, ויודע שישלמו על זה, המתנגדים להעלאות כאלה יודעים מה המשמעות של 2 מיליארד.

אורי מקלב: מי שנגועים בזה אמורים להיטיב – אז לא צריך להאמין להם.

אורי מקלב: זה צריך להיות הכלל הנקוב בידינו.

אורי מקלב: דרך אגב, הוויכוחים האלה עולים לנו בתשלום כפול: היום אנחנו גם משלמים לפנסיונרים, גם נכנסים לגירעון ולתקציב גדול מאוד ואנחנו גם צריכים לשלם לחבר הכנסת קארה ולעוד אנשים.

אורי מקלב: צריכים לשלם להם כסף.

אורי מקלב: בסופו של דבר הכסף הזה מגיע מכם, מאיתנו האזרחים, לא ממישהו אחר.

אורי מקלב: ואנחנו שואלים, איך אפשר?

אורי מקלב: איך יכול להיות שלטון המקיים משילות, שכל הזמן צריך לקנות אנשים?

אורי מקלב: שחיתות שלטונית – אנחנו יודעים שמבטיחים.

אורי מקלב: ישבה כאן חברת הכנסת זועבי.

אורי מקלב: אחת שקיבלה עכשיו תפקיד בכיר מאוד בגלל התנגדות אחת והצבעה אחת - -

איתן גינזבורג: נא לסיים.

אורי מקלב: - - בתפקיד שיש הרבה אנשים שמייחלים לו?

אורי מקלב: אף אחד לא חושד בשר החץ שעובר לתת למישהו שאינה ממפלגתו ורוצה לתת לו, לצ'פר אותו, ורואה אותו כאדם עם הרבה ניסיון?

אורי מקלב: יש כאן מי שמשלם בעבור המשילות הזו, וזה בכסף וזה במינויים.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לעצור את זה, ולעצור את זה מהר.

איתן גינזבורג: תודה לחבר הכנסת מקלב.

איתן גינזבורג: נאחל לו בריאות שלמה.

איתן גינזבורג: נעמה לזימי, בבקשה.

נעמה לזימי: כבוד יו"ר הישיבה, כנסת נכבדה, 54 אגורות.

נעמה לזימי: זה מה שעסקת החבילה הזו אמורה לתת לנו עכשיו בקריאה הראשונה.

נעמה לזימי: מיליון ו-200,000 עובדים ועובדות בשכר מינימום בישראל.

נעמה לזימי: מיליון ו-200 אנשים שבוודאות לא מסיימים או מסיימות את החודש.

נעמה לזימי: 5,300 שקל בחודש.

יריב לוין: מה את מדברת?

יריב לוין: הצבעת על כל הפנסיות האלה.

נעמה לזימי: עוד פעם יריב לוין הפך להיות אדם חברתי, אחרי עשור של כלום.

יריב לוין: אל תתיימרי להיות מה שאת לא.

נעמה לזימי: יש לך הרבה מה ללמוד - -

יריב לוין: אפשר ללמוד - - -

נעמה לזימי: - - ואני שמחה שהאופוזיציה מנערת ממך משהו.

מאי גולן: - - -

נעמה לזימי: ראינו אתכם.

איתן גינזבורג: חברי הכנסת, חברי הכנסת.

איתן גינזבורג: תודה רבה, חבר הכנסת גולן.

מאי גולן: - - -

נעמה לזימי: חוצפה, חוצפה, אבל - - -

מאי גולן: - - - חתיכת חוצפנית.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן, די.

יריב לוין: - - -

איתן גינזבורג: חבר הכנסת לוין.

נעמה לזימי: - - - חבר הכנסת יריב לוין, האיש הכי חברתי בכנסת.

נעמה לזימי: ממש נודף ממנו.

מאי גולן: איזו חצופה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן, אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר.

מאי גולן: איזו חצופה.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן, מספיק עם זה.

מאי גולן: - - -

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

איתן גינזבורג: אי-אפשר עם זה.

איתן גינזבורג: קריאת ביניים זה דבר מקובל.

איתן גינזבורג: לא להרוס את הנאום של - - -

מאי גולן: - - -

איתן גינזבורג: שמעתי.

איתן גינזבורג: תודה רבה.

איתן גינזבורג: לא צריך את ההמשך.

מאי גולן: עוד לפני ששמעתי - - -

איתן גינזבורג: אני קורא אותך לסדר בפעם השנייה.

מאי גולן: - - -

איתן גינזבורג: חברת הכנסת גולן, די.

איתן גינזבורג: מספיק.

נעמה לזימי: 8% של צמיחה - -

איתן גינזבורג: אמשיך את השעון.

נעמה לזימי: - - שלא מחלחלת מטה היא צמיחה פיקטיבית.

נעמה לזימי: היא צמיחה לא ממשית.

נעמה לזימי: צמיחה שהציבור לא מרגיש.

נעמה לזימי: צמיחה שלא משמשת לצמצום פערים, היא פיקציה.

נעמה לזימי: אין מה להתהדר בצמיחה הזו, כשאנו לא מצמצמים את הפערים ואת האי-שוויון.

נעמה לזימי: הפעימה הראשונה צריכה להיות פעימה מורגשת, ועל זה אנחנו בדיוק הולכות להילחם אחרי הקריאה הראשונה.

נעמה לזימי: אני כבר אומרת בצורה ברורה – הכנסת היא לא חותמת גומי.

נעמה לזימי: מי שחושב שהוא מעביר פה עסקת חבילה, שתצלח את הכנסת כאילו כלום, טועה.

נעמה לזימי: טועה ומטעה.

נעמה לזימי: עדיף לעסקת החבילה הזאת ליפול – ואני אומרת את זה – אם לא יהיו בה שינוים בוועדות.

מיכאל מלכיאלי: שינויים מהותיים, לא קוסמטיים.

נעמה לזימי: תראה, מיכאל, אני שמונה חודשים ביקרתי הרבה דברים ועשיתי שינויים.

נעמה לזימי: תמיד הצבעתי בעד.

נעמה לזימי: אני לא לעומתית ואני יודעת ששלמות הממשלה והקואליציה חשובות, אבל אני לא אצביע בקריאה השנייה והשלישית אם לא יהיו שינויים בעסקת החבילה הזו.

יוסף טייב: - - -ראית איך זה עובד.

נעמה לזימי: אני אומרת את זה ממקום ברור.

נעמה לזימי: לא אמרתי דבר כזה לפני כן.

נעמה לזימי: ברוך השם יש כנסת בישראל, והיא מתפקדת והיא תתפקד.

נעמה לזימי: אני רוצה להגיד משהו חשוב.

נעמה לזימי: את אמון הציבור הממשלה הזו תקנה לא באיומים ולא בבריונות ולא במיסים לא ברורים ולא בצמיחה שלא מחלחלת מטה.

נעמה לזימי: את אמון הציבור אנחנו נקבל כשתהיה רווחה.

נעמה לזימי: כשיהיה פה עתיד ואופק כלכלי.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

נעמה לזימי: כשהציבור ירגיש; ירגיש את הצמיחה בכיס שלו.

נעמה לזימי: בשירותים חברתיים מפותחים.

נעמה לזימי: בהורדת מחירי הדיור.

נעמה לזימי: בפירוק המונופולים ובהעלאה משמעותית של שכר המינימום.

נעמה לזימי: תודה רבה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת לזימי.

איתן גינזבורג: חברת הכנסת וולדיגר.

נעמה לזימי: 54 אגורות, בושה.

יריב לוין: מה בושה?

יריב לוין: את מצביעה אמון בממשלה הזאת בכל שבוע.

יריב לוין: על מה את מדברת?

נעמה לזימי: שלום ללוחם החברתי.

נעמה לזימי: אני רואה שאתה - - -

יצחק פינדרוס: תבדקי כמה הליכוד העלה שכר מינימום.

יצחק פינדרוס: תבדקי.

יצחק פינדרוס: תבדקי כמה הליכוד העלה שכר מינימום.

יצחק פינדרוס: תבדקי כמה העלה בפנסיות לפני שמדברים.

יוסף טייב: - - - חותמת גומי על החוק הזה ברגעים אלו.

יוסף טייב: לא מתאים לך.

קריאה: יוסי, אתה יודע מה זה קריאה ראשונה ואתה יודע מה זו קריאה שנייה - - - כל הוועדות - -

יוסף טייב: את רואה מה הולך פה.

קריאה: - - ואנחנו נראה - - -

יוסף טייב: - - -

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, כנסת נכבדה, נעמה, חברתית אני כן.

מיכל מרים וולדיגר: אז בואי ואגיד לך.

מאי גולן: רגע, רגע, כולנו לא חברתיים, היא באה ללמד אותנו על חברתיות, הגברת - - -

מיכל מרים וולדיגר: כבוד היושב-ראש יודע כבר על מה אני הולכת לדבר, בלי שאמרתי לו.

מיכל מרים וולדיגר: אז אני רוצה לספר לכם רגע על א'.

מיכל מרים וולדיגר: א' היא אישה מדהימה, באמת מדהימה.

מיכל מרים וולדיגר: מדי פעם היא מתנדבת אצלי בלשכה.

מיכל מרים וולדיגר: היא מתמודדת נפש, אבל היא גם מתניידת עם כיסא גלגלים.

מיכל מרים וולדיגר: היא מטופלת באופן שוטף במרפאה נוירו-פסיכיאטרית, מקבלת טיפול פסיכולוגי ופסיכיאטרי.

מיכל מרים וולדיגר: הבחורה, בחורה מדהימה, אם לילדים.

מיכל מרים וולדיגר: לצערי הרב, בתקופה האחרונה המצב שלה הוחמר, עקב כל מיני בעיות כאלה ואחרות.

מיכל מרים וולדיגר: בעקבות הדבר הזה בעצם היא הגיעה לניסיון אובדני, שהיא עשתה לפני כשבועיים.

מיכל מרים וולדיגר: עכשיו, אני רוצה רגע שתקשיבו.

מיכל מרים וולדיגר: ינון, אתה חייב להקשיב לי רגע.

מיכל מרים וולדיגר: תקשיב.

מיכל מרים וולדיגר: אני לא יודעת אם היית בכל הסיפור, אבל אישה שהיא מתמודדת נפש, שקיבלה טיפול במרפאה נוירו-פסיכיאטרית, ביצעה לפני שבועיים ניסיון אובדני בגלל מצב שהוחמר, ולא נפרט אותו כרגע.

מיכל מרים וולדיגר: בעצם, מה קרה?

מיכל מרים וולדיגר: היא הגיעה למרפאה שלה לקבל באופן שוטף את הטיפול וסיפרה על האירוע.

מיכל מרים וולדיגר: ואז אמרו לה במרפאה כך: את כבר לא יכולה לקבל טיפול אצלנו, כי היה לך ניסיון אובדני קונקרטי.

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו מפסיקים את הטיפול.

מיכל מרים וולדיגר: מה שאת צריכה לעשות זה לגשת למקום פלוני-אלמוני ולקבל שם אשפוז יום.

מיכל מרים וולדיגר: היא אישה מדהימה, ומה שאמרו לה היא עשתה.

מיכל מרים וולדיגר: הלכה לאותו מקום, שלא משנה כרגע שהוא לא מונגש, אי-אפשר להגיע לשם עם כיסא גלגלים.

מיכל מרים וולדיגר: בדרך לא דרך, על אף המצב הנפשי שלה, היא הגיעה למקום, ואז, מה אמרו לה?

מיכל מרים וולדיגר: מה אמרו לה, כבוד היושב-ראש?

מיכל מרים וולדיגר: אנחנו מצטערים, תבואי בעוד ארבעה חודשים, אין מקום.

מיכל מרים וולדיגר: עכשיו, אני לא יודעת אם אתם מבינים את האבסורד הענק הזה שהיא מטופלת באופן קבוע, והיא לא יכולה לקבל באופן קבוע את הטיפול כי היא עשתה מעשה אובדני.

מיכל מרים וולדיגר: המצב שלה חמור, ולכן היא לא יכולה לקבל טיפול שם.

מיכל מרים וולדיגר: ובמקום שלכאורה היא אמורה לקבל טיפול כי המצב שלה חמור, אין מקום – בואי, תחזרי עוד ארבעה חודשים.

מיכל מרים וולדיגר: ואיפה היא היום?

מיכל מרים וולדיגר: בבית, בלי שום טיפול.

מיכל מרים וולדיגר: בלי שום החזקה.

מיכל מרים וולדיגר: אז אני קוראת לך, נעמה, שכבר לא נמצאת פה, שמדברת על חברתי או לא חברתי: עם כל הכבוד לפנסיות.

מיכל מרים וולדיגר: עם כל הכבוד להם, ויש לי הרבה כבוד והערכה, תנו את הכסף הזה למי שבאמת צריך אותו.

מיכל מרים וולדיגר: שיהיה לאישה המסכנה הזו – שהיא לא כל כך מסכנה, היא אישה מדהימה, אבל היא צריכה עכשיו טיפול מיידי ודחוף, ואין לה מקום כי אין תקציבים למסגרות של בריאות הנפש.

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: יש לי עוד שלוש שניות, וגם הפריעו לי באמצע.

מיכל מרים וולדיגר: הייתי היום בוועדת בריאות.

מיכל מרים וולדיגר: כבוד שר הבריאות הגיע לוועדה והציג לפנינו את התוכנית של 2022.

מיכל מרים וולדיגר: לצערי הרב, בשורה לא הייתה שם.

מיכל מרים וולדיגר: רשימות מכולת, רשימות מכולת, רשימות מכולת.

מיכל מרים וולדיגר: בתכל'ס, לא היה שם כלום, לא בבריאות הנפש ולא במקום אחר.

מיכל מרים וולדיגר: חוץ מנייר, לא היה שום דבר בתכל'ס.

מיכל מרים וולדיגר: אז אני כן מצפה מממשלת ישראל החברתית – כי זה שמאל, חברתית – שתבוא ותעשה באמת שינוי שאנחנו כל כך צריכים אותו.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחברת הכנסת וולדיגר.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת יריב לוין.

איתן גינזבורג: בבקשה.

מאי גולן: הי יריב, אתה לא מספיק חברתי בשביל לעלות ולנאום, מצטערת, יש אובר-חברתיות באולם.

יריב לוין: תודה רבה.

יריב לוין: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, חברות וחברי הכנסת, אדוני היושב-ראש, אני חושש שיש תקלה בלוח.

יריב לוין: נשמטה מילה מאוד חשובה מהשם של הצעת החוק.

יריב לוין: מדובר בהצעת חוק לתיקון דיני העבודה בעיניים, אדוני היושב-ראש.

יריב לוין: 54 אגורות תוספת לשכר המינימום, ואללה, כל הכבוד; הוספת יום חופשה רק למי שבמקרה עונה לשורה של תנאים, של שנים מסוימות ותקופות מסוימות ופרק זמן מסוים; השלמת שעות חסרות – זה בכלל, תחת הכותרת הזאת מסתתר בכלל דבר אחר.

יריב לוין: באים ואומרים לאנשים, במקום שאתם תקבלו שעות נוספות כמו שמגיע לכם, עכשיו אנחנו נוכל להעסיק אתכם הרבה שעות רצוף, נתחשבן על השעות הגלובליות, ובצורה הזאת גם ניקח לכם את השכר שמגיע לכם.

יריב לוין: אבל תקבלו בסוף 54 אגורות נוספות תוספת לשכר המינימום כפיצוי.

יריב לוין: מה זה הדבר הזה?

יריב לוין: בושה וכלימה.

יריב לוין: ועומדים פה חברי כנסת ונואמים כל מיני נאומים על מהפכות חברתיות, ומבטיחים הבטחות.

יריב לוין: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, אני בעד להכניס תיקון שגם להצעות חוק ממשלתיות תהיה קריאה טרומית.

יריב לוין: ככה אפשר יהיה גם בהצעות חוק ממשלתיות להבטיח פעמיים – כשנבוא לקריאה הראשונה נתנגד אם לא יתקנו.

יריב לוין: ואז מתקפלים, ומגיעה הקריאה הראשונה, ומעבירים, אבל מבטיחים: בקריאה השנייה והשלישית – מה פתאום 54 אגורות, יהיו מאות שקלים, לא ניקח את השעות החסרות, נוסיף.

יריב לוין: ואז מגיעה הקריאה השנייה והשלישית, מתקפלים.

יריב לוין: אבל בהצעות חוק ממשלתיות יש רק סיבוב אחד, ואז הבושה היא בושה הרבה יותר גדולה, כמו שקרה בחוק הקודם, השערורייתי, שעבר כאן, וכמו שקורה כאן גם עכשיו.

יריב לוין: ואני אומר לממשלה, באמת באמת, ממשלה שבזמן כל כך קצר איבדה כל קשר עם המציאות וכל קשר עם הציבור.

יריב לוין: אתם יכולים אולי למחוק את המילה "בעיניים" מהעבודה בעיניים שאתם עושים.

יריב לוין: לא תוכלו לרמות את כולם, לא תוכלו לרמות את כולם כל הזמן, לא תוכלו להמשיך להעביר חוקים פוגעניים מהסוג שאתם מעבירים – לתת הרבה למי שיש לו המון, ולקחת את המעט ממי שבקושי יש לו.

יריב לוין: כל הדבר הזה בסוף יתפוצץ לכם בפנים.

יריב לוין: ואדוני היושב-ראש, אני משוכנע שהסוף הזה הולך מתקרב.

יריב לוין: תודה.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יריב לוין.

איתן גינזבורג: אני מודה שהרבה זמן לא ראיתי אותך ככה עולץ, אבל היה מחזה מרענן, וגם תודה שעמדת בזמנים.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

איתן גינזבורג: בבקשה.

יצחק פינדרוס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני חושב שזה ביזיון לשפה העברית מה שהולך כאן הערב, סדרת החוקים שמביאים לכאן.

יצחק פינדרוס: מספרים לנו שיש תוכנית כלכלית.

יצחק פינדרוס: כמה ביזיון יכול להיות במילה כזאת?

יצחק פינדרוס: מה הקשר בין סדרת החוקים שהובאו לכאן לאיזושהי משמעות כלכלית?

יצחק פינדרוס: למשהו שקשור בכלל לכלכלה?

יצחק פינדרוס: הרי זה אבסורד שאין כדוגמתו, והיטיב להגדיר יריב את החוק המצחיק הזה ואת הסיפור המגוחך הזה על הכסף שהולכים להוסיף לשכר מינימום.

יצחק פינדרוס: אבל כשמדברים על הממשלות הקודמות, אני מזכיר לכולם: העלאות שכר מינימום היו בממשלות שאתם כל הזמן ניסיתם לשנות.

יצחק פינדרוס: אז לקרוא לדבר הזה ממשלה – זה ביזיון.

יצחק פינדרוס: לקרוא לזה תוכנית כלכלית – זה ביזיון.

יצחק פינדרוס: כל הסיפור הזה ביזיון.

יצחק פינדרוס: אני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, כשאתה פה אתה נותן לי השראה לדבר על פרשת השבוע.

יצחק פינדרוס: בפרשת השבוע הזה, בהפטרה – אנחנו קוראים בפרשה את סיום בניית המשכן, ובהפטרה מתואר איך שלמה המלך מסיים את המשכן ובונה את הממלכה שלו.

יצחק פינדרוס: מייד אחר כך – שניים-שלושה פרקים על שלמה המלך, על המלכות שלו, כשהוא מתאר שכל ההשפעה הטובה שבאה על העם ברוח, בגשם, בכל החלקים, באה דרך הבית הזה, שהוא בנה וסיים אותו.

יצחק פינדרוס: ומייד אחר כך, מייד אחר כך מתואר בספר מלכים איך מלכות בית דוד נפלה.

יצחק פינדרוס: איך היא נפלה?

יצחק פינדרוס: היא נפלה בדיוק על מה שאנחנו עושים פה עכשיו.

יצחק פינדרוס: רחבעם התלבט מה לעשות, להעלות מיסים או להוריד מיסים.

יצחק פינדרוס: באו הצעירים ואמרו לו, תעלה מיסים.

יצחק פינדרוס: הלך, שמע בעצת הצעירים, הצעת הילדים, כמו שכתוב שם, ועשה בדיוק את מה שקרה פה בשנה האחרונה; בדיוק את מה שקרה פה בחודש שעבר, כשמדינת ישראל גבתה עודף של 18 מיליארד שקל ממיסים.

יצחק פינדרוס: במקום בעודף הזה לבוא ולעשות תוכנית כלכלית – אתם יודעים מה, אתם לא רוצים להעלות את שכר המינימום, הבנתי.

יצחק פינדרוס: אתם לא רוצים להעלות שכר, הבנתי.

יצחק פינדרוס: אתם לא רוצים לתת שעות נוספות, הבנתי.

יצחק פינדרוס: יש לכם מספיק כסף, על מה שאתם מאמינים בו, להוריד מיסים.

יצחק פינדרוס: יש לכם מספיק כסף.

יצחק פינדרוס: אלא מה התשובה?

יצחק פינדרוס: התשובה היא מה שהיה כאן קודם.

יצחק פינדרוס: אני הייתי בטוח שיושב-ראש כחול לבן, שר הביטחון, למד פרק בהלכות פוליטיקה.

יצחק פינדרוס: הזובור שהחברים שלו הכינו לו בשבוע האחרון הוא הרי בלתי ניתן לתיאור, הוא הרי בלתי ניתן לתיאור.

יצחק פינדרוס: יושב כל שותף קואליציוני פה, סחט את הממשלה בשטויות, בדברים שאין להם שום קשר למציאות.

יצחק פינדרוס: מגיע שר הביטחון, על משהו שיש עליו בג"ץ – עזוב, עזוב את הפוליטיקה מסביב, יש בג"ץ; יש שכר שמקבלים, יש פנסיות שמקבלים, זו הרי לא תוספת תקציבית, עזוב את הכול – והפכו אותו לשודד הקופה הציבורית, כשהם השודדים העיקריים.

יצחק פינדרוס: שדדו את אזרחי ישראל בעוד 20 מיליארד שקל.

יצחק פינדרוס: שדדו את אזרחי ישראל בשמונה צווי מיסים.

יצחק פינדרוס: שמונה צווי מיסים, שדדו כל אחד ואחד מאיתנו.

יצחק פינדרוס: כל אחד ואחת מאיתנו נשדדו בשמונת החודשים האחרונים, ואין פוצה פה ומצפצף.

יצחק פינדרוס: ומי הבעיה?

יצחק פינדרוס: השר שלכם.

יצחק פינדרוס: איך נפלתם בפח הזה של אותו רשע?

יצחק פינדרוס: ואני רוצה אגיד לך דבר אחד, אדוני היושב-ראש.

יצחק פינדרוס: רחבעם סגר את מלכות ישראל.

איתן גינזבורג: משפט אחרון, בבקשה.

יצחק פינדרוס: "כי אין יראת אלוקים במקום הזה והרגוני".

יצחק פינדרוס: ממשלה שאין לה חמלה, מעלה מיסים, לא נותנת זכויות לעובדים, לא נותנת שכר מינימום, לא נותנת שעות נוספות, לא נותנת תוכנית כלכלית, אין לה זכות קיום ודינה לעבור מן העולם.

יצחק פינדרוס: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת יצחק זאב פינדרוס.

איתן גינזבורג: אני מזמין את חבר הכנסת גדי יברקן, בבקשה.

איתן גינזבורג: יושב-ראש הועדה המחוזית מרכז, בפוטנציה, יושב-ראש הוועדה המחוזית, חבר הכנסת אשר.

איתן גינזבורג: קראתי לך יושב-ראש הוועדה המחוזית ולא ענית, הבנתי שזה לא אקטואלי.

פנית אליי?

איתן גינזבורג: פניתי אליך כיושב-ראש הוועדה המחוזית.

לי?

איתן גינזבורג: כן, אבל לא ענית.

איתן גינזבורג: כנראה שזה לא רלוונטי.

איתן גינזבורג: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, מה שאנחנו רואים באירופה, במלחמה של רוסיה ואוקראינה, מלמד אותנו, אדוני היושב-ראש, לקח חשוב מאוד על כך שהמדינה לא יכולה לשים את ביטחונה ואת גורלה בידי אחרים, מה שקורה באוקראינה.

