ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 116, 2022-02-22 00:00

מיקי לוי: היום כ"א באדר א' התשפ"ב, 22 בפברואר 2022, אני מתכבד לפתוח מליאת הכנסת.

מיקי לוי: בסדר-היום נאומים בני דקה.

מיקי לוי: הצבעה למי שרוצה, בבקשה.

מיקי לוי: חבר הכנסת מעוז, לפני שתהיה לי הרשימה – תתכבד, כי ראיתי שלחצת.

בועז טופורובסקי: 53 – נאום הנדסת תודעה 54?

אבי מעוז: 47.

בועז טופורובסקי: אהה, 47.

קריאה: אתה לא עוקב.

בועז טופורובסקי: זה הנאום שלו, אני עוקב אחרי - - - הנדסת תודעה.

אבי מעוז: תודה.

אבי מעוז: אדוני היושב-ראש, נאום הנדסת תודעה מס' 47, והפעם – על 10,000 המתים.

אבי מעוז: השבוע חצינו את קו 10,000 המתים ממגפת הקורונה.

אבי מעוז: 10,000 אנשים ונשים, מבוגרים וצעירים.

אבי מעוז: רק בשמונת חודשיה של הממשלה הנוכחית מעל 3,500 מתים.

אבי מעוז: כמה יש לבכות על כל אחד ואחד.

אבי מעוז: אבל בממשלה – השר ליברמן שלם עם זה לגמרי, גורם מדיני בכיר מצוטט שבכלל הרבה מהם לא מתו מקורונה אלא עם הקורונה, וראש הממשלה בנט בכלל חושב שההתמודדות עם הקורונה היא הצלחה מסחררת.

אבי מעוז: זה המצב כשבה

אבי מעוז: נדסת תודעה, קדושת הכלכלה וקדושת השמיים הפתוחים וקדושת אי- הטלת מגבלות כלשהן גוברות על המושג האנושי והיהודי הבסיסי של קדושת החיים.

אבי מעוז: אני ממליץ לראש הממשלה להתפטר בהקדם ולאפשר למי שהעם נותן בו אמון, ושכבר הוכיח שקדושת החיים עומדת אצלו מעל כל ערך אחר, להנהיג את מדינת ישראל.

אבי מעוז: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת יברקן, בבקשה.

מיקי לוי: ואחריו – חבר הכנסת טופורובסקי.

דסטה גדי יברקן: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום ציינו בוועדת החוקה, חוק ומשפט 30 שנה לחקיקתו של חוק חשוב, חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו, חוק ששינה את פני החברה הישראלית, חברה מגוונת עם פסיפס חברתי, תרבותי, אנושי, שכמעט אין לו אח ורע בשום מקום בעולם.

דסטה גדי יברקן: מדינה שבאמת מחייבת שיהיה חוק כזה.

דסטה גדי יברקן: אבל בחוק הזה של כבוד האדם וחירותו – ואני מביא את זה לתקופה שאנחנו עוברים, אדוני היושב-ראש, וזה מביא אותי לזה שבית המשפט העליון, לצערנו הרב, בשנתיים האחרונות התעלם מחוק כבוד האדם וחירותו.

דסטה גדי יברקן: וכמעט מכל פנייה שנעשתה על ידי הציבור בעניין של הגבלת זכויות האדם במרחב הציבורי, במרחב בכלל, בתקופה של הקורונה, בית המשפט התעלם.

דסטה גדי יברקן: לפני כמה ימים הפגינו פה.

דסטה גדי יברקן: שיירה של רכבים, אלפי אנשים הגיעו, קראו להם "שיירת החירות", והפגינו מול הכנסת.

דסטה גדי יברקן: ובלי התראה באה הממשלה, באה המשטרה, ופינתה את כולם.

דסטה גדי יברקן: ובאותם ימים קראנו מכתב של נשיאת בית המשפט העליון אסתר חיות, שכתבה לחבר הכנסת דוד אמסלם מה היא חושבת על דבריו ועל סגנונו במכתב אישי.

דסטה גדי יברקן: אני הייתי מצפה דווקא שנשיאת בית המשפט העליון תכתוב מכתב לראשי הממשלה, לשר לביטחון הפנים, להודיע שלא יפגעו בזכויות אדם – ולא רק להגן, מה שנקרא, ברמה האישית כשהם נפגעו מחבר כנסת כזה או אחר.

דסטה גדי יברקן: זכויות האדם אינן ניטלות על ידי אדם, הן קודש קודשים במדינה דמוקרטית.

דסטה גדי יברקן: ולצערי הרב, מפגינים שהיו כאן פונו על ידי שוטרים בהוראת הממשלה בברוטליות.

דסטה גדי יברקן: ויש להגיד – ממשלת השינוי.

דסטה גדי יברקן: תודה, אדוני.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טופורובסקי, בבקשה.

מיקי לוי: אחריו – חבר הכנסת סעדי.

בועז טופורובסקי: תודה, אדוני היושב-ראש.

בועז טופורובסקי: חבריי חברי וחברות הכנסת, כמובן גם השר, כמו בכל שבוע גם הפעם אקריא ואציין את תאונות הדרכים הקטלניות שגבו חיי אדם בכבישים.

בועז טופורובסקי: ביום רביעי, 16 בפברואר, נהרג הולך רגל, גבר בן 68, בשדרות רחבעם זאבי בראשון לציון.

בועז טופורובסקי: עוד באותו היום נהרג צעיר בן 22 בכביש 25 סמוך לדימונה.

בועז טופורובסקי: ביום חמישי, 17 בפברואר, נפטר מפצעיו צעיר בן 22, לאחר שנפגע בתאונת דרכים בכביש 574 סמוך לצומת חריש ב-7 בפברואר.

בועז טופורובסקי: ביום שישי, 18 בפברואר, נהרג בן 58 בכביש 60 סמוך לקריית ארבע.

בועז טופורובסקי: בהמשך היום נהרג רוכב אופנוע, עופר קרוגמן, בן 61, מכפר ידידיה, בתאונת דרכים בכביש 2 סמוך למחלף הסירה.

בועז טופורובסקי: שלשום, 20 בפברואר, נהרג רוכב אופניים בן 50 בצומת מנחם בגין באשדוד.

בועז טופורובסקי: הלילה נהרג רוכב אופנוע נוסף, בן 30, בתאונת דרכים בכביש 1 סמוך למנהרת הראל.

בועז טופורובסקי: שבעה אנשים נהרגו בשבוע האחרון בדרכים, שבע משפחות שכל עולמן חרב עליהן סתם, בלי סיבה, בלי כבוד, בלי הדר.

בועז טופורובסקי: תאונות שהיה אפשר לחסוך.

בועז טופורובסקי: סעו בזהירות, שמרו על עצמכם.

בועז טופורובסקי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת סעדי, בבקשה.

מיקי לוי: ואחריו – חבר הכנסת אבו שחאדה.

אוסאמה סעדי: כבוד היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, ביום שבת ביקרתי יחד עם חבריי סמי אבו שחאדה ועופר כסיף ביישוב בורקה, ליד נבלוס, ונפגשנו עם התושבים ועם מנהיגי היישוב.

אוסאמה סעדי: שמענו מהם עדויות קשות על תקיפות ואלימות של מתנחלים שיש נגדם צו לא להיכנס ליישוב חומש.

אוסאמה סעדי: אבל אנחנו הלכנו לשם, אדוני היושב-ראש, הצבא, צבא הכיבוש, עצר את ארגוני זכויות האדם שבאו איתנו.

אוסאמה סעדי: אבל המתנחלים – נותן להם חופשית להסתובב.

אוסאמה סעדי: מארגון יש דין שמלווה אותם משפטית, נתנו לנו חוברת שמתעדת את המצב המשפטי ואת השתלשלות הדברים.

אוסאמה סעדי: אני מקריא היום, ביחד עם חבריי, חלק מהעדויות שם.

אוסאמה סעדי: עדותו של מוהנד יאסין, בן 46, מהיישוב בורקה: "מתנחלים חמושים מסתובבים יום-יום סמוך לבית ובאדמות של הכפר, תוקפים את החקלאים ומגרשים אותם בכוח.

אוסאמה סעדי: לצערי ההתקפות של המתנחלים הפכו למציאות יום-יומית קשה.

אוסאמה סעדי: המתנחלים מחומש ממשיכים לתקוף אותנו והצבא לא עושה כלום.

אוסאמה סעדי: אני מרגיש חסר אונים במצב הזה.

אוסאמה סעדי: הם לא מכבדים את בתי המשפט ומקבלים את הכוח שלהם מהצבא שמגבה אותם".

אוסאמה סעדי: אני מציין, אדוני היושב-ראש, שיש פסק דין של בג"ץ שמחייב את המינהל האזרחי ואת שלטונות הכיבוש להתיר לתושבים להגיע לקרקע שלהם שנמצאת בג'בל אל-כביבאת.

אוסאמה סעדי: זה ביזיון של בית משפט, וצריך לכבד את פסק הדין ולהחזיר את הקרקע לתושבים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, בבקשה, ואחריו – חבר הכנסת טיבי.

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, הכיבוש הישראלי על העם הפלסטיני מייצר באופן יום-יומי עוולות ופשעים רבים.

סמי אבו שחאדה: אחד הפשעים הכי קשים, אדוני, זאת ההתעללות באנשים עם מוגבלויות על ידי כוחות הכיבוש השונים.

סמי אבו שחאדה: כולנו זוכרים את המקרה המאוד-קשה של חירש בין 62 שנורה ליד מחסום קלנדיה כי הוא לא שמע שצועקים לעברו, אז ירו בו.

סמי אבו שחאדה: אנחנו גם זוכרים את הבחור האוטיסט מאלקודס, איאד אלחלאק, שגם הוא נורה למוות, אדוני, על ידי משמר הגבול, ואנחנו יודעים שאף אחד גם לא הועמד לדין, למרות שהם ידעו מי רצח אותו ואיך.

סמי אבו שחאדה: הייתי עם חברי אוסאמה סעדי ועופר כסיף בבורקה, וראינו בן אדם מוגבל גם פיזית וגם מנטלית שהותקף על ידי המתנחבלים שיושבים שם על ג'בל אל-קביבה, שאתם מכירים אותו כחומש, והוא הותקף בצורה ברוטלית ולא אנושית, ואתמול הותקף גם מוחמד עג'לוני, שהיה באותו מוסד שבו היה גם איאד אלחלאק.

סמי אבו שחאדה: הוא סובל מתסמונת דאון, עג'לוני, וגם הוא הותקף.

סמי אבו שחאדה: אנשים כאלה מותקפים בצורה יום-יומית, פעם על ידי מג"ב, פעם על ידי הצבא, פעם על ידי המתנחבלים למיניהם.

סמי אבו שחאדה: אדוני, יש לזה פתרון, הפתרון לזה ממש ברור, וחייבים כולנו לקדם אותו, והפתרון הוא סוף הכיבוש.

סמי אבו שחאדה: תודה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: מכובדי היושב-ראש, כולנו ראינו את הסרטון שבו ארבעה שוטרים של משטרת ירושלים בשייח' ג'ראח דוחפים ומתנפלים על מוחמד עג'לוני, צעיר עם תסמונת דאון.

אחמד טיבי: כל אדם מן היישוב רואה אדם עם תסמונת דאון, מזהה אותו לפי ההופעה החיצונית.

אחמד טיבי: הדרך שבה ניסו לתפוס אותו ולסלק אותו, וגם המכות היבשות שהוא קיבל, כפי שהוא סיפר לי אתמול, היא מזוויעה, היא מבישה.

אחמד טיבי: אני אתמול ביקרתי אותו בבית, את מוחמד, והוא שאל אותי: למה הם תקפו אותי?

אחמד טיבי: למה הם הרביצו לי?

אחמד טיבי: הרי הייתי שם כדי להביא כנאפה לצעירים.

אחמד טיבי: שמעתי, כבוד היושב-ראש, את תגובת המשטרה.

אחמד טיבי: הם אומרים שזה בגלל שהוא הסית נגד יהודים.

אחמד טיבי: לומר לך את האמת, כשהייתי איתו אתמול, כשהוא דיבר, לא הבנתי כלום, כי יש לו קושי בדיבור.

אחמד טיבי: האבא שלו הסביר לי למה הבן שלו מתכוון.

אחמד טיבי: מה הבינו השוטרים מצעיר עם תסמונת דאון?

אחמד טיבי: מה הוא אמר שהם הבינו ואנחנו לא הבנו?

אחמד טיבי: נגיד שהוא כן אמר – צעיר עם תסמונת דאון – נגיד שהוא כן אמר, שהוא צעק.

אחמד טיבי: בכל זאת מדובר באדם עם צרכים מיוחדים.

אחמד טיבי: אני לא יודע מה יש למשטרת ירושלים – ואתה היית מפקד משטרת ירושלים – לאחרונה נגד צעירים פלסטינים עם צרכים מיוחדים.

אחמד טיבי: אגב, הוא גם סיפר לי שאיאד אלחלאק, השהיד איאד אלחלאק שנורה על ידי שוטרי משטרת ירושלים, הוא בן הכיתה שלו.

אחמד טיבי: ואבא שלו אמר לי שמאז שאיאד נורה ונהרג, הבן שלו הפסיק ללכת ללימודים.

אחמד טיבי: יש גם את המקרה של קשיש בן 62 במחסום קלנדיה.

אחמד טיבי: הוא היה חירש, ירו בו.

אחמד טיבי: גם הצעיר החרדי לפני כמה שבועות, מזרחי.

אחמד טיבי: משהו רקוב במנטליות הזאת שאפשר לכסח את הצורה כמו שעשו אתמול עם אוהדי הפועל תל אביב בסמי עופר.

אחמד טיבי: כיסחו את הצורה לצעיר בן 17, אוהד כדורגל שלא עשה כלום.

אחמד טיבי: אבל המקרה של מוחמד זה התעללות בחסר ישע.

אחמד טיבי: אגב, זה הגיע לכל התחנות בעולם, וזה מכוער.

אחמד טיבי: אין לי מה להגיד יותר מזה, מאוד מכוער ואכזרי.

מיקי לוי: חברת הכנסת סלימאן, בבקשה.

מיקי לוי: ואחריה – חברת הכנסת ח'טיב.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, אנחנו מנסים היום להביא את העדויות של הדברים שבדרך כלל חברי הכנסת והציבור לא שומעים הרבה עליהם בתקופה האחרונה, ואני מבינה את עדותו של חסין אל-קאדי, בן 70, מסילת א-ד'אהר, מהשטחים הפלסטיניים הכבושים: "אני תושב סילת א-ד'אהר, יש לנו אדמות חקלאיות מסביב למה שנקרא חומש.

עאידה תומא סלימאן: מזה שנים רבות אנחנו נמנעים מלהגיע לאדמות בגלל מתנחלים ששולטים באזור.

עאידה תומא סלימאן: הרבה חקלאים מהכפר בורקה השכן וגם מהכפר שלנו הותקפו קשות על ידי מתנחלים אלימים שנמצאים בחומש".

עאידה תומא סלימאן: במרץ 2020 – "בסביבות 12:00 בצוהריים אני ואחי יצאנו ברכב שלי מהכפר שלנו לכיוון האדמות.

עאידה תומא סלימאן: לצערי, המתנחלים כנראה ראו אותנו מרחוק וארבו לנו.

עאידה תומא סלימאן: כשהגענו וירדנו מהאוטו, כ-18 מתנחלים עם אלות ואבנים יצאו מבין העצים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ראינו אותם מתקרבים, עזבנו את האוטו וברחנו לכפר בורקה.

עאידה תומא סלימאן: אחי הספיק לחטוף אבן ביד אבל המשכנו לברוח.

עאידה תומא סלימאן: העפתי מבט וראיתי שהמתנחלים שוברים את שמשות הרכב".

עאידה תומא סלימאן: יום לאחר האירוע המשטרה סגרה את תיק החקירה.

עאידה תומא סלימאן: לא נמסרה עילת הסגירה.

עאידה תומא סלימאן: זו עדות אחת מני רבות רבות שאנחנו מקבלים כל הזמן, מתועדות, ולצערנו הרב התיקים נסגרים.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חברת הכנסת ח'טיב, בבקשה; לאחר מכן חבר הכנסת בוסו.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היושב בראש, חברות וחברי הכנסת, בתוך כל החושך והכאב הזה שמוזכר מאז פתיחת המליאה, בכל זאת אמשיך לחפש את נקודת האור הקטנה ולנסות בכל זאת להרחיב אותה.

אימאן ח'טיב יאסין: כואב כל מה ששמענו.

אימאן ח'טיב יאסין: בכל זאת אני רוצה להגיד ולבשר לציבור המורות והמורים שהיום נכנסו לתקנון, למנגנון של השיבוצים, שני קריטריונים קטנים, שבכל זאת יוכלו דרכם לעזור למקרים הומניטריים וקשים מאוד.

