ישיבת מליאה, כנסת 24, פרוטוקול מספר 113, 2022-02-15 00:00

אמילי חיה מואטי: אני מתכבדת לפתוח את מליאת הכנסת.

אמילי חיה מואטי: יום שלישי, י"ד באדר א' התשפ"ב, 15 בפברואר 2022.

אמילי חיה מואטי: הודעה ליושב-ראש הכנסת.

אמילי חיה מואטי: הינני מתכבדת להודיעכם, כי אתמול נמסר שהצעת חוק דמי מחלה (תיקון מס' 6) (חישוב היעדרויות לחולים במחלה קשה), התשפ"ב–2022, של חברות הכנסת אורלי לוי אבקסיס ונעמה לזימי, תעבור לוועדת הכנסת לקביעת ועדה, אולם לפי סעיף 83(א) לתקנון הכנסת, ההצעה תחזור לוועדת העבודה והרווחה, שהכינה אותה לקריאה ראשונה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: הודעה לסגנית מזכירת הכנסת.

אלינור ימין: תודה.

אלינור ימין: ברשות יושב-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחה היום על שולחן הכנסת – לקריאה ראשונה, מטעם הממשלה: הצעת חוק אומנה לילדים (תיקון מ' 3) (אומנת חירום), התשפ"ב–2022.

אלינור ימין: עוד הונחה היום על שולחן הכנסת הודעת השרה לשוויון חברתי על מסקנות ועדת הכלכלה בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת ינון אזולאי, נעמה לזימי, ג'ידא רינאוי זועבי, עופר כסיף ושלמה קרעי בנושא: עמלות כספומטים פרטיים.

אלינור ימין: כמו כן הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון מהיר בהצעתם של חברי הכנסת נעמה לזימי, טטיאנה מזרסקי, עאידה תומא סלימאן ויצחק פינדרוס בנושא: קיצור יום העבודה של הרופאים המועסקים בתורנויות.

אלינור ימין: תודה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, סגנית מזכירת הכנסת.

אמילי חיה מואטי: אנחנו נתחיל בנאומים בני דקה.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, חבר הכנסת אבי מעוז.

אבי מעוז: תודה, גברתי היושבת-ראש.

אבי מעוז: נאום הנדסת תודעה מס' 46, והפעם – על הכלה.

אבי מעוז: בשמאל הפרוגרסיבי מאוד אוהבים להכיל – להכיל את אויבינו ולהבין את הנרטיב שלהם, להכיל את הנמשכים לבני מינם ואת אלו שחושבים שהם מישהו אחר, אפילו מתים הם מכילים, ובעיקר – להטיף לאחרים להכיל את מי שמחליטה דת הפוסט-מודרנה.

אבי מעוז: אבל זאת כמובן הנדסת תודעה.

אבי מעוז: במגן דוד אדום, למשל, בהתאם לרוח המפקד, שר הבריאות, רצו להכיל אם חד-הורית, ומחקו לבקשתה "אב" ו"אם" מכל טופסי תרומת הדם במדינה, אבל אלפי בחורים שמתחננים לתרום דם עם הטפסים המקוריים, בלי לכפות על אף אחד שום דבר, אי-אפשר להכיל.

אבי מעוז: כנראה שאצלם ההכלה היא בעצם הלכה של הדת הפרוגרסיבית.

אבי מעוז: אני ממליץ לאזרחי ישראל לתרום דם, אבל בלי שיהנדסו להם את התודעה ובלי שימחקו להם את אבא ואימא.

אבי מעוז: תודה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת אבי מעוז.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת סימון דוידסון נמצא?

בועז טופורובסקי: לא, הוא בוועדת כלכלה.

אמילי חיה מואטי: בסדר גמור.

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת שמחה רוטמן, בבקשה.

אמילי חיה מואטי: לרשותך דקה אחת.

שמחה רוטמן: גברתי היושבת-ראש, כנסת נכבדה, חבריי חברי הכנסת, האמת היא שאני מאוד שמח, חברת הכנסת אמילי מואטי, אני מאוד שמח שאת מנהלת את הישיבה הזאת, כי אני רוצה לפנות ללב שלך.

שמחה רוטמן: אני ראיתי שאת וכמה חברי כנסת אחרים פה בבניין הצטרפתם ליוזמה להגדיל את שכר המינימום ל-40 שקל לשעה.

שמחה רוטמן: אני מכיר אותך כבר זמן מה, ותמיד ידעתי שיש לך לב טוב, ואני מנסה להבין איך הגעתם לאטימות כזאת שאתם מגדילים רק ל-40 שקל ולא ל-100 שקל, ל-400 שקל, ל-1,000 שקל לשעה.

שמחה רוטמן: למה לצמצם ל-40 שקלים לשעה?

שמחה רוטמן: עכשיו, זה נשמע ציני, זה נשמע לועג, אבל אני חייב לומר, ההצעה הזאת לועגת לשכבות החלשות, וזה מה שכואב לי בהצעה הזאת של 40 שקלים לשעה.

שמחה רוטמן: לוקחים את האנשים הכי חלשים במשק, אנשים שמרוויחים שכר מינימום היום, ואומרים להם: אנחנו נדאג לעצמנו, לעשירים במשק.

שמחה רוטמן: הרי אם שכר המינימום יעלה, יעלה השכר הגבוה במשק, יעלה שכר חברי הכנסת, יעלה שכר השופטים, יעלה השכר של כל החזקים במשק, ואתם – אתם תאבדו את העבודה שלכם.

שמחה רוטמן: האנשים שהיום מחזיקים אותם כי השכר שלהם הוא נמוך, מחזיקים אותם – הם יאבדו את השכר שלהם בגלל היוזמה הפופוליסטית הזאת.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת רוטמן.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: היום בבוקר, גברתי היושבת-ראש, קיימתי עם הוועדה לקידום מעמד האישה סיור במוקד 105.

עאידה תומא סלימאן: כפי שידוע לכם, המוקד מטפל בתלונות או פניות של בני נוער והמשפחות שלהם על פגיעות ברשת.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שהמיזם הוא מיזם מאוד חשוב, מאוד - - -

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת בועז טופורובסקי, חברת הכנסת נירה שפק, בבקשה.

אמילי חיה מואטי: תודה.

עאידה תומא סלימאן: המיזם הוא מאוד חשוב, כי הוא בעיקר מעגן בתוך מקום אחד כמה דיסציפלינות מקצועיות ומשתף פעולה בין משרדים שונים כדי לעזור לקטינים הנפגעים.

עאידה תומא סלימאן: אחד הדברים שהזדעזעתי מהם – ואני חייבת להזכיר את זה פה – שבכל המערך היפה הזה שמטפל בפניות אין אפילו אזרח ערבי אחד שפועל ועובד בתוך המוקד הזה.

עאידה תומא סלימאן: המוקד עובד 24/7.

עאידה תומא סלימאן: אין בו לא אזרח ולא שוטר שהוא מתוך התקינה של המשרד.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן להביא 20% מהאוכלוסייה בחשבון ולהתחיל להכניס אותם לכל מקום.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חברת הכנסת תומא סלימאן.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, חבר הכנסת משה אבוטבול.

אמילי חיה מואטי: לרשותך דקה.

משה אבוטבול: כבוד היושבת בראש, כנסת נכבדה, את הנאום בן הדקה אני מעוניין היום להקדיש לארגון היקר והחשוב בעירנו בית שמש "עזרת אחים" בראשותו של ידידי היקר הרב אברהם קאפ, העוזר והמסייע במהלך כל השנה כולה לכלל תושבי העיר, גם בתחום הרפואי, גם בתחום הכלכלי וגם בתחום החברתי.

משה אבוטבול: השבוע הארגון החליט לצאת במבצע ייחודי הנקרא "אני עימהם" – מצ'ינג ייחודי.

משה אבוטבול: לא עוד מצ'ינג כספי שאנו מכירים וכולנו הורגלנו בו אלא מצ'ינג אנושי – לגייס מתנדבים אישיים לארגון, ובעיקר כשכעת, עקב מגפת הקורונה, ישנן דרישות רבות מצד הציבור לארגון, ונדרשים עוד ועוד מתנדבים למשימות הרבות והמגוונות של הארגון.

משה אבוטבול: אני שמח שזכיתי שגם רעייתי היקרה אתי היא אחת ממאות המתנדבות, ומתנדבת מפעם לפעם לבשל לארגון היקר, וקורא לכולם להצטרף ולהתנדב ל"עזרת אחים", למעגלי העשייה והחסד.

משה אבוטבול: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת אבוטבול.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, חבר הכנסת סיימון דוידסון.

קריאה: סי, סי, סי.

אמילי חיה מואטי: סימון.

אמילי חיה מואטי: סימון דוידסון.

סימון דוידסון: תודה רבה, גברתי היושבת-ראש.

סימון דוידסון: חבריי חברי הכנסת, השבוע, בתחילת השבוע, זה כמעט קרה, כמעט קרה הדבר שאני מדבר עליו כבר ארבעה חודשים – רצח במגרשי הספורט.

סימון דוידסון: בתחילת השבוע היה משחק בין הפועל תל אביב למכבי תל אביב.

סימון דוידסון: עשרות אוהדים – אני קורא להם "עבריינים חוליגנים" – מרביצים אחד לשני בברזלים, אלות ואבנים.

סימון דוידסון: 15 אנשים אושפזו בבתי החולים, ואדם אחד נמצא עד עכשיו במצב קשה עם דימום מוחי.

סימון דוידסון: שלשום קיימתי פגישה חשובה מאוד עם שר המשפטים מר גדעון סער.

סימון דוידסון: הצגתי לו את התוכנית שלי למיגור האלימות במגרשי הכדורגל והכדורסל.

סימון דוידסון: אני שוב אומר: הנושא הזה של רצח במגרשים לא כתוב על הקיר, הוא כבר צבוע בצבעים.

סימון דוידסון: אם לא נעצור את זה ולא נפעיל תוכנית עם שלושה שלבים – של קנסות מינהליים, ענישה חמורה והוצאה של עבריינים מהמגרשים על ידי המצלמות – הנושא הזה לא ייפסק.

סימון דוידסון: אני קורא לשרים גדעון סער, חילי טרופר והשר לביטחון הפנים לטפל בנושא במיידי כדי למגר את הנושא הזה.

סימון דוידסון: תודה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת דוידסון.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, חבר הכנסת בועז טופורובסקי.

בועז טופורובסקי: תודה רבה, גברתי היושבת בראש, והמון הצלחה בתפקידך.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

בועז טופורובסקי: חבריי חברי וחברות הכנסת, כמו בכל שבוע, גם השבוע אקריא ואציין את תאונות הדרכים הקטלניות שגבו חיי אדם – תאונות מיותרות – בשבוע האחרון.

בועז טופורובסקי: ביום חמישי, 10 בפברואר, נהרג רוכב אופנוע בן 62 ברחוב העלייה השנייה בתל אביב.

בועז טופורובסקי: באותו יום נהרג גם הולך רגל בן 50 ברחוב חומה ומגדל בראשון לציון.

בועז טופורובסקי: הרוג שלישי באותו יום חמישי הוא רוכב אופנוע נוסף, עבד אלרחמאן דבוס, בן 17, שנהרג ברחוב הרקפת בעכו.

בועז טופורובסקי: למוחרת, 11 בפברואר, נהרג צעיר נוסף, בן 19, בכביש 6, סמוך למחלף דבירה.

בועז טופורובסקי: בהמשך היום, בתאונה בין שני כלי רכב בכביש 90 – שוב, כביש 90 – סמוך למעבר אלנבי, נהרגו שני הנהגים, בן 42 ובן 24.

בועז טופורובסקי: ביום ראשון, 13 בפברואר, נהרג צעיר נוסף, בן 25, בתאונת דרכים סמוך לבאקה אל-גרבייה.

בועז טופורובסקי: שבעה אנשים נהרגו בשבוע החולף – נהרגו סתם, ללא שום סיבה, מוות מיותר.

בועז טופורובסקי: אנחנו קיימנו בוועדת הכלכלה דיון על כל מה שקשור לפיילוט של רכבים אוטונומיים.

בועז טופורובסקי: אנחנו מקווים מאוד שהטכנולוגיה, הכניסה של נהיגה אוטונומית, תמנע את אותן טעויות אנוש, ונוכל כמה שיותר להפחית – כמה שיותר מהר וכמה שיותר הרבה – את ההרוגים והנפגעים בתאונות הדרכים.

בועז טופורובסקי: תודה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת טופורובסקי.

אמילי חיה מואטי: << הלסי >> ציון יום בנושא הפרעות אכילה << הלסי >>

אמילי חיה מואטי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום.

אמילי חיה מואטי: ציון יום בנושא הפרעות אכילה – הצעות לסדר-היום מס' 1906, 1915, 1934, 1975, 2043, 2059, 2068 ו-2070.

אמילי חיה מואטי: ישיב שר הבריאות מר ניצן הורוביץ.

אמילי חיה מואטי: ראשונת הדוברים היא חברת הכנסת לימור מגן תלם.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, גברתי, חמש דקות לרשותך.

לימור מגן תלם: גברתי היושבת-ראש, חבריי חברי הכנסת, היום הוא יום היסטורי בדרכו שלו.

לימור מגן תלם: זו הפעם הראשונה שבכנסת עורכים יום מיוחד למאבק בהפרעות אכילה ולקידום דימוי גוף בריא.

לימור מגן תלם: את היום המיוחד הזה יזמתי יחד עם חברתי יושבת-ראש הקואליציה ויושבת-ראש ועדת הבריאות של הכנסת עידית סילמן.

לימור מגן תלם: בכנס מיוחד שערכנו היום בנושא הפרעות אכילה, התרגשתי לשמוע נשים אמיצות מאוד, חזקות מאוד, שבחרו לשתף את הסיפור האישי שלהן על התמודדות עם הפרעות אכילה ללא בושה, וחשפו את הפצע שצרב את נפשן.

לימור מגן תלם: אנחנו צריכים עוד נשים כאלה, וגם גברים, שיאזרו אומץ לשתף ולספר, כדי להעלות את המודעות להפרעות אכילה בחברה שלנו.

לימור מגן תלם: כמו כן, שמחתי היום לשמוע את נקודת מבטם של אנשי מקצוע מובילים ורבי ניסיון בתחום המחקר והטיפול בהפרעות אכילה.

לימור מגן תלם: בעזרתם, ובזכות המחקר של מרכז המידע של הכנסת, הבנו היום כיצד יש לשפר את המערך הטיפולי.

לימור מגן תלם: באוקטובר האחרון, בזכות שר האוצר אביגדור ליברמן ושר הבריאות ניצן הורוביץ, קיבלנו תקציב מיוחד, תוספת של כ-30 מיליון שקלים, למערך הטיפול בהפרעות אכילה.

לימור מגן תלם: באמצעות תקציב זה אנו פועלים יחד, משרד האוצר ומשרד הבריאות, לשפר את המערך הטיפולי.

לימור מגן תלם: היום הייתה לי הזכות והגאווה להודיע בכנס המיוחד – לאחר דיונים אינטנסיביים, לילות כימים, של משרד האוצר יחד עם משרד הבריאות – על אופן חלוקת התקציב לבתי חולים, למרפאות ולטיפול בקהילה, וכמובן ששר הבריאות יפרט בנוגע לחלוקת התקציב.

לימור מגן תלם: שיפור המערך הטיפולי בלבד לא מספיק כדי להתמודד עם התופעה.

לימור מגן תלם: הפרעות האכילה התגברו מאוד בשנתיים האחרונות, מאז פרוץ משבר הקורונה.

לימור מגן תלם: ילדים, בני נוער ומבוגרים הסתגרו בביתם בחוסר מעש ומצאו את עצמם גולשים ברשתות החברתיות ביתר שאת, יותר מבעבר.

לימור מגן תלם: הרשתות החברתיות תורמות באופן משמעותי להפרעות אכילה, לדיכאון ולמחשבות אובדניות, וזה על פי מחקר של פייסבוק.

לימור מגן תלם: אנחנו צריכים לדעת כיצד להגן על הילדים שלנו מהסכנות האורבות להם ברשתות החברתיות.

לימור מגן תלם: כחלק מהמאבק הזה אני מקדמת את התיקון לחוק הפוטושופ, שבו ייקבע פיקוח על הרשתות לגבי פרסומות מסחריות ותצוין הערה מתחת לכל תמונה שעברה עריכה להצרת היקפים.