דסטה גדי יברקן: לפני כמה שנים היא הייתה במרוץ להקים נשק גרעיני, והאיחוד האירופי ומעצמות גדולות נתנו לה ערבות, ואמרו, אנחנו נשמור עלייך, אוקראינה, ואנחנו נטפל בכל השאר.

דסטה גדי יברקן: כמובן, הם הסכימו.

דסטה גדי יברקן: לאחר כמה שנים אנחנו רואים את התוצאה – מה שמלמד אותנו במקרה הזה על מדינת ישראל ועל עם ישראל, שאל לנו לבטוח באחרים ולשים את גורלנו בידי אחרים, גם אם הם ידידים הכי טובים שלנו.

דסטה גדי יברקן: אנחנו רואים את המעצמה הגדולה ארצות הברית, ידידתה הגדולה, וידידיה הגדולים של אוקראינה גם האיחוד האירופי ונאט"ו.

דסטה גדי יברקן: לפני כמה ימים אני שומע את נשיא ארצות הברית: איך הוא מגן עליהם, על אוקראינה?

דסטה גדי יברקן: הוא מתפלל.

דסטה גדי יברקן: נשיא המעצמה הגדולה בעולם מתפלל לשלומה של אוקראינה.

דסטה גדי יברקן: בינתיים לא ראיתי את חיל האוויר האמריקאי או של נאט"ו או האירופי מתעמתים מול הרוסים על מנת להגן עליהם.

דסטה גדי יברקן: כשזה יקרה, אף ידידה גדולה לא תעמוד לצידנו יותר ממה שהם עמדו לצידם של האוקראינים.

דסטה גדי יברקן: הם ישלחו לנו תפילות.

דסטה גדי יברקן: להתפלל עם ישראל יודע, כי זה הנשק הכי חזק שהיה לעם ישראל מאז ומעולם, וזאת תפילה לבורא עולם.

דסטה גדי יברקן: אבל אני חושב שבתקופה הזאת יש השגחה עליונה לעם ישראל ולמדינת ישראל, משום שאנחנו רואים איזה אנשים מנהלים את המדינה הזו.

דסטה גדי יברקן: לא נשאר להגיד אלא שישראל מתקיימת רק בניסים.

דסטה גדי יברקן: אנחנו שומעים את שר החוץ של מדינת ישראל במסיבת עיתונאים, באולפני טלוויזיה, והוא אומר שמלחמה לא תפרוץ בין אוקראינה לרוסיה; שר האוצר, מי שהיה שר הביטחון של מדינת ישראל, אומר בהערכות שלו, הערכות מודיעיניות שלו, שכנראה חייזרים יתקפו באוקראינה לפני שחייל רוסי יגיע לאוקראינה – אלה האנשים שמנהלים את ביטחונה של מדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: זה מזכיר לי עוד ראש ממשלה מהשמאל, לשעבר הוא אז היה.

איתן גינזבורג: נא לסיים.

דסטה גדי יברקן: אדוני, אני אסיים.

דסטה גדי יברקן: במלחמת האזרחים בסוריה הוא אמר שאסד ייפול תוך שישה חודשים, ואנחנו רואים שאסאד עדיין עומד על המשמר.

דסטה גדי יברקן: אדוני, לסיום אני רוצה לומר שאזרחי מדינת ישראל צריכים להבין שאנחנו צריכים לסמוך רק על צה"ל ועל צבא ההגנה לישראל, על עם ישראל, על מדינת ישראל.

דסטה גדי יברקן: ושאלוהים ישמור אותנו ממנהיגים רופסים.

איתן גינזבורג: תודה רבה לחבר הכנסת גדי יברקן.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת יעקב אשר – לא נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת דוד ביטן, בקשה.

דסטה גדי יברקן: איפה מחיאות הכפיים?

איתן גינזבורג: לא מוחאים כפיים במליאה.

איתן גינזבורג: לא מוחאים כפיים במליאה גם כשחבר הכנסת דורש זאת.

דסטה גדי יברקן: היה נאום חוצב להבות.

דסטה גדי יברקן: אי-אפשר, הנאום הזה היה מחייב.

דוד ביטן: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, יריב, פעם ראשונה שמעתי ממך בדיחה, אתה יודע מה?

יריב לוין: לא טובה כמו שלך.

דוד ביטן: הצליחו להוציא ממך בדיחה, זה כבר קשה מאוד, אבל כנראה שהגעת לקצה של הקצה עם הקואליציה הזאת.

דוד ביטן: אתה מבין, הם מבטיחים הבטחות, שום דבר לא מקיימים.

דוד ביטן: אני מזכיר לכם את הנאומים שלי בתקציב, שכל הרפורמות שהם קוראים להם רפורמות בסוף רק יעלו את המחירים, נכון?

דוד ביטן: זוכר את זה?

דוד ביטן: גם עכשיו, דרך אגב.

דוד ביטן: היום בבוקר קראתי שמחיר הבשר עתיד לעלות בגלל המלחמה.

דוד ביטן: רק לפני כמה ימים עשו מסיבת עיתונאים ואמרו שבגלל הורדת המכסים מחיר הבשר ירד ב-20%, משהו כזה, ועכשיו כתבו שהוא יעלה.

דוד ביטן: אז בסופו של דבר כל הזמן יש העלאת מחירים בישראל.

דוד ביטן: כל הרפורמות שעושים זה דרך לגבות מיסים ולא דרך להפחתת מחירים, כי הממשלה לא נותנת שום דבר מעצמה.

דוד ביטן: עד שהם לא יורידו מיסים ולא יורידו תשלומים שמשלמים על הדלק, על המים ועל כל מה שמסביב, מחירים לא ירדו.

דוד ביטן: גם התעשיינים וגם היבואנים רואים שהממשלה בעצם לא מוכנה לוותר על שקל והכול על חשבון האזרח או התעשיין או החקלאי.

דוד ביטן: כל הממשלות, דרך אגב, זה לא רק הממשלה הזאת בעניין של הוויתור על כספים.

דוד ביטן: בלי שהממשלה תכניס יד לכיס ותוכיח לציבור שהיא מוכנה לוותר על מיסים כדי שהאזרח ישלם פחות – ובסופו של דבר זה גם יניע את הכלכלה, יגדיל את הצריכה.

דוד ביטן: לא תמיד מיסים מגדילים את הצריכה.

דוד ביטן: אתה רואה שמבזבזים את זה ונותנים 52 מיליארד או 3 מיליארד לערבים, נותנים 20 מיליארד לפה, 15 מיליארד לפה.

דוד ביטן: בסופו של דבר הכסף בורח והתושבים ממשיכים לשלם.

דוד ביטן: לגבי שכר המינימום, תראו, זאת בדיחה.

דוד ביטן: נכון, כבר תקופה מסוימת לא עלה שכר המינימום, אבל עכשיו, כשהחליטו להעלות, בלית ברירה, העלו בסכומים שהם באמת לא רציניים.

דוד ביטן: אז המחירים עולים, האינפלציה עולה.

דוד ביטן: באופן טבעי – אני פונה אליך, שר רווחה, באופן טבעי שכר המינימום חייב לעלות, כי הכול עלה.

דוד ביטן: במצב הזה, שהשכירות עולה והמחירים עולים וסל קניות בסופר קפץ פי 1.5, אז מה אתה מצפה, שאנשים ימשיכו להרוויח אותו דבר מבחינת שכר מינימום?

דוד ביטן: אתם יודעים שבשכר המינימום הם לא מרוויחים 5,300 או 5,400, כי בפועל, בתחשיבים של הממשלה, הרשויות המקומיות וכולם מחשיבים בתוך השכר גם תוספות שכר שמגיעות להם מכוח הסכמים.

דוד ביטן: זאת אומרת, אם מגיעה לך מכוח הסכם איזושהי פרמיה, זה נכנס לתוך שכר המינימום.

דוד ביטן: אז לפעמים עולה שכר המינימום אבל אתה לא מקבל שקל, כי בפועל עברת את שכר המינימום.

דוד ביטן: אם שכר המינימום זה 5,400 ואתה מרוויח כל מיני תשלומים נלווים ואתה עברת את ה-5,400, אתה לא מקבל את ה-100 שקל ולא את ה-200 שקל האלה - -

איתן גינזבורג: נא לסיים.

דוד ביטן: - - כי אתה בעצם בדברים האלה עברת את התוספת.

דוד ביטן: ואני מבקש ממך לבדוק את העניין, וזה שנים ככה.

דוד ביטן: תבדוק את העניין, כי זה לא יכול להמשיך בצורה כזאת.

דוד ביטן: זהו, סיימתי?

דוד ביטן: תודה רבה לך.

איתן גינזבורג: אותי מטרידה הסוגיה, בתור ארגנטינאי, שהבשר הולך לעלות.

דוד ביטן: מה?

איתן גינזבורג: שמחיר הבשר הולך לעלות.

דוד ביטן: אתה יודע מה היה כתוב היום בעיתון ידיעות אחרונות.

איתן גינזבורג: נראה לי שזה הדבר שאנחנו - - -

דוד ביטן: אז אני אומר לך, אני ואתה אוכלים בשר, נכון?

דוד ביטן: אמרו שבגלל הורדת המכס הבשר ירד, נכון?

דוד ביטן: אמרו.

איתן גינזבורג: תגיד לי, אנחנו יכולים לתת לזה יד?

דוד ביטן: לא, אני שואל אותך.

דוד ביטן: היה כתוב היום, תקרא, שבגלל המלחמה באוקראינה הבשר יעלה.

דוד ביטן: אז מה עשינו פה?

איתן גינזבורג: אנחנו נצטרך לטפל בזה.

איתן גינזבורג: ספציפית בזה.

קריאה: - - -

איתן גינזבורג: מה?

איתן גינזבורג: שואלים ארגנטינאי אם הוא אוהב בשר?

איתן גינזבורג: חבר הכנסת משה גפני – אינו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר – אינו נוכח.

איתן גינזבורג: חבר הכנסת מיכאל מלכיאלי, בבקשה.

יעקב מרגי: בהזדמנות זו, נודה לסגן יושב-ראש הכנסת חבר הכנסת איתן גינזבורג על תרומתו האדירה לכנסת ולמעמד סגן יושב-ראש הכנסת.

יעקב מרגי: הוא בתקופה של רוטציות.

יעקב מרגי: נתאפק, נשרוד – חודשיים, כמה?

מיכאל מלכיאלי: בקואליציה אצלכם מכבדים רוטציות?

מיכאל מלכיאלי: הסיכום הוא שמכבדים?

יעקב מרגי: זה מכל הלב, לא בחנופה.

יעקב מרגי: אתה הבאת כבוד גם לבית וגם לתפקיד.

יעקב מרגי: תודה.

מיכאל מלכיאלי: אפשר להרחיב את הממשלה ולמנות.

מיכאל מלכיאלי: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, על הנושא של הפנסיות עוד נדבר, על הנושא של שכר המינימום הגבוה גם נדבר.

מיכאל מלכיאלי: ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לדבר על משהו טוב.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, אין ספק, כולנו עוקבים בדאגה מאוד גדולה אחרי מה שקורה בין רוסיה לאוקראינה.

מיכאל מלכיאלי: אין ספק שיש סיפורים שוברי לב.

מיכאל מלכיאלי: לראות נשים, ילדים, לא פשוט לעמוד מול זה.

מיכאל מלכיאלי: אבל אני חושב שדווקא מתוך החושך מתגלים מלאכים, מלאכים בדמות אדם, ואתה רואה את העוצמה היהודית שלהם, את הגבורה העילאית, שדווקא בזמנים הקשים ביותר קוראים ליהודים, קוראים לישראלים: בואו, ניתן לכם לאכול, נדאג לכם למקלט.

מיכאל מלכיאלי: אני רוצה לציין, נוכחתי – יהודי ענק, קוראים לו הרב ראובן אסמן, מנהל כפר ילדים שנקרא אנטבקה, 20 ק"מ מקייב.

מיכאל מלכיאלי: כשהתחילה המלחמה הוא אמר: כל ישראלי, כל יהודי שנמצא בצרה, יש לי מקום לכולם.

מיכאל מלכיאלי: יבואו אליי לאכול, יבואו אליי, אני אדאג לכם לאוכל, אדאג לכם לכול.

מיכאל מלכיאלי: אני התקשרתי אליו.

מיכאל מלכיאלי: אמרתי לו, תגיד לי, איך אתה מסוגל, כמה מחסנים של אוכל יש לך?

מיכאל מלכיאלי: יבואו אליך 1,000 בני אדם, אתה יכול לכלכל אותם שבוע-שבועיים?

מיכאל מלכיאלי: הוא אמר לי: תשמע, אני מאמין בהשם, ובעזרת השם, נצליח לכלכל את כולם.

מיכאל מלכיאלי: אדוני השר, בכפר אנטבקה כבר מאות אנשים עברו בדרך לגבול.

מיכאל מלכיאלי: יש שם עכשיו, בזמן אמת, מאות ילדים.

מיכאל מלכיאלי: הוא הסב מקלטים שלמים, כיתות שלמות, לחדרי מגורים, ומזרנים, אוכל, פעילות.

מיכאל מלכיאלי: קילומטרים בודדים משם – פיצוצים, מטוסים, טנקים.

מיכאל מלכיאלי: הוא דאג למלא את שעות הפנאי שלהם, ולאט-לאט, בצורה עילאית, להעביר קבוצות של יהודים, לאט-לאט, לכיוון הגבול, ולהוציא אותם.

מיכאל מלכיאלי: אבל בכל זמן נתון מאות אנשים נמצאים אצלו.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שאנחנו צריכים להצדיע לאנשים האלה, יחד עם עוד רבנים באוקראינה שאני יודע שעושים מעשה ענק, מעשה גבורה גדול מאוד.

מיכאל מלכיאלי: אני חושב שהאנשים האלה הם אור.

יעקב מרגי: את אברהם וולף מאודסה הזכרת?

מיכאל מלכיאלי: ודאי.

מיכאל מלכיאלי: ודאי.

מיכאל מלכיאלי: תראה, אני לא אגמור – הרב וולף מאודסה, ועוד המון רבנים שעושים עבודת קודש.

יעקב מרגי: ואחיו מחרסון.

מיכאל מלכיאלי: בוודאי.

מיכאל מלכיאלי: עושים עבודה – אי-אפשר להאמין איך אנשים בתקופה הקשה, שכשאנשים אוגרים אוכל ושומרים, הם קוראים לאנשים: בואו נחלוק ביחד.

מיכאל מלכיאלי: אין ספק שבזכות הגבורה העילאית הגדולה הזאת, האחדות הגדולה שהם מקרינים בעם, בעזרת השם, זה יסתיים בטוב.

מיכאל מלכיאלי: אנחנו מקווים שתבוא לשם שעת שלום, ונזכה כולם שנראה את המלחמה הזאת בסיומה.

מיכאל מלכיאלי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: תודה לחבר הכנסת מיכאל מלכיאלי.

יעקב מרגי: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה.

סמי אבו שחאדה: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני שמעתי את הנאום שהיה לפניי, וכמה נאומים דומים שהיו היום, ואני אומר, ישראל זה המקרה הכי טוב בעולם ללמוד בו על צביעות מוסרית.

סמי אבו שחאדה: זה פשוט מדהים, הדבר הזה, מצב ההכחשה שנמצאת בו החברה הישראלית לגבי העוול היום-יומי והחברה הגזענית שבנו פה.

סמי אבו שחאדה: ואחר כך מדברים על מוסר.

סמי אבו שחאדה: אחת הבעיות הרציניות שלנו היא שכשאנשים ממוצעים פה בכנסת חושבים על זכויות אדם, מה שעולה להם בראש זה זכויות האדם היהודי.

סמי אבו שחאדה: כל הפגיעות האחרות שהם עושים בזכויות האדם שהוא לא יהודי, הפלסטיני – הם לא רואים.

סמי אבו שחאדה: על אותם דברים הם פשוט לא רואים.

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, שני בחורים צעירים מלוד הלכו לעבודה שלהם בנתניה.

סמי אבו שחאדה: ויסאם אלעג'ו וחברו ממשפחת אזברגה נכנסו לתחנת דלק, ראו קבוצה של יהודים תוקפים נהג מונית ערבי.

סמי אבו שחאדה: הלכו לעזור לנהג המונית.

סמי אבו שחאדה: שני בחורים צעירים בתחילת דרכם, אחד מהם מנסה לאסוף קצת כסף כדי להיכנס ללימודים, להמשיך את לימודיו, הותקפו על ידי בריונים בצורה לא אנושית.

סמי אבו שחאדה: דקרו אותם, אחד מהם נמצא במצב מאוד קשה בבית החולים.

סמי אבו שחאדה: יש וידיאו.

סמי אבו שחאדה: מתוך תחנת הדלק יש וידיאו - -

מאי גולן: אבל אף אחד לא מצדיק את זה.

מאי גולן: אף אחד לא מצדיק תקיפה.

סמי אבו שחאדה: - - שמראה את כל האירוע מההתחלה ועד הסוף.

מאי גולן: ההבדל הוא שאנחנו מגנים, אתם לא.

סמי אבו שחאדה: רק שהמשטרה לא חושבת שהיא צריכה לעבוד.

מאי גולן: אנחנו מגנים - - -

סמי אבו שחאדה: למה?

סמי אבו שחאדה: כי הקורבן הוא ערבי.

סמי אבו שחאדה: במדינת היהודים, כשהקורבן הוא ערבי המשטרה לא צריכה לעבוד, אדוני.

מאי גולן: גם אצלנו היא לא עובדת.

סמי אבו שחאדה: לא רק המשטרה, גם התקשורת לא חשבה שיש שם אייטם.

סמי אבו שחאדה: הכול מתועד.

סמי אבו שחאדה: זה לא דבר שהיה בחושך ולא רואים אותו, לא דבר שאין עליו עדויות.

מאי גולן: מה זה קשור לגזענות?

מאי גולן: אבל מה זה קשור?

סמי אבו שחאדה: אירוע ברור.

סמי אבו שחאדה: יש וידיאו.

מאי גולן: אנחנו מגנים אלימות כזאת - - -

סמי אבו שחאדה: בסך הכול הם היו צריכים ללכת לתפוס את הבריונים.

יעקב מרגי: מאי גולן.

מאי גולן: זה פופוליזם ודמגוגיה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מאי גולן.

סמי אבו שחאדה: בסך הכול היה צריך לתפוס את הבריונים היהודים האלה - -

מאי גולן: ומי ישתף איתם פעולה, אצלכם בכפר?

מאי גולן: מי ישתף פעולה?

סמי אבו שחאדה: - - לחקור אותם, ולהכניס אותם לכלא.

סמי אבו שחאדה: זה כל מה שהייתה המשטרה צריכה לעשות, אדוני.

סמי אבו שחאדה: הצביעות המוסרית הזאת - - -

מאי גולן: אתה תגנה אם זה יהיה הפוך?

סמי אבו שחאדה: הצביעות המוסרית הזאת - - -

יעקב מרגי: חברת הכנסת מאי גולן, מייד את עולה, את יכולה לדבר.

קריאה: - - -

סמי אבו שחאדה: הצביעות המוסרית הזאת - -

יעקב מרגי: הוא שמע אתכם, אולי הוא ירצה לענות.

סמי אבו שחאדה: - - אדוני היושב-ראש, אני מתעקש, בסוף רבים ישלמו את המחיר שלה.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

יעקב מרגי: תודה לחבר הכנסת סמי אבו שחאדה.

יעקב מרגי: תעלה ותבוא חברת הכנסת מאי גולן.

מאי גולן: רק שאלנו – אנחנו מגנים, האם אתה מגנה מהצד השני - - -

יעקב מרגי: ואחריה – חבר הכנסת אלי אבידר, אם יהיה נוכח.

מאי גולן: רגע, רגע, לפני שהשניות שלי מתחילות, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להגיד כמה אני שמחה שאתה יושב כאן.

יעקב מרגי: יש לך סיבה.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

מאי גולן: אדוני היושב-ראש המכובד, כנסת נכבדה, אני בוחרת לנצל את שלוש הדקות שלי למשהו קצת שונה, כי חשוב לי מאוד לדבר דווקא לצופים שצופים בנו בבית.

מאי גולן: פונים אליי אנשים בכל יום, ולא מבינים, אדוני היושב-ראש, למה ההתנהלות הקלוקלת, המוזרה הזאת, כאן בכנסת, למה אין סדר-יום, למה דברים מתבטלים מהרגע להרגע, למה עד דקה לפני השעה שנפתחת המליאה אנחנו לא יודעים מה אנחנו עושים ואם אנחנו עושים.

מאי גולן: באמת שאלו אותי, כי לא מבינים, כי זה לא היה עד עכשיו.

מאי גולן: << אחרי_כן >> אז באמת אני רוצה לספר לכל מי שצופה בנו, שבאמת מעבר לאי-שוויון בוועדות ומעבר לדורסנות הבלתי-נתפסת כלפי הח"כים, קורה פה משהו שלא מדברים עליו, ואני חושבת שאדוני היושב-ראש יסכים איתי.

מאי גולן: חברים, אני רוצה שתבינו את זה, כדי שבאמת לא תכעסו עלינו, אנשי המחנה הלאומי.

מאי גולן: הם רגילים שאנחנו בשטח ועונים לפניות ומדברים איתם, ומה קורה?

מאי גולן: זה לא קורה עכשיו.

מאי גולן: אין סדר-יום בממשלה הזאת, פשוט אין סדר-יום.

מאי גולן: למי שלא יודע, בימי שני נפתחת מליאה ב-16:00, בימי רביעי – בשעה 11:00.

מאי גולן: ובדרך כלל אנחנו מקבלים סדר-יום בתחילת השבוע, למעט שינויים כאלה ואחרים.

מאי גולן: מה שקורה כאן היום זה שאפילו באותו יום עצמו אפשר באותה שעה שנפתחת המליאה לשנות.

מאי גולן: ולמה?

מאי גולן: כי כל ממזר פה הוא ראש ממשלה, כל ממזר.

מאי גולן: איך זה עובד?

מאי גולן: בואו אני אספר לכם – שלום, חבר הכנסת כץ – איך זה עובד, אני אספר לכם.

מאי גולן: גנץ רוצה פנסיות – אין סדר-יום; מנסור רוצה מיליונים – אין סדר-יום.

מאי גולן: כל ממזר ראש ממשלה, תבינו את זה, כל ח"כ זוטר נורבגי יכול לסחוט את ראש הממשלה.

מאי גולן: ולמה, ולמה?

מאי גולן: כי בנט, הקונדסון של התקופה הזאת, רץ ועושה כל מיני מעשי קונדס בלשחק מתווך-על בין כל מיני מעצמות אירופיות, ובזמן שהוא עושה לעצמו כל מיני קונדסים כאלה ואחרים, מנהלים פה את הממשלה ממשלת הדרדסים עם גרגמלים כאלו ואחרים, ובפועל לא מנהלים פה כלום ושום דבר.

מאי גולן: עכשיו, אני אומרת לכם, תראו - - -

אחמד טיבי: - - -

יעקב מרגי: חבר הכנסת טופורובסקי וחבר הכנסת טיבי.

יעקב מרגי: הקול נשמע בית פרעה, יש פסוק כזה.

יעקב מרגי: נשמע הכול פה.

מאי גולן: יש לי חצי דקה, הוא צריך להחזיר לי.

רון כץ: - - - תהיי רגועה.

מאי גולן: אני מאוד רגועה.

יעקב מרגי: בבקשה.

מאי גולן: עכשיו, העיקר, מה העיקר, מה הכי חשוב, אדוני היושב-ראש?

מאי גולן: העיקר שהממשלה הבאמת-הזויה הזאת חוזרת בכל ריאיון על ההישג, ההישג: הבאת תקציב.

מאי גולן: כאילו באמת המצאתם את הירח המשולש, הבאתם תקציב, אבל בפועל הרי אתם מנהלים את הממשלה הזאת כמו תיאטרון בובות.

מאי גולן: לא סדר-יום, לא חוקים, לא ועדות, לא מישהו שיודע מה הוא צריך לעשות יום למוחרת.

מאי גולן: מה אכפת לכם שאנחנו יושבים, קוראים חוקים – אני לא באה אליך בטענות, השר מאיר כהן – אבל מה אכפת להם שאנחנו יושבים?