אימאן ח'טיב יאסין: נכון, העבודה של הוועדה עדיין לא תמה, נמשיך לעבוד, אבל היינו חייבים להוציא את שתי הנקודות, כיוון שהמנגנון ותקופת השיבוץ והרישום התחילו.

אימאן ח'טיב יאסין: נמשיך לעשות כדי שיהיה יותר טוב, וכמה שאפשר.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת בוסו, בבקשה; ואחריו – חבר הכנסת ארבל.

אוריאל בוסו: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, אני רוצה לקרוא ברשותכם פוסט שכתבה הבוקר אשת התקשורת סיון רהב מאיר בחלק היומי: "הלילה נחצה הקו: למעלה מ-10,000 נפטרים מקורונה בישראל, כ-1,000 מתוכם בחודש האחרון.

אוריאל בוסו: כולנו זוכרים את הימים שבהם עוד ספרנו את חולה מספר 17 ובדקנו באילו אוטובוסים הוא נסע ובאיזו מסעדה ישב.

אוריאל בוסו: כשנתיים חלפו, ומאז התעייפנו קצת מכל המספרים האלה: כמה נדבקים, כמה מחוסנים, כמה מחלימים, ושוב כמה נדבקים בווריאנט החדש.

אוריאל בוסו: אבל המספר העגול והלא-חגיגי הזה מאלץ אותנו לעצור רגע.

אוריאל בוסו: בשבת הקרובה נקרא בתורה בפרשת שקלים איך כל אחד צריך לצאת מעצמו, להתנדב ולתת צדקה, כדי למנוע מגפה: 'כי תִשא את ראש בני ישראל לפקֻדיהם, ונתנו איש כֹּפר נפשו לה' בפקֹד אֹתם, ולא יהיה בהם נגף בפקֹד אֹתם.

אוריאל בוסו: זה יִתנו כל העֹבר על הפקֻדים מחצית השקל תרומה לה'.' פרשנינו מסבירים שכל אחד נותן רק מחצית שקל כדי לזכור שהוא אינו שלם בלי הזולת, שכולנו רקמה אנושית אחת.

אוריאל בוסו: השנתיים האחרונות הוכיחו כמה חיוני לחוש סולידריות כזו, לא רק כלפי הנפטרים, אלא כלפי חולים שמתקשים להחלים, כלפי בעלי עסקים, כלפי הורים שמתמודדים, ובעצם כלפי כל מי שנפגע.

אוריאל בוסו: ומי לא נפגע?

אוריאל בוסו: העיתונאי אריאל שנבל כתב הלילה: 'דמיינו את היכל נוקיה מלא באנשים.

אוריאל בוסו: ועכשיו דמיינו אותו ריק.

אוריאל בוסו: 10,000 מתים מקורונה בשנתיים.

אוריאל בוסו: לא פופולרי לדבר עליהם עכשיו.

אוריאל בוסו: כי אנחנו בסוף גל, כי יאללה, נמאס לכולנו.

אוריאל בוסו: כל אחד וסיבותיו.

אוריאל בוסו: אבל מגיע להם שנזכור.

אוריאל בוסו: כן, גם את הקשישים, עם מחלות הרקע.

אוריאל בוסו: כולם אנחנו.

אוריאל בוסו: יהי זכרם ברוך.

אוריאל בוסו: '"

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת ארבל, בבקשה.

משה ארבל: מכובדי היושב-ראש, כבוד שר הבריאות, שיושב כאן בירכתיים, חבריי חברי הכנסת, אני מבקש להקריא בפניכם, בדקה שיש לי, שיירשם לפרוטוקול ולדברי הימים של הכנסת, את החרפה הזו – הודעה לתקשורת: שר החוץ יאיר לפיד החליט למנות את חברת הכנסת ג'ידא רינאוי זועבי לקונסולית הכללית של ישראל בשנחאי.

משה ארבל: שר החוץ לפיד: "חברת הכנסת רינאוי מגיעה עם ניסיון ניהולי עשיר ורקע כלכלי וציבורי מגוון ומרשים.

משה ארבל: אני מאחל לה הצלחה, ואני בטוח שהיא תוביל את הקונסוליה הכללית של ישראל בשנחאי להישגים חדשים וחשובים.

משה ארבל: אין חולק על חשיבותה של סין בכלל, ושל שנחאי בפרט, לכלכלה העולמית.

משה ארבל: יחסינו הכלכליים עם סין הם מנוע צמיחה חשוב לכלכלת ישראל, ויש להמשיך ולקדמם".

משה ארבל: הדבר הזה הוא חרפה, הוא בושה לבית הזה.

משה ארבל: הוא בושה לך, ניצן הורוביץ.

משה ארבל: הבטחתם פוליטיקה חדשה ונקייה.

משה ארבל: אתם מדרדרים אותנו לתהומות שמדינת ישראל לא הכירה ולא ידעה.

משה ארבל: הדבר הזה הוא בלתי מתקבל על הדעת.

משה ארבל: וכן, אני אנצל את ההזדמנות לברך את חברת הכנסת זועבי בתפקידה הבכיר כערבייה מוסלמית או נוצרית שמתמנה לתפקיד החשוב הזה.

קריאה: מוסלמית.

משה ארבל: מוסלמית.

משה ארבל: אבל אתם ביזיתם את הבית הזה.

משה ארבל: אתם ביזיתם את הכנסת והכנסתם לכאן תרבות קלוקלת ורעה.

משה ארבל: תתביישו.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, בבקשה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, כפי שאמרו קודם חבריי, ביום שישי האחרון ביקרתי, יחד עם חבריי חברי הכנסת סמי אבו שחאדה ואוסאמה סעדי, בכפר הפלסטיני הכבוש בגדה המערבית – בורקה, שסובל מהטרדות והתנכלויות של מתנחלים ושל הצבא שמשרת אותם.

עופר כסיף: אני רוצה להקריא מתוך עדות של באסם דר'לס, חקלאי בן 49 מבורקה.

עופר כסיף: הוא אומר כך: "הגענו כ-50 מטר מהכניסה לאדמות שלנו, ושם עמדו כעשרה מג"בניקים באמצע הכביש.

עופר כסיף: הקצין אמר לנו: 'אסור לכם להמשיך ישר אל האדמות שלכם.

עופר כסיף: מותר לכם להיות רק בצד הצפון מערבי של חומש, בשטה מוגבל של כ-20 דונם בלבד', למרות שרוב האדמות שלנו בכלל לא נמצאות באזור הזה.

עופר כסיף: תוך כדי שהוא מדבר איתנו ומבשר לנו את הכללים וההגבלות החדשות על גישה לאדמות שלנו, ראינו חמישה מתנחלים בתוך שטח האדמות שלנו, שאליהן אסרו עלינו להגיע.

עופר כסיף: הקצין עם המתרגם שלו ניגש אליי ושאל: 'מה אתה רוצה?'.

עופר כסיף: השבתי: 'יש שם מתנחלים באדמות שלנו'.

עופר כסיף: הוא השיב: 'אלו לא מתנחלים, אלו חיילים'.

עופר כסיף: עניתי: 'אלו לא חיילים.

עופר כסיף: הם בלבוש אזרחי.

עופר כסיף: אלו מתנחלים'.

עופר כסיף: הקצין השיב לי: 'כל ישראלי הוא חייל'.

עופר כסיף: "

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: << הלסי >> ציון יום ההתמודדות של חולי הסרטן ומשפחותיהם עם האתגרים העומדים בפניהם << הלסי >>

מיקי לוי: נעבור להצעות לסדר-היום בנושא: ציון יום ההתמודדות של חולי הסרטן ומשפחותיהם עם האתגרים העומדים בפניהם, מס' 680, 1216, 1290, 1895, 2128, 2140, 2141 ו-2142.

מיקי לוי: חבריי חברי הכנסת, כנסת נכבדה, היום הכנסת מציינת את האתגרים שבפניהם ניצבים חולי הסרטן ומשפחותיהם.

מיקי לוי: מחלת הסרטן היא סיבת המוות הראשונה בישראל ואחראית לכרבע ממקרי המוות בכל שנה.

מיקי לוי: המשמעות ברורה.

מיקי לוי: אנחנו רואים את הסרטן מסביבנו בכל מקום.

מיקי לוי: כל אחד מאיתנו מכיר מישהו או מישהם שנלחמים או נלחמו במחלה הארורה, ואת אלו שהפסידו בקרב.

מיקי לוי: המחלה הזו, על כל צורותיה – והטיפול הכרוך בה – היא אכזרית והרסנית, לא רק לגוף האדם ולנפשו, אלא גם ליקירים הסובבים אותו.

מיקי לוי: האתגרים שמולם עומדות משפחות והמאבק הממושך, המתמיד, לפעמים חסר הסיכוי להציל את היקר מכול, גובים ממשפחות רבות מחיר כבד.

מיקי לוי: לעיתים המחיר כלכלי, לעיתים נפשי, לעיתים בריאותי, לבן משפחה נוסף, ולעיתים מוביל לפירוק התא המשפחתי עצמו.

מיקי לוי: מכובדיי, בחנוכה האחרון היה לי הכבוד, באמת הכבוד, להדליק נר עם ילדי בית החולים שניידר.

מיקי לוי: ראיתי את רוח הלחימה האין-סופית של ההורים ואת כוח הרצון של הילדים לא לוותר לעולם.

מיקי לוי: בציון היום החשוב הזה כאן, במליאת הכנסת, בשם הכנסת, אני שולח תפילה לשלומם של חולי הסרטן וחיזוק בני המשפחות היקרות.

מיקי לוי: כולי תקווה שהרפואה והמדע יפרצו דרכים חדשות שינצחו את המחלה הזו על כל צורותיה.

מיקי לוי: מי ייתן.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: ראשונת הדוברים, חברת הכנסת ח'טיב יאסין, בבקשה.

אימאן ח'טיב יאסין: צוהריים טובים.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד היושב בראש, חברות וחברי הכנסת, כבוד השר, כמדי שנה מצוין ב-4 בפברואר היום הבין-לאומי למלחמה בסרטן.

אימאן ח'טיב יאסין: חשוב לי להתייחס לדברים שקורים כאן אצלנו בתוך המדינה וגם בתוך הבית.

אימאן ח'טיב יאסין: המילים והדברים שלך מאוד מרגשים, כבוד היושב בראש.

אימאן ח'טיב יאסין: אכן, ישראל נמצאת בין 50 המדינות בעולם שיש בהן אחוז כזה גבוה של חולי סרטן.

אימאן ח'טיב יאסין: במדינת ישראל יש כל שנה קרוב ל-32,000 מאובחנים חדשים.

אימאן ח'טיב יאסין: בישראל חיים כ-350,000 חולי סרטן.

אימאן ח'טיב יאסין: בישראל מתים בכל שנה קרוב ל-12,000 אנשים, נשים, ילדים, חולי סרטן.

אימאן ח'טיב יאסין: נתונים מצמררים ומצערים.

אימאן ח'טיב יאסין: כמישהי שידעה מקרוב, ועברה את התהליך, אני מודה לאל על הזכות לחיים.

אימאן ח'טיב יאסין: זה לא מובן מאליו.

אימאן ח'טיב יאסין: אני יודעת ומכירה הרבה אנשים, נשים, משפחות, שלא צלחו את המהלך הזה.

אימאן ח'טיב יאסין: לצערי הרב, יש הרבה פעמים שאנחנו אומרים: כן, זה גורל, זה גזרה.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל דווקא מהמקום הזה, מהבית הזה, אסור לסמוך רק על הגורל וצריך לפעול למען מיגור ומאבק במחלת הסרטן באותה מידה שהיא מכה בנו.

אימאן ח'טיב יאסין: צר לי להגיד שדווקא במקום הזה, ביום המיוחד הזה – שאני משתדלת ואני מקווה שהכנסת גם תמשיך לקיים אותו בעתיד; זו השנה השנייה שאני יוזמת אותו – דווקא ביום הזה אף אחד ואף אחת מחברי הכנסת לא מצא זמן להגיע לדיונים בוועדות.

אימאן ח'טיב יאסין: צר לי.

אימאן ח'טיב יאסין: אני יודעת שלחלק יש דיונים נוספים וחשובים באותו זמן ושהם יושבי-ראש ועדות.

אימאן ח'טיב יאסין: אבל הכי כואב מהכול זה שדווקא השנה, כשיש לנו ועדת בריאות עצמאית, ישות נפרדת, היא סירבה בתוקף בכל מיני תירוצים לקיים את הדיון.

אימאן ח'טיב יאסין: וממש שעות ספורות לפני – היום מאפשרת פחות משעה לדיון חשוב כזה.

אימאן ח'טיב יאסין: אני מדברת מתוך כאב עמוק אחרי שפגשתי גם במהלך הדיונים היום וראיתי במו עיניי כמה חסר לנו בכל המערכות כדי לטפל ולתת אפשרות לאותם אנשים שעוברים את הדרך הזאת – בפחות כאב וסבל.

אימאן ח'טיב יאסין: ואגב, אני לא מדברת רק על הטיפול התרופתי – וכן, הוא נחוץ.

אימאן ח'טיב יאסין: ויושב פה כבוד השר, ואני אגיד מה שאמר אחד הרופאים הכי טובים: שדווקא סל הבריאות במדינת ישראל הוא מהטובים, אבל עדיין ישנן תרופות מצילות חיים – מוכח מחקרית הדבר הזה – ועדיין לא נכנסות לסל התרופות במדינה.

אימאן ח'טיב יאסין: יש בדיקות שאפשר לעשות אותן ולהקל על אותם חולים לגבי רגישות לתרופות או גילוי מוקדם של מחלות מסוימות.

אימאן ח'טיב יאסין: ועדיין זה לא נעשה, פעם בגלל ביורוקרטיה, פעם בגלל פריפריה, פעם בגלל מחסור ותורים ארוכים.

אימאן ח'טיב יאסין: וכולנו יודעים שדווקא במחלה הזאת האלמנט של הזמן הוא כל כך קריטי.

אימאן ח'טיב יאסין: גם במערכת החינוך אנחנו ניסינו להבין מה התוכניות שקיימות בתוך המערכת להתמודד עם אותו תלמיד או עם אותה משפחה שיש בה הורה אחד שהוא חולה סרטן והילדים מגיעים לבית הספר.

אימאן ח'טיב יאסין: וגם שם, לצערי הרב, לא היו דברים מספקים.

אימאן ח'טיב יאסין: אני רוצה לשבח מעל דוכן זה את עבודתן האדירה של העמותות, שלצערי, שוב עושות את מה שהמדינה צריכה לעשות.

אימאן ח'טיב יאסין: הן עושות בכל דרך, ולא זוכות לתקצוב המתאים, לתקצוב המספיק – שיוכלו באמת לעבור את התקופה בפחות כאב.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שהדרך ארוכה, אבל צריך להתחיל ביותר כוח, ביותר רצון לשנות.

אימאן ח'טיב יאסין: כבוד השר, אני פונה אליך מעל דוכן זה: אין יותר ראוי מלקיים דיון בוועדת הבריאות בנושא זה.

אימאן ח'טיב יאסין: ואני פונה דרכך – אפילו שהיום הזה נגמר ועבר – לקיים דיון רציני בנושא.

אימאן ח'טיב יאסין: אני ברגע האחרון העברתי את הדיון, אתמול בערב, לוועדת החברה הערבית, כדי לא לבטל את המוזמנים שאנחנו הזמנו באופן אישי.

אימאן ח'טיב יאסין: אני חושבת שמגיע לאותם 350,000 אזרחים חולי סרטן לקבל יחס מכבד והתייחסות מקצועית.

אימאן ח'טיב יאסין: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: לא יכולתי להפסיק אותך.

מיקי לוי: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

קריאה: לא, ינון אזולאי.

מיקי לוי: סליחה.

מיקי לוי: נכון.

מיקי לוי: התחלפתם.

מיקי לוי: חבר הכנסת אזולאי, כן, כן.

ינון אזולאי: ברשות אדוני היושב-ראש, כבוד השר, האמת היא שקשה לדבר אחרי חברת הכנסת אימאן.

ינון אזולאי: דברים נרגשים, שהיא מכירה את זה.

ינון אזולאי: גם אני מכיר את זה.

ינון אזולאי: אני מכיר את זה מהמקום שלי.

ינון אזולאי: גם בבית הזה הכירו את זה עם מור אבי, זיכרונו לברכה.

ינון אזולאי: ההצעה לסדר אומרת בעצם ציון יום התמודדות של החולים.

ינון אזולאי: לי קשה להגיד את שם המחלה.