לימור מגן תלם: לצד זאת, עלינו ללמוד כיצד להפעיל את מערכות החינוך, המסגרות מחוץ לבתי הספר והייעוץ החינוכי לזהות מקרים של הפרעות אכילה מוקדם ככל שניתן, כי מחקרים מוכיחים שטיפול מוקדם מעלה את הסיכויים להחלמה.

לימור מגן תלם: אני מצפה שהיום המיוחד שציינו היום למאבק בהפרעות אכילה ולחיזוק דימוי גוף בריא יהיה קבוע מדי שנה בשנה, כדי שנוכל לעקוב אחרי הנושא הזה ולדאוג שכל נער, נערה ואדם שסובל מדימוי עצמי נמוך או מהפרעת אכילה יקבל את הטיפול שמגיע לו.

לימור מגן תלם: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חברת הכנסת לימור מגן תלם.

אמילי חיה מואטי: באמת מילים כדרבונות.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: חברת הכנסת עידית סילמן, בבקשה.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, גברתי, לרשותך חמש דקות.

עידית סילמן: גברתי היושבת-ראש, שר הבריאות, חבריי חברי הכנסת, במסגרת תפקידי כיושבת-ראש ועדת הבריאות של הכנסת אני מקפידה מדי פעם לצאת לביקורים וסיורים רבים בשטח – מרכזים רפואיים, בתי חולים, מרפאות – כי חשוב לי להרגיש ולשמוע באופן ישיר מה עובר על המטפלים, ובעיקר מה עובר על המטופלים בתוך מערכת הבריאות.

עידית סילמן: אחת המחלקות שתמיד תופסות את תשומת ליבי ונכנסות לי עמוק עמוק לנשמה היא המחלקה לטיפול בהפרעות אכילה לנערות ונערים.

עידית סילמן: אני פוגשת שם נערות ונערים צעירים, מקסימים, והרבה פעמים ביישנים, שנמצאים באחד המאבקים המורכבים והקשים בחיים שלהם, מאבק שבו כל קילוגרם הוא אויב, כל מבט חטוף במראה מלווה באימה ושנאה כלפי הגוף, כלפי הסובבים, ובעצם, לעיתים, כלפי הכול.

עידית סילמן: זהו מאבק של מרדף אחרי עולמות של יופי, של זוהר, מתעתעים ושקריים.

עידית סילמן: לפעמים זה נובע מתוך אותן טראומות נפשיות, ניסיון למימוש רצונות לא אפשריים, הגשמת מטרות שאינן בנות-השגה.

עידית סילמן: זו התמודדות קשה שמלווה בטכניקה של הסתרה והכחשה, לבישת בגדים גדולים רק כדי לטשטש את מתאר הגוף, פתיחת ברז רק כדי להחריש את רעש ההקאות, הכחשות ושקרים ליקרים לך רק כדי להסתיר ולא לספר, העיקר שאף אחד לא ידע.

עידית סילמן: אני עומדת שם במחלקה ומסתכלת עליהם, מסתכלת עמוק לתוך העיניים, ורואה נערים ונערות צעירים וצעירות מדהימים ומדהימות, כמה הם כמהים לנו, כמה הם צריכים אותנו, מישהו שיחבק, שישמע ויהיה שם בשבילם.

עידית סילמן: אני יודעת שאותם נערים ונערות, בסיוע נכון של צוותי טיפול מקצועי שיעטפו אותם בעזרה נכונה, יכולים לצאת מזה.

עידית סילמן: כן, זה אפשרי.

עידית סילמן: זה אפשרי אם כולנו נדאג ונפעל לייצר מסגרות טיפוליות טובות ומותאמות לאותם נערים ונערות צעירות – ולא רק להם, גם למבוגרים יותר.

עידית סילמן: כן, זה אפשרי אם נדאג שכל אחד יקבל טיפול, וגם בזמן קרוב ובתנאים מכבדים ומקצועיים.

עידית סילמן: זו האחריות הרבה שיש לנו, נבחרי הציבור, לדאוג ולפעול לכך.

עידית סילמן: ומתוך אותה תחושה של שליחות ואחריות ציינו היום לראשונה בכנסת, ביחד עם חברתי היקרה חברת הכנסת לימור תלם מגן, את היום המיוחד לחיזוק דימוי גוף בריא ולמאבק בהפרעות אכילה.

עידית סילמן: במסגרת היום הזה נערכו דיונים וכנסים שעסקו בדרכים למניעת הפרעות אכילה והתמודדות עם התופעה.

עידית סילמן: אף השקנו ביחד שדולה ייעודית לנושא, וכל זאת במטרה להעלות את הנושא לסדר-היום הציבורי ולרתום כמה שיותר חברי כנסת לפעולה משותפת בהתמודדות עם תופעת הפרעות האכילה, שנחשבת לאחת המחלות הנפוצות ביותר בקרב נערות ונשים צעירות בעולם המערבי.

עידית סילמן: אנחנו, כולנו ביחד, נפעל ונמשיך להיאבק למען הוספת מיטות אשפוז והוספת עמדות טיפול ואשפוז יום לבניית רצף טיפולי בין המסגרות להפרעות אכילה ולגיוס אנשי מקצוע וצוות נוספים, על מנת שיינתנו מענים הוליסטיים ויקוצרו זמני ההמתנה של המתמודדים והמתמודדות.

עידית סילמן: אנחנו לא נרפה ולא נחדל לפעול ולתקן את הדרוש כדי להיטיב עם האנשים שבשעתם הקשה ביותר זקוקים לנו.

עידית סילמן: נמצאות כאן איתנו ביציע הקהל אימהות יקרות שהיו איתנו גם בכנס, מטפלות שצריכות בעצמן טיפול, והרבה פעמים אין מי שיטפל במטפלים.

עידית סילמן: התמיכה במשפחה היא קריטית והכרחית כדי שיהיה מי שיחזיק, כדי שיהיה מי שימשיך כשהטיפול הקריטי נגמר.

עידית סילמן: אני רוצה להודות לכן ולומר שאתן אמיצות מאוד, אתן וכל בני המשפחה שלכן, ותודה על זה שהגעתן.

עידית סילמן: תודה לכל מי שהגיע, השתתף בדיונים ושיתף בסיפור האישי, ולצוותי ועדת הכנסת שעסקו בנושא.

עידית סילמן: תודה לשר הבריאות על התמיכה בפעילות, לשר האוצר על התקצוב הנוסף לנושא – למיטות האשפוז, לתקצוב הטיפול בקהילה.

עידית סילמן: כל זאת חשוב, אבל לא מספק.

עידית סילמן: לכולכם הברכה והתודה, ולימור, אני סומכת עלייך ועליי ועל כל השותפים שלנו - - -

עודד פורר: ועליי.

עידית סילמן: ברור שגם עליך, אין ספק.

עידית סילמן: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חברת הכנסת סילמן.

אמילי חיה מואטי: האורחים והאורחות ביציע, ברוכים וברוכות תהיו.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה שאתם כאן.

אמילי חיה מואטי: אנחנו ממשיכים עם חברת הכנסת מיכל רוזין – האם נמצאת?

אמילי חיה מואטי: טרם?

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת משה אבוטבול, בבקשה.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, אדוני, לרשותך חמש דקות.

משה אבוטבול: כבוד היושב-ראש, כנסת נכבדה, כבוד השר, זה באמת יום שמציינים אותו, את הנושא של הפרעות האכילה – הוא בעצם יום שמביא אותנו למבטים מאוד קשים על מקרים קשים שקיימים בחברה שלנו – בחברה העולמית, אבל גם הישראלית – עם אותה תופעה, שהיא בעצם תופעה שמתחילה מסוג כזה של תחרותיות או מסוג כזה של לנסות להיות אחר ממה שאתה ולהתאמץ בצורה לא נבונה, לא נכונה.

משה אבוטבול: הדבר הזה מצריך את אותם הכוחות הנפלאים שעוזרים ופועלים יום ולילה מול אותם אלה – בעיקר מטופלות, שצריכות את הכוחות כדי להימנע מהדברים שהן נמצאות בהם, וזה לא קל בשלבים מסוימים לקחת צעד אחורה.

משה אבוטבול: היום הזה הוא בעצם – חייבים לדעת שאנחנו ברוב המקרים הקשים האלה נתקלים בסיפורים שממש מזעזעים.

משה אבוטבול: חלק זה בא, איך שאמרנו, מלחץ חברתי, חלק מלחץ נפשי, אבל המכנה המשותף לכולם זה ניסיון לשנות את מה שאתה בצורה לא נכונה, לא מבוקרת, לא בריאה, ובשביל זה אנחנו כאן – ראשית, לומר לאדם: חביב אדם שנברא בצלם, תהיה מה שאתה.

משה אבוטבול: ואני אומר את זה בצורה הכנה ביותר, כי לפעמים אנשים רוצים, איך שאומרים, להיראות יפה – וזה בסדר, להיראות יפה זה יפה.

משה אבוטבול: אגב, בתקופות קודמות, בזמן התלמוד – הפוך: נשים שהיו מלאות היו נחשבות, מבחינת התלמוד באותה תקופה, לנשים בריאות, טובות ומוצלחות.

משה אבוטבול: אמיתי.

משה אבוטבול: אומרים שבכלל, פעם רבי יצחק מברדיצ'ב, שהיה סנגורם של ישראל, כשהוא היה רואה איזה יהודי קצת בריא ומלא ושמן, היה אומר: איזה יופי, עוד כמה קילו יהודי בעולם, כלומר, הוא ראה את זה בצורה חיובית.

משה אבוטבול: היום רואים את זה בצורה שלילית ביותר, ואולי גם הלחץ הזה שנוצר, גברתי היושב-ראש, מביא אנשים לעשות תהליכים לא נכונים בשינוי משקל הגוף.

משה אבוטבול: הכול צריך להיות מבוקר על ידי רופאים, על ידי צוות שהוסמך לדברים האלה.

משה אבוטבול: אבל אנחנו היום נמצאים בעידן הפרסומות, בעידן שכל אחד מחפש להיראות ככה דומה למה שהוא ראה.

משה אבוטבול: אבל יש קצת הבדל בין החיים הרגילים לחיים בסרט או לחיים בפרסומת או לדברים מהסוג הזה, ולא הורגים את כל החיים כדי להיראות יפה.

משה אבוטבול: אדם יכול גם לשמור על רעננות, על מצב רוח טוב, בכל משקל שהוא נמצא.

משה אבוטבול: אבל פה המקום – אני רוצה דווקא לחזק את כוחות הרפואה שמטפלים בזה, כי לפעמים גם הם נתקלים במצבים קשים ביותר, גברתי היושבת-ראש, מצבים עצובים, לראות כאלה פרחים יפים וטובים שקמלים מול המציאות הכואבת הזו.

משה אבוטבול: לכן באמת הציון של היום הזה, אני חושב שחייב להיות – מעבר לזה שאנחנו, כמובן, נותנים את הנאומים ומדברים על זה בוועדות, אולי גם להוציא קצת אותנו, את חברי הכנסת, שלא מספיק נחשפים לנושא הזה.

משה אבוטבול: תיקחו אותנו למקומות האלה, גם לדבר על ליבם של אותם אלה שנמצאים באותה מצוקה, לפעמים מילה טובה, אווירה טובה, לתת להם אומץ לעצור את התהליך הזה, שלפעמים זה לא בשליטתם, לא בשליטתם בכלל, כי הם הגיעו כבר לקטע שזהו זה, כבר אנחנו לא יכולים.

משה אבוטבול: ואני מאמין שאותם גופים, שאני מכיר אותם – אחד מהם, דומני, רטורנו, מתעסק בנושא הזה של כפייתיות ודברים מהסוג הזה – הם יכולים לעשות עבודה טובה, אבל אנחנו חייבים לעזור למערך הזה, גם בתקצוב, גם לתת להם כוחות, ובעיקר בעידוד של הגופים האלה, שעושים עבודת קודש וחייבים לחזק אותם.

משה אבוטבול: עוד דבר: אני מבקש דווקא גם לחזק את המשפחות היקרות.

משה אבוטבול: יש הרבה משפחות שבתוכן, בתוך הבית, אחד מבני הבית נמצא באותה בעיה.

משה אבוטבול: אני אומר לאותה משפחה: ראשית, כאדם שמאמין בקדוש ברוך הוא, בניסים, בצדיקים, בגדולי ישראל, במצב כזה צריך הרבה תפילות, הרבה תפילות להתפלל.

משה אבוטבול: התפילה היא בעצם הנשק היהודי שלנו, וצריכים להשתמש בו בלי בושה.

משה אבוטבול: תתפללו שהשם ייתן כוחות לחולים האלה, שבעזרת השם יתרפאו.

משה אבוטבול: אבל מעבר לזה, צריך הרבה סבלנות, הרבה אורך רוח, ובסוף, בעזרת השם, תראו אותם שוב דשנים ורעננים.

משה אבוטבול: אמן.

משה אבוטבול: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת משה אבוטבול.

אמילי חיה מואטי: זה מדהים איך בימים המיוחדים האלה כל האיכות של חברי הכנסת פשוט מזדקקת ועולה.

אמילי חיה מואטי: זה נפלא בעיניי.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: אני מבקשת להזמין את חברת הכנסת מיכל רוזין, ומייד אחריה – חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, גברתי, לרשותך חמש דקות.

מיכל רוזין: תודה רבה, כבוד סגנית יושב-ראש הכנסת.

מיכל רוזין: זו הפעם הראשונה שאני מגיעה להגיד לך את זה כשאת מנהלת את הדיון, אז בהצלחה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

מיכל רוזין: ברכות ובהצלחה, וגם לשר הבריאות, שנמצא כאן.

מיכל רוזין: אני רוצה להגיד שכולנו יודעות, דובר גם בוועדות שהתנהלו היום ובשנים האחרונות בכלל, על הקשרים של הפרעות אכילה לבעיות אחרות, ביניהן גם פגיעה מינית, ולצורך בשליטה – שהכול מתבטא בעצם בצורך בשליטה, ולאו דווקא לנושאים של דיאטות או כל מיני דברים שיוחסו לזה בעבר, ואפילו לא רק עניין של חזות חיצונית.

מיכל רוזין: יש פה משהו הרבה יותר פנימי, צורך בשליטה, והדבר היחיד לפעמים שאותן נערות – ונערים, גם זו תופעה שהולכת וגוברת – בעצם מחפשים זה שליטה על מה שהם יכולים לשלוט, והדבר היחיד שהם יכולים לשלוט בו זה על הגוף שלהם ומה נכנס לגוף שלהם.

מיכל רוזין: הכנסת הזאת, הממשלה הזאת, עושה רבות בכל הנושא של הפרעות אכילה.

מיכל רוזין: גם שר הבריאות ומשרד הבריאות משקיעים משאבים רבים בכלל במסגרת הרפורמה בבריאות הנפש והצבת הנושא הזה בחזית.

מיכל רוזין: אין ספק שהשר, כשיעלה, ייתן דגשים לדבר הזה, אבל אפשר לומר שהנתונים הם מדהימים: אם אנחנו מדברים על נשים בגיל 15 עד 24, יש כמעט 8% שסובלות מהפרעות אכילה, כלומר בערך בין 30,000 ל-40,000 נשים ונערות.

מיכל רוזין: אלה מספרים עצומים.

מיכל רוזין: ולפי האומדן הזה, שנבדק ב-2016, בעצם ב-2020 אנחנו יכולים לדבר על כ-55,000 נשים ונערות בגיל 15–24.

אמילי חיה מואטי: וואו.

מיכל רוזין: התופעה הזאת היא תופעה שבגיל כל כך צעיר מייצרת גם השלכות קשות מאוד.

מיכל רוזין: גם אם הן מצליחות לצאת – ויש כאלה כמובן שלא מצליחות לצאת מזה ומוצאות את מותן – גם אם הן מצליחות להשתקם ולצאת, ההשלכות הרפואיות, הבריאותיות, הן לפעמים בלתי ניתנות להסגה לאחור.

מיכל רוזין: גם כמו שאמרתי, יש עלייה משמעותית במספר הגברים, הנערים, שסובלים מאנורקסיה, אנורקסיה נרבוזה, בולימיה, הפרעת אכילה לא מסווגת, ואנחנו מגיעים למשהו כמו – נשים, גברים, נערים, נערות – מגיעים לכ-100,000 איש ואישה באוכלוסייה.