יעקב מרגי: נא לסכם.

מאי גולן: אתה לקחת לי חצי דקה.

מאי גולן: מה אכפת להם שאנחנו קוראים חומר, מתכוננים, מגיעים, ובפועל הכול כאן בוקה ומבולקה?

מאי גולן: אין מנהל, אין סמכות, אין ניהול, הכול זורם לפי הסחטנות של ח"כ.

מאי גולן: אבל, מה זה משנה, הרי אתם רודפים אחרי כל ח"כ עם פנקס צ'קים על כל הצבעה, ואת זה המצביעים שלכם לא רואים.

יעקב מרגי: תודה.

מאי גולן: ולצערי, גם הקהל שלנו לא רואה.

מאי גולן: אז חשוב היה לי לעמוד פה ולספר לכם ולהתנצל בפני האזרחים שלנו, שאנחנו, אנשי הימין, לא מספיק בשטח, לא עונים מספיק לפניות ציבור.

מאי גולן: לאחר שנפיל את ממשלת הדרדסים הזאת – אני מבטיחה לכם שנחזור.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אלי אבידר – איננו נוכח; חברת הכנסת מיכל שיר סגמן – אף היא איננה נוכחת.

רון כץ: דרדסים.

מאי גולן: יש לך את קונדסון.

מאי גולן: הוא עושה מעשי קונדס כל היום - - -

יעקב מרגי: חברת הכנסת אורית מלכה סטרוק, בבקשה, גברתי, ואחריה – חבר הכנסת אופיר כץ, שאין סיכוי שהוא לא יהיה נוכח.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך.

אורית סטרוק: תודה רבה.

אורית סטרוק: ערב טוב, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, אני רוצה לדבר על אלפי תושבי קריית ארבע, חברון והר חברון, שברגעים אלה מונים שמונה שעות לניתוק מאינטרנט ומתקשורת סלולרית, שמונה שעות.

אורית סטרוק: בסך הכול מ-14:30, שאז, בפעם השמינית בחודשים האחרונים, הכלים שעושים את עבודת התשתיות - - -

יעקב מרגי: חברת הכנסת מאי גולן, פעם ראשונה.

מאי גולן: באמת?

יעקב מרגי: פעם ראשונה אמרתי.

יעקב מרגי: נא לא להפריע.

אורית סטרוק: מאי, את רוצה לשמוע מה עובר על תושבי קריית ארבע?

אורית סטרוק: מאי, מה עובר עכשיו על תושבי קריית ארבע, חברון והר חברון?

אורית סטרוק: שמונה שעות הם מנותקים מאינטרנט ומתקשורת סלולרית בגלל שהעבודות שמבוצעות להרחבת הכביש החדש – ברוך השם, אנחנו שמחים שעושים כביש חדש – פגעו שוב.

אורית סטרוק: ושוב, זו פעם שמינית שהעבודות האלה פוגעות בתשתיות התקשורת של קריית ארבע - - -

יעקב מרגי: עוד 200 שנה נשמע – עבודות בכביש פגעו בקו.

יוסף טייב: זה המשך ישיר של הממשלה המנותקת - - -

אורית סטרוק: וכל פעם כזו אנחנו מדברים על שעות ארוכות של ניתוק.

אורית סטרוק: עכשיו, זה פגיעה בעסקים, זה פגיעה במרקם החיים, זה פגיעה בביטחון.

אורית סטרוק: זה להשאיר אנשים – בעצם כל התקשורת שלנו, כל החיים שלנו בנויים על התקשורת הסלולרית הזו.

אורית סטרוק: ולא שזו פעם ראשונה.

אורית סטרוק: כבר פנו וביקשו עוד פעם, ושוב ושוב – מחברת נתיבי ישראל, מהקבלן שעוסק בשיפוצים האלה: בואו, תיקחו את התוכניות, אתם הרי אמורים לדעת איפה מונחים הכבלים האלה, תיזהרו כשאתם עובדים, תחשבו על אלפי האנשים שאתם פוגעים בהם, באיכות החיים שלהם, הכי בסיסית, בביטחון שלהם, ביכולת שלהם להזעיק עזרה, אתה יודע.

אורית סטרוק: כלום, שום דבר, כאילו אין שם בני אדם.

אורית סטרוק: אני רוצה פשוט שנדבר על מה שעובר על התושבים האלה.

אורית סטרוק: באמת, כמה פעמים אפשר לבקש, להתחנן?

אורית סטרוק: ראשי המועצות פנו כבר, ביקשו אלף פעם.

אורית סטרוק: למה אי-אפשר ללמוד מהפעם הקודמת?

אורית סטרוק: אתם יודעים, כאילו, פעם ראשונה אתה יכול להבין, פעם שנייה אתה יכול להבין – פעם שמינית, פעם שמינית שהכלים הכבדים שעוסקים בסלילת הכביש פוגעים בתשתיות.

אורית סטרוק: פעם שמינית.

אורית סטרוק: פעם שמינית שבזק מוזעקת לשם, וזה לוקח לה שמונה ותשע ועשר שעות לתקן.

אורית סטרוק: כמה אפשר להתעלל בתושבים?

אורית סטרוק: אז אני מבקשת.

אורית סטרוק: ידידי השר מאיר כהן, חבר הממשלה, מכובדי השר, בתור נציג הממשלה – אתה, אכפת לך מאנשים, אתה ידוע בתור אחד שאכפת לך מאנשים – אם אתה יכול בבקשה להעביר את הבקשה הזו לשרים הנוגעים בדבר, כדי שיתחילו להתחשב בתושבי קריית ארבע, שנכון, הם רוצים כביש חדש, אבל הם לא צריכים פעם בכמה שבועות להישאר מנותקים מהעולם - -

יעקב מרגי: תודה, אורית.

אורית סטרוק: - - בגלל סלילת הכביש הזה.

אורית סטרוק: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחברת הכנסת אורית סטרוק.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת אופיר כץ, ואחריו – חברת הכנסת מירי מרים רגב.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

אופיר כץ: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, חבריי חברי הכנסת, היום ראינו את הפרסום והחגיגות של התוכנית הכלכלית.

אופיר כץ: באמת, נכנסתי לכל האתרים לנסות להבין מה יש בתוכנית הזאת, וראיתי את אותו דבר, שבעצם מדובר בבלוף אחד גדול שייתן מענה במקרה הטוב לאלפי עסקים.

אופיר כץ: מה הם נותנים בתוכנית?

אופיר כץ: פגיעה מעל 35%.

אופיר כץ: למה 35%?

אופיר כץ: אנחנו לדוגמה נתנו מעל 25%.

אופיר כץ: למה הם מורידים פה 10%?

אופיר כץ: לא ברור.

אופיר כץ: הגבלת מחזור של עד 60 מיליון שקלים.

אופיר כץ: למה?

אופיר כץ: למה להגביל עד 60 מיליון שקלים, מה עם עסק שהוא טיפה יותר גדול?

אופיר כץ: זה עדיין בהגדרה של בינוני.

אופיר כץ: הוא עם מחזור של 65 מיליון נגיד, ונפגע ב-80%, אז העסק הזה, לא מגיע לו פיצוי?

אופיר כץ: העסק הזה לא נפגע מבחינתכם?

אופיר כץ: עשו רעש כאילו הביאו תוכנית כלכלית, בעצם זה תוכנית סופר-סופר-מצומצמת.

אופיר כץ: אין מה להשוות בכלל למענה ולסיוע שאנחנו הבאנו, ופה מסיבות עיתונאים וליברמס מנסה להציג כאילו הינה הפתרון לעצמאים.

אופיר כץ: אין פה כמובן שום בשורה, יש פה הונאה ולא בשורה.

אופיר כץ: איפה עוד אנחנו רואים את הקמצנות שלהם ושום סיוע לאזרחים?

אופיר כץ: הם נותנים את זה כמענה רק לינואר-פברואר.

אופיר כץ: מה עם החודשים שלפני כן?

אופיר כץ: שם עסקים לא נפגעו?

אופיר כץ: יולי-אוגוסט, גם שם הייתה תחלואה.

אופיר כץ: עסקים שנפגעו מעל 35%, וגם מחזור של עד 60 מיליון שקלים, מה איתם?

אופיר כץ: למה הם לא בתוכניות שלכם?

אופיר כץ: אני – עם פרסום הידיעה, עם מסיבות העיתונאים – קיבלתי כבר הודעות מאותם עצמאים שלא יראו שקל מהסיוע הזה.

אופיר כץ: יש ענפים שלמים ששותקו מבחינה כלכלית מיולי, מרגע – התוכנית הכלכלית שלנו הייתה עד יוני 2021: ענף התיירות, התעופה, מורי הדרך, שעכשיו אנחנו מבינים, כשליברמס אמר להם: תחליפו מקצוע, הוא לא צחק, הוא התכוון לזה.

אופיר כץ: מורי הדרך לא עובדים מיולי – יולי, אוגוסט, ספטמבר, אוקטובר, נובמבר, דצמבר – חודשים שלא נכנס להם שקל.

אופיר כץ: מי ייתן להם את המענה הזה?

אופיר כץ: אני נפגשתי איתם.

אופיר כץ: אין להם הכנסה.

אופיר כץ: הם נעזרים – משפחה, חברים, חסכונות.

אופיר כץ: הגשתי על זה דיון מהיר, מחר יהיה לנו את זה בוועדת הכלכלה.

עידית סילמן: בעזרת השם.

אופיר כץ: בעזרת השם.

אופיר כץ: בטוח לא בעזרת

אופיר כץ: כם, כי אתם לא עוזרים להם.

אופיר כץ: אין פה שום בשורה לעצמאים.

אופיר כץ: יש פה הונאה אחת גדולה.

אופיר כץ: אתם לא עוזרים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

אופיר כץ: ושוב, אנחנו עזרנו למאות אלפי עצמאים, מאות אלפי עסקים.

אופיר כץ: פה, בתוכנית ההונאה הזאת, הבלוף הזה שהוצג, במקרה הטוב אולי אלפים ייהנו מזה.

אופיר כץ: תודה.

יעקב מרגי: תודה לחבר הכנסת אופיר כץ.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירי מרים רגב.

יעקב מרגי: מירי רגב, בבקשה.

יעקב מרגי: אחריה – חבר הכנסת משה אבוטבול.

אופיר כץ: מוותר.

משה אבוטבול: לא, אל תדבר בשמי.

מירי רגב: משה אבוטבול, ככה אתה מוותר כל כך מהר?

מירי רגב: לא מתאים לך.

יעקב מרגי: עד שלוש דקות לרשותך, גברתי.

משה אבוטבול: לא, אני לא.

משה אבוטבול: אל תאמין בחברך עד יום - - -

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, כבוד השר, חבריי חברי הכנסת, מה חשבת, אדון בנט, ששחקן ספסל בליגה השנייה יכול להיות פתאום מאמן נבחרת?

מירי רגב: מאיפה התעוזה שלך להתקשר לפוטין ולהציע לו להיות מתווך?

מירי רגב: הוא הרי כבר מכיר אותך.

מירי רגב: גם הוא יודע שאתה חסר ביטחון, שאתה חסר אמון ציבורי, שאתה חסר ניסיון, שאתה חובבן.

מירי רגב: אפילו בתוך הקואליציה שלך אתה לא מצליח לתווך.

מירי רגב: רצת לספר שנשיא אוקראינה פנה אליך, רק שכחת לציין שהוא פנה לעוד עשרות ראשי מדינות בעולם – פולין, טורקיה, הונגריה ועוד.

מירי רגב: אבל אתה טוב בהדלפות, בהבטחות, בלספר סיפורים; ובתכל'ס, נו, אופיר, אנחנו כבר יודעים, לא?

מירי רגב: אפס תוצאות.

מירי רגב: זה האיש.

מירי רגב: ומה לגבי הצמד-חמד לפיד-ליברמן?

מירי רגב: אני אתחיל בשני ציטוטים שלהם מהשבועות האחרונים.

מירי רגב: שר החוץ לפיד: כרגע ההערכה היא שאני לא רואה עימות אלים בקרוב.

מירי רגב: שר החוץ ליברמן: חייזרים יפלשו לאוקראינה לפני שפוטין יפלוש לשם.

מירי רגב: תתביישו לכם.

מירי רגב: בגלל ההתנהלות החובבנית שלכם ישראלים ויהודים נשארו תקועים באוקראינה; בגלל האדישות והיהירות שלכם, שאמרתם – שר חוץ אומר:

מירי רגב: כרגע ההערכה היא שאני לא רואה עימות אלים – אנשים נשארו באוקראינה, ועכשיו הם לא יכולים לעזוב את אוקראינה.

מירי רגב: משפחות שלמות עם ילדים סמכו על שר החוץ הישראלי שיודע על מה שהוא מדבר, רק מה שהם שכחו – שהוא לא יודע על מה שהוא מדבר, כי אחרת הוא לא היה אומר את המילים הנבובות האלה.

מירי רגב: נכשלתם בזה, ונכשלתם גם בזה שלא חזיתם את עליית מחירי הנפט והדלק.

מירי רגב: הרי היה ברור שבמלחמה מחירי הנפט והגז עולים, בכל העולם.

מירי רגב: יכולתם לספוג את המס, שגובהו 65%, ולהקל על אזרחי ישראל אחרי שנתיים קשות של קורונה.

מירי רגב: אבל לא, חוסר ההנהגה בישראל מעולם לא היה בולט – מדינת ישראל מונהגת בידי חובבנים, ובכל יום שאתם כאן אזרחים ישראלים מופקרים לגורלם.

מירי רגב: די, לכו הביתה, זה גדול עליכם.

מירי רגב: ולסיום אני רוצה לשבח ולהודות לעובדי ועובדות משרד החוץ, שבימים מורכבים אלו הם פועלים 24/7, מסביב לשעון, על מנת לסייע ולחלץ את היהודים והישראלים במעברי הגבול באוקראינה.

מירי רגב: יישר כוח לכם.

מירי רגב: כולנו מחזקים אתכם.

שלמה קרעי: ולבית חב"ד.

יעקב מרגי: בתי חב"ד.

מירי רגב: לבית חב"ד, בתי חב"ד באוקראינה.

מירי רגב: ומכאן אני רוצה לשלוח את תנחומיי הכנים - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

מירי רגב: - - למשפחתו של הישראלי שנהרג היום באוקראינה, בעת שהיה בדרכו ארצה, רומן ברודצקי, זכרו לברכה.

מירי רגב: יהי זכרו ברוך.

יעקב מרגי: תודה רבה לחברת הכנסת מירי רגב.

יעקב מרגי: חבר הכנסת משה אבוטבול, ואחריו – איתמר בן גביר.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כה אמר שר החוץ לפיד על התקופה הקשה הזו שאנחנו עוברים – אומר שר החוץ משפט מאוד מעניין: מה שעשינו בשישה חודשים לא עשו כאן בשש שנים.

משה אבוטבול: כך אומר שר החוץ לפיד.

משה אבוטבול: למה מתכוון המשורר?

משה אבוטבול: אני מנסה קצת להעמיק.

משה אבוטבול: ראיתי את זה באיזה קליפ, סרטון, שנתן לי להבין בדיוק באיזה מצב אנחנו נמצאים.

משה אבוטבול: אומר שר החוץ: מה שעשינו בשישה חודשים כאן בממשלה לא עשו כאן בשש שנים.

משה אבוטבול: אז יצאנו קצת לבדוק, וראינו שמחיר הדלק מרקיע, ומה שעשור לא היה עולה ב-30 אגורות – אולי לזה התכוון שר החוץ.

משה אבוטבול: מחירי החשמל עלו ב-5%, השיעור החד ביותר שקרה בתשע שנים האחרונות – אולי לזה מתכוון מר לפיד, שר החוץ.

משה אבוטבול: ואולי באמת הוא מתכוון למשהו אחר.

משה אבוטבול: אתם, הצופים בנו שם בבית, אולי הוא התכוון לעליית מחירי הדירות, שבקצב השנתי עלו ב-11.3% – אולי לזה הוא מתכוון?

משה אבוטבול: אולי הוא מתכוון לכל העליות שאנחנו רואים כשאנחנו ניגשים למרכול ורואים שם שבעצם הכול עולה?

משה אבוטבול: אם זה מוצרי החלב, ואם זה הסוכר, ואם זה מוצרי הפסטות.

משה אבוטבול: אולי הדגים הקפואים, אולי לזה הוא מתכוון, מר לפיד.

משה אבוטבול: אולי הוא בכלל מתכוון לקטשופ, לטונה, לסוכרזית – בכל הדברים האלה עלו המחירים.

משה אבוטבול: בצורה מפליאה יוקר המחיה חוגג, והוא אומר: מה שעשינו בשישה חודשים לא עשו כאן בשש שנים.

משה אבוטבול: אולי הוא מתכוון לתפוסה המלאה בחדרי המיון, שהבוקר בידיעות אחרונות יש כותרת זועקת שיש 200% עלייה של חדרי המיון?

משה אבוטבול: אולי לזה הוא מתכוון.

משה אבוטבול: כולם נמצאים בקשיים כלכליים, והוא בא ואומר שמה שעשינו פה בשישה חודשים – תאמרו את זה לאט, כדי שתיהנו קצת מהבדיחה היפה – מה שעשינו כאן בשישה חודשים לא עשו כאן בשש שנים.

משה אבוטבול: אני רוצה להגיד לך, מר לפיד: הבלגן שעשיתם והנזקים וההאצה ויוקר המחיה, ומה שהרסתם כאן - - -

יעקב מרגי: ששש, חברי הכנסת.

משה אבוטבול: מה שהרסתם כאן בשישה חודשים או שמונה חודשים - -

יעקב מרגי: תודה.

משה אבוטבול: - - לא הרסו כאן ב-60 שנה.

משה אבוטבול: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת משה אבוטבול.

יעקב מרגי: איתמר בן גביר, בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: ואחריו – חבר הכנסת שלמה קרעי.

יעקב מרגי: שלוש דקות לרשותך.

איתמר בן גביר: תודה, אדוני היושב-ראש.

איתמר בן גביר: כנסת נכבדה - - -

משה אבוטבול: איתמר, אולי תפתח גם פה לשכה?

יעקב מרגי: שלוש דקות לרשותך, אדוני.

איתמר בן גביר: אני חשבתי על גבול אוקראינה-רוסיה לפתוח לשכה.

איתמר בן גביר: הציעו לי שם.

אופיר כץ: אולי ביציע של סח'נין.

איתמר בן גביר: אדוני השר, כנסת נכבדה, כמובן, אין ספק שהצעת החוק הזאת היא עוד פייק בשורת פייקים, זיופים, סילופים, הונאות, שהממשלה הזאת מספרת לציבור הישראלי.

איתמר בן גביר: היא לא מספרת על האינפלציה, שתשחק את שכר המינימום, היא לא מספרת על יוקר המחיה, והיא גם לא מספרת על כך שבסופו של דבר יכול להיות שהפתרון, קרוב לוודאי, זה לא העלאת שכר מינימום אלא הורדת מיסים והקלה גם על העצמאים, גם על השכירים, גם על כל המשק.

איתמר בן גביר: אני חייב לומר שהעובדה שהקמתי לשכה לשמעון הצדיק ודאי, ברוך השם, תרמה לשלווה יותר, תרמה לכך שיהיה יותר שקט ברחוב, איפה שאני נמצא, כאשר שם – את יכולה לצחוק, גב' עאידה, אבל שם שרפו תשע פעמים, תשע פעמים, רכב של תושב יהודי.

איתמר בן גביר: שלוש פעמים ניסו להצית את הבית שלו.

איתמר בן גביר: פעם אחת כמעט הציתו תינוקת.

איתמר בן גביר: את רוצה להמשיך לצחוק?

איתמר בן גביר: אבל, ברוך השם, כשבאתי לשם פתאום הגיעה משטרה למקום, פתאום הגיעה משטרה לרחוב, פתאום המשטרה נזכרה לשמור, וטוב שכך.

איתמר בן גביר: אבל מחוץ לאותו מתחם, ברחוב עצמו, עולם כמנהגו נוהג.

איתמר בן גביר: אני, לצערי לא נותנים לעוזרים הפרלמנטריים שלי להיכנס לתוך המתחם.

איתמר בן גביר: אנחנו כמובן נגיש על זה עתירה לבג"ץ, אדוני היושב-ראש, כי אני רוצה להבין באיזו סמכות עושים את זה.

איתמר בן גביר: אבל כאשר אני יוצא מחוץ למתחם פתאום אני חווה אלימות, וניסיונות תקיפה והפקרות ביטחונית בירושלים בירת ישראל, 70 מטרים מכביש מס' 1.

איתמר בן גביר: אנחנו נמצאים בליבה של ירושלים.

יעקב מרגי: נא לסיים, אדוני.

איתמר בן גביר: - - ממשלת סילוף, ממשלה שצריכה ללכת הביתה.

איתמר בן גביר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת שלמה קרעי, ואחריו – חבר הכנסת יואב בן צור, אם יהיה נוכח.

יעקב מרגי: בבקשה, שלוש דקות לרשותך.

שלמה קרעי: אדוני היושב-ראש, מכובדי השר, כנסת נכבדה: מאחוריי יש יולדת בשם דפנה שבעוד כמה דקות הולך להיוולד לה בן.

שלמה קרעי: מזל טוב, דפנה.

שלמה קרעי: הבן שלך כבר עכשיו חייב 96,000 שקלים לפנסיה התקציבית.

שלמה קרעי: כן, חמוד, גם אני הייתי בוכה אם היו מספרים לי את זה בלידה.

שלמה קרעי: 908 מיליארד שקלים זה החוב של אזרחי ישראל לפנסיות התקציביות.

שלמה קרעי: כל מי שצופה בנו עכשיו חייב 96,000 שקלים לפנסיות התקציביות, כל אחד ואחת מכם.

שלמה קרעי: בשנת 1961 עברה החלטת ממשלה שמאפשרת לרמטכ"ל – שימו לב, ההדגשה במקור, של אביר קארה – במקרים בודדים וחריגים להגדיל את הפנסיה בשיעור של בין 7% ל-19%.

שלמה קרעי: זה למעשה הרבה יותר, זו הגדלה של 20% בממוצע למי ששירת בצבא עד גיל 42.

שלמה קרעי: בפועל, רק במקרים חריגים ובודדים לא סחטו מאיתנו את התוספת הזו.

שלמה קרעי: במשך השנים הצבא השתמש בהחלטה הזאת בצורה לא חוקית והתוספת הזאת עולה לנו כ-1.3 מיליארד שקלים כל שנה.

שלמה קרעי: אגב, לידע כללי – מוסיף אביר קארה – רוב מקבלי הפנסיה הזו הם לא חיילים קרביים.

שלמה קרעי: תראו, יש מקרים חריגים שבהם מעורבות אלמנות או אנשים עם שכר נמוך והם באמת זקוקים, אבל רוב האנשים שמקבלים את ה-1.3 מיליארד שקלים זו חמדנות גרידא, על חשבוננו, כמובן, והכסף הזה לא מגיע לחיילי החובה, לא לאלמנות, לא לחיילים בודדים, לא ללוחמים; התקציב הזה הולך לשכבה דקה של גנרלים – כך אביר קארה – שנהנים כבר היום מפנסיה חלומית.

שלמה קרעי: בגיל 42 הפנסיה הזו היא בכ-5 מיליון גדולה יותר משל רוב האנשים שיוצאים לפנסיה בגיל 70.

שלמה קרעי: בגיל 42, עצמאי שעובד ומממן את הפנסיה הזו יכול רק לחלום.

שלמה קרעי: במקום שהכסף הזה, מתוך תקציב הביטחון, ילך לכשירות של צה"ל, למשרתי הקבע ולמשרתי החובה, הכסף הזה הולך כבונוס למי שגם כך קיבל תוספת מטורפת.

שלמה קרעי: זו ממש פגיעה בביטחון של כולנו.

שלמה קרעי: אז לא רק שנשפר את התנאים של משרתי החובה, גם נצמצם את החוב של הבן של דפנה, וזו תהיה באמת סיבה טובה להגיד מזל טוב, דפנה.

שלמה קרעי: עד כאן ציטוט מתוך סרטון שהתגאה בו אביר קארה, סגן השר.