ינון אזולאי: אני תמיד אומר המחלה ידועה, כי זו באמת מחלה ידועה וכולם יודעים את האתגרים העומדים.

ינון אזולאי: וכשצופים בנו אנשים ורוצים באמת להבין מה האתגרים, איך מתמודדים, אז קודם כול, הצעה קטנה: אל תסתכלו על החולה כמסכן.

ינון אזולאי: תסתכלו עליו כגיבור, כי בסופו של דבר, החולה הוא החזק.

ינון אזולאי: אנחנו תמיד, בינינו, מחפשים איפה ככה אולי לקבל איזושהי נחמה.

ינון אזולאי: אני זוכר את מור אבי, שהיה עובר טיפולים קשים, טיפולים קשים מאוד.

ינון אזולאי: לעולם לא אמר: איי, כואב לי.

ינון אזולאי: כשהיינו אומרים לו: אבא, כואב משהו?

ינון אזולאי: הוא היה אומר: יש דברים יותר כואבים בחיים.

ינון אזולאי: הוא היה אומר שיש אנשים יותר מסכנים בחיים.

ינון אזולאי: היה אומר: אני, טוב לי.

ינון אזולאי: היה מקבל עליו את הדין הזה באהבה.

ינון אזולאי: הוא ידע שהקדוש ברוך הוא נתן – הוא היה קורא לזה "נתן לי מתנה".

ינון אזולאי: ואני בטוח שאם תשאלו הרבה כאלה, יגידו לכם: המתנה הזאת, מה שהם לוקחים, הכדורים האלה, יגידו לכם: זה סוכריות.

ינון אזולאי: נכון, עצם הידיעה היא קשה.

ינון אזולאי: אבל התרופה לכל מחלה זו השמחה.

ינון אזולאי: רק בתקופה, בשבועות האחרונים מגיעים מקרים ואנשים מתקשרים אליי, צריכים לפעמים שאדבר עם בן המשפחה, אולי לספר לו איך זה היה.

ינון אזולאי: לעבור, לשמוע.

ינון אזולאי: אני נמצא בבתי חולים.

ינון אזולאי: לצערנו, המשפחות הרבה פעמים שומעות את אותם אלה שנפרדו מאיתנו, שכבר לא איתנו.

ינון אזולאי: אגב, גם אבא שלי לא נמצא איתנו.

ינון אזולאי: אבל אבא שלי עוד זכה מהפעם הראשונה בעוד 12 שנה להיות איתנו.

ינון אזולאי: אתם יודעים איזו מתנה זו?

ינון אזולאי: לפני שבועיים פגש אותי חבר, שכשאבא היה מאושפז בשערי צדק, הוא ראה את אבא שלי ככה בחדר, ונכנס אליו יהודי שהיה צריך עזרה.

ינון אזולאי: היו לו בעיות עם פרנסה, היה צריך לקנות משהו.

ינון אזולאי: הוציא לו, נתן לו צ'ק.

ינון אזולאי: נתן לו, יצא.

ינון אזולאי: ואז אבא נאנח.

ינון אזולאי: החבר סיפר לי את זה רק לפני שבועיים.

ינון אזולאי: לא ידעתי.

ינון אזולאי: שבועיים, שלושה.

ינון אזולאי: הוא אומר לו: הרב, למה אתה נאנח?

ינון אזולאי: הוא אומר לו: כי שם אני כבר לא אוכל לעשות את זה; כי אם אני אתגעגע למשהו זה לחסדים פה.

ינון אזולאי: לעשות טוב זה פה.

ינון אזולאי: שם כבר עולם שכולו טוב.

ינון אזולאי: אין שם רוע, יש שם רק טוב.

ינון אזולאי: פה המלחמה לעשות את הטוב.

ינון אזולאי: ואני מסתכל ואני אומר למשפחות שעוברות את ההתמודדות הזאת, התרופה לזה: תשַׂמח.

ינון אזולאי: לעשות טוב.

ינון אזולאי: לעשות טוב עם השני, בתוך הבית.

ינון אזולאי: אל תשאירו את החולה לבד.

ינון אזולאי: אתם תישארו לבד.

ינון אזולאי: זה קורה.

ינון אזולאי: ואז כל אחד מתכנס לתוך עצמו ומנסה לחשוב, ופתאום זה בא לו.

ינון אזולאי: אבל עם החולה תמיד תהיו, תמיד תשמחו אותו.

ינון אזולאי: כשאבא היה מאושפז בשערי צדק, בהדסה, היו כאלה שהיו באים ומשמחים.

ינון אזולאי: כל היום תראו אותם מסתובבים שם, בחורים.

ינון אזולאי: אחד בא עם גיטרה, אחד בא עם אורגן, ומשמחים אותם.

ינון אזולאי: אתם מבינים איזה כוח זה נותן להם?

ינון אזולאי: אתם יודעים מה זה עושה לחולה?

ינון אזולאי: החולה בעצם מקבל עוד, עוד תקווה לחיים, גם אם הוא יודע שבסופו של דבר זה מגיע לסוף.

ינון אזולאי: אבל תדעו לכם שלא תמיד מה שהרופאים אומרים זה נכון, והרופאים שמחים גם לטעות.

ינון אזולאי: הרופאים שמחים לומר "טעינו", הם רוצים לטעות.

ינון אזולאי: ואני מדבר דווקא על המשפחות.

ינון אזולאי: תחבקו את החולים, תהיו איתם.

ינון אזולאי: אמר היושב-ראש שלפעמים זה מפרק משפחות.

ינון אזולאי: אני מכיר כאלה, אבל אנחנו יודעים גם כמה משפחות זה איחד.

ינון אזולאי: אני אומר לכם, יש רגעים קשים לפעמים, יש רגעים שלפעמים אנשים מתמוטטים, אבל בשביל זה לחוֹלֶה יש אישה או לחוֹלָה יש בעל, יש להם ילדים ויש להם משפחה שתתמוך.

ינון אזולאי: שלא תבכה עכשיו, שתתמוך בהם.

ינון אזולאי: וגם אם מגיעים לרגעים האחרונים, תמיד תלכו לאחר מכן לדבר עם משפחות אחרות ולעודד.

ינון אזולאי: אני יודע מה זה.

ינון אזולאי: עד היום אני הולך לבקר חולים, נכנס לתוך משפחות.

ינון אזולאי: וגם, לצערי, לבקר את אותם אלה שאיבדו את יקיריהם בסוף.

ינון אזולאי: אבל זאת הצוואה שמור אבי השאיר לי.

ינון אזולאי: אמר לי: תלך לבקר חולים, תלך לנחם אבלים, תדאג לאסירים.

ינון אזולאי: פה יש את החסדים האלה, שם כבר לא יהיה.

ינון אזולאי: בכל פעם, גם בפעם שעברה עליתי, ואני תמיד רוצה להכיר תודה.

ינון אזולאי: תודה לאותם רופאים כולם שטיפלו באבא, תודה לעם ישראל שהתפלל, תודה לכולם.

ינון אזולאי: התודה צריכה להמשיך להיות גם עכשיו, והכרת הטוב, אף על פי שהוא לא איתנו, כי הוא איתנו.

ינון אזולאי: אני מאמין שהוא איתנו.

ינון אזולאי: אני רוצה להגיד מילה טובה לפרופ' רואו, לפרופ' פאר, לפרופ' נטע גולדשמידט וד"ר שחר וד"ר דן, ולכולם שטיפלו בו, כי כולם עשו את זה במסירות.

ינון אזולאי: יש לנו רופאים טובים שנותנים את הנשמה.

ינון אזולאי: אנחנו כמדינה צריכים לעשות הכול על מנת שלחולים יהיה קל.

ינון אזולאי: להוסיף להם עוד לסל התרופות כמה שאפשר, להקל עליהם.

ינון אזולאי: הבאנו הצעת חוק שלא הצלחנו להעביר אותה, לתת תרופות מצילות חיים.

ינון אזולאי: אני מאמין שבסוף נצליח להגיע – אם יהיה רצון טוב של כולנו, ולכולנו יש רצון טוב –להגיע לכך שכמה שיותר תרופות יהיו בסל.

ינון אזולאי: לסיום, אני רק רוצה להביע תפילה.

ינון אזולאי: כשחזקיהו המלך הרגיש שהוא עומד להיפרד מהעולם ולהיפטר, הוא התפלל לפני הקדוש ברוך הוא.

ינון אזולאי: ישעיהו הנביא אמר לו במלכים ב' פרק כ', פסוק ה': "כה אמר ה' אלֹהי דוד אביך, שמעתי את תפִלתך, ראיתי את דמעתך, הנני רֹפא לך".

ינון אזולאי: בעזרת השם, תהיו חזקים, הרפואה בוא תבוא, ובעזרת השם יסיר מאיתנו גם את המחלה הזאת.

ינון אזולאי: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טור פז, בבקשה.

משה טור פז: אדוני היושב-ראש, כנסת נכבדה, שמה נלחש ממקומות רבים בלי לנקוב בשמה.

משה טור פז: יש כאלו שקוראים לה פשוט המחלה, משל הייתה המחלה היחידה בעולם, ואין בלתה.

משה טור פז: מחלת הסרטן היא גורם התמותה מס' 1 בישראל, וגם אם מקובל לומר שמדובר במגוון גדול של מחלות, בסוף, בעיני הציבור זאת המחלה.

משה טור פז: ואיך זה מתחיל?

משה טור פז: אדם חי לו חיי שגרה, זו שכולנו מכירים.

משה טור פז: שעון מעורר ב-06:00 בבוקר, הילדים יוצאים לבית הספר, לאוניברסיטה, לעבודה או לצבא.

משה טור פז: שגרה בנלית, המורכבת מכל אותם הדברים הקטנים היוצרים את החיים.

משה טור פז: עד שיום אחד בדיקה קטנה, גוש לא ברור, סקירה שגרתית, טלפון, סחרחורת – והכול משתנה.

משה טור פז: השגרה נעצרת ומתחילה אי-ודאות, מתחילה המלחמה לחיים.

משה טור פז: ביום זה, יום לציון האתגרים העומדים בפני חולי הסרטן ומשפחותיהם מעל בימת הכנסת, אני לא רוצה לדבר בהכללה.

משה טור פז: אני לא רוצה לדבר על כל חולי הסרטן.

משה טור פז: אני רוצה לדבר על נועה.

משה טור פז: נועה הייתה חברה שלנו מגיל 11.

משה טור פז: גדלנו באותה שכונה בירושלים.

משה טור פז: היא למדה עם אשתי באותה כיתה, והיינו חניכים ומדריכים בסניף ירושלים מרכז של תנועת בני עקיבא.

משה טור פז: היא התחתנה עם עמינדב המקסים, גם הוא חבר ילדות.

משה טור פז: יחד בנו את הקן שלהם.

משה טור פז: שלושת ילדינו הגדולים נולדו באותו שנתון של שלושת ילדיהם.

משה טור פז: נועה הייתה קלינאית תקשורת, מרצה במכללה, ובעשור האחרון היא הייתה גם השכנה מהבית ממול.

משה טור פז: ארוחות שבת, טיולים משותפים, חברות, מה שעושה אותנו הישראלים לכל כך קהילתיים וכל כך מיוחדים.

משה טור פז: ושוב, יום אחד טלפון – הבדיקות יצאו קצת שונה, ומשם ללופ של שגרה, אבל אחרת.

משה טור פז: ומסביב לחולה עומדת המשפחה, ורק היום, במבט לאחור, אני מבין קצת מהאתגרים שמתמודדים איתם בני המשפחה העוטפים את החולה, שביום אחד קמו לשגרה חדשה, הסובבת סביב החולי, הרפואה והתקווה.

משה טור פז: וקשה לדבר, אבל צריך, על ההוצאות החריגות, על תשלומי התרופות, על הייעוץ הרפואי, בתי החולים והטיפולים ואובדן ההכנסה.

משה טור פז: המראה משתנה, וכולנו יודעים עד כמה המראה חשוב, מה קורה לאדם שמראהו החיצוני משתנה.

משה טור פז: והשאלות שאנשים שואלים, לפעמים בלי הבנה, בתמימות.

משה טור פז: וכל הזמן החיים לצד אי-הוודאות והפחד.

משה טור פז: נועה שלנו בחרה בחיים, בחרה בשגרה.

משה טור פז: את מלחמותיה ניהלה בשקט.

משה טור פז: את השגרה קיימה קודם כול לצד בני המשפחה, שעטפו וחיבקו אותה ברכות אין קץ.

משה טור פז: הטיפולים והאתגרים היו בדרך כלל תוך שיתופם של מעטים, הקרובים ביותר.

משה טור פז: כל שאר המעגלים, גם הסמוכים יותר, נותרו עם החיבה, עם הצעות העזרה, עם החיבוק מרחוק.

משה טור פז: אנו, הישראלים, מודעים מאוד לשכול הצבאי.

משה טור פז: אנו גדלנו לצד – וחיים עם – האתגרים הביטחוניים.

משה טור פז: אבל השכול האזרחי, המחלה, הגבורה היום-יומית של החיים לצד שגרת מחלה, אלו אינם נמצאים במודעות שלנו.

משה טור פז: אני מבקש לסיים בציטוט מתוך דברים שכתבה נועה, זיכרונה לברכה, שנפטרה השנה, כאמור, מהמחלה הארורה.

משה טור פז: יהיו דבריה אלו שאני מצטט כאן נר זיכרון לדמותה הייחודית שכה חסרה לנו.

משה טור פז: וכך היא כותבת למורה שהיא למדה אצלה: אני מתמודדת תקופה עם אתגרים בריאותיים, ומתוך המורכבות רואה ומרגישה את האור הנגלה ואת האפשרויות הנפתחות בזמן הזה.

משה טור פז: רואה את הברכה.

משה טור פז: ולא רק בתקופה הזאת, גם לפני כן וגם בקטנות של החיים, אני מאמינה שיש מי שמכוון את הדברים לטובה.

משה טור פז: יחד עם זאת, אני מרגישה שלא כל התכנים מתיישבים באופן שלם על ליבי.

משה טור פז: התנועה הכמעט-אוטומטית של פינוי הצידה של רגשות שליליים, התנועה של "דאגה בלב איש ישיחנה", לא נותנת מקום למנעד גדול של רגשות הקיימים באדם.

משה טור פז: אני מאמינה שיש מקום לתת מקום גם לרגשות של דאגה ועצב העולות באדם, ואני לא מתכוונת לדאגה מכך שלא אהיה הכי מוצלחת או הכי יפה.

משה טור פז: אני חושבת שרק היכולת להביט ברגשות האלה, להבין אותם, לתת להם מקום, מאפשרת גם להתקדם ולהגיע למקום של שמחה אמיתית וביטחון.

משה טור פז: אבל תהליך הדחקה שלהם לא באמת יעלים אותם.

משה טור פז: אני איבדתי השנה חברה קרובה, ואני מתגעגע.

משה טור פז: מדי שנה מאבדים אלפי ישראלים את בני משפחותיהם ואת חבריהם וחברותיהם למחלה הארורה.

משה טור פז: עלינו כאן, בחברה הישראלית ובכנסת ישראל, לחבק אותם, להיות איתם, ולוודא שהם מקבלים את מרב הטיפול, העזרה, הקשב והסיוע שהם זקוקים להם.

מיקי לוי: בהחלט מרגש, תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת טל, בבקשה.

אלון טל: אדוני היושב-ראש, חברות וחברי הכנסת, בשנת 1971 הייתי ילד קטן בארצות הברית.

אלון טל: באותם ימים הנשיא ניקסון עמד לפני שני בתי הקונגרס ונשא נאום שבו הכריז מלחמה על הסרטן.

אלון טל: הגיעה העת באמריקה שאותו מאמץ מרוכז שהביא לביקוע האטום והביא איש אל הירח, יופנה למיגור המחלה הממאירה הנוראית הזאת, אמר הנשיא.

אלון טל: מאז ועד היום המאמץ הבין-לאומי להתמודד עם המחלה לא עסק רק בטיפול בסימפטומים אלא גם במניעת הסרטן עצמו.

אלון טל: הרי המחלה הקשה הזו נובעת הן ממאפיינים ביולוגיים של בני אדם והן מחשיפות סביבתיות שלהם.

אלון טל: גם אם בינתיים לא נוכל לשנות את המבנה הגנטי של בני אדם, אפשר לעשות הרבה למזער את אותם סיכונים בריאותיים בסביבה.

אלון טל: במהלך הקריירה שלי עסקתי במדיניות ששואפת למזער את אותם סיכוני סרטן.

אלון טל: כאשר למדתי לדוקטורט לבריאות הציבור ואיכות הסביבה לפני שנים רבות, האפידמיולוגיה לא השאירה מקום לספק: רבבות אנשים חולים בסרטן כתוצאה מהתעשייה, מחומרי הדברה ומכימיקלים שונים שבהם אנו משתמשים בעולם המודרני.