מיכל רוזין: הדבר הזה הוא משמעותי ביותר, בעיקר לנוכח הנתונים שיש הרבה מאוד לא מאובחנים, כלומר לא תמיד המשפחה שמה לב, לא תמיד רואים את אותם ילדים, ילדות, נערים, ועד שמגיעים לזיהוי של הנטייה, לאבחנה, פעמים רבות אפילו זה כבר נהיה מאוחר מדי, בעיקר כי אותם נערים ונערות הרבה פעמים מכחישים, מסתירים בצורות כאלה ואחרות, בין שזה הסתרת אוכל, בין שהוצאתו אחרי הכנסה.

מיכל רוזין: כלומר באמת יש פה נתונים קשים.

מיכל רוזין: בתוך הנתונים הקשים צריך לראות גם את אותם כ-1,500 ילדים וילדות שמאובחנים בהפרעות אכילה, שזו גם תופעה חדשה, מהשנים האחרונות.

אמילי חיה מואטי: את יודעת להגיד איזה סוג של הפרעות אכילה – בולימיה, אנורקסיה או מה שזה?

מיכל רוזין: אז בוודאי לשר הבריאות יש את הפילוח הזה מבין אלה המאובחנים, ואפשר למצוא איזה.

מיכל רוזין: אבל אני חייבת לומר שהעובדה – כמו בכל דבר, שיורד הגיל: אנחנו רואים שיש יותר ויותר תופעות שאם פעם הן היו רק אצל אנשים בגירים, אחר כך הן עברו לבני נוער, אנחנו רואים עכשיו שזה יורד גם לילדים.

מיכל רוזין: כלומר, אם פעם חשבנו שילדה בת 12 היא ילדה, היום היא נערה, והיא סובלת מאותן תופעות, וזה מתחיל אפילו כבר בגיל שמונה, עשר וכדומה, כך שזה מאוד משמעותי.

מיכל רוזין: ואני רוצה לציין, מתוך ההיכרות המעמיקה והמומחיות שפיתחתי עם השנים, את הקשר הבלתי-ניתק, שחוצה מגזרים, מעמדות, שיש לו השלכות נפשיות מאוד רבות, וביניהן העניין של הפרעות אכילה, וזה כמובן הפרעת דחק פוסט-טראומטית בגלל בשל פגיעה מינית.

מיכל רוזין: פגיעה מינית היא תופעה שיוצרת השלכות רוחב על האוכלוסייה הישראלית ויוצרת השלכות רוחב על תקציב המדינה.

מיכל רוזין: בין שזה הפרעות אכילה, בין שזה נשים בזנות או נסחרות, בין שזה נשים בכלא – בכל אחת מהקבוצות שציינתי ועוד אנחנו רואים שהכול מתחיל מאותה פגיעה מינית, בדרך כלל בילדות, בנערות.

מיכל רוזין: ולכן, אם רוצים באמת לטפל גם בהפרעות אכילה, גם בפגיעות מיניות, שהרבה פעמים הן הבסיס לחוסר השליטה על הגוף והרצון לשלוט בו דרך הרעבה, אנחנו צריכים להכשיר את בעלי המקצוע – רופאים, רופאות, אחים, אחיות, מורים, מורות, עובדים ועובדות סוציאליות.

מיכל רוזין: זה קריטי, זה חיוני כדי להציל את אותם ילדים.

מיכל רוזין: תודה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חברת הכנסת מיכל רוזין.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, קודם כול אני כמובן מברכת את חברת הכנסת לימור, שהיא שיזמה את היום המיוחד הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה מאיר באור זרקורים תופעה שאולי שנים רבות לא קיבלה את החשיבות המגיעה לה מבחינת טיפול ומבחינת הבנה ומבחינת מודעות.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב, כאשר אנחנו מדברים ומדברות על הפרעות אכילה, הרבה אנשים חושבים שאנחנו מדברים על דברים שהם כאילו מותרות, בעיות פה ושם, שיכולות להיות קשורות גם במבנה הגוף, אבל לא מבינים את הסכנות הטמונות בתופעה.

עאידה תומא סלימאן: ההגדרה המאוד-ברורה – שהפרעות אכילה זה בעצם קבוצת הפרעות נפשיות המתאפיינות בעיסוק כפייתי באוכל, בצורת הגוף או במשקל – אולי תיתן לנו קצת מהנפח.

עאידה תומא סלימאן: אני ישבתי והקשבתי ושמעתי את חברת הכנסת מיכל רוזין מתייחסת לסטטיסטיקה.

עאידה תומא סלימאן: היום ניהלתי ישיבה משותפת, עם חברתי חברת הכנסת עידית סילמן, לוועדה לקידום מעמד האישה ולוועדת הבריאות, ואחד הדברים המזעזעים ששמעתי שם – ד"ר איתן גור, שהוא אחד המומחים הגדולים בתופעה, הוא אומר, חברת הכנסת רוזין, שהסטטיסטיקה שהשתמשת בה ושנמצאת במחקר שהכינו לנו בממ"מ, היא אפילו לא משקפת את המציאות; המציאות היא לא 100,000 שסובלות, אלא זה מגיע ל-500,000 נפשות, וברובם הם נערות ונשים, אבל בתוכם יש גם נערים וגברים.

עאידה תומא סלימאן: זה אמור להדליק יותר מנורה אדומה; זה אמור להפעיל את כל מערכת האזעקות שלנו, כדי שנבין שאנחנו מול בעיה שהיא קודם כול בעיה שגורמת לסבל נוראי, גם של מי שנופל לתוך המלכודת הזאת של הפרעות אכילה – ויש הרבה טריגרים מסביבנו והסללה לכיוון של פגיעה בדימוי הגוף ובעיות כאלה – אבל זה גם סבל נוראי למשפחות שסובבות את יקיריהן ויקירותיהן שסובלות מהבעיה.

עאידה תומא סלימאן: ואני שמחה שכבוד השר נמצא איתנו באולם, כי אני חושבת שבאמת הגיע הזמן לטפל גם במערכת, שלא מצליחה לעמוד מול הנטל הגדול הזה של בעיות והפרעות באכילה.

עאידה תומא סלימאן: מבחינתי, לשבת ולשמוע שנערה שצריכה אשפוז מיידי – ואנחנו יודעים שכאשר רף הטיפול מגיע לאשפוז, זה קשור בסכנת חיים – יכולה לחכות לפעמים שנה עד שמגיע התור שלה לאשפוז, זה לא מתקבל על הדעת, זה שערורייתי, כי אחרי שנה – זה מה שנאמר לי היום – היא תשרוד, היא תהיה בחיים, אבל איזה סוג של חיים ואיזה נזק בלתי הפיך יהיה לגוף שלה ולנשמה שלה?

עאידה תומא סלימאן: אחד הדברים שאני מבקשת מהשר באמת לטפל גם בו כמה שיותר מהר – אין אפילו מרפאה אחת לאוכלוסייה הערבית שמטפלת, עם מומחים ערבים שיכולים לדבר את השפה כדי לשרת את האוכלוסייה הערבית.

עאידה תומא סלימאן: המרפאות והטיפול הם בגזרה שבין חיפה בצפון לבאר שבע בדרום, וכל מי שמעל ומתחת לזה גיאוגרפית – אין להם טיפול.

עאידה תומא סלימאן: שמחתי לדעת שיש תקציב תוספתי לטיפול בתופעה.

עאידה תומא סלימאן: זה יאפשר אולי טיפול בקהילה, אבל קחו שבחשבון שצריך הכשרות מיידיות לאנשי צוות, צריך לממן תקינה – הרבה מהמרכזים האלה פועלים בלי שום מימון של המדינה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן לקחת את העתיד של הבנות שלנו, העתיד של בריאותן, לראש מעיינינו, ולטפל בתופעה הזאת כמו שצריך.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חברת הכנסת תומא סלימאן.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, חברת הכנסת נירה שפק.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, גברתי, לרשותך חמש דקות.

נירה שפק: תודה רבה.

נירה שפק: כבוד היושבת-ראש, איזה כיף להגיד את זה.

אמילי חיה מואטי: תודה, יקירתי.

נירה שפק: כבוד היושבת-ראש, כנסת נכבדה, בחרתי לדבר על המאבק בהפרעות אכילה ולמען חיזוק הדימוי העצמי.

נירה שפק: אני מודה לחברות הכנסת לימור תלם מגן ועידית סילמן על הובלת היום החשוב הזה בכנסת.

נירה שפק: אני חושבת שאנחנו מדברים על סיפור נורא ידוע שכולנו גדלנו עליו.

נירה שפק: מי לא זוכר את המשפט "מראה מראה שעל הקיר, מי הכי יפה בעיר"?

נירה שפק: כולנו מכירים את הסיפור על סינדרלה וניצחונה של לכלוכית היפה והרזה על אחיותיה המכוערות, עם מבנה הגוף הלא-מחמיא, כי ככה זה בטבע – בשביל לנצח צריך להיות יפה ורזה.

נירה שפק: כולנו יודעים ויודעות שסיפור סינדרלה הוא סיפור פנטזיה.

נירה שפק: במציאות של היום אנחנו יודעים, בטח אנחנו יודעות, שלא צריך שאביר או נסיך יבוא להציל אותנו ולבנות לנו ארמון.

אמילי חיה מואטי: או להעיר אותנו מתרדמת - - -

נירה שפק: או להעיר אותנו מתרדמת לחיות באושר ועושר עד עצם היום הזה.

נירה שפק: ואם אנחנו יודעות את זה, אז איזה מוזר שאנחנו בכל זאת שואלים "מראה המראה שעל הקיר, מי הכי יפה בעיר".

נירה שפק: השיח שמנהלת המלכה מול המראה בחיפוש אחר פידבק לשמוע שהיא הכי יפה הפך להיות מרכז החיים שלה.

נירה שפק: את המראה מסינדרלה, לצערי, החליפו הרשתות החברתיות, ואת מספרי הסיפורים החליפו משפיענים ומקדמי מכירות, ולא רק הם.

נירה שפק: בואו נודה על האמת: גם אנחנו במשפחה קונים, ממליצים ודוחפים לממש את הפנטזיה העקומה הזאת.

נירה שפק: הייתי מזמינה את כולכם להסתכל בפייסבוק, באינסטגרם, אבל בעצם לא.

נירה שפק: כל מי שמסתובב שם רואה, מגיל כלום – אתמול יצא לי לראות איזו חברת אופנה לילדים כותבת בפייסבוק: מחפשים דוגמנים ודוגמניות.

נירה שפק: נא לא לשלוח אלא לעלות פה בתגובות תמונות של הילדים והילדות.

נירה שפק: בתוך שנייה היה כתוב שם של ילד בן שלוש, בן שנתיים, עם התמונה: לובש את הבגדים שלכם, מת על הבגדים שלכם, וראיתי את התמונות של הדוגמנים הבאים.

נירה שפק: כדי לשבש תודעה ומציאות נכנסו גם הפילטרים, ואת האחיות המכוערות החליפו כל מי שלא עונה לאידיאל היופי המומצא.

נירה שפק: את הרצון להיראות כמו סינדרלה מתדלקים מוכרי חלומות וקידום מכירות, והלקוחות הם מגיל קטן, הם הילדים של כולנו.

נירה שפק: אני רוצה לשתף בנתונים – מיכל אמרה חלק אז אני לא אמשיך.

נירה שפק: את רואה?

נירה שפק: את לא הקשבת לי.

נירה שפק: אמרתי שמיכל אמרה חלק.

מיכל רוזין: - - -

נירה שפק: אני רוצה לקחת מתוך נתונים שפרסמה עמותת simply you, שפועלת לשינוי תפיסת דימוי הגוף: מהפרעות אכילה סובלים 10%–14% מכלל אוכלוסיית העולם המערבי; רק 10% מהם פונים לקבל ייעוץ, כי זה בושה; אחוז התמותה מאנורקסיה גבוה פי 12 מכל גורם מוות אחר בגיל 15–24, והסיכוי להחלמה הוא 35%–45%; נשים הן 85% מהסובלים מהפרעות אכילה – זה לא נורמלי; 2% מהנשים סובלות מאנורקסיה ו-4.5% סובלות מבולימיה.

נירה שפק: אחוז התמותה הוא גבוה, ולא רק מזה אלא גם מדום לב, תת-תזונה והתאבדות, שזה חלק מההפרעה הנפשית.

נירה שפק: אבל בואו, זה לא רק עניין של נשים.

נירה שפק: 15% מהגברים סובלים מהפרעות אכילה, והם פחות יבקשו לקבל טיפול, כי זו מחלה נשית, הרי.

נירה שפק: ואצל הגברים ההומוסקסואלים 14% סובלים מבולימיה ו-20% נראים אנורקטיים.

נירה שפק: אבל גם הספורטאים – סימון לא פה, אבל ספורטאי הצמרת סובלים מכך באחוזים הרבה יותר גבוהים משאר האוכלוסייה.

נירה שפק: אחד הנתונים שגרמו לי את הזעזוע הכי גדול זה שתחילת ההשפעה החברתית היא בגיל ארבע וחצי – הנתונים מראים שההתחלה היא בגיל ארבע וחצי.

אמילי חיה מואטי: וואו.

נירה שפק: בהתחלה הגבתי כמוך, אמרתי "וואו", ואז אמרתי בעצם לא, כי מגיל שנתיים וחצי הנכד שלי רוצה סופרמן ורוצה בלנדסטון - - -

אמילי חיה מואטי: יש מושג בפמיניזם שנקרא to be looked-at-ness – מהרגע שאת כבר תחת המבט, את בעצם קורבן של אותו מבט.

נירה שפק: לגמרי.

נירה שפק: אז אני חושבת שהגיע הזמן שכולנו נגיד שהחיים זה לא פייסבוק, אינסטגרם, שלטי חוצות או תוכניות ריאליטי.

נירה שפק: אין צורך להבליט עצמות, להצר מותן ורגליים או להיות פחות שופעות ושופעים.

נירה שפק: אנחנו יפים כמו שאנחנו, חשוב שנדע את זה.

נירה שפק: עלינו להיות מודל לחיקוי, אנחנו, פה.

נירה שפק: בחרתי לעלות כאן ולהראות שכולנו יפים ויפות בדרכנו, מצליחים ומצליחות, ושאת מה שיש לנו השגנו לא בשל דיאטה או מראה של ברבי או קן.

נירה שפק: אז אני חברת הכנסת נירה שפק, אלוף משנה במילואים, עם הרבה חברים וחברות, משפחה אוהדת ותומכת, אשת עסקים בעברי, ואני לובשת מידה אקסטרה לארג' וטוב לי עם זה.

נירה שפק: תודה.

אמילי חיה מואטי: וואו.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חברת הכנסת נירה שפק.

אמילי חיה מואטי: אי-אפשר למחוא כפיים במליאה, אבל זאת התחושה.

אמילי חיה מואטי: אפרופו אגדות הילדים, אני באמת רוצה להציע להורים שבנינו להקריא לילדים את זה בצורה של קריאה מודרכת ובצורה שהיא ביקורתית, גם על התרדמת של היפהפייה הנרדמת, גם על סינדרלה, שצריכה לרקוד עם הנסיך ואחרי זה לחכות לו בבית עד שהוא ימצא אותה, גם על שלגייה, הפרי המורעל ומה לא.

אמילי חיה מואטי: אני רוצה להזמין את חברת הכנסת מיכל וולדיגר.

אמילי חיה מואטי: גברתי מזכירת הכנסת, האם היא תוכל לדבר אחרי השר?

קריאה: - - -

אמילי חיה מואטי: אני מבינה.

אמילי חיה מואטי: בסדר גמור.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, ישיב על דברים שר הבריאות ניצן הורוביץ.

ניצן הורוביץ: גברתי היושבת-ראש, חברות וחברי הכנסת, חשוב מאוד לדבר על העניין הזה.

ניצן הורוביץ: עצם הדיבור וההתייחסות זה כבר חלק מהשיפור, כי אחת הבעיות הגדולות בתחום בריאות הנפש היא הסטיגמה, שלא מדברים על זה, ואז אנשים מתביישים, לא פונים לטיפול, לא רוצים שיגידו שהם כאילו לא בסדר, וההורים לא רוצים שידעו על הילדים, בושה במשפחה וכל מיני דברים כאלה שאנחנו מכירים כולנו.

ניצן הורוביץ: זה שמחסום הבושה יורד ומשפחות פונות לטיפול וילדים מדברים על זה זה כבר חלק מהשינוי, והשינוי הזה הוא מאוד חשוב.

ניצן הורוביץ: הוא גם מביא לכך שיש הרבה יותר פניות לשירותי בריאות הנפש, אבל זה כבר בעיה שלנו.