שלמה קרעי: אז דפנה, אני מצטער לומר לך שחבורת הנוכלים הזו שוב רימתה אותך.

שלמה קרעי: אביר קארה לא רק מצביע בשתי ידיים, הוא גם שר בשני קולות.

שלמה קרעי: לא היה לנו ספק שהוא יעשה סיבוב תקשורתי, ובלי בושה יצביע על הג'וב שלו בממשלה ונגד אזרחי ישראל.

שלמה קרעי: פשוט סמרטוט.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

שלמה קרעי: רק רגע, אדוני.

שלמה קרעי: וגם גנץ משקר ומסית, מדבר על שיסוי בצה"ל.

שלמה קרעי: איך אתה לא מתבייש, גנץ?

שלמה קרעי: אתה שר הביטחון של ישראל, ואתה עושה פוליטיקה על חשבון החיילים של כולנו?

שלמה קרעי: תוציא אותם מהמשחק הפוליטי - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

שלמה קרעי: - - הם לא ניצבים בקמפיין שלך.

שלמה קרעי: אז דפנה ולוחמי צה"ל, אנחנו נדאג להפסיק את השחיתות של החברים של גנץ, שכולנו, כולל החיילים והלוחמים, נשלם אותה עוד עשרות שנים קדימה.

יעקב מרגי: תודה.

שלמה קרעי: וכשזה יקרה באמת נוכל לומר מזל טוב, וזה כנראה לא יבוא מקארה.

שלמה קרעי: תודה.

יעקב מרגי: תודה לחבר הכנסת שלמה קרעי.

יעקב מרגי: יואב בן צור – איננו נוכח.

יעקב מרגי: חברת הכנסת אורלי לוי, בבקשה.

יעקב מרגי: אחריה – חבר הכנסת יובל שטייניץ, אם יהיה נוכח.

יעקב מרגי: עמדת היועצות והיועצים.

יעקב מרגי: חברי הכנסת טיבי וטופורובסקי, אפשר להקצות לכם בפרסה - - -

אחמד טיבי: - - -

יעקב מרגי: פעם שלישית שאני עוד מעט אקרא אותך לסדר בפעם הראשונה.

יעקב מרגי: זה מפריע לדיון.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, אתה מפריע להם בניהול משא ומתן לגבי ההצבעות הבאות.

יעקב מרגי: שלוש דקות לרשותך.

אורלי לוי אבקסיס: הרי אם המצלמה תתמקד שם, אנחנו נראה מה זה סחר-מכר ואולי אנחנו נבין את פשר ההצבעות בהמשך.

עאידה תומא סלימאן: רצינו לעשות לכם עבודה קלה.

אורלי לוי אבקסיס: אני סומכת על יכולת המיקוח שלכם, עאידה.

אורלי לוי אבקסיס: אולי עוד נחזור הביתה לפני הבוקר?

עאידה תומא סלימאן: אולי, אולי.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, זה השבוע השלישי, ואני לארג'ית, שאנחנו רואים כנסת שכשאתה מגיע בבוקר אתה לא יודע איך יסתיים היום.

אורלי לוי אבקסיס: שבוע אחרי שבוע אומרים לנו: תכינו מזוודה, הולכים להיות לילות לבנים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מודה שלעיתים אני אפילו מופתעת - - -

יעקב מרגי: נטע, גב' נטע.

אחמד טיבי: אני משליט סדר.

יעקב מרגי: סדרנים, מרגע זה זו עבודה - - -

אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, תעשו את המשא מתן בחוץ.

יעקב מרגי: רציתי שתאמרי לזאת שיושבת משמאלך.

רון כץ: עבר, נגמר האירוע.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה שזה לא על הזמן שלי.

יעקב מרגי: אני אוסיף לך דקה.

יעקב מרגי: הינה, תוספת דקה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אדוני היושב-ראש, כמו שאתה יודע, אומרים לנו לבוא עם מזוודות ללילות לבנים, אז אתה יודע איך אתה יוצא בבוקר מהבית, ואתה לא יודע איך יסתיים היום, כי בכל שבוע יש לנו הפתעות.

אורלי לוי אבקסיס: וההפתעות האלו, בהתחלה הן מגיעות בלשון, ובמאבק ובסמלים אידיאולוגיים – כל אחד עולה על קצה התורן, מניף לו את הדגל שלו.

אורלי לוי אבקסיס: כל אחד עם האידיאולוגיה שלו, הרי ההתחשבנויות שלהם והעמידה שלהם על המשמר זה באמת משהו אמיתי.

אורלי לוי אבקסיס: ואז מגיעה שעת השין ואתה מגלה שכל אידיאולוגיה כאן בממשלה הזו היא אידיאולוגיה שתלויה במחיר.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע, אפשר לומר על הממשלה הזו הרבה דברים, אבל שבוע אחר שבוע אנחנו מגלים שזו בעיקר ממשלת "פה קבורה האידיאולוגיה", ואין זה משנה של מי, בקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: בכל שבוע אנחנו מגלים שעוד שותף משיל מעליו את החבלים ואת הכבלים, ואת המשא של האידיאולוגיה שהוא סחב שנים באופוזיציה; אמר, אני אתקן ואני אתקן, וברגע שהוא מגיע, במבחן הראשון – אני למכירה.

אורלי לוי אבקסיס: וזה נכון לגבי כל השותפים בקואליציה, אלו שוויתרו על האג'נדה שלהם לשכר מינימום שהיום הולכים להצביע על השחיקה הריאלית של שכר המינימום.

אורלי לוי אבקסיס: בעצם הצעת החוק, שתגיע כביכול על עדכון שכר המינימום, יש לה רק משמעות אחת – אבל הם חושבים שהציבור מטומטם ולכן הוא לא קורא את הניתוחים – זו הורדה של הערך הריאלי הלכה למעשה, ולא העלאה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מקפיאים את המנגנון, מוותרים עליו.

אורלי לוי אבקסיס: תגידו לי, אתם חושבים שהציבור מטומטם?

אורלי לוי אבקסיס: אתם מוציאים נשים מבוגרות, חלשות, מאריכים להן את גיל הפנסיה כשאף אחד לא רוצה להעסיק אותן, משאירים אותן בלי פנסיה.

יעקב מרגי: פטין מולא.

פטין מולא: מה?

פטין מולא: מה קרה?

אורלי לוי אבקסיס: בלי הכנסה, בלי קצבת זקנה, ובמקביל מעבירים פה תוספת לתוספת של האנשים שלא קשה להם, שהפנסיה שלהם היא בגיל 42.

יעקב מרגי: נא לא להרעיש.

אורלי לוי אבקסיס: אז אם אתם אנשי אמת, לא ייתכן שבכל שנה אתם הייתם אלו שניהלו פה את הימים המיוחדים, הימים על שוויון חברתי, הימים על מלחמה בעוני.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מדושני עונג, ואתם לא רואים את הקושי של האנשים.

אורלי לוי אבקסיס: היום בעוד שעה, שעה פחות עשר דקות, מחיר הדלק ירקיע שחקים.

אורלי לוי אבקסיס: כמעט בעשור לא היו מחירים כאלה, ואתם רוצים גם להרוויח על העלייה.

יעקב מרגי: נא לסיים.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, על המשקל של "פה קבור הכלב", פה קבורה האידיאולוגיה שלכם, ופה נחשפת הצביעות.

יעקב מרגי: פעמיים השבוע יצא לי לדקלם את מילות השירים של להקת כוורת, ברפורמה על הדואר - -

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

יעקב מרגי: - - "הוא אסף בולים", ועכשיו "פה קבור הכלב".

אורלי לוי אבקסיס: לחלוטין.

יעקב מרגי: בהיותי בכיתה ח'.

אורלי לוי אבקסיס: תשמע, אולי את הכוורת הם מכירים.

יעקב מרגי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: שיבינו שהבדיחה עליהם, זאת גם שאלה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יובל שטייניץ – איננו נוכח; יעלה ויבוא חבר הכנסת ניר ברקת – אף הוא איננו נוכח; אבי דיכטר – אף הוא איננו נוכח; חבר הכנסת רם שפע – ואף הוא איננו נוכח.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואב קיש.

יואב קיש: נוכח בהחלט.

יעקב מרגי: שברת את השגרה.

יעקב מרגי: בבקשה, אחרון הדוברים, אני מציין לידיעת מי שצריך.

יואב קיש: לצלצל.

יעקב מרגי: הפעמונים מצלצלים.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

יואב קיש: רגע, לוקח פה זמן להעלות את זה.

יעקב מרגי: אני אאפס לך, אדוני.

יעקב מרגי: לא אגרע, לא אקפח אותך.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש כנסת נכבדה, אני אוהב לעשות חידון.

יואב קיש: מי אמר או נגיד מי כתב בטוויטר שלו את הציוץ הבא: "כשהגדלת הרמטכ"ל תגיע לכנסת, אצביע נגד"; "בזבוז מיליארדים מכספי הציבור לטובת קבוצה קטנה בעלת כושר השתכרות גבוה"; "צה"ל חשוב, אבל כשהגדלת הרמטכ"ל תגיע לכנסת אצביע נגד" – מי אמר למי?

יואב קיש: מי צייץ?

יואב קיש: חברת הכנסת עידית סילמן, את יודעת מי צייץ?

יואב קיש: אני אתן לך רמז: מהסיעה שלך.

עידית סילמן: מה?

עידית סילמן: מה?

יואב קיש: הוא אמר שבזבוז מיליארדים מכספי הציבור לקבוצה קטנה בעלת כושר השתכרות גבוה, "כשהגדלת הרמטכ"ל תגיע לכנסת אצביע נגד", מי אמר?

יואב קיש: מי צייץ?

עידית סילמן: אביר קארה.

יואב קיש: אביר קארה, את צודקת, עשר נקודות, דוז פואה לחברת הכנסת עידית סילמן.

יעקב מרגי: דוז פואה.

יואב קיש: אכן, אביר קארה, רק לפני חודשיים, אמר והתחייב לציבור השולמנים שהוא יצביע נגד.

יואב קיש: הסמרטוט מארץ הסמרטוטים שהפר כל הבטחה לציבור ששלח אותו.

יואב קיש: איך אתה מסתכל בראי, אביר קארה?

יואב קיש: איך אתה מעז להסתובב ברחובות ישראל?

יואב קיש: אין לך בושה?

יואב קיש: אבל האמת שהמילה בושה זו מילה שהוא כבר לא מכיר.

יואב קיש: המילה בושה בכל מפלגת ימינה נשכחה מזמן מהאג'נדה.

עידית סילמן: - - -

יואב קיש: למה?

יואב קיש: יש לכם בושה?

יואב קיש: תיתני לי הבטחת בחירות אחת – אחת – שהבטחתם לציבור ולא הפרתם.

יואב קיש: הכול בשביל שלא יהיו בחירות חמישיות.

יואב קיש: ואני אגיד לכם מה, אני אפתיע אתכם, הולכת להיות לכם הפתעה; עם מה שראינו היום, ומה שראינו שבוע שעבר, ושבוע לפניו, הבחירות החמישיות יגיעו מהר יותר ממה שאתם חושבים.

קריאה: כמה זמן אפשר להגיד את המנטרה הזאת?

יואב קיש: אומנם הינה, יושבים פה שניים, חבר הכנסת רון כץ, הסיעה שלו כנראה תעבור אחוז חסימה ותישאר בכנסת הבאה, אבל, חברת הכנסת עידית סילמן, אתם תמיד מתחילים הבטחה גבוהה וגומרים לפחות חצי ממה שיש.

עידית סילמן: עוד ארבע שנים - - -

יואב קיש: שני מנדטים זה אולי בנט ושקד, אם הם הולכים להיות חיילים של יש עתיד ושל יאיר לפיד.

יואב קיש: אז זה הסוף של ימינה, חבורה ששיקרה לנו לכל אורך הדרך, כולל היום אביר קארה לכל ציבור הבוחרים שלו.

יואב קיש: שולמנים, אתם מתים בכנסת ישראל, אביר קארה מצפצף עליכם.

יואב קיש: אביר קארה הוא הקברן של השולמנים.

יואב קיש: היום בזה שהוא – אתם יודעים, אני אמרתי שלפחות ברמה המוסרית, אמרתי אחרי כל הנגד הזה, אמרתי שאביר קארה יימנע.

יואב קיש: מאיר, אני חשבתי שאביר קארה יימנע, מאיר.

יעקב מרגי: נא לסכם.

יואב קיש: אני מסכם.

יואב קיש: חשבתי שאביר קארה לפחות יימנע.

יואב קיש: אמרתי שאחרי כל הנגד שלו לא יכול להיות שהוא יצביע בעד.

יואב קיש: אבל – ובזה אני מסכם - - -

יעקב מרגי: תודה.

יואב קיש: בזה אני מסכם.

יעקב מרגי: בבקשה.

יואב קיש: אביר קארה, רצחת את השולמנים, על הדם שלהם אתה בכנסת.

יואב קיש: סמרטוט נשאר סמרטוט.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: השר מאיר כהן, אתה רוצה לסכם את הדיון?

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יבגני סובה: כמה קולות - - - בליכוד?

יבגני סובה: 20,000?

יבגני סובה: 22,000?

יבגני סובה: כמה?

יבגני סובה: 18,000?

יעקב מרגי: תלוי, תלוי באחוז.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, אני אפילו מוצא חובה נעימה להגיד כמה מילים, אדוני היושב-ראש, היות שהיה דיון היום אני אדבר בשני דברים.

מאיר כהן: האחד, היה דיון היום על הממשלה שמוכרת את הנגב.

מאיר כהן: אני בדרך כלל לא מגיב, אני מבין שהעולם הפוליטי הוא עולם שכל פעם שאתה מחליף – האופוזיציה תפקידה לבקר, והקואליציה תפקידה להתגונן ולבקר.

יעקב מרגי: אחמד טיבי, אתה פעלתן היום.

מאיר כהן: אבל אחמד טיבי, אמרנו לך שאתה נראה יפה עם התלבושות החדשות.

יעקב מרגי: אבל זה לא היה אמור - - -

אחמד טיבי: בוא, תפתח את הנושא.

מאיר כהן: לא, לא.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר לך שגם בלי שתרעיש שמים לב.

אחמד טיבי: יש לך לב טוב.

יעקב מרגי: תודה.

מאיר כהן: מה, עאידה?

עאידה תומא סלימאן: אלו לא רק תלבושות, הוא ירד במשקל.

מאיר כהן: כן, זה ז'ונגלר.

מאיר כהן: אבל אני חייב להגיד, אני רואה כאן אנשים שאני שומע אותם כבר כמה שנים שמדברים - -

יעקב מרגי: סדרנים, נא להושיב את מי שעומד ולהשתיק את מי שמדבר.

מאיר כהן: - - על מכירת הנגב.

מאיר כהן: עכשיו, לי מותר להגיד את זה כי אני 60 שנה מחיי גרתי בנגב.

מאיר כהן: המכירה של הנגב היא לא בדיוק הביטוי הנכון שבו אנחנו צריכים לדבר, אבל כל אחד מכם יעצום את עיניו וינסה לחשוב מי אשם.

מאיר כהן: איזה ממשלות כיהנו פה.

מאיר כהן: עכשיו בזה אני אסתפק, כי אני לא רוצה להטיל את האחריות.

מאיר כהן: זה במשמרת שלנו ואנחנו צריכים לטפל בזה.

מאיר כהן: ואני רוצה להגיד בוודאות שנעשים צעדים בשקט בשקט – זה לא סיפור של רעים וטובים, זה סיפור של מדינה שחייבת לקחת המשילות בידיים.

מאיר כהן: משילות זה לא רק להקים תחנות משטרה; משילות זה בראש ובראשונה לוודא שכולם מקבלים זכויות אזרח.

מאיר כהן: וברגע שאתה בטוח שכולם מקבלים את מה שמגיע או אז אתה יכול לדאוג שהחוק יכובד.

מאיר כהן: ואני אומר את זה לחבריי והשותפים לקואליציה, ולא משנה מהיכן הם באים.

מאיר כהן: אז אנחנו נמצאים בנגב עמוק עמוק, מטפלים בבעיות, ובעזרת השם, ביום ראשון תבוא להצבעה תוכנית החומש, שבתוכה יש פרק נכבד מאוד שמדבר על חיזוק המשילות.

מאיר כהן: אנחנו יכולים לדבר על כך שיש עבריינים כאלה ואחרים, ויש, ויש אנשים שבנגב חושבים שזה המערב הפרוע, והם יכולים לעשות כל דבר, ובהם אנחנו נטפל נקודתית.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, לא לעמוד פה ליד הדובר.

יעקב מרגי: יואב קיש, מיכאל ביטון - -

אביר קארה: - - - בלבלן מוח אתה.

יואב קיש: אין לך - - -

יעקב מרגי: - - חברך מדבר.

מיכאל ביטון: אתה צודק.

מיכאל ביטון: סליחה.

אביר קארה: מה עשית חצי שנה ועוד 12 שנים - - -

יואב קיש: איך אתה לא התביישת?

יעקב מרגי: אביר, תודה.

אביר קארה: מה עשית 12 שנים?

אביר קארה: לא עשית כלום.

אביר קארה: מה עשית חצי שנה?

יואב קיש: - - - הרגת את השולמנים.

יואב קיש: הרגת את - - -

קריאות: - - -

יואב קיש: - - - לא עשית כלום.

יעקב מרגי: יואב קיש, תודה.

יואב קיש: מכרת את השולמנים - - -

יעקב מרגי: חבר הכנסת קיש, לא קוראים בעמידה.

גלית דיסטל אטבריאן: שולמן מת.

גלית דיסטל אטבריאן: שולמן מת.

יעקב מרגי: לא קוראים קריאות ביניים בעמידה.

גלית דיסטל אטבריאן: שולמן מת.

יעקב מרגי: דיסטל, תודה.

יואב קיש: שולמן מת.

יואב קיש: אביר קארה קבר אותם.

יעקב מרגי: יואב קיש, השעה עושה לך את זה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: יואב, הכול בסדר?

יואב קיש: כל עוד הוא יצא מהמליאה, הכול בסדר.

יואב קיש: אין לו את האומץ להישאר מולי במליאה.

מאיר כהן: טוב.

מאיר כהן: אני חוזר לנושא של הנגב.

מאיר כהן: בנושא של הנגב, חברים, באמת לכל אלה שעולים לכאן ומטיחים האשמות בנושא של הנגב, אני מציע שזה לא יהיה סיפור של קואליציה ואופוזיציה.

מאיר כהן: אני מציע לכל מי שיכול לתת כתף, שייתן כתף ואני אסתפק בזה.

מאיר כהן: אנחנו לא רוצים להאשים, למצוא את האשמים.

מאיר כהן: אנחנו רוצים למצוא את הפתרון.

מאיר כהן: זה הרבה יותר עמוק מאשר פוליטיקה, זה חבל ארץ מאוד מאוד מאוד חשוב שאני גדלתי בו, חלק מכם גדלו בו, חלק מכם כיהנו שם כראשי רשויות, מיכאל ביטון.

מאיר כהן: המקום הזה יקר לנו מכדי להביא אותו להתגוששות פוליטית.

יעקב מרגי: הוא מדבר על הנגב.

יעקב מרגי: לא היית כאן.

מאיר כהן: על הנגב, על הנגב.

מאיר כהן: ולכן אני מבקש מכל אלה שעולים כאן ומספרים כמה מוכרים את הנגב, שיסתכלו בעצמם ויחשבו מי אשם בזה.

יעקב מרגי: האגף הימני.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד כמה מילים, ברשותכם.

מאיר כהן: שמענו שבעצם מהממשלה הזאת לא עושה דבר וחצי דבר.

מאיר כהן: אני רק רוצה להזכיר כמה דברים שכן נעשו וכדאי שנדע.

מאיר כהן: אגב, לגבי הטיפול בעצמאים, אני רוצה להזכיר לכולם, רק תקראו את מה שנאמר על ידי האוצר, רק תקראו.

מאיר כהן: אז אני מבין שקודם כול יורים בליסטראות, אחרי זה הולכים לקרוא.

מאיר כהן: להלן מה שכתוב: הפיצוי ייקבע במחזור בסיסי כפי שנהגו בגלי התחלואה הקודמים על פי חוק התוכנית לסיוע כלכלי 2020.

יעקב מרגי: דניאל.

מאיר כהן: אין שום הבדל.

מאיר כהן: יקבלו את אותו פיצוי בעסקים שהמחזור הוא עד 60 מיליון שקלים, בגובה של 600,000 שקלים, בתוכנית מאוד ברורה, בתוכנית מאוד חכמה.

מאיר כהן: וזכרו את הדבר החשוב, שאכן עשינו בשישה חודשים דברים שהרבה פעמים חלמנו עליהם, וחלק מהדברים שעשינו – אני חייב להגיד שעמדו כאן אנשי אופוזיציה היום, וכשהם עמדו כאן וצעקו ואמרו שצריך לעשות את זה, תמכתי בהם ותמכנו בהם: הטבות מס למשפחות צעירות, הוספת נקודות זיכוי – כמה פעמים ישבנו כולם, כל האנשים החברתיים ואמרנו:

מאיר כהן: חשוב לעשות את זה.

מאיר כהן: חבריא, עשינו את זה; כ-530,000 איש במדינת ישראל נהנים מזיכוי של נקודות מס.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, נא לשמור על השקט.

מאיר כהן: הגדלת הסבסוד בצהרונים של 5-4 סוציו-אקונומי – אני מדימונה – כל היישובים 5-4 שהעמקנו את הסבסוד, שזה פוטר הורים ממרבית התשלום.

מאיר כהן: כמה חלמנו על זה?

מאיר כהן: עשינו את זה.

יעקב מרגי: עמדת היועצות שם, מה זה?

מאיר כהן: הגדלת המענק לעובדים עם שכר נמוך; תוספת של 20%.

מאיר כהן: אז עומדים כאן וצוחקים על זה שבקושי מעלים את שכר המינימום.

מאיר כהן: זה לא להעלות את שכר המינימום?

מאיר כהן: 300,000 עובדים יקבלו עוד 1,000 שקלים – זה לא העלאה של שכר המינימום?

מאיר כהן: הורדת מכסים לאפס לכ-60 מוצרים - -

יעקב מרגי: דוד ביטן, עליזה בראשי.

מאיר כהן: - - זה לא צעד חשוב מאוד בהורדת יוקר המחיה?

מאיר כהן: עשינו את זה.

מאיר כהן: אנחנו לא מתכוונים לעשות – עשינו את זה; ניצולי שואה.

מאיר כהן: כן, ניצולי שואה – תוספת של 2,500 שקל לחודש, שחלקם הגדול היה עמוק בתוך העוני; שכר חיילי הסדיר – קשה לשמוע, מה לעשות?

מאיר כהן: זה בניגוד למה שאמרתם כאן, שלא עשינו כלום ושאנחנו לא חברתיים – עלייה ב-50%.

מאיר כהן: כמה חלמנו על זה, קואליציה ואופוזיציה ביחד.

מאיר כהן: כמה חלמנו על זה.

מאיר כהן: ישבנו מאחרונה ואמרנו: הלוואי שיעלו את שכר החיילים.

מאיר כהן: העלינו את שכר החיילים.

אופיר אקוניס: אגב, השר, העלייה הקודמת של שכר החיילים הייתה בממשלה הקודמת.

מאיר כהן: אני לרגע לא מתכחש לשום דבר טוב שעשתה הממשלה הקודמת.

אופיר אקוניס: בסדר גמור.

אופיר אקוניס: מאה אחוז.

מאיר כהן: את זה לא תשמע ממני.

אופיר אקוניס: מצוין.

מאיר כהן: אסור – תראו, כל הממשלות עם כל הוויכוחים הפוליטיים, זה לבנה על לבנה על לבנה.

מאיר כהן: זה הסיפור.

מאיר כהן: אנחנו צריכים להטמיע את זה.

מאיר כהן: אנחנו רוצים להמשיך להתגושש, זה בסדר, זה לגיטימי, אבל בסופו של דבר אנחנו יודעים לציין את הדברים הטובים שנעשו על ידי ממשלות קודמות, ולבוא ולהגיד שגם עכשיו עלה שכר החיילים ב-50%.