אלון טל: למדתי שהגורמים הסביבתיים אינם גזרת גורל.

אלון טל: למעשה, חלק ניכר מן הרגולציה הסביבתית המודרנית מיועדת למנוע חשיפה לחומרים מסרטנים.

אלון טל: במשך כל השנים היחס האישי שלי לסרטן היה תיאורטי ואקדמי.

אלון טל: ידעתי שהוא גורם מס' 1 לתמותה בעולם ושאחד מתוך ארבעה בני אדם ימות בעקבות גידול ממאיר.

אלון טל: אבל היחס שלי אל הסוגיה לא היה דרך הלב, אלא דרך הראש.

אלון טל: בשנה האחרונה זה השתנה.

אלון טל: במשפחה שלי התמודדנו לראשונה עם המחלה.

אלון טל: גם אימא שלי וגם אשתי הצטרפו למועדון המצער של מטופלי הסרטן.

אלון טל: ליוויתי אותן במהלך המסע הקשה שעברו – ניתוחים והקרנות, התמודדות עם כאבים, עייפות, צרבות, בחילות וכמובן ייאוש.

אלון טל: אני מאוד שמח לבשר ששתיהן כנראה ניצחו את הסבב הנוכחי.

אלון טל: ייתכן שאותה הכרזת מלחמה נגד הסרטן מן הילדות שלי, של הנשיא ניקסון, והמחקר והפיתוח שהיא הניבה, תרמה לתוצאות אלה.

אלון טל: ביום כזה אני תוהה מה למדתי מן החוויה של השנה האחרונה, ומה המשמעות של אירוע שמציין את הגבורה של אותם חולות וחולים ומשפחותיהם, שלהם אנו מצדיעים היום בכנסת.

אלון טל: אדוני היושב-ראש, אני מבקש לציין שלוש נקודות: ראשית, הצוותים הרפואיים – מצאתי מקצועיות ואנושיות, סבלנות אין קץ, חמלה וחיוך של אנשים שמשקיעים את חייהם כדי לתמוך ולטפל בציבור חולי הסרטן יום אחרי יום אחרי יום.

אלון טל: אני אסיר תודה.

אלון טל: אני כמובן גם מצדיע לאימא שלי ולאשתי, נציגות אמיצות של ציבור גדול ועצום שמסרב להתייאש, שמבין שלמרות שבתחילת הדרך לא רואים שום אור בסוף המנהרה – בסוף האור יהיה ואף יבשר יום חדש.

אלון טל: אבל אני מבקש לסיים עם המדיניות של מדינת ישראל וההתנהלות של מקבלי ההחלטות בהקשר של סרטן.

אלון טל: לצערי, ישנה בישראל נטייה לראות כל בעיה דרך החור של הגרוש.

אלון טל: המדדים הרלוונטיים שמכתיבים החלטות סביבתיות קשורים בעיקר לכלכלה.

אלון טל: בריאות איכשהו פחות מהווה פקטור בהחלטות.

אלון טל: כלומר, כדי להצדיק התערבות ממשלתית קיימת דרישה להתבסס על ניתוח עלות–תועלת, כאשר העלות תמיד ברורה, ואילו כאשר מדובר בבריאות התועלת הקשה יותר לכימות.

אלון טל: היום יש לי את הכבוד לעמוד בראש ועדת משנה של ועדת בריאות, ועדה שעוסקת בעניין השפעת הסביבה והאקלים על הבריאות.

אלון טל: על מה אנו דנים בוועדה?

אלון טל: על מפגע האסבסט וסרטן בנהריה, על הסיכון שטמון בעשן של קמיני עצים שגורם למחלות נשימתיות כולל סרטן, וכמובן על מפרץ חיפה.

אלון טל: לפי הנתונים של משרד הבריאות, התחלואה מסרטן באזור חיפה היא הגבוהה ביותר במדינת ישראל בהרבה.

אלון טל: כאשר מדינת ישראל החליטה לשקול מהלך כה חשוב של פינוי התעשייה הכימית ממפרץ חיפה, את מי המדינה הזמינה להכין דוח?

אלון טל: לא מומחים לבריאות הציבור אלא את חברת מקינזי, שמתמחה בניתוחים כלכליים.

אלון טל: מתקבל הרושם שהסיבה היחידה לספק אוויר נקי ושיעור סרטן נורמלי לתושבי חיפה היא קופון נדל"ני בהמשך הדרך.

אלון טל: לא הופתעתי לגלות בוועדת המשנה שלנו מנציג משרד האוצר שהמשרד טרם חישב את העלות של הזיהום של חיפה על הבריאות.

אלון טל: חברות וחברים, אני שמח שיש אופק חיובי למשקיעים במפרץ חיפה אחרי פינוי התעשייה המזהמת, אך הסיבה האמיתית לסגור את התעשיות המזהמות היא הסבל שנוכל לחסוך למשפחות רבות.

אלון טל: ייתכן שנוכל להגן עליהן יותר, אם רק נזכור שמאחורי המספרים והסטטיסטיקות יש בני אדם.

אלון טל: ביום חשוב זה בכנסת ראוי לציין שאם נפעל בתבונה ובאחריות, נוכל להפחית את שיעור הסרטן ולהגדיל את איכות החיים ושמחת החיים של כולנו.

אלון טל: תודה רבה.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת כסיף, בבקשה.

עופר כסיף: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, אדוניי השרים.

עופר כסיף: "אדוניי" אומרים ברבים, אדוני?

עופר כסיף: כן?

ישראל אייכלר: אדוני הארץ.

עופר כסיף: תודה רבה.

עופר כסיף: בעשורים האחרונים נכתב לא מעט על אודות דרכי ההתמודדות המומלצות לחולי סרטן עם מחלתם.

עופר כסיף: מפסיכולוגים כמו דונלד קליפטון, שכתב את הספר "למלא את הדלי" ב-2005 ועד מחלימים כמו איצי באר שכתב את "בשיטת החתול" ב-2008, וחולים סופניים מנוחים כענת גוב, שכתבה את המחזה והספר הידוע "סוף טוב" ב-2012, כולם התמקדו בהתמודדות האישית-נפשית עם המחלה או בהתמודדות בעזרת המשפחה והמעגלים הקרובים.

עופר כסיף: כמובן שאין שום רע בכך, אך ראוי לציין שאך מעט מהם, אם בכלל, עסקו בתמיכה מצד המעטפת החברתית הרחבה או המערכתית-ממסדית.

עופר כסיף: משפחות של חולי סרטן, ובמיוחד משפחות של ילדים חולי סרטן, עומדות בפני קשיים בל יתוארו.

עופר כסיף: תפקידנו, כנציגי הציבור וכמחוקקים, הוא לחזק את המערכת החברתית והממסדית שעוטפת אותן.

עופר כסיף: לילדים יש אחוזי החלמה גבוהים מסרטן, בסביבות 80%, אבל המחלה משפיעה באופן קריטי על כל המשפחה.

עופר כסיף: נטל משמעותי שנופל על הורים לילד חולה סרטן, בנוסף להתמודדות הבריאותית והנפשית עם המחלה, הוא הנטל הכלכלי.

עופר כסיף: הורים נאלצים להחסיר ימי עבודה כדי ללוות את ילדם לטיפולים, ומשתמשים בכל מכסת ימי המחלה, כך שהם תלויים לא פעם בטוב ליבו של המעסיק.

עופר כסיף: נשאלת השאלה: מי דואג לזכויות ההורים העובדים?

עופר כסיף: אסור למדינה להתעלם מהקושי הכלכלי הכביר שנופל על משפחות במצבים כאלה.

עופר כסיף: דרושה תמיכה כלכלית משמעתית במשפחות ודאגה לשמירה על הזכויות הסוציאליות שלהן ועל זכויות העובדים שלהן.

עופר כסיף: ילד חולה סרטן צריך גם עזרה להמשיך בלימודיו.

עופר כסיף: הלימודים חשובים לילדים, מכיוון שהם נותנים תקווה להתגבר על המחלה הקשה, וגם עוזרים בתהליך השיקום לאחר ההבראה בכך שהם מחזירים את הילדים למסלול החיים הרגיל.

עופר כסיף: המצב כיום הוא שישנה רק כיתה אחת בבית חולים עם מורה אחד, ובה לומדים כל הילדים והנערים חולי הסרטן מקטנות ועד גיל 18.

עופר כסיף: זהו מצב בלתי הגיוני בעליל.

עופר כסיף: לנערים ולנערות בגילי בחינות הבגרות דרושים גם ליווי ועזרה בהתכוננות לבחינות המכריעות.

עופר כסיף: יש לתגבר באופן מיידי את בתי החולים באנשי חינוך, כדי לתת מענה לצורך בסביבה חברתית ולימודית תומכת ומחבקת בתהליך ההבראה והשיקום.

עופר כסיף: אלו כמה דוגמאות שמדברות על מקרים שבהם הילד במשפחה חולה בסרטן, אבל קשיים כלכליים ובעיות לימוד של ילדים נופלים על משפחות גם כאשר אחד ההורים חולה.

עופר כסיף: דרושה השקעה בשירות הפסיכולוגי והסוציאלי למשפחות כדי לסייע לחולה ולמשפחתו גם יחד.

עופר כסיף: וכמובן, היות שתרופות חדשות לטיפול בסרטן מפותחות בעקביות, יש להגדיל את סל התרופות, שלו מוקדשים רק 550 מיליון שקל, שזה סכום מזערי מול הדרישות הרבות.

עופר כסיף: בניגוד למצב היום שבו סל התרופות תלוי בטוב ליבם של משרד האוצר והעומד בראשו, יש להעלות את הסל באופן קבוע לפי מדד עליית המחירים.

עופר כסיף: כל התחומים האלה, המשפיעים על חולה הסרטן ומשפחתו בתקופה הנוראית הזו – מכל הבחינות – דורשים השקעה משמעותית של המדינה.

עופר כסיף: לעמותות פרטיות אף פעם לא יהיו המשאבים לספק את המעטפת הנחוצה, ואין זה גם תפקידן מלכתחילה, כמובן, עם כל ההערכה והכבוד.

עופר כסיף: זו אחריותה של המדינה והיא זו שצריכה לקחת על עצמה את הטיפול בעניין.

עופר כסיף: בריאות, רווחה וחינוך – אלו ההוצאות הציבוריות שאנו צריכים להגדיל.

עופר כסיף: למטרה זו יזמנו את התיקון לחוק הפחתת הגירעון והגבלת ההוצאה התקציבית (ביטול הגבלת ההוצאה התקציבית).

עופר כסיף: אפשר למצוא בתקציב מקום לתמיכה מקפת בחולי הסרטן ובמשפחותיהם, אם רק נרצה ואם נהיה מוכנים לדרוש שאלה שיש להם יותר ישלמו את חלקם הראוי.

עופר כסיף: במקום להשקיע בהטבות לטייקונים השקיעו בסל התרופות.

עופר כסיף: אל תסכסכו בין חולים ותגרמו להם את ההרגשה שהם צריכים להיאבק זה בזה על חייהם.

עופר כסיף: כשאנחנו אומרים שעל המדינה לקחת אחריות על אזרחיה אנו מתכוונים בין השאר לאותה השקעה ציבורית, השקעה בחיים ממש, חיי החולים ומשפחותיהם.

עופר כסיף: כפי שכתבה ענת גוב המנוחה: להיות או לא להיות, זו לא השאלה.

עופר כסיף: השאלה היא איך להיות.

עופר כסיף: תודה.

מיקי לוי: תודה רבה לחבר הכנסת כסיף.

מיקי לוי: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, השרים, חברי הכנסת, אילו על המחלה שמביאה את המספר הגדול ביותר של נפטרים בשנה היינו מדברים חלק ממה שדיברנו על הקורונה בשנתיים האחרונות – אולי היינו יכולים לעזור יותר.

ישראל אייכלר: ולאו דווקא בתחום הרפואי המקצועי, כי כולם מציינים, וזאת עובדה, שהמערכת הרפואית בישראל – במחלה הזאת כמו במחלות נוספות – היא במצב מהגבוהים בעולם מבחינת השירות לציבור.

ישראל אייכלר: אבל חשבתי, אולי הסיבה שמדברים יותר על קורונה היא כי כל אחד חושב: קורונה – לי זה יקרה, ובסרטן כל אחד חושב: לי זה לא יקרה.

ישראל אייכלר: כמו שאמר היושב-ראש, לצערי הגדול, אין אדם אחד שאין לו מישהו, קרוב או חבר או מכר, שחלה במחלה הזאת, ולכן צריך להתייחס לזה באותה חרדת קודש, אולי אפילו יותר מאשר הפחד שמא לי יהיה קורונה, כי המחלה הזאת הרבה יותר קשה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לפתוח במה שאומר ירמיהו הנביא, זה הפתיח לכל הדבר: "רפאני ה' וארפא הושיעני ואִוָשעה כי תהִלתי אתה".

ישראל אייכלר: אנחנו רואים דווקא במחלה הזאת דברים מדהימים.

ישראל אייכלר: יש אישה, היום בת 30 בערך, 35, שיש לה בית עם ילדים, ואני ראיתי אותה כשהייתה ילדה בבית החולים הדסה.

ישראל אייכלר: ואמרו לי המומחים הגדולים: חבל לצער אותה, חבל לעשות לה טיפולים כואבים כי אין סיכוי – וגם המומחים ביותר.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה לתאר איך שכבה שם, בבידוד שבתוך בידוד, כמו בתוך שקית ניילון, קצת עצמות ועור.

ישראל אייכלר: וכשקדוש ברוך הוא רצה, היא הצליחה לצאת מזה, ובחתונה שלה הגיע הפרופסור, המנהל של בית החולים הזה, ואמר לי דבר מדהים.

ישראל אייכלר: הוא אחד הממציאים של המינונים של תרופות לילדים, הוא בא מקנדה.

ישראל אייכלר: והוא אמר שהוא רואה שאותה תרופה, אותו מינון לשני ילדים עם אותו רקע – אצל אחד זה מצליח ואצל השני לא, ואין לו לזה הסבר, רק דבר אחד – שיש מי שקובע בדבר הזה.

ישראל אייכלר: אני מוצא בשיר של רבי יהודה הלוי כמה מילים מתוך השיר שלו, "אלי רפאני וארפא", את התשובה שאמר אותו פרופסור.

ישראל אייכלר: "אלי רפאני וארפא / - - - סמי ומרקחי לך / - - - אתה אשר תבחר ולא אני / - - - לא על רפואתי אני נסמך / רק אל רפואתך אני צופה".

ישראל אייכלר: כך אומר רבי יהודה הלוי, ולכן אני רוצה להקדיש את הדקות שאני צריך לדבר עוד דווקא למשפחות ולסיוע הנפשי לאותם חולים, כי הסיוע הרפואי – הרופאים עושים את המקסימום האפשרי.

ישראל אייכלר: אבל כמו שציינו פה קודמיי, הנפש, הקשר בין – מה שנקרא פסיכוסומטי – הקשר בין הנפש לגוף הוא ממש קריטי ברפואה של החולים.

ישראל אייכלר: אותם חולים מסכנים זקוקים לעזרה וסיוע כמו אוויר לנשימה, ואני מתכוון לעזרה ולסיוע נפשי.

ישראל אייכלר: זה לא מטפורה, זה מציאות חיים מרה.

ישראל אייכלר: כתוב: "בורא ניב שפתיים שלום שלום לרחוק ולקרוב אמר ה' ורפאתיו".

ישראל אייכלר: יכול להיות שגם הקרוב וגם הרחוק, שניהם, צריכים להגיד להם שלום.

ישראל אייכלר: ואנחנו רואים את ארגוני המתנדבים וכל אלה שעושים בזה, דווקא במצב שזה נראה כאילו אין מה לעשות, וזה הזמן לעשות.

ישראל אייכלר: כמו שאמר פה הרב ינון אזולאי, אני זוכר את אבא שלו זיכרונו לברכה, כמה הוא חיזק והתחזק.

ישראל אייכלר: באמת 12 שנה הוא הצליח לשרוד אחרי שאחרים אמרו שאי-אפשר.

ישראל אייכלר: היום כולם כבר יודעים מה החשיבות שיש למצב הרוח של החולים בהתמודדות מול המחלה.

ישראל אייכלר: כל הרופאים והחוקרים יודעים להוכיח שיותר ממה שהטיפולים הרפואיים מרפאים, מצב הרוח והשמחה, השפיות והרצון לחיות עוזרים מאוד להתגבר על המחלה.

ישראל אייכלר: כי כשבן אדם חולה והמשפחה שומעת השמיים נופלים עליו, על בני משפחתו.