ניצן הורוביץ: הנתונים הם מאוד קשים.

ניצן הורוביץ: 6% עד 8% מהנערות והנשים הצעירות, נגיד בגילים 15 עד 25, סובלות מהפרעות אכילה כאלה ואחרות.

ניצן הורוביץ: זה אחוז גבוה.

ניצן הורוביץ: על פי גודל האוכלוסייה בארץ ניתן לשער שבפועל כ-30,000 עד 40,000 נערות בישראל סובלות מהפרעות אכילה, ואחת מכל 20 נערות או נשים צעירות שמגיעות למרפאה עם אנורקסיה נרבוזה עלולה לסיים את חייה במשך 20 השנים הבאות.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, זו מחלה מסוכנת, אנורקסיה באופן ספציפי, וגם עלולה לגרום למוות.

ניצן הורוביץ: הפרעה באכילה כוללת קשת של התנהגויות שעיקרן התעסקות אובססיבית באוכל ובמשקל, כתוצר לוואי תרבותי, אפשר להגיד.

ניצן הורוביץ: דיברו על זה כאן חברות הכנסת לפניי – אידיאל הרזון מצד אחד וחברת השפע מצד שני.

ניצן הורוביץ: הפרעת אכילה היא הפרעה נפשית שמתאפיינת בתסמינים סביב התנהגות אכילה ופיצוי, דימוי גוף ותפיסה עצמית שמלווים הרבה מאוד פעמים בדיכאון, בחרדה.

ניצן הורוביץ: הטיפול בהפרעות אכילה בדרך כלל ניתן במרפאות קהילתיות ודורש מומחיות, טיפול תזונתי ייעודי, מעקב, שמירה על רצף טיפולי, כלומר – תיאום ושיתוף בין כל מיני מסגרות טיפול, והיות שגם מדברים הרבה פעמים על ילדות בגיל בית ספר, צריך את הממשק מול בית הספר.

ניצן הורוביץ: כל הגורמים צריכים להיות מתואמים, וזה כדי לתת מענה הוליסטי להיבטים הנפשיים אבל גם הגופניים שכרוכים במחלה.

ניצן הורוביץ: מה שקרה בקורונה – קרה דבר מאוד קשה.

ניצן הורוביץ: בכל העולם, גם אצלנו, יש נסיקה ממש, קפיצה של מקרים של בעיות נפשיות, בעיקר בקרב צעירים.

ניצן הורוביץ: כנראה שזה הבידודים, הסגרים, הלחץ בבית, הלחץ החברתי, העובדה – מישהי קודם דיברה על פייסבוק או על רשתות – שישבו שבועות וחודשים דבוקים 24 שעות למסכים וראו שם כל מיני דברים.

ניצן הורוביץ: אנחנו רואים בשירותי בריאות הנפש ממש קפיצה גדולה, וכך גם בתחום הזה של הפרעות אכילה.

ניצן הורוביץ: כנראה שהמתח, הדיכאון, תחושת האי-ודאות והחרדה גם הגבירו את העיסוק באוכל ובמטבח אצל חלק מהסובלים, הסובלות, מהפרעות אכילה – שבמצב הזה, הבלגן הכאוטי, הלחץ, הפך אמצעי להתמודדות ולסוג של ניסיון להשיג איזושהי שליטה מדומה.

ניצן הורוביץ: הנפגעים השקטים של הקורונה הם ללא ספק אלה שמתמודדים, מתמודדות, עם הפרעות אכילה, ויש לנו במערכת הבריאות גל עצום של פונים, בעיקר בני נוער, בנות נוער, אבל גם אצל יותר מבוגרים.

ניצן הורוביץ: בתקופת הקורונה חלק מהמטופלות פנו למערכת בפעם הראשונה.

ניצן הורוביץ: חלק כבר מכירים מקודם, אבל חלק מכירים פעם ראשונה עכשיו.

ניצן הורוביץ: העלייה הזאת בפניות, אנחנו רואים אותה בכל המסגרות: במרפאות, בטיפולי יום, במיונים – לפעמים גם מגיעים לחדר מיון כללי – אשפוזים, קווי חירום של כל מיני עמותות וטיפולים פרטיים אצל כל מיני פסיכולוגים ופסיכיאטרים.

ניצן הורוביץ: אני לא הולך לייפות פה את המציאות.

ניצן הורוביץ: יש מחסור קשה במענים להפרעות אכילה גם במערך הטיפולי, שזה אשפוז, טיפול יום, טיפול מרפאתי, וגם במערך השיקומי שצריך, שזה בתים שיקומיים ייעודים – כי זה לא עובר מהר, אוקיי?

ניצן הורוביץ: היה מצב קשה עוד לפני הקורונה, ועכשיו, עם העלייה, זה החמיר.

ניצן הורוביץ: וצריך גם להגיד כאן בצורה ברורה שמה שלא נפתר לא נעלם אלא זה רק הולך ומידרדר.

ניצן הורוביץ: זה לא עובר לבד, לצערי.

ניצן הורוביץ: המצב היום בתחום הפרעות אכילה הוא מאוד בעייתי.

ניצן הורוביץ: אגב, שוב, אני לא יודע אם זה – זו צרת רבים.

ניצן הורוביץ: זה קיים, התופעה הזאת באופן ספציפי, בעוד הרבה מדינות בזמן הזה.

ניצן הורוביץ: מי שצריך להתמודד עם זה זה מערכת בריאות שמתוקצבת בחסר לאורך שנים, ובמיוחד בחסר בתחום בריאות הנפש ובתחום הפרעות האכילה במיוחד.

ניצן הורוביץ: אני כבר אומר פה – תכף אני אתייחס למה שלימור מגן השיגה ואני אפרט, אבל אני אומר כאן:

ניצן הורוביץ: מעבר לכסף שאני הבאתי בתקציב לבריאות הנפש ושהוקצה לבריאות הנפש, שזה לא צבוע ספציפית להפרעות אכילה אלא לכול, אנחנו צריכים מקורות תקציב ייעודיים נוספים להפרעות אכילה, כי אחרת יהיה קשה לעשות שינוי ממשי, וצריך להבין את זה.

ניצן הורוביץ: מאז שישבנו על התקציב בתחילת ההקמה של הממשלה, היו לנו עוד שני גלי קורונה, על כל מה שזה הביא מהבחינות האלה.

ניצן הורוביץ: אז התוספת התקציבית של חברת הכנסת לימור מגן תלם למערך הפרעות האכילה היא קריטית ונחוצה באמת כמו אוויר לנשימה לנערות שזקוקות, אבל אני אומר, זה יפה, זה מאוד חשוב, אבל זה לא מספיק.

ניצן הורוביץ: אנחנו עושים מאמץ להגדיל אותו.

ניצן הורוביץ: ואני אומר, בלי תוספת משמעותית, נוסף על הקיים, קשה למשרד הבריאות, למערכת הבריאות, לתת מענה הולם.

ניצן הורוביץ: החוסר המשמעותי ביותר היום בארץ בהפרעות אכילה הוא במענים בקהילה.

ניצן הורוביץ: חסרים מענים, ואנחנו עכשיו עובדים, ואגף בריאות הנפש אצלנו עובד קשה לחזק רצף מענים בקהילה עם כמה תוכניות.

ניצן הורוביץ: קודם כול, בתים מאזנים להפרעות אכילה – בתים מאזנים הם מסגרת שנועדה לסייע למנוע אשפוז פסיכיאטרי.

ניצן הורוביץ: הרעיון הוא שבאמת בית החולים עם האשפוז הפסיכיאטרי יהיה התחנה האחרונה, זאת אומרת, זו לא תהיה הברירה הראשונה; שיהיה לפני זה, כי זה לא פשוט, אז בית מאזן.

ניצן הורוביץ: זה יפה לראות את זה.

ניצן הורוביץ: אנחנו עכשיו מקימים כמה וכמה כאלה.

ניצן הורוביץ: זה בית, זו דירה, וגרים שם מטופלים או מטופלות, והם מקבלים טיפול יותר אינטנסיבי ממה שהם מקבלים במרפאות יום.

ניצן הורוביץ: יש גם תוכנית של צוותי משבר להפרעות אכילה, שאלה צוותים שמגישים עזרה למתמודדות בשעת ההידרדרות, והמטרה היא למנוע הידרדרות למצבים קיצוניים שמחייבים אשפוז כפוי.

ניצן הורוביץ: יש טיפול אסרטיבי קהילתי להפרעות אכילה, וזאת גישה של טיפול רב-צוותי שנועד לספק טיפול פסיכיאטרי מקיף, מבוסס קהילה, לשיקום ותמיכה במי שסובלות מהפרעות אכילה חמורות ומתמשכות.

ניצן הורוביץ: זה תלוי במקרה, אבל זו תופעה שיכולה להיות תופעה מתמשכת לאורך שנים, ובחורה כזאת צריכה טיפול ומעקב כל הזמן.

ניצן הורוביץ: וכמובן – הרחבת טיפולי יום ייעודיים.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת, טיפול בעמדות יום הוא טיפול יום-יומי אינטנסיבי למטופלות כשטיפול מרפאתי רגיל לא מספיק, והוא גם חוסך לנו את האשפוזים.

ניצן הורוביץ: זה טיפול יום ייעודי.

ניצן הורוביץ: אתה מקבל בקהילה טיפול, אתה יכול להמשיך בשגרת החיים, אם זה בית ספר, אם זה עבודה או מי שבדברים אחרים – לימודים, אוניברסיטה – ואתה מונע את ההידרדרות הקלינית לאשפוזים מיותרים.

ניצן הורוביץ: ובאמת, כשאני מסתובב במוסדות בריאות הנפש – אתה רואה את הבחורות האלה, הילדות, ממש שלד, זה עור ועצמות.

ניצן הורוביץ: קשה לראות את זה, וזה דורש טיפול רציני מאוד.

ניצן הורוביץ: עכשיו, אנחנו מקדמים בשנים האחרונות במשרד הבריאות הקמה נרחבת של מסגרות טיפולי יום אחרי שבעבודה קשה מול האוצר השגנו עדכון לתעריף לשירות הזה.

ניצן הורוביץ: יש היום 17 מרכזי טיפול יום, תשעה מהם לילדות ונערות.

ניצן הורוביץ: אני אומר ילדות ונערות כי הרוב זה בנות, בפיזור על ציר רחב.

ניצן הורוביץ: ואני אומר, בשנת 2015, לצורך העניין, לא היה אפילו טיפול יום אחד בארץ, והיום כבר יש 17 מרכזים.

ניצן הורוביץ: אגף התזונה שלנו במשרד נותן הכשרות למטפלות ותזונאיות.

ניצן הורוביץ: זה לא שכל דיאטנית יודעת איך לעבוד מול בחורה עם הפרעות אכילה.

ניצן הורוביץ: צריך גישה מיוחדת, בסיס ידע, ובכפוף לתקציב, אנחנו נגביר את זה ככל שנוכל.

ניצן הורוביץ: תזונאים, תזונאיות – הם צריכים הכשרה.

ניצן הורוביץ: יש לנו גם מסגרות שיקומיות להפרעות אכילה – מסגרת תומכת בקהילה שמסייעת למתמודדים לנהל חיים נורמטיביים על ידי מעטפת של צוות מקצועי מלווה שמסייע להם, מה שנקרא, להתמודד עם החיים ולבנות חיים שמשלבים תזונה נכונה עם שאר האספקטים של חיים נורמטיביים.

ניצן הורוביץ: ככל שנוסיף מענים בקהילה נקל את העומס במערך האשפוז בבתי החולים הפסיכיאטריים ונפחית את הדרישה למיטות אשפוז.

ניצן הורוביץ: אני יכול להגיד ככה, לגבי המיטות: מלפני עשר שנים, מ-2012 ועד היום, נוספו 50 מיטות אשפוז ייעודיות להפרעות אכילה; זה לא המיטה, זה התקן, זה הצוות.

ניצן הורוביץ: 50 מיטות אשפוז ייעודיות להפרעות אכילה.

ניצן הורוביץ: התוכנית שפירטה חברת הכנסת לימור מגן תלם – אני מייד אפרט אותה כאן – זאת תוכנית שסוכמה ממש עכשיו עם האוצר, ואנחנו סיכמנו אותה.

ניצן הורוביץ: תוכנית מיטות, הפרעות אכילה ממוקדות ילדות: עוד שש מיטות באסף הרופא, ארבע מיטות בזיו, ארבע מיטות בשניידר, שלוש מיטות בהעמק, ארבע במעייני הישועה בבני ברק ושתיים בקפלן.

ניצן הורוביץ: פה אתם רואים שנתנו ממשלתי, נתנו כללי, נתנו עצמאי.

ניצן הורוביץ: כל בית חולים כזה יקבל חצי שנה מעכשיו לפתיחה והפעלה של המיטות, ואז, אם הוא לא יעמוד בחצי שנה הזאת, הוא לא יקבל את התקציב, ואנחנו נעביר את זה לדבר אחר.

ניצן הורוביץ: אנחנו נעבוד מול בתי החולים, כי אנחנו רוצים שהמיטות יקומו.

ניצן הורוביץ: גם יהיו במקומות האלה ובכלל קורסים – זה גם במסגרת התוכנית איתך – קורסים של הכשרה לתחום הפרעות האכילה, ויהיה מבחן תמיכה שאנחנו נפרסם לקופות לפיתוח שירותי בתים מאזנים וטיפולים מרפאתיים בקופות, מבחן תמיכה של 15 מיליון שקל.

ניצן הורוביץ: גם לבתי החולים הממשלתיים יתווספו תקנים כדי להפעיל 40 עמדות טיפולי יום להפרעות אכילה, נוסף על מיטות.

ניצן הורוביץ: זה הפירוט, פירוט יפה מאוד.

ניצן הורוביץ: באמת זו תוספת – תראו, אמרתי שזה לא נותן מענה מלא, אבל אם אתם מבינים שמאז 2012 ועד עכשיו נוספו 50 מיטות, בעשר שנים, אז אתם מבינים את הפרופורציה של העניין.

ניצן הורוביץ: טוב, ככה, כדי שלא נעמוד פה בעתיד עם עוד צרכים בעניין, אנחנו צריכים לנסות גם לעשות מניעה, כדי שמלכתחילה יהיו פחות בנות שיפתחו את ההפרעה הזאת, ולכן הוקמה ועדה בין-משרדית רב-מקצועית – כי פה זה חינוך, זה רווחה, זה בריאות – והמטרה היא קביעת תוכנית למניעת הפרעות אכילה.

ניצן הורוביץ: בעיניי זה אולי הדבר הכי חשוב, כי זה מסתכל קדימה: הסברה והדרכה להורים ולצוותים החינוכיים, כל ההסתכלות של אוכל, דימוי גוף וכו'.

ניצן הורוביץ: מה זה הפרעות אכילה?

ניצן הורוביץ: ההורים צריכים לדעת, המורים צריכים לדעת, מה סימני האזהרה; עדכון אנשי מקצוע שונים, כולל מועצות לאומיות, והכנסת נושא מניעת הפרעות אכילה בכל תוכנית שעוסקת בתזונה ומניעת השמנה.

ניצן הורוביץ: צריך פה להקפיד – זה עניין רגיש – ששיגעון הדיאטות ודימוי הגוף לא יקצין ויגיע למקומות שאמרתי, שהם אפילו מסכני חיים.

ניצן הורוביץ: אנחנו מתכננים סרטונים גם באמצעי התקשורת כדי לחשוף את ההורים לעניין הזה, זה חשוב, וכמובן, להכשיר תזונאים ואנשים שמתעסקים בדיאטות כסוג של שומרי השער.

ניצן הורוביץ: אני מאריך קצת, כי זה נושא שאנחנו לוקחים מאוד ברצינות.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, אדוני השר, ותודה על ההעמקה, על הדיווח.

ניצן הורוביץ: תודה.

ניצן הורוביץ: לצערי, זה נושא שהולך וגדל, והיכולת שלנו לתת מענים היא בשום צורה לא בהלימה לקצב שזה גדל.

ניצן הורוביץ: אז כדי שנוכל להתמודד, אנחנו גם צריכים לעשות מניעה מראש, שזה קצת ייעצר לפחות.

ניצן הורוביץ: אנחנו גם נותנים קורס הכשרה לאיתור וטיפול ראשוני – מאוד חשוב לעלות על זה כשזה מתחיל – לצוותים רפואיים וחינוכיים, אנשי חינוך, מדריכים והקופות.