מאיר כהן: אפשר להתווכח על הפנסיות הצבאיות - -

אופיר אקוניס: דרך אגב, גם שכר - - -

מאיר כהן: - - והיה ויכוח.

מאיר כהן: גם בתוכנו יש ויכוח.

מאיר כהן: אבל בסופו של דבר הכסף הזה הולך לצבא, שאנחנו כל כך זקוקים לו דווקא בימים הטרופים האלה.

מאיר כהן: אז שתנוח דעתכם.

מאיר כהן: הלוואי שנצליח להשאיר קצינים טובים בצבא.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אבידר, אלי אבידר.

מאיר כהן: הלוואי שנצליח בטירוף שאוחז את המזרח התיכון ואת העולם בכלל.

מאיר כהן: כן, אנחנו מוכנים לשלם כדי שנמשיך להיות הצבא החזק במזרח התיכון לפחות.

יעקב מרגי: צריך להשתיק את חברי הכנסת.

יעקב מרגי: חברי הכנסת.

מאיר כהן: ילדים נכים, אדוני היושב-ראש – תוספת של 900 מיליון שקל לילדים נכים.

מאיר כהן: תוספת של 900 מיליון שקל לילדים נכים, בשקט בשקט, שהם והמשפחות שלהם יוכלו באמת ובתמים לסיים את החודש בכבוד.

מאיר כהן: חשבנו אפילו על כך שמשפחות שיש להן ילדים, ילד במוסד – שאותן פגשתי – שהמשפחה גרה בבאר שבע והילד נמצא באזור חיפה ובאזור טבריה, דאגנו, אדוני היושב-ראש, שהמשפחות האלה יקבלו 1,000 שקל בחודש לנסיעות.

מאיר כהן: בשקט בשקט, לא עשינו מזה קמפיין, כי זה הציווי שלנו, לא הקמפיין.

מאיר כהן: ביטלנו את הדיסרגרד.

מאיר כהן: כמה מאיתנו, חוץ ממי שמתעסק בנושאים החברתיים, יודע מה זה דיסרגרד?

מאיר כהן: אני אסביר.

מאיר כהן: דברים שחלמנו עליהם כל כך הרבה, כל החברי כנסת החברתיים, שאמרנו שאם אישה חד-הורית יוצאת לעבוד ויש לה הכנסה נוספת, שלא יפגעו בקצבה שלה.

מאיר כהן: עשינו את זה.

יעקב מרגי: יואב קיש - - -

מאיר כהן: אתם יודעים שאנשים שיוצאים לעבוד בגיל פנסיה – ביטלנו את הדיסרגרד, והם יכולים לצאת לעבוד בלי שקצבתם תיפגע.

מאיר כהן: עשינו את זה, זה הדבר הכי חברתי שיכול להיות.

מאיר כהן: נכון, יש עוד הרבה מאוד דברים שצריכים לעשות, אנחנו נעשה את זה לאט-לאט, בביטחון מוחלט - -

יעקב מרגי: ששש.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אפשר לשוחח, אבל לא לצעוק.

מאיר כהן: - - כי המחויבות הזאת, אדוני היושב-ראש – זה בסדר, הם יכולים לשוחח – כי המחויבות הזאת היא בוערת לנו בעצמות, לכולנו, ובאמת ובתמים שהממשלה הזאת הולכת, עשתה ותעשה עוד הרבה מאוד בנושאים החברתיים.

מאיר כהן: אני רוצה לספר לכם על החוק שיגיע בשבוע הבא, ואני מאוד מקווה ואני בטוח שבחוק המוגבלויות לא תהיה קואליציה ואופוזיציה.

מאיר כהן: הפצנו תזכיר חוק שעלותו היא 2.2 מיליארד שקלים.

יעקב מרגי: מאי גולן, את רוצה לשוחח עם דודי?

יעקב מרגי: שבי לידו.

מאי גולן: - - -

יעקב מרגי: את צועקת.

יעקב מרגי: הם מדברים, את צועקת.

יעקב מרגי: את מעירה לי?

מאי גולן: בוודאי.

יעקב מרגי: אז שבי לידו ותדברי איתו, אל תצעקי.

מאיר כהן: על זה נאמר - - -

יעקב מרגי: בת זקונים.

מאיר כהן: חוק המוגבלויות – חבריא, באמת.

מאיר כהן: חבר הכנסת טיבי, בואו תקשיבו רגע לחוק המוגבלויות, חשוב מאוד שאנחנו נדע.

מאיר כהן: תזכיר החוק נמצא, ובעזרת ה' בשבוע הבא אנחנו נביא אותו להצבעה.

מאיר כהן: החוק הזה – פעם ראשונה במדינת ישראל שמסתכלים על האיש שאנחנו קוראים לו האיש עם הצרכים המיוחדים, עם המוגבלויות, לא דרך המוגבלות שלו אלא דרך הרצון שלו, דרך הבחירה שלו, דרך הבחירה של המשפחה שלו.

מאיר כהן: וזה חוק כל כך חשוב, שבא ואומר שמעכשיו והלאה האיש עם המוגבלויות, האיש עם הצרכים המיוחדים – המשפחה שלהם יכולה לבחור אם הוא רוצה לגור בקהילה, ואנחנו כמדינה מחויבים בחוק, בתקציב, בתוספת של 2.2 מיליארד שקלים, לאפשר לאותם אנשים - - -

יעקב מרגי: קואליציה, אופוזיציה – סליחה, סליחה – אתם רוצים אולי חמש דקות הפסקה לסדר את הקיזוזים ביניכם?

יעקב מרגי: מה זה?

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: סדרנים, אני מתפלא, אתם לא מסוגלים להשתלט עליהם?

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: זה חוק, אדוני היושב-ראש, שבאמת אני מתרגש לדבר עליו.

מאיר כהן: אני חושב שגם אתה, כולנו.

יעקב מרגי: אני דחיתי הצבעה בגללו, המתנתי לזה.

מאיר כהן: אני מודה לך מאוד.

מאיר כהן: פעם ראשונה מאז הקמתה של המדינה שבאמת מסתכלים – החוק מסתכל על האנשים עם המוגבלויות, על הצרכים שלהם, על הבחירה שלהם, על הרצונות שלהם, לא על המוגבלות שלהם, ובונים לכל אדם כזה מעטפת אישית.

מאיר כהן: אם הוא בוחר לחיות בקהילה, אהלן וסהלן, אנחנו נהיה שם.

מאיר כהן: נהיה שם עם מנטורים - -

יעקב מרגי: אתה יכול להוציא אותם אם אתה רוצה.

מאיר כהן: - - נהיה שם עם תקציבים, נהיה שם עם כל מה שצריך כדי שאנחנו סוף-סוף נבין שאותם אנשים טובים יכולים לחיות בתוכנו, בתוך הקהילה שלנו, שכל כך הרבה משפחות וכל כך הרבה הורים – הילדים מגיעים לגיל 21-20 והם שואלים מה עכשיו יקרה איתם.

מאיר כהן: אז אני מודיע להם ומודיע לכם שהחוק הזה, בעזרת ה', ישנה את חייהם מקצה לקצה.

מאיר כהן: וצר לי שחלק מהאנשים בוחרים עכשיו להתעסק בדברים טפלים ולא להקשיב לדבר הזה.

מאיר כהן: כי מוגבלות זה לא דבר שמאפיין רק אנשים מסוימים; מוגבלות – אנחנו כולנו הולכים ונוהגים ונוסעים, זה אורב בפינה לכל אחד מאיתנו.

מאיר כהן: ולכן כשאני באתי לשר האוצר – ואני חייב לציין, כשבאנו אני ויאיר לשר האוצר ואמרנו: זה החוק, ולזה אנחנו צריכים 2.2 מיליארד שקלים, לא נתקלנו לא בציניות ולא באמירות של "אין לנו תקציב", אלא נתקלנו בהסכמה מוחלטת.

מאיר כהן: ואני מכיר הרבה מאוד שרי אוצר שבאתי אליהם עם החוק הזה, ולצערי התגובה הייתה: זה יכול להידחות.

מאיר כהן: זה יכול להידחות.

מאיר כהן: ואני שמח שהפעם התגובה לא הייתה "זה יכול להידחות" אלא "כמה צריך?

מאיר כהן: אנחנו שמים".

מאיר כהן: ולכן אני מאוד מקווה, אדוני היושב-ראש - - -

יעקב מרגי: מיכאל ביטון, תפזר את המפגינות לידך בבקשה, אדוני.

מיכאל ביטון: - - -

יעקב מרגי: נא לפזר את ההפגנה שם.

יעקב מרגי: לא נותנים גב לדובר.

יעקב מרגי: בבקשה.

מאיר כהן: אני רוצה להגיד עוד משהו.

מאיר כהן: יש באוקראינה מלחמה - - -

קריאה: - - -

מאיר כהן: לא, יש לי זמן.

מאיר כהן: יש באוקראינה מלחמה, וזה באמת לא הזמן במלחמה לבוא חשבון עם אף אחד.

מאיר כהן: ולכן אני רוצה להגיד שצר על האובדן בכלל במלחמה הזאת, ובאמת כולנו משתתפים בצערה של המשפחה של הישראלי שנהרג שם.

מאיר כהן: הם טוענים שזה מירי טועה, ולכן אנחנו באמת קוראים לכל הישראלים שעדיין באוקראינה לשמור על נפשם, והדבר השני – אני רוצה לציין ולברך את אנשי משרד החוץ ואת אנשי נתיב ואת בתי חב"ד - -

יעקב מרגי: שכחו אותו בחלל.

מאיר כהן: - - ואת אנשי הסוכנות, שעושים שם עבודה יוצאת מן הכלל – ואת משרד הקליטה וגם את משרד הרווחה, שהצענו את עזרתנו לטפל שם בבתי קשישים, בבתי יתומים.

יעקב מרגי: אוריאל בוסו, מלכיאלי, רות וסרמן.

מאיר כהן: ואני לא אומר את זה חלילה כדי להגיד להם: אמרנו לכם.

מאיר כהן: יש לנו מחויבות לאותם ישראלים, יש לנו מחויבות גדולה מאוד, ועושים הכול כדי להוציא אותם משם.

מאיר כהן: וזכרו ששר החוץ עמד ואמר כבר שלושה שבועות לצאת משם, ובכל זאת מי שלא יצא – אנחנו נמצאים שם.

מאיר כהן: יש שם מאות סטודנטים ישראלים – יהודים, ערבים – שאנחנו מחויבים להם בכל נימי נפשנו.

מאיר כהן: אנשים שלנו נוסעים אל השיירות – יש שבע נקודות בגבול המערבי של אוקראינה, יש שבע נקודות גבול, והחבר'ה שלנו פרוסים שם, נכנסים לאוקראינה, נוסעים לאורך השיירות, מזהים את הישראלים ומוציאים אותם החוצה.

מאיר כהן: יש שם מערך של הסעות תחת אש שמוציאות עוד ועוד ישראלים.

מאיר כהן: זאת המחויבות שלנו, ושוב, אין בזה לא קואליציה ולא אופוזיציה.

מאיר כהן: וברגעים האלה זה כל כך מיותר לעלות לכאן ולבוא חשבון.

מאיר כהן: גם בתוך הפוליטיקה יש קווים מאוד ברורים, וביניהם ברגע הזה לברך כל מי שעושה שם להצלת היהודים, כל מי שעושה שם להצלת הישראלים, כל מי שמגיע לכל אוניברסיטה ומזהה שם את הסטודנטים הישראלים ודואג למחסורם ולהוביל אותם בבטחה לאן שצריך.

מאיר כהן: חלק – קשה לנו יותר להגיע אליהם, אבל למי שנגיע – אנחנו נגיע.

יעקב מרגי: פעם שכחו קוסמונאוט רוסי בחלל, אתם זוכרים?

מאיר כהן: כן, אבו שחאדה, מה קורה, אדוני?

סמי אבו שחאדה: הצבעה, כבוד השר.

סמי אבו שחאדה: הצבעה.

מאיר כהן: יש לנו זמן, מה אתה – אנחנו עד הבוקר פה.

מאיר כהן: הכול בסדר.

קריאה: הגיעו להסכמות.

יעקב מרגי: שכחו אותו פה.

מאיר כהן: אנחנו נמצאים פה.

מאיר כהן: ולכן צר לי היה לשמוע שעולים מכאן ותוקפים כל מיני שרים.

מאיר כהן: מיותר.

מאיר כהן: מיותר לגמרי.

מאיר כהן: אני מאוד מקווה שבאמת המצב שם יירגע כדי שבראש ובראשונה יקרו שני דברים: האחד, נגיע לכל ישראלי שנמצא שם ונחזיר אותו בבטחה לארץ.

מאיר כהן: אני רוצה לציין, אדוני היושב-ראש, אני בקשר עם אנשי חב"ד פה בארץ, שמנסים לקשר אותנו עם בתי החב"ד.

מאיר כהן: זה מופלא מה שעושים האנשים שם, גם בבתי היתומים, גם בבתי הקשישים, גם בחלוקה, ואני שומע היום בחלוקה של מוצרי מזון, גם לאוקראינים שמגיעים לשם, והם לא יהודים, וצריך להקפיד על זה.

מאיר כהן: ואני כל כך שמח, התרגשתי לשמוע שהם עושים את זה היום, במהלך היום, עוזרים לכל מי שצריך.

מאיר כהן: כל מי שמגיע אליהם מקבל.

מאיר כהן: יש שם מזון, מים וכל מה שצריך, ועל זה אני חושב שבאמת – אנחנו מתגאים בהייטק, אבל יש סוג של גאווה ישראלית, גאווה יהודית, שברגעי משבר כאלה כולם בלי יוצא מן הכלל נרתמים לעזור להם.

מאיר כהן: ואני מאוד מקווה שהתותחים שם יירגעו.

מאיר כהן: קיש, חבר הכנסת יואב קיש, אני מקווה ששם התותחים יירגעו, וגם פה קצת, אתה יודע.

יואב קיש: - - - שתגיד לסיעת ימינה, הם מתנדנדים שם.

מאיר כהן: את זה אתה יודע להגיד בסדר גמור.

מאיר כהן: את זה אתה יודע להגיד.

מאיר כהן: בועז טופורובסקי, יקירי.

בועז טופורובסקי: - - -

מאיר כהן: טוב, אז אני אמשיך.

בועז טופורובסקי: תעשו שמית.

מאיר כהן: מה?

מאיר כהן: רגע, הכול בסדר שם?

מאיר כהן: מה קרה שם?

קריאה: אתה יכול למשוך כל - - -

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: בועז?

בועז טופורובסקי: רד.

בועז טופורובסקי: מקסימום - - -

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ושיהיה לילה שקט, ושמחר נתעורר לבשורות טובות בעזרת השם.

קריאה: שמית.

יעקב מרגי: הגישו, הגישו.

קריאה: הם עושים שמית.

יעקב מרגי: תודה לשר מאיר כהן.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

יעקב מרגי: ואנחנו ניגשים להצבעה.

יעקב מרגי: התקבלה בקשה להצבעה שמית על ידי הממשלה.

יעקב מרגי: מזכירת הכנסת, נא להתחיל בהצבעה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, בזמן ההצבעה נא לשבת ולשמור על השקט.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) משה אבוטבול – נגד סמי אבו שחאדה – נגד אלי אבידר – בעד יולי יואל אדלשטיין – נגד אמיר אוחנה – נגד ניר אורבך – אינו נוכח ינון אזולאי – נגד ישראל אייכלר – אינו נוכח דוד אמסלם – נגד אופיר אקוניס – נגד משה ארבל – נגד יעקב אשר – נגד זאב בנימין בגין – בעד אוריאל בוסו – נגד ענבר בזק – בעד חיים ביטון – נגד מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח דוד ביטן – נגד ולדימיר בליאק – בעד מירב בן ארי – בעד רם בן ברק – בעד איתמר בן גביר – נגד יואב בן צור – נגד נפתלי בנט – בעד אלינה ברדץ' יאלוב – בעד קרן ברק – אינה נוכחת ניר ברקת – נגד יאיר גולן – אינו נוכח מאי גולן – נגד איתן גינזבורג – בעד יואב גלנט – נגד גילה גמליאל – נגד מאזן גנאים – בעד בנימין גנץ – בעד משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – אינו נוכח אבי דיכטר – נגד גלית דיסטל אטבריאן – נגד צבי האוזר – בעד צחי הנגבי – נגד שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת רות וסרמן לנדה – בעד מכלוף מיקי זוהר – נגד אימאן ח'טיב יאסין – בעד ווליד טאהא – בעד בועז טופורובסקי – בעד משה טור פז – בעד אחמד טיבי – לא משתתף בהצבעה יוסף טייב – נגד אלון טל – בעד דסטה גדי יברקן – נגד מאיר יצחק הלוי – בעד אלי כהן – נגד מאיר כהן – בעד יום טוב חי כלפון – בעד עופר כסיף – נגד אופיר כץ – נגד חיים כץ – אינו נוכח ישראל כץ – נגד רון כץ – בעד יוראי להב הרצנו – אינו נוכח מיקי לוי – בעד אורלי לוי אבקסיס – נגד יריב לוין – נגד נעמה לזימי – בעד יעקב ליצמן – אינו נוכח גבי לסקי – בעד יאיר לפיד – אינו נוכח לימור מגן תלם – בעד אמילי חיה מואטי – בעד פטין מולא – נגד טטיאנה מזרסקי – בעד מרב מיכאלי – בעד יוליה מלינובסקי – בעד מיכאל מלכיאלי – נגד אבי מעוז – נגד אורי מקלב – נגד אבתיסאם מראענה – בעד יעקב מרגי – נגד מופיד מרעי – בעד בנימין נתניהו – נגד יואב סגלוביץ' – בעד יבגני סובה – בעד אופיר סופר – נגד אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת עידית סילמן – בעד עלי סלאלחה – בעד בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אוסאמה סעדי – נגד מנסור עבאס – בעד איימן עודה – נגד חוה אתי עטייה – נגד יצחק פינדרוס – נגד שירלי פינטו קדוש – בעד מאיר פרוש – נגד יסמין פרידמן – בעד אביר קארה – בעד אלכס קושניר –

יואב קיש: השולמנים מתים, אביר קארה.

יעקב מרגי: יואב קיש, באמצע הצבעות?

יואב קיש: כן, הוא הרג את השולמנים.

יעקב מרגי: אנחנו באמצע ההצבעות.

יעקב מרגי: לא קוראים קריאות ביניים בזמן הצבעות.

קריאה: אבל ראית - - -

יעקב מרגי: תודה.

קריאה: - - -

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) אלכס קושניר – אינו נוכח יואב קיש – נגד גלעד קריב – בעד

יואב קיש: שולמן מת.

יואב קיש: שולמן מת.

קריאה: אל תבלבל את המוח - - -

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) שלמה קרעי – נגד מירי מרים רגב – נגד מיכל רוזין – בעד שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – אינה נוכחת מוסי רז – בעד אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת ג'ידא רינאוי זועבי – בעד יפעת שאשא ביטון – בעד אלון שוסטר – בעד יובל שטייניץ – נגד קטי קטרין שטרית – נגד אלעזר שטרן – בעד יוסף שיין – בעד עמיחי שיקלי – נגד מיכל שיר סגמן – אינה נוכחת רם שפע – בעד נירה שפק – בעד עאידה תומא סלימאן – נגד

יעקב מרגי: מזכירת הכנסת, נא להקריא את שמות חברי הכנסת שלא השתתפו בהצבעה.

ירדנה מלר-הורוביץ: (קוראת בשמות חברי הכנסת) ניר אורבך – אינו נוכח ישראל אייכלר – אינו נוכח מיכאל מרדכי ביטון – אינו נוכח קרן ברק – אינה נוכחת יאיר גולן – אינו נוכח משה גפני – אינו נוכח סימון דוידסון – אינו נוכח שרן מרים השכל – אינה נוכחת מיכל וולדיגר – אינה נוכחת חיים כץ – אינו נוכח יוראי להב הרצנו – אינו נוכח יעקב ליצמן – אינו נוכח יאיר לפיד – אינו נוכח אורית מלכה סטרוק – אינה נוכחת בצלאל סמוטריץ' – אינו נוכח אלכס קושניר – אינו נוכח שמחה רוטמן – אינו נוכח יעל רון בן משה – אינה נוכחת אפרת רייטן מרום – אינה נוכחת מיכל שיר סגמן – בעד

יעקב מרגי: יש חברי כנסת שלא השתתפו בהצבעה ומעוניינים להצביע?

יעקב מרגי: אם אין, נא להביא לי את התוצאות.

יעקב מרגי: תמה ההצבעה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: בעד הצעת החוק לתיקון דיני העבודה (העלאת שכר מינימום) בקריאה ראשונה הצביעו 51 חברי כנסת, נגדה הצביעו 49.

יעקב מרגי: אי לכך, אני מכריז שהצעת החוק אושרה, והיא תעבור להמשך דיון בוועדת העבודה והרווחה.

ינון אזולאי: כספים.

אחמד טיבי: כספים.

יעקב מרגי: אתם מבקשים?

אחמד טיבי: כספים.

יעקב מרגי: ועדת הכנסת תכריע.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הכרזה למזכירת הכנסת.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה על שולחן הכנסת החלטת ועדת הכספים לגבי צו תעריף המכס והפטורים ומס קנייה על טובין (תיקון מס' 15 והוראת שעה מס' 10), התשפ"ב–2021.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/883).

ירדנה מלר-הורוביץ: ]

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום, להצעת חוק עבודת נשים (תיקון מס' 63) (הסדרי עבודה גמישים להורה עצמאי), התשפ"ב–2022, בקריאה ראשונה, של חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין וקבוצת חברי הכנסת.

יעקב מרגי: תציג את הצעת החוק חברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

אימאן ח'טיב יאסין: עוד מעט בוקר טוב לכולם, כבוד היו"ר, חברי וחברות הכנסת.

אימאן ח'טיב יאסין: השעה מאוחרת, אני לא רוצה להאריך, אעשה זאת קצר, ישר ולעניין.

אימאן ח'טיב יאסין: בשעה כזאת אימהות והורים אמורים להיות עם הילדים שלהם, מכינים אותם לבוקר חדש, ליום חדש, שולחים אותם לבתי הספר, לגנים, ויוצאים שוב לעוד יום חדש בחיים.

אימאן ח'טיב יאסין: אז ההצעה שאני מדברת עליה היא לאפשר שעות עבודה גמישות להורה עצמאי – או מה שנקרא חד-הורי – להורה שיש לו ילדים עד גיל 12.

אימאן ח'טיב יאסין: ההצעה ראויה בעיניי לתמיכה מכל הצדדים, כי דרך ההצעה הזאת אנחנו יכולים רק להגיד שהעולם ייראה טוב יותר ולילדים שלנו יהיה גם טוב יותר.

אימאן ח'טיב יאסין: אז אני פונה לכולכם לתמוך בהצעת חוק זו.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה לחברת הכנסת, אימאן ח'טיב יאסין.

יעקב מרגי: אין ספק, הצעת חוק ראויה, וגם עשתה זאת בזמן סביר וקצר.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: יש להצעת החוק רשימת דוברים.

יעקב מרגי: ראשון הדוברים, חבר הכנסת יעקב אשר – איננו נוכח.

יעקב מרגי: אתה לא מדבר על החוק הזה.

יעקב מרגי: אמיר אוחנה – איננו נוכח; חבר הכנסת אלכס קושניר – אף הוא איננו נוכח; חבר הכנסת מאיר פרוש – אף הוא איננו נוכח; חבר הכנסת איימן עודה, רוצה לדבר או מוותר?

יעקב מרגי: מוותר, תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי – מוותר; חבר הכנסת ישראל אייכלר – איננו נוכח.

יעקב מרגי: במקומו?

יעקב מרגי: לא עודכנתי, לא, אתה רשום במקום יואב בן צור.

יעקב מרגי: גלית דיסטל – איננה נוכחת עכשיו.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אבי מעוז, למה להתערב?

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, עד שלוש דקות לרשותך.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה להמשיך לדבר על הוורטיגו שהממשלה נמצאת בו.

אבי מעוז: ורטיגו הוא אובדן התמצאות מרחבית.

אבי מעוז: ורטיגו בטיסה מתאר בעיה שבה המציאות מתהפכת לטייס ב-180 מעלות, דבר שנובע מפרשנות שגויה לתחושה הפנימית.