ישראל אייכלר: וצריך ללטף אותם, לחבק אותם, לעודד אותם, לתמוך בהם, לבקר אותם ולא להשאיר את המלאכה רק לרופאים ולאחיות, שהם עושים את המקסימום האפשרי.

ישראל אייכלר: מעבר לסיוע הנפשי שהמדינה מעניקה על ידי עובדים סוציאליים – באמת אלה שעושים, עושים את המקסימום, אבל מעט מאוד אנשים עושים בתחום הזה.

ישראל אייכלר: ואנחנו רואים בתחום הזה את העניין של הארגונים, ארגוני החסד של אנשים פרטיים וציבוריים, של כלל העדות והחוגים והמגזרים, שבאים ועוזרים.

ישראל אייכלר: ואני לא אמנה את שמותיהם של הארגונים כי רבים הם והזמן קצר, אלא אדבר על הנושא.

ישראל אייכלר: אבל צריך לשאול שאלה, אדוני השר – ולמדינה: למה השתתפות המדינה בתרופות ובסיוע הפיזי הרפואי היא במיליארדים ואילו בצד של מה שנקרא "המגזר השלישי", אלה שעוזרים, ההשקעה היא כמעט אפסית מצד המדינה – לעזור לארגונים ולאנשים שעושים את הפעילויות האלה?

ישראל אייכלר: אני לא מדבר על ארגונים ממסדיים, אני מדבר על ארגונים פרטיים, אני מדבר על אנשים פרטיים.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, אני אסיים בהצעת חוק שהצעתי פעם ולא הצלחתי להעביר אותה, לגבי ההסעות, שזה אחד הייסורים הגדולים מאוד במחלת הסרטן ובכלל במחלות: שהמדינה תשתתף בהסעות, לא רק באמבולנס.

ישראל אייכלר: באמבולנס המדינה משתתפת אם הוא מאושפז.

ישראל אייכלר: גם אם הוא בא במונית, חולה אונקולוגי, לטיפולים – ואני לא צריך להאריך פה ולא רוצה להאריך על הסבל שאנשים עוברים בדרך – למה שהמדינה לא תשתתף בהסעות ובנסיעות של אותם חולים לטיפולים ובחזרה?

ישראל אייכלר: יהי רצון שבאמת נזכה ל"רפאני ה' וארפא הושיעני ואִוָשעה כי תהִלתי אתה".

ישראל אייכלר: תודה.

מיקי לוי: אמן.

מיקי לוי: חברת הכנסת לזימי איננה, אז שר הבריאות ניצן הורוביץ, בבקשה.

ניצן הורוביץ: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, שמעתי את הדברים, בצער, אני חייב להגיד.

ניצן הורוביץ: זה נושא קשה.

ניצן הורוביץ: המחלה הזאת היא מחלה קשה, היא עדיין גורם התמותה הראשון בשכיחותו בארץ, גם בזמן הקורונה, והנתונים הם נתונים קשים.

ניצן הורוביץ: בכל יום מאובחנים בישראל – מאובחנים – כמעט 90 מקרי סרטן, 32,000 בשנה, ובכל יום מתים מסרטן בישראל 30 בני אדם בערך, שזה 12,000 פטירות בשנה.

ניצן הורוביץ: וכמעט אין אדם בישראל שלא מכיר מישהו שחלה או חס וחלילה נפטר כתוצאה מסרטן, והרבה אנשים גם חלו בסרטן והחלימו – בני משפחה.

ניצן הורוביץ: זאת מחלה שנוגעת בחיים של כולנו ובהרבה מאוד מקרים, גם כמו ששמענו כאן מחברי הכנסת, מבטאת את המשברים הגדולים ביותר בחיינו.

ניצן הורוביץ: כל מי שעבר, כל מי שזה נגע במשפחה שלו, וכאמור, אין משפחה שזה לא נגע בה, יודע ומבין.

ניצן הורוביץ: המאבק בסרטן, הבקרה, ניטור המחלה, גילוי מוקדם שלה, מניעה וכמובן טיפול הם מהמשימות החשובות ביותר של משרד החינוך ושל מערכת הבריאות, וזה לא רק בישראל.

ניצן הורוביץ: בעולם מאובחנים מדי שנה כ-19 מיליון מקרי סרטן חדשים, וסוגי הסרטן השכיחים ביותר הם סרטן השד, סרטן הריאה, סרטן המעי הגס, סרטן הערמונית, סרטני עור למיניהם וסרטן הקיבה.

ניצן הורוביץ: אמרתי, בישראל נפטרים בערך 12,000 איש מסרטן; בעולם נפטרים מדי שנה 10 מיליון אנשים מסרטן.

ניצן הורוביץ: ולמרות הנתונים הקשים – מאז 1999, כבר יותר מ-20 שנה, סרטן הוא סיבת המוות הראשונה בשכיחותה בישראל, ורבע ממקרי המוות, מכלל התמותה, זאת תמותה מסרטן; יחד עם זאת, יש גם סיבה לאופטימיות ויש גם מגמה חיובית, כי מגמת התמותה מסרטן בירידה, בעקביות, בכל קבוצות האוכלוסייה, מאז שנות התשעים.

ניצן הורוביץ: זה עדיין גבוה, אבל זה יורד.

ניצן הורוביץ: זה יורד כל שנה, וגם, פרסמנו את נתוני הסרטן לפני שבועיים, וראינו גם עכשיו, בנתונים האחרונים, ירידה.

ניצן הורוביץ: הירידה הזאת קורית, מתרחשת, גם בזכות העבודה שנעשית במשרד הבריאות בעניין הזה, ואמרתי שבמשרד הבריאות יש הרבה עבודה על הסרטן, והיא נמשכה גם בקורונה.

ניצן הורוביץ: למרות כל הקושי שהיה, אנחנו המשכנו לטפל בסרטן.

ניצן הורוביץ: אז כמה מילים על מה שעושים מול הסרטן.

ניצן הורוביץ: קודם כול, לגבי שני סוגי סרטנים מאוד נפוצים ומסוכנים יש שתי תוכניות לאומיות בישראל: לגילוי מוקדם של סרטן השד – באמצעות ממוגרפיה, ושל סרטן המעי הגס והחלחולת – באמצעות בדיקות דם סמוי.

ניצן הורוביץ: בשני אלה, ושוב, אלה מהסרטנים השכיחים ביותר, הנפוצים ביותר, אנחנו רואים בשנים האחרונות ירידה מובהקת בתמותה כתוצאה מהגילוי המוקדם.

ניצן הורוביץ: גילוי מוקדם מאפשר טיפול, טיפול מונע והחלמה.

ניצן הורוביץ: בנוסף, קיימת תוכנית נוספת, לגילוי מוקדם של סרטן צוואר הרחם, והשנה יתחיל גם פיילוט לבדיקת היישומיות של גילוי מוקדם של סרטן הריאה, גם סרטן מאוד קשה.

ניצן הורוביץ: אחת מהמועצות הלאומיות במערכת הבריאות, המועצה הלאומית למניעה וטיפול במחלות ממאירות, עובדת השנה על Cancer control plan, שזאת תוכנית לבקרה כוללנית של מניעת סרטן, גילוי מוקדם, טיפול, טיפול פליאטיבי, מחקר ושיתופי פעולה, וזאת בהמשך לעבודה גדולה שכבר נעשתה בנושא על ידי ועדה בראשות המדען הראשי של משרד הבריאות פרופ' אבי ישראלי.

ניצן הורוביץ: כמו כן מנכ"ל משרד הבריאות פרופ' נחמן אש מעדכן עכשיו את חוזר המנכ"ל, שהוא כבר משנת 2013 – עשר שנים – לגבי מניעה וגילוי מוקדם של סרטנים.

ניצן הורוביץ: ושוב אני אומר, זה לא עודכן הרבה שנים ואנחנו מעדכנים עכשיו.

ניצן הורוביץ: עכשיו, צדקו חברי הכנסת שבסרטן יש גורמי סיכון התנהגותיים וסביבתיים שעל חלק מהם אנחנו יכולים לשלוט ולהשפיע.

ניצן הורוביץ: ואנחנו יודעים שלגורמים האלה יש השפעה מכרעת על התפתחות סרטן: עישון, צריכת אלכוהול, תזונה לקויה, זיהום אוויר.

ניצן הורוביץ: אלה רק חלק מהגורמים שמשפיעים על תחלואה בסרטן, והגורמים האלה שמניתי תורמים לכשליש מכלל התמותה מסרטן בישראל, שזה משהו כמו 4,000 נפטרים מדי שנה, על מה שאמרתי.

ניצן הורוביץ: את הדברים האלה אפשר לתקן.

ניצן הורוביץ: משרד הבריאות מוביל כבר כמה שנים תוכנית התערבות לאומית לקידום הרגלי בריאות מיטיבים.

ניצן הורוביץ: קוראים לזה אפשריבריא, וזה מנטר את מצב הבריאות באוכלוסייה.

ניצן הורוביץ: עובדים עם זה גם עם ילדים בבתי ספר, ביישובים.

ניצן הורוביץ: בתקציב האחרון, הנוכחי, הבאנו לזה תוספת גדולה.

ניצן הורוביץ: במיוחד יש שם סגמנט לחברה הערבית, שנושא העישון יותר בעלייה שם.

ניצן הורוביץ: אנחנו עושים סקרי בריאות, סקרי בריאות ותזונה, הדרכה על תזונה נכונה, מניעת עישון, פעילות גופנית, מניעת השמנה, וכל מיני דברים כאלה.

ניצן הורוביץ: ככל שנשקיע במניעה ונמנע תחלואה, כמובן גם נחסוך מחלה מאנשים ונחסוך מוות, אבל גם, אני אומר, נחסוך כסף.

ניצן הורוביץ: תדעו לכם שהחישוב בבריאות – על שקל אחד שאתה משקיע במניעה אתה חוסך 4 שקלים אחר כך בטיפול.

ניצן הורוביץ: כי הטיפול בסרטן הוא טיפול כבד, ועדיף כמה שיותר לא להגיע בכלל לטיפול ולא להגיע לבית החולים.

ניצן הורוביץ: בכל זאת, אנחנו מתקדמים בניטור ובגילוי המוקדם אבל הרבה פעמים לא מגלים ולא יודעים.

ניצן הורוביץ: ועכשיו אני אדבר קצת על נושא הטיפול.

ניצן הורוביץ: קודם כול על טיפול תרופתי.

ניצן הורוביץ: לצערי נאמרו כאן דברים לא מדויקים לגבי הטיפול התרופתי, אז אני רוצה להגיד: הטיפולים המתקדמים בסרטן מאוד יקרים, והאזרח לא יכול ולא צריך לממן אותם בעצמו.

ניצן הורוביץ: ולכן ועדת הסל – השנה הייתה לי הזכות למנות אותה – הקדישה חלק ניכר מתקציבה, יותר מחצי, מעל 258 מיליון שקל בתוספת, זה יותר מחצי מתקציב סל התרופות – לתרופות וטכנולוגיות מתקדמות לטיפול בסרטן, מתוך הכרה בחשיבות האדירה של המאבק במחלה, וכן מתוך התבססות על עקרונות של שוויון וצמצום פערים והחובה שלנו לדאוג גם לבריאות של החלשים ואלה שלא יכולים להרשות לעצמם רפואה פרטית יקרה.

ניצן הורוביץ: וכל תרופה שהגיעה לסל לוועדה, תרופה מצילת חיים לסרטן – נכנסה, וזה הישג גדול מאוד.

ניצן הורוביץ: ושוב, אני רוצה כאן לברך את פרופ' יונתן הלוי, שעמד השנה בראש ועדת הסל והכניס הרבה תרופות חדשות וטכנולוגיות למאבק בסרטן.

ניצן הורוביץ: שוב, בתוספת הכנסנו, וזה עכשיו נכנס לקופות והכול, 258 מיליון שקל, רק התוספת, ומתוך 550 מיליון שקל בסך הכול, שזאת הייתה השנה התוספת לסל התרופות, תוספת מאוד גדולה.

ניצן הורוביץ: השנה הכנסנו לראשונה גם מדד איכות לאונקולוגיה, שזה בקרת איכות שמשרד הבריאות מכתיב מול מוסדות הרפואה השונים, וזה ברמה המתקדמת ביותר בעולם.

ניצן הורוביץ: אני חושב שהטיפול בסרטן שניתן בישראל הוא – אני לא אגיד שהוא ברמה המתקדמת בעולם, אבל כן אני חושב שהוא מהמתקדמים ביותר בעולם.

ניצן הורוביץ: הרמה והתרופות והטכנולוגיות והטיפול הם ברמה הגבוהה ביותר.

ניצן הורוביץ: אני חושב שאנחנו יכולים להיות גאים בזה.

ניצן הורוביץ: וזה מעבר למניעה.

ניצן הורוביץ: המניעה, אני אומר, לדעתי לא מספיקה.

ניצן הורוביץ: אני חושב שצריך להגדיל את המניעה.

ניצן הורוביץ: אבל הטיפול – אני חושב שהטיפול הוא טוב והוא מושקע מאוד, ואנחנו רק כל הזמן משפרים.

ניצן הורוביץ: והניטור שלנו, בקרת האיכות שמשרד הבריאות עושה, מבטיח באמת את הטיפול המקצועי ביותר שיש.

ניצן הורוביץ: לסיכום, המשימה הראשית שלנו במשרד הבריאות היא שמירה על בריאות הציבור, והמאבק בסרטן הוא חלק גדול מזה, משום שעדיין, כמו שאמרתי, הסרטן הוא סיבת המוות המובילה.

ניצן הורוביץ: עדיין, גם בקורונה.

ניצן הורוביץ: אנחנו נשקיע יותר ונעבוד על זה יותר.

ניצן הורוביץ: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזו כדי לעודד קודם כול את חברי הכנסת שהעלו את העניין, ולהודות לך, אדוני היושב-ראש, שנתת את היום הזה, ולהודות לגורמי המקצוע במשרד הבריאות, לאנשי הרפואה בבתי החולים ובקופות, ולא רק רופאים.

ניצן הורוביץ: אתם יודעים את זה, זה צוות שלם שמטפל.

ניצן הורוביץ: סרטן זה לא טיפול שבו אתה בא לכמה ימים; זה טיפול ארוך, טיפול ארוך, וזה קשר עם החולה, לפעמים קשר ממושך, וזה טיפול שיש לו חזיתות רבות, ולכן אני אומר זאת גם לגופים האזרחיים השונים, האגודות, שעושים עבודת קודש בנושא.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להגיד שיש שינוי ואנחנו רואים אותו כל הזמן.

ניצן הורוביץ: כל הזמן יש ירידה בתמותה וירידה בנתוני התחלואה וזה מקור לאופטימיות, כי כשמסתכלים – וזה שנה אחר שנה אחר שנה – אנחנו רואים את הירידה הזאת.

ניצן הורוביץ: ולכן אני אומר, ככל שנשקיע יותר במניעה, ככל שנביא יותר תרופות, ואנחנו מביאים, ככל שתהיה יותר מודעות לעניין, נוכל לצמצם את המספרים עוד הרבה יותר.

ניצן הורוביץ: אני מחויב לזה, מערכת הבריאות מחויבת לזה.

ניצן הורוביץ: אני רוצה להגיד לסיום, סרטן – בכלל, כל מחלה, אבל סרטן, בגלל המאפיינים הייחודיים, זה גם דבר שנופל על כל המשפחה.

ניצן הורוביץ: מי שהיה לו במשפחתו יודע, במיוחד אם זה סרטן בילדים, אבל לא רק.

ניצן הורוביץ: המשפחה כולה מתמודדת.

ניצן הורוביץ: זה כרוך בטיפולים ממושכים, צריך להתגייס, צריך לעשות סידורים, כל עולמך משתנה.

ניצן הורוביץ: כל עולמך משתנה.

ניצן הורוביץ: המחלה משתלטת על הכול.

ניצן הורוביץ: ולכן גם אני רוצה להודות ולחזק את בני המשפחה, שהם עצמם לא חולים אבל הם תומכים בחולה.

ניצן הורוביץ: הלוואי שמערכת הבריאות שלנו הייתה מסוגלת, אני אומר, לתמוך בחולים לבד, בכל הצרכים.

ניצן הורוביץ: אבל אני אומר, ללא הסיוע של בני משפחה שמתגייסים – אני חושב שזה חלק גדול מהתהליך וחלק חשוב ביותר בהחלמה.

ניצן הורוביץ: ואני חושב גם, אדוני היושב-ראש, וזה כבר לא אצלי, במשרד הבריאות – אני חושב שבמצבים כאלה של מחלה ממושכת, שברור שלמשפחה יש פה תפקיד, אני חושב שצריך לחשוב על איזה סוג של פיצוי, איזה סוג של תמיכה גם למשפחות, לא רק ברמת ארגונים שנותנים, מכל מיני סוגים; אולי משהו יותר ממוסד, יותר מערכתי.