ניצן הורוביץ: בעניין הזה אנחנו יד ביד עם הקופות, שבונות בשנה האחרונה, בעקבות העלייה הדרמטית הזאת, תוכנית להגברת המודעות של מטפלים ראשוניים.

ניצן הורוביץ: מי זה מטפלים ראשוניים?

ניצן הורוביץ: רופא משפחה, שבאים אליו לדבר אחר אבל הוא צריך להיות ער לעניין הזה, מומחי גסטרו, רופאי נשים, רופאי ילדים, תזונאים, רופאי שיניים וכל מיני אנשים שפוגשים את הילדות.

ניצן הורוביץ: ולפעמים יש סימנים – אם אתה מקבל את ההכשרה.

ניצן הורוביץ: מנכ"ל המשרד – לא, אגף התזונה מכין עכשיו חומר עם קווים מנחים על מניעת הפרעות אכילה.

ניצן הורוביץ: זה יהיה מסמך קווים מנחים, הוא יהיה חשוף לציבור ואפשר יהיה לראות אותו, ממיטב אנשי המקצוע בעניין.

ניצן הורוביץ: תהיה שם רשימה של סימני אזהרה להפרעות אכילה להורים ולמטפלים השונים כדי שהורים יוכלו להיות ערים לעניין הזה.

ניצן הורוביץ: לסיום, אני רוצה להגיד עוד דבר: היות שמדובר כאן במשהו שיש לו הקשרים תרבותיים רחבים, והעניין הזה הוזכר לפניי – למשל, החלק של התקשורת.

ניצן הורוביץ: עם מה שרץ ברשתות החברתיות יש לנו פחות יכולת להתמודד, אבל מה שרץ בתקשורת, אפילו המיינסטרימית, לגבי נשים ודוגמניות וכל מיני דימויי גוף – אני לא אעשה צנזורה, אני לא אוהב את הדברים האלה, אבל צריך להיות רגיש להיבט הזה.

ניצן הורוביץ: הרבה מאוד ילדות מסתכלות בזה ולפעמים מסיקות את המסקנות הלא-נכונות, וצריך להיות ער לעובדה הזאת.

ניצן הורוביץ: אם אנחנו מדברים על מצב שבו - - -

משה אבוטבול: כבוד השר, אי-אפשר לעבוד כמו עם הסיגריות - - - אז יש פרסומת כזאת - - -

אמילי חיה מואטי: תצטרך לאסור את כל הפרסומות.

משה אבוטבול: - - -

ניצן הורוביץ: קודם כול, לסיגריות אין פרסומת בטלוויזיה, יש בעיתונים.

ניצן הורוביץ: אבל העניין הוא, חבר הכנסת, שזה לא רק בפרסומת.

ניצן הורוביץ: אני מדבר על כל מיני תוכניות כאלה שככל שהבחורה רזה אז היא כאילו נחשבת יותר יפה או יותר מוצלחת.

ניצן הורוביץ: צריך להיזהר בדברים האלה קצת, כי אני אומר שכשאנחנו מדברים על זה של-6% עד 8% מהנערות והנשים בגיל 15–25 יש הפרעות אכילה כאלה ואחרות – זה מספרים מאוד גדולים, וזו לא בעיה שעוברת בקלות, והיא גם עלולה להחמיר, כמו שהסברתי.

ניצן הורוביץ: אז אני אומר פה גם לכלי התקשורת: שימו לב לנקודה הזאת.

ניצן הורוביץ: הרבה דברים שינינו ביחס לכל מיני תופעות בעבר.

ניצן הורוביץ: כשהיינו פותחים טלוויזיה לפני 10 או 20 שנה היינו שומעים את השפה שמדברים בה על כל מיני דברים והיינו מזדעזעים.

ניצן הורוביץ: דברים משתנים, וגם זה קצת צריך להשתנות, כי העניין הזה הוא מאוד מאוד בעייתי.

ניצן הורוביץ: אני מודה לכל חברי וחברות הכנסת שמתעניינים ושעוזרים: תודה לעאידה תומא סלימאן, יו"ר הוועדה למעמד האישה, לעידית סילמן, חברתי בוועדת הבריאות, ללימור מגן תלם, על העיסוק, למיכל רוזין, למיכל וולדיגר, שלא דיברה – הייתה אמורה לדבר כאן – אבל היא ממש מסורה לעניין הזה, וכל הכבוד.

ניצן הורוביץ: אני מקווה שעם הגדלת המענים בטיפול ועם המניעה אנחנו נצליח להתמודד עם העניין ולחסוך את הסבל הזה מהרבה משפחות.

ניצן הורוביץ: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, אדוני שר הבריאות.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, הודעה לסגנית מזכירת הכנסת.

אלינור ימין: תודה.

אלינור ימין: ברשות יושבת-ראש הישיבה, הינני מתכבדת להודיעכם, כי הונחו היום על שולחן הכנסת – לקריאה שנייה וקריאה שלישית: הצעת חוק האזרחים הוותיקים (תיקון מס' 17), התשפ"ב–2022, שהחזירה ועדת העבודה והרווחה.

אלינור ימין: לקריאה ראשונה, מטעם הכנסת:

אלינור ימין: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 231) (דמי ביטוח מופחתים לסטודנטים), התשע"ב–2022, של חברי הכנסת אחמד טיבי, עאידה תומא סלימאן, אימאן ח'טיב יאסין, יבגני סובה, ג'ידא רינאוי זועבי, קרן ברק, חוה אתי עטייה ומירי מרים רגב; הצעת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (תיקון מס' 21) (היעזרות בחיית שירות), התשפ"ב–2022, של חברי הכנסת מוסי רז, אפרת רייטן מרום ואופיר סופר.

אלינור ימין: עוד הונחו היום על שולחן הכנסת מסקנות ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בעקבות דיון בהצעתן של חברות הכנסת נעמה לזימי, מיכל וולדיגר ומיכל רוזין בנושא:

אלינור ימין: תנאי ההעסקה של עובדי רשות חסות הנוער; מסקנות הוועדה לביטחון הפנים בעקבות דיון בהצעתם של חברי הכנסת מכלוף מיקי זוהר, מיכל שיר סגמן, יום טוב חי כלפון, אופיר סופר, יואב בן צור ואורי מקלב בנושא: שוד ופעילות חבלנית עוינת: הפקרת ביטחונם של משתמשי כביש 55; מסקנות הוועדה לביטחון הפנים בעקבות דיון בהצעתם של חברי הכנסת אופיר כץ ואבי מעוז בנושא: אי-מיצוי הדין עם מיידי אבנים וזורקי בקבוקי תבערה.

אלינור ימין: תודה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, גברתי.

אמילי חיה מואטי: אנחנו ממשיכים בסדר-היום, ועוברים לשאילתות לשר הבריאות מר ניצן הורוביץ.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, גברתי, חברת הכנסת מיכל וולדיגר, שלוש דקות לרשותך.

אמילי חיה מואטי: שלוש דקות, נכון?

אמילי חיה מואטי: סליחה.

אמילי חיה מואטי: בבקשה.

מיכל מרים וולדיגר: אני מקריאה שאילתה על הנצחה של הזנחה, כבוד השר.

מיכל מרים וולדיגר: צו פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (העלאה או הפחתה של מחירי אשפוז ושירותים אמבולטוריים), שעליו חתמת, כבוד השר, קובע הפחתה של 0.04% במחיר אשפוז ושירותים אמבולטוריים בבתי החולים הפסיכיאטריים והגריאטריים.

מיכל מרים וולדיגר: לעומת זאת, באותו צו ישנה עלייה מ-0.28% ל-1.77% ביתר שירותי הבריאות.

מיכל מרים וולדיגר: ברצוני לשאול, כבוד השר: מדוע בכל השירותים התעריף עלה ואילו בפסיכיאטריה ובגריאטריה המחיר פחת?

ניצן הורוביץ: כן, תודה.

ניצן הורוביץ: צו פיקוח על מחירי מצרכים ושירותים (העלאה או הפחתה של מחירי אשפוז ושירותים אמבולטוריים), שחתמתי עליו, אכן קובע הפחתה של 0.04% – לא הפחתה גדולה אבל בכל זאת הפחתה קטנה – במחיר אשפוז ושירותים אמבולטוריים בפסיכיאטרי ובגריאטרי, לעומת – וכו'.

ניצן הורוביץ: מערכת הבריאות עובדת צמוד למדד מחיר יום אשפוז, זאת השיטה, והמדד נקבע בהתאם למדדים של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה – מדדים שונים שמשקפים התייקרות תשומות בשירותים שונים, זאת אומרת, קניות, שכר, ציוד וכו', שנדרשים לאספקת שירותי האשפוז השונים.

ניצן הורוביץ: ככה זה עובד.

ניצן הורוביץ: והשיטה הזאת נועדה לשמור את ערך סל השירותים ולמנוע שחיקה בשיפוי של בתי החולים עקב עליות מחירים במשק בכלל ובמערכת הבריאות בפרט.

ניצן הורוביץ: למשל, היום אנחנו יודעים שכשיש התייקרות, לבית החולים עולה יותר לקנות את הציוד, אז בודקים את המדד ואז מעדכנים את מחיר השירות הספציפי, נגיד איזשהו ניתוח, איזושהי בדיקה, איזשהו צילום, לא משנה מה, לפי המדדים האלה.

ניצן הורוביץ: המדדים הם לא שלנו, הם של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

ניצן הורוביץ: אנחנו לא רוצים שבית החולים יפסיד, אז מעדכנים את זה או מורידים.

ניצן הורוביץ: עכשיו, בעצם אין שיקול דעת לשר הבריאות בהסתמכות הזאת על מדדי הלמ"ס.

ניצן הורוביץ: עדכון המחירים הוא די אוטומטי, והוא נגזר ממתודולוגיה שקבועה בצו משנת 2017 של משרד הבריאות ומשרד האוצר, והוא זהה ברובו לכלל המשקים, זאת אומרת הכללי, הגריאטרי, והפסיכיאטרי.

ניצן הורוביץ: מה שקרה – אני התעניינתי למה זה קצת ירד אצל אלה ועלה אצל אלה.

ניצן הורוביץ: במדד ינואר 2022, שזה המדד הקובע שלפיו עודכנו התעריפים, הסכמי שכר קורונה זמניים שיקפו מדדים גבוהים.

ניצן הורוביץ: זה היה בשנה שעברה.

ניצן הורוביץ: במדד ינואר 2022 חלה ירידה משמעותית במדד הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שמציג את השכר בבתי החולים.

ניצן הורוביץ: למה?

ניצן הורוביץ: כי הייתה עלייה, ככל הנראה חד-פעמית, בשנת 2020 עקב הסכמי שכר קורונה של הגל הראשון, שהיו זמניים ונועדו לתמרץ רופאים, אחים, אחיות ועובדי מעבדה לעבוד מעבר לשעות התקן הקבועות.

ניצן הורוביץ: אלה היו הסכמים זמניים.

ניצן הורוביץ: אחרי שפגו ההסכמים הייתה ירידה קטנה במדד הזה, ולאור זאת חלה ירידה במדד מחיר יום אשפוז בכלל המשקים.

ניצן הורוביץ: זאת אומרת שעם פקיעת התוקף של הסכמי השכר הזמניים, המערכת חזרה לנורמה של קצב התייקרות המדדים.

ניצן הורוביץ: במקביל, אני יכול להגיד עוד דבר בהקשר הזה.

ניצן הורוביץ: פה היה לי חלק בקיבוע תקני הקורונה – זאת הייתה דרישה שלי בכניסה לממשלה.

ניצן הורוביץ: קובעו 3,650 תקנים שהיו תקני קורונה זמניים בבסיס התקציב.

ניצן הורוביץ: זאת מנה עצומה של תקנים, כמעט חסרת תקדים, והטמעת תקני הקורונה שהוקצו לבתי החולים הכלליים, חברת הכנסת וולדיגר – לא לנפשי ולגריאטרי – לצד הטמעה קבועה של תוספות טכנולוגיות שמתווספות בכל ינואר, קיזזו לחלוטין את הירידה שהייתה במשק של הכללי והציגו עלייה.

ניצן הורוביץ: לעומת זאת, בנפשי ובגריאטרי – שלא היו בהם תקני קורונה קבועים שנוספו – עלויות בתי החולים לא גדלו כמו שהן גדלו בכללי, ולכן היה תיקון קטן לפי המדד.

ניצן הורוביץ: אני רק רוצה להגיד, אין בזה וזה לא אמור להגיד שום דבר על כך שאנחנו מקדישים פחות לנפש וגריאטרי לעומת הכללי.

ניצן הורוביץ: ממש לא.

ניצן הורוביץ: זה עדכון שצמוד למה שנקרא "מדד מחיר יום אשפוז", והמדד הזה נקבע, כמו שאמרתי, לפי מדדים של הלמ"ס שמשקפים התייקרויות במשק, אז זה פה עולה, פה יורד, ואין לי ממש שיקול דעת בעניין הזה.

ניצן הורוביץ: אני רק יכול להגיד שעכשיו ממש במשרד הבריאות ובמשרד האוצר יש עבודת מטה מאוד רחבה לתיקוני מחירים של בתי החולים הגריאטריים והפסיכיאטריים – זה אולי יענה על מה שאת רוצה להגיד עכשיו – במטרה לעדכן את מחיר טיפולי היום.

ניצן הורוביץ: העבודה הזאת תגובש ותוצג לוועדת המחירים בקרוב.

ניצן הורוביץ: יש ועדת מחירים, והיא קובעת.

ניצן הורוביץ: אנחנו רוצים שלבתי החולים יהיה משתלם לתת את הטיפולים האלה ושהם ישופו על ההוצאות שלהם.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, אדוני השר.

מיכל מרים וולדיגר: תודה.

אמילי חיה מואטי: גברתי מעוניינת בשאלה נוספת נוכח דברי השר?

מיכל מרים וולדיגר: כן, בהחלט.

מיכל מרים וולדיגר: אז קודם כול תודה רבה, וגם על הפתיחות והשקיפות.

מיכל מרים וולדיגר: בדיוק זאת הנקודה, אדוני השר, וכאן בא לי לצעוק על הדברים האחרונים של כבוד השר, שדיבר על 3,650 תקני קורונה – וגם קיבלו בבסיס התקציב – שהועברו לבתי החולים הכלליים ולא לפסיכיאטריה ולא לגריאטריה.

מיכל מרים וולדיגר: שם אני כואבת.

מיכל מרים וולדיגר: כלומר, כן היו צריכים תקנים גם בפסיכיאטריה וגם בגריאטריה, הבטיחו להם קופסאות קורונה, בכל מקרה לפסיכיאטריה, והם לא קיבלו, אז הם פה פעמיים נדפקים – גם הם לא קיבלו את התקנים, תקני קורונה, לא כחד-פעמי בקורונה ולא בבסיס התקציב עכשיו, ובגלל שהם לא קיבלו תוספת תקנים אז גם המדד שלהם ירד, כי בבתי החולים הכלליים, בעקבות ההעלאה הזו, זה אישר את הירידה.

מיכל מרים וולדיגר: ולכן, אני חוזרת ומדגישה – וזו לא רק תחושה, אלו עובדות: הפסיכיאטריה וכנראה שגם הגריאטריה שוב ושוב נמצאים, לצערי, בסוף שרשרת המזון, ולא מקבלים את הדברים.

מיכל מרים וולדיגר: אני מלווה משפחות, אני נמצאת כמעט מדי יום, או לפחות מדי יומיים או שלושה, בבתי החולים הפסיכיאטריים, במסגרות הפסיכיאטריות, ולצערי הרב, למרות באמת הרצון הטוב של כבוד השר, לא נראה שום שינוי בשטח; ההפך לפעמים.

מיכל מרים וולדיגר: אני רוצה לדעת ולהבין למה גם הם לא קיבלו את קופסאות הקורונה, לא תקנים של קורונה, לא תקנים בבסיס התקציב, ועכשיו גם - - -

ניצן הורוביץ: כי כשהייתה קורונה ובתי החולים היו בעומס עצום – אגב, כבר שנתיים, נכון, אבל בקורונה המאושפזים, חולי הקורונה, הגיעו למחלקות בבתי חולים כלליים.

מיכל מרים וולדיגר: גם הפסיכיאטריים, מאוד.

ניצן הורוביץ: אני משיב לך, זה לא ויכוח.

מיכל מרים וולדיגר: זה לא ויכוח, זה עובדות.

ניצן הורוביץ: חולי קורונה הגיעו למחלקות קורונה, הם לא הגיעו למחלקות פסיכיאטריות.