אבי מעוז: ורטיגו קורה בדרך כלל בחשכה ובתנאי אובך וערפל כבדים.

אבי מעוז: גם מפקד טייסת יכול ללקות בוורטיגו.

אבי מעוז: יש קול פנימי, שמבטאים אותו הרבנים הראשיים וכל גדולי ישראל ביחס לכשרות וביחס לגיור, ועל פיו מדינת ישראל היא לא פולין או מרוקו, שבהן כל רב קהילה מתנהל באופן עצמאי, אלא יש משמעות להיותה של מדינת ישראל מדינה יהודית – לא בבחינות ההצהרתיות המופשטות, אלא בצורה ממשית, במרכיבים המעשיים של הזהות היהודית של המדינה.

אבי מעוז: גם בפולין ובמרוקו לרבנים מקומיים הייתה אחריות ציבורית, והם לא לקחו על עצמם אחריות להעניק כשרות במקומות אחרים, ובוודאי שלא עסקו בגיור של עשרות ומאות אלפים באופן שמשפיע על עם ישראל כולו.

אבי מעוז: קל וחומר כשמדובר במדינה יהודית, שבה הזהות היהודית היא לא רק עניין של הפרט, אלא בעיקר עניין ציבורי של המדינה כולה.

אבי מעוז: אבל לצערנו לטייס מתן כהנא יש פרשנות שגויה לקול הפנימי הזה, והוא סובל מאובדן התמצאות מרחבית, כמו שכל הממשלה סובלת מאותה תסמונת.

אבי מעוז: אצל הטייס כהנא, כל רב מקומי שקול לרב הראשי בכל ארגון רבנים כזה או אחר, ולשיטתו, גדולי הציונות הדתית.

אבי מעוז: על פי הפרשנות השגויה של הטייס כהנא לקול הפנימי, הוא ומפלגתו, שהונו שוב ושוב את הציבור הדתי-לאומי, הם בעצם מייצגיו; על פי הפרשנות השגויה של הטייס כהנא לקול הפנימי, הוא גיבור לאומי שעסוק בהצלת המדינה, וכל הרבנים שזועקים על ההרס שהוא זורע בשדה הזהות היהודית של המדינה הם בעצם אינטרסנטים שעסוקים בפוליטיקה קטנה.

אבי מעוז: הטייס כהנא, שים לב, אתה נמצא בחשכה רוחנית ותודעתית; הרבה ערפל מסביבך, ולכן השתבשו לך המושגים הבסיסיים של זהות יהודית של המדינה, של יחס לגדולי הדור ולרבנות הראשית ושל תפקידך בתור שליח ציבור.

אבי מעוז: הפתרון לוורטיגו, כפי שאתה בוודאי יודע, הוא להיצמד למכשירים.

אבי מעוז: אני ממליץ לך, מתן כהנא, השר, הטייס – תיצמד לגדולי הדור, תיצמד לרבנות הראשית.

אבי מעוז: זה יישר אותך ויחזיר אותך - -

יעקב מרגי: ישיבת סיעת הרשימה המשותפת.

אבי מעוז: - - למטרה ישרה ונורמלית.

אבי מעוז: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה לחבר הכנסת אבי מעוז.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא, חבר הכנסת אוריאל בוסו.

יעקב מרגי: השר חמד עמאר, זו ישיבת סיעה של המשותפת.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום התבשרנו שמח"ש הגישה כתבי אישום נגד הבלשים שהיכו ממש עד זוב דם והתעללו בנער חיים מזרחי, בחור שאומנם היה קצת עם קשיים, אבל הכבידו עליו את הקשיים יותר.

אוריאל בוסו: בתקופה האחרונה קם לו ארגון בצלם אלוקים, ארגון שמטרתו להביא את המודעות לציבור, להציף את הבעיות, ללמד אותם את הזכויות, והם עשו עבודת קודש.

אוריאל בוסו: ללא ספק, לולא העבודה שלהם, גם הסיפור של חיים מזרחי היה נגמר אחרת.

אוריאל בוסו: ראינו פעם אחר פעם – גם היום ראינו שליד שער שכם עברה מכת"זית ופגעה באישה עם ילד בכיסא גלגלים.

אוריאל בוסו: כשהם עוברים עם מכת"זית זה סכנה אמיתית.

אוריאל בוסו: וארגון בצלם אלוקים עבר משכונה לשכונה, מעיר לעיר, עם משאית, וביקשו מאנשים: תביאו תיעודים של מה שקורה ברחוב - -

יעקב מרגי: הכול מוקלט בערוץ הכנסת.

אוריאל בוסו: - - עם השוטרים.

אוסאמה סעדי: מה הוא מדבר - - -

אוריאל בוסו: והציבור - - -

יעקב מרגי: רציתי לומר לכם שישיבת הסיעה שלכם מוקלטת בערוץ הכנסת.

אוסאמה סעדי: - - -

אוריאל בוסו: אתה ראית היום מה קרה בשער שכם?

אוריאל בוסו: שעברה המכת"זית פגעה באישה מהמגזר הערבי והעיפה אותה, והיא הייתה - - -

אוסאמה סעדי: - - -

אוריאל בוסו: הייתה גם אישה עם ילד מוגבל על כיסא גלגלים.

אוריאל בוסו: ואנחנו וארגון בצלם אלוקים, שעושה עבודת קודש בשביל להביא את המודעות וללמד ולהסביר לאנשים עד כמה הסכנות – והשוטרים צריכים לדעת שיש עליהם בקרה ועין ופיקוח.

אוריאל בוסו: אתמול ראינו סרטון של הצלם ישי ירושלמי, שעמד כעיתונאי לכל דבר ותיעד את ההפגנות שהיו בשכונות כאן בירושלים.

אוריאל בוסו: ומגיע אליו שוטר ואומר לו: אני ראיתי שאתה מגלגל פח.

אוריאל בוסו: ורק לאחר שהוא הוציא לו תעודת עיתונאי, הוא כביכול חזר בו.

אוריאל בוסו: לולא הוא היה מציג לו את תעודת העיתונאי, גם העיתונאי ישי ירושלמי היה גומר בכתב אישום או בהאשמה על לא עוול בכפו.

אוריאל בוסו: אני קורא לשר לביטחון פנים וקורא לקהל האזרחים: כשיש לכם איזו בעיה או איזה סרטון או באמת כשאתם מרגישים שנעשה עוול – זה בדיוק המקום והכתובת של ארגון בצלם אלוקים, שהם רוצים לתעד, לא רק לתעד בשביל לקנטר, אלא בשביל לעצור את ההשתוללות לפעמים הבלתי-נלאית של השוטרים ושל מי שמשתולל שלא כדין.

אוריאל בוסו: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחבר הכנסת אוריאל בוסו.

יעקב מרגי: יעלה ויבוא חבר הכנסת יריב לוין.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: עליזה, לא קיזזו אותך?

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, שלוש דקות לרשותך.

יריב לוין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אנחנו דנים בהצעת חוק של חברת הכנסת ח'טיב יאסין.

יריב לוין: אני לא יכול - - -

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אוסאמה סעדי, יואב קיש – חברך לסיעה מדבר.

יעקב מרגי: אוסאמה סעדי, אחמד טיבי, אתה מוכן להרגיע את החברים?

יריב לוין: אנחנו דנים בהצעת חוק של חברת הכנסת ח'טיב יאסין, ואני בטוח, חברת הכנסת ח'טיב יאסין, שאת – בצדק – מרגישה גאווה ומרגישה תחושה טובה שאת מקדמת הצעה חשובה בתחום שאת עוסקת בו, וזה בהחלט ראוי להערכה.

יריב לוין: אבל באותה כנות אני רוצה לומר לך שבסוף, בסוף, בסוף, אפשר לקדם כל מיני חוקים נקודתיים, אבל אנשים נבחרים לכנסת קודם כול ולפני הכול בשם עקרונות ובשם דברים שביום שהם כבר לא יהיו חברי כנסת הם יצטרכו לשבת עם עצמם ולהסתכל על עצמם במראה ולומר: האם אני מילאתי את שליחותי והאם עשיתי את מה שאני באמת מאמין או מאמינה בו או לא?

יריב לוין: ואני יכול לומר לך, חברת הכנסת ח'טיב יאסין, שהמחיר שאת משלמת כדי להעביר היום את החוק הזה הוא מחיר בלתי פרופורציונלי לחלוטין, ולא תוכלי להתחבא מאחורי החוק הזה כדי להצדיק את ההצבעה שהצבעת קודם.

יריב לוין: אני אומר לך יותר מזה, חברת הכנסת ח'טיב יאסין.

יריב לוין: אנחנו התנגדנו לחוק כי אנחנו חושבים שבעת הזו ובמציאות הזו, כאשר פוגעים בעצמאים, כאשר מעלים את שכר המינימום ב-54 אגורות בטענה שאין כסף, דווקא עכשיו לתת למי שמרוויחים סכומים כל כך גבוהים, תוספות שכר, זה דבר בלתי סביר ובלתי הגיוני.

יריב לוין: אבל את היית צריכה להתנגד לחוק הזה לא רק מהטעם הזה – כי אני מכבד אנשים שיש להם דרך ואידיאולוגיה גם אם הם חושבים אחרת ממני.

יריב לוין: אני לא יודע לכבד, ולא יודע להבין, ואני לא חושב שאת יודעת להסביר – לא לעצמך ולא למי שהצביע בעבור המפלגה שלך – איך יכול להיות שבשביל להעביר איזשהו חוק שעוזר במשהו בתחום של עבודת נשים – מתקן משהו שטוב לתקן אותו, אבל הוא בסוף דבר קטן, הוא בסוף לא משנה מציאות באופן דרמטי – את מוכנה לקחת את הכסף שמגיע לרבים רבים בציבור שלך, שבאמת באמת זקוקים לו ולשלם אותו לאנשי צבא שמרוויחים משכורות גבוהות מאוד.

יריב לוין: אז את זה אולי יכולים להסביר אנשים שיושבים בצד הזה וקיבלו מנדט כזה מהבוחרים שלהם.

יריב לוין: אני לא יודע איך את יכולה להסביר את זה לעצמך.

יריב לוין: אני אגיד לך עוד דבר אחד, ובזה אסיים אדוני היושב-ראש: הרי אם מישהו היה אומר לך לפני שמונה חודשים שאת תצטרכי להצביע בעד שליחת נשים, חיילות, לבתי סוהר, שאת תצטרכי להצביע בעד גיוס של חרדים - -

יעקב מרגי: נא לסיים.

יריב לוין: - - שלא מתגייסים לצבא, כי הם לומדים תורה על פי דתם; אם מישהו היה אומר לך שאת תצטרכי להצביע בעבור העלאת שכר של הקצינים בצבא על חשבון מה שמגיע היום לאנשים שזקוקים לכסף הזה, כדי להחזיק את הראש מעל המים; אם היו מספרים לך שתעשי את כל הדברים האלה, שתצביעי בעד חוק האזרחות, היית אומרת: לא יקרה דבר כזה; לא מאמינה.

יריב לוין: את יכולה, חברת הכנסת ח'טיב יאסין, לנסות לברוח מהמציאות, אבל הבוחרים שלך רואים אותך, והם לא יסלחו - -

אימאן ח'טיב יאסין: - - -

יעקב מרגי: תודה, אדוני.

יריב לוין: - - למי שלא עומד על העקרונות שלו, ולמי שמוכר אותם בשביל כל מיני דברים קטנים.

יעקב מרגי: תודה.

יריב לוין: זה לא מתאים לך.

יריב לוין: זה לא מתאים לך, אבל את נגררת לשם צעד אחר צעד.

יריב לוין: אני אומר לך, שביום שהקדנציה הזאת תסתיים ותישארי את עם עצמך ותעשי חשבון נפש - -

יעקב מרגי: נא לסיים.

יריב לוין: - - יהיה לך קשה מאוד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ישראל כץ – איננו נוכח; יוסף טייב – איננו נוכח.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה, אדוני.

קריאה: הוא עובד קשה – תן לו חמש דקות.

יעקב מרגי: מי?

קריאה: יואב.

יעקב מרגי: על ההפרעות הייתי מוריד לו שתי דקות.

יעקב מרגי: שלוש דקות, אדוני.

יואב קיש: חבר הכנסת יריב לוין, אני רואה שחברת הכנסת אימאן ח'טיב יאסין כבר – בחוק שלה – כבר יצאה כנראה לא נעים לה, והיא חששה לשמוע גם את הדברים שלי.

אופיר כץ: יואב, זה מוזר לי שעד עכשיו לא אמרת שום דבר בהקשר של אביר קארה.

יואב קיש: אז, א.

יואב קיש: טוב שאתה מזכיר לי.

יואב קיש: האם חבר הכנסת אביר קארה, סגן השר, נמצא פה או שקארה ברח?

קריאה: ברח.

יואב קיש: קארה ברח.

יואב קיש: קארה לא מסוגל להסתכל לציבור ששלח אותו לכנסת בעיניים.

יואב קיש: אתם יודעים למה זה כואב לי?

יואב קיש: כי אני ברמה האישית מכיר את השולמנים.

יואב קיש: אנחנו, לפני הבחירות, ישבנו איתם ואביר היה איתם ודיבר באמת באווירה של אנחנו חייבים לעזור לעצמאים.

יואב קיש: זה היה נראה שזה בא מדם ליבו.

יואב קיש: דם ליבו הזה הפך להיות דם על הידיים, שהיום הוא רצח אותם פה פוליטית.

יואב קיש: רצח את השולמנים.

יואב קיש: השולמנים היום, מכרו אותם הם הלכו - - -

יעקב מרגי: מזל שאמרת רצח פוליטית.

יואב קיש: רצח פוליטית.

יעקב מרגי: כי דם על הידיים ורצח, הצלת את זה עם פוליטי.

יואב קיש: אז אני אומר את זה: לזה התכוונתי, הכול פה בעניין פוליטי.

יואב קיש: יש אירוע פוליטי של קרב על זכויות העצמאים, שאני הייתי שותף לו והובלתי אותו ועכשיו הכנסת בחרה בממשלה אטומה בשר ביטחון ששותה קפה כשהוא רואה שמולו עצמאים מתפרקים.

אופיר כץ: שר האוצר.

יעקב מרגי: שר האוצר.

יואב קיש: שר האוצר, צודקים.

יואב קיש: אני אומר גם שר הביטחון, כי גם הוא את המיליארדים שלו דואג לעצמו ולא דואג לאותם עצמאים.

יואב קיש: איך יכול להיות, אביר קארה, ברחת מפה ואתה תצטרך לתת את התשובה הזו לכל אלה ששלחו אותך, שהאמינו בך.

יואב קיש: אתה, בשביל כיסא וסגן שר, בלי עשייה, בלי שום דבר, מפקיר אותם, כשהם, כיום בקורונה, לא מקבלים אפילו פגישה עם שר האוצר וגם לא איתך.

יואב קיש: אתה לא סופר אותם.

יואב קיש: איך הגענו למצב של האטימות הנוראה הזו?

יואב קיש: שרואים אותה בצמרת, שמאיטה בצורה משמעותית את הפרנסה בקשיים באמת קשים, שכשעוברים על אותם סקטורים וההתעלמות הקשה הזו, זה פשוט מעורר חלחלה.

יואב קיש: אני מבין למה הציבור מקיא את הפוליטיקאים, כשאנחנו רואים תופעה כמו אביר קארה, ומהצד השני אנחנו רואים תופעה כמו אימאן ח'טיב יאסין, שזה החוק שלה והיא אפילו לא יושבת פה.

יואב קיש: והינה, מנסור עבאס ווליד טאהא.

יואב קיש: מנסור עבאס ווליד טאהא, אתם ביקשתם, למרות שאתם מקוזזים, להצביע על החוק הזה, ואני הסכמתי, כי אמרתי: אני מכבד אתכם ואתם רוצים לכבד אותה.

יואב קיש: אבל היא לא מכבדת את עצמה, כשהיא יוצאת באמצע החוק שלה ולא שומעת איך – גם היא לא מסוגלת להסתכל לציבור ששלח אותה בפרצוף; איך היא לא יכולה להסתכל על עצמה במראה.

יואב קיש: כל הבטחות הבחירות של הפוליטיקאים נזרקות לפח.

יואב קיש: אני אומר לכם: היום הזה בכנסת הזו גרם לי להתבייש ולא בגלל האופוזיציה, אלא בגלל ההחלטות הבזויות של הקואליציה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת רות וסרמן לנדה – מוותרת; חבר הכנסת משה גפני – איננו נוכח; מיכל וולדיגר– איננה נוכחת; חברת הכנסת קטי שטרית – איננה נוכחת; שמחה רוטמן – איננו נוכח; אחמד טיבי – מוותר; חבר הכנסת דוד אמסלם – איננו נוכח; עאידה תומא סלימאן – מוותרת; סמי אבו שחאדה – מוותר; ינון אזולאי – איננו נוכח; יואב גלנט – אינו נוכח; משה אבוטבול, נדיר – איננו נוכח; מיכאל מלכיאלי – איננו נוכח; לימור מגן תלם – איננה נוכחת; מיכל שיר סגמן – איננה נוכחת; עופר כסיף – איננו נוכח; דסטה גדי יברקן – איננו נוכח; אופיר אקוניס – איננו נוכח; יעקב מרגי – מוותר; דוד ביטן – איננו נוכח; שלמה קרעי – איננו נוכח; מאי גולן – איננה נוכחת; אלי כהן – איננו נוכח; חבר הכנסת חיים ביטון – איננו נוכח; בצלאל סמוטריץ – איננו נוכח; עמיחי שיקלי –איננו נוכח; קרן ברק – איננה נוכחת; אורי מקלב – איננו נוכח; יעקב ליצמן – איננו נוכח; ענבר בזק – איננה נוכחת; פטין מולא – איננו נוכח; אלי אבידר – איננו נוכח; יוסף שיין – איננו נוכח; אורית מלכה סטרוק – איננה נוכחת; אופיר כץ – מוותר; מירי מרים רגב – איננה נוכחת; איתמר בן גביר – איננו נוכח.

יעקב מרגי: תמה רשימת הדוברים.

יעקב מרגי: אין סיכום, הדיון הושלם.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה, תודה.

יעקב מרגי: הצבעה, מי בעד?

יעקב מרגי: מי נגד?

יעקב מרגי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 13

יעקב מרגי: נמנעים – אין

יעקב מרגי: בעד הצעת חוק עבודת נשים הצביעו 13 חברי כנסת, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יעקב מרגי: הצעת החוק אושרה בקריאה הראשונה, ותעבור להמשך דיון בוועדת העבודה והרווחה.

יעקב מרגי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1515).

יעקב מרגי: ]

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להמשיך סדר-היום: הצעת חוק הגדלת נקודות זיכוי להורים במס הכנסה והגדלת מענק עבודה (הוראת שעה), התשפ"ב–2022.

מיכל רוזין: לא, לא, שינו - - -

יעקב מרגי: תודה רבה לך על תשומת הלב, אבל שגית בה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני, כבוד השר חמד עמאר.

יעקב מרגי: אנחנו, בהתאם לשינוי.

קריאה: מה אחר כך?

יעקב מרגי: מה אחרי זה?

יעקב מרגי: אתה כבר אופטימי.

יעקב מרגי: חוק העונשין.

יעקב מרגי: סליחה, קופצים לחוק ההתיישנות.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, הצעת חוק הגדלת נקודות זיכוי להורים במס הכנסה והגדלת מענק עבודה (הוראת שעה).

יריב לוין: השר חמד עמאר, יש לי הצעה.

יריב לוין: אני חושב שלכבוד החוק של שכר מינימום, עם 54 אגורות, תנמק ב-54 מילים – אחת על כל אגורה שנתתם - - -

חמד עמאר: אם אתה מבטיח שאף אחד לא יעלה ולא יגיב ותצביעו איתי, אין לי שום בעיה לנמק את זה ב-54 מילים.

חמד עמאר: החוק כולל שני חלקים: החלק ראשון, עניינו הגדלת נקודות זיכוי במס הכנסה להורים לילדים אשר גילם בשנת 2022 הוא בין שש ל-12 שנים.

חמד עמאר: מוצע לקבוע כי כל אחד מההורים יהיה זכאי לנקודת זיכוי אחת לשנת 2022 בגין כל ילד המצוי בטווח הגילים המזכה.

חמד עמאר: נקודת הזיכוי החדשה תינתן בנוסף לנקודות הזיכוי הקיימות בחוק.

חמד עמאר: כך למשל, אם לילד בטווח הגילים המזכה תהיה זכאית לשתי נקודות זיכוי בסך הכול.

חמד עמאר: היא הייתה זכאית לנקות זיכוי אחת, היא תקבל עוד נקודת זיכוי, והאבא יקבל עוד נקודת זיכוי.

חמד עמאר: זה יכול להגיע, עם שני ילדים, ל-10,600 שקל זיכוי בשנה.

חמד עמאר: החלק השני של הצעת החוק, עניינו הגדלת הסכום המשולם כמענק עבודה.

חמד עמאר: חוק מענק עבודת מקנה זכאות לקבלת מענק לעובדים ולעצמאים שהם חלק מכוח העבודה אך הכנסתם השנתית נמוכה, וזאת בהתאם לתנאים שנקבעו בחוק.

חמד עמאר: מעבר להיותו תמריץ ליציאה לעבודה מהווה המענק המשולם לפי החוק כלי לצמצום פערים חברתיים וכלכליים ולהקטנת ממדי העוני בישראל.

חמד עמאר: מוצע לקבוע כי חצי מהתוספת למענק תשולם כמקדמה במהלך שנה זו ביחד עם תשלום המענק המשולם בגין שנת 2021, והחצי השני ישולם בשנה הבאה ביחד עם המענק המשולם לשנת 2022.

חמד עמאר: מבקשים להביא את ההצעה לדיון בוועדת הכספים.

חמד עמאר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה לשר חמד עמאר.

יעקב מרגי: להוראת שעה, להצעת החוק הזו, יש רשימת דוברים.

יעקב מרגי: הפרוטוקול מחייב אותי להקריא בשמותם.

יעקב מרגי: אז מאי גולן – איננה; יואב בן צור – איננו; אלי כהן – איננו; גלית דיסטל – אף היא איננה; אוריאל בוסו – איננו; אחמד טיבי, אחמד טיבי – איננו; חיים ביטון – איננו; איימן עודה – איננו; חבר הכנסת אמיר אוחנה – איננו; משה ארבל – איננו; עופר כסיף – אף הוא איננו; דוד אמסלם – איננו; משה אבוטבול – איננו; אוסאמה סעדי – מוותר; אבי מעוז – איננו; ישראל אייכלר – איננו; אופיר סופר – אף הוא איננו; מאיר פרוש – איננו; לימור מגן תלם – איננה; יוסף שיין – איננו; עאידה תומא סלימאן – מוותרת; יואב גלנט – איננו; בצלאל סמוטריץ' – איננו; עמיחי שיקלי – איננו; יוסף טייב – אף הוא איננו; איננו קרן ברק – איננה.

יעקב מרגי: יואב קיש.

יואב קיש: פה.

יעקב מרגי: רוצה לדבר.

יואב קיש: אני לא יכול לוותר על אביר קארה היום.

יעקב מרגי: אתה יודע, זו כמעט מחווה הומניטרית בשבילי.

יעקב מרגי: שברת לי קצת את – (אומר מילים בערבית), אומרים בצרפתית.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: שלוש דקות לרשותך.

יואב קיש: תודה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני מודה שאני לא נוהג לעלות בשעות כאלה, אבל אני בעוד באפטר-שוק של אביר קארה.

יואב קיש: האיש, מה שנקרא, ייצר גלי זעזוע שאני מתקשה להתמודד עם היכולות שלו לשקר לציבור בכזאת צורה גסה ובוטה.

יואב קיש: כי, אתה יודע, לפעמים אנשים אומרים: אני חשבתי ככה, עברו שנתיים, עברו שלוש שנים – המציאות השתנתה.

יואב קיש: אבל אני אומר לכם, אביר קארה לפני פחות מחודשיים נשבע מעל כל במה שהוא הולך להצביע נגד, בגלל שיש בעיה קשה לעצמאים ולא יכול להיות שלוקחים כספים.