ניצן הורוביץ: אני יודע שהרבה אנשים מפסידים למשל הרבה ימי העבודה כי הם פשוט צריכים לקחת את בן המשפחה לטיפול, להסיע, להיות איתו, להחזיר אותו.

ניצן הורוביץ: לפעמים זה שעות, לפעמים זה יותר מחצי יום.

ניצן הורוביץ: אפילו בטיפולים של כימו.

ניצן הורוביץ: זה כמה שעות, הבן-אדם לא מסוגל לנהוג, אתה צריך.

ניצן הורוביץ: אני חושב שצריך להכיר בזה באיזושהי דרך.

ניצן הורוביץ: זה כבר מעבר לבריאות, זה דבר יותר רחב, אבל אני אנסה לקדם את הפתרונות האלה.

ניצן הורוביץ: אני גם קורא לחברי הכנסת לקדם הצעות מהסוג הזה כדי להקל על בני המשפחה שעוזרים לחולים במשפחה שלהם, כי הם עושים דבר שאין לו שום תחליף.

ניצן הורוביץ: אין לזה שום תחליף.

ניצן הורוביץ: זהו.

מיקי לוי: קריאת ביניים.

ניצן הורוביץ: כן, בבקשה.

מיקי לוי: את לא יכולה לעלות אבל קריאת ביניים את יכולה, קריאת ביניים מהמקום.

אימאן ח'טיב יאסין: א.

אימאן ח'טיב יאסין: באמת אני מודה על הסקירה ועל התשובה המקיפה.

אימאן ח'טיב יאסין: רציתי רק להעיר בהמשך לדבריך שאכן יש ירידה באחוזים, אבל אם נסתכל מגזרית, בחברה היהודית יש ירידה, בחברה הערבית יש עלייה, והמצב הזה שומר על עצמו כבר כמה שנים.

אימאן ח'טיב יאסין: זו הערה ראשונה.

אימאן ח'טיב יאסין: דבר שני – איך, ממה שהבנתי, בוועדה שקובעת את סל התרופות אין אף רופא אונקולוג שיושב בה?

ניצן הורוביץ: אז אני אענה.

ניצן הורוביץ: המגמות בשנים האחרונות מורות על ירידה ברוב קבוצות האוכלוסייה.

ניצן הורוביץ: נכון, יש קבוצה של נשים ערביות, ששם אין ירידה, אבל גם אין עלייה, יש איזושהי יציבות בעניין, אבל היות שהזכרת, אז אני רוצה לדייק.

ניצן הורוביץ: ולגבי ועדת הסל, יש רופאים מכל מיני דיסציפלינות.

ניצן הורוביץ: בוועדה השנה, ספציפית, לא היה אונקולוג – בדרך כלל יש – אבל הינה, יותר מחצי מהתקציב זה תרופות לסרטן.

ניצן הורוביץ: הוועדה לא מחליטה רק לפי הדיסציפלינה של הנציגים שיושבים שם.

ניצן הורוביץ: לפעמים יש אונקולוג, לפעמים יש עור, לפעמים יש ילדים.

ניצן הורוביץ: השנה, למשל, בפעם הראשונה מיניתי פסיכיאטר לוועדת הסל, אף פעם לא היה.

ניצן הורוביץ: מנסים לגוון בעניין הזה.

ניצן הורוביץ: אבל אני יכול להבטיח לך, וזה אכן כך היה, שתשומת הלב לסרטן היא אולי הכי גדולה בוועדה.

ניצן הורוביץ: שוב, ההוכחה היא בתוצאה, שיותר מחצי מהתקציב של הוועדה זה לסרטן.

ניצן הורוביץ: כל מה שהגיע לוועדה כתרופות לסרטן מצילות חיים – נכנס.

ניצן הורוביץ: הכול.

ניצן הורוביץ: הם מודעים לזה מאוד.

ניצן הורוביץ: אני אומר, בדרך כלל גם יש אונקולוג אבל זה לא בהכרח.

ניצן הורוביץ: יש הרבה מקצועות ברפואה שאין להם מישהו בוועדת הסל אבל הם מקבלים את התרופות בלי קשר, בלי קשר לנציגות.

ניצן הורוביץ: אני יכול להגיד שבוועדת הסל גם לא יושבים רק רופאים.

ניצן הורוביץ: יושבים שם כלכלנים, יושבים שם נציגי ציבור.

ניצן הורוביץ: למשל, השנה מיניתי כנציג ציבור לוועדת הסל את חבר הכנסת לשעבר חיים אורון, ג'ומס, שהיה מאוד פעיל בוועדת הסל ועשה עבודה מצוינת.

ניצן הורוביץ: הוא עמד פה בראש לובי שדולת הבריאות בכנסת המון שנים.

ניצן הורוביץ: הינה דוגמה, הוא דחף ושם נתן תרומה אדירה.

ניצן הורוביץ: אבל כל הנציגים היו טובים.

ניצן הורוביץ: לדעתי ועדת הסל השנה עשתה יופי של עבודה.

ניצן הורוביץ: גם הגדלתי את התקציב שלה באופן משמעותי והכנסתי את זה גם לבסיס, כמעט כפול, וכבר מתחילים לעבוד על ועדת הסל הבאה, שתשב בסוף השנה, ואני מקווה שתרופות חדשות ייכנסו.

מיקי לוי: תודה רבה.

ניצן הורוביץ: תודה רבה, אדוני.

ניצן הורוביץ: תודה רבה לחברי הכנסת.

מיקי לוי: תודה רבה לשר הבריאות על התשובה הרחבה.

מיקי לוי: תודה רבה לחברת הכנסת יאסין.

מיקי לוי: אנחנו ממשיכים לסעיף 3 בסדר-היום: שאילתות רגילות לשר לשירותי דת.

מיקי לוי: בבקשה, אדוני השר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, בבקשה.

מיקי לוי: אני מאוד מבקש מחברי הכנסת להיצמד לנושא השאילתה.

מיקי לוי: בבקשה, חבר הכנסת אבו שחאדה.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה.

סמי אבו שחאדה: אדוני היושב-ראש, כבוד השר, לפי סעיף 15א בחוק שירותי המדינה (מנויים), יש חובה לייצוג הולם של בני האוכלוסייה הערבית בכל הדרגות ובכל המקצועות במשרדי הממשלה.

סמי אבו שחאדה: רצוני לשאול: 1.

סמי אבו שחאדה: מה אחוז העובדים הערבים במשרדכם?

סמי אבו שחאדה: 2.

סמי אבו שחאדה: מה אחוזם בתפקידים הבכירים במשרד?

סמי אבו שחאדה: 3.

סמי אבו שחאדה: מה בכוונת המשרד לעשות כדי להבטיח ייצוג הולם לבני החברה הערבית?

סמי אבו שחאדה: תודה.

מתן כהנא: חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, אני אשיב בקצרה ובענייניות.

מתן כהנא: השר לשירותי הדת היהודיים אמון על שירותי הדת היהודיים בלבד.

מתן כהנא: רוב התפקידים במשרד הם בעלי אופי מיוחד, המתאים לנושאי העיסוק של המשרד, אם זה כושר ברבנות, היכרות עם המועצות הדתיות, מקוואות, בתי כנסת.

מתן כהנא: האפיונים הללו עלולים להיות חסמים בפני האוכלוסייה הערבית, כמו שבמחלקה הייעודית במשרד הפנים שאחראית על שירותי הדת המוסלמיים יש כישורים ואפיונים מיוחדים שמהווים חסם בפני עדות ומגזרים אחרים.

מתן כהנא: בדברים שאינם קשורים, אין שום מגבלה לקבל כל אדם במדינת ישראל ושם יכולים להתקבל גם עובדים אחרים מדתות אחרות.

סמי אבו שחאדה: מה המספרים?

מתן כהנא: אני לא יודע להגיד לך עכשיו את המספרים, אבל אני שוב אומר שרוב המשרות במשרד שלי הן משרות מקצועיות ענייניות, שעניינן הדת היהודית, ולכן פחות מתאימים אנשים מדתות אחרות.

מתן כהנא: כמו שכאשר עוסקים במשרד הפנים, במחלקה לדתות אחרות – יותר רלוונטי שם.

סמי אבו שחאדה: במחלקה לדתות אחרות יש גם יהודים.

מתן כהנא: אני אומר, גם אצלי יכול - - -

סמי אבו שחאדה: אצלך אפס - - -

מתן כהנא: עדיין לא הגיע אליי אף מועמד למחלקת המחשוב ודברים מהסוג הזה.

מתן כהנא: כשיהיה, זה יהיה רלוונטי לחלוטין.

מיקי לוי: הוא נתן לך צ'ק פתוח, כשיגיע מישהו - - -

מתן כהנא: סמי, כשיבוא מישהו שהוא מועמד, לא תהיה שום בעיה לקבל אותו, הכול בסדר.

מיקי לוי: חבר הכנסת אבו שחאדה, יש לי הצעה בשבילך.

סמי אבו שחאדה: התשובה עכשיו, במשרד עכשיו, במצב הקיים, יש אפס?

מתן כהנא: אני לא מכיר את הנתון הזה.

סמי אבו שחאדה: בסדר גמור.

סמי אבו שחאדה: אם אתה מתבייש להגיד שיש אפס - - -

מתן כהנא: לא, אני לא מתבייש, אם היה אפס, הייתי אומר לך.

מתן כהנא: אני לא מכיר את הנתון.

מיקי לוי: כאחד שהיה אמון במשרד האוצר על הנושא הזה, צריך לעקוב אחרי לשכת הפרסום הממשלתית ולהגיש בקשה.

מיקי לוי: יש מכרזים והכול פתוח.

מתן כהנא: אני מצהיר פה בפניך שאני חס ושלום לא אתנגד לקבלת אף עובד על בסיס הדת שלו או כל דבר אחר.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: חבר הכנסת אורי מקלב, השאילתה הבאה, בבקשה, 498.

מתן כהנא: חבר הכנסת מקלב, יש לי הצעה, יש שלוש שאילתות ברצף.

מתן כהנא: אתה רוצה לשאול אותן וננהל עליהן שיח ענייני?

מתן כהנא: איך שאתה מעדיף.

מתן כהנא: אתה מעדיף את כולן ביחד?

אורי מקלב: השאילתה הראשונה ודאי לא קשורה לשתי השאילתות הבאות.

מתן כהנא: בסדר, איך שאתה רוצה.

אורי מקלב: אולי הציבור יתבלבל, יהיה קשה להחזיק ראש.

אורי מקלב: אתה כישרוני, אבל אני לא בטוח שכולם יכולים להכיל שלוש שאילתות עם תשובה אחת.

מיקי לוי: 570 ו-571.

אורי מקלב: רק אם יש לך תשובה אחת לכל שלוש השאילתות, זה יכול לבוא בחשבון.

מיקי לוי: לא, אתה צודק.

מיקי לוי: אבל את שתי השאילתות האחרונות אפשר לצרף, כי הן באותו נושא.

מתן כהנא: איך שאתה רוצה, חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: נתקדם, אדוני היושב-ראש.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: בכל אופן, אנחנו לא נמצאים מאוחר בלילה וסדר-היום לא צפוף, באת וטרחת באופן מיוחד, בפקקים, אז אני בטוח שיהיה לך מה לענות ולהרחיב.

מיקי לוי: בבקשה.

אורי מקלב: הכותרת של השאילתה, אדוני היושב-ראש ומכובדי השר, היא מינוי לא חוקי של ראש מערך הגיור, בניגוד להחלטות הממשלה.

אורי מקלב: בשבוע שעבר – כבר שבוע עבר מאז שנכתבה השאילתה –לפני כמה שבועות, פורסם שהשר פעל למנות ראש מערך גיור ללא תיאום והסכמת נשיא בית הדין הגדול.

אורי מקלב: רצוני לשאול, אדוני השר: 1.

אורי מקלב: כיצד השר ביצע מינוי במחטף, בניגוד להחלטות ממשלה מפורשות, הקובעות שראש מערך הגיור כפוף לרב הראשי?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: לאור הודעת נשיא בית הדין כי ישתמש בסמכותו בניהול המערך, מדוע לא יבוטל המינוי לאלתר?

אורי מקלב: תודה.

מתן כהנא: אני אענה לך על השאלה הזאת, יש לי פה איזו תשובה כזאת שאמורה עכשיו לפתוח התנגחות, אבל אני מעדיף שנשמור את השיח בינינו ענייני לחלוטין.

מתן כהנא: התשובה הרשמית על השאלה שלך היא שנציב שירות המדינה בדק, נתן תשובה, ואמר: לא נפל רבב בכל ההליך.

מתן כהנא: עכשיו אני רוצה להגיד לך את הדברים שעמדו מאחורי התהליך הזה.

מתן כהנא: הרב ולר, רב חשוב, דיין גיור חשוב, שאני מעריך מאוד, באמת מעריך מאוד, והיו לי איתו כמה שיחות מאוד מאוד נעימות וענייניות.

מתן כהנא: כמו שאתה יודע, בוודאי, הוא היה ממלא מקום במהלך שלוש שנים, וכל שלושה חודשים האריכו מחדש את התפקיד שלו, כך שבשום פנים ואופן אני לא פיטרתי אותו, כמו שיצא בתקשורת, אני בסך הכול לא הארכתי לו את המינוי.

אורי מקלב: - - -

מתן כהנא: רגע, יהיה לך זמן, אני אתן לך זמן לדבר חופשי.

מיקי לוי: תהיה לך אפשרות לשאלת המשך.

מתן כהנא: הכול בסדר, חבר הכנסת מקלב.

מתן כהנא: ננהל פה דיון מאוד נעים ומתורבת, אני מקווה.

מתן כהנא: אתה יודע בוודאי שאני עכשיו מקדם חוק גיור, שאתה מן הסתם מתנגד לו, וזה בסדר גמור, אבל הוא הולך לעשות שינויים במערך הגיור הממלכתי.

מתן כהנא: כמה פעמים דיברתי עם הרב ולר ושאלתי את הרב ולר – עמדה על הפרק האפשרות להאריך את הכהונה שלו, ואמרתי לו: הרב ולר, תדע לך, אני צריך מישהו שבסוף יקדם את השינויים שאני מוביל במערך הגיור.

מתן כהנא: האם אתה חושב שאתה יכול להיות האיש שתעשה את הדברים האלה?

מתן כהנא: הרב ולר אמר לי ביושר: אדוני השר, אני איש של הרב הראשי, ואני לא אעשה דברים בניגוד לעמדתו אם הוא לא יסמוך עליהם את ידיו.

מתן כהנא: אמרתי לו: אתה מבין את ההשלכות של הדבר הזה?

מתן כהנא: הוא אמר: לחלוטין.

מתן כהנא: כעבור שבועיים או שלושה נפגשנו שוב פעם, פגישה הכי נעימה בעולם, באמת, פגישות נעימות, אני מציע שגם תשאל אותו אם אני אומר פה משהו לא נכון.

מתן כהנא: ושוב פעם, בסוף הפגישה שאלתי אותו: הרב ולר, התאריך מתקרב ואני צריך, בעזרת השם, ראש מערך גיור שידע לדחוף קדימה את הדברים שאני מנסה לקדם, כי אני מאמין שהם נכונים ויש לי את הסמכות לקדם אותם.

מתן כהנא: והוא אמר לי את אותה תשובה.

מתן כהנא: לחצנו ידיים בחמימות, ואמרתי לו: מעריך אותך, הכול טוב, שנינו מבינים את המשמעות של זה.

מתן כהנא: וזאת אכן הייתה המשמעות.

מתן כהנא: פעלתי בסמכותי, פעלתי כדין, ואמרו את זה בנציבות, ועדיין, יש לי הרבה הערכה וכבוד לרב ולר, והוא משתתף באופן קבוע במשאים ומתנים שאנחנו מקיימים עם הרבנות סביב חוק הגיור, והוא ממשיך להיות דיין גיור והוא דיין גיור מוכשר.

מתן כהנא: בעזרת השם, הוא גם ימשיך לתרום למדינת ישראל.

אורי מקלב: אפשר שאלה?

מתן כהנא: בוודאי.

אורי מקלב: אני אנסה לשמור על ענייניות.

אורי מקלב: אני מקבל את מה שאתה אומר, שבעצם הוא לא פוטר אלא הוא התפוטר מעצמו מכיוון שהוא לא היה מוכן לקבל את התוכניות, הוא לא היה מוכן לעמוד בראש מערכת שאתה עתיד להטיל - - -

מתן כהנא: לא הוארכה כהונתו הזמנית.

מתן כהנא: בוא נדייק בנתונים, לא הוארכה כהונתו הזמנית.

אורי מקלב: אתה בעצמך אמרת שהיא הוארכה כמה וכמה פעמים.