מיכל מרים וולדיגר: - - -

אמילי חיה מואטי: חברת הכנסת, אנא נהלו את השיחה בפאתי המליאה.

אמילי חיה מואטי: תודה.

ניצן הורוביץ: בכל מקרה, ההישג הגדול היה בקיבוע התקנים שהיו תקנים זמניים כתקני קבע בבסיס.

ניצן הורוביץ: זה נכון שלפסיכיאטרי ולגריאטרי בהחלט מגיע, אבל גם במערכת האשפוז הכללית, את יודעת, זה לא גן עדן, והצפיפויות במחלקות מסוימות קשות ביותר – מחלקות פנימיות, מחלקות ילדים, מלר"דים – ותורים ארוכים, ולכן תוספת התקנים הזאת היא בהחלט חשובה ביותר.

מיכל מרים וולדיגר: לגמרי חשובה - - - פסיכיאטריה.

ניצן הורוביץ: היסטורית, בבת אחת 3,650 זה אירוע שעד היום באגף התקציבים מתקשים לעכל.

ניצן הורוביץ: אבל בכל אופן, אני אמרתי לך, לגבי התעריפים של פסיכיאטרי וגריאטרי עובדים עכשיו כדי לעדכן את התעריפים, ובמידת הצורך נעלה אותם, וזה יגיע לוועדת מחירים בקרוב, ואני מקווה שזה יעזור לשיפור המצב בשטח.

ניצן הורוביץ: תודה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, אדוני השר.

אמילי חיה מואטי: אני ממשיכה בסדר-היום.

אמילי חיה מואטי: השרה להגנת הסביבה תשיב על שאילתות אלו בסוף סדר-היום, כלומר עכשיו.

אמילי חיה מואטי: שאילתה מס' 475, של חבר הכנסת סמי אבו שחאדה: ייצוג הולם לאוכלוסייה הערבית.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, חבר הכנסת אבו שחאדה.

סמי אבו שחאדה: גברתי היושבת-ראש, גברתי השרה, תודה רבה.

סמי אבו שחאדה: יש לנו חוק במדינת ישראל, חוק ייצוג הולם, רק שאין ייצוג הולם.

סמי אבו שחאדה: ברצוני לשאול: מה אחוז העובדים הערבים במשרדכם, מה אחוזם בתפקידים הבכירים במשרד ומה בכוונת המשרד לעשות כדי להבטיח ייצוג הולם לבני החברה הערבית?

סמי אבו שחאדה: תודה.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, גברתי השרה.

תמר זנדברג: תודה, חבר הכנסת סמי אבו שחאדה, וברכות גם ליושבת-ראש.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

תמר זנדברג: לדעתי זו פעם ראשונה שאני פה כשאת יושבת בראש – ככה היו אומרים בתקופה שלנו, היושבת בראש.

אמילי חיה מואטי: זה, אגב, תקני מבחינת העברית.

אמילי חיה מואטי: בדקתי את זה.

תמר זנדברג: לא.

תמר זנדברג: כאילו, במקום יושבת-ראש – היושבת בראש, אם זה לא היושב-ראש הקבוע.

אמילי חיה מואטי: היושבת בראש המליאה.

תמר זנדברג: בראש הישיבה כרגע, אבל הבנתי שפשוט את היושבת-ראש כרגע, אז ניתן לך את הכבוד הראוי.

אמילי חיה מואטי: לכבוד הוא לי.

אמילי חיה מואטי: תודה.

תמר זנדברג: אז ברכות.

תמר זנדברג: חבר הכנסת אבו שחאדה, המשרד להגנת הסביבה פועל לקידום הגיוון התעסוקתי מתוך הכרה בחשיבות השוויון והגיוון ויתרונותיהם.

תמר זנדברג: בתוכנית העבודה לשנת 2022 המשרד שם במוקד גיוס העובדים את החברה הערבית.

תמר זנדברג: נכון להיום במשרד להגנת הסביבה מועסקים 45 עובדים מהחברה הערבית, המהווים 7% מכלל העובדים.

תמר זנדברג: המשרד נמצא במגמת עלייה באחוז העובדים מהחברה הערבית, אם כי אני חייבת לומר שהיא קטנה – עלינו מ-6.6% בשנת 2020 ל-7% היום.

תמר זנדברג: במחוז הצפון של המשרד להגנת הסביבה 32% מעובדי המחוז הם ערבים, ובמחוז חיפה – 27%, אולם אף על פי כן המשרד טרם הגיע ליעד של 10% עובדים ערבים מכלל עובדי המשרד, כפי שנקבע בהחלטת ממשלה 2579, וממשיך לפעול להשגת היעד ואף מעבר לו.

תמר זנדברג: בהנהלת המשרד, בהנהלה הבכירה, אין עובדים ערבים, אך 48% מעובדי המשרד המשתייכים לחברה הערבית הם בדרגת ממונה - - -

אמילי חיה מואטי: חבר הכנסת כץ.

אופיר כץ: סיימתי.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

תמר זנדברג: - - 48% מעובדי המשרד המשתייכים לחברה הערבית הם בדרגת ממונה ובדרגה 42 ומעלה, לרבות סגן מנהל המשטרה הירוקה.

תמר זנדברג: מרבית העובדים מקצועיים ובעלי השכלה בתחומי ההנדסה, המדעים, המשפטים ועוד.

תמר זנדברג: במטרה לקדם מדיניות המשלבת עובדים ערבים, המשרד מפרסם משרות ייעודיות לחברה הערבית.

תמר זנדברג: בשנת 2021 פרסמנו עשר משרות ייעודיות לעומת ארבע בשנת 2020, וקלטנו שבעה עובדים חדשים ב-2021.

תמר זנדברג: עוד ראוי לציין כי מחצית מהעובדים הערבים התקבלו במכרזים רגילים שאינם מיועדים לערבים בלבד.

תמר זנדברג: בנוסף, המשרד בראשותי מגדיל את החשיפה למשרות המתפרסמות לאוכלוסייה הערבית באמצעות אתר המשרד, רשתות חברתיות של המשרד – פייסבוק, לינקדאין – וקבוצות ייעודיות ודרך עמותות לקידום העסקת עובדים מהחברה הערבית, ובכלל זה ריאן, קו משווה, אלפנאר, צופן, אלמנארה ובעצמי.

תמר זנדברג: יתר על כן, המשרד משתתף בירידי תעסוקה בלוד, במזרח ירושלים ובאוניברסיטת חיפה וימשיך להשתתף בירידי תעסוקה לקידום תעסוקה של עובדים מהחברה הערבית.

תמר זנדברג: אנחנו נמשיך ונפרסם משרות ייעודיות לחברה הערבית, וכן נשים דגש על קליטת סטודנטים ערבים שיהוו את העתודה לעובדי הציבור בעתיד, נוסף על עובדים מן המניין.

תמר זנדברג: גיוון במקומות העבודה מעלה את היכולת לחדשנות וליצירתיות, משקף את מגוון הצרכים בחברה ומקדם שוויון וצדק.

תמר זנדברג: סביבה כזאת מייצרת מרחב משותף המחבר בין אנשים מרקעים שונים ומאפשר להם ללמוד ולהכיר.

תמר זנדברג: על כן אנחנו שמים על זה דגש.

תמר זנדברג: בנוסף, אנחנו עמלים על תרגום חדשות המשרד, מדריכים ומידע, מידע משפטי ושירותים על מנת לייצר אקלים ארגוני מכיל, סובלני ושוויוני.

תמר זנדברג: היקף ההנגשה לחברה הערבית הוא 59% מדפי המידע והשירותים.

תמר זנדברג: תוכנית החומש לשוויון וצמצום פערים בחברה הערבית, אשר עוגנה בהחלטת ממשלה 550 והמשרד להגנת הסביבה הוא שותף מרכזי בה, אושרה לאחרונה לאחר שנים של תקיעות, ואנחנו שמים עליה דגש כדי – אני אגיד את זה – להנגיש לא רק את העובדים ואת התוכן אלא את הסוגיה המרכזית שאנחנו עוסקים בה, וזה הסביבה, באמצעות שיפור מצב הסביבה בחברה הערבית.

תמר זנדברג: אני מקבלת לחלוטין את העמדה שבבסיס השאילתה, שמדובר פה על איזשהו היזון חוזר, כלומר, יש הדהוד בין הפעולות שעושה הממשלה עבור כלל האוכלוסייה, לרבות החברה הערבית, עם דגש על תיקון עוולות ופערים שהצטברו בעשרות שנים, ומנגד על איפה שזה פוגש אנשים שצריכים – האוכלוסייה צריכה לראות שגם במשרדי הממשלה, לרבות במשרד להגנת הסביבה, יש אנשים שהם דוברי ערבית, גרים ביישובים הערביים, מגיעים מהחברה הערבית בכל שדרות – לא נגיד פיקוד, אבל בכל שדרות העבודה והניהול.

תמר זנדברג: אז ניתן דוח בסוף השנה, ואני מקווה מאוד שהוא יהיה טוב יותר מאשר הדוח הזה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, גברתי השרה.

אמילי חיה מואטי: שאילתה הבאה – סליחה, כבודו מעוניין להמשיך?

אמילי חיה מואטי: בבקשה.

סמי אבו שחאדה: תודה רבה, גברתי השרה.

סמי אבו שחאדה: אני מסכים איתך לגמרי לגבי חשיבות הגיוון, גם לפיתוח העבודה של המשרד בכלל, אבל אפס בדרג הניהולי הבכיר – יהיה קשה מאוד לקדם את המטרות הרציניות גם של גיוון וגם של בכלל ההכנסה הזאת של כל השיח של הסביבה והחשיבות של השיח בענייני הסביבה לחברה הערבית במצב הקיים.

סמי אבו שחאדה: אני חושב שצריכה להיות איזושהי תוכנית ברורה מעכשיו למשרד, לא לחכות שמשרה תיפתח ואז אולי יתחרו אנשים ואולי לא.

סמי אבו שחאדה: אני חושב שבדרג הניהולי הבכיר צריכה להיות איזושהי תוכנית כיצד זה אמור לקרות, ולא רק בקרב סטודנטים.

סמי אבו שחאדה: אני חושב על אנשים מומחים בענייני סביבה, דוקטורים לענייני סביבה, מהנדסי סביבה וכו'.

סמי אבו שחאדה: זה יעזור גם במטרה של גיוון וגם בכלל – של הכנסת כל השיח של חשיבות ענייני הסביבה לחברה.

סמי אבו שחאדה: תודה.

תמר זנדברג: אני מאוד מאוד מסכימה איתך.

תמר זנדברג: ואני בהחלט, אתה יודע, אאמץ את הרעיון של להסתכל על איזושהי תוכנית רב-שנתית קדימה לא רק למספר אלא גם להתקדמות בתוך הדרגות.

תמר זנדברג: אני רק אספר לך שבגלל שאני שרה בפעם הראשונה, אז נתקלתי בכל הנושא הזה של המערכת הממשלתית של גיוס, קליטת כוח אדם וכל הדבר הזה – ללא קשר לאוכלוסייה הערבית, אלא באופן כללי – הנושא של כניסה של סטודנטים – הדבר שהכי הכי במחסור בממשלה זה תקנים, תקני כוח אדם, אז עושים שמיניות באוויר, ומכניסים סטודנטים, וייעוץ חיצוני, ואנשים נקלטים, ואז יש מכרז פנימי, ויש הרבה מאוד דרגות.

תמר זנדברג: אני מסכימה איתך, ואני לוקחת על עצמי, לפחות במשרד להגנת הסביבה, בהתחשב בכל השיקולים האלה, לעשות תוכנית רב-שנתית להצמחת מנהיגות, גם להנהלה, מתוך החברה הערבית, עם כוונה שזה יכול בהחלט להיות אנשים שצומחים במשרד, כולל סטודנטים ועמיתי ממשק ומדרגי הביניים, אל הדרגות הבכירות והניהוליות.

תמר זנדברג: תודה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, גברתי השרה.

אמילי חיה מואטי: השאילתה הבאה – מס' 523, של חבר הכנסת יום טוב חי כלפון: זיהום שמורת נחל קנה על ידי הפלסטינים.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, אדוני.

יום טוב חי כלפון: תודה, גברתי היושבת-ראש, וברכות.

יום טוב חי כלפון: תענוג לראות אותך על הדוכן.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

יום טוב חי כלפון: גברתי השרה, זה חודשים רבים הביוב של הכפר הפלסטיני בידיא ושפכים ממפעל בטון סמוך זורמים לערוץ נחל קנה.

יום טוב חי כלפון: למרות פניות חוזרות ונשנות של תנועת רגבים לרשויות, הזיהום ממשיך לזרום לנחל באין מפריע.

יום טוב חי כלפון: רצוני לשאול: מדוע הרשויות אינן פועלות למניעת הזיהום, כולל הטלת קנסות ופתיחה בחקירה פלילית, כתבי אישום וכו'?

תמר זנדברג: תודה על השאלה.

תמר זנדברג: הזרמת מזהמים לנחלים היא תופעה רחבה המתרחשת לא רק בכפר המדובר בשאילתה, אלא באופן כללי פלסטינים בשטחי A ו-B סובלים ממחסור בתשתיות של מערכות ביוב וטיהור שפכים, וגם מכוני הטיהור הקיימים לא מטהרים את השפכים ברמה הראויה להשבה לטבע.

תמר זנדברג: אלה סיבות מרכזיות לזיהום אקוויפר ההר ואגני הניקוז.

תמר זנדברג: רק הקמת מתקני טיפול ומערכות הולכה ראויות יעקרו מהשורש את תופעת הזרמת המזהמים, שהיא השלב הראשון בשיקום הנחלים ואגני הניקוז.

תמר זנדברג: זיהום נחלים ושפיכת מזהמים לנחלים פוגעים ישירות באדם, במגוון האקולוגי ובשירותי המערכת הקריטיים לצמצום שינויי האקלים.

תמר זנדברג: המשרד להגנת הסביבה מוסמך להתמודד עם תופעה זו בתחומי מדינת ישראל.

תמר זנדברג: לכן, ככל שמדובר בשטחי הגדה המערבית, אין למשרד סמכות לאכוף ולפעול למניעת זיהום, אלא הסמכות נתונה בידיו של המינהל האזרחי.

תמר זנדברג: היות שתופעת זיהום הנחלים חוצה גבולות, והמשרד ואני אישית רואים חשיבות גדולה במניעת הזרמת מזהמים לנחלים ובשיקומם, המשרד בראשותי מקיים סדרת פגישות עם המינהל האזרחי ועם קמ"ט הגנת הסביבה – כולל הרבה מאוד פגישות בהשתתפותי – כדי למצוא פתרונות למניעת זיהומים.

תמר זנדברג: בנוסף, אני רוצה לציין שבימים אלה המשרד להגנת הסביבה עמל על תוכנית אסטרטגית לשמירה ולשיקום של נחלי ישראל בשיתוף עם מרכז אגמא במטרה לשקם ולטפל בנחלים אשר בתחומי ישראל תוך התבססות על פתרונות מבוססי טבע וראייה אגנית משולבת.

תמר זנדברג: אני רוצה לומר לך, חבר הכנסת כלפון, אני תמיד אומרת שלסביבה אין גבולות.

תמר זנדברג: האוויר זורם לו, בעלי החיים - - -

יום טוב חי כלפון: במקרה הספציפי הזה מדובר באחד היובלים של נחל הירקון.

תמר זנדברג: יפה, זה מה שרציתי להגיד.

תמר זנדברג: זה נכון במיוחד בתחום הנחלים, כי נחל, בניגוד לאוויר, שזורם לכל עבר, נחל זורם לכיוון אחד – הוא זורם לים, כמו שאנחנו יודעים.

יצחק פינדרוס: - - -

תמר זנדברג: בדיוק.

תמר זנדברג: לכן המבנה הגיאו-טופוגרפי כמעט מחייב שנחלים שמקורם במזרח, כלומר בגדה המערבית, זורמים למערב, לתוך ישראל, ובסופו של יום נשפכים לים.

תמר זנדברג: זה נכון לגבי נחל התנינים, נחל הירקון שציינת, נחל הבשור ולאורך כל מדינת ישראל.

תמר זנדברג: זאת הסיבה ששמתי את הנושא של שיקום הנחלים באופן כללי, כמו שכתבו גורמי המקצוע בתשובה, אבל גם ספציפית שיתוף הפעולה האזורי - - -

יום טוב חי כלפון: אבל השיקום הוא לא רק בישראל הקטנה אלא כבר משם, כי לא יעזור לשקם בהמשך אם בהתחלה לא משקמים.