יואב קיש: דרך אגב, זו שאלה אחרת גם.

יואב קיש: אין לנו שום דבר – בטח לא לי, גם לא לחבריי מהאופוזיציה – כלפי משרתי הקבע.

יואב קיש: אבל לקחת כספים שמחולקים בצורה שאין שבה תיעדוף ללוחמים, שלוקחים ועושים מיש-מש מכל הדבר הזה – אני מאוד מקווה שבוועדה נצליח לסדר חלק, אבל בסוף מתעלמים מהבעיה הקשה של העצמאים, לא נותנים להם, פוגעים בהם ומצפצפים עליהם.

יואב קיש: ואביר קארה, שאמר שהוא מייצג אותם – אביר קארה, על הקולות של השולמנים נכנסת לכנסת.

יואב קיש: איך אתה כנציג ציבור – אתה הרי הפכת מנציג ציבור, אני לא יודע, אני לא רוצה להגיד לסמרטוט ציבור.

יואב קיש: אני לא יודע.

יואב קיש: תמצאו לי איזו מילה, משהו שהולך עם הציבור שהוא זרק אותו לפח.

יואב קיש: אביר קארה, אתה לקחת את הציבור שלך היום, הציבור שבחר בך, הציבור שהאמין בך, לקחת אותו, רמסת אותו, דרסת אותו.

יואב קיש: הוא לא מעניין אותך.

יואב קיש: אתה יודע את זה.

יואב קיש: אתה ידעת את זה לפני שנכנסת להצביע על החוק הזה.

יואב קיש: וזה היה לך ברור.

יואב קיש: ואתם יודעים, הדבר הכי מרכזי שבאמת, מה שנקרא, צועק מכל כיוון – אם הוא היה נמנע, אז לפחות זה לא היה עובר בקול שלו, והוא היה יכול להגיד לציבור שלו: נמנעתי.

יואב קיש: אפילו את הדבר הפשוט של להימנע הוא לא עשה.

יואב קיש: ואני אומר לכם, עשרות אלפי שולמנים, חלקם הפכו להיות שולמנים בגל האחרון, שהממשלה הזו מזניחה אותם.

יואב קיש: וזה חוק עכשיו של האוצר, והיה פה השר חמד עמאר – אתם חייבים להפסיק עם הדיבורים ולהתחיל לעזור לעצמאים.

יואב קיש: והתוכנית שהעליתם לא מספיקה, והעסקים קורסים.

יואב קיש: ותפסיקו לחשוב על הגרוש של הלירה או מה שזה; תתחילו להציל את העסקים, כי הכלכלה נפגעה קשות בגללכם, ואתם לא מתקנים.

יואב קיש: תתחילו לתקן.

יעקב מרגי: תודה.

יואב קיש: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני ממשיך ברשימת הדוברים.

יעקב מרגי: אורי מקלב; ישראל כץ; יעקב ליצמן; קטי קטרין שטרית; ינון אזולאי – מוותר; שמחה רוטמן; מיכל וולדיגר; יריב לוין – מוותר; יצחק פינדרוס; דסטה גדי יברקן; יעקב אשר; דוד ביטן; משה גפני – נשמע כמו קריאה בחירום, אתה יודע; אלכס קושניר – איננו נוכח; מיכאל מלכיאלי.

ינון אזולאי: למה - - -

יעקב מרגי: ראיתי אותך, נזכרתי.

יעקב מרגי: אופיר אקוניס; סמי אבו שחאדה – מוותר; פטין מולא – איננו; אלי אבידר; מיכל שיר סגמן; אורית מלכה סטרוק; אופיר כץ – מוותר; מירי רגב; איתמר בן גביר; שלמה קרעי; ולדימיר בליאק – איננו.

יעקב מרגי: אי לכך, תמה רשימת הדוברים.

יעקב מרגי: סיכום או הצבעה, חמד עמאר?

חמד עמאר: הצבעה.

חמד עמאר: הצבעה.

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להצבעה על הצעת חוק הגדלת נקודות זיכוי להורים במס הכנסה והגדלת מענק עבודה (הוראת שעה), התשפ"ב–2022.

יעקב מרגי: הצבעה.

יעקב מרגי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 6

יעקב מרגי: נמנעים – 3

יעקב מרגי: בעד הצעת החוק הצביעו שישה, אין מתנגדים, אין נמנעים.

יעקב מרגי: אני מודיע שהצעת חוק הגדלת - - -

יואב קיש: לא, לא, לא.

יואב קיש: שלושה נמנעים.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בעדה הצביעו שישה חברי כנסת, אין מתנגדים, שלושה נמנעים.

יעקב מרגי: אני מודיע שהצעת החוק אושרה, והיא תעבור להמשך דיון בוועדת הכספים.

יואב קיש: הכלכלה.

יעקב מרגי: ועדת הכלכלה.

יעקב מרגי: ועדת מעמד האישה.

יעקב מרגי: מה עוד?

קריאה: ועדת הפנים.

יעקב מרגי: ועדת הכנסת תכריע.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/890).

יעקב מרגי: ]

יעקב מרגי: אנחנו עוברים להמשך סדר-היום: הצעת חוק ההתיישנות (תיקון מס' 8) (תביעה בשל אחריות לתקיפה מינית או התעללות בקטין), התשפ"ב–2022, של חברות הכנסת מיכל רוזין ועאידה תומא סלימאן.

יעקב מרגי: תנמק את הצעת החוק חברת הכנסת מיכל רוזין.

יריב לוין: - - -

מיכל רוזין: בדיוק סיפרתי עכשיו - - -

יעקב מרגי: היא בהוראת שעה.

יעקב מרגי: היא תחזור לתקנה.

יעקב מרגי: היא במצב של הוראת שעה.

מיכל רוזין: בדיוק סיפרתי עכשיו לחבריי - - -

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

יעקב מרגי: עשר דקות לרשותך.

מיכל רוזין: בדיוק סיפרתי עכשיו לחבריי החדשים בקואליציה מה זה היה לשבת פה, ואתה יודע, עם חברי מרצ בלילה, אוקיי?

מיכל רוזין: כשכולם הולכים, במרצ עולים שוב ושוב ושוב לדבר.

מיכל רוזין: ועליזה מורטת שערות ואומרת: די, מיכל, די, די; תני ללכת לישון.

אופיר כץ: איפה הימים שלמרצ היה - - -

מיכל רוזין: איפה הימים?

מיכל רוזין: כבוד היושב-ראש, איזה כבוד יש לי.

יריב לוין: מיכל, אם נגיד את האמת, שיפור התנאים בהיבט הזה היה בעיקר שאנשים - - -

קריאה: - - - מיכל.

מיכל רוזין: רגע, נו, יריב יש לו דברי תורה בלילה.

מיכל רוזין: כנסת נכבדה, יושבת-ראש הקואליציה, חבריי חברי הכנסת וחברות הכנסת, אני גאה להעביר את הצעת החוק הזאת בקריאה הראשונה.

מיכל רוזין: יש דברים שעושים גם ביחד פה בכנסת הזאת, קואליציה ואופוזיציה יחד.

מיכל רוזין: יחד עם חברת הכנסת עאידה תומה סלימאן אנחנו ממשיכות להיאבק למען נפגעות ונפגעי תקיפה מינית, ולמען מיגור התופעה של אלימות מינית בחברה הישראלית, וגם למען הבאת צדק לנפגעות ונפגעים, אבל גם לאינטרס הציבורי.

מיכל רוזין: הצעת החוק הזאת עושה שני דברים חשובים: האחד, מאפשרת לנפגע, נפגעת עבירה, לתבוע אזרחית גם את בני משפחתו.

מיכל רוזין: פעמים רבות בני המשפחה יודעים מה קורה ושותקים.

מיכל רוזין: מצד שני, אם חס וחלילה המוסד, שבו הקטינים גדלו – בין אם במוסד של רווחה, מוסד חינוך, מוסד אחר – שהיה אחראי עליהם, העלים עין או לא טיפל בהם, או טייח את הדברים, אפשר יהיה לתבוע אותם אזרחית.

מיכל רוזין: הדבר הזה הוא חשוב מאוד לנפגעות ולנפגעים, גם להכרה בפגיעה שלהם, גם לפיצוי הכספי, שיעזור להם בעיקר לקבל טיפול נפשי ולהשתקם.

מיכל רוזין: זו הצעת חוק נכונה, חשובה, שהיא באמת תאפשר שיקום, טיפול וצדק לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית.

מיכל רוזין: אני מודה לכם, ותודה על תמיכתם בחוק.

מיקי לוי: תודה רבה, חברת הכנסת רוזין.

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, אני מצטרפת לדברים של חברתי, חברת הכנסת מיכל רוזין.

עאידה תומא סלימאן: קודם כול, אני מברכת על העובדה שלמרות שאנחנו נמצאות כאילו בשני צדי המתרס בכנסת הזאת, מאז ומתמיד היינו באותו מקום, שבו אנו נאבקות בתופעות של אלימות באופן כללי, ותקיפות והטרדות מיניות, גם לפני הגעתנו לכנסת.

עאידה תומא סלימאן: ברצוני להדגיש רק דבר אחד: אני חושבת שכל נושא החקיקה בתחום האלימות ובתחום התקיפות המיניות מתפתח עם התפתחות ההבנה שלנו את התופעה ואת ההשלכות שלה.

עאידה תומא סלימאן: אם הייתם שואלים אותנו לפני 20 שנה, למרות ששתינו עסקנו בנושא הזה אז, אם היינו חושבת שצריך להאריך את תקופת ההתיישנות, אולי אז לא הבנו כמה זה חשוב, כאשר התקיפה מתבצעת נגד קטין שמשולל כל אפשרות וכל ידע על הזכויות שלו או שלה, ולאפשרות לתבוע את אלה שתקפו אותו – אבל גם את אלה שהיו אחראים על הקטין ולא הגנו עליו ולא מנעו את התקיפה עצמה.

עאידה תומא סלימאן: אז לא הבנו את זה עד הרמה הזאת; היום אנחנו דוגלות באמת בהארכת תקופת ההתיישנות, אבל גם שיבין כל אדם וכל מוסד, כאשר יש לו אחריות על קטינים, שהאחריות היא גם להגנה עליהם מפני הטרדות ותקיפות מיניות.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שנצליח גם לחוקק את החוק הזה, ונסיים אותו בקריאה השנייה והשלישית, כמה שיותר מהר, כשנחזור מהפגרה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת סלימאן.

מיקי לוי: חבר הכנסת קושניר – איננו; חבר הכנסת אלי כהן – איננו; חבר הכנסת אופיר כץ – מוותר; חבר הכנסת אייכלר – איננו; חבר הכנסת פרוש – איננו; חבר הכנסת מקלב – איננו; חבר הכנסת גפני – איננו; חבר הכנסת גלנט – איננו; חבר הכנסת ליצמן – איננו; חבר הכנסת סעדי – מוותר; חבר הכנסת ביטון – איננו; חבר הכנסת אוחנה – איננו; חבר הכנסת סמוטריץ' – איננו; חבר הכנסת ביטן – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה?

סמי אבו שחאדה: בעד.

סמי אבו שחאדה: בעד - - -

מיקי לוי: תודה.

סמי אבו שחאדה: מוותר.

סמי אבו שחאדה: מוותר.

מיקי לוי: מוותר; חבר הכנסת מעוז – איננו; חבר הכנסת בוסו – איננו; חבר הכנסת איימן עודה – איננו; חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו; חבר הכנסת קרעי – איננו; חבר הכנסת אלי אבידר – איננו; חבר הכנסת לוין – מוותר; חבר הכנסת יעקב אשר – איננו; חברת הכנסת שטרית – איננה; חברת הכנסת תלם – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש.

יואב קיש: אני מתייעץ עם השר.

מיקי לוי: מוותר.

מיקי לוי: אם כך, תמה רשימת הדוברים.

מיקי לוי: חברי הכנסת, נא לשבת בבקשה.

מיקי לוי: חברי הכנסת, בבקשה לשבת, אנחנו עוברים להצבעה.

מיקי לוי: חבר הכנסת לוין, השר מאיר כהן, אנחנו עוברים להצבעה.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בבקשה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 10

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – עשרה, אין מתנגדים, אין נמנעים.

מיקי לוי: אם כך, אני קובע כי הצעת החוק חוזרת לדיון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.

ינון אזולאי: כספים.

אופיר כץ: כספים.

מיקי לוי: זה חוזר לוועדה שבה היא נדונה, זה כבר לא יכול ללכת לוועדת הכנסת.

מיקי לוי: (קריאה ראשונה) [רשומות (הצעות חוק, חוב' מ/1479/24).

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אם כך, אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

מיקי לוי: הצעת חוק העונשין (תיקון מס' 144 והוראת שעה) (החמרת הענישה בעבירות אלימות נגד קטין או חסר ישע), התשפ"ב–2021, קריאה ראשונה.

מיקי לוי: יציג את הצעת החוק השר מאיר כהן, בבקשה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי כנסת נכבדים, גברתי מזכירת הכנסת, הצעת חוק העונשין (החמרת הענישה בעבירות אלימות נגד קטין או חסר ישע).

מאיר כהן: מוצע לתקן את חוק העונשין ולהחמיר את הענישה בעבירות אלימות נגד קטינים או חסרי ישע בשני אופנים: האחד, מוצע לקבוע נסיבה מחמירה לעבירת התקופה לפי סעיף 379 לחוק, כך שהעונש על תקיפת קטין או חסר ישע על ידי האחראי על הקטין או חסר הישע, שאינו בן משפחתו, יעמוד על ארבע שנות מאסר; השני, לקבוע כהוראת שעה עונש מזערי של מאסר שיוטל על אחראי על קטין או חסר ישע במסגרת חינוכית או טיפולית, שאינו הורהו או בן משפחה אחר שלו, שהורשע בתקיפת הקטין או חסר הישע, לפי סעיף 368ב' לחוק, או שהורשע בהתעללות גופנית או מינית בקטין או בחסר ישע.

מאיר כהן: התיקון המוצע מגן על זכויות קטינים מתקיפת האחראים עליהם הנמצאים איתם שעות ארוכות במהלך היום ואינם בני משפחתם.

מאיר כהן: החמרת הענישה משנתיים לארבע שנים במקרים של תקיפת קטין בידי האחראי עליו שאינו בן משפחתו וכן קביעת העונש המזערי במקרים של תקיפה או התעללות בידי האחראי על הקטין במסגרת החינוכית או הטיפולית, מבטאות את חומרת המעשים האמורים ואת השלכותיהם על קטינים הן מבחינה נפשית והן מבחינה פיזית, לטווח הארוך, במיוחד בשל העובדה שלרוב הקטינים אינם יבולים לבטא את אשר חוו.

מאיר כהן: הצעה מצוינת.

מאיר כהן: אני מבקש מכל חברי הכנסת, מכל חברי הכנסת לתמוך.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: [הצעת חוק פ/988/24; נספחות.

מאיר כהן: ]

מיקי לוי: להצעת החוק הוצמדה הצעת החוק של חברת הכנסת מירב כהן – הצעת חוק העונשין.

מיקי לוי: אם כך, חבריי חברי הכנסת, אנחנו ניגשים לרשימת - - -

קריאות: - - -

מיקי לוי: הצמדתי אותה ללא דיבור.

אוסאמה סעדי: - - - מירב כהן.

אוסאמה סעדי: אמרת: מירב כהן.

מיקי לוי: מירב בן ארי.

מיקי לוי: טעות שלי, אני חוזר בי.

מיקי לוי: אם כך, הצעת חוק העונשין (תיקון – עבירת תקיפה בנסיבות מחמירות על ידי אחראי על קטין), התשפ"א–2021, של חברת הכנסת מירב בן ארי הוצמדה להצעת החוק.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת טופורובסקי.

בועז טופורובסקי: תודה, אדוני היושב-ראש.

בועז טופורובסקי: חבריי וחברות הכנסת, אני גאה בכך שחברת הכנסת מירב בן ארי הגישה הצעת חוק דומה והצעת החוק הוצמדה.

בועז טופורובסקי: אני קורא לכל חברי הכנסת להצביע בעד.

בועז טופורובסקי: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אם כך, אנחנו ניגשים לרשימת הדוברים.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטון – איננו; חבר הכנסת קושניר – איננו; חבר הכנסת אלי כהן – איננו.

מיקי לוי: חבר הכנסת כץ, בבקשה.

אופיר כץ: אדוני השר, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, האמת שהחוק הזה סוף-סוף מגיע.

אופיר כץ: כשאני רואה את החוק הזה מגיע להצבעה אני באמת נרגש, כי אני יודע שלמרות השעה המאוחרת אותם הורים לילדים שעברו התעללות צופים בנו עכשיו, כי הם באמת מחכים כבר כמה שנים שהחוק הזה להחמרת הענישה יעבור.

אופיר כץ: בגלל זה אני באמת באמת נרגש.

אופיר כץ: אני כבר כמעט שמונה חודשים נלחם בשביל להתקדם עוד צעד במאבק המתמשך במיגור תופעת ההתעללות בפעוטות.

אופיר כץ: התחלתי לעסוק בנושא מאז פרשת כרמל מעודה, לפני כמעט שלוש שנים, מסע שהתחיל עם קבוצה של הורים בודדים, ולצערי המעגל הזה מתרחב כל יום והיום אנחנו אפילו יותר מעשרות, עשרות של הורים שילדיהם עברו התעללות; הורים שעולמם חרב עליהם, שפגעו להם ביקר מכול, שהצלקת הפיזית והנפשית תישאר לילדיהם לכל החיים.

אופיר כץ: כל משפחה כזו שאני מדבר איתה, שאני בקשר איתה, זו משפחה שסובלת.

אופיר כץ: זה לא נגמר רק במקרה עצמו.

אופיר כץ: זה מתמשך ליחס מחריד ממערכות אכיפת החוק, עינוי הדין והעונשים המקילים והמגוחכים בבתי המשפט; עונשים של קנסות, עבודות שירות ומאסרים על תנאי לאלו שהרסו את הילדים, את המשפחות, לכל החיים.

אופיר כץ: גננת, מטפלת, סייעת שהרביצה לילד בן שנה, שנתיים, שלוש, יצאה עם עבודות שירות, מאסרים על תנאי וקנסות.

אופיר כץ: עונש לא מידתי, עונש לא מרתיע.

אופיר כץ: הגשתי בכנסת העשרים-ושלוש הצעת חוק שקובעת עונש מינימום של מאסר בפועל שלא יומר בעבודות שירות.

אופיר כץ: כל מי שתרים יד על פעוט תשב בכלא, לא פחות מכך.

אופיר כץ: הצלחתי להעביר את זה בקריאה הטרומית ובקריאה ראשונה ברוב של 89 חברי כנסת.

אופיר כץ: בכנסת הנוכחית נלחמתי בשביל להחיל עליה דין רציפות.

אופיר כץ: החוק הממשלתי שאנחנו מעבירים היום הוא דומה.

אופיר כץ: אני מקווה שבוועדה אנחנו נצליח להביא אותו למקום שבו הוא צריך להיות, שכפי שאמרתי, כל מתעללת תשב בכלא, לא פחות מכך.

אופיר כץ: לא לתת את האפשרות שיהיה אפשר לתת להם עונש מקל.

אופיר כץ: אנחנו נצטרך לעבוד על זה כולנו ביחד, שזה מה שיהיה בסוף.

אופיר כץ: אבל זה צעד נוסף, מה שאנחנו מביאים פה היום.

אופיר כץ: ביחד אנחנו נביא לנוסח שייצר פה סוף-סוף הרתעה ומידתיות.

אופיר כץ: אני רוצה להודות לשר המשפטים גדעון סער על קידום החוק והבנת הצורך לפתור את מכת את המדינה הזו.

אופיר כץ: גם לך, יושבת-ראש הקואליציה, שלאחרונה גם נרתמת.

אופיר כץ: אני רואה שעכשיו כשאמרתי שאנחנו צריכים בוועדה לשפר ולהביא את זה שכל מתעללת תשב בכלא, אני מבין מפה שאת מתחייבת לסייע בוועדה להביא את זה לכך.

מיקי לוי: תודה.

אופיר כץ: שני משפטים.

מיקי לוי: בבקשה.

אופיר כץ: והכי חשוב, הכי חשוב.

אופיר כץ: אני רוצה להודות להורים, למטה המאבק, קבוצת מלאכים שתורמים בהתנדבות מזמנם וממרצם לסייע למשפחות האלו.

אופיר כץ: הם מלווים אותם, הם עוברים איתם את כל התהליך, עומדים לצידם כשכולם עוזבים.

אופיר כץ: יחד עשינו ונמשיך לעשות שינוי אמיתי.

אופיר כץ: לכל ההורים שצופים בנו עכשיו, אני תמיד אשמש כפה בשבילכם.

אופיר כץ: אני פה להציף את הכאב שלכם.

אופיר כץ: אני אצעק את הזעקה שלכם.

אופיר כץ: כל קיר בטון שיעמוד בפנינו ביחד, אנחנו נשבור.

אופיר כץ: הגיע הזמן שנגן על הילדים של כולנו.

אופיר כץ: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אייכלר – איננו; חבר הכנסת פרוש – איננו; חבר הכנסת מקלב – איננו; חבר הכנסת גפני – איננו; חבר הכנסת גלנט – איננו; חבר הכנסת סעדי – מוותר; חבר הכנסת ליצמן – איננו; חבר הכנסת אוחנה – איננו; חבר הכנסת סמוטריץ' – איננו; חברת הכנסת סלימאן – מוותרת; חבר הכנסת ביטן – איננו; חבר הכנסת אבו שחאדה – מוותר; חבר הכנסת מעוז – איננו; חבר הכנסת בוסו – איננו; חבר הכנסת עודה – איננו; חבר הכנסת אחמד טיבי – איננו; חבר הכנסת קרעי – איננו; חבר הכנסת אלי אבידר – איננו; חבר הכנסת לוין – מוותר; חבר הכנסת אשר – איננו; חברת הכנסת שטרית – איננה.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, בבקשה.

יואב קיש: כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, אני החלטתי שבחוק הזה אני לא אדבר על אביר קארה.

יואב קיש: מה שאני הולך להגיד זה פשוט חשוב לי שהציבור ידע, אופיר, חבר הכנסת אופיר כץ, כמה המאבק שלך על החוק הזה היה חשוב, כולל עכשיו, שהוא הגיע היום להצבעה.

יואב קיש: כמה התעקשת, ההישג הזה כולו שלך.

יואב קיש: אני רוצה לפרגן לך.

יואב קיש: אני חושב שזה חשוב שידעו את זה בציבור.

יואב קיש: שיתוף פעולה בהחלט ברוך ומבורך עם הקואליציה אבל דחיפה של מנוע רציני שנקרא אופיר כץ.

יואב קיש: בהצלחה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אם כך, אנחנו ניגשים לשתי הצבעות בדיון המשולב.

מיקי לוי: אנחנו נצביע על הצעת החוק הממשלתית.

מיקי לוי: בבקשה לשבת, ההצבעה.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 11

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – 11, אין מתנגדים.

מיקי לוי: לפיכך הצעת החוק עברה.

מיקי לוי: היא תעבור לוועדת החוקה חוק ומשפט.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצעת החוק המוצמדת.

מיקי לוי: בבקשה לשבת, נא להצביע.

מיקי לוי: בעד ההצעה להעביר את הצעת החוק לוועדה – 9

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: בעד – תשעה.

מיקי לוי: אם כך, הצעת החוק עברה בקריאה ראשונה, טרומית.

מיקי לוי: הצעת החוק הנוספת של חברת הכנסת בן ארי, שהוצמדה, עברה בקריאה טרומית, ועוברת לוועדת החוקה.

מיקי לוי: אם כך, אנחנו עוברים לסעיף 11 בסדר-היום: החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר פיצול הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 136) (תוכנית לעמידות בפני רעידת האדמה ותוכנית הכוללת הוראה להקניית הבעלות בחלק הציבורי), התשפ"ב–2021.

מיקי לוי: יציג את החלטת את החלטת הוועדה יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה חבר הכנסת טאהא, בבקשה.