מתן כהנא: היא הוארכה כל שלושה חודשים במשך שלוש שנים.

אורי מקלב: אז מה קרה עכשיו?

מתן כהנא: אמרתי.

מתן כהנא: חבר הכנסת מקלב, אמרתי את זה בצורה הכי ישרה וברורה שצריכה להיות.

אורי מקלב: אמרת, אוקיי.

אורי מקלב: לא לגופו של האיש.

מתן כהנא: חס ושלום, חס ושלום.

אורי מקלב: דווקא בגלל שאתה אומר את זה ביושר, הוא לא היה מוכן לעבוד כנגד עמדתו של הרב הראשי וגם נגד עמדתו שלו; הוא אומר: ערכית, מצפונית והלכתית אני לא יכול לקבל אחריות על מה שעתיד להיות.

אורי מקלב: השאלה היא האם הדבר הזה, שבא אחד שבראש מערך הגיור – ומערך הגיור באופן כללי, זה לא סוד, כולם יודעים שלא עובדים שם אנשים אולטרה-אורתודוקסים אלא מהציונות הדתית; מערך הגיור היום מופעל על ידי הציונות הדתית, אנשים שמטבעם רואים את הדברים בצורה אחרת, בצורה מקילה יותר.

אורי מקלב: לכן גם מינו אותם, לכן גם הם לא נמצאים בתוך מערך בית הדין, כדי לתת מענה.

מתן כהנא: הרב מקלב.

מתן כהנא: רגע, אתה רב?

אורי מקלב: לא, לא, אני אורי מקלב.

מתן כהנא: סליחה, חבר הכנסת מקלב, לידיעתך - - -

אורי מקלב: אולי לעמוד בראש מערך - - - אני אוכל לעמוד.

מתן כהנא: במערך הגיור הממלכתי – אני לא יודע אפילו להגיד את החלוקה בתוך מערך הגיור הממלכתי, כמה הם מהמגזר החרדי וכמה מהגזר של הציונות הדתית.

מתן כהנא: אבל דבר אחד אני יכול להגיד לך בוודאות, שלאו דווקא הרבנים מהציונות הדתית הם הרבנים היותר-מקילים בבתי הדין.

אורי מקלב: מה זאת אומרת הם לא יותר מקילים?

אורי מקלב: בגלל שהם עומדים על כמה עקרונות.

מתן כהנא: אל תגרור אותי לוויכוחים על הלכה, כי אני לא רב.

מתן כהנא: אני לא מתכוון להיגרר לוויכוחים על הלכה.

אורי מקלב: אתה בעצמך באת ואמרת מדוע אתה רוצה לשנות את מערך הגיור, למה אתה חושב שהוא צריך לעמוד, מכיוון שאתה רוצה - - -

מתן כהנא: זאת כבר שאילתה על הגיור בישראל.

אורי מקלב: בסדר, אמרת שיש לך את החוק.

מתן כהנא: אם יושב-ראש הכנסת רוצה - - -

אורי מקלב: לא, זה לא על מערך הגיור בישראל, בסך הכול אני מתמקד בחלק הזה.

מתן כהנא: אין בעיה, אני אשמח לדבר על זה.

אורי מקלב: מבחינתי, אני לא יכול – הרי זה לא שאני מדבר מעל הדוכן.

אורי מקלב: בסך הכול יש לי שאלה לשאול ואתה תענה, לא נוכל לפתח כאן דיון רחב בכל הנושא הזה.

אורי מקלב: בסופו של דבר התהליך הזה רק הציף את הבעיה.

אורי מקלב: עד היום היה מערך גיור בישראל, שהיום לא מספק אותך, ואתה גם אומר מדוע הוא לא מספק אותך; ולכן רצית שאם הוא לא מתאים אז שיעזוב את מקומו או שיתפטר לבד.

אורי מקלב: אתה בא ואומר שכל מערך הגיור, שלא הסכים לגייר את אותם אנשים שהיום אתה רוצה לגייר אותם – אתה מודיע ואומר: תשמעו, יש חשש או יש כבר התבוללות בישראל, אנשים שהם אזרחי ישראל והם לא נחשבים כיהודים.

אורי מקלב: אתה אומר, לא יכול להיות שיש כאלה שהם אזרחי ישראל והם לא ייחשבו יהודים, מכיוון שבסופו של דבר הם חיים איתנו.

מתן כהנא: ודאי שזה יכול להיות.

מתן כהנא: ודאי שזה יכול להיות.

אורי מקלב: אבל אתה אומר שזה לא ראוי, זה לא נכון, אנחנו מחויבים לגייר אותם.

מתן כהנא: לא, לא, לא.

אורי מקלב: מה הקשר בין אזרח, שיכול להיות אזרח טוב, אזרח ישראלי שעושה כל מה שמוטל עליו – הוא צריך בשביל זה להיות יהודי?

אורי מקלב: אנשים שעד היום לא התגיירו, למה הם לא התגיירו?

אורי מקלב: לא בגלל שהיו תורים ארוכים במערך הגיור אלא בגלל שלא התאים להם כל התהליך.

אורי מקלב: הם גם לא נמצאים בתהליך הדתי – או לא דתי, היהודי, המהותי, בערכים היהודיים.

אורי מקלב: לא התאים להם, כל מהלך הגיור לא מתאים להם.

מיקי לוי: אז מה שאלת ההמשך?

אורי מקלב: השאלה, אם ככה הם מרגישים, איך אתה היום מקדם מערך גיור שבעצם סותר את התפיסה המקובלת עד היום, שמשנה – שבגיור מספיק שהוא לאומי, מספיק שהוא לאומני, הוא מרגיש את עצמו חלק מהעם, והוא לא צריך להיות שום דבר מעבר לזה.

מתן כהנא: חס ושלום.

מתן כהנא: חבר הכנסת מקלב, אני עכשיו אענה לך: אפשר להיות אזרח נאמן במדינת ישראל גם בלי להיות יהודי.

מתן כהנא: יש לנו את אחינו הדרוזים, ויש לנו רבבות אנשים שעלו מחבר המדינות לשעבר והם אזרחים שווי זכויות, אזרחים נאמנים, אהובים, רצויים, הם משרתים איתנו כתף אל כתף בצבא ונמצאים איתנו בכל מקום גם בלי שהם יהודים.

מתן כהנא: אבל יש רבים מהם שאבא שלהם או סבא שלהם היו יהודים, ועל פי ההלכה שנינו יודעים שהם אינם יהודים.

מתן כהנא: יש כאלה – על פי המספרים המוכרים כמעט חצי מיליון איש במדינת ישראל.

מתן כהנא: אני אומר לך שכנראה החברים שלך והמשפחה שלך מטבע הדברים פחות פוגשים אותם.

מתן כהנא: אני לא אומר את זה בצורה ביקורתית, זאת המציאות.

מתן כהנא: אבל אני וחבריי ומרבית אנשי המדינה פוגשים אותם בלימודים, בצבא, במקומות העבודה.

מתן כהנא: מטבע הדברים אנשים מתאהבים ויש חתונות, ואנחנו יודעים שאלה החתונות שיוצרות בסוף התבוללות.

מתן כהנא: אני חושב, וגם רבנים - - -

אורי מקלב: - - -

מתן כהנא: רגע, רגע, חבר הכנסת מקלב, תן לי לענות.

מתן כהנא: רבנים רבים חושבים שזו אחריות שלנו, אחריות של הדור שלנו למצוא את הדרך להחזיר הביתה את האנשים האלה, שהם זרע ישראל, לחיק היהדות, אך ורק על פי ההלכה.

מתן כהנא: עכשיו, שאלת אותי לגבי הבעייתיות במערך הגיור הקיים.

מתן כהנא: יש פה איזו ביצה ותרנגולת שכבר אי-אפשר לדעת מה קדם למה.

מתן כהנא: ואני אומר לך שאני מכיר כאלה – פשוט כי הם שירתו איתי בצבא – שהם שומעים מחברים שלהם סיפורים על מה שקורה במערך הגיור והם אומרים: תודה, אבל לא תודה.

מתן כהנא: אז עכשיו אנחנו כבר במצב שכמו שתיארת אותו, וזה נכון, רבים מהם בכלל לא רוצים לחזור הביתה ליהדות.

מתן כהנא: אבל אני מאמין - - -

אורי מקלב: - - -

מתן כהנא: תן לי, אני אקשיב לך, חבר הכנסת מקלב.

מתן כהנא: אני חושב שאנחנו יכולים להגיע למצב שהוא ירצה להיות יהודי כמוני.

מתן כהנא: אני מאמין שאם יקומו פה בתי דין לגיור על פי ההלכה, מאירי פנים, לאט-לאט זה יהיה כדור שלג שיתפתח רק בכיוון ההפוך – במקום מצב שמביא פחות ופחות אנשים להתגייר, יבואו יותר ויותר אנשים כאלה להתגייר ורק על פי ההלכה.

מתן כהנא: אין רב אורתודוקסי אחד במדינה שחושב שאפשר להיות יהודי בלי לקבל עול מצוות, ואני – חס ושלום מלהגיע לנקודה הזאת.

מתן כהנא: מערך הגיור שאני עמל על בנייתו הוא בליווי של רבנים גדולים.

מתן כהנא: זה חוק שנכתב יחד עם הרב דרוקמן, זקן רבני הציונות הדתית ומנהיג רוחני של הציונות הדתית, שהיה ראש מערך הגיור בעצמו.

מתן כהנא: אומנם הוא ספג קיתונות של ביקורת ובוז מאנשי הספסלים שאמורים לשבת פה, לידך, אבל בסוף הוא מגדולי רבני הציונות הדתית, והוא כותב יחד איתנו את החוק הזה.

מתן כהנא: והחוק הזה, בעזרת השם, בסוף יביא גיורים רק על פי ההלכה, חבר הכנסת מקלב, רק על פי ההלכה.

מיקי לוי: נעם לאוזניי הצליל של "רק על פי ההלכה", אני חייב לציין זאת.

מיקי לוי: אבל יש לי שאלת המשך.

מיקי לוי: חבר הכנסת מקלב, גם לי מותר.

מיקי לוי: אליך, אדוני השר: כמה תיקים של גיור על פי ההלכה הסתיימו ומונחים על שולחן הרבנים לחתימה, בערך?

מתן כהנא: אתה שואל על הנקודה הזאת, ממש עכשיו?

מתן כהנא: אז המספר האחרון שאני מכיר הוא יותר מ-100.

מתן כהנא: אני מקווה – מכל מה שאני ביררתי אני מבין שנשיא בית הדין העליון, הרב הראשי הרב לאו לא עצר את החתימה שלו על תיקי גיור, אבל ניכר שיש איזושהי האטה, שעדיין לא הצלחתי לעמוד על פשרה - -

אורי מקלב: כשהשר חוקק את החוק הזה, לא הייתה בעיה של תיקים שצבורים.

אורי מקלב: זה אולי נוצר עכשיו.

מתן כהנא: אבל בוא תסביר - - -

אורי מקלב: זה לא מה שהביא אותו – לא בגלל זה - - -

מתן כהנא: עכשיו אני אשאל אותך שאילתה, חבר הכנסת מקלב: איך בדיוק יושב-ראש מערך הגיור החדש משפיע על גיורים שבוצעו לפני שהוא נכנס לתפקידו, שלכאורה מצדיקים הסתכלות נוספת על תיקים של דיינים ששימשו עוד לפני שהוא נכנס לתפקידו?

מתן כהנא: אם יש לך תשובה שהיא ריאלית-רציונלית, אז בוא נשמע אותה.

אורי מקלב: בסדר.

אורי מקלב: אני קודם כול רוצה לתקן את מה שאמרת לגבי הסבא היהודי.

אורי מקלב: קח בחשבון שהסבא היה יהודי, אשתו כבר לא הייתה יהודייה והם התנהלו כמו נוצרים לחלוטין, וגם הילדים וגם הנכדים עכשיו.

אורי מקלב: הנכד, אתה רוצה להגיד עכשיו שהוא יהיה יהודי, וגם בת זוגו.

אורי מקלב: בחוק הלאום, בחוק השבות, גם בת זוגו.

מיקי לוי: רק על פי ההלכה.

מתן כהנא: חבר הכנסת מקלב, תבחין רגע בין חוק השבות - -

אורי מקלב: אני יודע, אני יודע - - - אתה דיברת על הסבא היהודי.

אורי מקלב: הסבא היהודי - - -

מתן כהנא: לא, אבל אל תכניס לי מילים לפה, כי צריך לעשות פה הבחנה בין אזרח ישראלי ליהודי.

מתן כהנא: ויהודי, שנינו יודעים, הוא מי שאימו יהודייה או התגייר כהלכה.

אורי מקלב: אדוני השר, מכובדי, אתה לא מונע התבוללות, אתה מכשיר את ההתבוללות.

אורי מקלב: זה מה שאתה עושה.

מתן כהנא: טוב, לא נראה לי שנפתור את זה פה, עכשיו.

אורי מקלב: השאילתה הבאה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני יכול?

מיקי לוי: בבקשה, אתה רוצה לחבר את 570 עם 571?

אורי מקלב: אני חושב שאלה שני דברים נפרדים, ואני אעשה את זה קצר בכל אופן.

מיקי לוי: בבקשה.

אורי מקלב: ברשותך, אדוני היושב-ראש, הנושא של השאילתה: הקמת ועדת הנחות לרכישת קבר מחיים ולמעוטי יכולת ונזקקים.

אורי מקלב: בשנת 2001 נוסף סעיף 14א1 לחוק שירותי הדת היהודיים, המחייב הקמת ועדת הנחות לנזקקים המעוניינים לרכוש חלקת קבר מחיים.

אורי מקלב: למרות החוק שמחייב הקמת ועדה בתוך חצי שנה, לא הוקמה ועדה ולא פורסמו אמות מידה להנחות.

אורי מקלב: עניים ונזקקים נאלצים לאסוף תרומות כדי לרכוש חלקת קבר.

אורי מקלב: רצוני לשאול: 1.

אורי מקלב: מדוע לא הוקמה הוועדה?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: מתי תקום הוועדה?

מתן כהנא: אז זו שאלה טובה, וכמו שאמרת, באמת מאז שחוקק החוק ב-2001, לא הוקמה הוועדה הזאת.

מתן כהנא: אני השר במשך שמונה חודשים, והיות שהעלית - -

מיקי לוי: אז מי היה צריך להקים אותה?

מתן כהנא: אתה צודק.

מתן כהנא: אנחנו מתכוונים להקים את הוועדה הזאת בהקדם, ואת שאר הדיון על מחירים של קברים נחבר לשאלה הבאה שלך.

מתן כהנא: אבל אתה בהחלט צודק, חבר הכנסת מקלב, ראוי שאם צריכה לקום כזאת ועדה, היא אכן תקום.

אורי מקלב: אני רק יכול להציע, ואתה יכול להעלות את זה אחר כך, אחרי השאילתה הבאה, אבל אני מציע שאנשים שעברו את גיל 70 לא יצטרכו לשלם עבור חלקת קבר ליד בן או בת הזוג.

אורי מקלב: כל ההיגיון הסביר לשלם – בן זוג רוצה להיקבר ליד בת זוגו, או בת זוג ליד בן זוגה.

אורי מקלב: אנחנו לוקחים על זה כסף.

אורי מקלב: הוא חייב לקנות את זה בחיים, אחרת יתפסו לו את זה.

אורי מקלב: הוא חייב לשלם על התהליך הזה.

אורי מקלב: זה לא טבעי שבן זוג ובת זוג רוצים להיקבר אחד ליד השני ועל זה צריך לשלם כסף.

מתן כהנא: חבר הכנסת מקלב, אתה מכיר את המודל העסקי שעומד בבסיס של איך מתנהלת הקבורה במדינת ישראל?

אורי מקלב: אני חושב שכן אבל אולי לא בצורה מלאה.

אורי מקלב: אבל מה עומד כאן?

אורי מקלב: שלא חייבים לשמור.

אורי מקלב: זה אולי נכון עד גיל 70, אבל אני חושב שבהיגיון, אדם או בן או בת זוג שנפטרו, בגיל 70 לבן הזוג זה כבר מגיע, זה כבר לא שמירה לעשרות שנים.

מתן כהנא: זה רעיון מאוד הגיוני.

אורי מקלב: אני חושב, נגיד מגיל 75.

אורי מקלב: מהגיל הזה צריך כבר לפטור.

מתן כהנא: אני חושב שזה רעיון מאוד הגיוני.

אורי מקלב: אז תודה רבה.

אורי מקלב: אני אשמח שתבדוק את זה.

אורי מקלב: אני עובר מכאן לשאילתה האחרונה: מחסור בקברים לקבורת שדה ודרישת תשלום גבוהה מאבלים שמתם מוטל לפניהם.