תמר זנדברג: יפה.

תמר זנדברג: אז לכן אני אומרת שאני שמתי את הנושא הזה של שיקום נחלים גם כנושא שעומד במוקד שיתוף פעולה אזורי, גם שלנו כמדינת ישראל, עם הפלסטינים, עם הרשות הפלסטינית.

תמר זנדברג: אני גם יכולה לספר לך שנפגשתי באוגוסט עם השר הפלסטיני; הוא התחלף בינתיים בשרה, וטרם פגשתי אותה.

תמר זנדברג: אנחנו עובדים עבודה מאוד מאוד אינטנסיבית עם המינהל האזרחי גם בנושא של מתקני טיהור שפכים – כי בסוף זה ביוב, צריך להגיד את זה; זה אחד הדברים הפחות-נעימים, אבל חייבים להתמודד איתם – וגם בתחום השיקום, גם של נהר הירדן, גם של הנחלים, שבדיוק כמו שאמרת, הם זורמים מצד לצד.

תמר זנדברג: אכיפה, כמו ששאלת, זה חלק מהסיפור.

תמר זנדברג: דווקא במקרה הזה, אני חייבת לומר, בגלל המינהל האזרחי – יושבת פה חברתי גבי לסקי, לוחמת ותיקה נגד הכיבוש – בסוף במובן הזה המינהל האזרחי, דווקא מבחינת ביצוע, בנסיבות שגבי ואני אולי לא מסכימות איתך, אבל מבחינת אכיפה זה פחות הבעיה.

תמר זנדברג: הבעיה היא באמת אותה מניעה במקור: המט"שים, הטיפול בשפכים – להביא אותם למצב נורמלי.

תמר זנדברג: גם פה בהחלט יש לנו עבודה אינטנסיבית, גם עם הרשות הפלסטינית, גם עם המינהל האזרחי וגם, בסופו של דבר, כשזה מגיע לישראל.

תמר זנדברג: זאת אכן אחת הצרות הבאמת-באמת צרורות במרחב המשותף שלנו.

יום טוב חי כלפון: אם יורשה לי, גברתי היושבת-ראש, בדיוק בנקודה הזאת – אני הבנתי שזה בסמכות המינהל האזרחי ולא של המשרד שלך, גברתי השרה.

יום טוב חי כלפון: השאלה – לפי מה שאנחנו גם שומעים מהמינהל האזרחי, שיש סדרי עדיפויות למינהל האזרחי, אני משער שככל שהמשרד להגנת הסביבה הישראלי יפעיל לחץ על המינהל האזרחי, כנראה תהיה יותר אכיפה, במיוחד כשבמקרה הספציפי הזה מדובר בכפר שנמצא ברובו בשטח C, ולפי מיטב הבנתי, יש כן איזשהו מתקן לטיהור שפכים באזור.

יום טוב חי כלפון: זאת אומרת, מדובר במקרה הזה לא באיזשהו קושי אובייקטיבי אלא בעברייני סביבה, ואנחנו יודעים שגם בתוך ישראל הקטנה יש עבריינים מן הסוג הזה.

יום טוב חי כלפון: באותה מידה שאני משער שמשרדך פועל לאכיפה בתוך ישראל הקטנה, האם גם ביהודה ושומרון אתם מפעילים לחץ על המינהל האזרחי לאכוף?

תמר זנדברג: אני אומרת שוב: נושא זיהום הנחלים ספציפית והמט"שים, ודרך אגב גם מתקני טיפול בפסולת, זה אחד הנושאים שבמיקוד במשרד שלנו.

תמר זנדברג: אני עצמי – אני לא מדברת על גורמי המקצוע – השתתפתי בכמה וכמה ישיבות בשמונת החודשים האחרונים יחד עם המינהל האזרחי, עם קמ"ט איכות הסביבה, על שני הדברים האלה: על אכיפה, אבל גם, אני חייבת לומר לך, יותר על מציאת הפתרונות במקור.

תמר זנדברג: כי אני מאמינה, ללא קשר למצב – גם בישראל הריבונית אתה לא יכול לשים את השוטר, ובמקרה הזה את החייל, על כל מקרה ומקרה.

תמר זנדברג: אתה צריך לתת את הטיפול התשתיתי ולהשאיר את האכיפה למי שחורג.

תמר זנדברג: זה נכון לכל אירוע.

תמר זנדברג: בהחלט זה על ראש שמחתנו, מאוד, ואני מקווה מאוד שנוכל לראות שיפור בזמן הקרוב – ושוב, לאו דווקא בתחום האכיפה אלא יותר בטיפול במקור, ואז זה משתרשר לאורך כל – מה שנקרא במורד הנחל.

יום טוב חי כלפון: תודה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת כלפון, תודה רבה, גברתי השרה.

אמילי חיה מואטי: השאילתה הבאה – מס' 524, של חברת הכנסת גבי לסקי: זיהום נחל פרת.

גבי לסקי: תודה רבה, כבוד היושבת-ראש.

גבי לסקי: גם אני בישיבה ראשונה שאת מנהלת.

גבי לסקי: לכבוד הוא לי לראות על במת הכנסת רק נשים.

גבי לסקי: זה באמת כבוד.

תמר זנדברג: נכון, יפה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: ועוד את מי בתפקיד השרה.

תמר זנדברג: כן, זה שלושתנו.

גבי לסקי: כן כן, וגם במזכירות כולן נשים, אז באמת אני אוהבת את התמונה הזאת.

תמר זנדברג: יפה מאוד.

יצחק פינדרוס: עוד שבוע מחליפים את זה.

יצחק פינדרוס: ממשלת שינוי.

גבי לסקי: חבר הכנסת כלפון, גם לי יש שאילתה בעניין זיהום נחלים, לצערנו.

גבי לסקי: יחד עם המשרד אני מנסה לקדם הצעת חוק לשמירת הנחלים, יחד עם חבר הכנסת גפני.

גבי לסקי: כמו שאמר חבר הכנסת פינדרוס, חשיבות השמירה על הנחלים היא מהמקורות.

גבי לסקי: כבוד השרה, בתאריך 21 בדצמבר 2021 התגלתה הזרמת ביוב בנחל פרת שנמשכה 15 יום.

גבי לסקי: לאחר שטופלה התגלתה הזרמה נוספת במקטע אחר של הנחל.

גבי לסקי: ברצוני לשאול: 1.

גבי לסקי: אילו צעדים מתכוון המשרד לנקוט במטרה למנוע הזרמות ביוב לנחל?

גבי לסקי: 2.

גבי לסקי: אילו צעדים מתכוון המשרד לנקוט במטרה לשקם את הנחל?

תמר זנדברג: תודה, חברתי חברת הכנסת לסקי, על השאלה.

תמר זנדברג: התשובה: בין התאריכים 21 בדצמבר 2021 ו-1 בינואר 2022 התרחשו כמה תקלות בצינור הביוב של צפון מזרח ירושלים, ובמהלכן זרמו לנחל פרת ולנחל אוג כ-150,000 מטר מעוקב של ביוב גולמי וגרמו לזיהום קשה של מי הנחל ולפגיעה קשה במערכת האקולוגית.

תמר זנדברג: עם היוודע התקלות, פעלו במשותף צוותים של המשרד להגנת הסביבה מחוז ירושלים, רשות הטבע והגנים, איגוד ערים שומרון, מת"ק עוטף ירושלים, תאגיד הגיחון וקמ"ט איכות הסביבה במינהל האזרחי לעצירה מיידית של האירוע ולקידום פעולות לשיקום הנחל והמערכת האקולוגית.

תמר זנדברג: אני יכולה לספר לך – לא יודעת למה לא כתבו את זה פה, כנראה מאיזו צניעות, אבל מנכ"לית המשרד שלי, גלית כהן, ממש הייתה בשטח ביום שישי ב-06:00, ואני מקבלת תמונות של כל הביוב עם הקצף, משהו קטסטרופלי.

תמר זנדברג: אגב, אחרי כמה ימים היא הייתה שם שוב וקיבלתי תמונות של מים הרבה הרבה יותר צלולים, אז שתדעי.

תמר זנדברג: אבל גלית מנכ"לית המשרד לקחה את זה לטיפולה האישית, בגלל חומרת ההזרמה.

תמר זנדברג: לשם כך, במקביל לתיקון התקלה והפסקת הזרמת הביוב לנחל, הוכנה תוכנית לניטור ושיקום הנחל על ידי אקולוג המחוז ברט"ג – רשות הטבע והגנים.

תמר זנדברג: התוכנית כוללת ניטור מצב הנחל וניקיונו בטווח הקצר, וכן ניטור הידרוביולוגי, טיפול בצמחים פולשים ושיקום, כולל השבה בטווח הארוך.

תמר זנדברג: כחלק מהמענה המיידי לאירוע, התבצעו כמה דיגומים ודוחות על מצב הנחל, נעשו שטיפות של הנחל ידי פקחי האתר, שאפשרו לסלק חלק מהבוצה ושיפרו את מצב המים, ונערך מבצע לאיסוף זבל מוצק שנסחף לאורך הערוץ.

תמר זנדברג: הגשמים המרובים סייעו גם הם לשיקום הנחל, אך המערכת עדיין ספגה פגיעה קשה, ועל כן אנו מחויבים להמשיך בטיפול עד לשיקומה המלא.

תמר זנדברג: בתוך כך, יימשכו הדיגומים הפיזיקו-כימיים וההידרוביולוגיים בנקודות הדיגום, יימשכו פעולות הניקיון של הפסולת שנסחפה לאורך הערוץ וייבחן הצורך בהשבה של צומח טבעי ובעלי חיים.

תמר זנדברג: עם סיום הטיפול הנקודתי באירוע, פנה המשרד לתאגיד הגיחון, האמון על הטיפול בשפכי העיר ירושלים ואחראי לקו שבו התרחשה פריצת הביוב, להגשת דוח תחקיר מפורט הכולל את הפעולות שעשה התאגיד לטיפול בתקלה והצגת תוכנית למניעת הישנות מקרים כגון זה ודליפות ביוב עתידיות.

תמר זנדברג: הדרישה לדיווח ניתנה על ידי מנהל מחוז ירושלים במשרדי בהתאם לתקנה 10 לתקנות המים (מניעת זיהום מים) (מערכת להולכת שפכים), התשע"ב–2011.

תמר זנדברג: הדוח האמור הוגש למנהל המחוז לפני כמה ימים, וכעת הוא נבדק על ידי אנשי המקצוע במשרד וברשות הטבע והגנים.

תמר זנדברג: הבחינה נעשית הן על התנהלות התאגיד בעת האירוע והן על הפעולות הנדרשות למניעת הישנות אירועים כאלה בעתיד.

תמר זנדברג: בנוסף, לבקשת קמ"ט איכות הסביבה, נדרש תאגיד הגיחון לספק מידע על אודות תשתיות והיקפי הזרמות שפכים, תוכנית חירום לתקלות עתידיות ותוכנית שדרוג ואחזקה של הקווים באזור.

תמר זנדברג: לעניין שיקום הנחל, אציין כי מייד עם עצירת ההזרמה הועבר סכום לתחילת שיקום ראשוני ידי המינהל האזרחי על סך 200,000 שקלים כהקדמה לתוכנית שיקום כוללת המתוכננת בקרוב.

תמר זנדברג: הליך השיקום מנוהל ומבוצע על ידי קמ"ט שמורות טבע במינהל האזרחי ורשות הטבע והגנים.

תמר זנדברג: המשרד דרש מתאגיד הגיחון להשתתף בפעולות השיקום תחת הניהול של רט"ג, ואנו שותפים להכנת התוכניות וניתן ייעוץ והכוונה ככל שיידרש.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, גברתי השרה.

אמילי חיה מואטי: גברתי מעוניינת בשאלה נוספת?

גבי לסקי: כן.

אמילי חיה מואטי: בבקשה.

גבי לסקי: תודה רבה.

גבי לסקי: כבוד השרה, ממש היום בית משפט השלום בבאר שבע הרשיע את חברת קצא"א, מנכ"ל החברה לשעבר ושני בכירים נוספים באשמת זיהום מים בנסיבות מחמירות עקב אסון הדליפה בנחל צין לפני כעשור.

גבי לסקי: בהמשך לדברייך ולתשובה שקיבלת – שנדרשים המון מסמכים מכל הגורמים כדי לבדוק מה קרה – האם לדעת השרה יש להסיר את החיסיון על פעילות החברה במטרה להביא לשקיפות ולמניעת אירועים דומים בעתיד?

תמר זנדברג: תודה רבה, גבי.

תמר זנדברג: אכן, היום ניתן פסק דין מאוד מאוד חשוב, שמטיל אחריות אישית ופיצוי על זיהום שנגרם לטבע.

תמר זנדברג: אי-אפשר להפריז בחשיבות הטלת האחריות והפיצוי לטבע.

תמר זנדברג: אפשר גם לציין בהקשר הזה את מה שקרה בעברונה ב-2014, כמדומני.

תמר זנדברג: את מאוד צודקת שהעובדה שחברה – חברה ממשלתית, אגב – שעוסקת בתחום כל כך רגיש כמו הולכת דלקים, דלקים פוסיליים – ואני מזכירה לכם שאנחנו בעידן של שינויי אקלים, כשבכלל העולם כולו שואל את עצמו איך אנחנו עוברים בהדרגה אבל במהירות מהתבססות כמעט מוחלטת על דלקים פוסיליים לעולם של אנרגיות מחדשות, בגלל פליטת גזי החממה, בגלל הזיהום ובגלל הנזקים שתקלות כאלה גורמות למערכת האקולוגית והטבעית וגם מסכנות את החי, את הצומח ואת האדם.

תמר זנדברג: במקרה הזה מדובר על חברה שבאופן לא ברור, באופן תמוה, חוסה תחת חיסיון שאם הייתה לו הצדקה בעבר – הרי בעצם הייתה חברה קודמת, הייתה חברת קצא"א, שבאיזשהו שלב נעצרה, פעילותה תוחמה במסגרת מה שהיה, ונפתחה חברה חדשה לטיפול בנפט, וגם החברה החדשה, מסיבות שלי אינן ברורות, חוסה תחת חיסיון, דבר שמקשה מאוד קודם כול על השקיפות לציבור, ודבר שני – על השגת מידע ודברים שקשורים לא לנושאים כביכול הסביבתיים באופן ישיר.

תמר זנדברג: אבל מעטה הסודיות הזה, או החיסיון הזה, בהחלט לא מקל לכל הפחות על נורמות של שקיפות לציבור וגם על שקיפות ומסירת מידע בפועל.

תמר זנדברג: לכן אני בהחלט חושבת – שוב, מבחינתי החיסיון הזה הוא תמוה, לא ברור לי למה הוא נחוץ, ואני בהחלט חושבת שאין בו צורך.

תמר זנדברג: אני לא יודעת בכלל למה הוא נולד מלכתחילה, למה בנסיבות שתיארתי הוא בכלל הוטל, אבל בוודאי שאין בו צורך, וצריך לבטל אותו.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה.

אמילי חיה מואטי: ינעל את השאילתות להיום חבר הכנסת יצחק פינדרוס – שאילתה מס' 557, מכונות מחזור אוטומטיות.

אמילי חיה מואטי: בבקשה, חבר הכנסת פינדרוס.

יצחק פינדרוס: גברתי השרה, בתאריך 1 בדצמבר חלה חובת דמי פיקדון על בקבוקים גדולים.

יצחק פינדרוס: כלובי המחזור סולקו והוצבו רק 180 מכונות למחזור ברחבי הארץ.

יצחק פינדרוס: רצוני לשאול: 1.

יצחק פינדרוס: בשל גודל הבקבוקים, רבים מתקשים לאוגרם ולניידם לרשתות למחזור.

יצחק פינדרוס: כיצד המשרד נערך לפריסת אלפי מכונות ברחבי הארץ?

יצחק פינדרוס: 2.

יצחק פינדרוס: לטענת השרה הקודמת, הושקעו 100 מיליון שקל ברכישת מכונות.

יצחק פינדרוס: מה נעשה איתן?

תמר זנדברג: תודה על השאלה.

תמר זנדברג: הרחבת חוק הפיקדון על מכלי משקה גדולים נכנסה לתוקף ב-1 בדצמבר 2021, ובכך ישראל הצטרפה לשורה של מדינות אשר החילו חובת פיקדון על כלל מכלי המשקה כדי להתמודד עם בעיית הפלסטיק החד-פעמי במרחב הציבורי ולמזער נפח הטמנה.