והגנת הסביבה): כבוד היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 136) (תוכנית לעמידות בפני רעידת אדמה ותוכנית הכוללת הוראה להקניית הבעלות בחלק ציבורי), התשפ"ב–2021, נדונה בכנסת בקריאה הראשונה ביום ג', 7 בדצמבר 2021, והועברה לוועדת הפנים והגנת הסביבה.

והגנת הסביבה): בהצעת החוק מוצע לתקן את חוק התכנון והבנייה, התשכ"ה–1965, ולעגן בו שני נושאים מרכזיים: קביעת חלופה לתוכנית המתאר הארצית לחיזוק מבנים מפני רעידות אדמה (תמ"א 38) ומתן סמכות למוסדות התכנון לקבוע הוראה להקניית בעלות בחלק ציבורי לרשות מקומית או למדינה.

והגנת הסביבה): שני נושאים אלה אינם קשורים זה לזה, ועל כן אין הכרח לדון בהם במאוחד במסגרת אותה הצעת חוק.

והגנת הסביבה): הוראות תמ"א 38 עתידות לפקוע ביום ו', 1 באוקטובר 2022, והחלק בהצעת החוק העוסק בנושא של התוכנית לעמידות בפני רעידת אדמה כולל מתווה חלופי להוראות הקבועות בתמ"א 38.

והגנת הסביבה): בשל מורכבותו של החלק העוסק בהקניית הבעלות בחלק ציבורי, ועל מנת שלא לעכב את קידום שאר חלקי הצעת החוק ולאפשר היערכות ליישומו של המתווה המעודכן עד למועד פקיעת תמ"א 38, מוצע לפצל את הצעת החוק להצעות חוק נפרדות, כך שחלק אחד מההצעה יכלול את סעיף 4(1), פסקה (24) המובאת בו; סעיפים 8–9; סעיף 13(1), פסקאות משנה (א) ו-(ב) שבפסקה (10א) המובאת בו.

והגנת הסביבה): חלק אחר מההצעה יכלול את כל יתר ההוראות שבהצעת החוק.

והגנת הסביבה): תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אם כך, בבקשה לשבת.

מיקי לוי: לא נרשמו דוברים להצעת החוק הזו.

מיקי לוי: אם כך, אנחנו ניגשים להצבעה על החלטת ועדת הפנים והגנת הסביבה בדבר פיצול הצעת החוק.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד ההצעה – 4

מיקי לוי: נמנעים – אין

מיקי לוי: התשפ"ב–2021, לא נתקבלה.

יואב קיש: - - -

מיקי לוי: אוקיי.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, ארבעה בעד, ארבעה נגד.

מיקי לוי: לפיכך, הצעת חוק – ועדת הפנים והגנת הסביבה, בדבר הפיצול - - -

קריאות: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, חבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: אם כך, הצעת החוק לא עברה.

מיקי לוי: אנחנו ניגשים להצעת חוק האזרחים הוותיקים.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, אני מבין את ההתלהבות שלך.

מיקי לוי: [מס' מ/1485, פ/408/24 ופ/2699/24; דברי הכנסת, חוב' י', ישיבה 84, וחוב' ט"ז, ישיבה 100; נספחות.

מיקי לוי: ]

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 17), התשפ"ב–2022, בקריאה וקריאה שלישית.

מיקי לוי: תציג את הצעת החוק יושבת-ראש ועדת הרווחה – בשם יושבת-הראש – חברת הכנסת מיכל רוזין.

יואב קיש: ווליד, עוד סיבוב בוועדה, תבוא עוד פעם, שלוש שעות, כולם ידברו, הכול בסדר.

מיקי לוי: אבל, חבר הכנסת קיש, הפעם זה קל, כי לא צריך להמתין חצי שנה.

מיקי לוי: אני מביא את זה לתשומת ליבך.

יואב קיש: לא, לא, אין בעיה – שלוש שעות מליאה זה הכול.

מיקי לוי: זה בסדר, אין בעיה, אנחנו רגילים.

מיקי לוי: בבקשה, חברת הכנסת רוזין.

מיקי לוי: עשר דקות לרשותך.

יואב קיש: זה אחרון בסדר-היום?

מיקי לוי: זה אחרון.

מיכל רוזין: תודה.

מיכל רוזין: אני מתכבדת להציג את הצעת חוק אזרחים ותיקים לקריאה שנייה וקריאה שלישית.

מיכל רוזין: הצעת חוק זו מקורה בהצעת חוק ממשלתית, שאליה מוזגו הצעות חוק פרטיות של חבר הכנסת סמי אבו שחאדה וינון אזולאי.

מיכל רוזין: ינון, אני - - -

מיקי לוי: הינה, הוא פה.

יואב קיש: מגיע לו.

יואב קיש: מגיע לו.

מיכל רוזין: אז יפה.

מיכל רוזין: לכן אני רוצה שהוא ישמע.

מיכל רוזין: חוק האזרחים הוותיקים מקנה כיום שני סוגי הנחה בארנונה לאזרחים ותיקים: הנחה בשיעור של 30% לאזרח ותיק שהכנסותיו לא עולות על השכר הממוצע במשק, והנחה בשיעור של 100% לאזרח ותיק שמשתלמת לו גמלה לפי חוק הבטחת הכנסה.

מיכל רוזין: על פי החוק, אזרח ותיק שמבקש לקבל את ההנחה שלה הוא זכאי נדרש להגיש לרשות המקומית מדי שנה בקשה או הצהרה שלפיה מתקיימים לגביו התנאים למתן ההנחה.

מיכל רוזין: בפועל, ברוב המכריע של המקרים לא חל שינוי במקורות ההכנסה של האזרחים הוותיקים בכל שנה, ולכן הדרישה הזאת שיגיעו מדי שנה למשרדי הרשות היא טרחה רבה לאזרח הוותיק, פשוט מיותרת, ומהווה חסם של ממש לקבלת ההנחה.

מיכל רוזין: ולכן, בהצעת החוק הממשלתית שהובאה לוועדה נקבע הסדר שלפיו אזרח ותיק שמבקש לקבל הנחה בארנונה יגיש את הבקשה בכל שלוש שנים עד הגיעו לגיל 75, ומגיל 75 תינתן לו ההנחה באופן אוטומטי.

מיכל רוזין: הוועדה סברה שניתן להקל על האזרחים הוותיקים אף יותר, וביקשה לקבוע כי לגבי הנחה מלאה שניתנת למקבלי הבטחת הכנסה יחול המנגנון האוטומטי מיום הגשת הבקשה הראשונית.

מיכל רוזין: כלומר, כל אזרח ותיק שמקבל הבטחת הכנסה יהיה זכאי באופן אוטומטי להנחה של 100% בארנונה בכל שנה ושנה, בתנאי שיגיש בקשה ראשונית למתן ההנחה – ומי שאמר שזו לא ממשלה שמעבירה החוקים סוציאל-דמוקרטיים, אז זו הצעת חוק סוציאל-דמוקרטית לחלוטין.

מיכל רוזין: לגבי אזרח ותיק שזכאי להנחה של 30% קבעה הוועדה כי יידרש חידוש של בקשה להנחה כל שלוש שנים עד הגיעו לגיל 70 בלבד, ולא עד גיל 75.

מיכל רוזין: ולכן מגיל 70 יחול גם עליו החידוש האוטומטי.

מיכל רוזין: עוד הבהירה הוועדה בנוסח שלצורך חידוש הבקשה להנחת גיל 70 די בהודעה של האזרח הוותיק שהתנאים לקבלת ההנחה לא השתנו, ואין צורך להגיש מחדש בקשה חדשה.

מיכל רוזין: הצעת החוק גם כוללת הוראות שמחייבות את האזרח הוותיק שניתן לו חידוש הנחה אוטומטי לעדכן את הרשות המקומית אם חדל להתקיים לגביו תנאי מהתנאים למתן הנחה בארנונה.

מיכל רוזין: במהלך הדיונים ביקשו חברי הוועדה ממשרד הפנים ומהרשויות המקומיות לבחון כיצד ניתן להקל עוד במתן הנחות בארנונה לזכאים.

מיכל רוזין: כך, למשל, הם ביקשו לבחון הקלה נוספת באמצעות פטור מהגשת הבקשה הראשונה להנחה תוך שימוש של הרשות המקומית כבר בנתונים שמועברים אליה מהמוסד לביטוח הלאומי.

מיכל רוזין: כמו כן – מנגנון חידוש הנחה אוטומטי לקבוצות אוכלוסייה שונות, כגון נכים שכבר מקבלים הנחה בארנונה.

מיכל רוזין: ולכן, כל התנאים האלה הם חשובים.

מיכל רוזין: ההצעה חשובה ביותר למיצוי זכויות עבור אזרחים ותיקים, והיא עברה פה אחד בוועדת העבודה והרווחה.

מיכל רוזין: אין לה הסתייגויות, ולפיכך אני מבקשת מכולכם בשעת לילה זו לאשר את ההצעה.

מיכל רוזין: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת רוזין.

מיקי לוי: אם כך, להצעת החוק לא נרשמו הסתייגויות.

מיקי לוי: בקשות דיבור: חבר הכנסת בנימין נתניהו – אינו נוכח; חבר הכנסת אדלשטיין – אינו נוכח; חבר הכנסת כץ – אינו נוכח; חברת הכנסת רגב – אינה נוכחת; חבר הכנסת לוין – מוותר; חבר הכנסת גלנט – אינו נוכח; חבר הכנסת ברקת – אינו נוכח; חברת הכנסת גמליאל – אינה נוכחת; חבר הכנסת דיכטר – אינו נוכח; חברת הכנסת דיסטל – אינה נוכחת; חבר הכנסת כץ – אינו נוכח; חבר הכנסת כהן – אינו נוכח; חבר הכנסת הנגבי – אינו נוכח; חבר הכנסת אקוניס – אינו נוכח; חבר הכנסת שטייניץ – אינו נוכח; חבר הכנסת אמסלם – אינו נוכח; חבר הכנסת יברקן – אינו נוכח; חבר הכנסת אוחנה – אינו נוכח; חבר הכנסת אופיר כץ – מוותר; חברת הכנסת עטייה – אינה נוכחת.

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש.

מיקי לוי: בבקשה.

יואב קיש: אני לא אשתמש בכל חמש הדקות שלי, ואני מודה, גם הפעם אני לא הולך להתייחס לאביר - - -

מיקי לוי: שלוש.

מיקי לוי: שלוש.

יואב קיש: לא, זה חמש, כי זה זכות דיבור בקריאה - - -

מיקי לוי: אה, נכון.

מיקי לוי: צודק.

יואב קיש: זו לא קריאה ראשונה.

מיקי לוי: צודק.

מיקי לוי: צודק.

מיקי לוי: צודק.

מיקי לוי: צודק.

יואב קיש: אני לא הולך להשתמש בכל חמש הדקות שלי, ואני גם לא הולך לדבר על אביר קארה.

יואב קיש: אני הולך להגיד לכל עם ישראל, שצופה בנו עכשיו, שזו הצעת חוק חשובה, מבורכת.

יואב קיש: אני מצטרף לכל מילה שאמרה פה חברת הכנסת מיכל רוזין.

יואב קיש: מצטרף לכל מילה שלך.

יואב קיש: חשוב לי עוד פעם להדגיש: ברכות לחבר הכנסת ינון אזולאי, שעושה פה עבודת קודש בכנסת הזו.

יואב קיש: אולי תרשה לי להיות לפעמים קצת דרמטי: אתה ממשיך דרכו של אביך בדאגה לחלשים.

יואב קיש: אתה עושה רבות בעניין הזה בכל הוועדות, וגם מצליח להשפיע רבות מהאופוזיציה.

יואב קיש: חזק וברוך.

יואב קיש: כל הכבוד לך.

יואב קיש: בהצלחה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ביטן; חברת הכנסת ברק; חבר הכנסת קרעי; חבר הכנסת זוהר; חברת הכנסת אבקסיס; חברת הכנסת שטרית; חבר הכנסת מולא; חברת הכנסת גולן; חבר הכנסת מרגי; חבר הכנסת בן צור; חבר הכנסת מלכיאלי; חבר הכנסת ביטון; חבר הכנסת ארבל.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, בבקשה.

ינון אזולאי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

ינון אזולאי: כבוד השר, השרים, חבריי חברי הכנסת, בשעת לילה מאוחרת זו, איזה כיף זה לסיים יום כזה עם בשורה כזאת לאזרחים הוותיקים.

ינון אזולאי: אני אומר לכם שחלקם שומעים אותנו וצופים בנו אפילו בשעות אלו.

ינון אזולאי: אנחנו יודעים שאזרחים ותיקים, יש כאלה שגם שלא מצליחים להירדם, והם פותחים ומסתכלים עלינו.

ינון אזולאי: נגיד להם, שאנחנו פה בזכותם ובשבילם.

ינון אזולאי: כאשר הגשתי את הצעת החוק הזו – אגב, לפני הצעת החוק הממשלתית, גם חבר הכנסת אבו שחאדה, שהגיש את הצעת החוק הזאת, הגשנו כל אחד בנפרד, והצעת החוק הממשלתית הגיעה לאחר מכן.

ינון אזולאי: ההצעה שלנו המתינה בוועדת העבודה והרווחה.

ינון אזולאי: זו הצעת חוק שמבשרת לאותם אזרחים ותיקים, שהם כבר לא יצטרכו להתבייש בכל שנה וללכת ולהמתין בתור.

ינון אזולאי: ואנחנו יודעים גם שאותם אזרחים ותיקים – יש כאלה שלא מנצלים את הזכות שלהם בגלל שהם לא ידעו.

ינון אזולאי: היו צריכים בכל שנה לגשת, ולא היה להם את הכוח, והרשויות היו מרוויחות מזה.

ינון אזולאי: לכן השלטון המקומי קצת התנגד.

ינון אזולאי: לא היה מובן לי למה.

ינון אזולאי: מההתחלה היו צריכים להביא כמו שאנחנו הבאנו את זה – כמו שאני ביקשתי להביא את זה – שלא צריך להגיע מלבד פעם אחת.

ינון אזולאי: הם התעקשו.

ינון אזולאי: השלטון המקומי התעקש שבכל שלוש שנים.

ינון אזולאי: אני חייב לפרגן ליושבת-ראש ועדת העבודה והרווחה, אפרת רייטן, שעשתה עבודה טובה ועמדה על שלנו.

ינון אזולאי: היא הבינה שלא צריך לטרטר אותם בכל שנה.

ינון אזולאי: אמרה את זה מיכל רוזין, שגם הנכים, אנשים עם מוגבלויות, לא צריכים לבוא בכל שנה.

ינון אזולאי: אדם, לא גדלה לו הרגל ולא היד מאז השנה שעברה כשהוא בא בלעדיה.

ינון אזולאי: הלוואי וזה היה ככה, אבל זה לא המצב.

ינון אזולאי: זו בשורה לאותם אזרחים ותיקים, שלא יצטרכו לבוא בכל שנה.

ינון אזולאי: וזה הדבר הקטן והפעוט ביותר שאנחנו יכולים לתת להם; שלא יצטרכו להתבזות שוב ושוב.

ינון אזולאי: אני רוצה להודות גם לשרה מירב כהן, שקידמה את החוק; להודות לראש המטה שלה, ידידי, צביקה אינבינדר; כמובן, למאיר שפיגלר, שעמד, באמת, איתנו לאורך כל הדרך, עזר, סייע ודחף שהחוק הזה יהיה, שיתקדם איך שאנחנו מבקשים לקדם אותו.

ינון אזולאי: אני רוצה להודות גם כמובן ללשכה המשפטית ולוועדת העבודה והרווחה, עם מנהלת הוועדה.

ינון אזולאי: כולם עשו עבודה יעילה, טובה, זריזה.

ינון אזולאי: כמובן, אני רוצה להודות ליועץ החקיקה אצלי בלשכה, גיל גולן.

ינון אזולאי: האמת היא שזה החוק הראשון בקדנציה הזאת, שאני מצליח ומעביר אותו בקריאה השנייה והשלישית, למרות שאנחנו באופוזיציה.

ינון אזולאי: לכן זה חוק שמרגש.

ינון אזולאי: אני יכול להסתכל לסבתא שלי – סבתא פרלה מרכסים – בעיניים, ולהגיד לה: סבתא, אריכות ימים ושנים, אבל את כבר לא תצטרכי ללכת ולהגיש שוב ושוב, ולא תצטרכי טובות שילכו להגיש בשבילך.

ינון אזולאי: הכול מגיע לך בזכות ולא בחסד, בכבוד ולא בביזוי.

ינון אזולאי: ופה אנחנו מקיימים כולנו והדרת פני זקן.

ינון אזולאי: תודה רבה לכם, לכולכם, על כל התמיכה, שנשארתם בלילה הזה בשביל לתמוך בחוק חשוב זה.

ינון אזולאי: תודה רבה.

מיקי לוי: בהצלחה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבוטבול – איננו; חבר הכנסת בוסו; חבר הכנסת טייב; חבר הכנסת גפני; חבר הכנסת ליצמן; חבר הכנסת מקלב; חבר הכנסת פרוש; חבר הכנסת אשר; חבר הכנסת אייכלר; חבר הכנסת פינדרוס; חבר הכנסת עודה; חבר הכנסת טיבי.

מיקי לוי: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, בבקשה.

מיקי לוי: כמובן שחבר הכנסת אזולאי ואבו שחאדה היו מהמציעים.

סמי אבו שחאדה: כבוד היושב-ראש, חברי וחברות הכנסת, זה עושה תחושה טובה, אחרי יום ארוך ומעייף, עם הרבה אתגרים, לסיים בחוק שיכול לעזור לאנשים החשובים לנו, לאנשים המבוגרים, בדבר שמגיע להם, אדוני.

סמי אבו שחאדה: מגיעה להם הנחה בארנונה, והמספרים אומרים שחלק גדול מהם פשוט לא יכול לממש את ההנחה, או בגלל חוסר מודעות, או בגלל חוסר אוריינות דיגיטלית.

סמי אבו שחאדה: היום לחלק גדול מהמערכות במדינה זה נראה רגיל שכולם עובדים על הסמארטפון ומסתדרים, ושוכחים חלק גדול מהאוכלוסייה, שהוא לא נגיש, אין לו את האוריינות הדיגיטלית הזאת, וגם את הכוח למאמץ ואת העייפות, ולהגיע למועצה ולמלא טפסים.

סמי אבו שחאדה: אז יש לנו חוק, שעכשיו אנחנו מעבירים אותו בקריאה שנייה ושלישית, שאמור לעזור לאנשים המבוגרים לממש את ההנחה שממילא מגיעה להם.

סמי אבו שחאדה: זה יכול לעזור להם פשוט לממש את הזכות.

סמי אבו שחאדה: למרות שזה חוק שלא פותר את כל הבעיות, שהיינו רוצים, בנושא הזה, אבל הוא חוק מאוד חשוב, שעוזר לאוכלוסייה המוחלשת.

סמי אבו שחאדה: אני חושב, אדוני היושב-ראש, שפוליטיקה הופכת ליותר מוסרית ברגע שהיא משרתת את האנשים היותר מוחלשים בחברה.

סמי אבו שחאדה: זה חוק שהוא חוק חברתי, שבא לשרת עוד חלק מהאוכלוסייה המוחלשת אצלנו בחברה.

סמי אבו שחאדה: הוא יעזור להרבה אנשים.

סמי אבו שחאדה: אני מאוד מקווה שהרבה אנשים ייהנו סוף-סוף מההנחה שמגיעה להם.

סמי אבו שחאדה: אני רוצה להודות גם לשרה וגם ליושבת-ראש ועדת העבודה והרווחה, שעשו עבודה מהירה באמת בחוק הזה, וגם לחברי ינון אזולאי, שגם הוא יזם את החוק הזה.

סמי אבו שחאדה: לכל האנשים, שעבדו ועזרו כדי שהחוק הזה יעבור.

סמי אבו שחאדה: אני מקווה שכולם יתמכו – מי שנשאר בשעה המאוחרת הזאת – מהקואליציה והאופוזיציה.

סמי אבו שחאדה: שכולם יתמכו בחוק חשוב זה.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: בהצלחה.

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן – מוותרת.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, (אומר דברים בשפה הערבית, להלן תרגומם: בוקר טוב.

אוסאמה סעדי: הבוקר הזה הוא בשורה לאזרחים, שמקבלים הנחות בארנונה.

אוסאמה סעדי: החוק החשוב הזה של ידידיי, חבר הכנסת סמי אבו שחאדה וחבר הכנסת ינון אזולאי, הוא חוק חשוב שבו מקבלים באופן אוטומטי – בכל שנה עד היום היה עליהם להגיש בקשה עם מסמכים, כדי לקבל את ההנחה שהם זכאים לה, ועכשיו האנשים בגיל של "אזרחים ותיקים", מעל גיל – באיזה גיל, סמי?)

סמי אבו שחאדה: - - -

אוסאמה סעדי: (בגיל הזקנה, שמגיעות להם קצבאות – בארנונה באופן אוטומטי בכל שנה, מבלי להגיש בקשה, בכל שנה בקשה לחידוש כדי לקבל את ההנחות בארנונה באופן אוטומטי ובאופן מיידי, ומבלי שיהיה צורך להגיש בקשה בכל שנה עם מסמכים.

אוסאמה סעדי: החוק הזה חשוב מאוד לגיל הזהב, שאנחנו מוקירים אותו.

אוסאמה סעדי: כל הכבוד, אחי סמי, על ההישג הגדול הזה.

אוסאמה סעדי: תודה, ינון).

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף; חבר הכנסת סמוטריץ'; חברת הכנסת וולדיגר; חבר הכנסת בן גביר; חבר הכנסת רוטמן; חברת הכנסת סטרוק; חבר הכנסת אבי מעוז – כל אלה אינם נוכחים.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר סופר.

אופיר כץ: אני כץ.

מיקי לוי: איי, איי, איי, השעה המאוחרת.

מיקי לוי: חבר הכנסת אופיר סופר – אינו נוכח.

מיקי לוי: אם כך, חברי הכנסת, אנחנו ניגשים להצבעה על הצעת חוק אזרחים ותיקים – בקריאה שנייה.

מיקי לוי: בבקשה לשבת.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד סעיפים 1–2 – 12

מיקי לוי: נמנעים – אין

ינון אזולאי: אביר קארה - - -

יואב קיש: אביר, המנכ"ל שלך התפטר, לא? איך אתה לא מתבייש?

קריאות: - - -

יואב קיש: איך אתה לא מתבייש?

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, חבר הכנסת קארה, אתם מפריעים.

יואב קיש: איך אתה לא מתבייש?

יואב קיש: המנכ"ל שלך התפטר - - -

אביר קארה: - - -

מיקי לוי: חבר הכנסת קיש, חבר הכנסת קארה, אני צריך להכריז על התוצאות.

מיקי לוי: זה לא מקובל.

מיקי לוי: תודה.

יואב קיש: - - - גאה?

יואב קיש: במה אתה גאה?

מיקי לוי: תוצאות ההצבעה: בעד – 12, אין נמנעים ואין מתנגדים.

מיקי לוי: אם כך, הצעת החוק התקבלה בקריאה שנייה.

מיקי לוי: אנחנו עוברים להצבעה בקריאה שלישית.

מיקי לוי: הצבעה.

מיקי לוי: בעד החוק – 10

מיקי לוי: נמנעים – אין

עאידה תומא סלימאן: בקריאה שנייה טעיתי - - -

מיקי לוי: בעד – 10, אין נמנעים, אין מתנגדים.

מיקי לוי: אם כך, חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 17), התשפ"ב–2022, עבר בקריאה שלישית, וייכנס לספר החוקים של מדינת ישראל.

מיקי לוי: בהצלחה.

עאידה תומא סלימאן: בקריאה השנייה טעיתי.

עאידה תומא סלימאן: ישבתי במקום ווליד טאהא.

מיקי לוי: שיירשם בפרוטוקול שבקריאה השנייה טעתה חברת הכנסת סלימאן והצביעה במקומו של ווליד טאהא.

מיקי לוי: אם כך, תם סדר-היום.

מיקי לוי: הישיבה הבאה תתקיים היום, יום שלישי, כ"ח באדר א' התשפ"ב, 1 במרץ 2022, בשעה 16:00.

מיקי לוי: ישיבה זו נעולה.