אורי מקלב: דתיים, חרדים, מסורתיים וחילונים רבים מקפידים על קבורת שדה – מנהג אבותיהם וכו'.

אורי מקלב: בעשור האחרון עלו כמה הצעות להקמת בתי קברות בקבורת שדה: בירושלים, מודיעין, נחל-שורק ועוד, עד כה ללא תוצאות.

אורי מקלב: משפחות אבלות רבות נאלצות לשלם 50,000 ש"ח ויותר לרכישת קבורת-שדה.

אורי מקלב: רצוני לשאול, אדוני השר: 1.

אורי מקלב: מדוע המשרד לא מקדם בניית בית קברות לקבורת שדה?

אורי מקלב: 2.

אורי מקלב: מה המשרד יעשה כדי לפתור את הבעיה?

מתן כהנא: חבר הכנסת מקלב, נושא הקבורה זה אחד מהנושאים שלצערי לא התבצע בהם תכנון אסטרטגי ארוך שנים, ומדינת ישראל נמצאת בו די במצוקה.

מתן כהנא: זאת האמת.

מתן כהנא: עד כדי כך במצוקה, שלשמחתי, לאחרונה, לפני כמה חודשים, גייסתי תקן חדש במשרד לשירותי הדת שנקרא משנה למנכ"ל, ו-50% מזמנו, חצי מזמנו של המשנה למנכ"ל הוא עוסק בקבורה, כי אנחנו מבינים שזה אירוע מהסרטים.

מתן כהנא: גייסתי פורש מחיל האוויר, קצין-על מחיל האוויר, קוראים לו גל שם-טוב, וב-50% מזמנו הוא עוסק רק בזה.

מתן כהנא: עכשיו, האמת היא, חבר הכנסת מקלב, שפשוט נגמר המקום לקבור.

מתן כהנא: אין לנו מקום לקבור במדינת ישראל.

מתן כהנא: במיוחד במטרופולינים הגדולים, אין כמעט מקום לקבורת שדה, פשוט נגמר המקום.

מתן כהנא: כל אזרח בישראל זכאי להיקבר בחינם, אבל לפעמים זה יהיה בקברי מכפלה, לפעמים זה יהיה בקברי סנהדרין.

מתן כהנא: יש כל מיני פתרונות של קבורה שהם אינם קבורת שדה.

מתן כהנא: מי שרוצה קבורת שדה כנראה יצטרך לשלם על זה, ולעיתים לשלם על זה הרבה מאוד כסף.

מתן כהנא: בהקשר של הרישה של השאלה שלך – כל המחירים מפוקחים.

מתן כהנא: אנחנו עכשיו עושים על זה עבודה כדי לבדוק את המחירים, כי יש פערים בין מחירים, ובאמת יש את העניין הזה של "מתו מוטל לפניו", שבאמת יש פה איזו סיטואציה לא נוחה, שאתה מנצל מצב רגעי מאוד-מאוד לא פשוט.

מתן כהנא: ואנחנו כן מתכוונים להשוות את "מתו מוטל לפניו" למצב שאתה קונה מראש חלקת קבר ספציפית.

מתן כהנא: אבל אתה בוודאי יודע, חבר הכנסת מקלב, שהמודל העסקי של בתי הקברות במדינת ישראל מושתת על זה שאת הקבורה החינמית ואת הכנת התשתיות לקבורה חינמית מממנים בזכות המכירה של כל החלקות המיוחדות.

מתן כהנא: והחלקות המיוחדות, בטח בערים הגדולות, זה קברי השדה.

מתן כהנא: וכל מי שרוצה קבר ספציפי צריך לשלם עליו יותר כסף כי זאת המציאות, כי אחרת אין לנו דרך לממן את בתי הקברות.

אורי מקלב: - - -

מתן כהנא: אני לא מחפש בכוונה לעשות את זה הכי רחוק שאפשר, אני מחפש לעשות את זה במקומות נוחים.

מיקי לוי: - - -

מתן כהנא: איפה?

מיקי לוי: במעלה אדומים.

מתן כהנא: בסדר, עם זה יש בעיות אחרות.

אורי מקלב: בעיר מודיעין - - -

מתן כהנא: אתה יכול להמשיך את השיח איתי, אין שום בעיה.

מתן כהנא: אבל אני אומר לך באמת, חבר הכנסת מקלב, אנחנו מחפשים בנרות פתרונות לנושא הזה.

מתן כהנא: אבל כרגע המודל העסקי הוא שקברים מיוחדים מממנים את הקבורה חינם.

אורי מקלב: אני חושב, אתה בכל אופן, בוודאי, מגיע מרקע – להגיד למישהו שקבורת שדה זה אקסטרה ושישלם על זה – וזה לא קשור דווקא לחרדים, אם כי לחרדים יש גם העניין ההלכתי, אבל אנשים רבים - - -

מתן כהנא: אבל אין מקום.

אורי מקלב: מה זה אין מקום?

מתן כהנא: מה אתה מציע לעשות?

מתן כהנא: מתי לאחרונה היית בגבעת שאול?

אורי מקלב: לצערי, הרבה.

מתן כהנא: יש שם הרי את המנהרות הענקיות האלה, קירות מלאים, וזה מכובד ויפה והכול, אבל אין מקום.

אורי מקלב: עכשיו הכשירו.

אורי מקלב: גם בירושלים הכשירו.

אורי מקלב: ברשויות התכנון דורשים שיהיו 720 קברים לדונם, וזה אומר שחייבים לעשות את זה בקבורה רוויה.

אורי מקלב: דרך אגב, אני לא בטוח שמבחינה כלכלית זה כדאי.

אורי מקלב: התפיסה של האוצר – הבנייה הרוויה הזאת זה הרבה הוצאות.

מתן כהנא: לא נעים לדבר על זה, אבל זה לא כלכלי.

מתן כהנא: אין פה אירוע כלכלי.

מתן כהנא: זה מאוד יקר.

אורי מקלב: אני מחלק בין מקומות סגורים, שזה חלקות סגורות ששם חברה קדישא מפצה את עצמה על מחירים אחרים שהיא מקבלת שלא נותנים לה מענה על התשתיות - - -

מתן כהנא: היא לא מפצה את עצמה.

מתן כהנא: אם אתה טוען שיש שחיתות, אז זה משהו שצריך לבדוק אותו.

מתן כהנא: אני לא מכיר את זה.

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: היא מפצה את עצמה חוקית.

מתן כהנא: חברות קדישא, זו הדרך שלהן.

מתן כהנא: הן מקבלות כסף מהחלקות הסגורות ומשקיעות אותו בקרן פיתוח.

אורי מקלב: זה גם לא צריך להיות ככה.

אורי מקלב: יש לך חברה קדישא, יש לך הוצאות – תן לו יותר כסף.

אורי מקלב: מה הממשלה או ביטוח לאומי אומרים?

אורי מקלב: אני לא אתן לך כסף, אבל תיקח את זה מאנשים אחרים, תסחט אותם שם.

אורי מקלב: אם יש לאישה בעל שנקבר בחלקה סגורה והיא רוצה להיקבר על ידו, היא צריכה לשלם סכום – כמה שחברה קדישא תרצה.

אורי מקלב: זה גם לא סביר.

אורי מקלב: אבל אני לא מדבר על החלקות הסגורות.

אורי מקלב: בחלקה רגילה אדם מוכן להיקבר בכל מקום, בירושלים או אפילו מחוץ לירושלים, אבל שתהיה לו קבורת שדה.

אורי מקלב: ככה הוא ביקש בחייו, ככה ילדיו רוצים, ואין לו את היכולת, גם לא בכסף – וגם עם כסף, זה כסף רב.

אורי מקלב: אנחנו בזמנו קידמנו את נחל שורק.

אורי מקלב: זאת אחת הדוגמאות.

אורי מקלב: אתה היית טייס, ואתה יודע שבאזורים שליד שדה תעופה לא נותנים לבנות שם בניינים רבי קומות, אם בכלל נותנים לבנות.

אורי מקלב: שם המקומות המתאימים שאפשר לעשות.

אורי מקלב: בדקנו גם תכנונית שזה אפשרי במקומות האלה.

אורי מקלב: אלה מקומות שאי-אפשר לבנות בהם בעתיד.

אורי מקלב: גם אי-אפשר לבוא ולהגיד שיש צפיפות קרקע וחייבים לעשות קבורה רוויה.

אורי מקלב: אנחנו לא מוציאים מכרזים על בנייה שהיא צמודת קרקע?

אורי מקלב: לבוא ולהגיד שבמדינת ישראל אין מקום לקברים - -

מתן כהנא: לא אמרתי שאין.

אורי מקלב: - - ולבוא ולהגיד שישלמו – הם לא יכולים לשלם.

אורי מקלב: אני מוכן שישלמו יותר על קבורת שדה, שלא צריך לשלם על קבר, ומי שרוצה קבורת שדה צריך לשלם עוד כמה אלפי שקלים כדי שיהיו כאלה שישלמו על זה.

אורי מקלב: אבל מכאן ועד 100,000 שקל ו-150,000 שקל זה כבר לא הגיוני.

מתן כהנא: 150,000 עוד לא נתקלתי, אבל נתקלתי במספרים מאוד גבוהים.

מתן כהנא: גם 70,000 שקל לקבר נראה לי הזיה מוחלטת.

מתן כהנא: אני מאמין לך, חבר הכנסת מקלב.

מתן כהנא: אני חושב שבעניין הזה אין פה מחלוקת - - -

אורי מקלב: - - -

מתן כהנא: זה מטורף לגמרי.

מתן כהנא: חבר הכנסת מקלב, נראה לי שבנושא הזה אין בינינו איזו מחלוקת פוליטית.

מתן כהנא: זה לא ימין–שמאל, מזרח–מערב.

מתן כהנא: בעניין הזה יש פשוט מצוקת קרקע אמיתית במדינת ישראל.

מתן כהנא: אני חושב שבקרוב מאוד לא יהיו יותר קברי שדה במטרופולינים הגדולים; ומי שירצה במקומות הבודדים שיישארו יצטרך לשלם על זה הרבה מאוד כסף.

מתן כהנא: ועכשיו החוכמה היא לבדוק אם אנחנו ממשיכים בקבורה רוויה במטרופולינים או מוצאים במרחק הכי קרוב שאפשר – אני לא מחפש בכוונה להרחיק - - -

אורי מקלב: עד חצי שעה נסיעה.

מתן כהנא: תאמין לי, אם יש מקומות כאלה – אני אומר לך, עכשיו אנחנו עושים את העבודה הזאת.

מתן כהנא: הלוואי שנמצא מקומות קרובים.

מתן כהנא: בשום פנים ואופן אני לא מחפש לדפוק אף אחד, בטח לא בשעות האלה.

מתן כהנא: אני מחפש את המקומות הכי קרובים, הכי נוחים, כדי לאפשר לאנשים קבורה כמו שהם היו רוצים להיקבר בה, כמו שהם רוצים לקבור בה את יקיריהם.

מתן כהנא: אני אומר לך שזה אירוע לא פשוט בכלל.

מיקי לוי: תודה רבה.

מיקי לוי: אני מציע, אדוני השר, בהמשך לשאילתה, שברגע שהעבודה הזאת לאיתור מקומות קבורת שדה חדשים תסתיים, אם תוכל להביא זאת לידיעת הציבור, זה יהיה - - -

מתן כהנא: אני רק רוצה להגיד לציבור – ובטח עכשיו כולם מקשיבים לערוץ הכנסת – שכל אחד שעושה 0120* מגיע אלינו למשרד ומקבל שירות מעולה מהמשרד לשירותי דת.

מתן כהנא: זה עוד מלפני הימים שלי, אני נותן קרדיט לאנשים לפניי.

מתן כהנא: באמת, זה שירות מעולה שמלווה את האנשים בשעתם הקשה.

מתן כהנא: אנשים צריכים לדעת, אזרחי מדינת ישראל צריכים לדעת: כל אזרח בישראל זכאי להיקבר חינם בלי להוציא שקל – לא על אמבולנס, לא על העברות, על כלום.

מתן כהנא: כדאי שאנשים ידעו את זה.

מיקי לוי: תודה רבה על התשובות.

אורי מקלב: - - -

מיקי לוי: תודה רבה, השר לשירותי דת, על התשובות הרחבות.

מיקי לוי: הודעה למזכירת הכנסת, בבקשה.

ירדנה מלר-הורוביץ: תודה.

ירדנה מלר-הורוביץ: ברשות יושב-ראש הכנסת, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

ירדנה מלר-הורוביץ: הצעת חוק ההתיישנות (תיקון מס' 7) (הארכת תקופת התיישנות של תובענה בגין עבירת מין), התשפ"ב–2022, של חברת הכנסת מיכל שיר סגמן; הצעת חוק ההתיישנות (תיקון מס' 8) (תביעה בשל אחריות לתקיפה מינית או התעללות בקטין), התשפ"ב–2022, של חברות הכנסת מיכל רוזין ועאידה תומא סלימאן.

ירדנה מלר-הורוביץ: הודעות שרים על מסקנות בעקבות דיונים מהירים, כדלקמן:

ירדנה מלר-הורוביץ: הודעת שר החקלאות ופיתוח הכפר על מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת יעל רון בן משה, רם בן ברק, רם שפע, משה ארבל ומיכל רוזין בנושא: רפורמת ענק בענף החקלאות.

ירדנה מלר-הורוביץ: הודעת שר הבריאות על מסקנות ועדת הבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת אופיר כץ, ינון אזולאי, ישראל אייכלר, אופיר סופר ומופיד מרעי בנושא: מניעת הפעלת שירות רפואי בפריפריה; הודעת שר הבריאות על מסקנות הוועדה המיוחדת לענייני התמכרויות, סמים ואתגרי הצעירים בישראל בעקבות דיון מהיר בהצעתה של חברת הכנסת ענבר בזק בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: פרסום ושיווק בעייתי של סיגריות אלקטרוניות העלול לעודד רכישה של מוצרים אלה ולהטעות את הציבור והאכיפה המתקיימת בנושא; הודעת שר הבריאות על מסקנות ועדת הבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת מופיד מרעי, אחמד טיבי וטטיאנה מזרסקי בנושא: כישלון וחוסר מוכנות מערכת הבריאות בישראל במענה לטיפול בכוויות; הודעת שר הבריאות על מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת עופר כסיף ומיכל רוזין בנושא: היקפי מעורבות ילדים מהחברה הערבית בתאונות בכלל ובתאונות דרכים בפרט.

ירדנה מלר-הורוביץ: הודעת השר במשרד האוצר על מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתו של חבר הכנסת עופר כסיף בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: משרד המשפטים פטר את מפעלי ים המלח מחוב של 65 מיליון שקל; הודעת השר במשרד האוצר על מסקנות ועדת הבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת אופיר כץ, ינון אזולאי, ישראל אייכלר, אופיר סופר ומופיד מרעי בנושא: מניעת הפעלת שירות רפואי בפריפריה; הודעת השר במשרד האוצר על מסקנות ועדת החינוך, התרבות והספורט בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת טטיאנה מזרסקי, עלי סלאלחה, משה אבוטבול ואמילי חיה מואטי בנושא:

ירדנה מלר-הורוביץ: החלת הסכם שכר לעובדי הוראה באולפנים ללימוד עברית.

ירדנה מלר-הורוביץ: הודעת השר לביטחון הפנים על מסקנות הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי בעקבות דיון מהיר בהצעתן של חברות הכנסת אלינה ברדץ' יאלוב ונעמה לזימי בנושא: סחיטה מינית וכלכלית של נשים שתמונות וסרטונים שלהן מופצות ברשת.

ירדנה מלר-הורוביץ: הודעות שרים על מסקנות בעקבות הצעות לסדר-היום, כדלקמן: הודעת השר במשרד האוצר על מסקנות הוועדה המיוחדת לזכויות הילד בעקבות הצעה-לסדר היום , של חברי הכנסת קטי קטרין שטרית, איתמר בן גביר, ינון אזולאי ועאידה תומא סלימאן בנושא: מאבק המטפלות והחינוך לגיל הרך.

ירדנה מלר-הורוביץ: הודעת שרת הכלכלה על מסקנות הוועדה המיוחדת לזכויות הילד בעקבות הצעה לסדר-היום של חברי הכנסת קטי קטרין שטרית, איתמר בן גביר, ינון אזולאי ועאידה תומא סלימאן בנושא: מאבק המטפלות והחינוך לגיל הרך.

מיקי לוי: תודה רבה למזכירת הכנסת.

מיקי לוי: תם סדר-היום.

מיקי לוי: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, כ"ב באדר א' התשפ"ב, 23 בפברואר 2022.

מיקי לוי: ישיבה זו נעולה.