תמר זנדברג: החוק הוא חוק אחריות יצרן, כלומר היצרן והיבואן הם האחראים לפסולת שהם מייצרים, ולכן הם יממנו ויאספו את המוצר לאחר השימוש.

תמר זנדברג: חבר הכנסת פינדרוס, בדיוק כמו שהם יכולים למכור לנו את המוצר הזה, את הבקבוק הזה, ואנחנו נשתה את הנוזל שבתוכו – לא חשוב איזה כרגע – ואז נשאר בקבוק ריק, בדיוק כמו שהם יכולים למכור לנו אותו, כך אחריותו של היצרן והיבואן גם לקלוט אותו בחזרה ולטפל בו, מכיוון שבאמת פסולת הפלסטיק, ובפרט בקבוקים, בפרט בקבוקים גדולים, הם מפסולות הפלסטיק הכי הכי בעייתיות וקשות באשר הם פסולת, בגלל כמות הפלסטיק, בגלל החד-פעמיות ובגלל הנפח שזה מייצר.

תמר זנדברג: תחשוב, כשאתה זורק בקבוק לפח, כל הפסולת נדחסת, ואילו בבקבוק הפלסטיק נשאר מלא אוויר, והוא מנפח לשווא את ההטמנה, ולכן הטיפול, המחזור של הבקבוק הזה חשוב במיוחד.

תמר זנדברג: לכן יצרנים, יבואנים ובתי העסק הם האחראים על פי חוק להציב מכונות או לאסוף בדרך אחרת מכלי משקה ריקים ומסומנים שמוחזרים להם על ידי הצרכנים, לשלם את דמי הפיקדון בעדם ולהחזיר אותם חזרה לצרכן.

תמר זנדברג: היצרנים והיבואנים הם שאחראים לאסוף את מכלי המשקה מבתי העסק בתדירות סבירה ולהשיב לבתי העסק את דמי הפיקדון ששולמו על ידו לצרכן.

תמר זנדברג: בימים אלה נעשית עבודה לקביעת תדירות איסוף מינימלית מבתי העסק.

תמר זנדברג: אני חייבת לומר לך שאתמול הייתי באחת מרשתות השיווק, בסופר בעיר במרכז הארץ, והחזרתי בקבוקים למכונה האוטומטית שאותה רשת הצטיידה בה.

תמר זנדברג: אגב, המספרים – אני לא יודעת למה לא כתבו לי אותם בתשובה, אבל הם כבר עכשיו גבוהים יותר ממה שציינת, ויש לנו צפי להגיע עד סוף השנה כבר למאות רבות, אולי אפילו ל-1,000 מכונות שיוצבו ברשתות השיווק, ויקלו מאוד על הציבור גם להחזיר את הבקבוקים וגם לקבל בשובר, בתלוש, את דמי הפיקדון בחזרה, דבר שמאוד מאוד יקל על הציבור לקבל את השירות הזה.

תמר זנדברג: עוד אני אגיד שאתמול עלה בכל המדיות, לכל המגזרים, קמפיין הסברה לציבור בנושא חשיבות החזרת הבקבוקים והיכולת להחזיר אותם לרשתות השיווק – כולל לחברה החרדית, לחברה הערבית ולחברה הכללית.

תמר זנדברג: אני בטוחה שאתם תתקלו בו, זה באמת פרויקט פרסומי והסברתי מאוד מאוד גדול של המשרד להגנת הסביבה.

תמר זנדברג: אני בטוחה שתתקלו בזה בעיתונים, ברדיו, בטלוויזיה, באמת בכל המדיות.

תמר זנדברג: כפי שציינת בשאלה, אכן במאי 2021 הוקצו כ-100 מיליון שקלים מקרן הניקיון לרכישת מכונות אוטומטיות.

תמר זנדברג: צודקת השרה הקודמת גילה גמליאל.

תמר זנדברג: היא אכן קיבלה את ההחלטה – באומץ, אני חייבת לומר ולשבח אותה על כך – להרחיב את חוק הפיקדון לבקבוקים הגדולים.

תמר זנדברג: הדבר התמהמה לפני כן בערך עשר שנים, כששרים קודמים התחמקו מלקבל את ההחלטה הזו, עד שאפילו ארגוני הסביבה – ואני אציין פה את אדם טבע ודין – הלכו לבג"ץ כדי ממש לחלץ את ההחלטה הזו בכוח מממשלת ישראל.

תמר זנדברג: אני חושבת שזה לא אות כבוד, אבל אני מברכת ומשבחת את השרה גמליאל על שהיא קיבלה את ההחלטה הזו.

תמר זנדברג: כאשר בקדנציה שלי הגיע היישום, אני חשבתי שההחלטה שהתקבלה בזמנו בקרן הניקיון צריכה ללכת למקום שאליו היא כוונה, כלומר, לרכישת מכונות אוטומטיות למקומות בפריפריה ולמקומות שבהם אין יכולת להחזיר באמצעות רשתות השיווק, ואכן, לכך מיועד הכסף.

תמר זנדברג: סליחה?

יצחק פינדרוס: זה קורה בפועל?

תמר זנדברג: זה קורה, זה קורה.

תמר זנדברג: אנחנו ממש ממש ממש בימים אלה, יחד עם מרכז השלטון האזורי, עובדים על מתווה וגם על דרך הפעלה, כי הרי צריך להבין: נגיד המדינה אפילו קונה את המכונה – מי מתחזק אותה?

תמר זנדברג: מי מתפעל אותה?

תמר זנדברג: מי אוסף משם?

תמר זנדברג: זה לא "שגר ושכח", אלא יש פה תפעול, אז לכן אנחנו עובדים יחד עם הגורמים, בעיקר עם מרכז השלטון האזורי, על – סליחה?

יצחק פינדרוס: מרכז השלטון המקומי?

תמר זנדברג: האזורי.

תמר זנדברג: זה בתוך מרכז השלטון המקומי, אבל בעיקר האזורי, מכיוון שהמכונות האלה מיועדות בעיקר לאותן נקודות יישוב קטנות ומרוחקות שבהן אין שירות באמצעות רשתות השיווק הגדולות.

תמר זנדברג: אני אכן חשבתי שזה לא נכון שמדינת ישראל, בכספי ציבור, תממן את שופרסל, את החברה המרכזית למשקאות, את רמי לוי.

תמר זנדברג: זה לא נכון, כי כמו שאמרתי בתחילת השאילתה, החוק הוא חוק אחריות יצרן.

תמר זנדברג: היצרן ובתי העסק, אלה שמייצרים ואלה שמוכרים לנו את הבקבוקים האלה – האחריות שלהם לאסוף, ולא נכון שכספי ציבור יממנו אותם.

תמר זנדברג: כספי הציבור מיועדים לאותם מקומות מרוחקים יותר או לקהילות ומקומות קטנים שלא משורתים על ידי רשתות השיווק.

תמר זנדברג: מי שקונה את הבקבוקים שהוא שותה בבית ברשת גדולה, יכול שם גם להחזיר, אבל מי שקונה בצרכנייה קטנה, ביישוב כפרי, במקומות כאלה – שם נכון שהמדינה תסייע, ואכן, אנחנו עובדים על מוקד תמיכה שמיועד לרשויות ויישובים שבהם הקרבה לבתי העסק ולרשתות השיווק אינה מיטבית, דוגמת יישובים פריפריאליים.

תמר זנדברג: אמרתי קודם שהתחלנו גם קמפיין הסברה לציבור, ואני רוצה גם פה לקרוא לציבור ולומר: אם בית העסק הקרוב לביתךְ או לביתךָ מסרב לקבל את מכלי המשקה שמושבים אליו או מסרב להשיב את דמי הפיקדון, ניתן להתקשר למוקד הפיקדון שמפעיל המשרד להגנת הסביבה ביחד עם המועצה לצרכנות ולהגיש תלונה.

תמר זנדברג: התלונה עוברת למשטרה הירוקה, והיא מפעילה מערך אכיפה נרחב – ממש יצאנו במבצע אכיפה גדול על החוק הזה.

תמר זנדברג: מפקחי המשטרה הירוקה עד היום ביקרו ב-624 בתי עסק וב-48 מפעלים של יבואנים ויצרנים.

תמר זנדברג: כמו כן נבדקו 196 תלונות ציבור על אי-קבלת מכלי משקה גדולים ונמסרו 46 הודעות תשלום קנס על סך 365 שקלים כל אחת.

תמר זנדברג: הרחבת חוק הפיקדון לבקבוקי משקה גדולים היא חלק מהותי מאסטרטגיית הפסולת של המשרד להגנת הסביבה, ששואפת לכלכלה מעגלית, כלומר מינימום פסולת, התייעלות מקסימלית, מחזור והפחתה בכמות הפסולת המוטמנת.

תמר זנדברג: לכן אני צופה שעם האכיפה ועם ההטמעה של הקמפיין, שאנשים ישמעו מאיתנו הסברה ומסר שאומר: לכו לרשתות השיווק ותחזירו, גם יגבר הלחץ על הרשתות באמת לקחת חזרה ולשלם את דמי הפיקדון.

תמר זנדברג: כמובן שגם היצרניות והיבואניות צריכות לעמוד ביעדי מחזור, ואם לא – מושתים עליהם קנסות גבוהים.

תמר זנדברג: אז לכן, באמת החוק פה באמצעות הרגולציה, יצר איזשהו אקו-סיסטם שהציבור מחזיר, והאחריות היא, כמו שאמרתי קודם, של היצרנים ורשתות השיווק.

תמר זנדברג: בסך הכול, בחודשיים וחצי מאז החוק נכנס לתוקף, אני יכולה להגיד לך – באמת, למעלה מ-20 שנה אחרי שנכנס לתוקף החוק המקורי על הבקבוקים הקטנים ו-10 שנים מאז שהיה צריך להיכנס החוק על הבקבוקים הגדולים ולא נכנס – בחודשיים וחצי אני יכולה לומר לך שאנחנו בתחילת הדרך, אבל אני כבר רואה את המשכה, כלומר האופק כבר מתחיל להתבהר, ואני חושבת שהחוק הזה, בתקופה הקרובה, הנראית לעין, יתחיל להיות מיושם הרבה הרבה יותר באופן רציני, ובאמת ייתן תרומה אדירה לסביבה, להפחתת הפסולת.

תמר זנדברג: אני לא יודעת אם אתה יודע – פסולת פלסטיק מהווה 80% עד 90% מהפסולת במרחב הציבורי הפתוח ובנחלים ובחופים.

תמר זנדברג: אלה מספרים דרמטיים.

תמר זנדברג: זה מצטרף גם לנושא החד-פעמי, שאני יודעת שנמצא במחלוקת מאוד חריפה, אבל בסופו של דבר המספרים מדברים בעד עצמם.

תמר זנדברג: הפלסטיק הזה הוא מיותר, הוא מזהם, ולכן אנחנו צריכים לעשות כל מאמץ כדי להיפרע ממנו ולהפחית אותו.

תמר זנדברג: אז אני צופה שהחוק הזה ייתן תרומה משמעותית מאוד, ונצעד יחד, אכיפה בצד הסברה בצד שירות טוב יותר לאזרח, כדי ליישם אותו כמה שיותר טוב.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, גברתי השרה, בבקשה, חבר הכנסת פינדרוס, אתה מעוניין להמשיך?

אמילי חיה מואטי: בבקשה, סליחה.

יצחק פינדרוס: גברתי השרה, שני דברים: אני מבין שה-100 מיליון – לזה קיבלתי תשובה – כרגע עוד לא הושקעו ולכן אין מכונות.

יצחק פינדרוס: האם יש לכם נתונים אם בחודשיים וחצי עלה או ירד או נשאר אותו דבר המחזור של הבקבוקים הגדולים?

יצחק פינדרוס: זאת אומרת, ההיעלמות של הכלובים ממרכזי הערים – האם זה העלה או הוריד בפועל את כמות הפלסטיק שחוזרת חזרה?

יצחק פינדרוס: האם יש לכם נתונים מהחודשיים וחצי האלה?

יצחק פינדרוס: ברור לי, כמו שאת אמרת – ואמרנו את זה אז בדיון, ולכן אני התנגדתי, חשבתי שזה יוריד את כמות המחזור, לא בגלל שלא חשבתי שלא צריך למחזר.

יצחק פינדרוס: חשבתי שזה יוריד.

יצחק פינדרוס: האם האחריות שעל הרשתות – כמו שאת אומרת, אחריות יצרן – בסוף, הלקוח שילם את אותם 10, 20 אגורות, זורק אותם בפח – האם זה לא גורם בסוף שהפחים מתמלאים יותר?

יצחק פינדרוס: או פחות?

תמר זנדברג: אוקיי, שאלה מצוינת.

תמר זנדברג: אין לנו עדיין את הנתונים האלה.

תמר זנדברג: אנחנו בהחלט אוספים אותם, ואנחנו נגבש אותם בהקדם וגם נציג אותם.

תמר זנדברג: צריך להבין שהעובדה שיש פיקדון בעצם משנה לחלוטין את המודל הכלכלי, כי הפסולת הזאת, במקום להיות דבר חסר ערך, היא הופכת להיות בעצם סוג של מטבע קטן – היא הופכת להיות 30 אגורות.

תמר זנדברג: ולכן, בדיוק כמו שאם תשים לב, לא רואים בכלל בקבוקים קטנים במרחב הציבורי, כי תמיד יהיה מי שיאסוף אותם וילך להחזיר אותם ולקבל את הפיקדון, גם הבקבוקים הגדולים, מהיום הם בעלי ערך.

תמר זנדברג: ולכן המטרה – נכון שאפשר להשליך אותם תיאורטית, אבל שוב אני אומרת: ליצרן יש כאן אחריות לעמוד ביעדים, ואם לא, הוא חושף את עצמו לקנסות מאוד מאוד כבדים.

תמר זנדברג: לרשת השיווק יש אחריות לקבל ולהחזיר את הפיקדון, ואם לא, גם היא צפויה לאכיפה ולקנסות, ולכן, כל המעגל הזה בהכרח חייב להעלות את הכמויות של המחזור בטווח הארוך.

תמר זנדברג: אני רק רוצה לסבר את אוזנך שאותן מחזוריות, הכלובים שדיברת עליהם, בסופו של דבר, טרם כניסת חוק הפיקדון, בכלובים האלה נזרקו רק 23% מהבקבוקים הגדולים.

תמר זנדברג: תביא בחשבון - - -

יצחק פינדרוס: - - - ביליתי שעות בוועדת כלכלה עם השרה הקודמת - - -

תמר זנדברג: אלה הנתונים שלנו.

תמר זנדברג: תביא בחשבון שזה מעט, זה מעט, והמטרה היא להגיע ללמעלה מ-70%.

תמר זנדברג: המטרה היא להגיע ללמעלה מ-70%, היעד, והפיקדון אמור לספק את הדרך לעשות את זה.

תמר זנדברג: אבל אני אומרת, שוב, אנחנו מהחודשיים וחצי האלה רואים – זו תחילת דרך.

תמר זנדברג: צריך לומר שהייתה מלחמה מאוד קשה נגד החוק וניסו לעכב ולסכל אותו בכל דרך מלהיכנס לתוקף, ולכן הייתה חובה להכניס אותו לתוקף גם לפני שהמערכת כולה ערוכה ומוכנה, כי פשוט זה היה הא בהא תליא – לא הייתה היערכות עד שלא ידעו בוודאות שהחוק נכנס, אז אם היינו מעכבים את החוק, שוב לא הייתה היערכות, וחוזר חלילה.

תמר זנדברג: סך הכול אני חושבת שההחלטה הזאת הייתה נכונה.

תמר זנדברג: אנחנו עוקבים, אני שוב אומרת.

תמר זנדברג: אתמול הייתי בסופר כזה, אנחנו עם יד על הדופק כל הזמן, עם רשתות השיווק, עם החברות שאוספות, ואני מצפה שבקרוב גם נוכל לספק נתונים וגם לראות איך צריך להתקדם מכאן והלאה.

תמר זנדברג: תודה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, גברתי השרה.

אמילי חיה מואטי: תודה רבה, חבר הכנסת יצחק פינדרוס.

אמילי חיה מואטי: חברות וחברים, תם סדר-היום.

אמילי חיה מואטי: הישיבה הבאה תתקיים מחר, יום רביעי, ט"ו באדר א' התשפ"ב, 16 בפברואר 2022, בשעה 11:00.

אמילי חיה מואטי: ישיבת זו נעולה.